Lars Gustafsson (KD):
Gunnar Andrén, som tyvärr inte är i kammaren just nu, började med att citera en psalm av Lina Sandell. Jag kan nämna psalm 248, Tryggare kan ingen vara . Det är något att tänka på i dessa tider med oro i världen. Först vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna.
Rent allmänt är det viktigt att lyfta blicken, nämligen att skatt är ett medel och att nivån inte är ett mål. Om vi vänder på begreppen blir det en olycklig utgång. Vi ska tänkta på det. Skattenivån har betydelse för funktionssättet. Fel skattenivå på fel område får ödesdigra konsekvenser för många.
Det har också framgått av debatten att det ibland är fråga om stora generaliseringar, antingen det är brist på kunskap eller ett medvetet undanhållande av de fakta som finns. Jag ska komma in på det senare. Debatten blir konstig, och det finns inget perspektiv för påståendena. I min egenskap av ledamot i skatteutskottet vill jag lyfta upp några saker som är särskilt viktiga för oss kristdemokrater i budgeten.
Vi tror att det är viktigt, och en självklarhet, att samhället är lite större än staten. Vi vill gärna se att det civila samhället också får lite mer utrymme, bland annat med hjälp av skattesänkningar. Vi ser det civila samhället som en del där ideella organisationer har en viktig roll att fylla. I det civila samhället kan människor ge utlopp för sitt engagemang och sina intressen.
Samhället kan utvecklas och demokratin stärkas, och där kan finnas andra incitament för människor att använda sina kunskaper vid sidan om och utöver vad de vanligen gör. De kan ta egna initiativ och hjälpa andra människor att göra viktiga insatser. Vi vet att omsorgen i Sverige till 80 procent utförs i privat form, inte av offentliga vårdgivare. Sedan Kristdemokraterna kom in i riksdagen har vi drivit frågan om att införa avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer.
Äntligen! Vid årsskiftet införs en skattereduktion för gåvor till ideella organisationer. Jag har tillsammans med övriga socialutskottet varit i Kanada och tagit del av det stora volontärarbete som utförs där och som samhället drar fördel av.
Jag noterar också att Socialdemokraterna skriver i sin budgetmotion att de inte vill att offentligt stöd till föreningsliv, sociala verksamheter och forskning ska ersättas av privat finansiering via gåvor. Vi vänder oss mot denna syn att all social verksamhet och forskning ska utgå från staten eller det offentliga. Gåvor och olika former av välgörenhet är viktiga för privatpersoners möjlighet att göra sociala insatser efter egna önskemål och prioriteringar.
I ett friare civilt samhälle får vi föreningar av social verksamhet som styrs av människors intresse och behov i stället för att styras av offentlig byråkrati. Kristdemokraterna tror på ett civilt samhälle där gåvor får spela en större roll. Vi ser därför inte välgörenhet som ett problem utan i stället som en möjlighet. Herr talman! Vi kristdemokrater har under flera år arbetat intensivt för att sänka skatten för vårt lands pensionärer, med särskilt sikte på dem med låga pensioner.
Vårt gemensamma arbete i alliansregeringen har också resulterat i att pensionsskatten sänkts vid tre tillfällen, senaste vid förra årsskiftet. Det är fråga om sammanlagt 12,8 miljarder kronor. Det är historiska siffror vi talar om.
Givetvis ska skattesänkningarna för pensionärer inte genomföras genom att höja skatten för andra löntagare, genom att höja arbetsgivaravgifter för ungdomar eller andra märkliga neddragningar på asyl- och invandringsområdet. Det är ibland oppositionspartiernas olika förslag. I år har en sänkning av pensionärernas skatt diskuterats flitigt, men på grund av det osäkra ekonomiska läget har regeringen kommit fram till att en sådan skattesänkning får vänta.
Det är ingen hemlighet att vi kristdemokrater hade velat se en annan prioritering, men samtidigt får vi ett löfte om att denna skattesänkning kommer att ske när ekonomin tillåter. Den är inte heller avhängig ytterligare jobbskatteavdrag. Vi har inte varit emot att se en utjämning av momssatserna inom restaurangsektorn. Det är orimligt att momsen ska vara beroende av hur maten serveras. Det skapar osund konkurrens mellan de olika formerna.
Det här innebär inte att vi inte vill fortsätta att arbeta för pensionärer som lever med de minsta marginalerna. Vi höjer faktiskt det särskilda bostadstillägget. Det har inte framkommit tidigare. Det är en reform som faktiskt ger mer pengar i plånboken för just de pensionärerna, vilket är mer än vad den föreslagna skattesänkningen skulle ha gjort. Herr talman!
Jag kommer från landsbygden, och jag kan bli fundersam när jag läser vissa oppositionspartiers budgetar och uttalanden. Vi var nog många som gnuggade oss extra i ögonen när vi en morgon såg en socialdemokratisk debattartikel om satsningar på infrastruktur och bostäder.
4 miljarder kronor ska enligt detta oppositionsparti satsas på utbyggd tunnelbana i Stockholm samt diverse andra infrastruktur- och bostadsprojekt i Göteborg och Malmö för att främja det som kallas urban tillväxt. Jag trodde att hela landet skulle leva i första hand. Även jag, lantisen, förstår att 4 miljarder inte räcker till många tunnelbanestationer. Men det riktigt anmärkningsvärda i förslaget är finansieringen.
Den urbana tillväxten ska nämligen finansieras med en kilometerskatt, som nu har döpts om till vägslitageavgift. En kilometerskatt slår direkt mot den svenska landsbygdens företag och konsumenter. Denna kilometerskatt kommer att öka kostnaderna för åkerierna med ytterligare 14 kronor per mil, vilket innebär en ökad kostnad med 280 000 kronor per lastbil och år. Ovanpå detta tillkommer mycket stora kostnader för att upprätta ett fungerande övervakningssystem i vårt glesbebyggda land.
Vad som gäller, men som inte nämns i debatten, är att lastbilsägare redan betalar vägavgift för fordonen beroende på antal hjulaxlar, axeltryck och andra parametrar, så kallad cabotageavgift. 60 procent av alla transporter i Sverige sker på sträckor under tio mil och är fullständigt omöjliga att överföra till någon form av järnväg.
Bara kostnaden för att bygga ut omlastningsstationer, och den tid omlastningen innebär, skulle mångdubbelt överstiga vad vi över huvud taget kan investera för mätutrustningarna och den skatt som ska tas in. I Tyskland tog det fem år att nå break-even, trots att man är ett sådant transportland.
Faktum är att det inte är lastbilarna som kommer att betala någon skatt, inte heller något företag, utan det är de enskilda konsumenterna som kommer att få bära detta genom att företagen måste debitera ut sina kostnader på varorna och på konsumenterna. Sedan kan man fundera på de olika differentieringar som det talas om. Det slutar i vilket fall som helst med att företagen och konsumenterna får betala det.
Sannolikheten är större för att det i högre grad drabbar dem som bor på glesbygden och har långa transporter. Att sedan försöka dela in tunga vägtransporter i vissa regioner är lika svårt som att på ett rättvist sätt dela in landet i fyra elregioner. Där betalar södra Sverige 30 öre extra per kilowattimme för att vindkraften står stilla i Danmark. Många tunga och viktiga transporter görs över hela landet, så även i södra Sverige, där en omfattande virkestransport sker.
Skulle man i motsvarande grad bygga ut järnvägen för att minska lastbilstransporterna i Sverige med 10 procent skulle kostnaden, enligt vad Åkeriförbundet har beräknat, bli någonstans mellan 300 och 400 miljarder kronor. Det blir mycket avgifter att ta in under lång tid. Vad man glömmer bort är att jämförelserna med Tyskland är obsoleta av den enkla anledningen att Sverige är ett glesbyggt land med långa transporter.
Jag tror också att det kunde vara på sin plats med lite fakta i den här debatten där det kommer så många påståenden om klimatutsläpp. Sveriges vägtrafiks andel av de totala utsläppen av koldioxid utgör nio tiotusendelar av alla utsläpp. Vi står alltså här och diskuterar hur fort vi vill sänka dessa tiotusendelar och till vilken kostnad för svenska befolkningen det ska ske.
Jag tror att regeringen har valt att arbeta på ett klokt sätt genom att hitta en internationell överenskommelse som innebär att Kina inte varje månad ska kunna öka sina utsläpp i en omfattning motsvarande Sveriges totala utsläpp under ett helt år. Höjda drivmedelsskatter är ett effektivt sätt att få pensionärer och låginkomsttagare att stanna hemma. Så kan man också se på fördelningspolitiken. Herr talman!
Kristdemokraterna och alliansregeringen vill se en politik där hela Sverige kan leva och där arbete, engagemang och företagande uppmuntras. Med en fortsatt ansvarsfull finans- och skattepolitik bygger vi ett starkt Sverige ännu starkare - ett Sverige som klarar framtidens utmaningar. Det är också så vi tryggar välfärden i vårt land och ger goda förutsättningar för våra barn och ungdomar att växa upp i ett gott samhälle. På tal om detta med vård och valfrihet vill jag framhålla att Halland har föregått med gott exempel och också varit ett föredöme för vissa delar av regeringens politik.
Kundnöjdheten inom vårdsektorn i Halland är 86 procent. Där har vi kunnat utöka antalet specialiserade vårdcentraler där vård kan utföras selektivt. Det gör att vi också är de som lever längst i Sverige, om det nu har någon betydelse. Det är också ett sätt att mäta välfärd. Jag säger inte att vi är bättre, men vi har i alla fall provat på detta innan någon annan gjorde det.