Fredrik Schulte (M):
Låt mig först få kommentera lite av den felaktiga bild som Egon Frid försöker framställa med interpellationen och korrigera vissa faktafel som har framlagts för att därefter ställa en fråga till justitieministern. Jag tror inte att det är någon som föreställer sig att de företag som tillhandahåller sms-lån bedriver någon form av välgörenhet. Men det är fortfarande ett fullt legitimt företagande.
Det är företagare som bidrar till att skapa arbetstillfällen här i Sverige, bidrar till företagandet och levererar en väldigt populär produkt som varit mycket framgångsrik. Det är ingenting felaktigt som de sysslar med. Det är definitivt så, i motsats till det som Egon Frid påstår, att dessa företagare inte bedriver någon form av ocker.
Det har prövats av allmän åklagare på en anmälan som är gjord av Konsumentverket. Man konstaterar att de kreditavgifter som dessa företag utkräver för att utställa ett lån faktiskt är lägre än de kreditavgifter som statliga Nordea kräver. Man har heller inte någon form av ränta på de lån som man erbjuder.
Den enda substantiella skillnaden är därmed att löptiden på lånen är kortare. I annat fall är det principiellt samma typ av långivning som statliga Nordea bedriver. Egon Frid påstår också att kreditavgifterna skulle vara oskäligt höga. Jag skulle vilja fråga Egon: Vad är en skälig prissättning för den här typen av kreditavgifter? Uppenbarligen måste också Nordeas kreditavgifter vara oskäligt höga.
Frågan är då: Vad anser Egon Frid är en skäligt hög kreditavgift? Är det något som Egon Frid personligen avgör efter sitt eget godtycke? Det som är ett skäligt pris på en produkt är väldigt enkelt det som en köpare och säljare kommer överens om inför en transaktion på marknaden. Men det är möjligt att Vänsterpartiet har en annan ståndpunkt i den frågan.
Egon Frid menar även att det är ett problem att sms-låneföretagen erbjuder lån till personer som har betalningsanmärkningar. Jag tror nog att verkligheten ser lite annorlunda ut. Det finns en halv miljon människor, tyvärr i stor utsträckning ungdomar, som har betalningsanmärkningar. De har kanske haft en tuff ekonomisk period men har sedan fått rätsida på sin ekonomi. De har då inte möjlighet att ta lån.
Jag har blivit kontaktad av en hel del sådana ungdomar som upplever en otrolig frustration i att de trots att de har sin ekonomi på plats inte har möjlighet att ta lån för att till exempel köpa en bostad. Egon Frid menar att sms-lånen skulle vara ett medel för spelmissbruk. Det är mycket beklämmande med spelmissbruk. Det finns nog ingen som tycker annorlunda. Problemet är att spelmissbruk finns oavsett om sms-lånen finns.
Man tar lån på annat sätt via kompisar eller i värsta fall Hells Angels. Egon Frid påstår också att det är ett stort problem att lånen tas i andra personers namn. Det är också ett problem som finns oavsett sms-lånen. Jag tror inte att existensen av den så kallade tvillingligan, som har sysslat med omfattande bedrägeri fastän utan att använda sms-lån, har undgått någon.
Jag tror att man ska poängtera att problembilden i sammanhanget handlar om att människor inte tar tillräckligt eget ansvar. Att då från statens sida gå in och förbjuda någonting är inte svaret på frågan. Det handlar om att poängtera att människor har ett eget ansvar för sin ekonomi. Sedan har jag en kort fråga till justitieministern. Jag har varit i kontakt med ett av de företag som är kreditgivare, Mobillån Sverige AB. De har inga problem med att vara prövade av Marknadsdomstolen.
Däremot upplever de en otrolig frustration av att vara trakasserade av Konsumentverket under processen. Konsumentverket har bedrivit en medial antikampanj mot företaget. Det känns inte riktigt som Konsumentverkets roll. Därför skulle jag vilja höra justitieministerns syn på det.