Ingemar Nilsson (S):
Jag börjar med att tacka statsrådet Catharina Elmsäter-Svärd för svaret på min interpellation. Sedan får Johan Andersson tacka för svaret på sin interpellation så småningom. Det här är tydligen en kväll när de interpellationer som vi diskuterar debatteras för andra eller tredje gången. Det är likadant i det här fallet. Grundfrågan i den här interpellationen är inte på något sätt ny utan snarare tvärtom. Grundfrågan är den som statsrådet säger. Det finns ett avtal mellan staten och en kommun.
I det här fallet är det mellan Trafikverket, det vill säga staten, och Sundsvalls kommun. Gäller då det avtalet, och är staten i så fall bunden av det? Med all respekt för det statsrådet säger att Trafikverket är avtalsslutande part är det lite svårt för oss som riksdagsledamöter att interpellera Trafikverket, och alltså måste vi ställa interpellationen till statsrådet. Det blir i det här sammanhanget staten oavsett om det är Trafikverket eller regeringen direkt som har träffat avtalet.
I det fall som jag diskuterar i interpellationen handlar det avtal om kommunal medfinansiering som finns om byggandet av en bro på E4:an över Sundsvallsfjärden. Det är ett avtal som träffades mellan dåvarande Vägverket och Sundsvalls kommun år 2009. Sundsvalls insats i det var en kommunal medfinansiering med 250 miljoner kronor. I en kommunal ekonomi är 250 miljoner kronor väldigt mycket pengar.
Avtalet omfattade en hel rad olika saker. Bland annat innebar avtalet att personbilstrafiken på bron inte skulle beläggas med det som sedermera kallats för brukaravgifter. Jag har både i en skriftlig fråga och i en interpellationsdebatt ställt frågor till statsrådet i det här ämnet tidigare. Vid det första tillfället som var i slutet av februari i år lämnar statsrådet vad jag tolkar som ett icke-svar med hänvisning till att Trafikverket bedrev förhandlingar med Sundsvalls kommun vid det tillfället.
De förhandlingarna skulle vara avslutade och slutredovisade till regeringen den 31 mars. Med det motivet gick det inte att lämna ett reellt svar vid tillfället. Nästa tillfälle var en interpellationsdebatt som vi hade här i kammaren den 31 maj i år. Även då lämnades vad jag menar var ett icke-svar.
Den gången var det föranlett av att regeringen på nytt inväntade besked från Trafikverket dels på förslagen om åtgärdsplanen, dels på slutredovisning av förhandlingsuppdraget med Sundsvalls kommun. Man hade fått förlängd tidsfrist för förhandlingarna. De gick sannolikt lite trögt, enligt uppgift. Den gången var deadline den 14 juni. Vi förde en i och för sig intressant principiell diskussion; vi diskuterade sakfrågan i princip för undvikande av ministerstyre.
Men något svar på den fråga som jag och, tror jag, de flesta Sundsvallsbor ställde och ställer sig fick vi inte den gången heller. Jag lovade då, alltså i maj, statsrådet att återkomma med en ny debatt. Och här är vi nu. Vi är här eftersom vi nu har fått statsrådets och regeringens svar på frågan om brukaravgifter på E4-bron över Sundsvallsfjärden. Vi har fått det via en proposition till riksdagen med det kärnfulla namnet Infrastrukturavgifter på väg och elektroniska vägtullssystem . Herr talman!
Det är ett svar som innebär att regeringen nu föreslår att personbilstrafik på bron ska betala avgift, tvärtemot den tolkning som jag och många Sundsvallsbor inklusive Sundsvalls företrädare och dess moderata kommunledning har gjort och gör av vad avtalet mellan staten och Sundsvalls kommun innebär. Därför blir mina fortsatta frågor till statsrådet: Hur motiverar regeringen sitt förslag om att ta ut avgift av personbilstrafiken på E4-bron över Sundsvall? Är det ändå inte ett avtalsbrott från statens sida?
Och hur har regeringen i så fall tänkt att Sundsvallsregionen ska kompenseras för det avtalsbrott som det skulle innebära om förslaget genomförs såsom det nu ligger?