Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Ingela Nylund Watz har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att regelverket om kapacitetsfördelning på järnväg framöver ska kunna bli transparent och långsiktigt om jag avser att se till att kriterierna för tolkning av samhällsekonomisk effektivitet utvecklas och inkluderar effekter också för andra trafiksystem och för samhällsutveckling med väl fungerande bostads- och arbetsmarknader.
Järnvägen är ett fantastiskt trafikslag. Dess tekniska förutsättningar ställer dock speciella krav på hur verksamheten behöver organiseras. Det är nödvändigt att användandet av infrastrukturen planeras i detalj. Vid de tider och platser där det finns flera sökande som önskar få utföra transporter på nätet krävs utvecklade metoder för att välja den sökande som ska få företräde.
Järnvägslagens regler om tilldelning av kapacitet på järnväg är baserad på EU-rätt, vilken bland annat anger att kapaciteten ska tilldelas för ett år i taget. Trafikverket är infrastrukturförvaltare för statens järnvägsnät och ska i den egenskapen, enligt lagstiftningen, behandla alla inkomna ansökningar på ett icke-diskriminerande sätt.
I första hand ska ansökningar som är i konflikt med varandra samordnas på frivillig väg. I de allra flesta fall sker också en sådan frivillig samordning genom att järnvägsföretagen och andra sökande accepterar alternativ kapacitetstilldelning.
Först i nästa steg ska infrastrukturförvaltaren, i de fall där det fortfarande kvarstår konflikter, använda avgifter eller prioriteringskriterier på ett sätt som leder till ett samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av infrastrukturen. De formalia som jag nu redogjort för bygger på några centrala principer som är värda att lyfta fram. En sådan princip är att utbudet av trafik bör vara efterfrågestyrt.
Det är i grunden transportkundernas önskemål som ska styra användandet av spåren. Det finns därför en poäng med att inte låsa fast hur spåren ska användas över en alltför lång period. En annan viktig princip är att processen ska vara transparent. Det ska vara möjligt att förstå varför en ansökning går före en annan.
Vidare är det viktigt att framhålla att järnvägsnätet är till för flera olika funktioner och att det till exempel inte är ett slutet kollektivtrafiksystem. Det ställer krav på en effektiv avvägning mellan olika typer av användning.
Jag välkomnar att Ingela Nylund Watz delar regeringens syn på att en fungerande arbetspendling och regionaltrafik är viktig, men det är även den långväga persontrafiken och godstrafiken.
Jag förstår de regionala kollektivtrafikmyndigheternas önskan att det ska finnas en någorlunda förutsebarhet över flera år, på samma sätt som jag förstår önskan från organisatörerna av godstransporter att kunna anpassa trafiken efter en ibland hastigt förändrad efterfrågan. Det är inte min uppgift att uttala mig om vilken trafik som ska ha företräde vid varje enskilt tillfälle.
Däremot är jag i högsta grad intresserad av att Trafikverket kontinuerligt utvecklar sin metod för tilldelning av kapacitet. Genom min dialog med Trafikverket känner jag till att myndigheten arbetar med att utveckla kapacitetstilldelningsmetoden i syfte att uppnå dels ökad transparens, dels ett effektivt utnyttjande av spåren.
Regeringen tillsatte i maj i år en utredning om järnvägens organisation. Det är inte uteslutet att denna utredning kommer att beröra frågan om kapacitetstilldelning. Ingela Nylund Watz önskar att beslut om kapacitetstilldelningen ska baseras på en bredare samhällsanalys.
Jag anser dock att det är viktigt att skilja på beslut om utveckling av infrastrukturen och beslut om exakt utnyttjande av spåren det närmaste året. De senare besluten behöver styras av efterfrågan på transporter för den tidsperiod som besluten gäller.