Eva-Lena Jansson (S):
Jag ska börja med att tacka för ett svar som knappt är något svar. Jag har ställt frågan med anledning av att jag har lyft fram frågan om ID-kort vid ett flertal tillfällen. Det första tillfället som jag lyfte fram frågan var i en motion hösten 2006. I februari 2007 lämnade jag in en interpellation till Åsa Torstensson i frågan om ID-kort. Interpellationen besvarades i mars 2007 av integrationsminister Nyamko Sabuni.
Hon utlovade då en skyndsam utredning för att åstadkomma en tillfredsställande lösning på problemet att många människor nekas att få ID-kort. Sedan dess har Svensk Kassaservice slutat att över huvud taget utfärda ID-kort. Det fanns också stora svårigheter. Nu hänvisas människor till bankväsendet. Jag har blivit kontaktad av studentföreningar som berättar att utländska studenter inte kan få ID-kort.
Jag har också blivit kontaktad av personer som beskriver att det även blir problem med den fria rörligheten inom EU med arbetskraft som verkar i Sverige därför att man inte kan få ID-kort. Att utländska studenters studier nu ska försvåras genom att man ökar avgiften för dem är inte ett sätt att lösa problemet med ID-korten. Vad jag skulle vilja veta är vad man gör från regeringens sida.
I svaret från ministern står det att polismyndigheternas arbete bör koncentreras till det som ligger inom polisens kärnverksamhet. Då måste jag fråga ministern om pass är en kärnverksamhet, för i dag är det ju polisen som utfärdar pass. Eftersom utredaren ansåg att polisen är särskilt lämplig för den här uppgiften blir min fråga: Varför tycker inte regeringen det? Om jag har förstått det rätt är det polisstyrelsen som anser att man inte bör utfärda ID-kort.
Men regeringen har ju haft för vana tidigare att köra över remissinstanser och inte lyssna på dem, och i det här fallet var utredaren väldigt noga med att påpeka att lämpligheten hos polismyndigheten är god. Det som jag utlovades i mars 2007 var att det skulle ske en skyndsam hantering. I svaret som jag har fått från Nyamko Sabuni hänvisas det till budgetpropositionen.
Då blir frågan: När kommer ett resultat? Justitieministern säger ju i sitt svar att hon inte kan utlova en lösning 2008. Det betyder att det blir tidigast 2009. Då är det alltså två år sedan jag ställde min första interpellation i ärendet. Därför tycker inte jag att frågan har högsta prioritet, som ministern säger i svaret här i kammaren.
Problemet med introduktion och delaktighet är, och jag har försökt rada upp ett antal problem, att människor har svårt att söka jobb då de inte kan identifiera sig, kan inte hyra film, kommer inte in på krogen, kan bli nekade att handla på Systembolaget. Det här gäller utländska medborgare från olika länder som inte får tag i ID-kort.
Då frågar jag vad regeringen avser att vidta för åtgärder för att introduktion och delaktighet i det svenska samhället inte ska förhindras, och svaret är: Inget. Ministern svarar: Jag fortsätter att arbeta för att introduktionen för nyanlända flyktingar med flera ska bli så snabb och effektiv som möjligt. Men hon har ingen konkret åtgärd. Därför, herr talman, kvarstår min fråga: Vad tänker regeringen göra?
Och hur kan man tycka att det är en skyndsam hantering när frågan har dragits i långbänk i snart två års tid? Det är obegripligt för mig.