KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jörgen Warborn (M):
Ingemar Nilsson menar att det inte är någon dramatik. Men för oss i Varberg och Halland är det stor dramatik. Vi har talat om kunskap kopplat till oron för kärnkraft i det stora hela och säkerheten runt det. Det finns undersökningar som visar att ju närmare du bor ett kärnkraftverk, desto mer litar du på det. Det tror jag hänger ihop med kunskapen, att vi känner någon som jobbar på verket och att vi är där på studiebesök.
Det var vad jag försökte relatera till. Men det är kanske inte vad debatten i stort relaterar till. Ingemar Nilsson har både nu och tidigare i debatten talat om marknaden och sagt att detta är ett exempel på att marknaden fungerar. Skulle då inte vi som moderater stå upp för detta? Jag tycker att marknaden är bra, och jag gillar när den fungerar. I det här fallet klandrar jag inte Vattenfall för det beslut som det har fattat.
Det lever i en politisk värld. Det lever i kontexten av de beslut som vi och regeringen fattar. Jag klandrar snarare regeringen. Skatt ska tas ut efter bärkraft. Det är problemet här. Elpriserna är väldigt låga. Trots det väljer regeringen att höja skatten.
Det är en pomperipossapolitik som slår ut kärnkraften och påverkar oss hemma i Varberg och Halland, hela den elintensiva industrin och elkonsumenterna i hela elområde 3.
Jörgen Warborn (M):
I regeringen är det två partier varav Ingemar Nilssons parti är det ena och Miljöpartiet är det andra. Det har uttryckligen sagt att detta är en strategi för att trycka undan kärnkraften och har lovat i valet att minst två reaktorer ska läggas ned. Det är mot den bakgrunden jag ser att man med politiska, ideologiska övertygelser väljer att höja skatten.
Här har Socialdemokraterna vikt ned sig för de argumenten från Miljöpartiet. Stefan Löfven var väldigt otydlig i valrörelsen om var han stod om kärnkraften. Jag kommer ihåg debatten där man frågade: Ska kärnkraften byggas ut eller inte? Han lyckades inte hålla upp vare sig grön eller röd lapp. I det vakuum som uppstått när en ledare är så otydlig har Miljöpartiet tagit ett tydligt grepp om Socialdemokraterna.
Det är naturligtvis en olycklig situation. Vi ska nog inte debattera arbetsmarknadspolitiken här. Jag har ställt interpellationer till ministern. Den kommer att komma upp i andra lägen. Men det vore intressant att höra: Vad tycker Ingemar Nilsson om kärnkraften?
Jörgen Warborn (M):
Jag tackar Kristina Yngwe för att hon väckte den här interpellationen. Det är en mycket viktig interpellation för den gröna näringen men också för hela näringslivet. Om det ska skapas fler jobb är det företagare av kött och blod som ska ta risken att övergå från en trygg anställning till att ge sig ut i det okända.
Om de dessutom ska vilja ta på sig ansvaret att anställa någon kan det offentliga inte lägga krokben för deras vilja att bidra till tillväxt och till samhället i övrigt. Jag vill också tacka statsrådet för svaret. Det var ett svar men ett i min mening mycket passivt svar. Om man dissekerar svaret i dess beståndsdelar framgår det att det egentligen är Alliansens politik som är svaret.
Det tycker jag är bra i grund och botten. Men företagen lever inte i historien. De vill se nya initiativ, nya tankar och nya idéer. Det har vi inom Alliansen, men frågan är vad regeringen har att komma med. Kortare handläggningstider är Alliansens politik. Att kommunicera förväntade handläggningstider är Alliansens politik.
Att förbättra tillgängligheten för företagarna är Alliansens politik. Förenklingsresan inleddes under Alliansens tid. Allt detta lyfter statsrådet fram som positiva exempel. Det är jag som sagt mycket glad över.
I det skriftliga svaret får vi veta: "Jag är övertygad om att det finns stora möjligheter att förenkla för företagen och samtidigt behålla högt ställda mål för det man önskar uppnå genom en reglering". Vilka är de stora möjligheterna till förenkling?
Min konkreta fråga till statsrådet är: Vilka nya initiativ tänker statsrådet ta den närmaste tiden, och när kan företagen börja märka skillnad genom detta?
Jörgen Warborn (M):
Det är positivt när statsrådet säger att han tänker fortsätta att jobba med regelförenklingsfrågorna. Det är en bra signal, och det tar vi naturligtvis fasta på. Det är dock lite synd att statsrådet väljer att inte gå in i några detaljer.
Det hade varit skönt att höra att det finns något tänk bakom det hela, ytterligare några förslag eller någonting som kan hjälpa den gröna näringen. Tvärtom har vi, inte minst i de tidigare debatterna och diskussionen om lastbilsskatten, köttskatten och handelsgödselskatten, hört om pålagor snarare än förenklingar.
Det är inte den väg som företagen behöver. De behöver regelförenklingar, och inte en pålaga. För att komma lite längre i detaljerna har NNR, Näringslivets Regelnämnd, gett ut ett antal rapporter. En rapport kom i september; den heter Effektivare regelverk med fokus på tillväxthinder i Sverige .
NNR ger systemövergripande förslag på regelförenklingar, men de går också in branschvis. Bland annat kommer LRF med ett par förslag. Jag ska inte ställa frågan till statsrådet i dag om hur han ställer sig till förslagen.
Jag tar mig dock friheten att återkomma i någon skriftlig fråga eller interpellationsdebatt och uppmana statsrådet att läsa igenom NNR:s rapport så att vi kan ha en konstruktiv debatt om detta lite längre fram. Även Regelrådet har kommit med en slutrapport. De betonar just vikten av den politiska viljan, och säger att den är helt avgörande för att lyckat förenklingsarbete.
Därför hoppas jag att statsrådet sätter tryck i frågan.
Jörgen Warborn (M):
Jag tackar närings- och innovationsministern för svaret. Anledningen till att jag har ställt interpellationen är att jag anser att Drivhuset är en bra och viktig organisation som på ett fint sätt stöttar entreprenörer. Min förhoppning är att denna debatt ska bringa klarhet i regeringens inställning till det arbete som medarbetarna på Drivhuset gör och vilka långsiktiga förutsättningar vänsterregeringen har för avsikt att ge organisationen.
Jobb skapas av entreprenörer, inte av politiker. Vi vet att fyra av fem jobb skapas i mindre och medelstora företag, och för att fler företag ska startas krävs det människor med vilja och kraft att ta sig från det trygga till det lite okända.
Företag är ofta känsliga i startfasen, och vi vet att en del tyvärr går omkull. Därför är det viktigt att vi politiker jobbar med att förbättra attityden till företagande och skapar förutsättningar att stötta entreprenörer.
En del av dem som följer debatten känner kanske inte till Drivhuset, så innan jag formulerar mina följdfrågor till ministern ska jag ge lite kortfakta om organisationen. Det är som sagt en organisation som stöttar entreprenörer, och huvudmålgruppen är studenter. Därmed är man i hög utsträckning verksam vid universitet och högskolor.
Man har utarbetat en metod tillsammans med Chalmers Entreprenörskola för att hjälpa entreprenörerna under hela processen från idé till verklighet. Denna metod fungerar verkligen. Överlevnadsgraden hos de företag som startar och har fått stöttning av Drivhuset är hög.
Efter tre år är 70 procent fortfarande igång och har verksamhet, vilket i dessa sammanhang är ett högt tal. Vad gäller finansieringen är det bara till en del statlig finansiering.
Som vi hörde i svaret är Näringsdepartementet och möjligtvis Utbildningsdepartementet med i pengarna till entreprenörskap, men i Drivhuset kommer majoriteten av pengarna från regioner och landsting, från de universitet och högskolor där man är verksam och från det lokala näringslivet. Verksamheten finns på 14 orter i Sverige och är nära studenterna där.
De senast kända siffrorna jag har från Drivhusets verksamhet är från helåret 2013. Då hade man över 4 000 vägledningssamtal med 2 700 individer, och nästan 950 företag startades som fick hjälp av Drivhuset.
Det får betraktas som en framgångsrik organisation, och därför ville alliansregeringen permanenta och fördubbla stödet till Drivhuset. Hur ser närings- och innovationsministern på Drivhusets långsiktiga finansiering?
Kommer Drivhuset att få ökad finansiering i år jämfört med föregående år? I samband med den ökade finansieringen ville alliansregeringen lägga ett utökat uppdrag på Drivhuset att intensifiera arbetet vid yrkeshögskolorna. Kommer Drivhuset att få ett sådant uppdrag?
Jörgen Warborn (M):
I förra veckan debatterade jag regelförenklingar för de gröna näringarna här. Det var vackra ord från regeringen då också, men det var inte mycket som var konkret. Det fanns ingen aktiv agenda framåt för hur man vill fortsätta att förenkla. Jag har lite samma känsla i dag. I de breda perspektiven är jag och ministern överens. Entreprenörskap är viktigt, och jobben skapas av entreprenörer, inte av politiker. Att stötta entreprenörer är bra.
Drivhusets och Ung Företagsamhets verksamheter är värdefulla, och medarbetarna gör ett fint jobb. Här är vi överens, verkar det som. Men det är i de konkreta frågorna, när vi går från de vackra orden till verklig action, som det blir lite svårare. Då verkar regeringen mer passiv och avvaktande. Då finns det inget driv. Detta riskerar att påverka tillväxten och jobben. Jag hörde Mikael Damberg fråga mig om resurserna ska tas från UF.
Nej, så är naturligtvis inte fallet. I alliansbudgeten fördubblade vi medlen till både UF och Drivhuset. På den punkten vill jag vara tydlig. Jag vill slutligen upprepa mina enkla frågor till ministern i detta sista anförande och ge Mikael Damberg en möjlighet att bli något mer konkret. Kommer Drivhuset att få ökad finansiering i år jämfört med 2014, när alliansregeringen styrde? Det är den första ja-eller-nej-frågan.
Den andra är: Kommer Drivhuset att få resurser för och i uppdrag att utöka sin verksamhet på yrkeshögskolor? Jag hörde ministern säga att man kanske inte går in och styr på det sättet. Men det är fullt möjligt att i regleringsbrev till Tillväxtverket visa att man ska jobba mer med yrkeshögskolor och entreprenörskap, och jag är förvånad att så inte är gjort. Slutligen: Kan ministern resonera lite om regeringens tankar om den långsiktiga finansieringen av Drivhuset och Ung Företagsamhet?
Avslutningsvis vill jag tacka för debatten och hoppas att regeringen ökar takten i sina ansträngningar att underlätta för företag att skapa fler jobb.
Jörgen Warborn (M):
Tack till statsrådet för svaret på interpellationen! Interpellationen handlar ytterst om energipolitiken. Syftet med den är att försöka få klarhet i vad regeringens position egentligen är när det gäller energin i framtiden. Den överenskommelse som Socialdemokraterna och Miljöpartiet har gjort på energiområdet är på intet sätt tydlig. Tvärtom finns det flera motsatsförhållanden i överenskommelsen.
Inte heller av regeringsförklaringen kunde vi tydligt läsa ut hur energiförsörjningen i framtiden ska hanteras. En del av regeringsförklaringen handlade om de ökade säkerhetskraven på kärnkraften. Dock framgick det inte vilka kraven var och varför kraven ska ökas. Det är därför jag har ställt dessa konkreta frågor till statsrådet.
Tyvärr blev det inte riktigt tydligt i statsrådets svar - speciellt inte om man sätter Romsons svar i relation till hennes tidigare uttalanden - men jag hoppas att våra anföranden här ska reda ut osäkerheten. Osäkerheten skapar helt fel signaler för företagens investeringar i Sverige. Regeringen säger sig vilja se satsningar på en nyindustrialisering.
Det är en idé som jag i mångt och mycket kan stödja. Men för att den elintensiva industrin ska våga göra investeringar kan det inte råda osäkerhet i energipolitiken. Det gäller massa- och pappersindustrin i till exempel Skåne. Det gäller järn- och stålindustrin i till exempel Gävleborg. Det gäller kemiindustrin i Västra Götaland eller gruvindustrin i Norrbotten. Ja, det gäller industrin i hela Sverige.
Osäkerheten riskerar att ytterst drabba tillväxten och därmed jobben. Fru talman! Statsrådet Romson har i en TT-intervju publicerad den 1 oktober gett uttryck för att Miljöpartiets löfte om att två reaktorer ska stängas under mandatperioden kommer att infrias.
Men det kommer inte att ske med hjälp av en avvecklingslag, meddelar statsrådet, utan det är med skärpta säkerhets- och kostnadskrav som Miljöpartiet räknar med att fler reaktorer kommer att stängas. Det framgår också av regeringsförklaringen. Där står att kärnkraften ska bära en större andel av sina samhällsekonomiska kostnader, att säkerhetskraven ska skärpas och kärnavfallsavgiften höjas.
Det är tydligt att inriktningen är att säkerhetskraven ska skärpas. Men nu när jag hör svaret på min interpellation gör jag en annan tolkning. Jag hoppas att jag har rätt i den tolkningen. De ökade säkerhetskrav som regeringen har aviserat gäller alltså enbart - om jag har tolkat dem rätt - de som är under pågående process hos Strålsäkerhetsmyndigheten.
Detta skulle jag för protokollets räkning vilja få bekräftat av statsrådet. I så fall minskar naturligtvis osäkerheten något. Då kommer det inte att ställas ytterligare krav på kärnkraftverken, vilket talar för att reaktorer trots allt inte kommer att behöva snabbavvecklas - åtminstone inte på grund av ökade säkerhetskrav, som Romson tidigare har sagt.
Jörgen Warborn (M):
Energifrågan är komplex, men bara för att en fråga är svår får man inte skjuta den på framtiden. Det skapar bara ännu mer osäkerhet. Alliansens energiöverenskommelse bygger på samma tre grundpelare som energisamarbetet i EU gör. Det handlar om att politiken ska försöka förena ekologisk hållbarhet, konkurrenskraft och en trygghet i energiförsörjningen.
För att åstadkomma detta ser vi behov av att det ska fortsätta att finnas vattenkraft, att vi bygger ut den förnybara energin och att det kommer att finnas kärnkraft under överskådlig tid. Regeringen har uppenbarligen en annan politik och sätter därmed jobben på spel. Sedan 2006 går 340 000 fler människor till arbetet. Denna utveckling riskerar att brytas på grund av regeringens politik, inte minst på energiområdet.
Det är därför det är så viktigt att reda ut den osäkerhet som råder. Jag noterar att statsrådet i sitt första inlägg beskrev de internationella överenskommelser som Sverige har att förhålla sig till. Jag vill passa på att fästa uppmärksamheten på att IAEA är tydligt med vikten av en oberoende strålsäkerhetsmyndighet.
IAEA:s regelverk stipulerar vidare att säkerhetskrav inte ska användas för att på ett orättfärdigt sätt begränsa användandet av kärnkraft. Den naturliga frågan till statsrådet blir om hon fortfarande är övertygad om att minst två reaktorer kommer att stängas under mandatperioden och om regeringen har för avsikt att öka säkerhetskraven i syfte att så ska ske.
Jörgen Warborn (M):
Vi ska naturligtvis ha höga säkerhetskrav på våra reaktorer. Det är inte tu tal om det. IAEA beskriver detta på ett bra sätt. Statsrådet ställde en retorisk fråga till mig runt säkerhetskraven på de svenska kärnkraftverken. Jag har fullt förtroende för SSM och det arbete som man gör där. Det är egentligen en del av min frågeställning.
Jag tycker att det är experten, professionen, som ska komma med de här initiativen, och så ska vi i politiken sedan ta ställning till detta. Frågeställningen var snarare runt det initiativ som tas från Miljöpartiet och Socialdemokraterna i energiöverenskommelsen och vidare i regeringsförklaringen, om man vänder lite grann på processen. Syftet med interpellationen var att bringa klarhet i regeringens energipolitik.
Energiöverenskommelsen har ju, som sagt, ställt fler frågor än svar. Detta skapar en osäkerhet, och den osäkerheten gäller alla som jobbar i energibranschen och inte minst dem som jobbar inom kärnkraften. I min valkrets i Halland är det ca 1 600 anställda vid Ringhals kärnkraftverk och utöver det ca 1 000 konsulter och underentreprenörer, och det är klart att de känner en oro.
Men osäkerheten har spridit sig även utanför kärnkraftslänen. De signaler som regeringen skickar skapar en osäkerhet hos företag i hela Sverige. Alliansregeringen var tydlig med att den svenska konkurrenskraften var en viktig del av energipolitiken. Jobben i de energiintensiva branscherna skulle bli fler.
I dag ser vi att vi har en politik som riskerar att leda till att jobbtillväxten bryts, och i värsta fall försvinner jobben i takt med att andra länders konkurrerande företag stärker sin konkurrenskraft och därmed tar marknadsandelar. Jag hoppades att denna interpellation skulle bidra något till att öka tydligheten. Jag inser att det blir fler frågor och fler debatter, och jag ser fram emot dem. Jag vill tacka statsrådet för denna debatt.
Jörgen Warborn (M):
Först vill jag tacka ministern för svaret. Det var dock inte alls det svar jag hade hoppats på. Min fråga var vilket initiativ ministern har för avsikt att ta med anledning av Vattenfalls besked. Svaret är: inget initiativ över huvud taget. Bakgrunden är att Vattenfall har meddelat att man har för avsikt att avveckla två reaktorer vid Ringhals kärnkraftverk. I dag finns där fyra reaktorer. Två av dem ska alltså eventuellt avvecklas.
Det är hälften av reaktorerna som kan komma att försvinna. Ringhals är, utan konkurrent, den absolut största privata arbetsgivaren i Varbergs kommun. Det är 1 640 personer som är anställda vid Ringhals. Utöver det jobbar ca 1 000 entreprenörer där. Det är alltså 2 640 personer.
Till detta kommer det övriga lokala näringslivet, som i stor utsträckning är beroende av Ringhals verksamhet. Det är alltså en stor mängd människor som riskerar att drabbas om detta beslut blir verklighet. Men arbetsmarknadsministern har inte alls för avsikt att ta några initiativ över huvud taget. Noll åtgärder vidtas från regeringens sida.
Beskedet som ministern ger är att Arbetsförmedlingen är nästa hållplats för dem som eventuellt blir av med jobbet. Eftersom arbetsmarknadsministern förhåller sig passiv kunde man hoppas att näringsministern var mer aktiv. Jag har ställt en skriftlig fråga till näringsministern om vad det finns för verktyg för regeringen för att förhindra att det här beslutet tas. Men ministern låter meddela att regeringen inte har för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder.
Vattenfall är ett statligt bolag som regeringen förvaltar. Men när den största privata arbetsgivaren i en kommun meddelar att man har för avsikt att stänga två av fyra reaktorer sitter regeringen still, tyst och passiv. Inga åtgärder vidtas av näringsministern för att förhindra beslutet. Det enda regeringen gör är att peka på Arbetsförmedlingens skylt. Regeringen är ansvarig för att Vattenfall har givit det här beskedet.
Jag kritiserar inte Vattenfall för det, utan det är regeringens samlade agerande som har skapat denna mycket oroliga situation för människor som jobbar vid Ringhals. Stefan Löfven kunde i valrörelsen inte leverera några besked om kärnkraften. I avsaknad av ledarskap från Socialdemokraterna uppstod ett politiskt vakuum. Detta vakuum var naturligtvis Miljöpartiet snabbt att fylla. Miljöpartiets kärnkraftspolitik har blivit regeringens kärnkraftspolitik.
Socialdemokraterna vek ned sig för Miljöpartiet. Industrin, företagen och jobben fick ge vika för Socialdemokraternas vilja att ha makten. Snart kan alltså två reaktorer komma att stängas. Det enda som är mildrande i sammanhanget är att det är minst två och ett halvt år tills beslutet ska verkställas. Regeringen, som alltså har skapat denna situation, har nu två och ett halvt år på sig att reda ut den.
Därför vill jag fråga ministern igen: Finns det inget riktat initiativ från arbetsmarknadsministerns sida för att lugna människor som riskerar att förlora sina jobb? Om arbetsmarknadsministern fortfarande inte har för avsikt att göra någonting, finns det några andra ministrar i regeringen som funderar på några initiativ?
Jörgen Warborn (M):
Jag vet att statsrådet nyligen besökte en skola i Varberg. Det råkar vara min skola, där jag gick i lågstadiet. I en tidningsartikel kan man läsa att Ylva Johansson fick frågan av en elev vid besöket om vad som är bäst med att vara politiker. Statsrådet svarade: Det roligaste är att kunna påverka och att ta ansvar.
Jag tror att eleven undrar varför statsrådet nu inte väljer att påverka. Hagaskolans elever undrar kanske om det är att ta sitt ansvar när deras mamma eller pappa riskerar att förlora sitt jobb. Vad vill ministern att jag hälsar de här eleverna? Att regeringen inte tycker att det här är en så stor sak? Att regeringen ser ett problem men inte tänker göra någonting åt det?
Vi har tidigare hört att det är Arbetsförmedlingen som ska lösa problemet. I det senaste inlägget hörde vi också att a-kassan är en del av lösningen. Det är alltså iväg till arbetslöshet som är vägen framåt. Ministern uttryckte också att detta kommer att lösa sig självt eftersom Halland är en så stark region. Det är mycket riktigt; Halland är en stark region. Men jag tror inte att det kommer att lösa sig självt. Jag skulle vilja se lite kraft från politikens sida.
Det var annorlunda när Alliansen var i regeringsställning. Jag har här ett pm som är daterat juni 2012. Det är från Arbetsmarknadsdepartementet. Det beskriver alliansregeringens beslut om aktiva insatser i samband med uppsägningar från Saab Automobile och Astra Zeneca. Jag tror att eleverna på Hagaskolan, och framför allt de anställda på Ringhals, hade uppskattat en mer aktiv politik från regeringen.
Bilden av en passiv, företagsfientlig regering tonar fram. Ministern har nu möjlighet att ge andra besked än i det skriftliga svaret.