KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Hultqvist (S):
Det vi ska prioritera i relationen Sverige-Finland är ett fördjupat samarbete som i den mest långtgående dimensionen handlar om att titta på hur vi agerar tillsammans i scenarier bortom fredstida förhållanden, i kriser av civil eller militär natur. Det är ett viktigt arbete, för det ger handlingsmöjligheter i en sådan situation.
Vi kommer att jobba med att försöka fördjupa ett samarbete i marinen med en gemensam marin styrka som ska vara klar 2023 men som också kommer att vara delbar. Vi kommer att delta i varandras övningar inom armén, flyget och marinen. Vi kommer så småningom att förändra lagstiftningen så att vi kan använda varandras ankarplatser inom marinen och alternativbaser inom flyget.
Sverige, Norge och Finland har ett samarbete i cross-border training på Nordkalotten som vi vill fördjupa och utveckla. Vi bjuder också in andra länder att delta. Vi förbereder också personalutbyte och säker kommunikation mellan departementen. Det är inte fråga om att slå ihop försvarsmakterna.
Det handlar om att fördjupa ett samarbete och på det viset bidra till säkerhet i vårt närområde och skapa möjlighet att agera om det uppstår kriser. Om vi använder den möjligheten eller inte är ett beslut som får fattas i den uppkomna situationen. Det här är det viktiga att lägga ned jobb på, inte att arbeta med jämförelseprojekt.
De kommunala jämförelser som Stig Henriksson hänvisar till har inte heller visat sig vara sanningen om hur man bör agera i olika sammanhang. Det är till och med så att sådana jämförelser många gånger visar sig vara missvisande eftersom förhållandena i kommunerna är så olika.
Jag har i egenskap av kommunalråd avvisat många sådana jämförelser eftersom de har använts för renodlade politiska syften, exempelvis för att driva fram omotiverade privatiseringar. Det är klart att ett värnpliktssystem är kostnadsmässigt billigare än en professionell organisation. Men jag tror inte att vi ska fundera på att kopiera Finland utifrån kostnadssynpunkt.
Vi ska titta på vad som krävs för att skapa långsiktig stabilitet i de svenska krigsförbanden. Då är det kanske mer intressant att titta på hur man gör i Danmark och Norge där det finns en kombination av professionellt och värnpliktsbaserat försvar. Detta skulle i svensk tappning möjligen bidra till en ökad stabilitet på armésidan. Jag säger inte att det är så här vi ska göra.
Ska vi ta det steget måste vi först genomföra ett omfattande utredningsarbete, och dit hoppas jag att vi ska komma. Beträffande omvärldsförhållandena ser vi Rysslands annektering av Krim. Vi ser den väpnade konflikten och Rysslands oacceptabla spel i Ukraina. Vi ser pressen på de baltiska länderna och en ökad övningsverksamhet i Östersjöområdet.
Vi ser också den stora övning man genomför i Arktis. Det strategiska läget är förändrat, och vi har en ny säkerhetsbild. Det ställer större krav på oss. Vi måste öka den militära förmågan och fördjupa samarbetet med bland annat Finland i Norden. Vi måste också fortsätta att utveckla partnerskapet med Nato.
Framför allt måste vi hålla ihop inom Europeiska unionen vad gäller sanktionspolitiken.
Peter Hultqvist (S):
Det är klart att vi kan lägga vår kraft på att ägna oss åt statistiska övningar som ett sätt att lösa det här. Jag och regeringen har i stället valt ingången fördjupat samarbete. Man skulle kanske kunna åstadkomma ökad effektivitet som kan ge någon sparad krona, men det vill jag inte göra någon utfästelse om.
Jag ser samarbetet i första hand som säkerhetspolitiskt och inte som något som har med en grundläggande ekonomisk ambition att göra. Vi har gjort olika val. Vi har minskat på kvantiteten för att satsa dels på en högre materiell kvalitet, dels på en annan typ av insatsorganisation i Sverige. Jag kan väl ha åsikter om det.
I grunden är jag anhängare av någon form av värnpliktssystem, men vi sitter där vi sitter. Finland har valt ett annat system med en bredare kvantitet. Det gör att det inte är helt lätt att jämföra rakt av. Frågan är vad som är det mest konstruktiva förhållningssättet.
Jag tror att det är mest konstruktivt att lägga kraften på att fördjupa samarbetet och att göra något av Enhanced Opportunities Programme, där vi nu är med inom ramen för partnerskapssamarbetet inom Nato och där bland andra Sverige och Finland har en särskild status. När jag talar om att utveckla samarbetet menar jag att göra mer inom ramen för det programmet.
En viktig sak i det sammanhanget kan vara att ta upp Östersjösäkerheten. Jag tror att det säkerhetspolitiska val vi gjorde i Sverige 1994 då vi valde samarbetslinjen i förhållande till Nato var det klokaste, bland annat med tanke på vår geografiska belägenhet.
Det är dock inte detsamma som att vi inte måste bygga militär förmåga eller samarbeta med andra, i det här fallet Finland och de nordiska länderna, inom ramen för partnerskapet med EU:s länder.
Det som nu sker inom EU när det gäller bland annat sanktionspolitiken och de överläggningar som hela tiden sker är ett sätt att följa upp de solidariska förpliktelserna i den tid vi nu lever i och att gemensamt försöka ta ansvar i en svår situation.
Vad det innebär i ett ytterligare mer tillspetsat läge är svårt att spekulera om i dag, men syftet med alla sådana samarbeten är att undvika och minimera risken för att hamna i konfliktsituationer. Man kan dock inte närma sig detta genom att förespråka någon sorts nedrustning i nuläget, utan nu måste vi öka den militära förmågan och på olika sätt fördjupa våra samarbeten.
Jag menar bestämt att svensk försvarsmakt, om något, är väl rationaliserad. Där har vänts på varenda krona nästan till leda. Det är möjligt att det går att spara någon krona till i olika besparingsprojekt, men man ska ha klart för sig att det har skett väldigt mycket på den punkten. Jag tycker att den förra regeringen hanterade detta med ett visst mått av oskicklighet.
Det var inte alltid rationella val som styrde när olika besparingsbeting lades på Försvarsmakten. Nu förs försvarssamtal i en konstruktiv anda där alla försöker medverka på ett bra sätt, och jag hoppas att samtalen leder fram till en gemensam uppgörelse om den framtida försvarspolitiken.
Det är bra för Sverige, det är en bra signal till både omvärlden och svenska folket och det är bra för stabiliteten inom Försvarsmakten.
Peter Hultqvist (S):
Det är klart att det känns som att det är väldigt enkelt, att det liksom bara är att säga att vi ska vara så effektiva som möjligt, och så blir vi det. Men det är bland det svåraste man kan göra i olika sammanhang. Vi ska ha respekt för att det har skett mycket rationaliseringar inom Försvarsmakten. De 16 miljarder som ÖB talar om är vad han anser att han behöver i tillskott för att leva upp till Försvarsberedningens ambition.
Men det är inte detsamma som att det är pengar som fattas i nuvarande organisation. Regeringen har föreslagit att man ska lägga dit 6,2 miljarder samt göra en omfördelning på 1,7 miljarder från internationella insatser. Alla är nu inne i en fas där man har lagt på pengar utöver det som Försvarsmakten i dag har till sitt förfogande. Syftet med detta är att öka den militära förmågan.
Sedan får vi se vad slutresultatet blir. Det är ett mycket grannlaga och noggrant arbete som pågår. Sådant som att vi nu uppgraderar JAS Gripen-systemet har sin effekt i grundekonomin, och det har sin effekt i grundekonomin att vi nu beställer två nya ubåtar. Finland har ett flygvapen där man så småningom kommer in i ett läge där man ska välja ett nytt system.
Jag hoppas att JAS Gripen kan vara ett alternativ i det sammanhanget. Det finns många sådana materielmässiga olikheter. Om vi ska försöka göra något ordentligt med Finland och driver den processen oerhört hårt, då kommer vi kanske så småningom in i att vi kan se att det kan påverka den ekonomiska biten något i någon sorts effektiviserande form. Men ha inte det som huvudmotiv, för då hamnar vi fel.
Det är i grunden ett säkerhetspolitiskt samarbete. Det är därför som det inte är fråga om att slå ihop försvarsmakter. Frågan är att skapa möjligheter inför framtiden.
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta gällande möjligheten att få en allmän mönstringsplikt till stånd och när dessa åtgärder avses vidtas. Mikael Oscarsson har frågat mig hur jag avser att hantera personalförsörjningsfrågan på kort sikt samt om jag är beredd att stödja Kristdemokraternas förslag om repetitionsövningar.
De båda interpellationerna ställs mot bakgrund av det försämrade omvärldsläge vi står inför samt svårigheter vad gäller personalförsörjningen av det militära försvaret. Jag besvarar därför interpellationerna i ett sammanhang. En utredning ledd av Stefan Ryding-Berg studerar för närvarande åtgärder för att främja en långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret.
Med utredningen till handa ska vi se över rekommendationerna från utredaren. Jag vill också peka på Försvarsberedningens bedömning om att den operativa förmågan i krigsförbanden måste ökas och att den samlade operativa förmågan i Försvarsmakten måste säkerställas. Försvarsmakten har fått ett uppdrag från regeringen att redovisa underlag inför det kommande försvarspolitiska inriktningsbeslutet. Det skulle därför inte vara ansvarsfullt av mig att, här och nu, föregripa detta underlag.
För att fatta väl avvägda beslut behöver vi en korrekt uppfattning om läget i det svenska försvaret. En sådan uppfattning får inte baseras på önsketänkande eller skönmålning. Jag ser därför ett behov av en lägesbeskrivning av Försvarsmaktens operativa förmåga och det operativa läget i insatsorganisationen och dess krigsförband. Med grund i Försvarsmaktens redovisning av uppdraget enligt ovan och övriga relevanta underlag får jag göra en samlad bedömning av vilka åtgärder som behöver vidtas.
Därmed kommer de frågor som interpellanterna reser att behandlas.
Peter Hultqvist (S):
När jag lyssnar på både Widman och Oscarsson låter det som att allting började för några veckor sedan. Jag har nu varit försvarsminister några veckor, och jag har ansvaret för att lösa allting egentligen omedelbart. Vi har åtta år bakom oss med annan regering, en regering som både Kristdemokraterna och Folkpartiet satt med i, med en moderat försvarsminister.
Varför hade man inte de stora försvarsmaktsövningarna på den tiden? Läget med Ryssland har ju inte uppstått just nu.
När vi från socialdemokratiskt håll, bland annat Urban Ahlin och undertecknad, började peka på det som uppstod med alltmer auktoritär regimövningsverksamhet, komplexitet i övningarna och närgångenheten i närområdet blev vi nästan lite småhånade av företrädare för regeringspartierna som tyckte att vi tog i lite för mycket.
Ni var en del av ansvarstagandet för den situation vi har inom Försvarsmakten. Ni var också en del av det tvära kast som gjordes när man avskaffade värnplikten med några få rösters övervikt och när man arrangerade ett personalförsörjningssystem som i alla stycken visade sig vara orealistiskt i sitt genomförande.
Där ingick bland annat att man inte skulle kunna öva krigsplacerade värnpliktiga. Det ingick i det som ni själva var med och lade fram förslag om till riksdagen. Nu är kravet att jag efter några veckor som försvarsminister ska ha ordnat upp frågan i ett särskilt regeringsbeslut.
Jag kan säga så här: Vi ska seriöst se över alla möjligheter som pliktlagstiftningen ger att öka den militära förmågan. Detta har jag för övrigt redan börjat titta på. Men det är lite grann att gå händelserna i förväg att kräva besked om när det kommer, hur det blir med exakthet och så vidare.
Sådana här saker kräver tid och överväganden. Om nu intensiteten i kraven på mig är så stark kunde ni väl ha tagit tag i det här redan i våras när ni själva hade regeringsmakten? Men det här finns med i det som vi nu håller på att se över. Det är likadant med mönstringsfrågan och om det eventuellt ska ske andra saker inom det samlade systemet när det gäller personalförsörjningen.
Det här är inte sådant som man klarar ut på bara några veckor. Här handlar det om hur många som är beredda att vara med i olika typer av beslut vid en slutstation, vad det egentligen är för majoriteter i olika frågor i riksdagen. Det måste jag värdera när jag lägger fram olika typer av förslag.
Att sitta i regeringsställning innebär också att man måste tänka lite bredare än vad man kan göra som enbart partirepresentant. Inom ramen för processen fram till inriktningsbeslutet kommer vi att ha möjlighet att värdera en lång rad olika frågor.
Där kan vi också ha möjlighet att värdera vilka frågor man ska fatta beslut om direkt utifrån en proposition och vilka frågor som ska utredas i särskild ordning. Gör man den typen av övervägande ska det hålla i riksdagen i slutändan; då ska det finnas en uppställning.
Jag är inte mannen som kommer att skjuta från höften, utan jag vill nog se till att det finns en stabil grund att stå på som är bredare än mitt eget parti och även regeringen innan vi skrider till verket i olika sammanhang.
Peter Hultqvist (S):
I min inledning markerade jag att det pågår en utredning som kommer inom kort som Stefan Ryding-Berg bedriver. Det är en utredning som kom till stånd efter diskussioner mellan det parti jag representerar och representanter för den förra regeringen. Det handlar om att åstadkomma en mer långsiktig och hållbar personalförsörjning och att titta på en mer folklig förankring.
Utredningen kommer att presenteras inom kort. Då får vi se vilka förslag den har, i steg ett. Vi får titta på de rekommendationer utredaren ger, och sedan får vi titta på hur vi eventuellt går vidare. Det är en positionering som är viktig att klargöra i kammaren så att det budskapet går fram.
Oscarsson nämner att han via riksdagens utredningstjänst har tagit fram ett material. Det är positivt. Det är bra att han har gjort det och att vi får dessa uppgifter. Jag har i denna debatt inte stängt några dörrar vad gäller de frågor som lyfts fram här. Jag har dock försökt markera att vi måste hitta den rätta ordningen för att titta på de olika sakerna.
När vi tittar på olika saker är det viktigt att vi har en process med en bredd så att jag vet att det finns ett stöd i parlamentet för de olika bitar som vi eventuellt kommer fram till. Vad gäller kartan och verkligheten finns det oftast inget sätt att smita ifrån verkligheten.
Försöker man det och målar in sig i skönmålningens hörn, vilket kanske några här gjorde tidigare, brister det till slut. Vi får ha förhållningssättet att vi ser våra styrkor men också vår förbättringspotential. Med det som ingång har vi ett annat förhållningssätt än den förra regeringen, och då kanske vi kan lösa problemen på ett konstruktivt sätt.
Då kan vi kanske också med de konstruktiva krafter som finns i olika partier hitta lösningar som är bra. Att öva förbanden är ett sätt att öka den militära förmågan. Det är viktigt.
Vi måste stabilisera och försörja förbanden och krigsorganisationen på ett sådant sätt så att de verkligen lever upp till de målsättningar och annat som riksdagen har beslutat. I detta sammanhang ingår analysen av hur hållfast organisationen är. Men ska man föreslå förändringar ska de relateras till om vi når upp till de mål som riksdagen har beslutat.
Då ska vi utgå från om den organisation som vi har och har som inriktning kan hålla i det långa perspektivet. Det är i detta sammanhang man får ta upp och titta på frågor om värnplikt, nya former av plikt och så vidare. Vi måste gå till väga på ett sätt som håller i förhållande till gällande lagstiftning och de åtaganden vi där har.
Jag har inte beskyllt vare sig Widman eller Oscarsson för att ha hånat eller använt nedsättande ordalag i debatten om Ryssland. Men det fanns aktörer på andra positioner i den borgerliga miljö där ni också hörde hemma på den tiden som ägnade sig åt sådan verksamhet.
Intressant är att etablissemanget har fått väldigt mycket fel i sina analyser. Nu har vi en mer realistisk ståndpunkt som delas av allt fler när det gäller synen på Ryssland.
Peter Hultqvist (S):
Det här har varit en debatt som har berört väsentliga frågor som är synnerligen aktuella med tanke på omvärldsutvecklingen och vad som händer på Östersjön, i Ukraina och runt om oss just nu. Man kan också fundera över den underrättelseoperation som vi genomförde för några veckor sedan.
Vi lever i en värld som är betydligt annorlunda i dag än den var för exempelvis tio år sedan. Det är klart att då måste man också orka med att dra slutsatser av detta. Det finns många saker som måste genomföras över ett brett fält. Det handlar om både materielsidan och personalförsörjningssidan. Det handlar om relationen mellan olika delar av Försvarsmakten. Det handlar om behovet av att samöva olika delar av Försvarsmakten.
Vi har alltså stora utmaningar framför oss. Det har varit bra att ta del av de synpunkter som har kommit här i dag. Jag stänger som sagt inga dörrar, och det här får finnas med i de bedömningsunderlag vi nu har framför oss och måste ta ställning till. Jag vill bara säga att vi måste göra saker och ting under ordnade former. Vi måste göra dem på ett sådant sätt att man känner att det finns ett parlamentariskt stöd.
Jag noterar Allan Widmans bedömning av substansen i ett parlamentariskt stöd för olika typer av åtgärder. Vi får återkomma och föra de här diskussionerna om hur vi ska ta oss framåt, kanske även i andra forum. Jag vill också peka på en annan sak som är viktig inom ramen för det som försvarsberedningen har föreslagit. Det är den nya modellen för grundutbildning när det gäller personal inom Försvarsmakten.
Det är mycket viktigt att den blir genomförd. Då får vi också en annan plattform för det hela. Tack så mycket för den här debatten och för de inlägg och utredningsarbeten som har gjorts! Nu går vi vidare.
Peter Hultqvist (S):
Vi behöver bara gå tillbaka till regeringsförklaringen för att inte få någon diskussion om att vi är på väg in i Nato på något sätt eller för att det inte ska spridas en bild av att det som vi gör på övningssidan är ett sätt att närma oss Nato. Det blir ingen medlemskapsansökan. Det är inte regeringens avsikt. Vi håller fast vi den samarbetslinje som vi valde 1994 i det här landet, när Thage G Peterson var försvarsminister.
Vi arbetar alltså vidare inom partnerskapet med Nato. Det är den förankringen vi har för våra ställningstaganden i dag till att utveckla bland annat övningsverksamheten men även andra samarbeten. Det behöver inte finnas någon farhåga om eller oro för att vi skulle vara beredda att göra en medlemskapsansökan. Det är en debatt som har kommit och gått under en längre period.
Och en del tror att det pågår någonting under ytan, vilket det absolut inte gör. Andra försöker på olika sätt skapa ett läge för att öka grogrunden för det. Men vi håller fast vid den linjen, som dessutom är brett förankrad i Försvarsberedningen. Jag kan också konstatera att vi i den uppgörelse som vi gjorde nu, med bred riksdagsmajoritet med fem partier, ska utvärdera de olika försvarspolitiska samarbetena.
Det är Sverige-Finland, det är Norden, det är Baltikum, det är EU, det är FN och det är partnerskapet med Nato. Men vi säger också att alliansfriheten inte ska utvärderas. Det är ett sätt att sända en säkerhetspolitisk signal om att den svenska linjen ligger fast och att det inte finns någon grogrund för spekulationer eller otydligheter på den punkten. Och jag är glad över att alla var överens om att det var så det skulle formuleras.
Peter Hultqvist (S):
Regeringen har den 23 april 2015 beslutat om två uppdrag, dels till FXM, dels till Försvarets materielverk, FMV. Givet riksdagens beslut i nödvändiga delar ges FXM i uppdrag att överföra nödvändigt exportstöd till FMV och genomföra en avveckling den 31 december 2015. Parallellt ges FMV i uppgift att förbereda inordnandet av dessa exportstödsuppgifter.
Som framgår av vårändringsbudget för 2015 kvarstår regeringens bedömning att exportstödet inom försvarssektorn kan bedrivas med högre kostnadseffektivitet, med bibehållna krav på affärsmässighet och transparens. Av propositionen framgår också att regeringen lägger särskild vikt vid att den exportstödjande uppgiften kan hanteras parallellt med andra uppdrag.
Detta är krav som nu läggs på myndigheterna att hantera inom ramen för överföringen av exportstödet från FXM och som därefter kommer att omfattas av den löpande myndighetsstyrningen av FMV. Det handlar bland annat om fortsatt tydlig återredovisning av försvarsexportens kostnader och intäkter, transparens mot allmänheten samt fortsatt antikorruptionsarbete.
Den statliga försvarsexportverksamheten kommer även fortsättningsvis att bland annat utgöras av försäljning och upplåtelse av sådan materiel som inte längre behövs för statens verksamhet. De åtaganden som den svenska staten har gentemot exportkunder kommer inte att påverkas av organisationsförändringen. En god kompetensförsörjning är en förutsättning för att verksamhetsmålen ska kunna uppnås.
Vid en organisationsförändring är det viktigt att vara tydlig med omfattningen och tidsramar så att berörda arbetsgivare kan hantera det arbetsrättsliga regelverket. I staten är det arbetsgivarpolitiska ansvaret delegerat till myndigheterna. Genom att uppdragen beslutades i nära samband med överlämnandet av vårändringsbudgeten har regeringen gett de berörda myndighetsledningarna förutsättningarna för genomförandet av förändringen.
Regeringen har vidare gett FMV i uppdrag att senast den 4 januari 2016 återrapportera hur den överförda exportstödsverksamheten har organiserats, dess personalkonsekvenser med mera. Redovisningen kommer att ligga till grund för regeringens fortsatta styrning av myndigheten utifrån den målsättning som beskrivs i vårändringsbudgeten.