Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet! Vi är alltså helt överens om att detta är ett jättestort problem, men det verkar vara det enda vi är överens om. Detta är ett känt problem som har funnits under många år. Konsumentvägledare slår larm över hela Sverige. Förtvivlade medborgare upptäcker att det är en i princip oreglerad marknad. Tyvärr upptäcker de det efteråt, inte före.
I dag funkar det så att du och jag i princip skulle kunna gå ut ur detta hus och sätta upp en skylt på väggen där det står: "Kom och testa Lars och Annikas botoxbehandlingar! ", eller vad vi nu vill ge för behandling. Det är ganska märkligt att man kan göra ingrepp i människokroppen utan att ha någon tillståndsplikt. Det första som borde göras är naturligtvis att se till att det finns en tillståndsplikt när det gäller ingrepp av denna karaktär.
Det är också någonting som det har pekats på under många år. När det finns en tillståndsplikt kan vi som lagstiftare naturligtvis sätta upp vilka kriterier som vi vill ha för att utfärda dessa tillstånd. Där kan vi säkert titta på om vi ska ha 15 eller 150 kriterier. Men det viktiga är att det kommer till stånd någon form av tillståndsplikt. När Lars och Annika har fått tillstånd måste någon rimligen utöva tillsyn över deras verksamhet.
I dag saknas det i princip också tillsyn. Det är därför som så många konsumenter hamnar i kläm. Med det lilla konsumentskydd som finns i dag ska konsumenten anmäla Lars och Annika till Allmänna reklamationsnämnden. Vad kan de pröva? Jo, de kan pröva om Lars och Annika ska rätta till felet eller betala tillbaka pengarna.
Det är klart att om Lars och Annika misslyckades med operationen kanske konsumenten inte tycker att det är världens bästa idé att de ska misslyckas med en operation på hans eller hennes kropp en gång till. Det var förmodligen därför som man var så tydlig från Allmänna reklamationsnämnden i somras och sa att man inte ens ville pröva detta utan ville ha ett annat system. Det finns en jättebra artikel i Svenska Dagbladet som jag hoppas att statsrådet ska ha möjlighet att läsa om hon inte har gjort det. Där säger en läkare att folk tror att detta är reglerat.
Det är det som är problemet i dag, alltså att väldigt många tror att denna marknad är reglerad. De seriösa företagen, som är anslutna till olika branschorganisationer, vill inget hellre än att vi som lagstiftare ska reglera denna marknad. De vill naturligtvis av förklarliga skäl ha bort klåpare som i dag faktiskt skadar människor. Jag vet att lagstiftning tar tid, och jag vet att utredningar tar tid.
Men det är naturligtvis inte tillfredsställande att ett problem som har varit känt sedan åtminstone 2014, och naturligtvis har varit känt innan dess - det var därför som alliansregeringen tillsatte den utredning som har gett skarpa förslag - inte kommer att få en lösning förrän tidigast 2019 eller 2020. Sedan kan man alltid diskutera om förslag A eller B var dåligt eller hur man ska hantera frågan.
Precis som kollegan Jenny sa kan människor varje dag fram till dess hamna i kläm, bli skadade och bli förstörda för livet. Precis detta kan vi läsa om i en artikel i Skåne i dag, alltså om en människa som får sitt liv förstört och vars företag går omkull på grund av senfärdighet från oss i denna kammare och från regeringen på andra sidan om vattnet.
Det är inte tillfredsställande. Här krävs det minst dubbelt så mycket tempo. Det är bra att vi är överens om problemet, men detta är helt otillfredsställande.