KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Coenraads (M):
Jag vill tacka Margareta B Kjellin för att hon tagit upp den väldigt viktiga frågan om fallolyckorna bland äldre i sin interpellation till statsrådet. Vi är en alltmer åldrande befolkning, och det ställer nya krav på samhället. Vi studerar längre än vi gjort tidigare. Vi arbetar allt längre än tidigare. Vi arbetar även längre upp i åldrarna, vilket är positivt.
Men när vi sedan slutar vårt arbetsverksamma liv lever vi också allt längre. Detta medför att politiken för äldre måste hålla ihop hela vägen. Det blir allt viktigare med förebyggande åtgärder för att vi ska kunna arbeta längre eller arbeta deltid när vi blir äldre men också kunna leva ett värdigt liv som äldre.
Vi vill klara oss så länge som det går i det egna hemmet, och det ställer krav på att den nya hemmiljön är så bra som möjligt. En av de vanligaste orsakerna till onödiga kostnader inom kommun och landsting är de fallskador som inträffar allt oftare och blir värre och värre för äldre människor ju längre upp i åldrarna de kommer. Denna kostnad är helt onödig.
Fallskadorna medför dessutom för människor ett extra lidande som inte skulle behöva hända om vi kunde arbeta mer preventivt med just fallskadorna. Man behöver jobba preventivt, strukturerat och långsiktigt för att komma till rätta med detta. Jag kommer från Landstinget i Västmanland. Vi har tagit ett beslut om att ingå i Senior alert. Vi har gjort 2 500 riskbedömningar sedan vi gick med.
Det gör vi därför att det är viktigt att arbeta långsiktigt och bygga kunskap på den erfarenhet som man får genom insamlade data, vilka används på olika sätt runt om i Sverige. Insamlade data har till exempel använts i den äldreutredning som alliansregeringen tillsatte tidigare. Nu lade dessvärre regeringen ned denna utredning under hösten.
Jag tycker att det är beklagligt att all den kunskap som man har samlat in och som utredningen har jobbat med numera är bortkastad kunskap. Regeringen har valt att kasta skattebetalarnas pengar i sjön. Ministern talar om att vi behöver breda och långsiktiga lösningar för att komma framåt. Men för att hitta de breda politiska lösningar som vi alla kan diskutera är det viktigt att vi vet vad dessa lösningar ska baseras på.
Ministern säger att hon ska komma tillbaka när regeringen är överens. Det här var någonting som vi varnade för förra våren: Är man inte förberedd så är man oförberedd, och då tar det tid. Den tiden skadar våra äldre. Ju längre tid regeringen dröjer med att komma med sin utredning, desto fler äldre kommer att falla och skada sig.
Åsa Coenraads (M):
Jag får tacka för svaret från ministern så långt. Det är viktigt att se över vad fallskadorna beror på för att kunna förebygga och arbeta långsiktigt mot detta. Trots det har vi fortfarande en regering som har avslutat Äldreutredningen utan att ersätta den med någonting nytt. Vi har också en regering som har avslutat satsningen Matlandet Sverige. Matlandet Sverige är någonting som ligger mig varmt om hjärtat.
Det var ett omfattande projekt som hade många olika delar. Den del jag skulle vilja lyfta fram här är den offentliga maten och vikten av rätt mat till rätt person vid rätt tillfälle. Alla människor är olika och individuella, och all typ av mat passar inte alla.
Vissa vill ha mat i hemmet, vissa vill ha mat i boendet och vissa vill kanske helt enkelt gå ut och äta på restaurang eller få hjälp att laga mat tillsammans med andra. Av alla de fallrelaterade olyckor som har skett i Landstinget Västmanland ser vi att maten spelar en allt viktigare roll för de äldre. Om man mår bra och känner sig mätt och lycklig är också risken för fallolyckor mindre, har det visat sig.
Maten spelar en allt större roll i det förebyggande arbetet. Nu när Matlandet Sverige har lagts ned undrar jag hur ministern kommer att påverka sina kolleger i regeringen för att lyfta fram just vikten av nutrition - bra mat och rätt mat - för att förebygga fallolyckor.
Åsa Coenraads (M):
Låt mig börja med att tacka ministern för svaret. Jag har, som ministern sade, skrivit två interpellationer på samma tema som berör två olika ministrar. Nu är det inrikesministern som ska svara på båda interpellationerna, och tyvärr känner jag mig lite bekymrad över att ministern verkar ta så lätt på min grundfråga. Låt mig återkomma till den om en liten stund. Under sommaren rasade den största branden i svensk modern historia i mitt hemlän Västmanland.
Det var en brand som fick en mycket större omfattning än någon trodde när branden startade. Branden berörde inte bara en kommun utan flera. Snabbt kom den att bli en nationell och sedan en internationell angelägenhet. Denna brand kom att omfatta insatser från en rad myndigheter, organisationer och enskilda inte bara i Sverige utan även utanför nationens gränser.
Branden kom att få en mycket större spridning fortare än någon någonsin anade i det inledande skedet.
Vad anledningen är till denna spridning kan vi spekulera i. Det skulle kunna bero på vädret, på olika omständigheter runt upptäckten av branden, insatsen i brandens inledningsskede eller senare i processen när brandens faktiska storlek blev känd.
Jag skulle kunna fortsätta att spekulera i vems fel det var eller var ansvaret borde ha legat och vilken insats som hade varit den bästa. Men det finns ingen anledning för mig att som amatör spekulera i detta. Det finns heller ingen mening för en minister att spekulera.
För att utredningen skulle göras på ett bra och säkert sätt tillsatte alliansregeringen en omfattande och oberoende enmansutredning som skulle lämna sitt slutbetänkande den 1 september i år. Nu kommer jag till kärnan i min interpellation.
Det har kommit till min kännedom via bloggar och hemsidor att regeringen har för avsikt att ändra i utredningen. Den pågående utredningen har nu avslutats, och uppdraget att föreslå åtgärder har gått över till MSB, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, enligt ett regeringsbeslut. Det är en myndighet som själv har varit involverad i insatsen. Är detta rimligt?
Är det så vi ska ha det i Sverige under den här regeringen, det vill säga att myndigheter utreder sina egna insatser? Ministern sade i sitt svar att stärkt krishanteringsförmåga för Sverige är viktigt. Det håller jag med om. Men hur ska vi veta vilken krishanteringsförmåga och -insats landet verkligen behöver när vi inte har en oberoende utredning som lägger fram förslag i fråga om kritiska åtgärder för framtiden?
Det är inte bara jag som är oroad över den förändring i utredningen som kommer landet till del. Kommuner i brandområdet, både berörda kommuner och kommuner i intilliggande län, har gjort egna utredningar.
Myndigheter, organisationer och alla de hundratals frivilliga som hjälpte till under brandens spridning är oroliga över vad utredningen kommer att komma fram till för framtiden.
Åsa Coenraads (M):
Tack, ministern, för det kompletterande svaret, även om jag fortfarande känner att några av mina frågor är obesvarade. Om man tyckte att den utredning som alliansregeringen tillsatte ändå har varit bra, varför låter man inte den utredningen fortsätta för att sedan låta de förslag till åtgärder som läggs fram bli en komplettering?
Jag ser fortfarande ett problem när berörd myndighet, i det här fallet MSB, först ska föreslå åtgärder och sedan själva se till att åtgärderna blir verklighet inom deras egen myndighet. För mig finns det en liten jävssituation i detta. Jag tycker att det är viktigt att man vågar vrida och vända på detta för att kunna komma fram till så bra förslag som möjligt för framtiden.
Ministern nämner i sitt svar lite grann om framtida kriser som kan inträffa. Här tycker jag att ministern är inne på någonting väldigt viktigt. Det handlar om att utreda för att kunna göra bättre, men det handlar också om att förbereda Sverige för framtida kriser och katastrofer. Vårt land har gått igenom ett antal olika kriser och katastrofer. Jag tänker på Estonia, Thailand och liknande.
Det finns tyvärr en sannolikhet för att liknande kriser kommer att inträffa i framtiden, och då är det viktigt att vi är beredda inför krishanteringen. Det som var så speciellt vid branden i Västmanland var att man var tvungen att söka stöd inom det europeiska samarbetet. Här är det viktigt att berörd myndighet vågar kritisera sitt eget beteende och agerande under själva krisen. Det är där jag känner en liten oro.
Jag hade gärna sett att man fullföljt utredningen för att sedan kunna komplettera med vidare direktiv från regeringen. Sedan har vi den fråga som jag ställde i min interpellation om konsekvenserna av branden. Jag tänker på de socioekonomiska konsekvenserna i det område där branden inträffat.
En rad olika myndigheter, privatpersoner, ideella organisationer och kommuner har gått in i varandra. Det tillsattes ganska mycket pengar för att kunna hjälpa kommunerna i ett akut skede, men jag skulle önskat att man kunnat fullfölja utredningen för att se vilka fler åtgärder som skulle kunna behövas i framtiden.
Åsa Coenraads (M):
Det är viktigt att en utredning vågar vrida och vända på alla stenar för att till slut komma fram till åtgärder som ska sträva mot att göra det bättre. För att kunna göra detta är det viktigt med oberoende. Det är just därför förslaget om att utredningen ska överlämnas till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap är problematiskt. Jag säger inte att myndigheten är dålig, och jag säger inte att myndigheten inte gör sitt arbete.
Jag säger bara att det är problematiskt att utreda sig själv. Det är också oroande att regeringen inte tar branden i Västmanland på stort nationellt allvar. Under de där hemska, skrämmande, heta veckorna i somras riskerade räddningspersonal, piloter, boende och alla frivilliga sina liv för att rädda människor, skog, djur och egendom.
Att skylla på budgeten tycker jag är lite tråkigt, herr minister. Det är ett dåligt politiskt argument. Trots allt var det alliansregeringen som tillsatte utredningen och Alliansens budget som vann i kammaren. Den här regeringen har ändå kunnat hitta pengar i fickorna för att tillsätta andra särskilda utredningar, till exempel den om Bromma flygplats.
Det positiva som kommit ur den här katastrofen, om man får säga så, är det civilkurage och den samanhållning som visats av människor. Jag vädjar till ministern och regeringen: Låt inte all denna kunskap och erfarenhet från människorna i det brandhärjade området gå till spillo!
Åsa Coenraads (M):
Jag tackar landsbygdsministern för svaret på min interpellation om framtidens livsmedelsförsörjning. Världen står som vi alla vet inför en situation där vi ska producera mer mat under en generation än vi tidigare gjort under en hel civilisation. Det är en stor utmaning i sig. Världen står dessutom inför och under stora omställningar genom att klimatet förändras över hela vårt klot.
Det kommer att göra tidigare odlingsbar mark oanvändbar och nya marker möjliga för odling. Vi kommer med detta sagt att behöva odla allt smartare i framtiden. Växtförädling är inget nytt i sig. Både människan och växterna har förädlats under alla år, men med modern teknik kan vi skynda på processen, och det kommer att vara en förutsättning för framtidens livsmedelsförsörjning.
Sverige är ett land med en allt mindre jordbrukssektor men glädjande nog med en ökad livsmedelsexport så långt. Att vår export ökar är ingen slump. Vi är duktiga på att producera, och vi får fram högkvalitativa produkter. Den tidigare regeringens satsning på Matlandet Sverige har även den lätt till att svensk mat tar sig ut till större marknader. För att skapa förutsättningar för det svenska jordbruket behöver Sverige ligga i framkant.
Vi har ett smart och miljövänligt sätt att producera mat. Men Sverige kan mer. Vi kan mer genom att ge politiska förutsättningar för ökad produktion och ökad handel. Jag skrev den här interpellationen eftersom Sverige aktivt valde att lägga ned sin röst i EU när framtidens GMO-grödor beslutades, detta efter att dessutom ha missat att förankra beslutet i riksdagen.
Detta är olyckligt ur två synvinklar. Precis som ministern nämner i sitt svar är GMO-frågan infekterad och omgärdad av en hel del myter. Att Europeiska unionen därför tillåter vissa länder att frångå principen om beslut baserade på vetenskaplig bedömning så att rent godtycke kan vara grund är direkt farligt ur ett säkerhetsperspektiv.
Dessutom är det olyckligt att den svenska regeringen vägrar att bekänna färg i GMO-frågan. Vi har alltid varit ett land som har baserat våra beslut på vetenskap och beprövade fakta. Vi har även varit ett land som har legat i framkant när det gäller teknikutveckling och forskning.
Med regeringens inställning i GMO-frågan skjuts makten över svensk livsmedelsproduktion längre bort från Sveriges riksdag och Sveriges bönder och kommer allt närmare Bryssel. Ministerns svar lämnar tyvärr en del frågetecken, och jag upplever inte heller att han direkt har svarat på de frågor som jag ställde, så jag ställer dem igen. Vad är regeringens hållning till GMO och GM-grödor i Sverige?
Kommer ministern att verka för att fler grödor får säljas och odlas i Sverige?
Åsa Coenraads (M):
Ministern har fortfarande inte svarat på min ganska enkla fråga om hur regeringen ställer sig till GMO och GM-grödor i Sverige. Han undviker dessutom att berätta hur regeringen kommer att agera i framtiden. Ministern svarar att varje enskild GM-gröda ska bedömas från fall till fall. Det är en självklarhet.
Det görs redan i dag en bedömning i Efsa, som är Europas motsvarighet till Livsmedelsverket hos oss. Men min fråga handlar mer om hur Sverige kommer ställa sig till de redan godkända grödorna. Svenska bönder har en tuff tillvaro i dag. En regering som säger sig ha lösningar för framtiden är också skyldig att lämna besked.
Vi har nyligen haft ett val, och vi fick en regering som inte hade presenterat några gemensamma löften eller ståndpunkter före valet. Spänningen har därför varit ganska stor för att få höra vilka frågor regeringen kommer att driva och vilka frågor regeringen kommer att välja att inte driva. Statsministern lovade i sin regeringsförklaring guld och gröna skogar.
Vi var många som trodde att regeringen skulle komma med en rad propositioner under sitt första år. Det har trots allt gått flera månader sedan valet. Men nu lyser tyvärr propositionerna med sin frånvaro, och landsbygdsministern duckar på frågorna om framtiden genom att skjuta dem på just framtiden, detta trots att ministern nämner att det under en längre tid har behövts en framtida planering för livsmedelsförsörjningen i Sverige.
Då hade jag hoppats att ministern kanske hade haft några idéer eller visioner om hur detta skulle gå till. Frågan om GMO och GM-grödor har ett samband med framtidens livsmedelsförsörjning och svenska bönders konkurrensmöjligheter i en alltmer global värld.
Det hänger ihop med solidaritetstanken, precis som ministern säger, att våra svenska bönder skulle kunna få möjlighet att producera alltmer produkter för att kunna försörja den svenska marknaden men också kunna exportera mer till dem som inte har möjlighet att odla på samma sätt. Ministern talar också i sitt svar till mig om märkningen av GM-grödor. Där är vi helt överens. Detta är en typisk valfrihetsfråga.
Man kan välja vad man vill odla, men man kan också välja vad man vill köpa - möjlighet att utvecklas och möjlighet att säga nej till det man inte tycker om.
Jag tycker fortfarande att det är lite konstigt att ministern väljer att lägga så mycket ansvar på Bryssel, där det just nu finns en liten risk att Sverige hamnar i bakkant när det gäller livsmedelsförsörjningen och konkurrensmöjligheterna för Sveriges bönder genom att inte våga ta beslut här och nu.
Jag kan inte annat än tolka ministerns brist på svar om just GMO och GM-frågan som att ministern inte tror på genmanipulerade grödor och att ministern inte heller kommer att tillåta genmanipulerade grödor i Sverige inom en snar framtid.
Åsa Coenraads (M):
Landsbygdsministern talar om GMO och GM-grödor som om det är någonting som ligger i en mycket avlägsen framtid. Så är inte fallet. Genmanipulerade växter och framtidens livsmedelsförsörjning genom växtförädling är här och nu. De används i många andra länder runt om i vår värld, och det är tråkigt att Sverige inte ges möjlighet att vara med i fråga om detta och kunna producera mer, bättre och miljösmartare produkter.
Ministern talar om omprövningskommittén när det gäller hanteringen av GMO-ärenden. Jag är glad att ministern reder ut en del frågetecken som har funnits i dessa diskussioner. Det är dock tråkigt att omprövningskommittén inte får direktiv från Sveriges regering och Sveriges riksdag om hur man ska ställa sig till framtidens växtförädling eftersom regeringen väljer att ducka i frågan.
Alliansregeringen arbetade hårt med att regelförenkla för svenskt jordbruk. Vi ville inte lägga extra pålagor på jordbruket utan öka möjligheterna och göra det enklare och billigare för företagare att driva sin verksamhet. Den här regeringen lyser dock till viss del med sin frånvaro när det gäller framtida beslut.
Men det finns en del orosmoln inom den framtida livsmedelsförsörjningen, och de gäller ytterligare pålagor, regler och framför allt skatter för det svenska jordbruket. GMO-grödorna skulle kunna innebära ett ytterligare spår eller ben för svenskt lantbruk att stå på. Jag väljer att se positivt på framtiden.
Jag ser fram emot att höra mer om ministerns planer på livsmedelsstrategi och förädling i framtiden, och jag hoppas att vi får möjlighet att diskutera detta mycket i framtiden.
Åsa Coenraads (M):
Vi har diskuterat livsmedelsstrategier och mat både på produktionsnivå och exportnivå i den här kammaren många gånger, så även nu i denna debatt kring gårdsförsäljning och livsmedelsstrategin. Alliansregeringen lanserade någonting som kallades för Matlandet Sverige, något som varit väldigt positivt för den svenska matexporten.
I förra veckan lanserade landsbygdsminister Bucht sin livsmedelsstrategi med buller och brak. Den dagen presenterade ministern även vin, sprit och andra lokala drycker som ett bidrag till den svenska livsmedelsexporten. Det skulle då kunna ingå i livsmedelsstrategin. Det handlar om mervärden, om att kunna stärka den svenska landsbygden och om den svenska exporten som är bra för vår bnp.
I den tidigare debatten om gårdsförsäljning här i kammaren nämnde ministern gårdsförsäljning som en pseudodebatt om just alkoholmonopolet. När vi nu diskuterar livsmedelsstrategin undrar jag om ministern fortfarande tycker att det här är en pseudodebatt om alkoholdebatten när det handlar om produktionen i Sverige.
Jag undrar också om ministern vet hur många arbetstillfällen som berörs av ett förbud mot gårdsförsäljning. Kommer ministern att ta reda på hur många arbetstillfällen som skulle kunna bli till om vi tillåter gårdsförsäljning och dessutom gör det väldigt lukrativt som en del av livsmedelsstrategin? Fru talman!
Vi tävlar inom Europeiska unionen med andra länder där vi måste kunna slå oss för bröstet och berätta hur bra den svenska maten är. Vi vill kunna erbjuda fler människor att komma till vårt land och ta del av våra kulturupplevelser. I kulturupplevelsen kopplad till mat ingår även dryck. Jag tycker att det är olyckligt att höra ministerns svar på den här interpellationen.
Åsa Coenraads (M):
Folkhälsoministern säger här i debatten att han tycker att det är ointressant att diskutera svenska mervärden, och han tycker att det är ointressant att diskutera svenska arbetstillfällen. Det är ytterst tragiskt eftersom det är arbetstillfällen som debatten handlar om. Arbetstillfällen är också vad mycket av valrörelsen handlade om när ministern och hans partikamrater kom till makten.
De kom till makten tillsammans med ett annat parti och kallar sig för samarbetsregering. Den här debatten får mig att tro att det kanske inte är ett sådant gott samarbete i regeringen, trots allt, eftersom man får lite olika budskap från olika ministrar. I det här fallet tycker jag mig ana två olika ståndpunkter från två ministrar från samma parti.
Landsbygdsministern säger å ena sidan att svensk livsmedelsexport ska ökas, att svenska mervärden ska värnas och att svenska arbetstillfällen på landsbygden ska värnas. Å andra sidan säger folkhälsoministern, genom att stänga dörren för ökade svenska mervärden med hjälp av gårdsförsäljning, att detta inte alls ska ske. Den region jag kommer från i Västmanland är också den region som folkhälsoministern kommer från.
I den här regionen finns inte så många vinproducenter, men det finns många mikrobryggerier av öl. Den här debatten ger ett tråkigt besked för alla de entusiaster som finns i vår region som nu inte får ökade mervärden i form av fler arbetstillfällen och inte kan bidra till mer kunskap om alkoholens påverkan på människor och på sätt förebygga folkhälsoproblem.
Kommer ministern att arbeta för eller emot ökade mervärden i livsmedelsstrategin?
Åsa Coenraads (M):
Det är en oerhört viktig och känslomässig fråga som vi diskuterar just nu. Det är en fråga som har beröring på de människor som lever i, bor i och brukar de områden där vi har varg i Sverige i dag. Vi ser att vi har en vargstam som kommer tillbaka. Den blir mer livskraftig, större och starkare, och det tycker jag är positivt. Men precis som för alla andra djurslag som vi har i landet behöver man förvalta också vargstammen.
Vi ser nu med regeringens nya inriktning i besluten att den förvaltning som äntligen börjar komma på plats nu rivs upp i grundvalarna. Det är ytterst oroväckande och mycket tråkigt. Regeringen talar mycket om en ökad dialog. Då undrar jag lite hur man ser på den dialogen.
Vi har nu under åtta år haft lokala viltförvaltningsdelegationer som i de län som är mest rovdjurstäta har fungerat mycket bra. Man har tagit besluten närmare de människor som berörs, och man känner att man har börjat få ett grepp om närmiljön i respektive län.
Jag har blivit ganska nedringd de senaste veckorna av rätt upprörda och känslosamma medborgare från mitt hemlän Västmanland som känner att regeringen nu rycker undan mattan för dem. De har börjat hitta ett sätt att leva tillsammans med varg, björn och lo, som vi har mycket av, men det fungerar inte längre. Det är väldigt oroväckande.
Regeringen vill utreda frågan ytterligare en gång. Men det finns nog ingen fråga som har varit så väl utredd som rovdjursfrågan just beträffande varg. Det har varit särskilda utredare, forskare, länsstyrelser, myndigheter, departement och universitet som har varit involverade. Om inte annat har vi diskuterat frågan oerhört mycket här i kammaren under i alla fall de år som jag har varit med.
Frågan är: Hur mycket får vargen kosta samhället? Hur mycket ska man behöva slita upp känslor för människor som redan lever i de här områdena och har det tufft? Det leder inte till något att börja om igen. Då är det bättre att regeringen talar klarspråk och säger att man inte vill ha någon skyddsjakt på varg, inte vill ha någon förvaltning av varg, utan vill att vargen ska få leva fritt - i stället för att riva upp alla dessa öppna sår för människor igen.
Jag undrar hur de socioekonomiska värderingarna ska räknas ut och vem som ska göra bedömningen av vad som får kosta vad och vem som ska betala ut pengarna till alla som är berörda av vargens framfart. Vem ska kunna ersätta alla markägare, fastighetsägare och djurhållare runt om i våra varglän? Lite senare ska vi här i kammaren diskutera livsmedelsstrategin.
Det är intressant när regeringen nu har en ambition att öka den svenska matproduktionen. Men man slår undan benen för dem som faktiskt har djurhållning i landet. Vem ska hålla våra marker öppna, och vem ska producera den mat som ska ingå i den framtida livsmedelsstrategin? I mitt län har vi dessutom många Natura 2000-områden.
Vem är det som ska hålla dessa marker öppna med tanke på allemansrätten och de naturvärden som finns där om vi inte har djur som betar längre?