Andreas Carlson (KD):
Den kände polske filosofen Leszek Kolakowski fick av journalisten Otto Mannheimer för flera år sedan frågan: "Är ni alltså själv en kristen tänkare?" Kolakowski svarade: "Jag vet faktiskt inte, och jag bryr mig inte om sådana etiketter. Jag skulle aldrig kalla mig icke-kristen.
Ty att vara fullständigt icke-kristen skulle, enligt min mening, vara liktydigt med att inte tillhöra den här kulturen. Så i viss mening skulle jag nog säga, ja, det är jag." Mannheimer fortsatte: "Ni har alltså närmat er kristendomen. Vilka är era skäl? Ni började ju snarast som marxistisk humanist." Kolakowski svarade: "Ja, det är riktigt.
Jag tror det tog mig lång tid att inse hur oumbärlig kristendomen är för vår civilisations överlevnad och för bevarandet av vissa grundläggande värden som vi hyllar. Trots all intolerans och allt förtryck som utförs i kristendomens namn, anser jag att vi, utan dessa kristna rötter, hotas av en långt värre, en långt mer förtryckande samhällsordning." Så långt Kolakowski.
Givetvis handlar det i politiken inte om att avhandla dop- och nattvardsfrågor, som diskuteras i vissa samfund. Det handlar inte heller i politiken om att avgöra om Jesus är Guds son eller inte. Men politiken och samhällsbyggandet har av kristendomen påverkats när det gäller värderingar, tankemönster, lagstiftning och synen på människovärdet. Låt mig stanna upp kring Kolakowskis totala avsaknad av etikett-iver.
Han bryr sig inte om huruvida han etiketteras som kristen eller icke-kristen. Det är innehållet som räknas. När det är valår brukar en del partier flagga lite för de kristna värden som vi i dag har att diskutera när vi behandlar kristet kulturarv. Mellan valen är det inte lika intressant.
Därför får väl jag som kristdemokrat välkomna att ytterligare ett parti har valt att lyfta fram frågan i debatten här i dag, även nu efter valet. Men när jag hör Sverigedemokraterna vurma för det kristna kulturarvet måste jag ställa frågan: Vad innehåller politiken bakom etiketten? Frågan är vilken ideologi och människosyn som ligger till grund för politiken. De kristna värdena är gränslösa.
Det unika, okränkbara och omätbara värdet tillskrivs varje människa, även de som säger sig inte tycka likadant som jag, även de som säger sig inte tro likadant som jag. Därför är det oerhört viktigt att slå vakt om religionsfriheten för varje parti som hissar flaggan med etiketten kristet kulturarv, kristna värden och kristen människosyn.
Jag, för min del, tycker att kulturutskottet har fått till en bra skrivning i betänkandetexten. Motionen handlar i huvudsak om att värna den kristna sångskatten, en sångskatt som skänkt och skänker mycket hopp, glädje och förtröstan. I utlåtandet har utskottet breddat begreppet. Vi har lyft fram de satsningar som gjorts och görs, exempelvis de 460 miljoner kronor som 2011 och sedan varje år ska ges till Svenska kyrkan i kyrkoantikvarisk ersättning.
Anledningen till ersättningen är, som det står i det här betänkandet, att de kyrkliga kulturvärdena är viktiga för hela samhället. Den texten i betänkandet kan jag bara stryka under. Jag noterar, fru talman, att Mattias Karlsson ondgör sig över att det är på tok för lite. Vi hör siffran 3,5 miljarder kronor.
Samtidigt noterar jag i Sverigedemokraternas budgetförslag att man i det här sammanhanget har förordat en ökning med bara 10 miljoner kronor. Det är ganska stor skillnad mellan siffran 10 miljoner och 3 1⁄2 miljard.
Gällande den kristna sångskatten har Statens musiksamlingar i uppgift att dokumentera, samla in, vårda, bevara, beskriva och hålla levande musikens kulturarv och därigenom främja musikintresset, musikvetenskapen och den långsiktiga kunskapsuppbyggnaden. Hos Svenskt visarkiv, som är en avdelning inom den här myndigheten, finns psalm- och koralböcker och läsarsånger från Svenska kyrkan och andra kyrkor bevarade.
Vi får inte heller glömma bort alla de kyrkor och olika samfund som håller det kristna kulturarvet vid liv vecka ut och vecka in. Enligt utskottets uppfattning görs som sagt i dag olika insatser för att bevara det kristna kulturarvet för framtiden. Motionen som behandlas i det här betänkandet avslås därför inte för att Kristdemokraterna eller Alliansen skulle vara emot att bevara det kristna kulturarvet. Det hoppas jag att ingen tror.
Tvärtom tycker vi att det kristna kulturarvet är oerhört viktigt. Däremot tycker jag att det finns andra åtgärder som kan göras för att samfunden i det civila samhället ska få större möjligheter att bedriva sin verksamhet, exempelvis måste jag som kristdemokrat lyfta fram förslaget om en utbyggd avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. Det är dock en annan fråga, som inte lyfts fram i den här motionen.
Därför är jag nöjd med att ställa mig bakom kulturutskottets betänkandetext. Det nämndes att skolavslutning i kyrkan skulle vara ett hot, att det skulle förbjudas. Det är självklart att man ska få ha skolavslutning i kyrkan. Därför är jag också glad att utbildningsminister Jan Björklund tydligt har deklarerat detta från Alliansens sida. Vi har också ett avsnitt i betänkandet om kulturskapares villkor. Det är en mycket angelägen fråga.
Som sammankallande i den utvärderingsgrupp som under året ska utvärdera verksamheten i teater-, dans- och musikallianserna, som Anne Marie Brodén har nämnt tidigare i debatten, ser jag fram emot utskottets arbete för att se över och stärka kulturskaparnas villkor. Jag skulle kunna fortsätta att tala om det civila samhällets betydelse och om kreativa näringar. De insatser som görs på kulturområdet, såväl ideella som privata, ska inte underskattas.
Jag ställer mig bakom det mina kolleger tidigare har sagt i den här debatten och yrkar därför bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.