KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christopher Ödmann (MP):
Det är klart att jag känner till att det finns kvinnor som säger nej till olika uppgifter i vårt samhälle. Men jag känner också till att det är väldigt många som inte är tillfrågade. Det ser jag som det stora problemet när det gäller till exempel de stora bolagen i Sverige.
En problematik är också att det egentligen är olika grabbgäng som håller hårt om de stora bolagen i Sverige. Fastän de inte behöver några hushållstjänster sitter grabbarna på sju åtta styrelseposter. Det är lite ordförandeposter här, vice ordförandeposter där och ytterligare styrelseuppdrag.
Det vore otroligt välgörande om man skulle få in en annan struktur förutom grabbgängen, som jag vill kalla dem för. De har ett järngrepp över bolagen och också en stor makt i Sverige. Det är ändå bra att ministern verkar öppen för att gå olika vägar och se till att man kan få en jämnare fördelning av kvinnor i bolagsstyrelserna.
Jag tror dock att det inte kommer att lyckas om man inte försöker använda alla till buds stående medel om man ser det som en fördel med en jämnare fördelning också av styrelseposterna. Det finns många aktieägare som skulle vilja se en ändring. Men de har inte kraften. Den supporten skulle regeringen kunna bidra med. Det kan jag inte se som att man lägger sin näsa i blöt.
Jag ser det som ett viktigt sätt att stärka svenskt näringsliv totalt sett, vilket är bra för oss alla.
Christopher Ödmann (MP):
Jag tänkte spinna vidare lite grann på det här med längden på avtalet, statsrådet. Det är lite unikt, till och med för Stockholms stad, att det kommer ett så långsiktigt avtal när det gäller Bromma flygplats. Det är få förunnat att kunna se 30 år framåt i tiden.
När regeringen ska fatta beslut om det här funderar jag på vilket underlag man har när man fattar beslutet att ha kvar Bromma flygplats i 30 år till. Jag har nämligen inte sett någonting från de lokala politikerna och de närmast berörda som man kan hänvisa till när det gäller att en satsning på flyget mitt inne i Stockholm skulle vara en framtidssatsning och en långsiktig satsning. Det är viktigt att tänka långsiktigt.
Det försöker vi verkligen göra från Miljöpartiet. Jag tror att man försöker göra det från många partier, och det är bra att man tänker långsiktigt. Nu har man en miljöförstörande verksamhet som är ifrågasatt runt om i hela världen bland i princip alla länder och som har en betydande klimatpåverkande effekt. Då borde man fundera på vilka sätt det finns för att minska antalet flygrörelser i världen.
Det finns till exempel många företag i dag som i stället för att resa runt på jordklotet försöker minska antalet resor och i stället använda modern teknik i form av videokonferenser. Då kan man ändå prata med varandra direkt och i stort sett ha styrelsemöten utan att behöva transportera sig runt om på jorden.
Jag är rätt övertygad om att den här moderna tekniken kommer att skapa förutsättningar för att minska flygtrafiken och att det kommer att ses som oerhört viktigt att hitta andra vägar än att använda den miljöstörande flygtrafiken. Jag kan förstå om man förlänger själva tiden tills vidare, under överblickbar tid, om man är väldigt mycket för att ha kvar Bromma flygplats.
Men jag vill ändå be regeringen att försöka hitta något alternativ, någonting som man kan stå för inte bara den närmaste mandatperioden utan över nästa val och nästnästa val och kanske också under en tioårsperiod. Min fråga är: Överväger inte regeringen en kortare bindningstid när det gäller Bromma flygplats?
Då skulle man kunna säga att fram till det här datumet tror vi att Bromma flygplats behöver vara kvar men att 30 år in i framtiden ändå är en på tok för lång tid för att man ska kunna säga att det är det bästa för Stockholm att man har två flygplatser nära, både Arlanda och Bromma, och att man ska ha Bromma flygplats kvar mitt inne i Stockholms stad.
Christopher Ödmann (MP):
Jag tänkte fortsätta att diskutera Stockholms stad. Majoriteten ändrar sig hela tiden. Det är kanske unikt. Det är inte alla kommuner som har ett sådant förhållande att man varannan mandatperiod har en majoritet som är för Bromma och varannan mandatperiod en som vill lägga ned Bromma.
Det gör det hela betydligt känsligare än om det skulle vara en kraftfull majoritet, kanske över blockgränserna, som ville ha Bromma flygplats kvar. Jag tycker att regeringen måste ta hänsyn till det när man beslutar.
Egentligen tycker jag att det är självklart att man inte kan förlänga avtalet för Bromma flygplats längre än varje mandatperiod så att nästa majoritet har möjlighet att tala om hur man vill ha det med flygplatsen framöver. Man får gå tillbaka till 60-talet för att se att en majoritet lyckats vinna två val i rad. Det är lite skillnad. Jag tycker att det är en viktig demokratisk synpunkt att ta hänsyn till.
Därför blir detta med ett förslag på 30 år så ohyggligt anmärkningsvärt. Sedan tror jag också att den nuvarande majoriteten i Stockholm tar en chans. Man hugger till med 30 år och ser om det går. Det tycker inte jag att man ska gynna. Sedan är jag också lite orolig över Stockholms utveckling totalt sett. Om man skulle flytta över verksamheten från Bromma till Arlanda ökar Arlanda bara lite grann, 17,5 till 19 miljoner.
Det är ändå viktigt att det finns en stor internationell flygplats norr om Köpenhamnsområdet, annars är jag väldigt rädd för att fokus och den ekonomiska utvecklingen kommer att förflyttas från Stockholmsregionen och ännu mycket mer ned mot centrala Europa och Köpenhamnsregionen. Då tycker jag att det är oerhört viktigt att Bromma inte får vara någonting som åderlåter Arlanda flygplats. Det är också ett perspektiv som det är väldigt viktigt att ha med i beräkningen.
Christopher Ödmann (MP):
Jag har läst i tidningen att i snitt har varje svenskt hushåll 80 000 kronor på banken. "I snitt" betyder inte varje svensk, utan när man tar fram sådana siffror har man tyvärr också räknat med miljardärerna i Sverige. Många människor har tyvärr inte de buffertar som Anna Lilliehöök hoppas på att man ska ha.
Det är naturligtvis viktigt att man försöker arbeta vidare på att människor ska ha en buffert, men nu är vi i en lågkonjunktur och människor har inte det. Oavsett om de har stora eller små inkomster lever många människor på marginalerna. Det man sparar till pensionen kan man tyvärr inte ta ut när man behöver det. De pengarna har man låst in till dess att man fyller 55, 60 eller 65.
Riksdagen, Riksgälden, Riksbanken och finansutskottet har kommit svenska banker till hjälp och undsättning. Tror inte Anna Lilliehöök som jag, att väldigt många människor anser att riksdagen rimligtvis borde tycka att kommunernas och landstingens ekonomi är lika angelägen?
Väldigt många äldre, barn, sjuka eller ungdomar finns i deras verksamheter. Tror inte Anna Lilliehöök att många människor anser att det här är en minst lika viktig verksamhet för riksdagen att hjälpa till med och få att fungera?
Christopher Ödmann (MP):
Det är egentligen lite märkligt att alliansen fortfarande framhärdar i att verkligheten är mycket ljusare än vad den är. Det inte främst vi miljöpartister eller socialdemokrater och vänsterpartister som anser detta, utan det är en väldig massa chefsekonomer på våra stora banker som säger det. De säger att regeringens bild förändras lite sakta, några månader efter alla andras.
Jag tror att regeringen skulle vinna på att försöka komma i kapp verkligheten och vara mer aktiv och offensiv när det gäller det som behöver göras med anledning av den finansiella krisen. Verksamheten i kommuner och landsting ligger väldigt många människor varmt om hjärtat. Man vill att den ska fungera.
Det är oerhört viktigt att man visar att man är beredd att satsa mer resurser när det är så krisartat runt om i övriga delar av samhället. Det här är verksamheter som måste fungera. Jag är rätt övertygad om att många människor förväntar sig att vi i riksdagen ska fatta sådana beslut som underlättar verksamheterna i kommuner och landsting på bästa möjliga sätt. Som flera har tagit upp handlar det om de mjuka verksamheterna.
De borde rimligtvis vara minst lika viktiga, om inte viktigare, som andra verksamheter i samhället. Det handlar om våra barn, våra unga, de sjuka, de funktionshindrade och de äldre.
Christopher Ödmann (MP):
Jag vaknade till lite grann vid ordet "effektivisera". Det är ett ord som också jag har tagit i min mun i kommunala sammanhang, ungefär fram till dess jag fick det i halsen. Det är lätt att använda det ordet när man skär bort personal, men då måste man se till att servicen för brukarna, som det heter - alltså barn, ungdomar och äldre - blir lika bra. Tyvärr är det inte alltid på det sättet.
Skär man ned på personalen drabbas också dessa verksamheter. Du, Jörgen Johansson, kommer ihåg hur det var på 90-talet. Då kommer du väl också ihåg att arbetslösheten var betydligt mindre när man gick in i den lågkonjunkturen än vad den är i dag. Fallhöjden var alltså lite större. Man kan säga att ekonomin har restaurerats i Sverige.
Ditt eget parti var med där, i högre grad än dina andra kamrater i alliansen, och drog ett tungt lass tillsammans med Socialdemokraterna. Men när det gäller arbetslösheten har vi väl inte lyckats speciellt bra, och då har ändå alla partier i den här salen varit inblandade.
Ekonomin restaureras, statens finanser restaureras men arbetslösheten har vi fortfarande inte kommit till rätta med, trots att vi har haft en IT-boom och en superekonomi i den senaste högkonjunkturen. En effekt av 90-talskrisen i kommuner och landsting är väl ändå att de som blev kvar och alltså skulle jobba betydligt mer inte orkade göra det i så många år. Sedan kunde vi se hur sjukskrivningarna ökade och blev oerhört stora.
Jag har en känsla av att de blev störst i hela världen. Vi har inte riktigt kunnat hantera detta än. Borde inte detta vara en lärdom den här gången, när man pratar om att effektivisera och minska antalet anställda i kommuner? Det kan hända att det går några år, men sedan får man en rekyl i och med att många inte orkar jobba dubbelt hur länge som helst.
Christopher Ödmann (MP):
En medveten omorganisation som man gör med öppna ögon för att nå vissa fördelar kan jag tycka vara vettigt för att utveckla kommunal- och landstingsverksamheter. Men att man gör det under tvång på grund av att resurserna fattas brukar aldrig bli lika bra.
Tycker inte också Jörgen Johansson egentligen att landstingen har varit alltför duktiga när det gäller att omorganisera? Det har oftast skett på grund av att man har haft kniven på strupen och inte för att man har velat utveckla verksamheten med en bra effektivisering som målsättning.
Vi anser fortfarande att om man i kommuner och landsting ska kunna förändra och ta hand om den ekonomiska situationen för dem som behöver den allra bäst måste man tillföra generella medel till kommunerna. Detta är en mycket viktig sak för riksdagen att besluta om.
Sedan är det naturligtvis bra att man gör vissa omorganisationer, men jag har en känsla av att både personal och medborgare tycker att det har gjorts lite för mycket omorganisationer i landsting och kommuner.
Christopher Ödmann (MP):
Jag tycker också att det är en uttömmande, intressant och saklig diskussion om någonting som jag tror att väldigt många människor bryr sig en hel del om. Vi har faktiskt fortfarande knappt 800 000 enskilda aktieägare i vårt land, men problemet är att de blir allt färre för varje år som går.
Trenden är fortsatt nedåt, och jag menar att om vi verkligen vill ha kvar en spridning på aktieägandet i Sverige är det angeläget att fundera över på vilket sätt vi kan underlätta för aktieägarna att kunna vara det också i framtiden.
Jag tog upp några olika förslag, och jag vet att till exempel föreningen Aktiespararna i Sverige pratar om att man skulle kunna ha ett investerarkonto där man också skulle kunna ta upp samtliga former av marknadsnoterade värdepapper, fonder och bankinlåning. Det skulle inte vara någon beskattning av byten inom konton utan i stället en årlig avkastningsskatt.
Vi har också ytterligare ett förslag på hur man skulle kunna gå vidare från det otroligt krångliga deklarationsäventyr som många aktieägare får ta sig igenom till att försöka göra det lite enklare att hantera den viktiga deklarationen. Som Anders Borg säger är det naturligtvis viktigt att vi betalar skatter för vår välfärds skull.
I den delen är vi överens. Egentligen lyfte jag upp frågan utifrån de mindre aktieägarna. Jag är ibland lite orolig över att Moderaterna tittar väldigt mycket på just storföretagen och storägarna. Jag hoppas därför att de enskilda och de mindre aktieägarna ska finnas med i översynen, för de kommer att vara betydelsefulla.
När det är kriser i stora bolag är det nämligen de små aktieägarna som i större utsträckning än andra går in i emissioner och bidrar med kapital. Där behövs många bäckar små, och det kommer förmodligen att bli emissioner framöver i vår lågkonjunktur.
Margareta Cederfelt (M):
Jag har med stort intresse lyssnat på debatten. Framför allt gläder jag mig över Åsa Torstenssons svar om att det gäller att se till att man också i de infrastrukturella planerna dels blickar framåt, dels utgår från de resurser som finns.
Det jag här tänker på är att det är farligt att hamna i en situation som den kring Stockholm där diskussionerna om en ringutbyggnad, Citybanan med mera har diskuterats under, såvitt jag vet, alla de år jag bott i Stockholm - 27 år. Detta föder förväntningar och också förhoppningar som dock ständigt grusas.
Därför är jag så glad över att regeringen nu har fattat ett ansvarsfullt beslut där hänsyn tas också tas till de ekonomiska resurserna. Europakorridoren är utan tvekan oerhört angelägen dels i ett miljöperspektiv, dels - förstås - i perspektivet av en ökande befolkning och med tanke på våra kommunikationer vi har med omvärlden.
Samtidigt är det viktigt att, precis som Åsa Torstensson sade, hushålla med löften. Detta ser jag som en viktig del för att inte utmåla förhoppningar som det kommer att dröja inte ett år utan kanske 20-30 år innan de infrias. Det gläder mig alltså att statsrådet tittar på transportpolitiska mål som finns och beaktar detta i sin planering.
Margareta Cederfelt (M):
Den interpellationsdebatt som pågår nu ger onekligen perspektiv på tillvaron. Jag bor i storstaden och kan känna mig upprörd när posten är försenad en timme eller två. Det för mig automatiskt tillbaka till vad jag ser som en grundläggande fråga när det gäller Posten, och det är att vi är tillbaka till glesbygdens problematik.
Den hoppas och tror jag verkligen att regeringens politik kan komma till rätta med, därför att en mer fungerande arbetsmarknad gör det möjligt att fler personer både vill stanna kvar i glesbygden och också vill flytta dit. På så sätt finns det också en möjlighet att infrastrukturen ska kunna ge en bättre service när det gäller posten men också när det gäller sjukvård, skola och så vidare.
Sedan måste jag säga att de siffror från Temoenkäten som Åsa Torstensson hänvisade till, som säger att 95 procent av Postens kunder är ganska eller mycket nöjda, är fantastiska. I många andra verksamheter känner man sig mycket nöjda om 80 procent av de svarande uttrycker att de är ganska eller mycket nöjda.
Jag tror att Åsa Torstensson har rätt inställning när hon inte vill gå in och detaljreglera. Om riksdagen eller Posten centralt skulle gå in och styra postlådornas exakta placering och exakt hur brevbärarna ska dela ut posten tror jag att situationen skulle bli än värre för Årböleborna.
Jag hoppas verkligen att en lösning kan komma till stånd, men den kan inte komma från vare sig riksdag eller regering.
Margareta Cederfelt (M):
Börje Vestlund tar till brösttoner också utifrån debatten med mig. Jag vill påminna om att den sittande regeringen är nytillträdd. Den tidigare regeringen hade tolv år på sig och har inte åtgärdat problemen som Börje Vestlund lyfter upp.
Jag tror helt bestämt att en mer fungerande arbetsmarknad med fler arbetstillfällen i stor utsträckning kommer att komma landsbygden till godo, vilket i sin tur gör att också servicen kan bli bättre. Det gläder mig att det finns ett byalag i Årböle som aktivt driver byns frågor och också ser till att debatten förs.
Men det som slår mig när jag sitter och lyssnar är att en avreglerad postmarknad med konkurrens uppenbarligen är något som fungerar mycket bra eftersom det också inom EU i dag förs en debatt som syftar till att postmarknaden ska avregleras för att ge möjlighet till både bättre konkurrens och bättre service.
Detta stöder Temoundersökningen som visar att det är en stor andel nöjda kunder. Men inget är så bra att det inte kan bli bättre. När det blir bättre får också Årböleborna en bättre postutdelningssituation.
Margareta Cederfelt (M):
Det gläder mig att lyssna på infrastrukturminister Åsa Torstensson som just betonar att hamnfrågan är en kommunal angelägenhet. Jag tänker på det beslut som har tagits i Stockholms stad om att bygga ut en hamn i Norvik. Vad jag förstår finns det också en anledning bakom detta resonemang. Det handlar bland annat om tillförseln av varor.
Det är också så att den hamn som finns i Stockholm ligger vid Värtahamnen, och det är inte alla varor som behöver passera genom hela Stockholms innerstad. Genom en hamn i Norvik ökar möjligheterna till miljövänliga transporter genom att transporterna förs utanför staden.
För att inte heller föregå det arbete som regeringen gör vill jag säga att jag ser fram emot den infrastrukturproposition som kommer under våren 2008, och jag ser fram emot det samlade resonemang som kommer att föras när det gäller transporter - sjö- och havstransporter, järnväg, väg, flyg med mera - för vi behöver ju alla transportslagen för att kunna tillgodose transporter av varor och tjänster men också passagerartrafik.
Jag tackar för de svar som infrastrukturministern har gett.
Margareta Cederfelt (M):
Det jag ser som den stora vinsten när det gäller hamnen i Norvik är ju att den kommer att frigöra möjligheter att öka persontransporterna i bland annat Värtahamnen men också tillgodose behovet av transport av varor, flöden, i hela Stockholmsregionen. Då menar jag inte bara Stockholm utan jag menar områdena runt omkring.
Det är trots allt så att i den här regionen bor en fjärdedel av Sveriges befolkning. Jag tycker att det understryker behovet av att det finns en väl fungerande infrastruktur, inte bara i Stockholms stad utan i mycket närbelägna områden. Därför tycker jag också att det beslut som fattades i Stockholms stad är positivt för hela regionen.
Margareta Cederfelt (M):
Krister Örnfjäder tar upp en viktig infrastruktursatsning - Tjustbanan. I trafikutskottet kommer hela tiden, kontinuerligt, frågor om väsentliga satsningar på infrastrukturen. Det handlar om enskilda vägar. Det handlar om Botniabanan. Det handlar om Hallandsåsen. Det handlar om Degerfors, som vi diskuterade här tidigare. Det handlar om Motala. Det handlar om Stockholm. Det handlar om Öresundsbron. Jag kan rabbla upp många fler exempel.
Det handlar också om prioriteringar mellan olika trafikslag - flyg, järnväg, vägar och så vidare. Jag tycker inte att det är egendomligt att regeringen får prioritera och göra överväganden när det gäller gamla och nya satsningar. Det handlar förstås om politiska prioriteringar, men det handlar också om reviderade kostnader. Prognoserna blir förändrade.
I detta perspektiv kan jag visst tycka att det är beklagligt med Tjustbanan. Men det finns många andra beklagansvärda projekt, och jag tycker att vi ska ge regeringen en chans att komma tillbaka här under våren med sin infrastrukturproposition med prioriteringar. Jag skulle vilja säga att det är rätt stor skillnad mellan 3,6 miljarder kronor och 250 miljoner.
Jag kan inte riktigt se vad 250 miljoner skulle göra i det här sammanhanget. Det är som att lägga i en droppe i havet om det är 3,6 miljarder som behövs. Den gamla devisen om att statens kaka är liten men naggande god tycker jag är ett lysande exempel på att det gäller att göra prioriteringar och satsningar.
Margareta Cederfelt (M):
Till Krister Örnfjäder skulle jag vilja säga att det här med klädsamhet kanske är någonting att själv fundera över. Vi kan diskutera vilka banor jag har rest och inte rest efteråt. Tjustbanan har jag suttit på. I trafikutskottet handlar det om helheten. Det handlar om prioriteringar.
Det handlar om övervägande om vilka satsningar som ska prioriteras. Var gör resurserna mest nytta? Jag poängterar igen, precis som jag gjorde tidigare, att 250 miljoner kronor är en liten del av 3,6 miljarder. Kan dessa 250 miljoner investeras på andra ställen?
Krister Örnfjäder är inte ensam om att påtala vikten av satsningar. En satsning som regeringen har gjort är 200 miljoner kronor på enskilda vägar. Det finns företrädare som, precis som Krister Örnfjäder, har talat om att om inte deras vägar åtgärdas kommer de inte fram. Det finns ingen fungerande arbetsmarknad. Man kan inte ta sig någonstans.
Det är just den här helheten som jag tycker är så viktig när det gäller satsningar på infrastrukturen. Det måste finnas en nationell bedömning. Jag ser fram emot regeringens infrastrukturella proposition under våren. Börje Vestlund har tidigare sagt: Kom inte och säg vad ni gör och skyll på den gamla regeringen! Men den nuvarande har bara suttit i ett år, och det finns många prioriteringar som ska göras och många hål som ska fyllas.
Margareta Cederfelt (M):
Jag har lyssnat till interpellationsdebatten så här långt, och jag måste säga att jag blir förvånad, delvis när jag lyssnar på Per Bolund.
Vad jag lyckas uppfatta av argumentationen är att det har fallit i glömska att vi reser mycket, att vi i Sverige är beroende både av kommunikation utanför landets gränser och av kommunikation inom landets gränser. Att det finns ett stort antal resenärer som föredrar flyget framför järnvägen tycker jag är ett tecken på att vi som politiker måste arbeta aktivt för att utveckla järnvägen.
Där ser jag det som oerhört intressant med den utbyggnad som görs i bland annat södra Europa när det gäller höghastighetståg. För att återknyta till Bromma flygplats: Det är ett långt avtal. Det håller jag med Peter Pedersen om. Men jag ser också det positiva i att avtalsperioden är lång.
Precis som infrastrukturminister Åsa Torstensson har sagt är det en kapitalintensiv bransch, och jag ser framför mig att det med ett långsiktigt avtal finns möjligheter såväl för Luftfartsverket som för flygbolag att vidta åtgärder som begränsar bullret och begränsar andra miljöpåverkande utsläpp.
Det ser jag som väldigt positivt, för då har också Bromma flygplats en möjlighet att bli bättre. Jag kan se att det finns ett behov av Bromma. I den utredning som har gjorts är Bromma en av de åtta flygplatser som är utpekade som strategiskt viktiga i Sverige tillsammans med Arlanda.
Vi får ändå komma ihåg att Stockholm är huvudstaden i Sverige, och här finns ett behov, precis som jag sade i föregående interpellationsdebatt. En fjärdedel av Sveriges befolkning bor runt om i den här regionen. Det är ett stort resande i Stockholms innerstad. Uppenbarligen är det ett stort antal resenärer som inte uppfattar Arlanda som det fullgoda alternativet utan föredrar Bromma.
Ur miljöperspektiv välkomnar jag det långa avtalet.