Andreas Norlén (M):
Även jag vill tacka statsrådet för svaret och även för de svar som statsrådet gav i dag på förmiddagen i konstitutionsutskottet, där statsrådet informerade utskottet om arbetet mot våldsbejakande extremism. Jag har kommenterat framträdandet som statsrådet gjorde i KU på ett sätt som statsrådet möjligen tycker är lite orättvist.
Jag talade om att det gav uttryck för en omvändelse under galgen som brister i trovärdighet. Bakgrunden till de orden är att riksdagen på förslag av KU-alliansen i februari 2016 riktade ett tillkännagivande till regeringen, där riksdagen uppmanade regeringen att säkerställa att myndigheter och kommuner är redo att hantera återvändare.
I september 2016, i budgetpropositionen som då beslutades av regeringen, redovisade regeringen att man ansåg att tillkännagivandet var tillgodosett, det vill säga att regeringen ansåg att man hade gjort det som riksdagen beställt. Skälet till det var att ett par myndigheter hade utfärdat vissa riktlinjer för hur kommunerna skulle kunna arbeta med frågorna, men det var ju fråga om riktlinjer, ord på papper.
När vi från KU-alliansens sida såg detta sa vi direkt att regeringen inte har redovisat om det finns någon verksamhet på marken som svarar mot kravet på att kommunerna ska ha en beredskap att hantera IS-återvändare. Regeringen har inte redovisat vilken verksamhet som faktiskt bedrivs runt om i Sverige för att hantera IS-återvändare.
Resultatet blev att ett enigt konstitutionsutskott sa att man inte delade regeringens bedömning att tillkännagivandet var tillgodosett. Däri ligger också att KU förväntar sig ytterligare åtgärder från regeringen.
Men i och med att regeringen och statsrådet ansåg att man var klar med jobbet i september 2016 vad gällde att säkerställa att det finns möjlighet i kommunerna att hantera IS-återvändare, är det klart att det brister i trovärdighet när statsrådet nu presenterar nya åtgärder efter den kritik som har framförts de senaste veckorna.
Jag skulle vilja fråga statsrådet hur hon kunde göra bedömningen i september 2016 att regeringen hade gjort vad regeringen skulle för att det skulle vara möjligt i det svenska samhället att hantera IS-återvändare.
Jag har svårt att se att de åtgärder som statsrådet då redovisade på något sätt svarar upp mot det som riksdagen krävde och det som jag tycker att svenska folket har anledning att kräva, nämligen att det finns en tydlig beredskap för att hantera de här personerna som ju Säkerhetspolisen bedömer i vissa fall kan vara farliga. Självfallet är utgångspunkten att i den mån man kan bevisa brott ska brott beivras.
Men det kan på grund av bevissvårigheter vara så att brott inte kan beivras, och då måste det finnas en beredskap för att hantera de här personerna. Staten måste ta ett mycket större ansvar än vad staten har gjort tidigare. Det är ganska uppenbart att den modell som hittills har rått, där man har pekat på kommunerna som första och sista instans för att hantera IS-återvändare, inte är tillräcklig.
Det är uppenbart runt om i Sverige att kommunerna inte har den förmåga som krävs för att hantera IS-återvändare. Då blir min slutsats att staten måste ta ledningen i detta arbete. Det är först nu när kritikstormen har varit som ministern och den nationella samordnaren presenterar konkreta förslag på hur staten ska kunna ta ledningen, då i form av expertteamet som har lanserats i dag.
Jag tycker att det är en bra åtgärd, men jag tror att det är otillräckligt och att staten behöver vidta än fler åtgärder för att hantera detta allvarliga samhällsproblem.