Jakob Forssmed (KD):
Sverige är i ett svårt, allvarligt läge. Vi är många som har nära som drabbats på ett eller annat sätt av epidemin. Världen är i ett svårt läge. Vi kan nu höra allt tydligare rapporter om hur människor också drabbas på ett väldigt kraftigt och påtagligt sätt i låginkomstländer. Detta kommer att påverka vår värld under lång tid framöver.
Vi ser med tacksamhet på alla som gör stora insatser i dessa tider - de som jobbar i vården och äldreomsorgen, de som är ambulansförare och de som jobbar i den offentliga förvaltningen för att se till att allt kan fungera på bästa möjliga sätt i detta svåra läge. Vi vill göra vad vi kan för att underlätta för dessa personer. Vi ser också att coronakrisen inte tar paus i ekonomin.
Varje morgon uppdateras vi om nya företag som varslar personal, säger upp visstidsanställda och anpassar sin kostym efter en efterfrågekrasch som inte synts i modern historia och som påverkar produktionskapaciteten väldigt påtagligt. Bara i mars månad varslades 36 800 personer, elva gånger fler än en vanlig marsmånad.
Siffrorna för april har vi inte fått, men vi vet att vi inte kan förvänta oss någon bra statistik där heller. Regeringens förslag i den proposition vi diskuterar i dag och det betänkande som finansutskottet har tagit fram kommer förhoppningsvis att underlätta situationen något och göra att fler kan behålla jobbet.
Men Sverige är i en synnerligen besvärande situation just nu, som kräver åtgärder som står i proportion till denna djupa lågkonjunktur. Jag menar att det finns en stor fara i att vänta eller tveka när det gäller att skruva upp åtgärder till den nivå som nu krävs.
Jag tycker mig höra en retorik - jag hoppas att det framför allt är en retorik - som går ut på att vi nu måste spara och ha kvar resurser för att återstarta ekonomin så småningom.
Risken är stor att det inte finns så mycket att återstarta om vi inte nu vidtar mer kraftfulla åtgärder för att rädda företag och jobb och se till att vi inte drabbas av massarbetslöshet, som vi vet skapar utanförskap och ohälsa som följer människor under lång tid. Detta är väldigt viktigt att nu försöka undvika.
Det finns förslag i propositionen som är väldigt bra. Det handlar om den förstärkta periodiseringsfonden och anstånd med betalning av moms. Detta är bra förslag som kan erbjuda lättnader för egenföretagare. Tyngdpunkten ligger dock på sänkta arbetsgivaravgifter för företag och sänkta egenavgifter för egenföretagare.
Det är förstås i detta läge välkommet med kostnadsminskningar för personal och att åtgärder kommer på plats som delvis kan komplettera förslaget om permitteringsstöd. Men det finns också tydliga problem med avgränsningen, som jag tycker att regeringen snarast bör återkomma till och justera. Det handlar om begränsningen på 30 anställda och hur den är gjord.
Denna ekonomiska kris, som vi känner den, slår relativt brett men har också en väldigt koncentrerad effekt i vissa branscher. Det gäller exempelvis hotell och restaurang, besöksnäring och många mindre företag inom detaljhandel, där kundunderlaget i stort sett försvunnit på grund av restriktioner och uppmaningar från myndigheter. Många av dessa företag har heller ingen e-handel som kan kompensera eller dämpa efterfrågebortfallet.
Därför är det enligt Kristdemokraterna särskilt viktigt att de åtgärder som vidtas tydligt träffar de grupper och företagare som har det särskilt svårt och att begränsningarna i utformningen inte omöjliggör att dessa företag kan få del av stödet. Den utformning som regeringen har valt riskerar att bli både delvis för bred och delvis för snäv på organisationsnivå. Jag ska försöka förklara varför.
I restaurangbranschen, till exempel, har företag valt olika modeller för att organisera sig. Det kan vara med ett och samma organisationsnummer eller med en franchisemodell med fristående företag.
Max hamburgare, till exempel, som sysselsätter väldigt många personer i Sverige, är organiserat under samma organisationsnummer medan McDonalds till merparten är organiserat via franchise med egna företag. Enligt regeringens förslag torde detta innebära att Max kan få sänkt arbetsgivaravgift för totalt 30 av sina tusentals anställda medan McDonalds kan få sänkt arbetsgivaravgift för upp till 30 anställda per franchisetagare.
Förutom att detta blir en ganska märklig effekt, där man träffar fel, innebär det också en kraftig konkurrenssnedvridning som man, om det är möjligt, ska försöka undvika. Max har 6 000 anställda, i snitt 39 anställda per restaurang. Men eftersom de alla ingår i samma bolag kommer bara 30 av dessa 6 000 att omfattas av regeringens arbetsgivaravgiftssänkning. Det utgör ungefär en halv procent av Max hela arbetsstyrka.
Ni kan själva räkna ut hur detta slår för McDonalds - på ett helt annat sätt, med en helt annan kostnadsavlyftning. Samtidigt är sänkta arbetsgivaravgifter relativt trubbigt i detta läge. Även dagligvaruhandlare omfattas, som inte upplever samma kris som andra branscher, liksom bank och försäkring. Jag förstår att det här finns en avvägning att göra mellan snabbhet och effektivitet i förslagen; jag har full respekt för detta.
Men en alternativ utformning skulle kunna vara att selektera arbetsgivaravgifterna på branschnivå och göra en större sänkning samt att även inkludera ålderspensionsavgiften för att få en större träffsäkerhet i detta läge. Jag tycker att det finns skäl för regeringen att överväga att bättre koncentrera insatsen.
Då kan stödet riktas mer till de branscher och sektorer där de ekonomiska konsekvenserna är som störst. Fru talman! Jag är dock rädd för att detta inte kommer att räcka. Jag tror att denna situation är unik, och jag ser, som jag inledde med att säga, stora risker i att regeringen nu inte gör tillräckligt.
Jag menar att den enskilt viktigaste åtgärden handlar om att kraftigt bygga ut permitteringsstödet. Det är träffsäkert, och det är uppenbart att det behövs. Flera branscher och många företag har nu ett efterfrågefall och ett intäktsfall som är långt större än 60 procent - uppemot 90-95 procent - av intäkterna.
Ska man i det här läget mota massarbetslöshet och företagsdöd måste korttidspermitteringarna förstärkas. Vi måste förändra reglerna kring detta så att företag inte tvingas säga upp tillfälligt anställda, som redan är utsatta på arbetsmarknaden, för att kunna få del av permitteringsstödet. Fru talman! Vi har ett mycket svårt och allvarligt läge.
Regeringen har vidtagit många åtgärder som har varit bra och välavvägda, men vi har nu ett stort behov av att göra mer och göra rätt och att se till att de åtgärder som vi genomför träffar och gör det de ska, nämligen att rädda så många jobb och företag som möjligt. Då menar jag att det brådskar väldigt mycket och att det nu finns en stor fara i att vänta med ytterligare och mer omfattande åtgärder.
Jag yrkar bifall till Kristdemokraternas reservation nr 3.