KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rasmus Ling (MP):
Vi delar absolut ambitionen att hålla högerextremister utanför regeringen, men jag tycker ändå att regeringen och statsrådet tar lätt på att en regering måste kunna styra med en ekonomisk politik som man står bakom. Statsrådet nämner åter 2 procent, och jag har inte kollat hur tidigare budgetar har skilt sig.
Men vi har inte revolution vid varje regeringsskifte, utan förändring sker långsamt över tid. Det var inte det första jobbskatteavdraget 2007 som förändrade samhället utan åtta år av upprepade satsningar och fokus åt det hållet i stället för på annat. Många av delarna i statsbudgeten är fasta. Exempelvis EU-avgiften på ett trettiotal miljarder rör man ju inte. Fru talman!
Jag tycker att statsrådet tar för lätt på detta. Man måste som regering styra på sin ekonomiska politik. Annars blir det också mycket svårt med ansvarsutkrävandet.
Rasmus Ling (MP):
Även om den här debatten egentligen rör sig om något annat än rösträttsåldern tillåter jag mig att göra en liten utvikning för att svara på frågan, för den är intressant och förtjänar att diskuteras.
Demokratin firar ju 100 år i år - eller demokratins genombrott, ska man säga, för den var inte fullständig vid tillfället men fick då ett stort genombrott. Vid det tillfället var det 23-årsgräns för att få rösta i allmänna val. Den sänktes så småningom. Där har konservativa krafter motsatt sig.
I dag är åldersgränsen för att rösta 18 år. Eftersom det är val vart fjärde år i Sverige är genomsnittsåldern när man röstar första gången 20 år. Straffmyndighetsåldern är 15 år. Sverigedemokraterna vill sänka den till 13 år. Min motfråga, fru talman, är: Var är logiken i det här?
Varför ska man straffas när man är 13 år men inte få rösta första gången förrän man är 20 år?
Rasmus Ling (MP):
Jag tror inte heller att åldern på gärningsmannen är det avgörande för den som blir utsatt för brottet. Det jag tror att de flesta tycker är viktigt är att de brott som begås klaras upp, att de som begått dem ställs till svars för dem och att så många brott som möjligt förebyggs så att de över huvud taget aldrig händer. De problem vi har i dag när det gäller kriminella miljöer, gängmiljöer, är att väldigt få brott över huvud taget klaras upp.
Det har inte att göra med vad påföljden blir för de brott som väl klaras upp, utan det är ett enormt problem. Uppklaringsnivån måste upp markant, inte minst för brottsoffrens skull men också för att förebygga brott. Fru talman!
När det gäller Tobias Anderssons beskrivning av yngre som begår grövre brott är det ett enormt problem i samhället att det har krupit ned i åldrarna på det sättet. Men om man tror att lösningen är att sänka straffmyndighetsåldern till 13 år och markant höja straffen för andra upp till 18 år kommer man att gå in i en spiral där gängen använder ännu yngre personer.
Man kommer inte att lösa problemen på det sättet. Ifall det är på det sätt som Tobias Andersson säger, att de använder 14-åringar för att de inte är straffmyndiga, kommer de bara att använda ännu yngre personer. Att sänka är alltså ingen lösning på det problemet. Fru talman! Jag tycker att vi i den här kammaren borde vara överens om att en 13-åring är ett barn.
De 13-åringar som begår brott behöver hjälp, stöd och vård - inte straff.
Rasmus Ling (MP):
Jag tror inte att Ellen Juntti egentligen var missnöjd med mitt svar. Jag tror att hon hade förberett sin fråga och därför ville ställa den, men jag kan gärna svara en gång till. Vi har olika åldersgränser för olika saker i Sverige. Man har rätt att arbeta med enklare sysslor redan från 13 års ålder och tjäna sina egna pengar. Vi har skolplikt under hela grundskolan. Vi har pratat i kammaren om att ha skolplikt under hela gymnasiet.
Vid 18 års ålder blir man myndig och kan ta körkort. Inte förrän vid 20 års ålder får man handla alkohol på Systembolaget. Det finns även fler åldersgränser. Vi har inte en och samma. Det kommer aldrig att en gång för alla vara hugget i sten och givet vad som ska gälla för alla olika saker i samhället. Jag tycker att 18 år är en rimlig myndighetsålder.
Jag skulle gärna se att rösträttsåldern sänktes till 16 år. Det hade varit en bra och inkluderande reform. På det sättet har man det bland annat i flera tyska delstater och i Schweiz i de omröstningar man använder sig av där. Det finns andra åldersgränser som kanske borde höjas eller förändras på olika sätt. Med det beslut som ska fattas nu kommer 18-åringar att dömas precis som äldre för den allvarligaste brottsligheten.
Det tycker jag är väl avvägt när det är minst ett års samlat straffvärde. Det är en rimlig förändring att göra. Men att vi har lägre straff för dem som är yngre är också rimligt. Den som är vuxen har ett större ansvar än ett barn, som inte är vuxen. Fru talman! Min motfråga till Ellen Juntti är: Tycker du att det ska göras skillnad på barn och vuxna när det gäller vilket ansvar man har för brott man har begått?
Rasmus Ling (MP):
Den 20-åring som begår ett brott med ett års straffvärde kommer inte att få någon rabatt i och med det här förslaget. När vi höjer till exempel straffet för grov kvinnofridskränkning till minst ett års fängelse kommer alla 20-åringar som gör sig skyldiga till det att dömas precis som den som är 21, 22 eller ännu äldre. Den förändring vi nu gör är som sagt rimlig, men den är också väl avvägt. Fru talman!
Jag är glad att Ellen Juntti erkänner att man ska göra skillnad på barn och vuxna och att vuxna ska ha ett större ansvar för sina handlingar än barn ska ha. Vi kommer säkert att återkomma till frågan om omyndiga, barn och unga, i kriminalitet. Det är en angelägen diskussion.
Jag hoppas, fru talman, att vi kan hålla den på en högre nivå än ibland är fallet i de debatterna när Ellen Juntti och andra kommer med sina oneliners utan att nyansera de här svåra frågorna på ett sätt som de förtjänar.
Rasmus Ling (MP):
Betänkandet som vi nu debatterar innebär en ganska stor förändring. Det är också en viktig och en bra förändring. Det kan låta lite torrt, det här att öka möjligheten till tidiga förhör, men det är något som kan komma att få stor betydelse.
I Sverige har förfarandet i rättegångsförhandlingen utgått från den så kallade omedelbarhetsprincipen. Parterna lägger fram sina bevis och sin framställning inför domstolen muntligen och omedelbart, och domstolen avgör på basis av vad som kommer fram där och då i rummet. Det har gjorts förändringar i det här tidigare.
Det handlar om möjlighet att vara med på distans och annat, och detta är ytterligare ett sådant steg. Det här innebär att ett tidigt förhör ska kunna spelas upp inför rätten. Fördelen är att en del brott kan få en högre uppklaringsgrad. Ett syfte är också att öka effektiviteten.
Ett exempel kan vara våld mot kvinnor i nära relationer när ett förhör genomförs på plats när polisen har kommit till hemmet. I dag kan det vara så att kvinnan av olika skäl, hot eller annat, inte vågar vittna när rättegången sker ett antal månader efter det att händelsen har inträffat. Fru talman!
En annan fördel det här kan leda till är att de som sitter häktade för brott med restriktioner kan avge ett vittnesmål i ett förhör om sin berättelse. Därmed behöver man inte sitta med fulla restriktioner. Det här är bra för Kriminalvården, som är ansvarig myndighet.
Men det är också bra ur perspektivet att ingen mår bra av att sitta isolerad på det sätt som häkte med restriktioner faktiskt innebär. Det här är också någonting som Sverige har fått kritik för i många sammanhang och något som det finns ett brett stöd för att man inte ska behöva göra längre än nödvändigt.
Om ett sådant tidigt förhör genomförs och kan användas är också möjligheten mindre att man är tyst och sedan lägger fram en historia som är anpassad efter vad som har framkommit. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 1.
Rasmus Ling (MP):
Är jag svensk? Är mina barn svenska? De frågorna ställde Alice Teodorescu Måwe på Twitter häromdagen. Teodorescu Måwe har sitt ursprung i Rumänien. Hon är en känd borgerlig, konservativ debattör, som har jobbat för Moderaterna, Göteborgs-Posten och Bulletin, bland annat.
I de svar som kom upp i tråden på Twitter och som jag läste när jag skrollade sa alla ja. Man betonade identitet och kultur. Men, fru talman, egentligen är svaret på dessa, måhända retoriska, frågor som ställdes väldigt enkelt. Den som har svenskt medborgarskap är svensk. Den som inte har det är det inte.
Högern brukar raljera om identitetspolitik, men uppenbarligen använder man sig av det själv också. Detta var högerns identitetspolitik. Fru talman! I betänkandet finns ett tillkännagivande som också Miljöpartiet står bakom; det blev ett enigt utskott.
Det handlar om att barn inte ska befrias från medborgarskap utan prövning i domstol. Detta är en fråga som är viktig, inte minst för att förhindra att föräldrar gifter bort barn utomlands och anmäler att deras svenska medborgarskap ska upphävas när de har dubbelt medborgarskap. Fru talman!
Det finns i detta betänkande flera förslag från högeroppositionen som skulle göra det ännu svårare än i dag att förvärva ett medborgarskap för den som kommer till Sverige från ett annat land. Att göra det ännu svårare på det sätt som förordas vore olyckligt.
Redan i dag är vägen lång för att erhålla ett permanent uppehållstillstånd, som man först måste ha, och sedan ett medborgarskap. Man ska också lägga till, fru talman, att handläggningstiden hos Migrationsverket är otroligt lång för dessa ärenden, upp till två år just nu. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Rasmus Ling (MP):
Jag tycker att vi ska vara ärliga med att Migrationsverket är en myndighet som en del gånger blir styvmoderligt behandlad. De har ett oerhört svårt uppdrag. När det händer saker i omvärlden, som varken Sverige eller ännu mindre myndigheten själv råder över, måste de snabbt ställa om.
Det kan komma fler flyktingar, och då måste verket byggas ut och snabbt öka kapaciteten. Det kan också komma färre flyktingar, och då får de minskade anslag och behöver göra en sådan omställning. I alla lägen, oavsett vilket, finns det höga krav på rättssäkerhet men också på att processerna är snabba.
Det finns också lagstadgade tidskrav på flera av dem. Sedan Riksrevisionen gjorde den granskningsrapport som vi nu diskuterar och även sedan regeringen kom med sitt svar på rapporten har det hänt väldigt mycket i vår del av världen.
Rysslands folkrättsvidriga invasionskrig mot Ukraina har inneburit att 10 miljoner människor har flytt från sina hem. En del har flytt inom landet, men många av dem har flytt till EU. En del av dem har också flytt till Sverige. Aktiveringen av massflyktsdirektivet gör att de som kommer från Ukraina inte kommer att belasta själva asylanläggningsprocessen i stort.
Men givetvis får det enorma konsekvenser för myndigheten på andra sätt. Det gäller inte minst boendefrågan men även andra delar. Herr talman! Statliga myndigheter ska drivas effektivt och kostnadseffektivt.
I det här fallet har önskan och ambitionen om en snabb effektivisering under tidsperioden 2017-2020 varit större än vad som faktiskt har varit möjligt. Där finns lärdomar att dra för framtiden, även för andra myndigheter. Den viktiga frågan är hur effektiviseringar görs på bästa möjliga sätt.
Går det att göra snabba omställningar för myndigheter genom stora ekonomiska neddragningar från budgetår till budgetår? Det både har funnits och finns fortfarande problem och utmaningar hos Migrationsverket med långa handläggningstider. Just nu är kötiden för att få medborgarskap, för dem som uppfyller kraven, väldigt lång.
Tidigare var tiden för själva asylprocesshandläggningen väldigt lång. Före kriget menade Migrationsverket självt att man skulle komma i balans på ett par års sikt. Med det nya som har hänt i världen får vi följa om det är en prognos som står sig eller om den behöver arbetas om.
Det är inte långsökt att tänka sig att Migrationsverket med anledning av det som har hänt kommer att behöva mer resurser, herr talman. Jag vill yrka bifall till reservation 4. Regeringen bör tillsätta en offentlig utredning där även andra aspekter än de som har framkommit i den här rapporten ska belysas.
Det handlar om effekterna på såväl samhället i stort som dem som har befunnit sig i mottagningsverksamheten och de processerna.
Rasmus Ling (MP):
Det verkar vara en majoritet som står bakom förslagen i det här betänkandet, och jag beklagar det. Framför allt Socialdemokraterna och Centerpartiet har vänt i flera frågor som innefattas i betänkandet. Det är Miljöpartiet och Vänsterpartiet som är emot. Det är beklagligt eftersom det är åtgärder som, om de blir verklighet, kommer att förvärra det problem som skuggsamhället utgör.
Skuggsamhället finns, och det är ett problem. I den frågan finns det ingen oenighet. Människor som har rätt att vara i Sverige men som har en svag ställning eller de som inte har rätt att vara här utnyttjas och exploateras i stor omfattning.
I den här gruppen finns också de som inte har uppehållstillstånd men som heller inte har någon möjlighet att återvända på grund av verkställighetshinder. Man kan riskera tortyr och förföljelse dit man återvänder men har ändå inte fått beviljad asyl. I den här gruppen finns det också statslösa som inte har någon stat att återvända till men ändå inte har fått uppehållstillstånd.
Det är en marginaliserad men inte liten grupp. Fru talman! Vad innebär då de förslag i betänkandet som vi ska ta beslut om i dag? Informationsplikt för kommuner och myndigheter. Det sägs att skolan och vården ska vara undantagna, men huvudregeln ska vara att information ska delas.
Innebörden är att till exempel bibliotekarier, offentligt anställda, ska slå larm om de misstänker att ett barn som vill låna en bok inte har uppehållstillstånd. Är det verkligen rimligt? Kommer kvinnor som utsätts för våld att våga söka vård? Kanske om de har järnkoll på regelverket. Men kommer de att våga ta hjälp av socialtjänsten? Troligen inte.
Risken är åtminstone högst uppenbar. Fru talman! Ett annat förslag handlar om preskriptionstiden. Tiden innan den som har fått avslag på asylansökan får lämna in en ny är fyra år i dag, vilket är en lång tid. Väldigt mycket hinner förändras på fyra år. Omständigheter förändras.
Vi har den senaste månaden sett hur världen kan vändas upp och ned på kort tid, och fyra år är ju betydligt längre än så. Vad gäller frågan om att förbjuda nödbistånd säger Socialdemokraterna glädjande nog nej. Men eftersom Centerpartiet stöder förslaget har det ändå majoritet.
Centerpartiet väljer alltså att vilja förbjuda sina egna kommunpolitiker att göra de här bedömningarna och avvägningarna lokalt. Man är uppenbarligen också tillfreds från Centerpartiets sida med att redan utsatta barn inte ens ska få möjlighet till nödbistånd. Det tycker jag, fru talman, är svårt att förstå. Även förslaget om dna-analys är problematiskt. Alla föräldrar är inte biologiska föräldrar till sina barn.
Familjer ser olika ut. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation nummer 1.
Rasmus Ling (MP):
Jag tänkte ställa en fråga om den informationsplikt som majoriteten vill införa. Man kan tänka sig den åttaåriga flicka eller pojke som kommer till biblioteket för att låna en bok för att lära sig svenska.
Jag tror att det är få bibliotekarier, om ens någon, som utbildar sig till yrket för att ha i uppgift att larma gränspolisen eller Migrationsverket om de misstänker att ett barn som kommer och vill låna en bok inte har uppehållstillstånd. Men detta blir konsekvensen av den informationsplikt som Moderaterna med flera vill ha. Fru talman!
Jag vill fråga Maria Malmer Stenergard vad hon har att säga till Sveriges bibliotekarier som nu, om Maria Malmer Stenergard från Moderaterna får bestämma, får detta i uppdrag. Vad vill ni säga till dem, som i stället för att ge läsupplevelser till barn ska få i uppdrag att larma gränspolisen och Migrationsverket om de misstänker detta?
Rasmus Ling (MP):
Då finns det alltså gränser även för Moderaterna. Maria Malmer Stenergard nämner akutsjukvård, och jag har hört att skolan har nämnts tidigare. Maria Malmer Stenergard får gärna säga om skolan är undantagen. Men det finns då åtminstone en gräns, fru talman, även för Moderaterna när det gäller detta. Man vill alltså inte göra det här till varje pris, men man vill gå otroligt långt. Även Moderaterna har uppenbarligen sett att det finns något slags gräns.
Jag undrar om skolan ska vara undantagen för de barn som lever i den här utsattheten - vissa av dem med verkställighetshinder så att man faktiskt inte kan återvända till sitt tidigare hemland.
Och om de nu har rätt att gå i skolan, vilket jag hoppas att Moderaterna ändå tycker: Ska barnen då vara rädda när skolan går till biblioteket eller besöker museer för att bli påkomna av någon som är anställd av kommunen som inte jobbar i skolan? Ska de vara rädda för att den personen ringer till gränspolisen och att de därmed hamnar i förvar och får lämna landet?
Rasmus Ling (MP):
Jag blev lite nyfiken och konfunderad när jag lyssnade på Jonny Catos anförande. Han pratade om dessa förslag som att de var nya och inte hade debatterats och diskuterats tidigare. Det har de ju gjort, i alla möjliga sammanhang. I Migrationskommittén lyftes om inte alla så de allra flesta av dem upp av andra partier. Vid det tillfället var Centerpartiet emot. Nu är man för.
Min fråga är egentligen vad som har förändrats. Vad är det som gör att Centerpartiet nu är för dessa förslag? Jonny Cato pratade om att en reglerad invandring förutsätter ett återvändande. Var det då så att Centerpartiet för ett år sedan inte stod för en reglerad invandring? Det är inte min bild. Jag står för en reglerad invandring, och min bild är att även Jonny Cato gjort det tidigare.
Min fråga är väldigt enkel, fru talman: Vad är det som gjort att Centerpartiet har ändrat sig på alla de här punkterna?
Rasmus Ling (MP):
Miljöpartiet var med i Migrationskommittén. Arbetet pågick i ett och ett halvt år, och det var under någon veckas tid som Centerpartiet stängde in sig med andra partier. Under den allra största delen av tiden var alla partier med och fick också lägga fram de förslag de ville. Det kom förslag från Moderaterna om att förlänga preskriptionstiden. Det fanns förslag om informationsutbyte mellan myndigheter. Dna-frågan var uppe.
Vid det tillfället motsatte sig Centerpartiet de här förslagen. Man har alltså uppenbarligen vänt. Jag noterar dock, fru talman, att Jonny Cato inte kan berätta varför man har vänt. Argumenten har jag hört fram och tillbaka. Jag delar inte ståndpunkten, och det kan vi diskutera. Men det faktum att man har vänt men inte vill berätta vad anledningen är tycker jag är märkligt.
Rasmus Ling (MP):
Det var bra med ett förtydligande. Jag var med på utskottet och försökte höra allt som Hans Eklind sa vid det tillfället. Det som vi faktiskt tog ställning till var mycket riktigt om ärendet skulle beredas eller inte. Men utskottsinitiativet handlade ju om att dra ned det till noll.
Om nu Kristdemokraterna hade andra uppfattningar hade det logiska från min horisont varit att säga nej till att bereda ärendet. Jag är ändå glad att höra att akutplatserna är väsentliga för Kristdemokraterna. De användes till exempel i somras för att ta hit tolkarna från Afghanistan, och jag vet att även Hans Eklind arbetade för detta då, vilket var bra. Fru talman!
Det är bra med förtydligandet, men jag tycker ändå att Kristdemokraterna borde ha sagt nej till utskottsinitiativet i sin helhet.
Rasmus Ling (MP):
Även Miljöpartiet är givetvis oerhört positiva till säkra och legala vägar. Det är något som vi har jobbat för på olika sätt under lång tid.
Jag vet inte om Kristdemokraterna skulle uttrycka det som att de vill avskaffa asylrätten, men Sverigedemokraternas och Moderaternas uttalanden har den innebörden. Jag är dock genuint osäker på hur Kristdemokraterna skulle formulera det.
Förslagen om säkra och lagliga vägar men utan rätt att få sin asylansökan prövad i Sverige, som Moderaterna pratar om, vore en otroligt farlig utveckling. Asylrätten har funnits under lång tid, och trots sina nackdelar är detta system etablerat och internationellt reglerat. Därför måste vi stå fast vid det.
Med bara säkra och lagliga vägar och utan möjlighet att få en asylansökan prövad på plats skulle det vara mycket enklare för länder att helt stänga sina gränser och därmed omöjliggöra för den som är i akut behov av skydd att alls kunna få det. Fru talman! Asylrätten är helt central att stå upp för.
Rasmus Ling (MP):
Ida Gabrielsson tyckte att jag var inne på olika spår, men det var ingenting i jämförelse. Flera av de saker som ledamoten tog upp är vi eniga om. Vi har gjort förstärkningar för kommunsektorn för att förbättra för hemtjänsten. Vad gäller karensavdraget är vi också överens. Men i andra delar skiljer vi oss åt.
När Ida Gabrielsson pratar framstår det som att 19-23-åringar skulle jobba enbart på Max hamburgerrestauranger eller i restaurangsektorn i övrigt. Så ser det inte ut, fru talman. 19-23-åringar jobbar naturligtvis på olika ställen precis som äldre gör.
Att man helt förbiser att pengarna behövs i detta läge och i stället väljer att rikta pengarna för att bensinen ska bli billigare tycker jag är anmärkningsvärt. 1 1⁄2 miljard är inte småpotatis. Det sa jag inte heller. Men dessa pengar skulle helt enkelt inte räcka till de effekter som Ida Gabrielsson talade om tidigare. Fru talman!
Jag vidhåller att det är en väldigt dålig politik att satsa på ökade utsläpp och billigare bensin i stället för att satsa på åtgärder som dels kan ta oss ur det som vi har sett under pandemin, dels kan göra att vi nu kan komma bort från oljeberoendet och minska denna sårbarhet samt minska intäkterna till såväl Ryssland som andra auktoritära regimer som får sin huvudsakliga finansiering genom oljepengar.
Rasmus Ling (MP):
Det finns omfattande problem inom den personliga assistansen. Och det är, som Ludvig Aspling säger, Nationellt underrättelsecentrum som har pekat på det. Det har även pekats på detta i den myndighetsgemensamma lägesrapport som ges ut årligen. Vi är medvetna om dessa problem.
Jag tycker att det behövs åtgärder för att komma åt en del av de här uppläggen och det som är kopplat till brottsligheten på det sättet. Jag är inte främmande för att se över om man ska göra regelförändringar. Vi vet att problem finns. Men vi ser det inte som en väg framåt att helt utesluta branscher från möjligheten till arbetskraftsinvandring.
Vi ska ha ett regelverk som är rimligt. Att människor har en frihet att välja vem som ska vara ens personliga assistent är i grunden något viktigt. Sedan ska det möjligen finnas en begränsning när de kommer utifrån som arbetskraftsinvandrare. Vi säger inte nej till att se över reglerna.
Det ska vara regler som är rimliga, och vi måste definitivt komma åt de brottsliga upplägg som finns här.
Rasmus Ling (MP):
Vi vill inte att vare sig myndigheter, fackföreningar eller några andra ska bestämma att vissa branscher inte alls ska vara föremål för att kunna komma in. Vi tycker att man ska leva upp till de regler som finns i dag. Man ska nå upp till kollektivavtalsenliga villkor. Man ska nå upp till andra satta villkor.
Men i övrigt är det arbetsgivaren och den som jobbar som ska komma överens, om man når upp till de nivåerna. Skärpta och förbätt-rade regler om arbets-kraftsinvandring och Arbetskraftsinvandring Lagstiftningen kring LSS och personlig assistans tar Ludvig Aspling upp för att det är en del av arbetskraftsbetänkandet. Vi vill ju inte göra de skillnaderna.
Regelverket för dessa kategorier kan vi diskutera, men i ett annat sammanhang. Det finns fler problem när det gäller personlig assistans. Det finns privata aktörer som inte har uppträtt på ett sätt som är rimligt, och det har inte koppling till arbetskraftsinvandring. Denna fråga är alltså större än att bara handla om personer som kommer som arbetskraftsinvandrare och jobbar.
Men vad gäller att utesluta specifika branscher tycker vi olika. Vi tycker inte att man ska ha en reglering på det sätt som Sverigedemokraterna vill. Vi tycker att man ska nå upp till de villkor som finns i kollektivavtal och annat, och gör man det ska man få bli anställd och anställa.