Oscar Sjöstedt (SD):
I grunden är det såklart glädjande att denna proposition sent omsider kom och har kunnat behandlas av Sveriges riksdag. Jag hade såklart önskat att systemet med omställningsstöd, som regeringen kallar det, redan var på plats, men regeringen har förhalat och försinkat processen så mycket som möjligt.
Vi börjar ana ljuset i tunneln. Vaccinationerna är på gång. Dödstalen faller. När jag för någon vecka sedan träffade organisationen Företagarna var stämningen fortsatt ganska allvarsam och bekymrad men ändock med inslag av optimism.
Detta är olyckligt, för det kommer att leda till fler företagskonkurser och högre arbetslöshet och därmed också till högre utgifter för arbetslöshetsförsäkringen längre fram. Förklaringen till den här sen- och saktfärdigheten tror jag är en kombination av två saker.
Faktum är att en hel del av deras 60 000 företagsmedlemmar ser behov av att nyanställa inom en överskådlig framtid, och faktum är att det är just småföretagarna, givetvis tillsammans med andra, som kommer att driva återhämtningen. Det är inte primärt vi som jobbar i det här huset, utan det är de där ute.
Regeringen, med Socialdemokraterna i spetsen, har helt enkelt inte någon grundläggande förståelse för företagarna eller för vad det innebär att vara företagare. Företagare blir normalt inte socialdemokrater eller vice versa, för den delen, av ganska uppenbara skäl. Det är det ena.
I just det läget, precis när vi börjar skönja ljuset i tunneln, presenterar Socialdemokraterna världshistoriens skattechock för just småföretagarna genom att ge sig på 3:12-regelverket. För det första är det dålig politik rakt av. En företagare måste först och främst lyckas skapa lönsamhet i sitt bolag, det vill säga ha vinst.
Det andra är att det finns ett kompakt motstånd inbyggt i deras ideologiska DNA mot att på olika sätt hjälpa och stötta det privata näringslivet. Tendensen har snarast varit den motsatta: att stjälpa, inte hjälpa. Kombinationen av dessa två ingående parametrar är förklaringen till regeringens sen- och saktfärdighet.
Lyckas man med det betalar man först skatt på den vinsten. Sedan har man möjlighet att ta en liten del av den vinsten i utdelning. Gör man det betalar man skatt även på den utdelningen. Småföretagarna är inte på något sätt ett priviligierat skattefrälse. I grund och botten är det vanlig arbetarklass vi pratar om.
Det andra, herr talman, som jag reagerade på är själva begreppet som beskriver den föreslagna åtgärden: omställningsstöd. Vad vill man egentligen ha sagt med det? Företag och branschorganisationer som jag har pratat med förstår inte riktigt vad det innebär. Vad är det de ska ställa om till?
Tar man bort möjligheterna att tjäna pengar, som Socialdemokraterna vill, varför i hela friden ska man då över huvud taget starta ett företag? Nu är det inte bara företagarna som har en skattechock att vänta om finansministern får som hon vill. Även pensionsspararna har all anledning att oroa sig.
Ska inte ett litet åkeri, exempelvis, syssla med transporter även efter coronakrisen? Ska de ställa om och börja syssla med något helt annat? Vad, i så fall? Vad ska en restaurang eller en klädbutik ställa om till? Vad menar regeringen? Det är fler än jag som har ställt den frågan.
Har man jobbat ett helt yrkesliv i ett helt vanligt yrke till en vanlig genomsnittlig lön, med kollektivavtal och tjänstepensionsavsättning, kommer det ju att ligga en ganska ordentlig slant där efter sisådär 40-45 år i yrkeslivet, det vill säga lagom till att man ska gå i pension. Det är klart att 1 miljon kronor låter väldigt mycket.
Men, herr talman, utöver det faktum att det har tagit väldigt lång tid att få det här systemet på plats - det är ännu inte på plats - föreslås det alltså gälla bara två månader, mars och april. Den ekonomiska krisen tog väl inte slut i april, med alla rimliga mått mätt.
Då är man ju miljonär, och då ska man betala Socialdemokraternas miljonärsskatt. Men om man betänker att den här miljonen ska räcka i tio, tjugo eller trettio år och kanske ännu längre, alltså från det ögonblick man faktiskt går i pension till det att man slutligen kastar in handduken och vandrar för evigt över Bifrost, är det inte riktigt lika mycket pengar längre.
Maj såg ju också ganska dyster ut, och nu i juni sjuder det inte direkt av aktivitet i ekonomin. Möjligen börjar vi se ljuset i tunneln; förhoppningsvis är det i alla fall så. Om det inte är början på slutet är det åtminstone slutet på början.
Samma sak gäller givetvis för alla dem som pensionssparar inom ramen för ett investeringssparkonto. Går man till jobbet varje dag och betalar skatt på sin lön och sedan sparar undan en liten del av den redan beskattade lönen, ja, då ligger det en hyfsad slant där efter 40 år på arbetsmarknaden med ränta-på-ränta-effekt.
Men alla de säsongsbetonade verksamheterna, som har mest verksamhet och störst omsättning under just sommarmånaderna och kanske ingen omsättning alls under exempelvis mars, blir ju inte särskilt hjälpta av det här paketet.
Det är egentligen alldeles förträffligt att människor tar ansvar för sin egen situation på det sättet - vilket man gör eftersom man inte litar på det pensionssystem som Socialdemokraterna är ansvariga för. Detta ska givetvis uppmuntras, inte förhindras med världshistoriens skattesmäll. Är man genuint orolig för inkomstklyftor ska man börja i den andra änden.
Stugbyar, campingar, gästhamnar och vad det nu kan vara - besöksnäringen överlag - kommer förmodligen att ha en väldigt svår sommar framför sig alldeles oavsett. Många av näringsidkarna i den branschen hade troligen blivit lite mindre oroliga om stödet sträckt sig åtminstone en liten bit in på sommaren. Herr talman!
Då ska man börja adressera det faktum att vi har 675 000 utrikes födda människor i Sverige som inte klarar av att försörja sig själva, än mindre någon annan. Då ska man inte ge sig på vanligt hederligt folk som går till jobbet varje dag, betalar skatt på sin lön och sparar undan en liten del av den redan beskattade lönen.
Jag kan i alla fall konstatera att det är glädjande att regeringen i propositionen jämfört med det ursprungliga förslaget rättat till ett ganska omfattande snedsteg vad gäller det som kallas koncerninterna bidrag.
Det är alltså en synnerligen ansvarslös migrationspolitik, både av den här och av tidigare regeringar, som driver på inkomstklyftorna. Den största klyftan är givetvis mellan dem som kan försörja sig själva och dem som inte kan det, mellan dem som har ett jobb att gå till och dem som inte har det. Låt oss adressera problemet med arbetslösheten i stället! Det är ju ett reellt problem.
Jag, Sverigedemokraterna och, tror jag, hela finansutskottet - jag har i alla fall inte hört något annat - delar regeringens uppfattning att man inte kan uppbära stöd från det offentliga samtidigt som man delar ut vinst till sina aktieägare.
Att folk sparar till sin egen pension är inte ett problem utan tvärtom någonting positivt. Fru talman! Statsbudgeten har inte bara en intäktssida med skatter, avgifter och liknande. Den har faktiskt en utgiftssida också. Är man då orolig för att man inte har råd med de saker man vill göra kan man faktiskt prioritera även inom utgiftssidan.
Och är man då ett dotterbolag i en koncern och delar ut vinst till sitt moderbolag har man följaktligen diskvalificerat sig för omställningsstödet. So far, so good.
Den här regeringen har skickat 150 miljarder svenska kronor av skattebetalarnas pengar i bidrag, rakt ned i ett svart hål till Bryssel och EU. Man får ganska många undersköterskor, lärare och poliser för 150 miljarder kronor.
Men om ett dotterbolag har beslutat att ställa in utdelningen, därför att vi har skickat den politiska signalen och tagit ett antal politiska beslut, samtidigt som moderbolaget beslutar om utdelning har ju dotterbolaget ingen rådighet över det beslutet.
Man skickar 50 miljarder kronor i internationellt bistånd till länder på andra sidan jordklotet - varje år. Man ger amnesti, och därmed i förlängningen även bidrag, till vuxna afghanska män utan asylskäl och utan rimliga skäl till uppehållstillstånd i Sverige.
I ett aktuellt fall har Scania, ett svenskt bolag, beslutat att ställa in sin utdelning, men Traton, deras utländska moderbolag, vill göra utdelning. I det ursprungliga förslaget från regeringen skulle svenska Scania bestraffas och diskvalificeras från möjligheten att ta del av stödet på grund av ett beslut som deras utländska moderbolag har fattat och som av uppenbara skäl helt och hållet ligger utanför deras kontroll och inflytande.
Är man orolig över de behov vi har på hemmaplan, i svensk välfärd och i svenskt rättsväsen, ja, då kan man faktiskt börja prioritera just dessa behov något högre. Bara en halvering av biståndet, som vi i Sverigedemokraterna föreslår i vårt budgetalternativ, hade frigjort ganska stora resurser till kommuner och regioner, till äldreomsorg och sjukvård och till polisen och rättsväsendet.
Detta har man alltså rättat till i slutförslaget, som vi behandlar och voterar om senare i dag, vilket är glädjande. Anledningen till att jag ändå vill ta upp det är att jag vill peka på risken med att driva en renodlat populistisk linje i stället för att fokusera på vad som borde vara syftet med hela denna övning: att rädda svenska jobb och svenska företag. Herr talman!
I Socialdemokraternas värld är det dock enklare att springa med blåslampa och jaga vanliga hederliga löntagare bara för att de har varit flitiga och disciplinerade och sparat pengar för att trygga sin egen framtid och sin egen pension. Att ni inte skäms! Fru talman! Den period vi har befunnit oss i har också understrukit behovet av en långsiktig och hållbar finansiering av kommuner och regioner.
Med det sagt vill jag yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation.
Det faktum att staten har tagit en stor del av de extraordinära coronarelaterade kostnaderna som har uppkommit är givetvis bra. Vi har i finansutskottet fattat beslut om ett flertal ändringsbudgetar som syftar till att förstärka kommunsektorn. Det är bra. Men det behövs dock mer än bara tillfälliga förstärkningar. Det behövs permanenta förstärkningar.
Behöver man mer personal i någon kommun? Det går inte riktigt att lösa med tillfälliga pengar. Behöver man långsiktiga investeringar är även det svårt att lösa med tillfälliga pengar. I Sverigedemokraternas budgetalternativ förstärker vi kommunernas och regionernas finansiella ställning långsiktigt och inte bara för resten av året.
Det handlar om regelrätta tillskott från staten och om breddningar, inte höjningar, av skattebasen. Det i sin tur borgar givetvis för bättre arbetsvillkor i den offentliga sektorn och fler arbetskollegor för de anställda i den offentliga sektorn, vilket i sin tur borgar för en starkare välfärd.
Det gör vi genom att skära ned på utgifter som är mindre prioriterade, det vill säga genom att prioritera annorlunda, inte genom att höja skatterna. Fru talman! Vi fick i dagarna, eller i alla fall häromveckan, ta del av en tämligen spektakulär och glädjande internationell brottsbekämpande insats.
Amerikanska FBI ledde en avancerad, målmedveten operation med hundratals gripanden i den organiserade brottsligheten. Det är oerhört glädjande. Något som var mer häpnadsväckande var den oproportionerligt stora andelen gripna svenska medborgare i denna internationella operation. Nästan en femtedel, 155 personer, greps i just Sverige av alla länder.
Det är ingen åtråvärd sits att behöva förlita sig på utländska polismyndigheter för att reda upp det kaos man själv har skapat. Vad gör alla dessa människor här? Hur och varför har de kommit till Sverige?
Svaret är det som i princip alla, de flesta förutom regeringen, förstår, nämligen att det är på grund av en ansvarslös invandringspolitik och en slapphänt kriminalpolitik. Vad händer i kölvattnet av detta, i ett läge där kriminalvården inte bara är fullbelagd utan är mer än fullbelagd med över 100 procents beläggning? Vad händer nu?
Nu är det tid för massiva satsningar, investeringar och utbyggnad av samtliga delar av rättsväsendet - inte minst kriminalvården - så att vi kan låsa in människorna under en lång tid framöver. Fru talman! Det finns helt uppenbart oerhört stora problem som behöver lösas i Sverige. De är stora men inte olösliga.
Lika uppenbart är att det behövs en ny regering med andra prioriteringar för att lösa problemen. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 2. Jag vill också passa på att önska alla här inne i kammaren och eventuella tittare en trevlig sommar.