KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Frisk (S):
Jag trodde att det skulle bli en väldigt lång dag det här, lång dags färd mot natt liksom, när jag fick höra att jag låg sist i dagens interpellationsdebatter. Jag hade nämligen tänkt att börja med att säga att det var passande att lägga min interpellation sist, det vill säga det är precis det som interpellationen handlar om, obekväm arbetstid, och då barnomsorg på obekväm arbetstid. De flesta dagis stänger ju kl.
18. Det skulle bli ganska tajt i och för sig för mig om jag skulle i väg nu. Klockan är tio i. Det här var en av de frågor som ledde till att jag blev politiskt aktiv i mitten av 80-talet. Jag var då ensamstående mamma och jobbade heltid som vårdbiträde i hemtjänsten. Det var verkligen svårt att få vardagen och livet att fungera på ett vettigt sätt.
Det är definitivt inte lättare i dag med tanke på alla krav som ställs i samhället och på arbetsmarknaden. I min egen hemkommun Karlskoga har nattis faktiskt funnits sedan slutet på 80-talet. Min egen dotter var för övrigt ett av de första barn som började där. Där har vi gjort den politiska prioriteringen. Det är jag väldigt stolt över.
Men det är inte rimligt att tillgången på barnomsorg på obekväm arbetstid ska vara beroende av vilken kommun man råkar bo i. Det finns också tyvärr exempel på att man har tvingats tacka nej till jobb för att man inte lyckats lösa sin barntillsyn. Hur ställer det sig i relation till regeringens ambitioner att hävda arbetslinjen? Nu går jag till svaret.
En kartläggning från Skolverket visar, säger Jan Björklund i svaret, att det stora flertalet kommuner våren 2003 ordnade barnomsorg på tider som familjen hade behov av. Men när jag läser utbildningsutskottets betänkande som hänvisar till samma kartläggning och som antogs av riksdagen i torsdags så står det där att drygt varannan kommun, eller ungefär 150 av 290, ordnar omsorg till barn som har föräldrar som jobbar på kvällar, nätter eller helger.
Det betyder ju att hälften av landets kommuner inte gör det, och det är illa. Det tycker inte bara jag utan också Barnombudsmannen. Förskolan är naturligtvis en jättebra start i livet för att få goda relationer till andra men också för olika former av pedagogiska utmaningar, säger barnombudsmannen Lena Nyberg.
Jag tror att Jan Björklund håller med. Därför vore det bättre om Jan Björklund höll sig till skollagens ord om att förskoleverksamhet ska tillhandahållas i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov i stället för att peka på lagens förarbeten, där det framgår att det är önskvärt men inte ett krav att erbjuda barnomsorg på obekväm arbetstid.
Jag skulle vilja fråga Jan Björklund vad han anser att de föräldrar ska göra som bor i en kommun som inte tillhandahåller barnomsorg på obekväm arbetstid. Ska man flytta till en kommun som erbjuder detta? Där kanske det inte finns några jobb. Ska man tacka nej till erbjudet jobb, eller kanske byta jobb, trots att man har utbildat sig under många år? Eller vad?
Vad ska man göra?
Helena Frisk (S):
Först och främst säga, Jan Björklund, att jag inte skäller. Jag driver en för mig viktig politisk fråga. Jag har drivit den i många år. Jag har också motionerat nästan alla år som jag har suttit i riksdagen om den här frågan. Så den är inte ny på något sätt.
Vi hade faktiskt också med den i vårt förslag till ny skollag - som tyvärr aldrig blev verklighet, men ändå. Det är viktigt att säga detta: Man måste kunna ha rätt att driva en politisk fråga utan att anses skälla om den. För mig är den här frågan för viktig för att jag skulle agera på det sättet.
Det är gott och väl att regeringen ska behandla frågor som rör barnomsorg på kvällar, nätter och helger i det kommande förslaget till ny skollag. Ändå tycker jag att det är lite illavarslande om Jan Björklund hellre värnar om det kommunala självstyret - jag vet att det är viktigt - än om barns och föräldrars behov. Ibland tvingas man att välja mellan goda principer.
Som det moderna samhället ser ut med kvällsöppna butiker och en stor del av kulturlivet, som vi var inne på tidigare, förlagt till kvällarna är arbetslinjen att föredra. Människor vill arbeta. Som operasångerskan Anna-Karin Simlund uttryckte det: Jag tror att vi skulle ha väldigt svårt att bedriva vår verksamhet om vi hade alla operaföreställningar på vardagar klockan ett.
Anställda i offentlig sektor, Konsumanställda, bagare, operasångare, alla som utövar yrken som kräver arbete på kvällar, nätter och helger och som har behov av barnomsorg - jag säger inte att alla människor har det - borde få tillgång till bra barnomsorg. Barnombudsmannen anser att lagstiftning är den enda framkomliga vägen.
Jag är benägen att hålla med. Även utbildningsutskottet understryker vikten av förändringar som bidrar till att alla familjer kan lösa livspusslet utifrån sina speciella behov. Delar Jan Björklund den uppfattningen?
Helena Frisk (S):
För mig handlar det också om det som Eva-Lena Jansson lite grann var inne på. Vi pratar förstås inte bara om nattis utan också om hur föräldrars arbetsliv ser ut i dag och vilka krav som ställs på en som förälder. Det är liksom inte bara att säga till en arbetsgivare: Nej tack, jag kan inte ta det här jobbet.
Jag kan inte jobba på kvällar, för jag har bara barnomsorg på dagen. Hela samhället ser annorlunda ut, och då måste samhällets infrastruktur följa med. Det handlar till exempel om butiker som har öppet på kvällarna. Det är ju inte alla barn som har behov just av själva nattisomsorgen, men nattis är någon form av samlingsord.
Det handlar om att kanske ha mer flexibla öppettider; jag tycker att öppettiderna har varit väldigt statiska. Allt som oftast har man öppet mellan sex på morgonen och sex på kvällen, och så ser inte riktigt samhället ut längre. Det är dit jag vill komma. Men jag får väl för tillfället nöja mig med de besked och de svar jag har fått.
Jag kommer att återkomma, för jag ger mig inte i denna fråga vilken regering som än må regera. Frågan kräver sin lösning. Det kräver också dagens moderna föräldrar. Som sagt: Samhället har förändrats och kommer att fortsätta att förändras. Då krävs också att samhällets infrastruktur förändras. Barnomsorg på obekväm arbetstid är en viktig del i det arbetet.
Nikos Papadopoulos (S):
I betänkandet behandlas fördelningen av anslag inom utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid för år 2004. Utskottets majoritet tillstyrker i betänkandet regeringens förslag till medelsfördelning på anslag inom ramen för utgiftsområde 17 på 8,66 miljarder kronor. Fru talman!
Bland de satsningar som görs i budgeten inom kulturpolitiken kan nämnas insatser för att förstärka resurserna för konstnärerna, museisektorn och kulturmiljön. Den treåriga försöksverksamheten med statliga bidrag till Sörmlands Musik & Dansteater avslutas vid utgången av år 2003.
Bidraget på 1,5 miljoner kronor föreslås permanentas från och med år 2004. Budgeten innehåller tillfälligt även för år 2004 med 1 miljon kronor vardera till Drottningholms Slottsteater - utöver teaterns ordinarie anslag - och till Strindbergsteatern. Fru talman!
Nya resurser tillförs i budgeten dansområdet. Med syfte att stärka det fria danslivets möjligheter att turnera förstärks det nya turné- och arrangörsstödet med 2 miljoner kronor under det andra året av den treåriga försöksperioden, och bidraget till Dansens hus ökas med 3 miljoner kronor.
Genom omfördelning inom konstnärsstödet förstärks bidraget till bild- och formkonstnärer med 4 miljoner kronor och till den individuella visningsersättningen med 5 miljoner kronor.
Regeringen aviserar i budgeten att den aktivt ska verka för att komma till rätta med frågan om att hitta en skyndsam och hållbar lösning på pensionsfrågan för personalen vid de statligt stödda teater-, dans- och musikinstitutionerna. Reformen med fri entré på de statliga museerna påbörjas under år 2004.
Medel för ändamålet anvisas med 13 miljoner kronor till Moderna museet, 4 miljoner kronor till Arkitekturmuseet och 1 miljon kronor till Statens museer för världskulturer avseende Östasiatiska museet. I budgeten föreslås att 9 miljoner kronor anvisas för de nio befintliga nationella uppdragen inom kulturområdet.
Regeringens budgetförslag till medelsanvisning under de tre folkbildningsanslagen uppgår till sammanlagt närmare 2,7 miljarder kronor.
Inom ramen för den pågående satsningen Handslaget mellan staten, kommunerna och idrottsrörelsen avser regeringen ytterligare stärka idrottens barn- och ungdomsverksamhet genom att låta en större del av Aktiebolaget Svenska Spels överskott fortsatt komma idrottsrörelsen till godo.
Regeringen föreslår att Sveriges Television AB, Sveriges Radio AB och Sveriges Utbildningsradio AB för år 2004 sammanlagt tilldelas drygt 5,9 miljarder kronor. Fru talman! Jag lämnar nu över ärendet till debattörerna.
Nikos Papadopoulos (S):
Det gläder mig att statsrådet i alla fall har tänkt sig att ta hand om ungdomar, på sitt sätt. Det är positivt att hon vill försöka ta hand om ungdomar. Men jag skulle vilja påpeka en sak. Visst ska man satsa på dem för framtiden under dessa fyra år.
Men innan utredningen är klar tycker jag personligen att statsrådet skulle se till att dessa pengar, och andra pengar, ges på rätt sätt, inte bara till ungdomarna i Fryshuset eller i Rinkeby utan till alla ungdomar. Se till att de får möjligheter att ha någonstans att gå.
Det finns mycket stora behov av lokaler, som statsrådet också vet, inte bara i Stockholm utan i hela Sverige. Vi måste se till att de får möjlighet att använda lokaler. Vi måste se till att de får arbete. Det gäller dem som är 18 och 19 år. När de går i skolan är det ett annat problem att ge pengar.
Min fråga är om du ska ge dem möjligheter att sinsemellan utveckla den demokratiska processen, att träffas och lära känna varandra, att utveckla demokratin och lära av varandra. Det är det som är viktigt, att du satsar på dem under tiden. Jag blir förvånad när du säger att det inte är relevant att använda dessa pengar på det området.
Jag tycker att det är väldigt positivt att använda dessa pengar, och kanske lite mer till och med. Jag hoppas att statsrådet satsar på det här i framtiden.
Nikos Papadopoulos (S):
Det gläder mig att ministern har satt i gång gruppen. Det är viktigt. Om vi tittar på förbättringarna för kulturarbetarna är det inte så klart. För de flesta kulturarbetare har det blivit försämringar och a-kassan spelar en viktig roll för dem.
Kulturministern har sagt i debatter i valrörelsen att kulturen är det viktigaste av allt i alliansens deklaration.
Jag kommer ihåg en debatt där kulturministern fick en fråga om vad som är viktigast i Sverige inom kulturområdet. Frågan löd så här: Vilken är den viktigaste kulturpolitiska frågan för ert parti?
Då svarade kulturministern att det är tre frågor. Det är att värna vårt gemensamma kulturliv. Kulturarbetarna ska alltså inte belastas med a-kassa på grund av att de har ett yrke som inte är kontinuerligt. Det viktigaste är att ge landets kulturskapare goda förutsättningar för sitt konstnärliga arbete. Det är inte riktigt; det har försämrats.
Kulturarbetarna kan inte överleva med sin a-kassa. Deras arbete är inte kontinuerligt. De frilansar många gånger. De har alltså ledigt ibland. Det betyder att de måste skaffa ett annat jobb. Om jag minns rätt har kulturministern också påpekat att de kan skaffa ett annat jobb. Det är omöjligt för dem att skaffa ett annat jobb under den tid som de är lediga.
Varför skulle i så fall inte vi riksdagsledamöter skaffa ett annat jobb? Vi har tre fyra månader ledigt. Varför ska kulturarbetarna i det rättvisa och solidariska Sverige skaffa ett annat jobb? Varför kan de inte leva på det yrke som de har utbildat sig för?
Nikos Papadopoulos (S):
Jag vill tacka ministern för svaret på min interpellation. Det gläder mig att kulturministern tycker att partipolitiska uppfattningar inte ska få avgöra fördelningen av bidrag till kulturföreningar.
Det som min interpellation handlar om och som har gjort mig och många andra upprörda är hur kulturföreningen Södra Fot i min stadsdel, Skarpnäck, i södra Stockholm behandlades för ett par månader sedan.
Kulturministens moderata partikollega, som är ordförande i Skarpnäcks stadsdelsnämnd, stoppade då en ansökan om kulturbidrag till kulturföreningen för att han inte tyckte om en temakväll föreningen hade för sex månader sedan - i september 2006.
Den 21 januari 2007 stod det så här i sammandragsprotokollet från stadsdelsnämnden: Föreningen Södra Fot använder delar av skattemedel till att bedriva partipolitisk propaganda riktad mot alliansen.
Alliansen är därför enig om att föreningen Södra Fot under 2007 inte ska erhålla medel från stadsdelsnämnden. Det som upprörde alliansen så mycket var en aktivitet kallad Allsång mot alliansen som hölls den 1 september 2006.
Jag var inte där under temakvällen, men jag har hört att det spelades en del musik av vänsterinriktade kompositörer - Afzelius och Mikael Wiehe. Kanske spelades även musik av Mikis Theodorakis som tillhör mitt gamla hemlands kompositörer.
Theodorakis stod förvisso till vänster, och han satt även i fängelse i Grekland för detta under juntatiden under 70-talet. Men det här är populär musik som också spelades i de borgerliga salongerna. Det vore chockerande om föreningsbidraget i Sverige skulle användas för att bedriva politisk censur.
Södra Fot är en politiskt obunden och demokratisk förening som i flera år har bedrivit och bedriver en mängd uppskattade kulturaktiviteter - öppna för alla som vill delta. Fru talman!
Händelsen i Skarpnäck har skapat oro i kulturlivet och i teatergrupper, för om det är så att den borgerliga regeringen står bakom en kultursyn som innebär att vi får snävare gränser för yttrandefriheten blir det problem med demokratin också i vårt land. Kulturministern säger i sitt svar på min interpellation att våra grundlagar ger ett starkt och tydligt skydd.
Det är klart att jag förstår och tycker att det är bra att kulturministern står bakom våra grundlagar. En minister som inte stöder våra grundlagar hade ju varit en sensation! Jag är oroad av det som den moderata ordföranden har gjort i Skarpnäck. Jag skulle gärna vilja höra ett starkt och tydligt avståndstagande från ministern.
Nikos Papadopoulos (S):
Jag vill tacka kulturministern för förtydligandet. Men jag är fortfarande inte helt nöjd med det du svarar. Vi kan inte bortse från händelsen i Skarpnäck. Det är en händelse som inte gagnar yttrandefriheten och demokratin. Det är ett allvarligt tecken som visar att en politisk ledning i en kommun tydligt uppvisar en så omogen demokratisk inställning.
Vad blir nästa steg i tystnadens strategi? Och som Ingemar Göransson skriver: Hur kommer det att bli när PRO kritiserar kommunledningen för utförsäljning av allmännyttan? Ska pensionärerna förlora eventuella kommunala bidrag då, eller ska de lämna in ett tystnads- och lydnadslöfte för framtiden?
Hur blir det när de lokala idrottsföreningarna kritiserar sin moderata kommunledning för höga planytor? Blir de av med sina kommunala verksamhetsbidrag till ungdomsverksamhet till dess att de lovar att inte ifrågasätta visdomen i Moderaternas tystnadskrav? Vi kan fortsätta med att tala om momspengar som drogs in, med bibliotek och så vidare. Listan kan bli lång.
Men om vi får fler Billy Östh blir risken för demokratin och yttrandefriheten stor. Därför skulle det vara bra om vi kan få veta hur kulturministern ställer sig till det som har hänt i Skarpnäck.
Nikos Papadopoulos (S):
Jag vill tacka kulturministern för en bra debatt. Jag tycker att den har varit klargörande för var vi står, och jag tror inte att vi kommer mycket längre i dag. Vi tycks i alla fall vara överens om att kulturen och den fria debatten är viktiga, och det är ju en bra början.
Men jag hade önskat att kulturministern ännu tydligare hade markerat sin tro på yttrandefriheten och mångfalden i kulturlivet. Jag kan bara hoppas att vi i framtiden ska slippa den sortens övertramp som har drabbat kulturföreningen Södra Fot i Skarpnäck.
Nikos Papadopoulos (S):
Jag kommer in i debatten som ledamot i kulturutskottet. Jag vill gärna ta upp att frågan om barnomsorg på obekväm arbetstid är en fråga som är väldigt viktig och berör många kulturarbetare.
Barnomsorg eller barntillsyn måste kunna erbjudas helst i barnets hem om det är möjligt när skådespelare, musiker och andra arbetar kvällstid. Kulturarbetarna är en grupp som redan har drabbats hårt av alliansens nya a-kasseregler.
Regeringen måste nu se till att skollagen ändras så att kulturarbetarna i alla fall får hjälp med barntillsyn den tid då de ska sköta sitt arbete. De flesta skådespelare, musiker och andra kulturarbetare jobbar ju som bekant kvällstid. Många pusslar ihop det på olika sätt. Det finns även många kommuner som ställer upp och hjälper till med barntillsyn.
Problemet är att kommunerna med nuvarande lagstiftning inte är skyldiga att hjälpa till med barnomsorg på obekväm arbetstid.
Det skulle vara positivt om skolministern tog till sig dessa tankar och såg till att kunna ändra lagen på den punkten så att bland alla andra kulturarbetarna också kan utföra sitt arbete. De flesta arbetar tyvärr kvällstid.
Nikos Papadopoulos (S):
Det är bra att skolministern säger att en del av dessa elever kan integreras. Jag hoppas att det blir bättre förslag i framtiden. Men skolministern påstår att det har satsats mer i er budget än i vår.
Jag kan säga att det som har blivit kvar av Folkpartiets i valrörelsen utlovade satsningar är fler regler och betyg i skolan. Det är fler sådana än vad det är pengar. Samtidigt har riktade statsbidrag till skolan och vuxenutbildningen avskaffats. Det finns inga riktade pengar till skolan. Ni ger självklart 10 miljarder kronor till kommunerna.
Men kommunerna kan använda dessa pengar till annan verksamhet eller till sänkta skatter. Som jag sade bor jag alltså söder om Söder. Jag har ett konkret exempel. Bara i Hökarängen får de 2,4 miljoner kronor mindre i skolan. Det kostar alltså 2 000 per elev.
Men om man räknar på det hela är det 165 miljoner, och det betyder att det är 400 tjänster för lärare. Det är lärare som är viktiga i skolan. Det är lärare och personalen som ska ta hand om eleverna, som ska förmedla kunskapen. Det är där som vi vill att vi ska satsa. Det handlar om fler lärare, fler personal. Vi hade kamratstödjare. Vi hade kuratorer, och vi hade stöd för eleverna.
Det är viktigt med personalen i skolan. Det är en viktig sak som Folkpartiet kanske har glömt bort. Jag instämmer också, Jan Björklund, i det andra som Ylva Johansson har skrivit i Dagens Nyheter.
Jag kan inte säga att vi inte har gjort något misstag i skolan. Det är klart att vi har gjort.
Nikos Papadopoulos (S):
Statsrådet har svarat på något som inte direkt ingick i min fråga. Jag har ställt en konkret fråga.
Det är ett faktum att regeringen har föreslagit försämringar i a-kassan, och de slår hårt mot kulturarbetarna. Varför slår det hårt? Jo, därför att kulturarbetsmarknaden ser ut som den gör med mycket deltidsarbetslöshet och lite fast arbete.
Det är minst tre orsaker till att a-kassan slår hårt mot dem. För det första drabbas kulturarbetare extra mycket när det blir svårare att kvalificera sig för a-kassa. För det andra drabbas kulturarbetare extra mycket när beräkningsgrunden för a-kassan förändras.
För det tredje drabbas kulturarbetarna extra mycket när ersättningsnivåerna sänks. Herr talman! Har man hög lön och fast anställning tjänar man på den moderata politiken. Kulturarbetaren har ofta varken det ena eller det andra.
De straffas därför, vilket också drabbar kulturen som sådan. Moderaterna gick till valet som ett arbetarparti. Landets kulturarbetare har nu fått veta vad det betyder. Skådespelare och musiker måste skaffa sig ett nytt arbete. Eller vad tycker kulturministern?
Nikos Papadopoulos (S):
Kulturministern har pekat på vissa områden som har fått stor hjälp, enligt kulturministern. Jag förstår kulturministerns skepsis, men vi har ett konkret förslag på försämringar i a-kassan som vi vet kommer att få förödande effekter för många kulturarbetare och därmed också för det svenska kulturlivet.
Det saknas helt konkreta förslag i regeringens kulturbudget som på minsta sätt skulle kunna uppväga dessa konsekvenser. Det är det som vi diskuterar här. Herr talman! Jag vill återigen ställa min fråga till kulturministern, och jag är optimistisk, därför att jag vet att kulturministern har kulturen nära hjärtat och kommer att göra sitt bästa.
Jag hoppas på förändringar i en nära framtid. Min fråga till kulturministern är fortfarande: Vilka konsekvenser får det för den svenska kulturen att färre kommer att klara av att försörja sig som kulturarbetare? Rent konkret är det just det som blir effekten av regeringens politik.
Nikos Papadopoulos (S):
Jag vill tacka ministern för svaret. Men i ministerns svar finns det väldigt lite av ambitioner och färdriktning inom kulturpolitiken, framför allt när det gäller kulturarbetarnas villkor. I min interpellation tar jag upp frågan om bristen på en barnomsorg som är anpassad till kulturarbetarnas speciella arbetstider.
Nästan alla kulturarbetare, åtminstone skådespelare, arbetar på tider när de flesta andra är lediga. Det är inte ovanligt att båda föräldrarna är engagerade inom teatern. I dag får de lita till släktingar och vänner för att klara av tillsynen av barnen.
Det är inte bra för barnen, men skapar också frustrationer bland kulturarbetarna som i sitt arbete måste ge allt av sig själva. Fru talman! Det kan vara på sin plats att här understryka att barnomsorg i första hand är till för att ge barnet en god, stimulerande och trygg uppväxt. Det är viktigt för alla barn.
Därför får lösningen för kulturarbetarna inte begränsas till barnpassning utan måste också handla om omsorg som ges av utbildad personal. Fru talman! Det här är ett konkret problem som går att lösa. Jag vill betona att det handlar om barnomsorg som täcker upp repetitioner på förmiddagar och föreställningar på kvällar. Teaterförbundets rapport Pappa kom hem!
redovisar på ett tydligt sätt de bristande möjligheterna att förena jobb och föräldraskap. I jämställdhetsdelen av en enkät som sändes till Teaterförbundets medlemmar fick man svara på frågor om hur det fungerar att kombinera arbete med föräldraskap.
Totalt 30 procent, nästan lika många män som kvinnor, svarade att det inte går att kombinera förvärvsarbete med föräldraskap. Hela 47 procent av de svarande ansåg att deras arbetsgivare arbetade för att det skulle gå att kombinera förvärvsarbete med föräldraskap.
Varannan person under 35 år vill att Teaterförbundet ska engagera sig i frågor om barnomsorg på udda tider. Jag var själv på ett seminarium där utredningen redovisades. Det framgick klart att behoven är stora beträffande barnomsorg på udda tider. Fru talman!
Det är på tiden att vi går operasångerskan Anna-Karin Simlunds förslag till mötes. Hon föreslår en lagstadgad rätt till barnomsorg på obekväm arbetstid för kulturarbetare.
Det är något som borde vara en självklar rättighet för alla kulturarbetarna och kulturutövarna. Jag förstår att denna fråga berör även Utbildningsdepartementets ansvarsområde.
Är kulturministern beredd att ta upp frågan om skollagens innehåll till behandling med utbildningsministern? Flera organisationer agerar i syfte att påverka regeringen när det gäller barnomsorg på obekväm arbetstid. I dag erbjuder vissa kommuner barnomsorg i hemmet, men det är inte obligatoriskt enligt skollagen.
Är ministern beredd att lösa problemet med bristande barnomsorg för kulturarbetare eller är det här inte ett problem för ministern?