KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Hans Stenberg har frågat finansminister Anders Borg om vilka åtgärder han kommer att vidta för att trygga jobben vid Vin & Sprits anläggning i Sundsvall. Ansvaret inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Bakgrunden till frågan är att Vin & Sprit i december förra året kommunicerade att bolaget överväger att lägga ned fabriken i Sundsvall år 2008.
Bakgrunden är enligt bolaget att beläggningen i fabriken kraftigt sjunkit under en längre tid och att det därför är svårt att ekonomiskt försvara en fortsatt produktion i anläggningen. Vin & Sprit agerar på fullt marknadsmässiga villkor och har i uppdrag att agera så att bolagets konkurrenskraft och därmed värde skyddas och stärks.
Mot denna bakgrund har bolaget under årens lopp både valt att lägga ned produktionsanläggningar ibland annat Tjeckien, Danmark och Sverige och samtidigt investerat i ny produktionskapacitet, inte minst i Åhus, där Absolut Vodka produceras. Att bolag löpande effektiviserar sin verksamhet genom till exempel förändringar i produktionsstrukturen, för att hävda sin konkurrenskraft, måste ses som naturliga inslag i ett bolags utveckling.
Det är bolagets styrelse och ledning som har och ska ha det fulla ansvaret att fatta nödvändiga beslut för att bolaget ska utvecklas och stärka sin konkurrensförmåga. I detta ingår även att ta ansvar för investeringar och eventuella nedläggningar.
Det är beklagligt att bolaget ser det nödvändigt att pröva en nedläggning av verksamheten i Sundsvall och jag utgår från att bolagets ledning sköter detta på ett föredömligt sätt och tar ansvar för att en eventuell nedläggning sker i samarbete med lokala företrädare och med omtanke om den personal som påverkas. Regeringen anser inte att ett statligt ägande är ett lämpligt verktyg för att skapa eller försöka bibehålla arbetstillfällen.
I stället vill vi genom att förbättra de allmänna villkoren för företagande, investeringar och anställningar skapa förutsättningar för tillväxt i hela Sverige.
Mats Odell (KD):
Jag vill tacka Hans Stenberg för en konstruktiv attityd i denna fråga som ju är ett av många exempel på globaliseringens effekter. Först kanske vi ska konstatera att något formellt beslut ännu inte är fattat av styrelsen och att det är styrelsen som bär hela ansvaret för bolagets produktionsanläggningar och strukturen på detta.
Jag fick frågan: Tänker Mats Odell inte göra någonting för att säkra jobben i Sundsvall?
Jag skulle vilja säga till Hans Stenberg att det som han och jag skulle kunna göra tillsammans, och som jag gärna arbetar för i mitt parti, är att faktiskt ytterligare trycka på för att Sverige inom EU ska skapa möjligheter för att ha mera kvantitativa restriktioner för införsel av alkohol. Det är ju där som skon klämmer.
Det är sedan vi i praktiken har fått fria införselkvoter som tillverkningen i Sundsvall har minskat dramatiskt. När Hans Stenberg talar om att detta är någonting som går med en stadig vinst så är det en profetia som man nog törs ifrågasätta.
En bakgrund till den uppkomna situationen är just att de volymer som tappas i Sundsvall dramatiskt har minskat under de senaste åren. De har alltså minskat med 22 % sedan 2003 och med en fortsatt mycket negativ prognos. Ett huvudskäl till det är just att svenska konsumenter köper allt mindre av denna typ av varor till förmån för lågbeskattad sprit i grannländerna.
Det är pris och inte kvalitet som gäller vid denna gränshandel. Det som Hans Stenberg och jag möjligtvis kan göra är att tillsammans med våra partikamrater och så många andra som möjligt verka för att folkhälsoaspekten i dessa frågor ska slå igenom också på EU-nivå. Där har arbetet gått betydligt bättre än vad man hade anledning att tro för bara några år sedan.
Det har alltså skett en omsvängning. Jag vill inte säga att detta är någonting som styrelsen har vägt in. Men jag tror att det framöver är mycket som talar för att folkhälsoaspekten när det gäller synen på alkohol, inte bara som en jordbruksprodukt och en handelsvara utan som något som också har större konsekvenser, faktiskt kan slå igenom också för en verksamhet av detta slag i vårt land.
Mats Odell (KD):
Den sista frågan som Hans Stenberg ställde är naturligtvis alldeles rimlig. Men han får ställa den till styrelsen eftersom detta utan tvekan är en styrelsefråga.
När det gäller frågan om var ägaransvaret finns vill jag säga att jag inte ställer upp på Hans Stenbergs modell, alltså att staten genom ett ägande ska konservera så att säga ohållbara strukturer.
När jag säger ohållbara gör jag det därför att jag vill att Hans Stenberg ska fundera på vad det blir för arbetsmiljö för människor som jobbar i en anläggning med ständigt minskande produktion. Frågan är om man inte snart kan tala om att folk är undersysselsatta.
Hur känns det att veta att detta snart är något slags Amsverksamhet, om man ska dra Hans Stenbergs principer i ett lite längre perspektiv. När han kallar detta för teoretiska principer om fritt företagande blir jag väldigt bekymrad.
Jag trodde att Hans Stenberg och hans parti hade kommit lite längre i tänkandet när det gäller fritt företagande som trots allt måste vara grundbulten för välfärdsutvecklingen i vårt land. Om vi tror att det är statligt ägande av företag med minskande produktion, då är vi ute på väldigt farlig mark.
Hans Stenberg vill inte främja konsumtion av sådana produkter. Men när han säger att han vill ta sig en nubbe till sillen, så vill jag säga att det inte ger särskilt många jobb i Sundsvall.
Mats Odell (KD):
Jag har redan beklagat att styrelsen tvingats överväga detta. Jag vill helt och fullt hålla med Hans Stenberg i hans förhoppning att löntagarkonsulten ska kunna lägga fram fakta som kan vara ett bra underlag för styrelsen när den ska fatta sitt beslut så småningom.
Det gäller att vara ansvarig för statsfinanserna och konstatera att vi har en överkapacitet vad gäller produktion. Oavsett vilken typ av produktion det är fråga om där vi har överkapacitet har vi inte råd att fortsätta med det. Jag förstår Hans Stenbergs ambition att om vi ska ha överkapacitet någonstans så bör den ligga i Sundsvall. Det förstår jag.
Men det är trots allt en styrelsefråga. Jag har förtroende för att styrelsen i samarbete med den löntagarkonsult som finns ska fatta ett beslut som trots allt långsiktigt blir så bra som möjligt.
Mats Odell (KD):
Lars Johansson har frågat Maria Larsson hur hon avser att agera i syfte att förhindra boenderelaterade kostnadsökningar för äldre och funktionshindrade till följd av att räntebidraget tas bort. Interpellationen har överlämnats till mig. Regeringens politiska inriktning innebär att långsiktigt stabila villkor för ägande och byggande av bostäder ska etableras. Detta innebär bland annat att snedvridande subventioner och detaljregleringar avskaffas.
Denna inriktning förbättrar möjligheterna för bostadsbyggande, oavsett upplåtelseform och ägarkategori. Statligt stöd i form av allmänna produktionsstöd, däribland räntebidragen, kan vara kostnadsdrivande för produktionen av bostäder. Det är oklart hur stor del av subventionen som verkligen tillfaller de boende i form av lägre boendekostnader.
En avveckling av sådana stöd främjar utvecklingen mot en sundare konkurrens inom byggsektorn. På sikt gynnas all bostadsproduktion, även av äldreboenden och gruppbostäder för funktionshindrade, av att beroendet av statliga bidrag upphör och ersätts med normala marknadsförutsättningar. Även den förra socialdemokratiska regeringen avsåg att avveckla räntebidraget.
Finansieringsprincipen mellan staten och kommunsektorn innebär att kommuner ska kompenseras för statligt beslutade åtgärder som direkt tar sikte på den kommunala verksamheten. Avvecklingen av räntebidraget, som är ett stöd för att allmänt främja bostadsbyggandet, omfattas inte av finansieringsprincipen. Regeringen kommer att fortsätta att följa utvecklingen av boendekostnaderna för konsumenten.
Det bör också uppmärksammas att regeringen avser att införa ett särskilt investeringsstöd för nyproduktion av äldrebostäder om 500 miljoner kronor per år. Detta särskilda stöd avser att främja tillkomsten av nya äldrebostäder. Stödet har anmälts till EU-kommissionen i enlighet med statsstödsreglerna. Kommissionens beslut väntas under våren.
Mats Odell (KD):
Jag har full förståelse för de synpunkter som Lars Johansson för fram. Men det är ändå så att inte bara vår regering utan även den förra regeringen var helt inne på att avveckla räntebidraget och de direkta produktionsstöden.
Det är också så, som jag redovisar i svaret, att finansieringsprincipen mellan staten och kommunsektorn innebär att kommuner ska kompenseras för statligt beslutade åtgärder som tar direkt sikte på den kommunala verksamheten. Räntebidraget är ett mer allmänt stöd. Jag tror att det just nu ändå är så att vi kan glädja oss åt att kommunsektorn har en mycket god ekonomi.
Det gäller inte alla kommuner, men generellt sett är det mycket stora överskott för närvarande inom kommunsektorn. Jag tror att man kan räkna med att kommunerna kommer att klara av situationen på ett bra sätt. Jag vill gärna redovisa några andra saker som pågår just nu.
Regeringen gav ju ett tilläggsdirektiv till Delegationen för utveckling av bostäder och boende för äldre personer så sent som den 21 december förra året. Där utökar vi uppdraget för delegationen. Vi ger ett uppdrag att redovisa alternativa bedömningar och förslag på hur flera äldre ska få tillgång till bostad i så kallade mellanboendeformer eller trygghetsboende.
Då kan naturligtvis Lars Johansson säga att det inte hör hemma i det här sammanhanget. Jag tror dock att allt som nu görs, inklusive det särskilda investeringsstödet, kommer att göra att flera äldre som har väntat länge på ett särskilt boende kan se fram emot att det ska bli möjligt.
Mats Odell (KD):
Jag måste tyvärr börja med att korrigera Lars Johansson på en punkt, nämligen att den förra socialdemokratiska regeringen i den senaste vårpropositionen aviserade att räntebidragen skulle börja avvecklas 2008 och framåt. Man hade ändå samlat sig till ett beslut som man redovisade på ett rakryggat sätt före valet.
Bekymret är det som Lars Johansson indirekt var inne på, nämligen att det har byggts alldeles för lite i Sverige av alla typer av bostäder. Vi har ungefär halva bostadsbyggandet jämfört med vad våra grannländer har haft under en lång tid. Det är en bostadspolitik som har varit uppbyggd runt tillfälliga subventioner snarare än långsiktigt goda spelregler. Jag besökte Helsingfors i förra veckan.
I Stockholms innerstad får man vänta på en hyresrätt, oberoende av om man är ung eller gammal, i ca 14 år. Det står 190 000 personer i kö före den unga eller äldre person som skulle vilja ha tag på en hyresrätt. Jag vet inte om Lars Johansson vet hur lång väntetiden är i Helsingfors för motsvarande hyresrätt.
Den är en vecka! Det är ungefär den tid det tar att skriva ut handlingarna. Där bjuder hyresvärdarna under varandra för att få uthyrt. De har byggt mycket mer eftersom de har ett helt annat system för bostadspolitik som har gett ett mycket gott resultat. När det gäller särskilda boenden för äldre har vi bevittnat en trist utveckling under de senaste fyra åren.
Trots löften och goda intentioner om att det skulle tillkomma 10 000 nya särskilda boenden för äldre försvann över 18 000 särskilda boenden för äldre. Det var inte någon illvilja från den förra regeringen utan det var fråga om de krav som nu ställs på att det ska finnas kök och motsvarande i sådana lägenheter för att de ska vara accepterade som fullvärdiga bostäder.
Det har gjort att man har byggt om bostäder, och antalet har minskat med 18 000. Precis som Lars Johansson säger anslog den förra regeringen pengar för detta. Vi anslår lite mer pengar för det. Jag tror att vi tillsammans ändå har samma ambition att försöka åstadkomma flera bostäder för alla äldre som väntar på ett särskilt boende och att det ska ske på ett sätt så att det blir minsta möjliga kostnader.
Mats Odell (KD):
Jag vet inte om jag grumlar Lars Johanssons glädje om jag säger att det inte är fråga om räntebidrag. Det är fråga om ett investeringsstöd, inte för vilka bostäder som helst utan särskilda boenden för äldre där det finns personal dygnet runt.
Där måste vi vara eniga om att det inte är något som tillgodoses på marknaden utan att det är en genuin samhällelig uppgift att se till att våra äldre får bostäder där det också finns service dygnet runt.
Det är då inte fråga om ett räntebidrag, utan det är utformat så att det för den boendes egen yta är ett investeringsstöd på 2 600 kronor per kvadratmeter och 2 200 kronor per kvadratmeter vid ombyggnad för att åstadkomma fullgoda bostäder som särskilda boenden.
Låt oss ändå konstatera, fru talman, att Lars Johansson och jag säkert har samma goda ambitioner och att den förra och den nuvarande regeringen i mångt och mycket har samma verktyg, både att minska räntebidragen och att ge stöd åt det som är genuint samhälleliga uppgifter.
Vi kommer att följa den här frågan och om det behövs satsa ytterligare resurser på detta för att se till att äldre ska få bra och trygga förhållanden när de inte klarar sig själva på egen hand.
Mats Odell (KD):
Ulla Andersson har ställt två frågor till mig med anledning av den aviserade försäljningen av vissa statligt ägda företag.
Den andra frågan är vilka åtgärder jag avser att vidta för att överväga en användning av de pengar som en eventuell försäljning av statlig egendom innebär för nya långsiktiga och produktiva samhällsinvesteringar.
Jag vill först klargöra skillnaden mellan statens roll som reglerare och som ägare och vad det i sin tur innebär för möjligheter till inflytande över strategiska beslut på vissa marknader. Staten är å ena sidan utformare av de ramar och regelsystem som gäller för näringslivets verksamhet, och å andra sidan är staten ägare av vissa företag.
Att kombinera dessa två roller är inte helt okomplicerat, och det kan innebära en del risker för exempelvis konkurrenssnedvridning och inoptimala investeringsbeslut. Det är ett av skälen till att staten inte är lämplig som ägare av företag på konkurrensutsatta marknader.
Det är också ett av skälen till att regeringen ska göra en genomgång av alla statligt ägda företag för att pröva skälen till det statliga ägandet. Statens främsta näringspolitiska uppgift är att ange ramar och regelsystem för näringslivets verksamhet och att bidra till att skapa förutsättningar för långsiktig tillväxt. Detta gör staten bäst i rollen som reglerare och inte som företagsägare.
Vad gäller telekommarknaden utövas statens inflytande och kontroll dels genom en särskild lagstiftning, dels genom tillsynsmyndigheten Post- och telestyrelsen. Jag ser inga skäl till att ändra den ordningen.
Vad gäller användandet av försäljningsintäkterna kommer de, som vi tidigare har aviserat, att användas till att amortera på statsskulden för att minska statens räntekostnader och skuldsättning för att på så sätt skapa bättre förutsättningar för en god välfärd även för framtida generationer. Det är ju någon som sagt att den som är satt i skuld är icke fri. De statligt ägda företagen är välskötta och går bra.
Detta kommer givetvis att avspeglas i försäljningssummorna. En del av ett bolags värdering består just av framtida förväntade vinster och utdelningar, och på så vis kommer förväntningar om höga utdelningar att avspeglas i högre försäljningspris.
Mats Odell (KD):
Interpellationsinstitutet är ett mycket flexibelt institut. Här har Ulla Andersson ställt två konkreta frågor till mig. Den ena är om jag avser att vidta några åtgärder för att följa upp och kompensera för statens förlorade inflytande över strategiska beslut på exempelvis telekommarknaden. Den andra frågan är om jag vill använda de pengar som kommer in från en eventuell försäljning för nya långsiktiga och produktiva samhällsinvesteringar.
Därefter håller hon ett allmänpolitiskt anförande, som jag tyckte var väldigt intressant och spännande. Det kanske skulle ha varit en publik som var något mer mottaglig för den här typen av socialistiskt inriktad policy för ägande. Det var också trevligt att Ulla Andersson har varit på teater och lärt sig en del där om helgon och legender. Ideologi är inte heller oväsentligt i politiken.
Mitt intryck är nog ändå att det som Ulla Andersson influeras mycket av är Vänsterpartiets ideologi att staten bör äga så mycket som möjligt. Jag har full respekt för det. Men vi har identifierat ett antal problem med statligt ägande. Till att börja med hämmar det företagens möjligheter att utvecklas på ett bra sätt för det svenska folkhushållet. Vi tror att de kan utvecklas bättre med andra ägare.
Vi tror att statligt ägande kan vara värdefullt i vissa sammanhang, och vi går igenom alla de statliga bolagen och ser om det fortfarande finns något motiv för att de ska finnas kvar i statligt ägande. Så kommer det säkert att vara med ett antal, inte minst med dem som har samhälleliga uppgifter av olika slag. Men det är också så att staten inte bara har tillgångar, staten har också skulder, Ulla Andersson.
De skulder som vår generation har på kreditsidan i balansräkningen är ungefär 1 230 miljarder kronor, och de statliga företagen representerade förra året ett värde på ungefär 675 miljarder kronor. Vi har sagt att vi vill minska statens skuldbörda med ungefär 150 miljarder kronor under denna mandatperiod.
Det är trots allt en ganska liten del av det statliga ägandet som vi tänker oss att förändra under mandatperioden. Men på detta sätt nedbringar vi den statliga bruttoskulden till under 30 procent av bruttonationalprodukten.
Vi skapar alltså ett utrymme för politiker som Ulla Andersson att fatta beslut om hur vi ska fungera framöver, när den demografiska situationen ser något annorlunda ut än vad den gör i dag och staten måste ha större marginaler.
Vi vet att dessa företag går bra just nu, men kan Ulla Andersson garantera att de fortsätter att ge de enorma vinster som de ger i dag - mycket beroende på de el- och teleräkningar som Ulla Anderssons väljare kanske inte är så glada åt och som ger dessa miljardvinster till Vattenfall och till Telia Sonera.
Är det verkligen långsiktigt uthålliga vinster som vi kan räkna med, oberoende av hur konjunkturen ser ut? Vi tror att nu är det ett bra läge att minska det statliga ägandet.
När det gäller den första frågan är det som jag sade i mitt svar att på telekommarknaden har vi ett inflytande genom den lagstiftning som vi har och genom tillsynsmyndigheten Post- och telestyrelsen, inte genom att vi äger en av ett antal operatörer på den marknaden.
Mats Odell (KD):
"En lyssnande regering", sade Ulla Andersson. Vi lyssnar på våra väljare. Vi gick i god tid före valet ut och talade om precis vad vi tänkte göra. Vi talade om för väljarna vilka företag som vi avsåg att se till att ge bättre förutsättningar att utvecklas. Nu genomför vi detta. Och jag tror att också Ulla Andersson förstår, när hon talar om demokrati, att detta är det enda rimliga att göra.
Vilka ska köpa och vilka tjänar på detta? Vi kommer att ha en transparent process runt detta. Jag kommer att fortlöpande informera riksdagen och de berörda utskotten om hur detta går till. Vi är nu inne i en analysfas där vi tittar på just den typ av frågor som Ulla Andersson tar upp. Det är viktiga frågor, och vi kommer att ställa stora krav, men vi får återkomma till det i diskussioner framöver.
Däremot, herr talman, är det alldeles solklart att några naturliga monopol aldrig kommer att säljas till privata intressenter. Det är en otänkbarhet. Ett statligt monopol är en sak, men ett privat monopol är ännu värre. Ulla Andersson talar om Telias nät. Men Telias nät är inte det enda nätet. Det finns ett antal andra nät.
Dessutom regleras detta hårt och tydligt av staten och PPM följer upp detta. Vi har möjligheter, utan att äga infrastruktur, att tala om hur tillgängligheten i infrastrukturen ska arrangeras. Ulla Andersson talar om att staten har stora tillgångar. Hur är det egentligen?
Är de 900 miljarder som finns i AP-fonderna, varav nästan 250 miljarder i det så kallade PPM-systemet, som är den stora posten, statens tillgångar? Menar Ulla Andersson att vi kan ta av AP-fondernas medel till löpande kostnader? Är det Vänsterpartiets mening? Det ligger indirekt i det som Ulla Andersson säger.
Tittar Ulla Andersson på statens balansräkning kommer hon att finna att de inte alls är tillgängliga för politikerna i denna kammare att använda till olika mer eller mindre, gärna mer, angelägna projekt. Vi måste hitta annan typ av finansiering och då är det viktigt att nedbringa skuldsidan. Detta gäller väl också i alla hushåll. Det är en god princip att man ser över sina skulder.
Även om man har tillgångar som ger god avkastning är det inte säkert att de alltid gör det. Så det är oerhört viktigt för oss att titta på skuldsidan. Det finns så klart en diskussion när det gäller nya ändamål för de försäljningsinkomster som kommer här. Jag tycker att den är intressant.
Men det som gäller är ändå det vi har sagt till väljarna, att det här ska användas för att amortera på statens skuld. Det kommer en diskussion om detta, och vi kommer väl alla att delta i den. Men tills vidare är det detta som gäller.
Mats Odell (KD):
Anders Ygeman har frågat mig dels om jag tycker att det är rimligt med en kommunal driftsform som kan fatta beslut i strid med fullmäktiges beslut utan att det finns en möjlighet att överklaga, dels om jag avser att vidta lagstiftningsåtgärder som gör det möjligt att angripa beslut som kommit till på detta sätt.
Interpellationen har ställts mot bakgrund av att AB Storstockholms Lokaltrafik, i dagligt tal kallat SL, genom ett styrelsebeslut har höjt priset för enstaka resor till 40 kronor från och med den 29 januari 2007 efter det att Stockholms läns landsting beslutat att fastställa taxan för enstaka resor till 20 kronor till och med den 31 mars 2007.
Det är riktigt att möjligheten att få ett beslut prövat av domstol genom laglighetsprövning inte gäller beslut som fattas i ett kommunalt företag. Det är dock ägarens, det vill säga kommunens eller landstingets, uppgift att se till att dess företag bedriver sin verksamhet i enlighet med ägarens vilja och intentioner. I kommunallagen anges de minimikrav som en kommun eller ett landsting måste ställa i förhållande till sina företag i fråga om ägarinflytande och kontroll.
När det gäller helägda kommunala företag ska fullmäktige bland annat fastställa det kommunala ändamålet med verksamheten, utse samtliga styrelseledamöter och se till att fullmäktige får ta ställning innan sådana beslut i verksamheten som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt fattas.
I övriga företag ska fullmäktige se till att den juridiska personen blir bunden av motsvarande villkor i en omfattning som är rimlig med hänsyn till andelsförhållandena, verksamhetens art och omständigheterna i övrigt. Utöver de i lagen angivna kraven på inflytande och kontroll har kommunen eller landstinget naturligtvis möjlighet att ställa ytterligare krav på sina företag i syfte att styra dem.
Det är således kommunen eller landstinget som har ansvar för att man har den kontroll och styrning som krävs i det enskilda fallet. Om kommunen eller landstinget inte utnyttjar sina möjligheter att styra och kontrollera sina kommunala företag har kommun- eller landstingsmedlemmarna möjlighet att påverka detta, ytterst genom ansvarsutkrävande vid de kommunala valen.
Kommun- och landstingsmedlemmarna har på så sätt möjlighet att påverka att beslut som fattas i de kommunala företagen stämmer överens med kommunens eller landstingets intentioner. Jag är i dagsläget därför inte beredd att vidta några åtgärder men avser naturligtvis att följa frågan. Talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad.