Peter Jeppsson (S):
Jag tackar miljöministern för svaret. Jag skulle vilja börja med att ge en kort beskrivning av det svenska kärnavfallsprogrammet, som sträcker sig mer än 30 år tillbaka i tiden. År 1976 startade KBS-projektet. KBS står för kärnbränslesäkerhet. År 2009, 33 år senare, kom valet av plats för kärnbränsleförvaret. Som bekant blev det Forsmark.
Det är slutligen regeringen som fattar beslutet om var förvaret ska byggas. I år kommer Svensk Kärnbränslehantering AB, SKB, att ansöka om tillstånd enligt kärntekniklagen för hela slutförvarsanläggningen. Samtidigt ansöker SKB om tillstånd enligt miljöbalken för mellanlagret, inkapslingsanläggningen och kärnbränsleförvaret. Ansökan kommer sedan att hanteras av Strålsäkerhetsmyndigheten och Miljödomstolen.
Byggnationen av slutförvaret kan påbörjas tidigast 2015. Herr talman! Sverige har haft kärnkraftverk sedan 1972. Vägen till ett slutförvar av kärnavfall har varit lång. Medan frågan har utretts och efter hand behandlats har ett antal forskningsprogram både påbörjats och avslutats.
Samtidigt har mellanlagret i Oskarshamn byggts ut för att klara den mängd kärnavfall som producerats och produceras i befintliga anläggningar. I dagsläget finns det ca 5 000 ton högaktivt avfall lagrat. Om 30 år kommer 12 000 ton avfall att ha skapats om kärnkraftsproduktionen fortsätter i samma utsträckning som i dag.
Därför är det viktigt att lagringen sker på ett säkert och hållbart sätt och att lagret blir tillräckligt stort för att kunna förvara avfallet. Den överenskommelse som finns inom regeringen om att upphäva förbudet mot nybyggnation av kärnkraft i Sverige, och nu tydligen även uranbrytning, kan få till följd att avfallet ökar mer än vad man tidigare har beräknat. En berättigad och väsentlig fråga som uppkommer här är: Har regeringen tagit hänsyn till detta?
Det finns även anledning att titta på eventuella säkerhetsproblem, vilka måste analyseras noga, då mängden avfall kan komma att öka. Jag har frågat miljöministern hur han bedömer att överenskommelsen om att upphäva förbudet mot nybyggnation av kärnkraft påverkar planeringen av slutförvaret vad gäller hanteringen av mängden avfall samt säkerheten. Herr talman!
I miljöministerns svar på min interpellation skriver han kort och gott: "Alliansregeringens proposition om kärnkraften, som snart ska lämnas till riksdagen, innebär inte att regeringen beslutat att nya reaktorer ska byggas. Det är en fråga för industrin att göra bedömningen om det är ekonomiskt intressant att satsa på nybyggnation." Min fråga står tyvärr i och med detta helt utan svar, får jag säga. Det var inte riktigt detta jag frågade om egentligen.
Jag försökte vara så tydlig som möjligt i min frågeställning, men det känns som att miljöministern svarar lite yvigt. Det blir en hänvisning till industrin vad gäller både ansvaret för slutförvaringen och eventuell nybyggnad. Jag delar självfallet uppfattningen att industrin har ett ansvar. Men det är politiska beslut som bereder väg för en eventuell nybyggnation.
Säkerheten och avfallshanteringen borde rimligen vara helt avgörande för denna frågas fortsatta hantering. Miljöministern och Centern över lag får i princip bryta alla sina löften vad gäller kärnkraften när de ingår i den moderatledda regeringen. Det är dessutom ett politiskt ansvar för kommande generationer som det är viktigt att stå upp för och inte frånhända sig. Herr talman!
Därför ställer jag frågan igen: Hur bedömer miljöministern att ett upphävande av förbudet mot att bygga nya kärnkraftverk påverkar planeringen av slutförvaret vad gäller hanteringen av mängden avfall samt säkerheten kring detta?