Andreas Carlgren (C):
Wiwi-Anne Johansson har ställt ett antal frågor till mig om vargjakten och undrar bland annat vilka åtgärder jag avser att vidta för att vargstammen ska vara livskraftig, framtida vargjakt ska vara "begränsad och strikt kontrollerad" och vargpolitiken ska baseras på vetenskaplig grund och om licensjakten ska omprövas. Jag vill ha friska och levande vargar i de svenska skogarna, både nu och i framtiden. Forskarna har slagit larm om att läget för vargarna är "genetiskt akut".
Jag har tagit initiativ till en rovdjurspolitik som för första gången bemöter detta, det vill säga det verkliga hotet mot de svenska vargarna. Fakta ur forskarrapporterna som lämnats till Naturvårdsverket är att inaveln hotar fortplantningsförmågan på lång sikt. Kullarna har redan minskat kraftigt och i vissa fall halverats.
Vargarna härstammar från tre individer och är i genomsnitt väsentligt mer besläktade med varandra än helsyskon. Några av vargarna uppvisar redan nu skador som är yttre tecken på mycket långtgående inavel. Enligt forskarrapporterna har exempelvis flera fall av kryptorchism, som kan leda till sterilitet, ryggkotsdefekter, som kan leda till förlamning, hjärtfel och njurfel observerats.
Som framgår står det klart att vargpolitiken bygger på god vetenskaplig grund. Därför krävs en aktiv politik som räddar vargstammen. Regeringen har sett till att åtgärder för första gången vidtas som minskar inaveln i vargstammen. Riksdagen har antagit ett nytt mål som innebär att de närmaste fem åren ska upp till 20 vargar införlivas med vargarna i landet.
Först och främst ska naturlig invandring underlättas genom att invandrade vargar aktivt fredas inom renskötselområdet och slussas ned genom landet. I andra hand vidtas åtgärder för att vargar som korsar svenska gränsen ska flyttas till mellersta Sverige. Skulle inte dessa åtgärder vara tillräckliga är det tredje alternativet att flytta in vargar från ett annat land.
I syfte att ha en god förberedelse för att möjliggöra en sådan flytt om naturlig invandring uteblir ska Jordbruksverket inom kort ges i uppdrag att tillsammans med Naturvårdsverket förbereda aktiv flytt av med den skandinaviska vargstammen obesläktade vargar till Sverige. Tidigare rovdjurspolitik har misslyckats med att sänka graden av inavel i vargstammen och har inte heller tillräckligt tagit hänsyn till de människor som lever nära vargar.
Många har upplevt att de politiska beslut som har fattats av riksdagen inte har varit tillräckligt förankrade i de regioner som har flest vargar. Genom att flytta beslut och ansvar närmare de berörda människorna har vi förbättrat möjligheterna för både vargar och människor.
Vi vill att naturvårdare, jägare och landsbygdsbor ska medverka i beslut och ansvar för förvaltningen av rovdjuren och övrigt vilt. Vi inför nu viltförvaltningsdelegationer i varje län med representanter för jägare, naturvårdare, markägare, företrädare för näringarna och förtroendevalda politiker.
Under de senaste fem åren har vargstammen vuxit med i genomsnitt 19 procent per år. Konflikter mellan människor och varg har ökat. I stället för okontrollerad tillväxt behövs förvaltning av vargstammen på en nivå som leder till att den långsiktigt accepteras för vargen i vår fauna. Etappmålet om 20 årliga föryngringar nåddes 2008.
Naturvårdsverket gjorde under 2009 bedömningen att det fanns ett utrymme för begränsad och strikt kontrollerad jakt efter varg utöver skyddsjakt. I propositionen En ny rovdjursförvaltning som antogs av riksdagen i oktober 2009 öppnades möjligheten för licensjakt.
Regeringens krav var att jakten skulle vara begränsad och strikt kontrollerad och konstaterade att Naturvårdsverket har uppgiften att meddela närmare villkor och föreskrifter för jakt. Inför vinterns jakt på varg utarbetade Naturvårdsverket villkor.
Där ställs krav på registrering av jägare och jaktledare, på uppdatering minst en gång varje timme av antalet kvarvarande djur som får fällas, på rapportering av fälld varg och slutligen på en noggrann besiktning av skottplats samt obduktion av fällda djur.
Den jakt som nu genomförts skedde under optimala jaktliga förhållanden med spårsnö inom hela jaktområdet en tid innan jaktens början samt under goda väderförhållanden. Intresset för jakten var stort. Ungefär 4 500 personer deltog. När jakten avblåstes hade 27 vargar skjutits, varav en överskjutning i Dalarnas län.
Det är i det sammanhanget viktigt att känna till att Naturvårdsverket kalkylerat med en viss risk för överskjutning i sitt beslut om jakttilldelningen till länen. Dessutom hade Naturvårdsverket i sitt beslut lämnat utrymme för förvaltning av varg vid skyddsjaktssituationer som kunde uppstå efter licensjaktens avslut. Naturvårdsverket kommer under mars månad att redovisa en utvärdering av resultatet av jakten och jaktens genomförande.
Besiktningarna under jakten och av vargarna som påskjutits visar att skotten i flera fall inte träffat rätt, det vill säga att det fanns en andel dåliga skott. Det är viktigt att ställa frågan om det kan behövas en riktad utbildning för de jägare som ska jaga varg. Det är också viktigt att utvärdera hur rapporteringssystemet fungerat. Det samlade resultatet av den pågående utvärderingen får visa om jakten skedde i enlighet med riksdagens beslut.
Resultatet måste naturligtvis beaktas inför beslut om nästa års jakt. Min uppfattning är att vi kommer att fortsätta jaga varg. Jakten har en betydelse för acceptansen av varg i vargtäta områden och för de åtgärder som kommer att genomföras för att komma till rätta med inavelsproblemen. Regeringens politik innebär att Sverige ska ha en vargstam som överstiger 200 vargar.
Det viktigaste för den närmaste tiden är att vargstammen ska bli livskraftig, och därför ska obesläktade vargar införlivas i den svenska vargpopulationen. Under tre år sätts ett tillfälligt tak på 210 vargar för antalet vargar i Sverige. Hur många vargar som långsiktigt behövs för att vargstammen ska vara frisk och livskraftig ska avgöras på grundval av noggranna forskarbedömningar.