Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag tycker rent generellt att när man ingår avtal - det gäller också staten - ska var och en hålla sin del av avtalet. Det är en grundläggande princip, naturligtvis. När det gäller otydlighet, om det skulle ha funnits någon sådan, anser jag att vi har följt upp det i den nyligen framlagda infrastrukturpropositionen.
Där försöker vi bringa lite mer klarhet i vad som gäller vid medfinansiering för att just få den här tydligheten, som möjligtvis Peter Hultqvist frågar om, generellt men även historiskt, med erfarenhet från Dalabanans avtal. Nu finns det ett avtal som parterna har skrivit under. Det må man tolka precis hur man vill. Peter Hultqvist frågar då: Är det bara att omförhandla? Ska inte staten kompensera?
Det står mycket tydligt att om någon av punkterna för avtalets giltighet inte kan uppfyllas - det gäller till exempel brukaravgifterna eller möjligheten till EU-stöd - ska avtalet omförhandlas. Det är väl det som jag också menar. När det så tydligt framgår att de här möjligheterna de facto inte finns får man ha en sådan diskussion, parterna emellan, vilket man nu kan ha i den kommande åtgärdsplaneringen.
Det är inte så att staten via till exempel Trafikverket har tagit sin hand från det här. Man har ju redan investerat och vidtagit åtgärder i storleksordningen 255 miljoner kronor. Det finns kanske en springande punkt. Varken jag eller Peter Hultqvist, uppenbarligen, sitter som någon del av avtalsparterna - möjligtvis gör jag det något mer från statens sida.
Det fanns ett enda åtagande, i stort sett, som var från den kommunala sidan. Man garanterade det lån som skulle upptas. Om det inte gick att finansiera fullt ut med brukaravgifter skulle man backa upp i den delen. Detta kvarstår möjligtvis i den kommande diskussionen. Det intresse som man då hade handlade om att kunna garantera 250 miljoner plus räntor - då är vi snart uppe i 350 miljoner kronor.
Kvarstår det intresset även i dag, fast det blir under en annan form, med den procentuella fördelning som man har gjort i avtalet i övrigt? Det blir väl i sådana fall en väldigt bra fråga för avtalsparterna att resonera om, precis så som avtalet säger. Det här med brukaravgifter eller höjda banavgifter har under tiden också skärpts ännu mer på EU-nivå.
Ska man ta ut banavgifter för finansiering kan man göra det på så kallade segment eller mark-ups. Man skulle till exempel kunna ha det enbart för malmtransporter eller någonting som är väldigt begränsat, där vi verkligen försöker titta på det här. Det är väldigt svårt, har det visat sig, att ta ut brukaravgifter för en del av ett trafiksystem. Det måste hänga ihop i hela systemet. Man kan inte bara göra det för några. Nu har vi den bilden klar framför oss.
Det hade naturligtvis varit bättre om man hade haft den bilden klar för sig när man gjorde avtalet. Men nu finns det ett avtal som bygger på vilka principer som ska gälla och vilka krav som gäller om avtalet inte ska gälla och vad man gör om avtalet inte gäller. Jag tror att det vore en god gärning från Peter Hultqvists sida men också från min sida att låta Trafikverket, som en part i detta, ta denna diskussion med de inblandade.
För till syvende och sist är vi nog alla överens om att det är bra med bättre möjligheter för människor att arbetspendla. Det gäller inte minst sträckan som vi har mellan Uppsala och Mora. Det är någonting som vi alla i grunden delar.