KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ardalan Shekarabi (S):
Jag vill tacka Larry Söder för den här frågan. Det är viktigt att den besvaras. Jag har ingenting emot att det finns privata aktörer i offentlig välfärdsverksamhet. Om det här förslaget skulle gå igenom skulle vi ändå ha det mest marknadsliberala skolsystemet i Europa, alltså även med det förslag som kallas för Reepalus förslag. Vi har valt en pragmatisk linje och sagt: Okej, det ska finnas kommersiella aktörer i välfärden.
Men det måste finnas en rimlig begränsning av möjligheterna att göra vinst, så att vi som huvudregel säkerställer att skattebetalarnas pengar återinvesteras i verksamheten om överskott uppstår. Om den företagare som Larry Söder har pratat med har investerat egna medel och byggt upp en verksamhet ska hon också ha rätt till rimlig avkastning. Och det ska vara en avkastning som motsvarar den i övriga tjänstesektorn.
Det är ändå rimligt att vi diskuterar detta öppet. Man skulle kunna företräda en annan linje och säga att Sverige borde göra som Norge, Finland, Danmark eller alla andra europeiska länder och införa ett förbud mot vinstutbetalningar från skolan till exempel. Vi har valt att inte föreslå något sådant, eftersom vi är en pragmatisk regering som utgår från dagens verklighet och som gärna vill se en mångfald av olika aktörer inom offentlig verksamhet.
Men vi lyssnar också på folkets vilja att se till att skattepengarna används på rätt sätt. Med tanke på de stora utmaningar och den underbemanning som vi har i svensk välfärd är det rimligt att vi också har bättre regler för hur resurserna ska användas, så att vi får fler lärare och undersköterskor. Kom också ihåg att undersköterskorna i de privata verksamheterna generellt sett har sämre villkor. Det behövs alltså också regler för att se till att de villkoren blir bättre.
Ardalan Shekarabi (S):
Återigen tack, Larry Söder, för frågan! Det kan vara så att Kristdemokraterna har missförstått hela upplägget. Vi har valt att justera förslaget från utredningen i syfte att säkerställa att alla bolag, oavsett hur litet operativt kapital de har, ska ha rätt till ett visst överskott för att kunna bygga upp en buffert.
Vi har remitterat ett sådant förslag och vi har sagt att vi kommer att återkomma med ett sådant lagförslag för att den lagen ska träda i kraft samtidigt som det lagförslag som diskuteras just nu. Självklart måste vi beakta de villkor som de minsta bolagen har.
Vi måste alltid säkerställa att regelverket för välfärden bejakar mångfald, vilket dagens regelverk inte gör eftersom vi har en situation där några koncerner tar över i princip hela skolmarknaden och äldreomsorgsmarknaden. Så får det inte vara. Därför har vi justerat förslaget.
Jag vill avslutningsvis tacka Kristdemokraterna och andra partier som, trots de konflikter som vi har i den här frågan, har arbetat konstruktivt för att åtminstone ta några steg under den här mandatperioden i syfte att skapa ordning och reda i välfärden och framför allt att skapa bättre villkor för de idéburna aktörerna. De hörs inte så ofta i debatten. De har inte miljoner som investeras i lobbyverksamhet, men de står för viktiga värden i välfärden.
Med det beslut som kommer att fattas på torsdag kommer de idéburna aktörerna att få lite bättre förutsättningar. Det innebär också att vi ökar mångfalden och kvaliteten i välfärden. Där är vi överens, och där ska vi fortsätta att jobba tillsammans.
Ardalan Shekarabi (S):
Tack, Mathias Sundin, för frågan! Vi talar om de privata aktörerna i välfärden eftersom den här debatten rör en proposition om lagstiftningen för privata utförare i välfärden. Vi har haft andra debatter i den här kammaren som har handlat om bland annat kommunallagen. Det har rört lagstiftningen för våra kommuner och landsting. Självklart ska vi jobba med de frågor som rör de enheter och verksamheter som utförs i egen regi, men den lagstiftning som vi har att behandla rör privata aktörer.
Det är olika principer som styr dessa verksamheter. I kommunal verksamhet finns det ett antal principer som fastställs i kommunallagen. Det gäller till exempel förbudet mot att gynna enskilda aktörer, men de principerna gäller inte de privata utförarna. Därför uppstår det en skillnad i regleringen som gör att frågan om vinster i välfärden blir aktuell. Det är också därför som vi har den här debatten över huvud taget.
Om det inte har hörts att regeringen har ett intresse av att säkerställa att också kommunal verksamhet utvecklas och att resurserna används på ett effektivt sätt i kommunal verksamhet ber jag om ursäkt. Då måste vi tala mycket högre om Nya Karolinska och om det vi ser kring den upphandlingen. Det är ett mycket intressant fall, inte minst mot bakgrund av att det är ett av få exempel på OPS-lösningar i Sverige.
Då kan vi analysera och utvärdera denna OPS-lösning och se om vi kan använda oss av fler sådana lösningar i samband med investeringar inom sjukvården eller om vi har anledning att tro att just det här upplägget i just den här upphandlingen har skadat anseendet för svensk förvaltning och också slösat med skattebetalarnas pengar.
Ardalan Shekarabi (S):
Mathias Sundin har självklart rätt i att vi inte ska diskutera ett husbygge i Solna, utan vi ska diskutera regelverket för privata utförare. Det är intressant att Mathias Sundin kallar detta förslag och regeringens förhållningssätt som en typ av vänstervridning med tanke på att det här är principer som stöds av mellan 70 och 80 procent av svenska befolkningen.
Det är principer som försvaras av Liberalernas systerpartier i samtliga nordiska länder. De går betydligt längre än vad det här förslaget gör i synen på vinster i skolan.
Om Mathias Sundin gör bedömningen att liberaler, konservativa krafter och högerpopulistiska krafter i övriga nordiska länder är någon typ av dolda socialister med en dold vänsteragenda kan det nog vara värt att utvärdera den här frågan i statsvetenskaplig forskning.
Men jag vill ändå vidhålla att det här är ett förslag som motsvarar det förhållningssätt som råder i alla andra länder i världen, åtminstone på skolans område. Vi är undantaget och, som sagt, hade det varit en fantastisk resa inom skolan efter att det här experimentet infördes, då hade vi kanske inte haft någon anledning att stå här och debattera. Men vi har bevisligen en del utmaningar inom skolan.
Vi ser också en hel del negativa följder av kommersialiseringen - nu senast gällde det betygsinflation. Då är det väl rimligt att diskutera hur vi kan säkerställa en begränsning av vinstincitamentets negativa följder i svensk välfärd och skola.
Ardalan Shekarabi (S):
Tack, Sara-Lena Bjälkö, för frågan och för möjligheten att tydliggöra detta. Vi har tagit flera viktiga steg vad gäller skärpning av lagstiftningen som rör krediter och spel. Jag är väldigt stolt över att både regeringen och riksdagen har kunnat hantera dessa frågor på ett ansvarstagande sätt, och vi ser nu att vi får på plats en lagstiftning som innebär kraftigt skärpta regler vad gäller kredit.
Vi har ett antal organisationer i vårt land som bedriver lotterier där man säljer lotter med faktura. Det är rimligt att det finns en möjlighet att göra detta, men det ska då röra sig om mycket begränsade summor och ett mycket starkt konsumentskydd. Detta är en av de frågor som dessutom måste följas upp.
Självklart ska vi inte tolerera att människor utnyttjas och att krediter och spel sammanblandas på ett sätt som innebär att konsumenter far illa. Jag är väldigt stolt över att vi nu inför skärpta regler, och jag är tacksam för att riksdagen har följt denna fråga mycket noggrant.
Ardalan Shekarabi (S):
Utredaren, regeringen och riksdagsmajoriteten har funnit att detta är ett välbalanserat förslag. Vi har faktiskt också skärpt konstruktionen i lagstiftningen i jämförelse med utredarens förslag. Det är bra att vi har tagit dessa steg.
Vi menar att detta skapar bra förutsättningar för ett starkt konsumentskydd samtidigt som vi möjliggör för ideella organisationer att sälja lotter i den ordning som normalt har gällt för lotteriförsäljning i vårt land. Att vi införde ett tak och ett mycket starkare konsumentskydd är tillräckligt, enligt vår mening.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag ska ge ett direkt svar: Nej. Vi har utmaningar. Det är därför regeringen har satt igång arbetet. Det är därför vi jobbar tillsammans med Utbildningsdepartementet för att förenkla de riktade statsbidragen inom utbildningsområdet. Det är därför det också finns ett behov av att kontinuerligt utvärdera effekterna av statens styrning av kommunsektorn. Det märks tydligast inom utbildningsområdet.
Sedan kommunaliseringen av den svenska skolan har vi ju också haft en hel del utmaningar vad gäller styrningen av skolverksamhet som inte minst utvärderades och kanaliserades av Skolkommissionen. Det här kommer att kräva ett förändrat synsätt från regeringens sida.
Det kommer att kräva ett större ansvarstagande från statens sida inom vissa områden som rör styrningen av skolan men naturligtvis också förenklingar och förbättringar av finansieringsuppläggen inom utbildningssystemet. Det här kommer att behöva prioriteras under det kommande året. Det är ingen tvekan om det.
Vi för en kontinuerlig diskussion om detta, inte bara med Sveriges Kommuner och Landsting utan också med enskilda kommuner, och en aspekt som jag gärna vill lyfta fram i den här diskussionen är hur de riktade statsbidrag som är administrativt betungande påverkar de små kommunernas möjligheter att ta del av statliga medel.
Det finns en risk att det skapar en obalans i systemet som innebär att de kommuner som har sämst förutsättningar och minst resurser att ansöka om medel missgynnas, och det är ju inte riktigt tanken med de satsningar som regering och riksdag gör. Det återstår alltså en hel del arbete.
Jag är ändå glad över att vi har kunnat ta viktiga steg vad gäller ökningar av de generella bidragen till kommunsektorn, och jag är väldigt glad över att vi i budgetpropositionen för 2018 också aviserade förstärkningar av resurserna i de generella bidragen till kommunsektorn de kommande åren. Det är viktigt. Det här måste gå före skattesänkningar.
Vi måste fortsätta att satsa på välfärden, men det är klart att innehållet och utformningen av bidragen är viktiga här, och vi kommer att fokusera på detta.
Ardalan Shekarabi (S):
Tack återigen, Anette Åkesson, för debatten och för engagemanget i frågan! Vi kommer att behöva jobba mycket mer tillsammans med de här frågorna. Det sker saker i regeringen. Det sker saker i riksdagen. Det återstår dock en hel del hinder på vägen mot en bättre styrning av kommunsektorn.
Jag väljer ändå att se den här diskussionen och debatten som ett positivt steg i arbetet med att förbättra villkoren i kommunsektorn. Det kommer nämligen att krävas ett nära samarbete mellan riksdag, regering och Sveriges Kommuner och Landsting för att styrningen ska förbättras, och det är viktigt att de här signalerna kommer från riksdagen.
Ibland ser man oroande signaler från en del riksdagspartier som vill se ännu mer av detaljstyrning och riktade statsbidrag, men det Anette Åkesson har presenterat i den här diskussionen visar också vikten av att vi för en diskussion om statens styrning av kommunsektorn. Jag anser att det är viktigt att staten faktiskt också utvärderar regeringens politik inom detta område.
Det är bra att vi har en diskussion och en kritisk granskning av effekterna av de riktade statsbidragen. Jag tror att det gör politiken bättre ur alla perspektiv, så jag vill tacka för diskussionen.
Ardalan Shekarabi (S):
Lotta Finstorp har frågat finansministern om hur hon och regeringen avser att möta de ökade välfärdskostnader som Lotta Finstorp anser att ett vinsttak i välfärden skulle medföra. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara interpellationen.
Frågan är föranledd av att regeringen har tillkännagett att den avser att överlämna en proposition om en vinstbegränsning i skola och omsorg till riksdagen. Regeringen kommer i det fortsatta arbetet att beakta de remisssynpunkter som inkommit och presentera ett förslag som ger fortsatt valfrihet men som samtidigt innebär att de skattemedel som är avsedda för välfärden i ökad utsträckning går till verksamheten.
Hälso- och sjukvården kommer inte att omfattas av förslaget utan ska utredas vidare. Skälet till att regeringen avser att gå fram med förslaget är enkelt: Vinst som incitament hör inte hemma i välfärdssektorn. Syftet med den reglering som nu är aktuell är att offentliga resurser i större utsträckning ska gå till välfärden. Det kommer att innebära mer och inte mindre resurser i verksamheterna.
Jag anser att det är rimligt att kräva att privata aktörer som tillhandahåller skattefinansierade välfärdstjänster ska kunna visa att de offentliga medlen används i verksamheten och därmed kommer barn, elever och brukare till del. Samtidigt som vinstjakten ska stoppas ska vi värna valfriheten och mångfalden i välfärden.
Regeringen har varit tydlig med att enskilda aktörer även fortsättningsvis ska kunna vara verksamma i välfärden. De som bedriver seriösa välfärdsverksamheter och som regelmässigt återinvesterar i verksamheten kommer att kunna bedriva verksamhet även i framtiden. Jag delar därmed inte bilden att privata aktörer kommer att försvinna i den utsträckning som Lotta Finstorp menar.
Skulle vissa ägare och aktörer på grund av sämre lönsamhet välja att lämna sektorn kan det under en övergångsfas medföra administrativa kostnader för de kommuner och landsting som ansvarar för att säkerställa att verksamheten utförs. Privata aktörer kan emellertid redan i dag gå i konkurs, förlora sitt tillstånd eller välja att avveckla sin verksamhet.
Kommuner bör därför alltid ha en beredskap för att ta sitt lagstadgade ansvar för att ge alla medborgare service om aktörerna försvinner. Eftersom den verksamhet som bedrivs av privata aktörer och enskilda huvudmän för fristående skolor redan i dag bekostas av kommuner och landsting ser regeringen emellertid inte att detta riskerar att leda till högre välfärdskostnader för kommunerna.
Det finns inget entydigt samband mellan kommunal effektivitet och andelen välfärdstjänster som utförs i kommunal regi. Det visar bland annat ESO-rapporten Mer än tur i struktur . Även om vissa aktörer väljer att lämna sektorn finns det därför inte anledning att tro att kostnaderna på längre sikt kommer att öka.
Ardalan Shekarabi (S):
I det senaste inlägget blev det uppenbart att vi har ett stort behov av att diskutera sakfrågan. Lotta Finstorp nämnde de olika åtgärder som vidtogs av den förra regeringen, bland annat på upphandlingsområdet. Men faktum är att skolverksamhet inte är upphandlad. De som finansierar skolverksamhet, kommunerna, har alltså inte möjlighet att ställa krav på fristående aktörer. Vi har en annan modell med etableringsfrihet och skolpeng.
Alla kostnader täcks redan av det offentliga, med skattemedel, genom skolpeng. Frågan är hur vi ska säkerställa att de här pengarna faktiskt används till det de är avsedda för. Där har inte kommunerna rätt verktyg i dag. De har faktiskt inga verktyg för att bestämma över resursanvändningen hos de fristående aktörerna - trots att det är offentliga medel, skattemedel, och trots att det är offentlig verksamhet. Vi har till och med skolplikt, så vi har till och med tvång på att barn ska gå i skola.
Men vi har inte riktigt verktygen för att säkerställa att resurserna faktiskt används till att höja kvaliteten och öka lärartätheten. Därför har vi nu den här debatten. Därför får vi kritik från medborgarna mot det här systemet. Därför vill sju åtta av tio begränsa vinsten i välfärden. Därför har vi i politiken också skyldigheten, fru talman, att sätta oss och ha ett vuxet samtal där vi faktiskt ser vad det är för brister i vår modell.
Jag kan inte i dag säga att alla de förslag som Välfärdsutredningen har lagt fram är perfekta. Det finns brister i de förslagen, precis som det finns brister i den ordning som vi har i dag. Det vi måste göra nu är att utifrån de remissvar som vi fått in och utifrån den folkliga viljan att begränsa vinsterna i välfärden hitta lösningar som gör att resurserna används till kvalitetshöjningar.
Då kommer det att krävas kompromisser. Det kommer att krävas ansvarstagande från höger och vänster. Det kommer att krävas kompromisser också i den här kammaren.
Ardalan Shekarabi (S):
Sotiris Delis har frågat justitie- och inrikesministern om han anser att det behövs ytterligare åtgärder med anledning av Riksrevisionens rapport Brister i ledning och styrning av informationssäkerhet för länsstyrelserna . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Frågor som gäller informationssäkerhet är prioriterade för regeringen. Regeringen har också vidtagit en rad åtgärder för att stärka samhällets informationssäkerhet. Att länsstyrelserna har en god informationssäkerhet, inklusive it-säkerhet, är givetvis angeläget.
Varje myndighet ansvarar för informationssäkerheten i verksamheten. Regeringen ansvarar för att myndigheterna har goda förutsättningar att bedriva sin verksamhet. Riksrevisionen har i den aktuella rapporten, som avser Länsstyrelsen i Västra Götalands län, påtalat brister kopplade bland annat till den gemensamma organisation länsstyrelserna har för it-frågor. Länsstyrelsen i Västra Götalands län har vidtagit åtgärder för att komma till rätta med de påtalade bristerna.
Inom länsstyrelserna bedrivs även i övrigt ett arbete för att stärka informationssäkerheten. Samtliga länsstyrelser är engagerade i detta arbete. För närvarande bereds inom Regeringskansliet ett uppdrag i länsstyrelsernas regleringsbrev som avser informationssäkerhetsarbetet vid myndigheterna. Jag kommer att fortsätta att följa arbetet med att stärka länsstyrelsernas informationssäkerhet och vid behov vidta ytterligare åtgärder.
Ardalan Shekarabi (S):
Tack, Sotiris Delis, för frågan! Kanske lyfts en av de viktigaste frågorna inom svensk förvaltning fram här. Det handlar om regeringens förmåga att följa upp de mål som sätts upp för olika verksamheter. Det här är en fråga som jag har kommit i kontakt med väldigt mycket under de tre år som jag har varit civilminister med ansvar för den offentliga förvaltningen.
Det råder ingen tvekan om att sedan vi reformerade Riksrevisionen och slog ihop Riksrevisionsverket med riksdagens revisionsmöjligheter har regeringen inte detta slags revisionsapparat till sitt förfogande. Det innebär att relationen mellan regeringen och de statliga myndigheterna präglas av en hög grad av tillit, vilket egentligen inte är något nytt utan gällde även tidigare.
I grunden är tillit något bra, men regeringen måste kontinuerligt skaffa sig kunskap om hur inte minst myndighetsgemensamma frågeställningar hanteras. It-drift är en sådan myndighetsgemensam fråga som i detta fall rör länsstyrelserna. Vi kommer att behöva göra mycket mer. Jag ska dock bara kort redogöra för de åtgärder som vi har vidtagit under det senaste året.
Vi har bland annat startat en expertgrupp för digitala investeringar som ger stöd till myndigheterna inför digitala investeringar så att man bland annat identifierar risker. Detta har inte funnits i Sverige, vilket är väldigt märkligt. Det har funnits i andra jämförbara länder. Vi införde detta i juni, och det innebär att myndigheterna kan komma till denna expertgrupp inför stora beslut som rör digitala investeringar och få stöd och en second opinion inför den digitala investeringen.
Ytterligare åtgärder har handlat om att skapa säkra lagringsutrymmen för myndigheter som behöver ha lagring av mycket känslig information. Vi bygger nu upp en förvaltningsmodell och finansieringsmodell för detta. Det är ett samarbete och ett uppdrag som har getts till Fortifikationsverket och Post- och telestyrelsen.
Det här handlar om de mest känsliga myndigheterna vad gäller informationshantering. Vi har även gett ett uppdrag till Försäkringskassan att stå för driften av it-drift för andra myndigheter. Nu har man antingen valet att driva it-verksamheten själv eller lägga ut den på entreprenad. Men det måste finnas ett alternativ även inom staten. Inte alla verksamheter är lämpliga att lägga ut på externa aktörer. Försäkringskassan har som sagt fått detta uppdrag.
Sedan har vi, som Sotiris Delis nämnde, planerna på att starta myndigheten för digitalisering i offentlig sektor nästa år. Då kommer vi att jobba väldigt aktivt med att skapa strukturer för de myndighetsgemensamma frågeställningarna. Exakt vilka frågor som denna myndighet ska ha ansvar för bereds just nu i Regeringskansliet, så jag kan inte gå in på det.
Jag uppskattar definitivt den här diskussionen, och vi kommer att behöva tala mer om dessa frågor i Sveriges riksdag och inte minst i det politiska samtalet i vårt land.
Ardalan Shekarabi (S):
Det finns mycket som behöver beröras i den här diskussionen. Bland annat har vi tillsatt en utredning som tittar på hur regeringens utvärderings och analysresurser är organiserade.
Det låter kanske inte som den mest populära utredning som tillsatts under den här mandatperioden, men det handlar om att se vilka möjligheter regeringen - oavsett färg - har att utvärdera effekterna av den politik som bedrivs, inte minst via de statliga myndigheterna.
Det här är en viktig utredning, skulle jag vilja säga, och det finns beröringspunkter mellan det arbetet och de myndighetsgemensamma frågor som Sotiris Delis väcker i den här interpellationen. Vad regeringen har gjort under det här året är att jobba med att bygga upp gemensamma strukturer så att myndigheterna får stöd.
Det är ett försök att inom ramen för vår förvaltningsmodell tillgodose behoven av en itdrift som är säker och effektiv. Har regeringen resurser till sitt förfogande att i detalj kontrollera verksamheterna i de statliga myndigheterna? Nej, så är inte förvaltningsmodellen byggd. Det är klart att det finns massor av styrkor hos vår förvaltningsmodell, men det finns också svagheter.
Det går att diskutera huruvida det här är den bästa möjliga metoden för att organisera bland annat de myndighetsgemensamma frågeställningarna. Det är i grund och botten en konstitutionell fråga, men den är värd att debattera här. I väntan på sådana debatter vidtar vi som sagt ett antal åtgärder som handlar om att bygga upp gemensamma strukturer.
Sedan gör min kollega Morgan Johansson, som har ansvar för delar av it-säkerhetsfrågorna, många insatser när det gäller den säkerhetsrelaterade lagstiftningen, som handlar om krav på myndigheterna. Det är liksom ett annat spår. Talar vi om förvaltningsmodeller är jag och regeringen övertygade om att vi behöver ha en hel del gemensamma strukturer.
Det är också därför vi nu har byggt upp expertgruppen och håller på att bygga upp myndigheten för digitalisering av den offentliga sektorn. Vi har också pekat på ett antal myndigheter som ansvariga för den gemensamma driften. Vi kommer att behöva göra mer sådant, är jag övertygad om, för att kunna tillgodose de behov som finns i dagens samhälle. Vi får inte vara naiva här - det finns många risker runt omkring oss, och vi har en skyldighet gentemot våra medborgare att ha en förvaltning som lever upp till dagens krav.