Eva Olofsson (V):
Jag vill börja med att tacka folkhälsominister Maria Larsson för svaret, men det känns lite som om vi pratar förbi varandra. Visst tycker jag att det är bra att den borgerliga regeringen inte avbryter den stora kompetenssatsningen på 1 miljard som Vänsterpartiet, Socialdemokraterna och Miljöpartiet beslutade om. Det hade varit en katastrof.
Men om man tittar på de frågor som jag har ställt har jag inte frågat om bara Kompetensstegen som sådan, utan interpellationen handlar om utbildningsvikariat och kompetensen i äldreomsorgen, vilket är en vidare och större fråga. Jag har ställt frågor om vad statsrådet vill göra för att säkerställa kompetensen i äldreomsorgen och hur statsrådet ser på att utbildningsvikariaten har bidragit till att höja kompetensen.
Det får jag inget svar på alls. Maria Larsson har tydligt svarat att hon inte kommer att göra någon konsekvensanalys. Det är synd. Jag vet inte om statsrådet har tagit del av det brev som Sveriges Kommuner och Landsting har skickat till Närings-, Social- och Utbildningsdepartementen. Där skriver de att slopade utbildningsvikariat är ett slag mot kvaliteten i äldreomsorgen.
De skriver: Vi vill understryka att utbildningsvikariaten inte bör ses som en arbetsmarknadspolitisk insats, utan som en insats för utbildning och kvalitetshöjning inom äldreomsorgen. Där tycker jag att statsrådet har missat något. I statsrådets svar koncentreras allt på att det är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd.
Men jag tror att Maria Larsson är väl medveten om att det inom äldreomsorgen finns mycket duktig personal som dock saknar den grundutbildning de behöver. 40 % saknar omvårdnadsprogrammet och 90 % av personalen i äldreomsorgen skulle i större eller mindre utsträckning behöva komplettera med en och annan kurs. Det är bakgrunden till att Sveriges Kommuner och Landsting säger att detta är en så viktig fråga.
För några år sedan räknade man ut att det skulle kosta 5 miljarder under fem år för kommunerna att utbilda all personal i omvårdnadsprogrammet och ge dem de kunskaper som de behöver. Kommunerna klarar inte det själva. De behöver ett statligt stöd för att höja hela grundutbildningen i äldreomsorgen. Utbildningsvikariatet var det stödet. Man fick stöd för att anställa vikarier under tiden, vilket är den stora kostnaden. Man fick också ett bidrag till själva utbildningen.
Därför är det så synd att Maria Larsson ser detta som en viktig men enbart arbetsmarknadspolitisk åtgärd och inte ser att staten måste gå in och hjälpa till att höja kvaliteten och grundnivån på personalen i äldreomsorgen. Är det inte värt att titta på de positiva resultat som utbildningsvikariaten har gett? Är det inte värt att ta med det?
Vad vill statsrådet göra för att stötta en högre grundutbildning på äldreomsorgens område? Det är intressant att se att i Göteborg är det runt 100 personer färre som kan börja grundutbildningen.
I till exempel Östersund har de fått plocka fram 5,2 miljoner - ganska mycket för en stad av den storleken - för att kunna fortsätta utbildningen. Det finns i dag ungefär 2 000 utbildningsvikariat, och det innebär att det är 3 000-4 000 personer som studerar. Ett utbildningsvikariat är flexibelt och bra, det kan täcka många olika personer som utbildas och man kan sätta in det på olika håll.
Det är därför som det har fungerat så bra ute i verksamheten.