KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tror att det allra, allra värsta för ett barn är att leva i den utsatthet som skuggsamhället innebär. I det här fallet handlar det om ett barn som har fått sin sak prövad och fått nej. Man har då en skyldighet att lämna landet. Det är klart att barnet faller offer för föräldrarnas beslut att i stället gå under jorden och leva i det skuggsamhälle som är så tydligt präglat av kriminalitet och utsatthet.
Därför menar jag att samhället till varje pris måste se till att bekämpa skuggsamhället. Det kan för den enskilda tjänstemannen på kommunen vara tufft; det vill jag verkligen säga. Men jag tror att det är nödvändigt.
Vi har sagt i betänkandet att det är rimligt att när det gäller sådant som man har lagstadgad rätt till även utan tillstånd att vistas i Sverige, till exempel akut sjukvård, ska inte utföraren, det vill säga vårdpersonalen, behöva larma polis och migrationsverk. Det tycker vi är ett rimligt undantag.
Den exakta utformningen får man naturligtvis titta på när man tar fram lagstiftningen, men jag tycker att det är en viktig princip att en myndighet inte i praktiken motarbetar det beslut som en domstol eller en annan myndighet har fattat.
Maria Malmer Stenergard (M):
Om det finns en rätt till skolgång ska skolpersonalen vara undantagen. Det skriver vi tydligt i betänkandet. Den exakta utformningen måste man naturligtvis titta på. Återigen vill jag dock framhålla att det inte är barnets bästa att leva i ett skuggsamhälle. Det finns också barn som kommer hit och söker skydd och som får skydd.
Det är inte heller det barnets bästa att vi parallellt bidrar till att bygga upp ett skuggsamhälle som tar resurser från dem som vi faktiskt borde hjälpa att komma in i samhället på riktigt. För det fungerar faktiskt så; politik handlar om att prioritera. Resurserna är begränsade, och därför måste vi välja att verkligen värna dem som har fått ett skydd i en rättssäker process medan de som inte har fått skydd måste lämna landet.
Jag har full förståelse för att det är väldigt tufft för den enskilda tjänsteman som måste lyfta luren och ringa till polisen eller Migrationsverket. Men i förlängningen är jag övertygad om att det är bättre än att ett barn år efter år tvingas leva i skuggsamhället.
Maria Malmer Stenergard (M):
Assistansersättningen kostade år 2019 nästan lika mycket som halva försvaret kostade samma år. Ersättningen går till de allra mest utsatta. Men en alltför stor del hamnar i fickorna på grovt kriminella.
Nationellt underrättelsecentrum skriver att arbetstillstånd inom personlig assistans utnyttjas systematiskt för assistansbedrägerier, illegal migration, arbetskraftsexploatering, brukarimport och annan ekonomisk vinning.
Deras kartläggning har visat på bekräftade kopplingar till såväl kända nationella som internationella kriminella nätverk och till nätverk inom sfären för våldsbejakande extremism. Allt detta har fått oss moderater att landa i att det är fullkomligt orimligt att tillåta arbetskraftsinvandring till personlig assistans. Riskerna är alldeles för stora för att människor och system ska exploateras.
Samtidigt är möjligheterna till kontroll begränsade eftersom det av naturliga skäl är svårt att göra kontroller i människors hem. Kompetensen för dessa jobb borde rimligtvis dessutom redan finnas i landet. Är Socialdemokraterna beredda att stoppa arbetskraftsinvandring för personlig assistans?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag är övertygad om att det krävs ett förbud mot arbetskraftsinvandring för personlig assistans om man ska komma till rätta med problemen. Det är så pass raffinerade upplägg som är väldigt svåra att upptäcka. Jag uppfattade inte riktigt om det sista som Carina Ohlsson sa innebär att man är beredd att stoppa arbetskraftsinvandring för personlig assistans. Det vore väldigt positivt i så fall. Jag har en annan fråga, och den gäller spårbyte. Det har tidigare varit oklart om var Socialdemokraterna står.
Många ledande företrädare har sagt att det bör avskaffas. Jag tycker att det är en rimlig väg, eftersom vi ser att det utnyttjas. Människor söker asyl här trots att de uppenbarligen inte har asylskäl för att sedan kunna byta spår och sedan stanna här. Det är viktigt att vi sätter stopp för det. Jag har uppfattat att Socialdemokraterna har sagt detta tidigare. Sedan utredde man det här.
Man gav utredaren i uppdrag att i stället titta på möjligheten att göra reglerna för spårbyte ännu mer generösa. Jag undrar därför var Socialdemokraterna står här. Vill de behålla spårbytet? Vill de göra reglerna mer generösa? Eller vill de till och med avskaffa spårbytet?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jonny Cato står här i talarstolen och berömmer Centerpartiet för att man i januariöverenskommelsen lyckats få igenom stopp för kompetensutvisningar. Jag är naturligtvis glad att den ambitionen fanns i januariöverenskommelsen. Men precis som i andra delar har Centerpartiet inte haft en riktig framgångssaga med januariöverenskommelsen.
I det här fallet renderade det egentligen bara i direktiv att kartlägga om det fanns ett problem med kompetensutvisningar. Det var ju därför Moderaterna, Kristdemokraterna, Sverigedemokraterna och Vänsterpartiet aktivt fick gå in och ändra direktiven i utredningen så att uppgiften blev att faktiskt avskaffa kompetensutvisningarna.
Men mot det beslutet, som vi fick igenom i utskottet, reserverade sig Centerpartiet. Det har jag mycket svårt att förstå. Kan Jonny Cato reda ut det för mig?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag är väldigt stolt över att vi ändrade direktiven så att det kunde bli verkstad och vi kan trycka på knappen i dag för att stoppa kompetensutvisningarna. Men det är bra att vi är överens och att vi nu äntligen hamnar där. En annan del handlar om fusket kopplat till arbetskraftsinvandringen. Vi har ju den tyvärr ganska omfattande företeelsen att arbetsgivare på ett skrupelfritt sätt utnyttjar arbetskraft.
Det har hänt en hel del sedan det här regelverket infördes 2008. Arbetsmarknaden har förändrats, och kriminaliteten har hittat helt nya vägar. Då tycker jag att det är en skyldighet för oss som värnar den här reformen att följa den utvecklingen och täppa till de hål som öppnas. Det är då vi kan se att man nu utnyttjar spårbytesmöjligheten på ett helt orimligt sätt.
Man har till och med jobbagenturer i andra länder som anordnar resor för människor som kommer hit för att söka asyl, bo gratis och utnyttja de fördelar som finns med det för att egentligen bara söka jobb och byta spår. Det är faktiskt helt orimligt, och det tar också kraft från asylsystemet som borde gå till dem som verkligen är i behov av skydd. Det borde stoppas, men det vill inte Centerpartiet. Varför? Det är också helt orimligt att det krävs bara 13 000 för att komma från andra sidan jorden för att jobba här.
Det är klart att det inte räcker, och det är klart att det öppnar upp för fusk. Varför vill inte Centerpartiet höja den nivån? Slutligen har jag redan redogjort här i kammaren för det omfattande fusket och den tydliga kopplingen till grov organiserad brottslighet när det gäller arbetskraftsinvandring till personlig assistans. Det måste också stoppas, men det vill inte Centerpartiet. Det bekymrar mig att man inte vill vårda och utveckla den reformen, som i grunden var viktig för Sverige.
Maria Malmer Stenergard (M):
Ja, Rikard Larsson, det hade väl varit på sin plats om jag hade gjort ett litet grälsjukt replikinlägg nu. Jag tror kanske också att det hade levt upp till svenska folkets bild av politiken just nu. Men jag skulle vilja ge en annan bild av svensk politik, och den handlar om det som görs i utskotten. Jag har haft förmånen att få vara presidiekollega med dig under nästan fyra år, då du har varit vice ordförande i socialförsäkringsutskottet.
Jag har sagt det tidigare: Det kan vara så att du är min absoluta favoritsosse i hela världen. Förlåt att jag duar, fru talman, men det kanske man kan förlåta en dag som denna. Vi har faktiskt inte haft lätta frågor på vårt bord under denna mandatperiod. Det har varit både migrationsförhandlingar och en ny utlänningslag. Det har varit pandemiförändringar i socialförsäkringen, och det har varit den något infekterade pensionsfrågan. Detta har landat på riksdagens bord.
Men jag skulle vilja säga att utskottet under hela denna tid har upprätthållit ett mycket gott demokratiskt samtal. Ibland kan jag tycka att det är väldigt tråkigt att allmänheten inte får inblick i detta. Jag skulle i alla fall - och jag vet att det är å hela utskottets vägnar - vilja säga: Stort tack för dina insatser i utskottet och i riksdagen! Jag tycker att du är en fantastisk representant för Socialdemokraterna och för det demokratiska samtalet.
Vi kommer att sakna dig väldigt mycket, och jag är emot att du slutar. Stort tack!
Maria Malmer Stenergard (M):
Lågt räknat tror man att skuggsamhället omfattar ungefär 50 000 personer, men det finns poliser som tror att det egentligen handlar om det dubbla. En bidragande orsak till det är att ett nej inte är ett nej i asylprocessen. På Migrationsverkets förvar placerar man personer som har fått nej på sin asylansökan men där det finns en risk att de avviker innan utvisningen kan verkställas.
I dag finns det cirka 520 förvarsplatser fördelade på sex förvar varav det nordligaste ligger i Gävle. I sitt huvudanförande lät Rikard Larsson som att han var väldigt nöjd med detta. Det är inte vi. Bristen på förvarsplatser leder i dag till att människor avviker. Enligt Migrationsverket och polisen skulle det behövas ungefär det dubbla antalet förvarsplatser, 1 100-1 200 platser.
När gränspolisen påträffar en person som inte har rätt att vistas här får den antingen se mellan fingrarna eller släppa ut någon som redan sitter på förvar för att kunna ta in den personen på förvar. Det är alltså uppenbart att förvarsplatserna måste bli fler, och det behövs en förvarsanläggning även i norra Sverige.
Vi höjer i vår budget därför anslagen till förvaren med 75 miljoner under 2022 och 150 miljoner per år från 2023. Socialdemokraterna däremot lyssnar inte alls på ropen från de egna myndigheterna och skjuter inte till mer pengar. Migrationsverket skulle till och med blivit tvunget att stänga förvarsplatser om Socialdemokraternas budget hade vunnit. Jag är väldigt glad att den inte har gjort det.
Jag undrar fortfarande: Varför vill Socialdemokraterna inte skjuta till mer pengar för att säkerställa att ett nej verkligen blir ett nej?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag är väl medveten om att man drog ned antalet förvarsplatser. Den siffra som jag nämnde var 520, vilket är ungefär hälften av vad som faktiskt behövs. Det är när det är full kapacitet på förvaren. Faktum är att om Socialdemokraternas budget hade vunnit så hade Migrationsverket blivit tvunget att stänga fullt fungerande förvarsplatser. Det går stick i stäv med en påstådd ambition att man vill ha en ordnad invandring. Jag tänkte ta upp en annan fråga som Rikard Larsson nämnde i sitt anförande. Det handlar om arbetskraftsinvandringen.
Vi genomförde en kraftig liberalisering av regelverket. Men vi har också följt utvecklingen på arbetsmarknaden, och vi har följt hur kriminaliteten har utvecklats. Vi har konstaterat att vi i dag har en helt annan arbetsmarknad, och vi har en helt annan kriminalitet som har funnit nya vägar. Vi har lågt räknat 600 000 utrikes födda personer här i arbetsför ålder som försörjs på bidrag och inte är självförsörjande.
Det är samtidigt flera tusen som kommer hit varje år för att jobba som tidningsbärare. När kan vi se förslag, Rikard Larsson?
Maria Malmer Stenergard (M):
Riksrevisionens kritik är väldigt allvarlig, och jag blir nästan rädd när jag läser den. Migrationsverket har alltså inte försett utlandsmyndigheterna med teknisk utrustning, kompetensutveckling eller vägledning för att kunna granska dokument och id-handlingar för dem som ansöker.
Dessutom har utlandsmyndigheterna enligt rutinerna inte ansvar för att kontrollera om dokumenten är äkta, men i Sverige utgår man från att en sådan granskning har skett. Detta innebär att ingen i dag fullt ut kontrollerar äktheten hos de sökandes handlingar.
Svenska myndigheter har på ren svenska inte koll på vilka som befinner sig här som anhöriga. Krigsförbrytare kan resa in under falsk identitet. Barn kan komma hit med personer som påstår sig vara deras föräldrar men inte är det.
Den socialdemokratiska regeringen svarar att den inte delar Riksrevisionens bedömning att den rättsliga kvaliteten inte är säkerställd. Men, fru talman, om ingen kontrollerar äktheten hos handlingar som en person åberopar för att komma hit som anhörig, hur kan Socialdemokraterna då påstå att den rättsliga kvaliteten är säkerställd?
Maria Malmer Stenergard (M):
Det är bra att Socialdemokraterna är beredda att följa upp ett regelverk som leder till att krigsförbrytare kan resa hit under falsk identitet. Jag önskar dock att man hade vidtagit betydligt kraftfullare åtgärder, för jag känner mig helt enkelt inte trygg som svensk medborgare. Det är rätt påfallande att regeringen tycks blunda för en rad samhällsproblem.
Och om man till viss del ser dem begraver man dem i utredningar som, trots mer än sju års regeringsinnehav, inte tycks resultera i några förslag. Ett sådant problem är frågan om informationsdelning mellan myndigheter. Vi har det berömda fallet där en person som vistades här illegalt påträffades i anslutning till statsministerns bostad.
Då ser sekretessregelverket på ett sådant sätt att om det hade varit Skatteverket som hade upptäckt detta hade de alltså inte ens fått lyfta luren och informera polisen eller Migrationsverket om det. Det tycker jag talar för att det finns lite problem kopplade till möjligheten att dela information mellan svenska myndigheter. I stället säger Carin Ohlsson i sitt anförande här att om det finns behov av ändrade regler för informationsutbyte mellan myndigheter ska vi naturligtvis titta på det.
Och det är någonting som då begravs i en utredning, som man brukar göra. Detta gör mig väldigt bekymrad. Återigen: Är det så att Socialdemokraterna över huvud taget inte ser problemen? Deras egen generaldirektör på Skatteverket sa nämligen nyligen i Dagens Nyheter att svenska myndigheter sitter på en guldgruva men bara får borra i den med plaströr. Det är inte bara hon som säger detta, utan myndighet efter myndighet har skrivit till regeringen och sagt att man måste ändra sekretessregelverket.
Men man har ändå inte gjort det. Jag vill därför ställa frågan rakt ut: Ser Carina Ohlsson problem med att svenska myndigheter inte får dela information?
Maria Malmer Stenergard (M):
Det är i dag 206 dagar kvar till valet. För varje dag som går blir det väldigt mycket tydligare vilka två regeringsalternativ vi har. På ena sidan finns fyra partier som vill ha ett maktskifte och som tycker att den här socialdemokratiska regeringen har fått över sju år och kastat bort dem. Det är Moderaterna, Sverigedemokraterna, Liberalerna och Kristdemokraterna. Vi är överens om mycket.
Vi är överens om att få ordning på Sverige och om att säkra tryggheten. Vi är också överens om att Sverige behöver en minskad invandring för att klara att vända integrationskrisen, där så många - inte minst barn - far illa i utanförskap. Om Sverige fortsätter att sticka ut med ett högt asylmottagande kommer Sverige inte att klara att vända utvecklingen.
På andra sidan har vi - tror jag - ett alternativ bestående av Socialdemokraterna, Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Centerpartiet. Om de på något sätt ska bilda regering eller gå samman för att stödja en regering behöver de ju också komma överens om politik. Där är till exempel trygghetsfrågorna uppenbarligen inte prioriterade. Vi har en socialdemokrati som numera säger att man är för en hållbar invandring.
Retoriken stämmer inte helt överens med praktiken, men man påstår detta. Samtidigt har vi Vänsterpartiet, som kallar den nuvarande migrationspolitiken för skitpolitiken, för att citera Tony Haddou. Jag är naturligtvis väldigt nyfiken - och det tror jag att väljarna också är - på vilka krav Vänsterpartiet kommer att ställa på migrationspolitiken för att släppa fram en S-ledd regering.
Maria Malmer Stenergard (M):
Statistisk cherry-picking, sa ministern. Genom sig själv känner man andra, säger jag. Ministern säger sig vara nöjd eftersom fler fick återvända under hans tid som minister. Det vore väldigt märkligt annars. Under den tiden, under bara ett år, har vi till exempel haft 163 000 asylsökande. Det säger väldigt lite om andelen som återvänder.
Sanningen är att Socialdemokraterna har haft snart åtta år på sig att öka antalet utvisningar. Strax före jul sa man sig plötsligt vilja ta så kallade krafttag. Vi var många som gladdes, men glädjen avtog snabbt. Det handlade i praktiken om så vaga saker som att Migrationsverket och polisen ska få i uppdrag att intensifiera sitt arbete. Det har de inte ens resurser till, enligt dem själva.
Statskontoret har också fått i uppdrag att analysera myndigheternas arbete. Och regeringen har gett Sida i uppdrag att kartlägga Sveriges arbete med återvändande. I Sverige ska ett nej vara ett nej. Ändå lämnar färre än hälften av dem som har fått ett nej landet frivilligt. Vi har kommit långt förbi den punkt då analyser och kartläggningar räcker. Nu krävs kraftfulla åtgärder. Vi moderater har presenterat en rad förslag på sådana.
Men Socialdemokraterna har sagt nej till alla. Om det nu är som ministern säger, att man är beredd att diskutera preskriptionstidens längd och andra åtgärder för att få återvändandet att fungera, är min dörr vidöppen. Vi måste ta krafttag för att verkligen vända utvecklingen och få ordning på Sverige.
Maria Malmer Stenergard (M):
Låt mig vara väldigt tydlig. Även jag blir förfärad över att se illegal arbetskraft utnyttjas av skrupelfria arbetsgivare. Jag står helt bakom den ökning av arbetsplatskontroller som regeringen har genomfört. Jag tycker att det är jättebra. Det är också bra att regeringen nu stramar åt regelverket för arbetskraftsinvandring. Det görs tack vare att man har frigjort sig från januariavtalet.
Socialdemokraterna hade i det skrivit under på att bevara det tidigare regelverket för arbetskraftsinvandring. Nu är man inte längre bunden av det och kan därför gå fram med nödvändiga förändringar. Det tycker jag också är bra. Vi har ett växande skuggsamhälle präglat av kriminalitet och utnyttjande. Varje år går tusentals personer under jorden. Det har gått så långt att skuggsamhället bokstavligt talat har stövlat in i statsministerns farstu.
Insatta bedömare menar att minst 100 000 personer vistas här illegalt. Det krävs en rad åtgärder för att med full kraft bekämpa skuggsamhället. En viktig del är de inre utlänningskontroller som polisen genomför. Men de har minskat med 80 procent på tio år. Trots det vägrar regeringen att ange ett mål om att kontrollerna ska öka.
De ska enligt regeringen bara göras i tillräcklig omfattning. Jag kan inte dra någon annan slutsats än att Socialdemokraterna helt blundar för problemen. Jag skulle egentligen säga att de har regerat i tillräcklig omfattning. Nu behöver vi en moderatledd regering som vågar se problemen och ta itu med dem och som får ordning på Sverige.
Maria Malmer Stenergard (M):
Skuggsamhället växer och breder ut sig. Det handlar om människor som vistas illegalt i Sverige och som i många fall utnyttjas av skrupellösa arbetsgivare. Utbredningen symboliseras kanske bäst av den efterlysta kvinna som befann sig på statsministerns privata fastighet för att städa och som hade fått uppdraget av ett företag vars vd dömts för ett upplägg med bluffakturor. Problematiken, och symboliken, kan knappast bli tydligare. Skuggsamhället är utbrett.
Det är svårt att ange exakt hur många människor som vistas illegalt i Sverige. Men för att kunna se behovet av kraftfulla åtgärder måste man också våga se vidden av problemen. Jag är rädd för att Socialdemokraterna inte gör det. Nyligen, i en intervju i Sveriges Radio, svarade migrationsministern på frågan hur stort skuggsamhället är att 10 000 är en siffra som kan användas. Det är direkt missvisande. Jag vet ingen annan som använder en så låg siffra.
50 000 är en siffra som ibland förekommer i debatten. Men den är gammal, och Sverige har sedan den först presenterades haft ett mycket stort antal asylsökande. Det finns poliser som hävdar att det snarare handlar om det dubbla. Journalisten Elinor Torp uppskattar antalet som jobbar i skuggsamhället till "ett par hundratusen". Inte ens regeringen tycks tro på så låga siffror som 10 000.
I en proposition som lämnades till riksdagen förra året hänvisades till att 50 000 vistas i Sverige utan tillstånd. Men i propositionen anges också att antalet sannolikt har ökat väsentligt. Osäkerheten gällande hur många som vistas i Sverige utan tillstånd är stor. Men alldeles oavsett är det uppenbarligen betydligt fler än de 10 000 som ministern har påstått.
Jag har i min interpellation därför frågat statsrådet om han avser att kartlägga hur många som vistas i Sverige utan tillstånd. Fru talmannen fick precis höra statsrådets svar på min fråga - eller snarare att statsrådet inte besvarade den. Det sas inte att ord om huruvida han avser att göra nya beräkningar av skuggsamhällets omfattning.
I bästa fall kan man kanske tolka svaret som att Socialdemokraterna är nöjda med tingens ordning, att de tycker att tillräckligt många lämnar landet och att skuggsamhällets omfattning inte är ett problem. Det förvånar mig. Skuggsamhället växer och har bokstavligt talat störtat in i statsministerns farstu och knackat på. Jag ger ministern en ny chans: Avser han att ta initiativ till att kartlägga skuggsamhällets omfattning?
Om svaret är nej, hur ska regeringen kunna avsätta de resurser och vidta de kraftfulla åtgärder som krävs för att utrota skuggsamhället? Och missförstå mig rätt; jag förstår att det är svårt att ange ett exakt antal. Men jag tycker ändå att man måste ha ambitionen att försöka skaffa sig kunskap om omfattningen av skuggsamhället.