KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Först vill jag säga att vi kan göra den här frågan hur komplicerad och krånglig som helst om vi pratar i tekniska termer. Men låt mig då klargöra att det för mig och för många andra handlar om jobben i Sandarne. Det handlar om upp till 300 jobb som är berörda av hur regeringen väljer att tolka ett begrepp. Det är oerhört viktigt. Jag vet att man i Sandarne följer interpellationsdebatten.
Jag vet att det har gått ut en inbjudan till näringsministern att göra ett besök på företaget. Jag vet att samtliga fack är involverade i frågan, som då kan verka så komplicerad. Låt mig också kort säga att jag är riksdagsledamot från Gävleborg.
Jag har tidigare haft interpellationsdebatter med näringsministern om Norrsundet när den fabriken lades ned, och den dåvarande kritiken var att näringsministern inte ens besökte Norrsundet i den svåra stunden. Jag har också haft interpellationsdebatter med ministern om läget i Gävle när Ericsson lade ned.
Och nu finns det återigen ett hot mot jobben efter kusten och det vi kallar basindustrin i Gävleborg. Utifrån det är det också en oerhört angelägen fråga. Jag säger detta så att det ska vara fullständigt klart att det är det här frågan handlar om i sin förlängning.
De två tidigare gångerna var det företagen och marknaden som hade ett avgörande beslut när det gällde i vilken situation företagen skulle hamna.
Den här tredje gången är det politiken som har ett stort inflytande på hur jobben i Sandarne kommer att hanteras och om de kommer att finnas kvar långsiktigt. Det är det första. Den produkt som används här - eller restprodukt, som Maud Olofsson väljer att kalla det - är en grön produkt.
Det är råtallolja som utvinns ur skogen. Råtalloljan används i fabriken i Sandarne för vidareförädling i en lång kedja där man tar vara på hartser, estrar och allt vad det heter för att tillverka klister och färger, beläggning för gator och vägar och så vidare.
Man tar alltså till vara det naturen har att erbjuda i råtalloljan. Det som sedan blir kvar är tallbeckoljan, och den säljer man och använder till förbränning. Om det skulle vara så, ministern, att ni väljer att kalla råtalloljan restprodukt innebär det att den kommer att eldas upp.
Det betyder också att man gör det för att öka statistiken på hur Sverige använder förnybar energi. Den eldas upp eller ger drivmedel. Det skulle betyda att man slår sönder förutsättningarna för en långsiktig överlevnad för fabriken i Sandarne.
Det vore oerhört tråkigt, och det vore en katastrof för bygden om det skedde. Utifrån min erfarenhet och mina tidigare debatter med näringsministern är jag väldigt angelägen om att få svar på den konkreta fråga som jag ställer: Hur kommer ministern att klassa råtalloljan, som produkt eller som restprodukt?
Raimo Pärssinen (S):
Som näringsministern är väl medveten om har det lagts en speciell skatt på eldning av råtallolja. Den har funnits sedan 1998, och den har funnits just därför att man skulle kunna använda råtallolja i en vidareförädlingskedja, som skapar nya produkter, som i sin tur skapar flera jobb, som i sin tur gör att kusten utefter Gävleborgs län lever.
Den stora producenten är ju det bolag som vi pratar om, och det stora produktionsstället är Sandarne. Jag förstår inte frågan. Skulle man elda upp råtalloljan till den 5 december, när vi ända sedan 1998 i princip har haft en skattelagstiftning som ska värna råtalloljan? Detta var på tapeten för något år sedan, när ministern drog tillbaka förslaget när det gällde skatten.
Ministern säger att råtalloljan är klassad. Men låt mig då fråga: Varför är råtalloljan enligt avfallslagstiftningen och kemikalielagstiftningen klassad som en produkt? Varför är det så? Nu säger ministern att råtalloljan är en restprodukt, att den är klassad som en restprodukt. Det är ju ett tydligt svar.
Är det så att man i den ena lagstiftningen, avfallslagstiftningen, säger att råtalloljan är en produkt och i den andra lagstiftningen, kemikalielagstiftningen, säger att råtalloljan är en produkt - men nu säger att det är en restprodukt?
I och med det beskedet säger man till Sandarne att råvaran - en grön råvara som man vidareförädlar, en grön råvara som skapar jobb och förädling, en grön råvara som man tar till vara och använder till nya produkter - ska sopas undan, för då blir incitamentet: Bränn upp den! Hur ska England göra?
Där har man stora krav på sig att klara kravet på 20 procent fram till år 2020. Kommer de att köpa upp all råtallolja och elda upp den? Då får de fina siffror. Vad jag värnar om, Maud Olofsson, är den produktion och teknik som har funnits sedan 30-talet där ute i Sandarne och jobb som finns där, som kan fortsätta att frodas. Det är ett livskraftigt företag där.
Ska benen slås undan för det företaget och för de jobben eftersom näringsministern står här i riksdagens kammare och säger att alla ska behandlas lika? På vilket sätt skulle det här bolaget behandlas olika om råtalloljan klassas som enligt kemikalie- eller avfallslagstiftningen, så att det är en produkt? Det gör mig upprörd, Maud Olofsson!
Raimo Pärssinen (S):
Råtallolja framställs genom ett antal tekniskt medvetna processer och kan därför inte klassificeras som restprodukt. Det är inte svårare än så, Maud Olofsson! Varför skulle då regeringen medvetet säga att det är en restprodukt, när definitionen ska utgå från att det handlar om tekniskt medvetna processer?
Sedan kan ju frågan testas i EU, om detta strider mot den rättspraxis som finns där. Detta är oerhört intressant, Maud Olofsson! Jag tycker att statsrådet är ute och seglar i den här frågan - förlåt uttrycket, men jag blir upprörd! Frågan berör så många som upp till 300 jobb utefter kusten.
Jag blir upprörd eftersom vi har haft våra debatter om fabriken i Norrsundet, som försvann, och om Ericsson, som försvann, och utifrån marknadens villkor. Nu hotas tillverkningen, produktionen och livet för dem som finns i Sandarne genom ett beslut som man tar på Näringsdepartementet utifrån en klassificering.
Helt plötsligt frångår man avfallslagstiftningen och kemikalielagstiftningen och säger: Detta är en restprodukt. Därmed faller långsiktigt förutsättningarna för fabriken att leva. Jag måste, herr talman, säga att jag lovar Maud Olofsson att jag återkommer i den här frågan.
Jag hoppas att Maud Olofsson svarar på inbjudan att komma till Sandarne och besöka fabriken och se vilken typ av verksamhet som det handlar om och möta dem som jobbar där. Gör rätt klassificering, Maud Olofsson! Värna jobben i Sandarne!
Raimo Pärssinen (S):
Jag tänkte att jag skulle förmedla en bild av den verklighet som finns i Gävleborg. Jag besökte Handels avdelning där och gick med dem igenom vilka bekymmer de har i sin verksamhet. Det största bekymmer de hade var deltid.
När arbetsmarknadsministern här hävdar att parterna ska ta ett stort ansvar kan jag meddela att man i den här avdelningen har en organisationsgrad på 54 procent, och den är inget som bara blir starkare. En fråga direkt till ministern är: Vad tänker Hillevi Engström göra för att stärka det fackliga arbetet?
Finns det någon plan för det? Jag fick en redovisning av deltidsproblematiken. För ett stort företag inom Handels bransch med över 100 anställda blev jag förvånad när jag gick igenom listorna över anställningar och anställningsgrader.
Visserligen fanns det ett antal heltider - fast inte så många procentuellt sett. Men jag som kommer från metallindustrin fick en liten aha-upplevelse. Det var väldigt många som hade 7 procents anställning.
Men det mest frapperande och överraskande var att ännu flera var anställda på 1 procent! Då börjar man fundera. Är det så överallt?
Nej, det beror på vilken affär man går in i. Om man går in och köper lite elektronik i en sådan affär ser man att det jobbar grabbar där som har minst 80 procents anställningsgrad. Det finns ett antal andra branscher - som kanske har med fordon och bilar att göra - där man jobbar heltid.
Men inom handeln hade man väldigt många som låg till och med så lågt som på 1 procent. Då blir frågan: Vad kan man göra åt det här? Är det självvalt på något sätt? Nej, naturligtvis inte. Jag ska ta ett annat exempel för arbetsmarknadsministern.
Man berättade om en tjej som var anställd i en butik. Hon jobbade 30 timmar i veckan, en för branschen hög anställningsgrad. Hon gick på föräldraledighet. Vad hände då? Jo, då ersatte man henne med fyra vikarier.
Då blir min första tanke: Oj då, hon måste ha haft jättestor arbetskapacitet. Men så var det naturligtvis inte. Det var inte det som det hängde på. Hon blev ersatt av två på tio timmar var plus två på fem timmar var. På så vis fick den här arbetsgivaren ihop sina 30 timmar.
Det är så tydligt! Då blir min fråga: Har arbetsmarknadsministern någon ambition att på något vis rätta upp dessa balanser, att på något vis stå på de här tjejernas sida, så att även de kan få en anställning som det går att leva på?
Raimo Pärssinen (S):
Jag blev lite överraskad när ministern tackade för debatten. Jag ställde ju några frågor som handlade om de tjejer som jobbar inom Handels, de som har 1 procent eller 7 procent i anställningsgrad eller där man ersätter en föräldraledig på 30 timmar med fyra personer.
Jag ställde en fråga, och jag vill kunna ge ett svar eftersom jag ska besöka Handels även efter denna dag. Då vill jag gärna kunna relatera till den diskussion som jag har haft med ansvarig minister. Vad tänker ministern göra åt detta, och vad kan hon göra åt detta utöver att bara hävda att det är parternas ansvar?
Betyder det att man sitter lugnt och stilla i båten eller att man drar sig undan från frågan och är ganska tyst? Accepterar arbetsmarknadsministern att det är på det viset att kvinnor inom handeln anställs på 1, 2, 3, 4 eller 7 procent? Tycker ministern att det är någonting som är självvalt?
Är det så det ska se ut? Eller säger ministern att det där får väl Handels i så fall göra någonting åt? Samtidigt fattade arbetsmarknadsministern, som under förra mandatperioden var ordförande i utskottet, en massa beslut som gjorde det besvärligare och svårare för facket. Organisationsgraden minskar.
Medlemskapet hotas av höga avgifter till a-kassan med mera, med mera. Studiemedelslagen ska nu också ändras för att förhindra fackligt arbete. Nu sitter ministern här och säger att det är fackets ansvar. Accepterar ministern dessa urusla anställningsvillkor? Det svaret vill jag ha. Det vill jag kunna lämna när jag åker och träffar Handels igen.
Raimo Pärssinen (S):
Jag skrev interpellationen för att det är så oerhört viktigt att vi lyfter fram frågorna om arbetsmiljön. Det gäller inte bara dagens arbetsmiljöer, och inte bara de dåliga utan även de som är bra. Det är också en fråga en fråga för framtiden. Vi går allt snabbare mot en tudelad arbetsmarknad.
Vi ser en utveckling som ser ut som att de bra och goda arbetsplatserna blir ännu bättre. De som fungerar bra kommer att bli ännu bättre och får nästan ett eget driv att sköta de här frågorna på ett alldeles utmärkt sätt, och det är ju fantastiskt.
Samtidigt ser vi en annan arbetsmarknad som växer upp där det inte finns någon kontroll, där det inte finns något kollektivavtal, där det inte finns något fack, arbetsplatser som inte skattemyndigheterna kan kontrollera och absolut inte Arbetsmiljöverket. Arbetsmiljölagen, fru talman, är alldeles utmärkt skriven.
Men den utgår från att alla arbetsgivare är goda arbetsgivare, och vi vet att så inte är fallet. Det betyder att vi kommer att få se en ökning av arbetsgivare som har en låt mig kalla det avhumaniserad syn på arbetstagarna. Vi ser det inom bygg- och anläggningsindustrin i dag.
Vi ser det också i verksamheter inom jord och skog, hotell och restaurang. Vi ser det i alla dessa RUT-tjänster som ni nu så ivrigt beivrar. Där har Arbetsmiljöverket inte någon möjlighet att göra kontroller av arbetsmiljöerna. Vi ser det inom transportsektorn.
Jag nämnde tidigare här i kammaren transportföretag som inte har någon anställd utan tar in bemanningsföretag med utländska åkare som har urusla villkor och dåliga arbetsmiljöer, men vi ser det även inom utstationerade företag med utländska bemanningar.
Vi vet att i de här företagen förekommer skattebrott, dåliga arbetsmiljöer och utnyttjande. Det är också problem med underentreprenörer som i sin tur har underentreprenörer. Nu kommer kanske Tomas Tobé att säga att jag är en olyckskorp som tar upp eländiga saker.
Men låt honom då beskriva att allting fungerar jättebra, så kommer jag att beskriva de saker som inte fungerar och som jag vill att vi ska åtgärda. Facket för skogs-, trä- och grafisk bransch har gjort en arbetsmiljöundersökning som visar att två medlemmar varje kalenderdag råkar ut för en allvarlig arbetsolycka.
Det är 55 procent av deras medlemmar som tror att de ska kunna jobba fram till ordinarie pensionsålder. Många arbetar i dåliga miljöer. Därför är det så viktigt för oss här inom politiken att lyfta fram de här frågorna. Hur ska vi klara framtidens välfärdsambitioner?
Då måste vi se till att det finns en god arbetsmiljö som omfattar alla arbetstagare, hela arbetsmarknaden. Det behövs någonting som gör att vi kan plocka ihop den tudelade arbetsmarknaden, men då krävs det åtgärder. I vissa LO-yrken blir man pensionerad vid 55 års ålder. Min fråga till ministern är vad hon tänker ta för initiativ för att se till att tudelningen försvinner eller blir mindre.
Raimo Pärssinen (S):
Låt oss börja med regeringens satsningar. Ansvarig minister står här och säger att nu satsar man. Varför skar ni bort 150 miljoner kronor på Arbetsmiljöverket? Varför tog ni bort var fjärde inspektör? Nu står hon här och säger att inspektionerna ökar. Det är jättebra. Det är klart att det är bra om det är många inspektioner. Men då blir frågan: Varför tog ni då bort så många?
Ni har tagit bort 150 miljoner kronor, och nu står arbetsmarknadsministern här och säger att ni lägger tillbaka 50 miljoner. Ja, det är väl bra så då. En annan sak som står i svaret är att ni satsar brett på nya metoder för en breddad tillsyn på flera arbetsarbetsplatser. Det har ni ju lagt i malpåse, det har ni skrivit bort. Det är inte sant det som står i svaret om de 24 miljonerna. Åter till frågan. Det finns jättemånga skyddsombud.
Men då blir min fråga: Blir det fler skyddsombud? Hur ser utvecklingen ut mellan åren, ministern? Ni började ju med att dra in pengar till utbildning av skyddsombud. Varför gjorde ni det om det är så viktigt med skyddsombud? Jag förstår inte logiken.
Om inte ministern kan svara kanske Tomas Tobé kan förklara logiken i att ta bort resurser från dem som jobbar med att förbättra arbetsmiljöerna. Varför? Nu står arbetsmarknadsministern här och slår sig för bröstet och säger: Vi ökar ju resurserna. Vi ligger fortfarande dåligt till internationellt sett. Hur ska man kunna utveckla detta? Jo, det krävs forskning.
Men den slog ni sönder i småbitar. På Arbetsmiljöverket, som jag också har besökt, säger de att till och med de har svårt att hitta relevant forskning. Varför slog ni sönder forskningen, Hillevi Engström? Vad är det för logik? Det finns så mycket som går på tvären.
Retorik är en sak, men min fråga blir: Hur ska vi klara att i framtiden få ihop den alltmer tudelade arbetsmarknaden? Vad blir det för fler möjligheter för Arbetsmiljöverket att hitta de dåliga arbetsmiljöerna? Vad blir det för möjligheter till fler skyddsombud? Varför får inte regionala skyddsombud besöka fler företag?
Allt detta syftar till att kunna klara den framtida välfärden och konkurrensen. Vi ska ha bra arbetsmiljöer. Vi ska höja den faktiska pensionsåldern för många grupper som i dag slits ut. Men vad är svaret på detta? Vi ska se mer positivt på detta. Jo, det är klart att vi ska, men vad är det för åtgärder?
Handlingsplanen som vi ska debattera i kammaren under våren, vad innehåller den som är mer konkret och handfast? Det är inte mycket. LO och Metall som var med i en referensgrupp fick knappt vara med i matchen och föra fram synpunkter; de fick lyssna på er.
Frågan kvarstår: Vad ska ni göra? Tittar man på Unionens arbetsmiljöundersökning är det de psykosociala problemen som växer. Bland Unionens medlemmar är det så mycket som 16 procent, och det är många människor, som inte får och kan ta ut fyra veckors semester i rad. Vad gör man åt det? Har parterna fortfarande det fulla ansvaret? Vad tänker ministern göra?
Raimo Pärssinen (S):
Tack, ministern, för debatten. Jag har några kommentarer. Tomas Tobé försöker, i vanlig ordning, blanda bort korten. Vi pratar om arbetsmiljö, då pratar han nystartsjobb. Det har han försökt förr. Vi vet att Tomas Tobé och Moderaterna i arbetsmarknadsutskottet inte har någon politik när det gäller arbetsmiljöfrågorna.
Det är bara tomma ord. Vi har diskuterat fas 3 tidigare i dag. Jobba själv gratis någonstans, Tomas Tobé, där du inte är värderad. Du får inte ett öre, utan du blir anvisad att vara där i två år. Känn hur det känns. Jag frågade hur vi får fler skyddsombud.
Är det enbart en fråga för de fackliga organisationerna? Det svarade inte ministern på. Hur kan man ordna så att Arbetsmiljöverket får bättre befogenheter och kontroller? Ni har brutalt skurit ned på Arbetsmiljöverket. Jag har inte förväntat mig någon kommentar från ministern om varför ni gjorde det.
Ni slog sönder den världsledande forskningen om arbetsmiljö. Varför gjorde ni det? Vi får inget svar. Varför drog ni ned på pengarna till skyddsombud? Vi har inte fått något svar på det. Det kommer förhoppningsvis i den sista rundan. Analysförmågan hos Arbetsmiljöverket är i princip borta. Det kommer så många nya EG-direktiv och man hinner inte med.
Det är ni som har skulden för det. Låt oss fortsätta att lyfta fram arbetsmiljöfrågorna för att kunna vinna konkurrensen i framtiden och se till att det i Sverige finns endast goda arbetsplatser.
Raimo Pärssinen (S):
Anders Borg och jag har debatterat detta förut. Det känns bra att göra det igen - det alltid är roligt att debattera med finansministern. Finansministern är antingen dåligt påläst eller felinformerad av sina tjänstemän. Om man hänvisar till Vägtrafikregisterutredningen skjuter man bredvid målet.
Den utredningen har aldrig haft det uppdrag som jag interpellerade om, nämligen de obligatoriska redovisningscentralerna. Därför har utredningen inte skrivit något om några överväganden om det.
Förra gången vi hade en sådan här debatt svarade ministern med att vi har låg transportmoms. Anders Borg är mycket väl medveten om taxibranschens stora intresse av att få ordning och reda i den här frågan. Anders Borg är också medveten om den stora summa pengar som ramlar bredvid välfärdssystemet och som skulle kunna användas till många bra saker.
Anders Borg har tagit del av Skatteverkets hemställan om redovisningscentraler inom taxinäringen. Skatteverket skriver att det fanns ett färdigt förslag redan i september 2006. Det var remitterat och genomgånget av alla tänkbara instanser. Det var bara att sätta i sjön, men det hamnade i papperskorgen.
Anders Borg är väl medveten om de redovisningar man har gjort från branschens sida som säger att det här inte är något onödigt krångel. Anders Borg är medveten om det stora behov som finns bland de seriösa taxiförarna och taxiägarna av att få ordning och reda i detta och komma ifrån fusket och rufflet.
Det är 400 miljoner kronor som vi kan hämta in i mer intäkter till staten, säger Skatteverket i sin hemställan. Allt är klappat och klart. I svaret hänvisar tyvärr Anders Borg till fel utredning. Man hänvisar till fel utredning som säger att det här ska prövas en gång per år.
Om vi har redovisningscentraler är skillnaden att det sker varje månad. Som Skatteverket säger kan man då få bättre kontroll. Trots mina och andras idoga ansträngningar händer det ingenting på det här området. Varför? Jag blir riktigt nyfiken. Varför gör inte Anders Borg något när det finns färdiga förslag?
Varför gör inte Anders Borg något när branschen säger att detta inte innebär något onödigt krångel, men att vi fångar upp de så kallade friåkarna? Varför gillar Anders Borg friåkarna? Jag förstår inte det. Det är bara att gå på Skatteverkets hemställan. Där kan man uppnå konkurrensneutralitet.
Vi får bort skattefuskarna. Vi får in mer intäkter till staten som vi kan använda till bättre saker. Varför gör inte Anders Borg något?
Raimo Pärssinen (S):
Jag ska läsa vad utredaren Anders Engdahl skriver: "Regeringen har inte överlämnat frågan om redovisningscentraler till denna utredning. Utredaren anser inte heller att den frågan omfattas av utredningsdirektiven . Utredningen har därför inte gjort några överväganden i den delen."
Vi ska höra vad Taxiförbundet säger, även om finansministern är imponerad av orden i utredningen. "Taxiförbundet vill poängtera att förslaget om att registrera uppgifter från taxameterbesiktningen inte ersätter kravet på en obligatorisk tömning av taxametrars ekonomidata till redovisningscentraler. Långt därifrån.
Taxameterbesiktningen görs en gång var tolfte månad. Obligatorisk tömning till redovisningscentraler ska göras minst en gång varje månad." Därför vill man att det tillsätts en utredare särskilt inriktad på att titta på denna fråga.
Anders Borg kan väl inte stå här och säga att han är nöjd och att han tycker att detta är spännande när det förbund som verkligen kräver åtgärder är helt missnöjt? Vad är det Anders Borg kan mer i denna fråga än Taxiförbundet? Det är retorik.
Anders Borg tycker att denna utredning på ett rätt rejält sätt tar tag i frågan, medan Taxiförbundet säger att frågan inte ens är utredd. Hur går detta ihop? Ju äldre jag blir försöker jag lära mig att bli en tålmodigare människa. Men det är samma svar varje gång.
Det händer ingenting trots många bra förslag och trots en stor iver att komma åt denna svarta sektor som enligt uppgift kostar det svenska samhället 44 000 kronor i timmen. Ändå gör finansministern ingenting. Han säger att detta var ganska intressant och att man nu ska se vad de tycker om denna utredning.
Men den har skjutit helt bom. Vet finansministern att det är en stor skillnad mellan att redovisa sina resor minst en gång i månaden och en gång per år? Visst är det en stor skillnad? Om vi är fullständigt överens om att det ska vara ordning och reda, varför sätter man då inte fart i denna fråga? Varför förhalar man den år efter år?
Även om jag, som sagt, försöker lära mig att bli tålmodigare börjar tålamodet snart tryta, Anders Borg. Varför reagerar inte Anders Borg på den hemställan som Skatteverket har lämnat till regeringen? Man skulle kunna få in 400 miljoner kronor.
Man har genomfört olika projekt inom taxinäringen för att få bort rufflarna, skattefuskarna och svarttaxibilarna för att få in mer pengar till staten och för att kunna rensa i denna flora av oseriösa åkare. Varför ska kommunerna utsättas för oseriösa åkare som lägger dåliga anbud och vinner upphandlingarna?
Varför ska kommunerna medverka till att svarttaxibranschen får frodas? Varför gör inte finansminister Anders Borg och regeringen någonting i denna fråga? Följ Taxiförbundets rekommendationer och svara ja på Skatteverkets hemställan.