KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Haddad (L):
Tack, statsrådet Anna Ekström, för svaret på min interpellation. Liberalerna sätter ju skolan främst, och skolan är vår viktigaste politiska fråga. Det är för att det är den viktigaste bildningsinstitution vi har i vårt samhälle för framtiden och för Sverige som kunskapsnation.
Vi har återkommande tagit upp frågan om läraryrkets status generellt och också problematiken med anmälningskultur och kränkthetskultur, som vi har försökt peka på de senaste åren. Vi har lärare som inte vågar ingripa mot ordningsstörningar. Många lärare och skolledare upplever otydlighet i skollagstiftningen när det gäller hur de ska kunna upprätthålla studiero och trygghet.
Arbetsmiljöarbetet är centralt. Den viktigaste anledningen till att många lärare väljer att lämna yrket är just brister i arbetsmiljö och deras villkor. Under den rubriken kommer självklart också problemet med hot och våld mot skolans personal in. Det gäller hot och våld både mot lärarkåren, vilket är helt oacceptabelt, och mot rektorerna.
Fyra av tio rektorer har utsatts för hot eller våld på sin arbetsplats. Var fjärde lärare har utsatts för hot och våld på sin skola det senaste läsåret. Detta har bland annat lärarfacken redovisat. Det är bekymmersamt. Jag har tagit till mig utbildningsministerns svar på mina frågor, men fokus är fortfarande väldigt mycket på vad som tidigare har beslutats.
Sedan pekar man på en utredning som är på gång och som egentligen inte är temat för den här interpellationen, som ju handlar om föräldrapåverkan på skolans personal. Jag instämmer inte heller riktigt i utbildningsministerns svar att skollagen är tydlig om att det är läraren som bestämmer i klassrummet och att detta uttryckligen står i lagen.
De problem som vi har sett - att man inte bara från elevernas sida utan även från föräldrarnas sida hotar eller till och med passerar gränsen och tar till fysiskt våld och att man inte respekterar undervisningens upplägg, betygsättningen, beslut om ledighet och så vidare - pekar uppenbart på att några föräldrar tolkar detta lite som de vill.
Några föräldrar går in på skolan och agerar lite som de vill. Det finns också ett extremfall som har tagits upp. Tack och lov är det inget som är vanligt, men det var en lärare i Spånga här i Stockholmsområdet som blev strypt av en pappa till en elev på grund av ett betyg som han hade satt. Det ska inte vara så!
Det här drabbar undervisningen och kunskapsuppdraget, och inte minst resulterar det i att eleverna inte får den undervisning och utbildning de har rätt till. Om de duktigaste och mest erfarna lärarna flyr skolväsendet får vi nämligen ännu större problem med obehöriga lärare, oerfarna lärare, vikarier, eget arbete och andra problem som uppstår i sammanhanget.
Roger Haddad (L):
Regeringen och utbildningsministern erkänner inte grundproblematiken när det gäller läraryrkets status: den låga statusen för Sveriges lärare och rektorer. Antalet anmälningar om hot, våld och incidenter har fördubblats, enligt Arbetsmiljöverket. Det brister i fråga om respekt. Svenska lärare får ta emot glåpord i högre utsträckning än kollegor i andra länder.
Skolinspektionen driver ärenden, inte minst genom Barn- och elevombudet. Vi menar att man har gått för långt och underminerar lärarkårens auktoritet när det gäller att upprätthålla studiero och trygghet. Vi menar också att 4 kap. 9 § skollagen måste förtydligas. Att barn och elever ska ges inflytande över utbildningen har jag inga problem med. Men det står också att de ska ha inflytande över undervisningen.
Det handlar om Skolinspektionen, Barn- och elevombudet, den allmänna anmälningskulturen och kränkthetskulturen i landet tillsammans med dessa skrivningar i läroplanen och skollagen. Jag hävdar bestämt att de fortfarande är otydliga. Det är klart att det bidrar till osäkerhet och otydlighet. Det är det som gör att alldeles för många föräldrar tyvärr inte respekterar lärarna.
Jag blir ännu mer bekymrad när jag ser att det är ett särskilt stort problem i förskolan och grundskolan när det gäller anmälningar, enligt Arbetsmiljöverket. Det handlar om förskolans verksamhet och grundskolans verksamhet. Det handlar om vistelsetider. Det handlar om stöd. Självklart ska man ta upp sådana saker. Men när det kommer till grundskolan handlar det om ledighetsrutiner, hur man lägger upp undervisningen, vilka ämnen man undervisar i och vilket betyg man ger.
De svar som regeringen ger är inte tillfredsställande. Har man det perspektivet kommer man aldrig att lösa detta problem och höja lärarnas status.
Roger Haddad (L):
Jag tackar statsrådet Anna Ekström för svaret på interpellationen från Moderaterna om idrottsgymnasier. Det förslag som departementet har skickat ut baseras ju bara delvis på det tillkännagivande som riksdagen gjorde på initiativ av utbildningsutskottet för drygt ett år sedan om att se över avgiftsfrågan för elitutbildningar kopplat till idrottsgymnasierna.
Det är i den delen vi har ställt krav på regeringen att återkomma med förtydliganden och göra det möjligt att under vissa förhållanden, inte minst när det gäller dyra utbildningar och utbildningar med dyr utrustning, göra undantag i skollagen så att man slipper kritik från Statens skolinspektion.
Alla politiker och kollegor runt om i landet som har hört av sig, kommenterat och gett inspel säger: Vi vill ha både elitsatsning och bredd. All forskning och alla folkhälsovetenskapliga studier när det gäller idrottsutbildning säger att vi måste parera och värna de här tillsammans.
Om det är så, herr ålderspresident, att det brister i uppföljning, i kvalitet, i ekonomiska hantering, i den interkommunala ersättningen och i alla de här tekniska delarna är det väl i så fall dem vi ska fokusera på.
Och detta är inte något som bara poppar upp, utan det är staten, representerad av Skolverket och Statens skolinspektion, som gör en bedömning och godkänner dessa idrottsgymnasieutbildningar som kommunerna finansierar. Det finns alltså redan en statlig kontroll, men det är uppenbart att det är där det har brustit.
Den nationella kvalitetskontrollen och tillståndsprocessen har uppenbarligen brustit. Det är också en kritik mot regeringens egna myndigheter. Jag nöjer mig inte, herr ålderspresident, när regeringen hänvisar till att man ska se över kursplanerna. Vi har ju precis sett över kursplanerna för skolväsendet. För bara drygt en månad sedan beslutade regeringen de nya kursplanerna.
Det är inget arbete som man bara kan dra igång hipp som happ. Vi liberaler säger: Skärp upp regelverket! Ta bort de oseriösa! Säkra att pengarna används på korrekt sätt!
Om det finns befogad tung kritik från både Riksidrottsförbundet och specialförbunden ska vi lyssna på den, men då ska vi skapa ett nationellt kvalitetssystem som rensar ut de oseriösa men värnar både elit och bredd. Jag hoppas innerligt att statsrådet redan i dag kan ge besked om att hon ska säkra båda delarna.
Inte bara jag utan även avnämarna, kommunerna, är oerhört oroliga över huruvida de kommunala och regionala idrottsutbildningarna kommer att få finnas kvar eller inte om regeringens förslag går igenom.
Roger Haddad (L):
Vi levererade grundskolans kursplaner och ett antal ämnesplaner. Man såg också över ett antal programstrukturer när det gäller gymnasieskolan. Det är självklart så att även gymnasiet kommer att förändras från den 1 juli nästa år. Eftersom tillkännagivandet redan var känt när det gäller det här frågeområdet, idrottsgymnasieskolorna, hade man i så fall kunnat passa på när Skolverket ändå höll på. Det var det som var min poäng.
Kärnan i vår kritik och oro, fru talman, är att den här promemorian som regeringen har skickat ut kommer att få konsekvensen att bredden kommer att påverkas negativt.
Upp till hälften av antalet utbildningsplatser i landet kan ryka samtidigt som alla politiker oavsett kulör säger att vi ska stimulera till idrott, att vi ska värna och stötta rörelse, att vi ska röra på oss mer och att forskning och alla undersökningar visar att det även har positiv inverkan på inlärningen.
Några av de här gymnasieskolorna på kommunal nivå har faktiskt lyckats vända resultaten från att vara skolor som man har sökt sig bort från till att man söker sig aktivt till dem för att de har den inriktning som statens skolverk eller Skolinspektionen har godkänt. Det tycker jag att vi ska ta till oss och bevara.
Det står ännu inte tydligt, fru talman, hur de skolorna ska kunna fungera fortsättningsvis. Det är det jag önskar att statsrådet kommenterar lite grann. Det räcker inte att hänvisa till att det här kommer att lösas och bli ännu bättre än i dag och att man ger ett uppdrag till Skolverket att se över kursplanen.
Avnämarna, alltså kommunerna och ett antal fristående skolor - jag har bara haft kontakt med kommunala skolor - är oroliga och ser inte den självklara lösningen som regeringen tar upp.
Roger Haddad (L):
Jag tackar utbildningsminister Anna Ekström för svaret på min och Liberalernas interpellation. Det har under snart ett år pågått en diskussion om pandemins effekter. Pandemin har påverkat hela samhället, men vi menar att den särskilt har påverkat barn och ungdomar.
Det går inte en dag utan att man hör om konsekvenserna av frånvaron eller om påverkan på det sociala området och den psykiska hälsan, vilket allt fler ungdomar ger uttryck för i och med att en stor del av exempelvis gymnasieundervisningen bedrivs på distans.
Och går man lägre ned i åldrarna och går över till distansundervisning i till exempel högstadiet kommer det givetvis att påverka undervisningens kvalitet och den kunskap dessa elever har rätt till. Jag har ställt tre frågor.
Dels undrar jag om regeringen har ett pågående arbete för att kartlägga konsekvenserna av pandemin när det gäller specifikt kunskapsutvecklingen och undervisningstiden. Dels handlar det om de nationella proven, och jag noterar att statsrådet hänvisar till Skolverket. Men min fråga är riktad till regeringen: Är regeringen beredd att riva upp beslutet?
Det pågår en allmän diskussion om ett kunskapstapp, men vet statsrådet och regeringen hur detta kunskapstapp ser ut, så att vi vet vad vi pratar om och inte bara ägnar oss åt allmänt tyckande och spekulationer? Det är viktigt att veta detta för att kunna planera åtgärder, oavsett om det handlar om politiska eller ekonomiska initiativ.
När det gäller min fråga om att operativt stötta huvudmännen har jag fått tydliga besked. Det sker genom konkreta möten, dialog, stöd och utvärderingar. Fru talman! Skolan är den viktigaste bildningsinstitutionen i vårt samhälle, och vi är angelägna om att alla elever även under pandemin ska få den undervisning de har rätt till.
Alla politiska partier i riksdagen har sagt att skolundervisningen ska fortsätta - på distans om en skola stänger ned. Man får vara försiktig med vad man tar bort för att underlätta för lärarkår och rektorer.
Det är en stor skillnad på administrativ börda och de nationella proven. De senare är ett viktigt instrument och ett av få verktyg på nationell nivå för att följa upp kunskapsutvecklingen, bedöma likvärdigheten och, inte minst, motverka och förebygga betygsinflation i skolan.
Tittar vi på de resultat som redovisades av Skolverket i somras gällande förra vårens grundskolebetyg ser vi att betygen inte påverkades negativt utan fortsatte gå upp, om än marginellt. Samtidigt talas det om ett kunskapstapp.
Då blir det särskilt viktigt att vända sig till regeringen och efterfråga hur man konkret har gjort för att bedöma detta kunskapstapp.
Roger Haddad (L):
Om man inte genomför de internationella Pisamätningarna är det ett stort bekymmer, men det blir ännu värre när man ställer in de nationella proven och också säger att det finns en risk att vi inte riktigt vet hur kunskapsutvecklingen ser ut och att vi även riskerar ökad betygsinflation. Den kopplingen gör vi i Liberalerna.
Nationella prov är ett av flera instrument för att kunna bedöma avvikelser mellan betygsresultaten och de nationella provresultaten och den vägen försöka få en bild av utvecklingen i landet. Jag tycker absolut att det har relevans.
Det blir inte bättre av att Skolverket och regeringen på en gemensam presskonferens i december meddelade att bedömningsstödet i årskurs 1 också tas bort, vilket jag tycker är anmärkningsvärt eftersom det är en viktig del av att tidigt i lågstadiet och grundskolan bedöma vilka typer av insatser en elev behöver för att uppnå målen. Jag vidhåller min kritik.
Det är fel att de nationella proven har ställts in. Jag tycker inte att man endast ska hänvisa till Skolverket, utan regeringen kan självfallet göra ett eget ställningstagande och påpeka det för sina skolmyndigheter. Det gör man ju i andra sammanhang. Dessutom var det regeringen som meddelade det före generaldirektören på samma presskonferens, även om Skolverket formellt har fattat beslutet.
Jag tror absolut inte att Skolverket går fram med ett sådant ingripande beslut utan att fått uppdragsgivarens välsignelse. Jag frågade i interpellationen om det har skett något slags kartläggning för att kunna bedöma vad som har gått förlorat under pandemin, och jag får intrycket att regeringen inte riktigt vet hur problemet med så kallat kunskapstapp ser ut.
Vi hade generaldirektören för Skolverket hos oss i utbildningsutskottet i dag i ett annat ärende, och då berörde han detta indirekt. Han sa att man inte vet. Staten och Skolverket har ingen nationell bild av hur kunskapsutvecklingen och det så kallade kunskapstappet ser ut. Det tycker jag är oerhört allvarligt.
Därför vidhåller jag hemställan till regeringen där jag frågar om den tänker ta initiativ till ett sådant arbete, i avsaknad av internationella mätningar och i avsaknad av nationella prov.
Vi såg i maj när lärarfacken presenterade sina enkäter att tre av fyra lärare gjorde bedömningen att pandemin har en negativ inverkan på skolans utveckling och att man riskerar ett kunskapstapp. Det finns alltså all anledning att fortsätta att bevaka denna fråga. Jag har läst uppdraget till Skolinspektionen, som frågade 247 rektorer i höstas.
Även i Skolinspektionens rekommendationer, fru talman, kan jag läsa att det är viktigt att fortsätta att arbeta för att hitta former för att följa upp dels frånvarons inverkan på skolarbetet, dels elevernas kunskapsutveckling. Behovet av att följa upp elevernas kunskapsutveckling bekräftas alltså. Det låter enkelt, men det är oerhört svårt.
Och det blir ännu svårare om vi inte tar tag i det nu.
Roger Haddad (L):
Jag vill ändå fråga utbildningsminister Anna Ekström om hon är beredd att ge Skolverket ett uppdrag att kartlägga vad som går förlorat under pandemin för att få ett bättre grepp om kunskapstappet. Det räcker inte att vi använder det begreppet, utan vi måste ta reda på hur det faktiskt ser ut.
Då räcker det inte att ringa 200 kommuner eller sätta sig ned och prata med de fackliga och med elevråden, utan Sveriges regering och Statens skolverk måste ha ett bättre grepp om hur kunskapstappet ser ut på riktigt. Det blir ännu mer allvarligt när regeringen ställer in de nationella proven, även om det är Skolverket som har fattat beslutet. Jag säger det igen: Jag står inte bakom detta beslut.
Självfallet kan regeringen återkalla eller fatta ett annat beslut och ge ett annat uppdrag till sin skolmyndighet. Det finns risk för att elever inte får den kunskap som de har rätt till. Moment ställs in, och undervisningen påverkas. Men betygen fortsätter att stiga. Man behöver inte vara betygsexpert för att börja ifrågasätta eller kanske vara lite skeptisk till utvecklingen, om den fortsätter.
Då är det extra viktigt att vi har instrument, till exempel nationella prov. Argumentet att lärarna får mer tid har flera lärare avfärdat, för de har i alla fall fullt upp med att göra alternativa prov. Och likväl ska de bedöma och sätta betyg på sina elever så småningom. Med det perspektivet tror jag inte på detta motiv.
Vi har massor av konferensanläggningar och tomma universitetslokaler som i dag skulle kunna användas om man väl bestämmer sig för att genomföra ett nationellt prov.
Roger Haddad (L):
Tack, utbildningsminister Anna Ekström, för svaret på min interpellation! Liberalerna har under många år lyft upp frågan om inhemsk extremism och radikalisering samt behovet av åtgärder mot terrorism.
Jag konstaterar att vi fortfarande har omfattande problem, inte minst på lokal nivå, med ökad radikalisering och med miljöer där man stöttar, finansierar och på olika sätt förstärker den våldsbejakande islamistiska extremismen i vårt samhälle. Några av de personer eller organisationer, fru talman, som utnyttjar detta berör också förskolans och skolans verksamhet.
Jag tycker inte att regeringen riktigt svarar när det gäller de krav som jag efterfrågar för att kunna stoppa dessa verksamheter. Enligt Säkerhetspolisen har vi fortfarande ett tiotal förskolor och skolor i Sverige som drivs med offentliga medel där personerna har koppling till våldsbejakande islamistisk extremism eller terrorism.
Låt mig vara oerhört tydlig och klar: Dessa personer ska under inga omständigheter få driva förskolor eller skolor med offentliga medel i Sverige. Dessa problem har varit kända sedan 2015 i samband med nämndbeslut i Göteborgs kommun och sedan 2017 i samband med Försvarshögskolans rapport och analys.
År 2019 uppmärksammades de i olika medier, och nu senast - 2021 - upptäckte vi att det finns ett aktuellt fall i Göteborgs kommun, där en förskola drivs av personer inom den våldsbejakande islamistiska miljön. Det här visar att Sveriges regering inte har gjort tillräckligt när det gäller den nationella skolpolitiken - annars skulle vi inte ha stått här i dag och diskuterat dessa frågor, fru talman.
Flera av dessa saker, som att man ska skärpa ägar- och ledningsprövningen och skärpa Skolinspektionens uppdrag, låter ju bra, men problemet finns kvar. Jag har hört både socialdemokratiska och miljöpartistiska företrädare kommentera detta och skriva väldigt arga artiklar i tidningen. Men det hjälper inte, utan de här förskole- och skolverksamheterna bedrivs fortfarande.
Jag tycker inte att Skolinspektionen har ett tillräckligt tydligt uppdrag att ha ett nationellt ansvar för både pedagogisk omsorg och förskolans verksamhet när det gäller tillståndsprövning och kvalitetsuppföljning. På den punkten får jag inte riktigt svar, menar jag, från utbildningsministern, fru talman.
Liberalerna har också ställt frågor särskilt om pedagogisk omsorg, för det är uppenbart att de här personerna som inte har barnets eller skolans bästa för ögonen missbrukar och utnyttjar regelverket.
Ena dagen startar de en förskola, och när kommunen - då talar jag om stora kommuner med kapacitet och resurser - väl kommer åt dem byter de några personer i sin verksamhet, skapar en annan administrativ verksamhet och kallar det för pedagogisk verksamhet eller pedagogisk omsorg och får sedan fortsätta.
Det är dessa luckor som vi från Liberalerna menar måste täppas till, och de måste täppas till omgående.
Roger Haddad (L):
Det hjälper inte att Socialdemokraterna hänvisar till de förslag som Liberalerna driver. Jag vet vad vi driver. Att etableringsstoppet när det gäller fristående gymnasie- och grundskolor tillkom i utredningen var ju på vårt initiativ. Det fanns inte med i den utredning som Socialdemokraterna och Miljöpartiet initierade den 8 mars 2018. Men det är politiskt förlorade år.
Att det fortfarande finns ett tiotal förskolor och skolor i vårt samhälle som drivs av personer med koppling till extremism är ju ett resultat av att staten inte riktigt har hängt med i utvecklingen.
Jag upprepar, fru talman, att de här förskolorna inte är någonting som har poppat upp nu, våren 2021, utan vi har känt till dem i åtminstone fyra fem år. Det finns kommuner, till exempel Göteborgs kommun som är en av de inblandade kommunerna, som har kapacitet och förmåga. De har gjort försök, både 2017 och 2019, att komma åt de här verksamheterna.
Men det räcker inte, för personerna bakom de här verksamheterna hittar hela tiden nya kryphål i skollagen och i bestämmelserna. Jag menar att det är ett misslyckande för den nuvarande skolpolitiken att de har kunnat fortsätta sin verksamhet.
Om man inte kallar verksamheten för pedagogisk omsorg i stället för förskola kan man också tillämpa gamla tillstånd som aktören har haft och kan då bygga ut eller starta sin verksamhet. Det är barnen som drabbas av det här. Vi har väldigt märkliga exempel, fru talman.
En kommun slår ned på en verksamhet, precis som man förväntas göra, men man behåller barnen och personalen och behåller till och med lokalerna men sätter upp en ny skylt och får då fortsätta.
Vi vet att de personer som leder den här verksamheten inte är lämpliga och att de inte borde få en enda skattekrona för att kunna bedriva den här verksamheten, där de direkt eller indirekt utsätter barnen för en miljö som vi inte ska tillåta i Sverige. Det är därför vi menar att Skolinspektionen måste få ett mer centralt uppdrag även när det gäller enskilda förskolor och den pedagogiska omsorgen.
Jag kan inte riktigt utläsa av regeringens svar i dag att det finns några sådana planer. Annars får regeringen gärna förtydliga om Skolinspektionen kommer att få ett utökat, tydligare uppdrag nationellt att hantera pedagogisk omsorg och förskolor.
Det är inte alla av våra 290 kommuner som har samma förmåga, kunskap, kompetens, information och ekonomi som Göteborgs kommun, utan vi har andra kommuner som också har råkat ut för den våldsbejakande islamistiska extremismen. Jag har nämnt Borås och Göteborg, och det gäller också Örebro, Umeå, Gävle, Söderhamn och Eskilstuna.
Det här är ett omfattande problem som tyvärr förstärker och bekräftar den bild som Säkerhetspolisen visar, att när det kommer till skolverksamheterna finns det personer som fortfarande i dag i Sverige med officiella tillstånd från Statens skolverk eller lokala, kommunala beslut och med offentliga medel kan fortsätta att bedriva den här verksamheten.
Roger Haddad (L):
Nej, det finns ingen rätt, utbildningsministern, att starta en enskild förskola eller en fristående grundskola eller gymnasieskola. Det är kommunerna som beviljar tillstånd för en förskoleverksamhet, och det är Statens skolinspektion som efter en prövning beviljar eller avslår ett tillstånd.
Jag vill inte att det ska spridas felaktigheter från Socialdemokraterna i syfte att kritisera friskolorna generellt när man saknar argument för varför man under sju år i regeringsställning har misslyckats med att stoppa radikalister, imamer och de här våldsbejakande miljöerna från att fortsätta få offentliga medel till att starta förskolor och skolor.
Den här debatten handlar om de personer som missbrukar skollagen. Ni har haft sju år på er att ändra den här skollagstiftningen. Ni har inte gjort någonting de senaste åren för att stoppa etableringen av konfessionella skolor, utan det är Liberalerna som har bidragit till att utredningen om detta har tillsatts - inte Miljöpartiet och inte Socialdemokraterna. Jag vill vara oerhört tydlig på den punkten.
Att vi har pedagogisk omsorg som inte omfattas av tillräckliga regler kan inte läggas oppositionen till last. Att vi fortfarande har verksamheter, ett tiotal, där man kan komma undan genom att använda gamla och outnyttjade tillstånd eller där man kan sätta upp en ny skylt eller hitta kryphål hela tiden måste väl ändå Socialdemokraterna och ytterst utbildningsministern faktiskt ta ansvar för? Jag sitter inte i regeringen.
Jag är inte utbildningsminister. Jag har inte haft möjlighet under de senaste sju åren att rätta till det här. Vi har drivit igenom kravet på etableringsstopp för nya konfessionella skolor, men det räcker inte. Vi måste komma åt problemet med pedagogisk omsorg och de våldbejakande extremisterna.