KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Andersson (S):
Tack, infrastrukturministern, för svaret på interpellationen! Jag vill börja med att ge lite beröm. Det var ett positivt besked om utredningen, som regeringen fattade beslut om i går. Man ska ju alltid börja en debatt med att ge lite beröm - det har jag lärt mig. Men jag är naturligtvis inte nöjd med svaret i fråga om det akuta läge som vi numera har i Östergötland när det gäller kapacitetsbristen på Södra stambanan.
Trots att väldigt mycket medel har avsatts för infrastruktursatsningar i landet - jag kan hålla med om att det har skett - känns det fortfarande mycket angeläget att man klarar sträckan mellan Skåne och Stockholm beträffande Södra stambanan.
Det finns ingenting med fram till år 2022 i den plan som är antagen sedan tidigare av riksdagen och regeringen. Det saknas ambitioner när det gäller Södra stambanan. För Östergötlands del hamnar vi i ett akut läge för vår pendeltågstrafik. Den är navet för vår övriga kollektivtrafik i länet.
Vi är ett län som är väldigt beroende av goda pendlingsmöjligheter. Vi är egentligen ett ganska litet län. Vi brukar säga att det är ett runt län. Det bygger på att vi har goda pendeltågsmöjligheter, framför allt mellan Linköping och Norrköping men också upp mot Stockholm och söderut.
Vi är väldigt besvikna på att man inte har kommit längre i diskussionerna om höghastighetsbanan Ostlänken. Vi från den rödgröna oppositionen har i ett antal år pläderat för och också i olika budgetalternativ lagt pengar för att starta Ostlänken.
Vi tror att det är en mycket lönsam satsning, inte minst för att det också ges möjligheter till utökad spårkapacitet genom Östergötland men också hela sträckan upp mot Stockholm, vilket är nödvändigt för att kunna säkra regionens fortsatta utveckling. Jag har ett par följdfrågor till infrastrukturministern med anledning av svaret.
Den särskilda utredning om höghastighetsbanor som har varit på gång, var befinner den sig i dag? Är det aktuellt med höghastighetsbanor eller är det något som helt har fallit undan? Jag vet att det har funnits en viss oenighet. I samband med valrörelsen var Anders Borg i Norrköping tillsammans med Fredrik Reinfeldt, och han var mycket tydlig med att han inte tror på höghastighetsbanor.
Min fråga till infrastrukturministern är: Tror infrastrukturministern på höghastighetsbanor? Kan det vara en lösning på den problematik som vi nu börjar se? Det är den ena frågan. Den andra frågan handlar naturligtvis också om det här med banavgifterna, som ministern talade om i svaret. Jag är fullt medveten om att det, om man ökar avgifterna, naturligtvis kommer att innebära en högre intäkt till själva systemet.
Samtidigt lär det bli fler aktörer, vilket i och för sig kan vara positivt just i den här delen. Men om man inte gör någon utbyggnad på den här bansträckningen kvarstår problemet när det gäller behovet av bra kommunikationer.
Johan Andersson (S):
Tack, ministern, så långt! Det finns ett allvarligt bekymmer, och det gäller nog inte bara Östergötland. I flera delar av landet är vi beroende av pendeltågstrafik och snabba förbindelser till de stora orterna och de stora centrumen. Problemet är att människor väljer andra transportslag. Vi börjar inse det i Östergötland. Här ser vi problematiken.
Vi ser att det är mer och mer biltrafik mellan Norrköping och Linköping på grund av att pendlingsmöjligheterna har försämrats. Det handlar om tidsanpassningen, inte minst, till de omkringliggande orterna, framför allt Norrköping och Linköping, i och med att de styva tidtabellerna inte hanteras på ett bra sätt. Det är en miljöaspekt som i varje fall oroar mig. Sedan kan jag hålla med ministern om att det kan vara bra att man tittar på alternativ.
Den här frågan har stötts och blötts under många år, upplever vi. Det finns också en bred uppställning från näringslivet i Östergötland när det gäller att titta på medfinansiering och annat. Vi har diskuterat det under en längre tid. Man har också ett bolag som heter Nyköping-Östgötalänken AB som har jobbat aktivt med den här frågan.
Därför känns det lite så där att man återigen går i gång med nya utredningar om ett gammalt känt problem - det är ändå förhållandevis väl penetrerat. Man lyfter upp det ytterligare. Jag tycker för min del att det nu är viktigt att man ganska snabbt kommer till ett avgörande för att kunna bibehålla ett bra pendlande i den här delen.
Det handlar om ett län som har lidit ganska hårt av den lågkonjunktur som vi har varit inne i. En hel del av de stora företagen har försvunnit från länet. Om vi ska förespråka jobblinjen, vilket vi gör från bägge sidor i den här kammaren, är det naturligtvis viktigt att man har goda pendlingsmöjligheter.
Då är pendeltågssystemet i Östergötland verkligen ryggraden för detta. Något som ministern bara berörde som hastigast var godstrafiken. Där är det också ett stort bekymmer i dag när det gäller godstrafiken på stambanan, eftersom det i princip är fullt med tågtrafik. Det finns inte utrymme för mycket mer. Det är framför allt nattetid som godstrafiken går genom Östergötland.
Detta är också ett bekymmer för de företag som vi har i vår region, som är väldigt beroende av tågtrafiken, möjligheten till kommunikationer. Det finns många saker, tycker jag, att vara orolig för inför framtiden. Jag är inte alldeles säker på att en ny analys, en ny utredning, hjälper i de här frågorna. Jag tycker att den här frågan har penetrerats under en väldigt lång tid.
Det finns mycket underlag framtaget kring detta när det gäller Ostlänken och när det gäller kommunikationerna över huvud taget i den här delen. Det känns lite grann som att det här är ett sätt att fördröja frågan ytterligare. Men jag är inte den som ropar på den lede, utan jag vill gärna se ett bra resultat.
Jag förutsätter att ministern och regeringen i det här fallet har en ärlig ambition, att man verkligen vill komma fram till någon form av lösning som är bra för hela regionen.
Johan Andersson (S):
Tack för svaret så långt! Jag har en konkret fråga till med anledning av det ministern nu säger. Det var precis det hon pekade på när det gäller planeringsläge och annat.
Jag har partikamrater, och det har förhoppningsvis också ministern, i Norrköping och Linköping som har lagt ned väldigt mycket kommunala medel i planeringsfasen när det gäller skapandet av nya resecentrum, byggandet av nya bostadsområden och anpassningar till det. I Östergötland står man i dag och väger i kommunerna: Hur ska man göra?
Ska man fortsätta jobba utifrån detta och försöka reservera mark och göra de omlokaliseringar som krävs för att kunna bereda plats och möjligheter för kommande kapacitetsökning? Jag tror att det är väldigt angeläget att ge tydliga signaler i den frågan till de berörda kommunerna.
Jag tänker framför allt på Norrköping och Linköping där man jobbar väldigt intensivt med den här frågan och har gjort under en längre tid.
När det gäller pendeltågsmöjligheterna känns det som att vi är ganska överens om att det är viktigt, men utifrån vad ministern har sagt verkar vägen fram till lösningen vara lite kringelikrokig.
Jag tycker att man omgående bör titta på en finansieringslösning för att kunna klara ut det här med höghastighetsbanan genom Östergötland, alltså Ostlänken, i stället för att hela tiden analysera saker och ting som vi egentligen redan vet. Sedan kan man alltid få ny kunskap; det kan jag kanske hålla med om. Det jag undrar är slutligen hur ministern ser på frågan när det gäller finansiering av detta framgent.
Det kommer inte att räcka med banavgifter, utan det kommer att krävas även annan finansiering. Det här är kostsamma projekt.
Johan Andersson (S):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Jag har några följdfrågor utifrån det som ministern har svarat. Det handlar om efterlevnad av dagens lagstiftning.
Man kan ändå anta när man läser propositionen och det förslag som nu ligger här i kammaren för beslut framgent att efterlevnaden av dagens lagregler är dålig i den här delen.
Det kanske är regeringens tro kring detta eftersom man för över den här delen när det gäller lagbrotten till att prövas av Arbetsmiljöverket, medan regeringen i stället menar att kravet på dispens innebär onödig administration för arbetsgivare. Jag vill få ett klarläggande där: Hur ser regeringen och framför allt ministern på efterlevnaden av dagens lagstiftning?
Vi tycker från vårt håll, också i den motion som vi har väckt i utskottet och som kommer att behandlas framgent, att risken är väldigt stor att man kommer att blanda samman begreppen när det gäller extra övertid och extra mertid, alltså det som får tas ut utöver de 200 timmar som i dag finns i lagstiftningen.
Risken är uppenbar att man som arbetsgivare kommer att kunna ta ut 350 timmar rakt av. Det är välkänt att övertidsarbete medför hälsorisker. Det finns forskning på det. Med de föreslagna reglerna befarar i vart fall vi att allmän övertid och extra övertid kommer att blandas samman och att det totala övertidsuttaget kommer att öka.
Det innebär i praktiken att det blir ett allmänt tak för övertidsuttag på 350 timmar per arbetstagare och kalenderår. Då är min fråga till ministern: Delar ministern den uppfattningen? Kollektivavtalsmodellen hänvisar man till i propositionen. Det tycker jag är bra. Ministern vet sedan tidigare att vi har samma uppfattning när det gäller den svenska modellen, att det är viktigt att värna den. Det är en lagstiftning för de företag som inte har kollektivavtal.
Men risken är ändå att det blir normgivande, så att man kanske inte har samma vilja som tidigare att teckna kollektivavtal, om man ser att det går att hantera lagstiftningen på det sättet att den här grundtryggheten finns i den aktuella modellen. Jag har ytterligare en fråga till ministern. Det handlar om Arbetsmiljöverket och deras hantering enligt propositionen av dispensärenden.
Hittills har Arbetsmiljöverket i sin hantering av dispensärenden begärt att arbetsgivaren visar att kollektivavtal inte har kunnat träffas genom att förhandlingsprotokoll biläggs ansökan. Det kommer nu inte att vara möjligt. Hur kommer kontrollen och efterlevnaden av detta att se ut framöver?
Risken är uppenbar, som vi ser det och som vi tolkar den nya propositionen, att man kanske kommer att försöka utnyttja möjligheten att inte teckna kollektivavtal. Det är ganska oroväckande. Jag vill gärna ha svar på det. I mitt nästa inlägg tänkte jag återkomma lite till nödfallsövertiden.
Johan Andersson (S):
Tack så mycket för det svaret! Jag har en fråga när det gäller nödfallsövertiden. Där är förslaget att man ska ta bort kravet på att söka tillstånd hos Arbetsmiljöverket för nödfallsövertid som ska tas ut för längre tid än två dygn. På samma sätt ska man ta bort kravet på dispens för extra över- och mertid. Vi ser naturligtvis faran att detta kommer att öka av det totala uttaget.
Då är min fråga när det gäller nödfallsövertiden och tillsynen i det fallet: Hur ser ministern på det? Hur ska den delen hanteras? Vad jag tycker kan vara positivt med propositionen - man ska även kunna ge beröm när det finns något som är bra - är att skyddsombudens ställning på arbetsplatsen stärks. Det tycker jag är positivt. Men där finns det också ett stort bekymmer i dag.
På väldigt många arbetsplatser saknas det skyddsombud, framför allt de arbetsplatser där det inte finns kollektivavtal. Oftast är det låg facklig aktivitet på de arbetsplatserna också. Det kan vara dålig arbetsmiljö och annat. Men framför allt saknas det ofta förtroendevalda i form av lokala skyddsombud.
Det innebär per automatik att ansvaret i stället hamnar hos de regionala skyddsombuden. Där finns det bekymmer. Oftast har det lokala skyddsombudet bäst kännedom om den lokala arbetsplatsens villkor, förhållanden och annat.
Det regionala skyddsombud kanske inte har kännedom om all förekomst när det gäller övertid och mertidsuttag. Risken är att det innebär att man inte har särskilt stora möjligheter att ingripa. Jag skulle gärna vilja höra ministerns kommentar just när det gäller den frågeställningen.
Johan Andersson (S):
Avslutningsvis vill jag fråga ministern om skyddsombuden. Ministern nämnde lite kort om satsningen på utbildning i skolan och annat. Vilka ambitioner har regeringen när det gäller skyddsombudens ställning framgent? Nu blir det en ny roll för dem, när de kommer att hantera även de här frågorna.
Som jag sade inledningsvis: På de arbetsplatser där man inte har kollektivavtal har man oftast inte några lokala skyddsombud. Man har det inte kopplat på det sättet. Det finns helt enkelt inte. Då lyfter man upp frågan till en annan nivå där det inte finns samma kunskap. Då är min fråga till ministern: Har ministern för avsikt att ta något initiativ för att kunna jobba med att rekrytera fler skyddsombud?
Det handlar inte om att rekrytera rent fysiskt, för det är väl inte ministerns uppgift, men jag undrar om det går att stärka deras roll ytterligare. Kan vi göra något ytterligare i fråga om utbildningssatsningar och annat, exempelvis anvisa mer medel till Arbetsmiljöverket eller vad det kan vara, för att stärka upp rollen för skyddsombuden? Det är en följdfråga dels kopplad till den här interpellationen, dels rent allmänt utifrån det svar som ministern har givit.
Johan Andersson (S):
Jag har en följdfråga till ministern med anledning av hennes svar på Raimo Pärssinens interpellation om arbetsmiljön. För att man ska veta vad man ska göra när det gäller arbetsmiljöfrågor måste man naturligtvis ha bra kunskap. Arbetslivsinstitutet bedrev tidigare en framgångsrik forskning.
Jag vill hävda att Sverige var näst intill världsledande på arbetsmiljöforskning. Ett av de första beslut som den borgerliga regeringen fattade efter valet 2006 var att man skulle avveckla Arbetslivsinstitutet.
Johan Andersson (S):
Det är glädjande att höra att ministern tycker att det är viktigt med skyddsombud och deras ställning på arbetsplatsen. Precis som Raimo Pärssinen sade har regeringen hittills inte visat på så mycket när det gäller arbetsmiljöutbildning, medel till detta och insatser just för att stärka skyddsombudens roll.
Med hänvisning till den proposition som har lagts fram när det gäller arbetstidslagen och olika förändringar kommer skyddsombuden att få en starkare ställning. Jag har en följdfråga till ministern i denna del: Kan ministern vara lite mer konkret just när det gäller medel för och satsningar på att utbilda de skyddsombud som vi har ute på arbetsplatserna?
Det handlar naturligtvis även om att kunna utbilda arbetsgivare i arbetsmiljöarbete. Ska man nå framgång är det viktigt att både arbetsgivare och skyddsombud deltar i utbildning.
Min konkreta fråga är: Har ministern för avsikt att tillföra mer pengar framgent till arbetsmiljöutbildningar för det viktiga uppdraget som skyddsombud, som man poängterar både i propositionen när det gäller arbetstidslagen och inte minst i detta interpellationssvar till Raimo Pärssinen?
Johan Andersson (S):
Det är lite beklämmande med den här debatten i kammaren. Man skulle kunna tro att det är distriktsårsmöte i Moderata ungdomsförbundet i Stockholm där personangreppen haglar. Jag är inte van vid sådana takter i de församlingar som jag kommer från, och ändå har jag varit politiskt aktiv i många år. Det känns väldigt ovärdigt. Det är möjligt att det är något som frodas i Moderata ungdomsförbundet, men jag tycker inte att det hör hemma här i kammaren.
Jag tycker att man ska bemöta dem som ställer interpellationer med respekt för de frågor som tas upp. Jag tycker också att det är en del av en ministers uppdrag att besvara interpellationer i kammaren. Vi är folkvalda, och vi har rätt att ställa interpellationer här. Nu lämnar vi den delen. Jag tänkte fråga ministern utifrån det svar som hon har givit till Monica Green när det gäller de ungas arbetsvillkor.
Jag tycker att det är glädjande, återigen - jag sade det i den förra debatten vi hade när det gällde satsningen på gymnasieskolan och samhällskunskapen om villkoren på arbetsmarknaden. Det är minst lika viktigt för ungdomar som för övriga. Då kan jag tycka att det känns lite beklämmande med förslaget i lagrådsremissen om det kommande förslaget när det gäller studiemedelslagen. Jag tänker framför allt på den fackliga utbildningen.
Ministern och jag hade en debatt häromdagen - det känns nästan som att vi debatterar varje dag denna vecka - just om detta där ministern ändå gav en bild av och en signal om att man från regeringens sida är lyhörd när det gäller just översynen av facklig utbildning i den kommande förändring av studiemedelslagen som man föreslår.
Det är också viktigt att beakta det utifrån de unga, för de är naturligtvis en väldigt viktig grupp att utbilda när det gäller facklig utbildning. Det tidigare förslaget i lagrådsremissen skulle innebära att man fick vänta minst sex månader innan man kunde få delta i en facklig utbildning. Jag hoppas verkligen att det förslaget inte finns med i den kommande propositionen.
Min fråga till ministern är i princip samma fråga som jag ställde häromdagen om studiemedelslagen och förändringarna i den del som gäller facklig utbildning: Är det här också ett argument när det gäller de unga som man har med i sitt övervägande när man lägger fram den kommande propositionen?
Johan Andersson (S):
Jag kan konstatera att debattklimatet härinne har blivit lite bättre. Herrarna lyssnade tydligen på det jag försökte säga om detta förut. Nu är det väl inte debattklimatet vi ska tala om. Det får man väl avgöra i något annat forum. Vi har väl alla vår historia när det gäller detta. Fredrik Schulte och Hanif Bali var väldigt tydliga om välfärdsjobben.
I min hemkommun Motala hade vi 2006, vid majoritetsskiftet i riksdagen, 130 personer anställda på kommunala plusjobb. Det var de som hade varit väldigt långt från arbetsmarknaden. Det var reportage om en av dem i vår lokaltidning häromdagen. Han hade varit borta från den reguljära arbetsmarknaden i 19 år.
Han hade varit inne i olika åtgärder. Han hade blivit erbjuden ett kommunalt plusjobb. Att upphäva plusjobben var en de första beslut som den nytillträdda riksdagen fattade. Man upplevde att det inte var bra på något sätt. Jag är dock helt övertygad om att de 130 personer som hade plusjobb i min hemkommun annars skulle ha haft ett reguljärt arbete i dag inom den offentliga sektorn.
Offentlig sektor är en arbetsmarknad bland många andra och en del i det hela. Det förslag om kommunala välfärdsjobb som nu har presenterats är en liknande modell. Vi lär få återkomma till det framöver. Det är lite märkligt att man hänvisar till vår budgetmotion och säger att vårt förslag inte är värt någonting. Det var en motion som vi väckte gemensamt med Vänsterpartiet och Miljöpartiet.
Vi fick inte stöd för den vare sig i valet eller i riksdagen, och den har naturligtvis fallit. Nu kommer det att läggas fram ett nytt förslag i samband med vårpropositionen om ett antal veckor, och det återstår att se hur det blir. Jag har en fråga till ministern. Jag hade en träff häromdagen med våra folkhögskolor i länet, alltså i Östergötland.
De är jättesugna på att hjälpa till för att få skjuts på arbetsmarknaden. Det finns ett antal ungdomar som står långt från arbetsmarknaden. Kan det komma något förslag om detta, där man kan satsa på arbetsmarknadsutbildning med hjälp av folkhögskolorna? Jag menar både utbildning på arbetsmarknaden och teoretisk utbildning.
Johan Andersson (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag har lite följdfrågor kopplade till det svar som statsrådet har givit när det gäller barnomsorg på obekväm arbetstid. Men först har jag en annan fråga. Jag vet inte om ministern har tagit del av den rapport som Kommunal tog fram för ett par månader sedan. Den handlar mycket om deras medlemsgrupper och framför allt om öppettider inom förskolan.
Rapporten visar entydigt att det framför allt hos Kommunals medlemsgrupper finns ett ganska stort behov av att barnomsorg på obekväm arbetstid regleras på något sätt. Man säger i rapporten att ungefär 30 procent av de medlemmar i Kommunal som har förskolebarn har valt att inte jobba heltid på grund av problematiken när det gäller öppettider inom förskolan.
Vi vill väl båda, ministern och jag, att vi ska försöka få så många som möjligt av våra medborgare i landet att jobba mycket i den här delen för att klara den framtida arbetskraftsförsörjningen och annat. Då är naturligtvis en väl fungerande förskola och väl fungerande barnomsorg på oregelbunden arbetstid väldigt viktigt.
Ministern hänvisar till den nya lagen, som träder i kraft den 1 juli. Jag kan hålla med ministern om att det ska bli spännande att se hur man kommer att följa den ute i kommunerna och vad man kommer att göra för att kunna erbjuda barnomsorg. Jag har en följdfråga till ministern med anledning av just detta.
Jag kan förstå att regeringen i dagsläget inte vill gå i clinch med frågan innan man har sett att lagstiftningen har trätt i kraft. Men finns det någon form av sanktioner kopplade till lagstiftningen, om det är uppenbart att kommuner inte följer lagstiftningen om att erbjuda barnomsorg på oregelbunden arbetstid? Det är min ena fråga.
Den andra frågan handlar återigen om sysselsättningsmålet och kanske lite mer långsiktigt hur ministern ser på att man ska kunna klara barnomsorgsfrågan just när det gäller oregelbunden arbetstid. Det tidsmått som existerade tidigare - 40 timmars arbetsvecka och dagtid rent generellt - ser helt annorlunda ut i dag. Väldigt många tider ligger på olika delar av dygnet.
Då är det viktigt att klara ut barnomsorgsdelen. Min fråga är i första hand: Vilka sanktionsmöjligheter är kopplade till den nya lagstiftningen?
Johan Andersson (S):
Tack, statsrådet, för det svaret! Jag har ytterligare en följdfråga. Jag har själv ganska lång kommunal erfarenhet och har kämpat med frågan om barnomsorg på oregelbunden arbetstid. Precis som ministern säger brukar det oftast lösa sig på annat sätt, via far- eller morföräldrar eller andra. Men risken kan också vara att man inte klarar ut det här fullt ut.
Då har jag en följdfråga i den här delen. Något som brukar få fart på kommunerna handlar om att kunna ge någon form av stimulans, om man nu inför en lagstiftning som man tror fullt och fast på. Då är jag tillbaka vid en av mina första frågor om någon form av stimulansbidrag till kommuner som ordnar barnomsorg på oregelbunden arbetstid. Är det någonting som ministern har funderat på? Är det någonting som ni har övervägt i samband med lagstiftningen?
Är det någonting som kan vara tillämpbart framöver? Man ska inte stå och måla upp någonting här. Vi hoppas naturligtvis innerligt att den här lagstiftningen kommer att efterlevas av kommunerna. Men är det någonting som skulle kunna vara möjligt om man ser att det här kommer att ge ett ganska dåligt resultat?
Johan Andersson (S):
Tack, statsrådet, för det svaret! Det återstår väl för mig att kanske återkomma med en interpellation till hösten när vi ser vilka effekter den här lagen får. Jag hoppas innerligt att jag slipper göra det. Jag hoppas att vi ser att det blir ett bra resultat. Jag nöjer mig med de svar som jag har fått hittills. Sedan får vi med förväntan se fram emot den 1 juli och hur kommunerna kommer att agera därefter.