Sven-Erik Österberg (S):
Mats Odell säger att det är en anglosaxisk tradition att man har höga rörliga ersättningar i sina löneavtal. Det verkar vara ett problem i Sverige också, det har Mats Odell konstaterat. Han har varit emot dem. Det verkar inte vara någonting anglosaxiskt utan lär förekomma även här, även om det kanske är mer där, för att nu gå Mats Odell något till mötes. Så kan det vara.
Efter G20-mötet sade statsministern att bonusbubblan sprack, men det är inte det intryck man får när man läser dokumentet. Han hänvisar till att det ska vara rörliga delar. Det finns en argumentation att detta kan påverka på vilket sätt ledande personer agerar. De kan agera på olika sätt. Mats Odell har hävdat att agerandet har varit att man tar onödigt stor risk. Jag delar den uppfattningen.
Därför har vi i sak åtminstone i den här debatten samma uppfattning: Det bör inte finnas rörliga ersättningar på det sätt som varit. Det manar till ett agerande i den finansiella världen som gör att man tar större risker än vad sunt förnuft säger. Det är det stora problemet. Det är klart att man skickar fram informationscheferna. Direktörerna själva vill väl inte tala om sina bonusar.
Det tycker de är lite flagrant, utan informationsdirektörerna får gå ut, men det är säkert väl förankrat hos vd:arna själva. Det är ingenting som informationsdirektörerna har hittat på. Det har säkert diskuterats i de slutna vd-rummen att man tycker att man ligger väl i linje med G20-beslutet. Detta tycker jag är ett problem. Jag ska naturligtvis avvakta och kommer att följa väldigt noga det som Mats Odell hänvisar till. Kapitaltäckningsreglerna är dessutom inte helt utan problem.
Man tror att de regler om större kapitaltäckning som Mats Odell pekar på kommer att ha en negativ effekt på konsumenten. Det är någon som ytterst ska betala det hela. Stramar man åt på det ena får det en effekt på det andra. Regeringen har inte varit särskilt framgångsrik i sitt agerande.
I Nordea, som man äger till ungefär knappt 20 procent, försökte den statliga representanten men fick inget stöd för det. Det var dåligt förankrat, blev nedröstat på bolagsstämma och går inte igenom.
Jag har sett att till och med det som Mats Odell absolut är ägare till i form av svensk regering, AP-fonderna, går ut och säger öppet att Första AP-fonden vill ha bonussystem och går emot sin egen minister. Jag tycker att det är uppseendeväckande att man inte lyssnar på ägaren bättre utan går ut och argumenterar starkt för bonusar.
Har man uppfattningen att egna chefer ska ha bonus får det effekt i de 53 svenska bolag som man är delägare till. Där skulle man kunna utgöra ett effektivt verktyg och se till att man dämpade ned bonusflödet. Det har mest blivit ett hackande i medierna kring det där. Jag vet inte varför Mats Odell inte kallar in ordföranden i Första AP-fonden och talar om det här för honom eller henne, vem det nu är - jag håller inte reda på dem.
Eller är det bara ordförande med socialdemokratisk bakgrund som den här regeringen kan sparka? Törs man inte ge sig på ordförande i AP-fonder också och tala om vad det är som gäller. Det finns väl ett tydligt ägardirektiv hur fonden ska agera. Där tycker jag att Mats Odell kunde visa mer muskler än vad han gjort så här långt.