Teres Lindberg (S):
I dag behandlar vi som sagt regeringens proposition Framtidens infrastruktur eller det som i allmänt tal kallas infraproppen. Samtidigt behandlar vi inte mindre än 341 yrkanden från allmänna motionstiden. Inledningsvis skulle jag vilja yrka bifall till våra tre reservationer, reservation 28, 29 och 52.
I övrigt står vi socialdemokrater bakom utskottets förslag. Fru talman! Denna proposition föreslår de ekonomiska ramarna för nästa planperiod, 2022-2033, på totalt 799 miljarder kronor. Det är en ökning på 176 1⁄2 miljard jämfört med perioden 2018-2029.
Därtill kommer medel från banavgifter och trängselavgifter, som beräknas uppgå till 77 miljarder. Sammantaget blir det en ram på 876 miljarder kronor. Det är naturligtvis mycket pengar, men i grunden handlar infrastrukturpropositionen inte om pengar utan om vad vi kan göra med dessa resurser och pengar.
Det handlar om jobben, klimatet och framtiden. Vid misstroendeomröstningen i dag var det svårt att tro att vi befinner oss mitt i en global pandemi. Men det är faktiskt så. Vi befinner oss i en pandemi, oavsett hur många personer i karantän som riksdagen väljer att samla på en och samma plats.
Framtida investeringar i infrastruktur kommer att ha en avgörande betydelse för hur vi klarar tillväxt och jobb. En ökad ram på 176,5 miljarder kommer naturligtvis att påverka detta. Rätt använda kommer det också att kunna bidra till att vi klarar klimatmålen och att vi får fart på ekonomin.
När så mycket som 30 procent av utsläppen kommer från transportsektorn är det klart att de framtida investeringarna har en väldigt stor betydelse för omställningen. Fru talman! För alla som håller på med infrastruktur är detta naturligtvis en stor dag.
Men infrastrukturen är inte bara viktig för dem som finns i branschen eller för dem som nyttjar vägar eller järnvägar. Den är så mycket större. Den är själva blodomloppet i hela vårt samhälle. Om tågen inte går eller om vägen inte finns går det inte att ta sig till jobbet eller skolan. Det går inte att träffa vänner och släktingar om de inte bor i ens absoluta närhet.
Det går inte läsa morgontidningen, och det går inte att ta sig till sjukhuset snabbt om olyckan skulle vara framme. Om inte sjöfarten fanns skulle vi ha svårt att importera och exportera varor och därmed förlora mängder av arbetstillfällen. Utan flyget skulle vi ha svårt att få snabba transporter av till exempel en ny njure som någon har väntat länge på.
Infrastrukturen är helt enkelt själva kittet som håller ihop det moderna samhället. Den bidrar också till att skapa gemensamma drömmar om framtiden. Den skapar jobb och nya bostäder. Den bidrar till att klara målsättningarna i godstransportstrategin och omställningen från väg till sjö och järnväg.
Det övergripande transportpolitiska målet är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning i hela landet. Det är viktigt och kommer också genomsyra objektslistan när den så småningom fastställs i den nationella planen för transportsystemet. Helheten måste bejakas, och för- och nackdelar måste vägas mot varandra.
Hela Sverige måste ges goda förutsättningar att leva, växa och utvecklas. Transportinfrastrukturen spelar en viktig roll. Den bidrar till jämlikhet och utjämnar klyftor. Den skapar tillväxt och bidrar till regional utveckling i hela landet. Fru talman! Önskemålen är många. Det vittnar inte minst de 341 motionsyrkandena från allmänna motionstiden om.
Många av ledamöternas motioner handlar inte bara om enskilda objekt och projekt utan just om önskan om hur ett enskilt objekt eller projekt kan bidra till att utveckla en ort, en stad, en region eller hela vårt land.
Men oavsett vad utskottets ordförande säger här i talarstolen tar infrastrukturpropositionen inte ställning till de enskilda objekten, utan det handlar om att ge ramen och förutsättningarna för de projekt som så småningom ska fastställas. Fru talman!
Apropå anförandet från trafikutskottets ordförande, vänsterpartisten Jens Holm, som också hänvisade till misstroendeomröstningen vi hade här i kammaren tidigare i dag, kan man konstatera att han talade sig varm för höghastighetståg. Men han har precis öppnat dörren för Ulf Kristersson. Då kan du se dig om i himlen efter några pengar till höghastighetståg och nya stambanor!
Det blir tydligt inte minst när man läser Moderaternas motion på detta tema. Fru talman! Det är en långtgående process att ta fram en infrastrukturproposition.
Riksdagens trafikutskott är involverat på olika sätt, och jag utgår från att företrädare för samtliga partier har, har haft och kommer att ha en dialog med företrädare för kommuner och regioner, för branscher och intresseorganisationer för att bilda sig en bra uppfattning om helheten.
En sak som jag har kunnat urskilja och som har framgått mer än något från samtliga av dem jag har varit i kontakt med är budskapet om att lagt kort ska ligga. Just detta signalerar också regeringen tydligt i propositionen och i sin kommunikation om den. Jag har också uppfattat att det finns någon form av gemensam hygglig hållning i just denna fråga i trafikutskottet.
Därför blir jag ganska förvånad över att en majoritet i utskottet nu har format sig kring att lyfta in finansieringen av isbrytare i detta. Låt mig vara tydlig. Det råder ingen tvekan om att vi socialdemokrater ser betydelsen av en välfungerande sjöfart och att det förutsätter att vi har en isbrytarverksamhet som fungerar effektivt även under svåra vinterförhållanden. Detta är en förutsättning för att vårt land ska fungera.
Vi är också väl medvetna om att vår isbrytarflotta börjar bli ålderstigen. Här har också ett arbete inletts där Sjöfartsverket arbetar tillsammans finländska Trafikledningsverket i ett designprojekt. Detta ska vara klart i slutet av detta år. Att föregripa resultatet av detta arbete är inte seriöst.
Att redan nu peka ut isbrytarna som en del av den ekonomiska ram vi nu behandlar är förhastat och riskerar naturligtvis att tränga ut andra objekt. Det handlar om objekt som redan nu finns i den rådande investeringsplanen och det faktum att i princip alla intressen samfällt har uttalat att lagt kort måste ligga.
Vi som har satt oss in i Trafikverkets förarbeten och underlag inför propositionen kan konstatera att det inte finns några ess i rockärmen. Den fråga man då måste ställa sig är: Vad vill ni ta bort? På samma tema blir jag också djupt bekymrad över Moderaternas agerande i frågan kring höghastighetståg.
Moderaterna är kanske det ledande oppositionspartiet och gör anspråk på att ta över statsministerposten. I Moderaternas motion på infrastrukturpropositionen vill man nämligen göra gällande att man håller sig till samma ekonomiska ram totalt sett men föreslår samtidigt en minskning av anslagen för utveckling av transportsystemet med totalt 33 miljarder. Man konstaterar också att infrastrukturprojekten är underfinansierade.
Det påståendet får väl stå för Moderaterna, men de gör här ändå en rejäl tankevurpa tillsammans med Kristdemokraterna, som vill skära ytterligare i medlen för utveckling av transportsystemet. Ingen kan väl ha undgått att debatten om höghastighetståg pågått en längre tid i vårt land.
Det hela började på allvar när den dåvarande moderata statsministern Reinfeldt tillsatte Sverigeförhandlingen med uppdraget att ta fram förslag till principer för finansiering av just höghastighetsbanor mellan Stockholm och Göteborg och Stockholm och Malmö. I den nu gällande planen återfinns finansiering för Lund-Hässleholm, Göteborg-Borås och Linköping-Järna som inräknas i projektet med höghastighetståg.
I en internationell kontext kan man naturligtvis fundera på om 250-350 kilometer i timmen är hög hastighet och om det verkligen är fråga om höghastighetståg. Men i vilket fall som helst innebär en minskning av anslaget, vilket Moderaterna alltså föreslår, att man sätter dessa projekt i gungning, och detta i en tid när investeringar behövs. Inte minst behövs de för tillväxt och för att skapa framtidstro.
Ytterligare ett förslag från Moderaterna, där de dessutom får medhåll av en majoritet i riksdagen och i trafikutskottet, gäller anslagskrediter för Trafikverket. Där vill man i ett tillkännagivande göra gällande att anslagskrediten för Trafikverket ska vara 10 procent. I sin motion anger Moderaterna att de vill ha en återgång till 15 procent, som de hävdar var gällande under Reinfeldts regering. Men det är ju inte sant.
Låt mig vara tydlig: Anslagskrediten regleras i budgetlagen, som senast beslutades 2011. Alltså lades den fram av - gissa vem! - den moderate statsministern Fredrik Reinfeldt. Den anger att anslagskrediten ska vara 3 procent men att den tillfälligtvis kan vara 10 procent. Moderaterna verkar uppenbart inte ha koll på hur budgetlagen fungerar, en lag som de själva lagt fram i riksdagen.
Jag måste också understryka att för innevarande år har Trafikverket en budget på 65 miljarder. En anslagskredit på 10 procent handlar alltså om 6,5 miljarder. Jag kan tycka att det är rimligt. Oavsett vilken regering vi har behöver man ha en bra kostnadskontroll. Om man sedan överskrider budgeten med 6,5 miljarder kan jag tycka att det ändå föranleder särskilda beslut i regeringen.
Jag vill också poängtera att 3 procent är nästan 2 miljarder. Ja, detta verkar ligga i tiden, fru talman. I jakten på att trycka till regeringen letar man krasst efter minsta gemensamma nämnare oavsett om det handlar om att fälla regeringen eller bara om att få till ett tillkännagivande.
Här kan vi, på motsvarande sätt, hitta en majoritet för ett tillkännagivande kring utbyggnad av elinfrastruktur, trots att man vet, eller åtminstone borde veta, att elinfrastrukturens investeringar ligger i utgiftsområde 22. Och utgiftsområde 22 hanteras av näringsutskottet.
Infrastrukturpropositionen, som vi nu behandlar, lyfter dock fram elinfrastrukturen som en viktig del för att man ska kunna minska utsläppen från transporter. Och regeringen jobbar med den frågan, inte minst i en infrastrukturkommission som ska ta fram en handlingsplan - det är ungefär det som man eftersträvar här. Man jobbar också med att ta fram ett arbete kring en nationell strategi för elektrifiering.
Hade ni bara pratat med era kollegor i näringsutskottet hade de kunnat informera er om i vilken budgetpost som elektrifiering finansieras och var man därmed borde besluta om detta. Men ni kanske menar att elinfrastrukturen också ska finansieras inom infrastrukturramen. Det för mig osökt tillbaka till diskussionen kring lagt kort ligger.
Vilka objekt är det som ska bort? Är det den efterlängtade stambanan mellan Linköping och Järna eller stambanan mellan Göteborg och Borås, som oavsett vad man tycker om höghastighetståg så väl behövs för att få ordning på den regionala trafiken så att människor kan ta sig till och från jobbet på ett bra och effektivt sätt? Jag kräver ett svar. Vilka projekt är det som ska bort? Fru talman!
Vi har en verklig chans att investera oss ur krisen. På så sätt klarar vi klimatet och kan samtidigt skapa nya jobb och ett bättre samhälle för alla i vårt land. Genom samhällsbygget kan vi skapa jämlikhet och jämställdhet. Pandemin har slagit hårt mot vårt land. Den har haft allvarliga konsekvenser för svensk ekonomi, och många har blivit av med jobbet. Sverige var inte perfekt innan krisen. Klimatutsläppen måste fortsätta att minska.
Utsläppen från transportsektorn oroar - såklart. Det är trångt på spåren. Det finns problem efter år av eftersatt underhåll. Vi behöver därför modiga investeringar i mer järnväg så att fler kan resa hållbart och så att gods kan fraktas klimatsmart.
Vi vill satsa på elvägar och laddinfrastruktur för att säkra elektrifieringen av fordonsflottan och bana vägen för eldrift, vätgas och andra hållbara drivmedel. Så småningom behöver detta också ske när det gäller sjöfarten och flyget. Med satsningar på underhåll ska vi kunna rusta hela Sverige starkt.
Vi socialdemokrater vet att vi skapar nya jobb och kan lösa samhällsproblemen när vi investerar i hela landet och i klimatomställningen. Vi socialdemokrater vet att investeringar i infrastruktur kommer att göra Sverige starkare.