KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Olovsson (S):
Jag tycker inte att det är så märkligt om vi i riksdagen har synpunkter när regeringen inte följer de bestämmelser som finns i grundlagen. Tills den förändras får man leva med kritik om man inte riktigt sköter sig. Jag tycker också att det är intressant att höra att vi inte riktigt har levt som vi lär, vi socialdemokrater, i det här fallet med kopplingen till arvsskatten. Jag var tvungen att kika lite extra på det.
Jag var med i riksdagen när frågan hanterades. Det var inte direkt så att det från borgerligt håll handlade om att man borde ta mer tid på sig i den beredningen. Tvärtom fick vi kraftig kritik för att vi inte gick snabbare fram. Finansministern påstår i sitt interpellationssvar att Lagrådets uttalande visar att systemet inte är anpassat för ett regeringsskifte. Det är klart att vi kan diskutera det framöver.
Men det är inte det som Lagrådet skriver, utan tvärtom skriver man uttryckligen att regeringen, trots den korta tid som blir följden av dagens regelverk, ändå borde ha kunnat göra mer för att bredda beredningen. Lagrådets skrivning ger inte finansministern det utrymme han nu försöker att kapa åt sig, nämligen att skylla ifrån sig på reglerna när han själv inte har lyckats. Det skulle vara bättre om finansministern erkände att det här inte var så bra.
Man borde ha varit mer förberedd på att regera. Man borde göra vad man kan för att komma till rätta med de problem som nu faktiskt uppstår och kanske framför allt lova att inte göra om det. Nu blir det kanske inte aktuellt om fyra år, då är det snarare vi socialdemokrater som får ta itu med problemet, men i alla fall. Vi är inte intresserade av den här typen av hafsverk en gång till. Skattepolitiken är ett allvarligt område. Det gäller att inte skapa lagstiftning som i onödan ger upphov till krångel och oklarheter.
Då slipper Skatteverket lägga stora resurser på onödig administration och dyra informationsinsatser utan kan i stället satsa på att komma till rätta med skattefusk till exempel. Det är inte så konstigt att Lagrådet ger regeringen underkänt. Jag skulle vilja höra finansministerns inställning till Lagrådet framgent men också när det gäller särpropositioner fråga: Kommer vi alltid att få ta alla de här frågorna direkt i budgetpropositionen?
Jag tror att det blir en bättre debatt, också mer klargörande och demokratisk, om vi kan ta det successivt under hösten och få reella diskussioner om lagförslagen. Det ger troligen också bättre lagar i slutändan. Jag vill gärna ha svar på de frågorna men också gärna ett löfte om att inte göra om det.
Fredrik Olovsson (S):
Jag vill börja med att tacka Johan Löfstrand för att han ställt den här interpellationen. Det är en viktig fråga som tas upp. Precis som statsrådet säger är det två olika synsätt som lite grann står mot varandra. Statsrådet representerar synsättet att marknaden ska ordna allt. Riktigt så enkelt tror jag emellertid inte att det är. Johan Löfstrand lyfte fram frågan om studentbostäder.
Det är naturligtvis en viktig fråga, och jag har väldigt svårt att se hur Sverige ska bli bättre av att vi inför en mängd inneboende och en ny trångboddhet i landet. Men i min hemkommun Katrineholm, där det kommunala bostadsbolaget funderar på att bygga seniorbostäder, blir den här frågan naturligtvis ännu mer komplicerad.
Det kan väl ändå inte vara regeringens mening att också de äldre ska skaffa sig någon att bo hos på det här sättet. För oss i Katrineholm är det minst sagt viktigt att vi får en möjlighet att förnya vårt bostadsbestånd, inte minst med bra seniorbostäder. Det är viktigt att ha en bra mix på bostadsmarknaden, och det har vi inte riktigt.
När regeringen nu drar undan möjligheterna till stöd blir det väldigt svårt att klara av situationen framöver. Det minskar också kommunens möjligheter att vara attraktiv, exempelvis att det finns lediga villor som barnfamiljer kan flytta in i när vi behöver förnya vår befolkning - för det är många som vill flytta in.
Jag undrar också lite grann över hur statsrådet ser på bostadsbyggandet framöver. Han är väldigt kritisk till de senaste årens bostadsbyggande, som vi ju vet har varit väldigt positivt. Det är väl ändå även regeringens uppfattning att vi har haft en stark utveckling de senaste åren på bostadsmarknaden när det gäller bostadsbyggandet.
Jag skulle vilja veta vilken prognos som regeringen gör för de kommande åren när det gäller byggandet av nya bostäder, med tanke på de försämringar som den borgerliga regeringen nu driver igenom.
Fredrik Olovsson (S):
Mats Odell och jag har inte riktigt samma inställning. Jag ser bostaden som en social rättighet och inte som en vara bland andra på en marknad där den som har råd kan skaffa sig något bra medan andra får ta in i källaren hos någon gammal tant, som Johan Löfstrand så målande uttryckte det.
Eftersom jag inte fick något svar på hur regeringen ser på utvecklingen framöver när det gäller bostadsbyggandet får jag väl göra som så ofta annars, alltså svara själv. När Mats Odell beskriver hur det har sett ut de senaste åren använder han uttryck som att Sverige "krälar i bottenslammet". Det är målande och vackert uttryckt.
Men samtidigt skriver regeringen i sitt konvergensprogram att Sverige de senaste åren har haft en mycket stark utveckling när det gäller bostadsinvesteringarna men att man ser att det nu kommer att bromsas in. Man kan undra vilket bottenslam Mats Odell då ska ned i.
Fredrik Olovsson (S):
Finansministern motiverar i alla fall en del av borttagandet av den 5-procentiga nedsättningen med att man ska sänka skatterna för andra företag, på andra sätt i alla fall, inte minst för att stimulera den hushållsnära sektorn. Jag måste knyta an till det som Thomas Östros sade på detta område.
Väldigt många av de företag som jag besöker när jag befinner mig i Katrineholm eller någon annanstans i Sörmland är små verkstads- och industriföretag. Det är alltså de som ska finansiera detta för att det ska bli billigare för ganska rika människor i till exempel Stockholm att få sina hem städade. Jag har svårt att se hur det skulle öka Sveriges konkurrenskraft. Det är i alla fall inte bra för företagen i den valkrets som jag kommer från.
Jag tycker också att det är märkligt att regeringen inte kan presentera någon form av konsekvensanalys av sina skatteförslag. Jag kan ha en viss förståelse för att det var bråttom efter valet och att man då inte hann med att göra allting som man borde göra. Men nu har det snart gått ett par månader sedan budgetpropositionen hamnade på riksdagens bord. Och det finns fortfarande inga svar på frågorna om vilka konsekvenser som regeringen ser.
Jämfört med i år ökar alltså lönekostnaden för småföretagen nästa år. Och det blir ännu större skillnader för den som hade tänkt anställa sin första medarbetare. Min fråga kvarstår om finansministern inte tror att dessa försämringar spelar någon roll för anställningsviljan i de små företagen.
Fredrik Olovsson (S):
Som katrineholmare tycker jag att det är tråkigt att i dag behöva uppleva hur vår tingsrätt sitter på de anklagades bänk. Den är en av många verksamheter i vår kommun som vi med rätta kan känna oss stolta över. Att den borgerliga majoriteten här kommer att ta den ifrån oss är någonting som vi tycker är väldigt tråkigt.
Extra trist blir det förstås eftersom regeringens besparingsåtgärder också på andra områden som Skatteverket, kronofogden och Försäkringskassan drabbar vår ort. Det är förstås inte fel att man försöker effektivisera den statliga verksamheten. Tvärtom ska statlig verksamhet inte finnas för sin egen skull.
Det gäller givetvis också tingsrätter. Men tingsrätten i Katrineholm är en bra och effektiv domstol. De vinster som sägs komma av den här nedläggningen är inte särskilt realistiska. Därför vill jag att riksdagen avvisar regeringens förslag. Om ambitionen är en effektiv tingsrättsorganisation ska Katrineholms tingsrätt vara kvar.
Som jag sade fungerar tingsrätten i Katrineholm bra och effektivt. Man har låg personalomsättning. Man har inte svårare att rekrytera personal än någon annan tingsrätt när det uppstår vakanser. Kompetensutvecklingen sköts på ett bra sätt. Målbalanserna ligger bra till jämfört med andra jämförbara tingsrätter, och antalet domar som ändrats i högre instans är ganska litet.
På punkt efter punkt faller de argument som används för varför den här tingsrätten ska läggas ned. Vill man ha en effektiv tingsrättsorganisation ska Katrineholms tingsrätt vara kvar. När jag har besökt tingsrätten har jag fått ta del av statistik som visar att den är en av de mest omtyckta arbetsplatserna i hela Domstols-Sverige.
Kanske är det också därför resultaten sedan blir bra och det är ganska lätt att rekrytera personal. Den informationen kanske också justitieministern hade fått om hon hade bemödat sig om att besöka tingsrätten i Katrineholm när hon besökte vår kommun för några veckor sedan, men det gjorde hon förstås inte. Hade hon gjort det hade hon också fått veta att nedläggningen även kommer att drabba polisverksamheten.
En resa till tingsrätt kommer att ta minst en och en halv timme längre för oss katrineholmare, och det gäller faktiskt också för poliser. Det handlar om minst en och en halv timme varje gång. Det kommer nog inte att drabba mig så där väldigt mycket - jag är inte så ofta i tingsrätten - men det kommer att drabba poliser, som är där.
När timmarna för poliserna räknas ihop blir det faktiskt flera heltidstjänster som kommer att tas från aktiv, brottsbekämpande verksamhet till transporter. Men det struntar man uppenbarligen i från regeringens håll och från den borgerliga majoriteten i utskottet. Avstånd finns tydligen bara norr om Mälaren.
Det tillskott av poliser som vi gemensamt arbetar för kommer i vår kommun att läggas på meningslösa transporter. Om ambitionen är ett effektivt rättsväsende då ska Katrineholms tingsrätt vara kvar, och jag hoppas att det också kan bli riksdagens beslut i eftermiddag.
Fredrik Olovsson (S):
Det stämmer att det är sju mil mellan Katrineholm och Nyköping, och eftersom jag bott i Luleå vet jag att det är ungefär 35 mil till Kiruna. Jag har åkt den sträckan. Det är alltså inte det debatten handlar om. Debatten handlar om de poliser i Katrineholm som nu kommer att få sitta i bilen i väntan på domstol i stället för att vara ute i aktivt brottsbekämpande arbete. Det är vad det handlar om.
Det är inte så att vi socialdemokrater föreslagit att de tingsrätter i Norrland som Krister Hammarbergh tog upp ska läggas ned. Så är det inte. Det är något som han hittar på för att få ihop sin argumentation. Jag tycker att det vore på sin plats att de borgerliga politiker som före valet, bland annat i Katrineholm, stod upp och sade att en borgerlig regering är en garant för att tingsrätten i Katrineholm ska vara kvar nu också tog lite ansvar. Nu är ni i regeringsställning.
Nu har ni makten. Nu får ni också ta ansvar för de beslut ni fattar.
Fredrik Olovsson (S):
När det gäller Motala överlåter jag det med varm hand till Sonia Karlsson som kommer att tala om just Motala. I stället kan jag fortsätta att tala om Katrineholm, den tingsrätt som Krister Hammarbergh kommer att lägga ned. Sedan kan han låtsas att vi socialdemokrater föreslagit i kammaren eller någon annanstans att vi ska lägga ned de tingsrätter som man nu försöker ge sken av att man räddar.
Det enda man räddar är möjligen sin ihåliga argumentation, att man bytt linje och nu lägger ned tingsrätter som man tidigare sagt skulle finnas kvar. Det tycker jag är mycket beklagligt.
Fredrik Olovsson (S):
Det är uppenbart att Fredrik Schulte älskar den nya fastighetsskatten. Det var många superlativ om hur fantastiskt livet nu blir för människor när man genomför detta. Det är många som inte delar den uppfattningen. Två av dem har skrivit en debattartikel i dag i Svenska Dagbladet. Det är dessutom två partikamrater till Fredrik Schulte. Jag antar att ni har väldigt spännande debatter i Moderata samlingspartiet eftersom ni har så olika uppfattning om just det här förslaget.
Fredrik Schultes partikamrat, ordföranden i skatteutskottet, Lennart Hedquist har också varit inne på mycket av den kritik som vi har fört fram nu, nämligen att de som har dyra hus kanske borde få betala lite mer i fastighetsskatt. I Svenska Dagbladet den 7 augusti i år säger han att gränsen kanske borde vara 10 000-15 000 för dem som har riktigt stora och dyra hus. Om det hade varit förslaget nu hade inte heller orättvisorna blivit lika stora som de nu blir.
Lennart Hedquist hade insikt om detta, men den saknas tydligen hos Fredrik Schulte. Jag har en fråga också, och den hänger samman med den ansvarslösa ekonomiska politik som regeringen bedriver och konsekvenserna av den för dem som har bostadslån. Den politiken har drivit upp räntorna kraftigt.
Riksbanken har motiverat höjd ränta med att regeringen för en så expansiv politik och eldar på med stora skattesänkningar på toppen av en högkonjunktur. Sedan valet har SBAB:s rörliga ränta stigit med 1,87 procentenheter. Det låter inte så mycket, men för ett miljonlån innebär det 18 000 kronor mer i ränta varje år.
Frågan är om det är så smart egentligen att sänka skatterna på ett sådant sätt att räntorna stiger. Det blir inte så mycket kvar i plånboken när man räknar ihop det här på slutet. Jag undrar om Fredrik Schulte tycker att det är en bra metod.
Fredrik Olovsson (S):
Jag läste vad Riksbanksdirektionen skrev när de höjde räntan före sommaren. Det var alltså de som bestämmer över räntan som sade att eftersom regeringen driver en så expansiv finanspolitik och eldar på med stora skattesänkningar i en högkonjunktur - det skrev de inte, men det är ju det - var man tvungen att skruva upp räntan.
Det kanske vore bra att lyssna på dem som faktiskt bestämmer och vad de tycker om regeringens ekonomiska politik. Det är ju det som i slutänden betyder någonting, inte vad bedömare i största allmänhet tycker. Det innebär ju att regeringens ekonomiska politik, som är stora skattesänkningar, får till konsekvens att det blir dyrare att bo i Sverige.
Era skattesänkningar äts upp av räntehöjningar i det här fallet, och det är viktigt när man diskuterar fastighetsskatt. Det hänger faktiskt ihop. Därför vill jag hävda att den oansvariga ekonomiska politik som ni bedriver innebär just att folk får betala mer i ränta. Före valet sade ni också att ingen skulle behöva betala mer i fastighetsskatt eller i skatt över huvud taget på det här området.
I Göteborgs-Posten från i söndags tycker jag att det finns en väldigt intressant kommentar av statssekreterare Ingemar Hansson, som ju är bekant. Han säger att det alltid finns någon som måste betala mer. Det sade vi också före valet. Det kommer att bli så att någon får betala mer. Frågan är bara varför denna någon ska vara landets pensionärer och landets låginkomsttagare. Det är det som riksdagens utredningstjänst visar.
Det är de grupperna som förlorar på det förslag som nu ligger på riksdagens bord. Förklara gärna varför det är just låginkomsttagarna och pensionärerna som ska förlora på den här politiken.
Fredrik Olovsson (S):
Jörgen Johansson har synpunkter på mitt ordval. Det mest intressanta med mitt ordval är att jag valde att citera Fredrik Reinfeldt som i SVT:s Aktuellt sade att regeringens politik nog kunde upplevas som brutal och att det var en anledning till att opinionssiffrorna var så dåliga för den borgerliga regeringen. Därifrån kommer ordvalet, brutaliteten, så att säga.
Regeringens ekonomiska politik är naturligtvis totalt sett väldigt hänsynslös. Man sparar hårt på de allra sämst ställda i samhället medan de bäst ställda får stora skattesänkningar. De får det mycket bättre. På så sätt ökar klyftorna i samhället, och det tycker vi socialdemokrater inte om. Låt mig gå tillbaka till frågan om fastighetsskatten. Nu blir det en förändring.
Pengarna ska överföras till kommunerna, och under åren framöver kommer utvecklingen på bostadsmarknaden alltså att i allt större utsträckning påverka kommunernas ekonomi. Centerpartiet har tidigare under mandatperioden även gått med på andra förändringar i utjämningssystemet, vilket har ökat klyftorna mellan kommuner och regioner. Jag undrar därför om Jörgen Johansson kan lova att detta förslag inte kommer att innebära ytterligare klyftor. Kan Jörgen Johansson ge det löftet?
Det är nog viktigt för många ute i landet att få veta det, inte minst för de kommunalråd som räknar på hur de åren framöver ska kunna hantera sin ekonomi för att ordna för den välfärd som människor ute i bygderna är beroende av. Sedan sade Jörgen Johansson att någon måste betala. Men det var ju det som ingen skulle behöva göra - före valet. Ni sade att ingen skulle behöva betala. Alla skulle vinna på det.
Nu visar det sig att landets pensionärer än en gång blir förlorare. Det vore kul att få veta om Jörgen Johansson har någon förklaring till det.
Fredrik Olovsson (S):
Det var intressant att höra Jörgen Johansson säga att det är synd om dem som nästan gjort en förlust och ändå får betala reavinstskatt. Därför är det märkligt att man väljer att höja reavinstskatten som ju slår mot de grupper som har villor som inte stigit särskilt mycket i värde och där nästan hela värdeökningen alltså består av inflation. Det är ingen reell vinst.
I stället innebär utvecklingen av penningvärdet att de får en vinst. Den inflationen ska Jörgen Johansson beskatta ytterligare. Jag vet inte om just den delen av regeringens politik är det brutala. Det brutala ligger i den ekonomiska politiken i dess helhet. Den innebär att klyftorna ökar genom att man sparar på arbetslösa, sjuka och pensionärer medan de grupper i samhället som har det bra ställt - de högavlönade, de rikaste - får stora skattesänkningar.
Det är där det hänsynslösa ligger. Det är där det brutala i politiken ligger. Jag måste även ställa en fråga om begränsningsregeln. Den ska tydligen införas, kanske någon gång, möjligen senare, för pensionärer. Det är dock inte bara lågavlönade pensionärer som omfattas av den begränsningsregel som finns i dag utan också andra grupper med låga inkomster.
Tänker Jörgen Johansson och hans kamrater strunta i andra lågavlönade eller är det bara pensionärerna som kan räkna med en begränsningsregel, kanske, möjligen, någon gång i framtiden?
Fredrik Olovsson (S):
Gunnar Andrén gör det i någon mån lite lätt för sig. De delar som kan anses vara positiva, sänkningen, är han för, men de delar av kompromissen som innebär höjningar eller försämringar var han egentligen emot. Det är möjligt att det var på det sättet, men det blir lite svårt att debattera frågorna. Det är nog bäst att Gunnar Andrén tar ansvar för helheten.
Ni är alla väldigt stolta över det förslag som ni genomför. Gunnar Andrén var inget undantag på det sättet. Och nu infrias vallöftet, säger han. Men tycker Gunnar Andrén verkligen att vallöftet infrias? Var inte vallöftet att taket skulle vara 4 500? Nu blir det 6 000.
Sade ni någonting om den nya flyttskatten, som kommer att kunna leda till olika former av inlåsningseffekter och snedheter när människor hellre bor kvar än att flytta fast man kanske borde flytta för att det blir lättare att få jobb eller för att man bor bättre i en lägenhet på äldre dagar till exempel? Det var mina frågor till Gunnar Andrén.
Fredrik Olovsson (S):
Gunnar Andrén säger att Socialdemokraterna aldrig gjorde några förändringar i det här systemet, men det är inte sant. Det genomfördes en rad förändringar till följd av de stigande fastighetsvärdena för att mildra effekterna. Det är inte med sanningen överensstämmande.
Gunnar Andrén tillhör dem som i Svenska Dagbladet den 7 augusti anslöt sig till uppfattningen att man kanske borde ha en något högre gräns för dem som har de allra största och dyraste husen, att det kanske var mer rimligt att betala 10 000-15 000 för de riktiga lyxvillorna. Det var den uppfattningen som skatteutskottets ordförande hade, och Gunnar Andrén anslöt sig till den.
Då hade skillnaderna mellan dem som har de riktigt stora och dyra husen och dem som har mer normala villor blivit lite mindre, kanske lite mer anständiga. Nu blir det kolossalt stora skattesänkningar för dem som har de allra finaste husen. Det visar sig också att det återigen är de som har de allra högsta inkomsterna som vinner på den borgerliga regeringens förslag.
De som har mindre och vanliga hus och de som har lägre inkomster får däremot inte de här stora sänkningarna - de kanske inte får några sänkningar alls utan i några fall höjningar. Samtidigt vet vi att det blir sjuka, arbetslösa och pensionärer som får bära väldigt mycket av de försämringar som regeringen också inför.
Fredrik Olovsson (S):
Jag har förstått att vi har lite olika syn, i opposition och majoritet, på vad som är rimliga skatter. Vi tycker att det är rimligt att de som har de allra högsta inkomsterna, de stora förmögenheterna och de stora dyra husen ska betala mer i skatt än andra. Nu går utvecklingen åt andra hållet.
Det blir de som har de stora dyra husen, de riktigt lyxiga villorna, de som har de högsta inkomsterna och de som har de stora förmögenheterna som vinner väldigt kraftigt på de förslag som röstas igenom här före jul. Samtidigt drar man åt tumskruvarna på sjuka och deltidsarbetslösa. Landets pensionärer blir i vanlig ordning utan när Kristdemokraterna får vara med och bestämma. Jag tycker att det är tråkigt.
Utvecklingen i Sverige på det här området går åt fel håll. Jag tycker också att det är märkligt med tanke på att det går så bra för Sverige. Vi har stora överskott i den offentliga ekonomin. Ska man då verkligen behöva göra de här stora försämringarna just för de människor som är mest utsatta? Det är bara att beklaga, men det är väl det som debatten kommer att handla om i nästa valrörelse, antar jag.