Margareta Cederfelt (M):
Vi från konstitutionsutskottet kommer in här för att ha vår debatt om statsrådens tjänstutövning och regeringsärendenas handläggning direkt efter att det har varit partiledardebatt. Det kan tyckas som ett sammanträffande. Luften här i salen är väldigt kvalmig och nästan darrar efter den intensiva debatt som partiledarna har haft här.
Vi får se huruvida luften kommer att darra även när vi i KU har vår debatt här i dag. Det ärende som vi nu debatterar handlar, precis som utskottets ordförande Berit Andnor sade, om regeringens tjänsteutövning och om hur regeringens arbete bedrivs enligt regeringsformen, förvaltningslagstiftningen med flera lagstiftningar.
Det kan låta väldigt formalistiskt, och det är det. Det handlar faktiskt om grundvalen för den demokrati vi har. Jag ska börja med att säga några ord om detta. Under den här mandatperioden har jag haft förmånen att vara ute som valobservatör i ett stort antal länder för att se hur valen genomförs.
Det som har varit slående i de länderna har varit att grundvalarna för demokratin har varit sönderslagna. Respekten och förtroendet för demokratin har inte fungerat. Ett litet antal människor har röstat. Många personer har uppfattat att det inte har någon betydelse hur man röstar. Det som dessutom är centralt i dessa länder är att det inte finns någon konstitution. Det finns ingen öppenhet eller transparens som fungerar.
Jag vill lyfta in den debatt vi har här i dag i det perspektivet. Det arbete vi gör i KU är faktiskt grunden för våra andra kolleger när de sedan debatterar vidare i sina respektive utskott när det gäller sakfrågorna. Därför är det viktigt att den debatt vi har här följer det regelverk som finns och är transparent så att det går att följa vad vi debatterar.
Jag skulle också vilja lyfta upp en fråga som ofta återkommer i de här sammanhangen. Det är: Har debatten i KU någon betydelse? Har det någon betydelse vad vi säger här? Ja, det har det. Vi har gjort vår granskning och samlat in ärenden, och nu har vi vårt betänkande. Jag skulle vilja gå tillbaka till ett exempel. Det handlar om bidragsgivningen.
I 2006 års granskning uttalade utskottet att det vid beslut om bidrag i regel bör ställas krav på att återrapportering av detta ska ske, och om det ska ske på något annat sätt ska det framgå av regeringsbeslutet, för så var inte fallet då. I dag konstaterar utskottet att det har blivit bättre. I dag finns det krav, och det fungerar när det gäller återrapportering, men det finns fortfarande en förbättringspotential.
Jag tycker att detta är en viktig fråga att lyfta upp. Det exemplifierar att det vi gör i KU har betydelse. Det vi säger och det vi slår fast i våra beslut är någonting som får genomslag. Utifrån detta perspektiv vill jag lyfta upp ytterligare en fråga som ordföranden Berit Andnor tog upp. Det gäller frågeinstituten.
Vi i utskottet har kommit med ett förslag till kommande konstitutionsutskott. Jag säger kommande eftersom det här är mandatperiodens sista granskningsbetänkande. Det kommer att vara ett nytt KU som för arbetet med att granska regeringens tjänsteutövning vidare efter valet.
Det handlar om vikten av att se över hur frågeinstituten ska utformas i framtiden. Mycket har skett när det gäller hur regeringen bedriver sitt arbete och även när det gäller hur vi arbetar i riksdagen. Det är viktigt att riksdagen har ett fungerande kontrollinstrument.
Därför anser vi i utskottet, såväl opposition som majoritet, att frågeinstituten måste utvärderas och följas upp så att vi i riksdagen kan bedriva en fungerande kontroll av regeringen. Min partikollega Andreas Norlén kommer att närmare beröra utnämningspolitiken i sitt anförande.
Därför kommer jag inte att säga så mycket mer om den än att jag tycker att det har gjorts en väldigt bra sak när det gäller utnämningspolitiken. Det är att regeringen påtalade att andelen kvinnliga myndighetschefer skulle öka, och det har skett så. Sedan 2007 har andelen kvinnliga myndighetschefer ökat med 5 procentenheter från 40 till 45 procent.
Jag tycker att det är en trend som går i rätt riktning. Men det är naturligtvis också viktigt att dokumentationen av utnämningspolitiken utvecklas precis på samma sätt som gäller administrativa göromål i alla andra sammanhang där det sker en utveckling.
Sedan har vi beredningskraven. Det är oerhört viktiga frågor. Vi måste ha ett fungerande system som är transparent. Det måste vara ett system som fungerar oavsett om det är ett normalt riksdagsår eller om det är kristider. Det måste finnas angivelser som följs. Hur ska beredningen ske? Hur ska remittenterna vara? Vem ska få vara det?
Det måste självfallet också finnas möjligheter till undantag beroende på hur situationen ser ut och hur akut det är att ett beslut fattas. Mycket av den tidigare partiledardebatten här i dag handlade just om regeringsduglighet och de prov som Sverige utsattes för under den kristid som har varit och fortfarande pågår.
Det handlar om förmågan att få fram beslut och agera. Det är viktiga frågor, men det är också, precis som vi i konstitutionsutskottet har fastslagit, angeläget att det finns en dokumentation och möjligheter till uppföljning. Den här delen om beredningskrav och kristider kommer Karl Sigfrid att beröra mer i sitt anförande.
Det låter nästan som om Berit Andnor och jag har gått efter samma ordning när vi har skrivit våra anföranden. Jag vill också nämna några ord om regeringens personalstyrka, herr talman. Det är viktigt att regeringen har rätt bemanning. Det gäller inte bara antal utan också kompetens. Nu har regeringen lämnat ordförandeskapet.
Det svenska ordförandeskapet har övergått till ett spanskt ordförandeskap. Då återstår endast att avsluta det svenska ordförandeskapet. Det brukar ske under en sexmånadersperiod. Här har vi alla i konstitutionsutskottet, oavsett om vi tillhör majoriteten eller oppositionen, sagt att det är angeläget att regeringen minskar sin personalstyrka.
Jag tror att vi alla måste lyfta upp den här frågan mycket mer. År 1990 fanns det 1 786 tjänstemän i Regeringskansliet. År 2000 hade siffran ökat till 2 435 och år 2009 till 3 322.
Har det någon gång varit en minskning av antalet anställda i Regeringskansliet under denna tid? Ja, år 1992 minskade antalet anställda i Regeringskansliet med 83 personer enligt den dokumentation som vi har i vårt betänkande.
Därför tycker ett enigt utskott att det är viktigt att vi i konstitutionsutskottet trycker på att Regeringskansliets personal ska minska i antal nu när ordförandeskapet är över och att den bemanning som finns i Regeringskansliet ska rymmas inom avsatt budget. Herr talman!
Med detta yrkar jag på godkännande av anmälan i konstitutionsutskottets betänkande.