Maria Ferm (MP):
Dagens aktuella debatt handlar om situationen i utsatta stadsdelar. I grunden är det en fråga om att alla som växer upp i Sverige ska ha möjlighet att forma sitt eget liv och nå sin potential. Så är det inte i dag. Det finns flera hinder som på olika sätt stoppar oss från det. Vi måste forma en politik som kan bryta en negativ spiral, som kan få människor och därmed stadsdelar att växa. En sådan politik måste vara framtidsinriktad. Den får dock inte vara naiv.
Det finns ingen motsättning mellan att vara tuff mot kriminaliteten och att vara tuff mot kriminalitetens orsaker. Utan det senare blir det tidigare bara opportunism. Ett stort problem i flera städer i dag handlar om otrygghet, om kriminalitet, om dåliga skolor och trångboddhet. Samhället måste investera och ge nya livschanser. Men vi måste också ställa krav.
För många unga som växer upp i dag finns det alltför få sätt att bli någon, att bli sedd, att få respekt och synas. Ett är att bli fotbollsproffs. Det kan förvisso vara en väg för någon, men för flertalet kommer det aldrig att bli verklighet. Det kan inte vara den enda vägen. För den Zlatan som inte slår igenom på fotbollsplanen måste andra vägar finnas för att bli frisör, maskiningenjör, sjuksköterska eller trafikplanerare - för att få ett jobb och ett sammanhang.
För alltför många unga som växer upp i dag ligger ett liv i kriminalitet alltför nära. Kanske börjar det oskyldigt med skolk från skolan, ett sammanhang med äldre, mindre brott som skenar iväg mot något värre. Tidiga insatser är helt avgörande för att unga killar på glid inte ska hamna i en snabbt nedåtgående spiral. De utsatta stadsdelar vi diskuterar är alltför ofta präglade av brottslighet och därmed otrygghet. Mot detta måste samhället agera.
Det största problemet är den grova organiserade brottsligheten, med män som lever utanför samhället och har sina egna lagar och regler. Polisen måste prioritera detta. Regeringen har redan vidtagit en del åtgärder, men mer kommer att behöva göras. Att myndigheter får bättre möjligheter att utbyta information från och med i sommar är ett viktigt steg. Vi politiker måste även fortsatt vara lyhörda inför myndigheternas önskemål för att komma till rätta med och bekämpa grov organiserad brottslighet.
Grogrunden för grov organiserad brottslighet är pengar. Det är därför viktigt att vi ser hela kedjan. Viss ekonomisk brottslighet kan te sig mer oskyldig. Men kostar det 70 kronor att åka taxi, under hundralappen att klippa håret, 25 kronor för ett paket cigaretter eller 25 kronor för en öl på restaurangen måste man fråga sig om lagar och regler följts och vilka villkoren egentligen är.
Den svarta ekonomin hänger ihop med den grova ekonomiska brottsligheten. Det är samma skamlösa människor som smugglar cigaretter och svartsprit som smugglar narkotika, människor och vapen. Det är samma skamlösa människor som utnyttjar arbetare med underbetalda arbeten som inte betalar sin skatt. Att arbeta emot den svarta ekonomin i alla dess former innebär att vi jobbar emot det hänsynslösa utnyttjandet av människor.
Motverkar vi den grova ekonomiska brottsligheten motverkar vi också en av de farliga dörrarna för unga killar på glid som i dag har som en av sina möjligheter att bli någon, att bli sedd, genom att göra karriär som yrkeskriminell. För varje ung kille vi kan förhindra på den banan sparar vi både pengar och ökar tryggheten. Men vi ger också en människa en framtid. Mycket börjar i skolan.
De bästa lärarna och de mesta resurserna ska satsas på de skolor som har de tuffaste utmaningarna. I vårbudgeten finns det en särskild satsning på just dessa skolor. Vi ska satsa på att renovera de bostadsområden som är mest slitna. Vi måste i möjligaste mån förhindra trångboddhet och erbjuda fritidsaktiviteter i utsatta områden. Samtidigt måste vi ställa väldigt tydliga krav. Att begå brott och sprida otrygghet är aldrig någonsin okej.
Våld och stenkastning mot blåljuspersonal är särskilt problematiskt. Det är helt oacceptabelt och måste motverkas. I miljonprogramsområdena upplever såväl brottsoffer som förövare och boende oro och otrygghet, samtidigt som de har ett lågt förtroende för polisen och dess förmåga att lösa brott. Enligt en rapport som kom från Miklo för några år sedan är det en återkommande uppfattning hos boende i miljonprogramsområdena att de poliser som beter sig tveksamt handlar rasistiskt.
Av rapporten framgår att en fjärdedel av dem som utsatts för brott inte anmäler detta och att förtroendet för polisen är särskilt lågt bland unga män. Dessa uppgifter visar på en allvarlig förtroendeklyfta mellan boende och en av de viktigaste delarna av staten - ordningsmakten. Om människor i utsatta stadsdelar inte känner förtroende för polisen minskar sannolikheten att brott anmäls och att personer ställer upp och vittnar, och risken är att tipsen från allmänheten uteblir.
Det leder också till en minskad upplevelse av trygghet och en förstärkt känsla av att vara lämnad utanför. En annan del av detta är framväxten av polishat. Det sprids nidbilder av poliser på ett sätt som ytterligare förstärker känslan av otrygghet och utsatthet. Detta riskerar i sin tur att på ett oacceptabelt sätt öka motsättningar och locka olika individer till upplopp.
För att förbättra kommunikationen och förståelsen mellan polis och ungdomar har bland annat Polisförbundet och Fryshuset ett gemensamt dialogprojekt. I Göteborg finns också projektet Människan bakom uniformen, som har till syfte att förbättra dialogen mellan ungdomar och personer i uniformsyrken. Miljöpartiet vill bygga Sverige starkare genom att säkerställa att polisen kan arbeta på ett effektivt sätt med brottsbekämpning och genom att bekämpa kriminalitetens grundorsaker.
Vi måste vända utvecklingen i våra mest utsatta stadsdelar och skapa ett tryggare samhälle där fler känner framtidstro och egenmakt.