Helena Vilhelmsson (C):
Jag tänker ta tillfället i akt att tala om någonting som många andra i utskottet har talat om under denna debatt. Det är någonting som vi inte borde behöva tala om och som borde höra hemma på samhällets soptipp, långt bort och långt ned: våld i nära relationer och våld mot kvinnor.
Förra året kom det in över 13 000 polisanmälningar om våld mot kvinnor, vilket är en ökning med 32 procent jämfört med året innan. Var fjärde kvinna utsätts för våld i nära relationer, och vart sjunde barn berörs - det vill säga blir slaget eller ser sin mamma misshandlas - enligt kriminologen Nina Rung.
Det värsta av allt är att ungefär 20 - jag tror att den senaste siffran är 22 - kvinnor dör varje år på grund av detta, och det kanske inte ens är vid själva misshandelstillfället utan långt senare. Jag tror att vi alla är lika berörda av dokumentären om Josefin Nilsson.
När man lyssnar på omständigheterna i det fallet undrar man ju varför gärningsmannen inte sitter bakom lås och bom enbart beroende på de hot som han har uttalat mot Josefin Nilsson. Av detta skäl är det många med mig som tidigare har motionerat om en lex Lotta.
När detta händer - när kvinnor dödas - och man utreder det har det visat sig bakåt i tiden att dessa kvinnor faktiskt på något sätt har bett om hjälp. De har signalerat att de lever under detta förtryck. Ändå har samhället inte lyckats, och kvinnorna har mist livet.
Lex Lotta handlar om en obligatorisk samverkan mellan myndigheter för att förhindra detta och om att man ska tillsätta en haverikommission. Även jag har alltså motionerat om detta. Förvisso yrkas avslag på motionen, och jag köper det eftersom detta delvis har genomförts. Jag är mycket nöjd med att regeringen har lyssnat på kritiken genom åren och faktiskt delvis har infört en sådan här lagstiftning.
Grunden för detta redogjordes för 2018 i betänkandet Att bryta ett våldsamt beteende - återfallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld . I detta betänkande föreslogs att en ny sekretessbrytande regel ska införas för att förebygga allvarlig brottslighet mot person.
Till exempel skulle socialtjänsten och hälso- och sjukvården genom denna bestämmelse ha möjlighet att lämna uppgifter om enskilda personer till polisen. Men i utredningen stod också att det inte skulle vara någon skyldighet utan att socialtjänsten trots allt i enskilda fall skulle kunna välja om man var redo att lämna ut uppgifter. Detta är ju helt galet, fru talman.
Men i den nya lag som började gälla från och med i år - lagen om utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall - kan jag dock utläsa att man har infört en ny bestämmelse om tystnadsplikt. Det föreslås att regleringen av denna tystnadsplikt ändras så att sekretessen med oförändrat skaderekvisit följer uppgiften.
Jag utgår från att detta från och med nu gäller och att alla myndigheter - socialtjänsten, hälso- och sjukvården och kanske på sikt skolan och andra myndigheter - ska samverka i utredningar av fall som gäller misshandel och våld mot kvinnor. Som sagt: Det är bra att lagskärpningen för myndigheters samverkan har stadgats.
Men i det förslag som gäller från i år finns en sak som är väldigt märklig. Det gäller nämligen endast brott som förväntas ge straff på över ett år. Detta tycker jag låter helt galet, fru talman.
Det innebär att om en man misshandlar en kvinna utreds det enligt den nya lagen inte med tvingande samverkan och uppgiftslämnande myndigheter emellan om straffet förväntas bli under ett år.
Detta innebär ju att en kvinna fortfarande kan mista livet nästa gång personen misshandlar någon, vilket man kanske hade kunnat undvika om man hade vetat om att denna person faktiskt var så våldsam och så farlig för sin omgivning.
Den nya lagen handlar om att myndigheter ska samverka och om att myndigheter ska lämna uppgifter i målet som annars är sekretessbelagda. Detta ska naturligtvis gälla om inte alla brott så i alla fall de brott som får en förväntad straffpåföljd om nio månader. På detta sätt omfattar man också brott med titeln grov kvinnofridskränkning och olaga tvång.
Det finns oändligt mycket mer att säga om detta, men det här är en detalj. Trots att det har tagits steg mot att bättre bemöta män som misshandlar kvinnor finns det kvar att göra. Jag är glad att regeringen har tagit dessa steg, men vi kommer att bevaka och jobba för att lagstiftningen blir än säkrare. Med detta yrkar jag likt min kollega Jonny bifall till reservation 33.