Maud Olofsson (C):
Även om man inte ska fastna i historien tror jag att det är rätt viktigt att komma ihåg den, precis som Krister Hammarbergh säger. Jag läser innantill från två skriftliga frågor som Ulrica Messing har svarat på, dels från Ulla Löfgren, dels från Gunilla Tjernberg. I Ulla Löfgrens fråga står det att bakgrunden till frågan är att regeringen i vårpropositionen 2005 beslutade att göra en besparing med 50 miljoner kronor på anslaget för transportbidrag.
I svaret på Gunilla Tjernbergs fråga står det att regeringen i vårpropositionen aviserade förslag om att sänka anslaget inom utgiftsområde 19 Regional utveckling med 100 miljoner kronor för 2006 för att finansiera utgifter till följd av stormen i Sydsverige. Det är precis som K G Abramsson säger: Detta har skett förut. Det som inte har varit bra är ju att transportstödet har varit underbudgeterat.
När jag försöker förklara vad som hände när vi tillträde kan jag bara konstatera att vi var tvungna att lita på de beräkningar som fanns om de behov som skulle uppstå. Jag läste Socialdemokraternas siffror. Det är det man har att göra när man tillträder. De siffror som fanns redovisade var ju att det saknades 28 miljoner för 2006 och 150 miljoner för 2007.
På det underlaget hade också Socialdemokraterna byggt sin egen budget. Vare sig ni vill kännas vid det eller inte var det på det sättet. Den andra delen som jag vill ta upp är att jag kan fundera över varför Ulrica Messing inte har haft en djupare diskussion med kommissionen på ett tidigare stadium. När det gäller intransportstödet får vi ändå intrycket att det inte är det som har varit det stora trycket på kommissionen.
Kommissionen har nog snarare uppfattat det som att Ulrica Messing och den socialdemokratiska regeringen inte har velat ha kvar intransportstödet, vilket gör det lite besvärligt nu när vi diskuterar med kommissionen. Då säger man: Men vi har fått intryck av att Sverige inte tycker att intransportstödet behöver finnas kvar. Jag tror att det är väldigt viktigt att se att vi har suttit i fem månader. Det är klart att vi vill göra mer. Vi vill vara effektivare och hinna med mer.
Men det är också så att vi ärver en historia i just den här frågan. Vi har lagt fram en budget. Vi ska återkomma med en ny budget i vår. Det är ju de instrument som regeringen har. Är det ett underfinansierat anslag måste man precis som tidigare regering gjorde tillföra mer pengar i den budgeten.
Jag hoppas också att vi kan få en diskussion om den positiva bild som ändå finns i Norrlandslänen. Om jag tittar på de investeringar som sker i svensk basindustri, men också i många andra företag, kan jag se att det framträder en bild av ett mycket positivt investeringsklimat. Vi har fler jobb som utannonseras. Vi har fler företag som vill anställa.
Jag tror att det är väldigt viktigt, om vi ska hålla ihop Sverige, att vi verkligen ser att de här olika delarna av vårt land bidrar till den gemensamma tillväxten. Jag är naturligtvis väldigt glad att det som har beskrivits som en region som verkligen bara tär på Sverige nu är en av de mest närande regioner som finns. Vårt eget bolag LKAB investerar stort i Malmfälten. Boliden investerar stort, och så gör många andra företag. Det är ju någonting fantastiskt positivt.
Jag tror att det är det vi också ska lyfta fram i det norrländska perspektivet, att man är med och bidrar till tillväxten. Kan vi skapa goda förutsättningar i en mer generell politik för småföretagandet har verkligen Norrlandslänen allt att vinna på det. Det är också den reaktion som vi får från många företagare. Nu är det lättare att andas. Nu är det lättare att driva företag. Nu investerar vi, och nu tror vi på framtiden.