Thomas Östros (S):
Det finns en avgörande komplikation i att göra som jag gör, argumentera för att vi bör kunna få möjlighet att ta ut avgifter från studenter från länder utanför EES-området, och det är det debattklimat som finns i Sverige. Det handlar om att Anne-Marie Pålsson och ett antal andra företrädare för den svenska högern samtidigt vill införa avgifter för svenska studenter.
Det är detta som oroar Sveriges Förenade Studentkårer, flera lokala kårer och en del andra också i mitt parti för att man kopplar ihop dessa två frågor. Detta har också varit ett av mina huvudargument för att under lång tid avvisa möjligheten att ta ut avgifter. Men jag har efterhand blivit övertygad eftersom jag själv är en benhård förespråkare för avgiftsfria studier för svenska studenter.
Jag har själv drivit frågan om att knäcka den sociala snedrekryteringen som min profilfråga - den öppna högskolan - som nu faktiskt börjar ge resultat. Jag har upptäckt att det finns ett enormt starkt stöd i vårt samhälle för att värna avgiftsfriheten. I dag bedömer jag det därför snarare som att om man från högerhåll vågar driva frågan om avgifter för svenska studenter kommer det att bli en mycket stark valfråga för oss.
Då känns den flanken tryggad och säkrad. Samtidigt har vi en utveckling då vi ser alltfler studenter som kommer från Kina, från Sydostasien och från rader av länder med stark ekonomisk utveckling där förhållandevis välmående familjer och förhållandevis rika familjer sänder ut sina ungdomar för att få en högre utbildning någonstans i världen.
De kommer till Storbritannien, de kommer till USA, och de kommer till rader av länder - Australien, Nya Zeeland - och de kommer också i större utsträckning till Sverige. Och det är klart att det är någonting väldigt positivt. Vi vill att våra högskolor ska internationaliseras. Men det är klart att om den här studentgruppen ökar stort i antal kommer det inte att vara rimligt att finansiera det med svenska skattemedel.
Därför öppnade regeringen redan för några år sedan för att sälja uppdragsutbildning till utländska studenter från länder utanför EES-området. Det gällde redan vid vårt förra debattillfälle. Men vi har också sett att det bör vara möjligt att öppna för enskilda avgifter utan att avgiftsfriheten för de svenska studenterna hotas, det som Anne-Marie Pålsson ser som ett av skälen till att införa avgifter för utländska studenter för att sedan kunna rulla in dem över de svenska studenterna. Sedan har vi ett par andra omständigheter som är viktiga för oss.
För Sverige är utbytet med de baltiska länderna centralt. Det var det som debatten handlade om mellan Anne-Marie Pålsson och mig för ett år sedan - den litauiske fattige studentens möjlighet att komma till Sverige och studera. Nu är det säkrat. Litauen är sedan den 1 maj medlem i Europeiska unionen. Studenter därifrån studerar i Sverige på samma villkor som en svensk student.
Dessutom börjar nu EU bygga upp utbytesprogram med länder utanför EU-området som har en sådan konstruktion att om en fattig student får ett stipendium till ett svenskt eller ett brittiskt universitet via det nya Erasmus Mundus-programmet ingår i stipendiet kostnaden för utbildningen.
Den kan vi med dagens regelverk inte ta emot, utan den ersättningen stannar hos studenten och kommer inte våra universitet till del eftersom de inte får ta ut avgifter av enskilda studenter som kommer från länder utanför EES-området. Det är i sig ett praktiskt skäl för att öppna för dessa universitet och högskolor att ta den ersättningen. Det är nämligen redan våra skattebetalare som har betalat det stipendium som ska gå till utbildningens kostnad.
Goda skäl talar alltså för att öppna upp för denna möjlighet. Men goda skäl talar också för att man ska vara mycket strikt och att man ska ha en mycket klar och tydlig debatt om att det aldrig får innebära att vi tar ut avgifter från svenska studenter. Det är ju Anne-Marie Pålssons uppfattning att vi ska göra.