Per Bolund (MP):
Jag hade hoppats att vi skulle kunna enas om att frågan är för viktig för att hålla på och raljera och försöka förvirra debatten. Att stå här som Lars Beckman och låtsas att insatser på ett område gör att man inte kan göra insatser på ett annat område är bara nonsens.
Självklart har Miljöpartiet de högsta ambitionerna i svensk politik när det gäller att åtgärda alla våra miljöproblem, och det gäller sanering av förorenad mark, där vi tyvärr inte har stöd från Moderaterna i det arbetet, och det gäller också de övriga miljöproblemen, inte minst i fråga om rent hav och vår havsmiljö.
När vi ser plastföroreningarna och mikroplasterna i våra hav, när vi ser varningar om mer plast än fisk i havet om några årtionden, tar vi dem på allvar och agerar. Men Moderaterna står vid sidlinjen och skriker och kämpar emot alla miljöreformer som tas fram.
Detta är såklart Moderaternas val, men man kan inte stå i talarstolen och sedan vara indignerad och låtsas som att man vill göra mer när man gång på gång visar att man vill göra mindre. Moderaterna var ansvariga för den ekonomiska politiken under Alliansens åtta år vid makten. Det är Moderaterna som är ansvariga för de budgetmotioner som man väcker i riksdagen. När man röstar emot regeringens budget, som innehåller ökade satsningar på saneringsanslag, får man ta ansvar för det också när man står i talarstolen.
Vi är stolta över det arbete som har gjorts, och vi har åstadkommit mycket. Vi har åstadkommit mer än någon annan regering på i princip alla miljöområden. Det gäller även sanering av förorenad mark. Hittills har vi beslutat om åtgärder för över 2 700 objekt runt om i landet, varav några har finansierats helt eller delvis av staten. Det är tack vare att vi har ökat pengarna rejält och kraftigt till sanering av förorenade områden.
När vi fick ta över makten var det här ett lågt prioriterat område med alldeles för lite resurser. Nu har vi ökat anslagen till över 1 miljard kronor varje år för att kunna sanera förorenad mark, och det är klart att det gör skillnad. Det gör att vi nu kan sanera mark i en takt man aldrig någonsin tidigare haft, och det är jag stolt över.
Därför blir jag ganska upprörd när jag hör Lars Beckmans antydningar, som ju är helt verklighetsfrånvända och inte har någonting över huvud taget med verkligheten att göra. Att säga att vi inte gör någonting när vi gör mer än någon regering någonsin har gjort är ju ren förfalskning av verkligheten, och det tycker jag att en riksdagsledamot ska hålla sig för god för. Jag tycker också att Lars Beckmans fråga väcker en intressant diskussion: Vem ska avgöra var man ska göra saneringar först? Vad är mest prioriterat, och vad kommer längre ned på listan?
Man kan ha en ordning där högröstade riksdagsledamöter ska stå i riksdagens talarstol och bestämma att "utanför just min sommarstuga, mitt område som jag bryr mig om, mitt havsområde som jag älskar, där är det viktigast av allt att göra insatser". Jag driver dock en politik där jag vill att vi ska sanera alla områden i hela Sverige. Vi ska göra upp och komma till rätta med den miljöskuld som vi har arbetat upp under lång tid i Sverige.
Men det ska göras i tur och ordning, och vi ska lyssna på de experter som har bäst kunskaper om var miljögifterna är allra farligast och var de utgör störst risk för hälsa och miljö. Jag tycker att det är en bra ordning. Vi prioriterar att lägga mer och mer resurser varje år på att sanera. Vi ger mer och mer möjligheter till våra myndigheter att avgöra hur man ska använda de pengarna och att lägga pengarna där de gör mest nytta.
Men Lars Beckman har upptäckt en miljöskuld som han tycker är engagerande och viktig och tycker att den ska gå före alla andra. Då får jag fråga dig, Lars Beckman: Varför tycker du att den miljöskuld som du har upptäckt och plötsligt intresserar dig för är viktigare än de områden som de andra 348 riksdagsledamöterna här i kammaren älskar och vill värna?
Är det inte bättre att låta våra myndigheter, som har expertisen, avgöra vilka miljösynder som ska åtgärdas först?