Yvonne Ruwaida (MP):
Jag delar det brinnande engagemang som Pär Nuder visar här mot folkmord och det ansvar vi alla har för att förebygga folkmord. Jag hoppas att vi kan göra de insatser som vi i Sverige borde göra som kan bidra till detta, nämligen mer bistånd och mindre vapenexport. Det finns en lång lista på åtgärder och saker man kan göra.
Men det handlar också om att behandla alla regeringar, när de begår övergrepp mot mänskliga rättigheter, enligt samma måttstock. Tyvärr är det med den utrikespolitiken samma sak som med den deltagarlista som har funnits till alla de fyra konferenserna. De tar alla upp viktiga och angelägna ämnen, och jag är väldigt glad över att de diskuteras.
Men man har bjudit de som är mäktiga och i mycket mindre utsträckning de som omfattas av övergrepp av dem som vi har bjudit. Det väcker tyvärr känslor av att kurdernas rättigheter inte är lika mycket värda som turkarnas eller att palestiniernas rättigheter inte är lika mycket värda som israelernas. Varför är inte samerna inbjudna?
Jag vet så många grupperingar som är besvikna och ledsna och inte finner någon logik i deltagarlistan. Det här är någonting som har diskuterats och kritiserats tidigare. Jag tycker inte att det handlar om att säga: Nej, vi kan inte ta tag i alla regionala konflikter.
Jag håller med om att det här inte skulle bli en Mellanösternkonferens, en fråga om kurdernas rättigheter eller en fråga om hur man kan uppnå mänskliga rättigheter i Kina. Det var inte de konkreta sakfrågorna som skulle upp utan snarare principer och större grepp. Men deltagarlistan är jag fortfarande tveksam till. Jag vill ändå ta upp en viktig sak.
Vi vet vad som pågår. Sedan kanske inte alltid allmänheten får den informationen därför att medierna inte har intresse för alla konflikter som finns och alla övergrepp som görs i världen. Men kunskap finns för dem som vill ha den om var vi har konflikter, om var det begås övergrepp av mänskliga rättigheter och om var det begås folkmord.
Problemet är att många av de länder som har deltagit i den här konferensen har sina egna intressen. Och de intressena gör att man inte tar ansvar när en konflikt uppstår eller när ett folkmord står för dörren. Det handlar inte om att man inte visste utan om att man noggrant analyserat vilka politiska risker man kan ta och vilka eventuella vinster man kan göra genom att ingripa.
Det var USA som ökade biståndet till Irak efter folkmordet på kurderna, då över 100 000 kurder mördades. Det var ett politiskt medvetet beslut. Därför blir det upprörande. Jag förstår att vissa grupper är upprörda. Jag är själv upprörd över att vi hade den deltagarlista vi hade. Jag tycker inte att den visar på att Sverige har stått på de svagas sida.
Det är dessutom oftast de som inte har en stat som är de svagaste, som till exempel tjetjenerna, uigurerna och många andra grupperingar. De är de svagaste. Jag hävdar att Sverige skulle kunna göra väldigt mycket för att försvara de grupperna. Det är oftast de grupperna som löper störst risk att bli utsatta för folkmord i framtiden. De borde få göra sin röst hörd, och Sverige skulle kunna bidra till det.
Förhoppningsvis kan vi göra det i framtiden i större utsträckning än vad som har gjorts hittills.