Eva Selin Lindgren (C):
Jag vill först yrka bifall till utskottets förslag i försvarsutskottets betänkande. Sedan tänker jag fortsätta lite grann på miljöspåret som vi just har varit inne på. Jag blev ganska upprörd över påståendet som ni har i reservation nr 3 om att regeringen har sänkt kraven drastiskt vad gäller miljöarbetet inom försvarssektorn. Jag tycker helt enkelt inte att det är sant.
Jag lutar mig mot att jag för ungefär ett år sedan hade en interpellationsdebatt med dåvarande försvarsministern Mikael Odenberg. Det gällde för det första miljö- och klimatfrågornas roll inom perspektivplaneringen och deras roll vid planeringen av det framtida försvaret. Det gällde för det andra miljökrav i ett hållbarhetsperspektiv som skulle föras in i materialförsörjningsstrategin.
Det gällde för det tredje vilka miljökurser som skulle föras in i officersutbildningen och ge försvarets framtida ledare aktuell kunskap i miljöledning.
I en annan interpellation vid samma tid interpellerade jag försvarsministern om vilka krav som ställdes avseende hälsoskyddet för de anställda inom insatsförsvaret och vilka nya kunskaper och utbildningar som svenska soldater och officerare skulle komma i åtnjutande av både för att skydda sin egen hälsa och för att man bättre skulle kunna följa upp dem efter hemkomsten.
Alliansregeringen begärde också i regleringsbrevet att Försvarsmakten skulle redovisa hur detta miljö- och hållbarhetsarbete hade fortskridit. När försvarsminister Mikael Odenberg besvarade interpellationerna hade vi en väldigt bra dialog.
I samband med sin avgång hösten 2007 framförde han att just miljö- och hälsoarbetet var några av de saker han fokuserat på. Om ambitionerna - som oppositionen påstår - har sänkts måste detta dokumenteras på något sätt. Man får skilja på resultat och ambitioner. Jag återkommer till det sedan.
Man kan ha i minnet att det tar viss tid att genomföra ambitionerna. Det betyder att de brister förvarets miljöarbete nu har och som ni ser kanske har sin grund i att de tidigare socialdemokratiska regeringarna inte haft tillräckliga ambitioner. Man kan fråga sig hur det har varit.
Det har funnits ett stöd från Miljöpartiet vad gäller just regeringen. Den nuvarande försvarsministern Sten Tolgfors har uttryckt ännu tydligare miljöambitioner. Jag tänker citera vad han sade vid Försvarssektorns klimatdag på Försvarshögskolan i april i år.
Han sade så här: "Miljön, klimatet och energin är frågor som hör framtiden till. De utgör viktiga delar i vår tids vidgade hotbild. Hur kan vi till exempel lösa problemen med klimatförändringarna, en ökande befolkning, begränsade naturtillgångar och ett ökat energibehov?"
Sedan fortsätter han med att säga att arbetet inom försvarssektorn "sker med insikten att miljöpåverkan, klimatförändringar och energi- och råvaruförsörjning utgör globala utmaningar och hot mot vår säkerhet. De kommer alla att påverka våra livsbetingelser om ingenting görs."
Försvarsministern konstaterar också att det är i kölvattnet av klimatförändringar och begränsade naturresurser som nya konflikter kan uppstå och att dessa konflikter kommer att kräva internationella insatser av det svenska försvaret men att de kan bromsas och stoppas om rätt åtgärder vidtas.
Han säger också att det krävs både goda förberedelser och kunskap om de delar av världen där våra soldater ska vara verksamma.
Försvarsministern gör ett viktigt konstaterande om de uppgifter som vilar på hans egna axlar när han säger: "Om helandet av Europa var min generation unga politikers första stora vision så tror jag att miljö- och klimatfrågor är nästa generations stora fråga. Vår del av ansvaret tar vi genom att ta frågorna på allvar redan nu.
Många åtgärder som måste vidtas kommer att kräva åratal av tålmodigt arbete för att få genomslag i politik och verklighet. I inga avseenden har vi råd att vänta." Jag tycker att vi har upplevt liknande yttranden från honom här i dag.
Han redovisar också i konkreta termer det arbete som bedrivs av Försvarsmakten, som har ett särskilt ansvar för miljömålsarbetet inom det militära försvaret tillsammans med de sex myndigheterna. Jag återger dessa utdrag ur försvarsministerns anförande för att beskriva hur jag själv uppfattar hans inställning. Jag uppfattar att han verkligen vill göra något.
Men jag uppfattar också att det tar tid, och det har många andra också erfarenhet av. Man arbetar med ganska tröga organisationer, som kanske i vissa fall också präglas av en machokultur. Det har vi också diskuterat här. Jag måste ta avstånd från det som ni har sagt. Regeringen har inte sänkt kraven dramatiskt inom försvarsmiljöområdet.
Tvärtom försöker den höja dem. Frågan gäller det konkreta arbetet. Det är inte bara här uppe man beslutar vad som ska göras. Det beslutas också på gräsrotsnivå i regionala och lokala sammanhang. Jag är övertygad om att det ni föreslår är välkommet. Michael talade till exempel om sanering av mark.
Nils Oskar har också beskrivit att vi ser en samarbetsyta här. Frågan är hur ni vill lösa problemen konkret. Skulle vi till exempel kunna tänka oss att ha någon typ av seminarier i riksdagen där man låter aktörerna berätta om sitt arbete och om hur de ser på framtiden?