KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Jag vill till protokollet notera att Maria Abrahamsson inte alls kommenterade fusket inom taxibranschen. Det kanske beror på att det inte finns tillräckligt med intresse. Anders Borg! Vi har haft den här debatten så många gånger, men jag får inte svar på frågan varför det finns ett så enormt motstånd och ointresse för frågan att kunna reglera och få ordning inom taxibranschen. Nu får vi höra om räntesnurror och annat. Det är bra.
Alla åtgärder mot skattefusk är bra. Men det är inte minsta intresse när det gäller taxibranschen. Det är fullständigt orimligt. Det är därför jag har ställt de här frågorna. Jag har följt upp detta sedan 2008. Vi delar problemanalysen. Vi säger båda att det är ett stort bekymmer för samhället, att det är mycket pengar som rinner undan och att det är oseriösa företagare som slår ut seriösa inom personaltransporter.
Men ändå finns detta kompakta motstånd. Nu när det blev en majoritet i riksdagen som sade att vi ska ha obligatoriska tömningscentraler inom taxibranschen, då är han tvungen att ta steget. Men vi har sett andra statsråd som också har fått en majoritet mot sig men som trots detta inte vill göra någonting, så det väger inte så tungt för mig, Anders Borg.
Jag kommer att fortsätta att följa frågan. Tyvärr återigen: Anders Borg är en hygglig kille - det vet jag - men i den här frågan är han en tom pratbubbla. Med det vill jag inte vara alltför oförskämd, utan även tomma pratbubblor vill jag önska en god jul.
Raimo Pärssinen (S):
Jag besöker många småföretag. Jag tycker att det är roligt att komma in i en liten verkstad och sitta och prata med ägaren och chefen om villkoren och livet, medan gubbarna springer fram och tillbaka och stämplar in och ut sina jobb. När man pratar med dem om förändringar som de vill göra har en sak slagit mig direkt. De säger att detta med att sänka arbetsgivaravgifterna inte spelar någon roll för dem.
Men däremot skulle det ha betydelse om vi kunde se till att kostnaderna för sjuklöneperioden försvinner. Det är krav som Centern har försökt driva utan framgång. Att hitta passande personal som kan vara produktiv och komma in tidigt är också en viktig fråga för småföretagarna. Nu får vi höra från Centern att detta hänger bland annat på cykelhandlare.
Men om man är tvingad att vara bank och ligga ute med 5 miljoner kronor mot ett stort företag som till exempel Sandvik är det inte roligt. Det är någonting som man direkt pekar på att vi måste göra någonting åt. Då säger justitieministern alldeles riktigt att man ska visa stor respekt för remissinstanserna. Men det är inte regeringen känd för att göra. Hur var det med rehabkedjan, hur var det med a-kassan och så vidare där ni bara slog till?
Nu står ni här och säger att man måste se över konsekvenserna. Självklart måste man göra det. Avtalslagens 36 § har varit uppe många gånger till diskussion här i kammaren. Men här har jag en känsla av att det är juristerna som kommer in och att man använder detta som ett juridiskt problem. Man kan ta avtalsfriheten som exempel. Den är begränsad i offentlig sektor. Hur är det inom taxirörelsen? Där är den begränsad i många länder, och man sätter ett pristak.
Men här i Sverige kan en taxirufflare lura en turist som ska åka från Arlanda till Stockholm och som får betala 5 000 spänn. Då är frågan: Varför kan man inte göra en särskild lösning för detta? Varför står ni här och säger att det är avtalsfriheten som gäller?
Det är klart att det går att fixa det här eftersom det är så viktigt för dessa småföretag. Sedan kan vi fråga: Ska vi sätta Magnus verksamhet i Gävle mot en cykelhandlares verksamhet? Nej, man ska lösa problemen för båda.
Men faktum är att de ligger ute med mycket pengar, faktum är att de har svårt att rekrytera personal, och faktum är att de tycker att det är mycket viktigt att få bort ansvaret för sjuklöneperioden. De frågorna är jätteviktiga, och sedan säger ni att ni inte riktigt vet hur ni ska göra. Det finns många beställningar som gått till regeringen i form av tillkännagivanden i kammaren.
Vad är viktigt för butiker? En viktig sak är att det rånas två butiker varje. Det vet justitieministern. Här finns ett tillkännagivande från riksdagen om att komma tillbaka med förslag om hur man kan lösa problemet med säkerheten för kvinnorna; det är kvinnorna som jobbar i småbutikerna. Det är jätteviktigt, men det gör ni ingenting åt.
Nu gör ni precis samma sak, ni förhalar en fråga som är så viktig för Danne, Valle och Magnus, som alla tre har fina små verksamheter i Gävle. Centern, de lyfter upp cykelhandlarna.
Raimo Pärssinen (S):
Tack, justitieministern, för inlägget! Jag tycker personligen att det är trevligt att debattera med justitieministern. Men jag blir lite fundersam. Ola Johansson säger inte samma sak som justitieministern. Justitieministern öppnar i alla fall för att se över frågan och lösa problemet, eller hur? Så sade vi. Centern står dock här och säger att det inte går.
Det där får ni försöka komma överens om. Men jag inbillar mig att det blir som vanligt i den regeringen: att det är Moderaterna som bestämmer. I det här fallet är det bra. Det kanske finns fler fall där det är bra. Den här frågan äger sin allvarlighet, och vi måste lösa den, precis som alla andra frågor som hänger runt småföretagen.
När man besöker småföretag är det verkligen påtagligt att de berättar om det här bekymret. De säger: Varför ska vi vara bank? Vi är hårt pressade. Kan inte ni göra någonting åt det? Efter justitieministerns svar och hennes senaste inlägg känner jag mig något så när lugn. Vi får väl se. Det är mycket som ska utvärderas av den moderatledda regeringen.
Det är många löften som har gjorts av de mindre partierna i den regeringen som det inte har hänt någonting med. Utvärderingen kommer när det gäller både den här frågan och politiken i stort. Jag tackar i alla fall för svaret.
Raimo Pärssinen (S):
Vad var då svaret på det komplexa? Var det kunskapsspridningen? När det var massiv kritik mot att regeringen lade ned den samlade arbetslivsforskningen i Sverige och omvärlden reagerade starkt tvingades dåvarande arbetsmarknadsminister Hillevi Engström att tillsätta en utredning om behovet av samlad forskning.
Utredningen kom givetvis fram till att det fanns stort behov av det. Då klämde regeringen ur sig ett par miljoner kronor till Arbetsmiljöverket och sade: Var så goda, här har ni. Börja med kunskapsinsamling och kunskapsspridning. Det var en fjutt av egentligen ingenting.
Att man lade ned den främsta forskningen som fanns och ersatte den med så kallad kunskapsspridning visar på ett totalt ointresse, och jag tror att jag vet förklaringen till det. Låt mig gå in på det komplexa, Elisabeth Svantesson. Det finns en högnivågrupp i Europa som leds av herr Stoiber. Det handlar om smart regulation .
För att underlätta och förenkla regelarbetet har gruppen föreslagit att mindre företag ska få en lägre skyddsnivå på arbetsmiljöreglerna. Herr Stoiber föreslog också tidigt att man skulle börja skära ned på arbetsmiljöverken för att underlätta för företagen, vilket regeringen gjorde. Skälet var att man skulle bekämpa utanförskapet.
Finns det något intelligent i det resonemanget, Elisabeth Svantesson? Det kan man fråga sig. Herr talman! Behovet av att Arbetsmiljöverket finns i EU-samarbetet är stort.
Behovet av expertis för att kunna möta och förhindra de idéer som växer fram från marknadsliberaler i Europa om att mindre företag ska få lägre skyddsnivå på arbetsmiljöreglerna. I Europa drar man gränsen för mindre företag vid 250 anställda, och det är 97 procent av företagen i Sverige. Då finns det ett stort behov av att Arbetsmiljöverket kan ha experter med för att stoppa detta.
Men jag vet att regeringen inte har något intresse av det. Därför leker man svälta räv med Arbetsmiljöverket. Man ger dem inte möjlighet att finnas med i detta arbete. Nu måste Mikael Sjöberg organisera om och tillsätta en internationell stab, men han måste ta från andra resurser. Ni säger att ni prioriterar arbetsmiljöfrågorna. På vilket sätt? Hur visar ni det?
Katarina Brännström ger ett ansikte åt Moderaternas arbetsmiljöpolitik. Hon lanserade vid arbetsmiljöriksdagen häromåret att de goda arbetsgivarna borde få sänkta arbetsgivaravgifter eftersom de följer lagen. Folkpartisten Hans Backman hade ett annat förslag. För att få fler skyddsombud bör vi inrätta ett särskilt jobbskattavdrag för skyddsombud. Man häpnar! Vad finns det för andra förslag för att stärka detta?
Arbetar regeringen för att förhindra dessa idéer i Europa? Nej, man följer med. Jag vet att näringsminister Annie Lööf är intresserad av det, och jag vet att Elisabeth Svantesson är särskilt intresserad av det. Man talar om att minska regelkrånglet, men det kommer att drabba arbetsmiljön på små företag och verksamheter. Det är förskräckligt. Återigen: Vad är det som är komplext? Svara på den frågan!
Det handlar inte bara om resurser utan om mer saker. Låt oss då höra vad det är för saker.
Raimo Pärssinen (S):
Det här med resurser och samverkan är jätteviktigt. Varför kan inte regeringen och Elisabeth Svantesson bemöda sig om att ge Arbetsmiljöverket resurser till samverkan? Det är någonting som man frågar efter. Man vill samverka med andra. Man vill samverka med Skatteverket och andra myndigheter och ha en större samverkan med facken. Man vill nå ut längre. Det är det ena.
Det andra är att när det gäller inspektioner finns det en tickande bomb i och med de psykosociala arbetsmiljöproblemen. Det här är svåra inspektioner och ingenting som går på en kvart. Det här vet arbetsmarknadsministern. I Stockholm har det till och med blivit så att man inte kan gå ut och göra vissa inspektioner ensam, därför att det förekommer våld och hot mot arbetsmiljöinspektörerna. Det kräver också resurser att komma åt detta. Betänk detta!
Ni skär ned på Arbetsmiljöverket och säger att det inte bara är verket som betyder något för arbetsmiljöarbetet. Men satsa på samverkan då! Olle Thorell har läst upp vårt tiopunktsprogram. Ta efter något av det! Det vore tacknämligt. Sedan vill jag säga till Katarina Brännström att det bara är att gå in på SVT Forums hemsida och leta fram hennes uttalande om att företag som följer arbetsmiljöreglerna borde få sänkt arbetsgivaravgift.
Så var det med den saken. Jag for inte alls med osanning. En vädjan: Låt oss gå in i julefriden med förhoppning om att det finns intresse för arbetsmiljöfrågorna, inte bara vackra ord. Skapa möjligheter att kunna jobba internationellt ute i Europa och möjligheter att kunna anställa fler experter för att nå längre ut.
Ge arbetsmiljömedicin större möjligheter och satsa på arbetsmiljön för löntagarnas skull.
Raimo Pärssinen (S):
Man skulle kunna säga så här: Moderaternas devis är att det är bättre att satsa på den som är rik och frisk än på den som är fattig och sjuk. Sjuktalen och ohälsan stiger för kvinnor. Trenden har vänt ordentligt. Mycket av detta är relaterat till arbetslivet. Fru talman! Det är två frågor jag tänkte att jag skulle ta upp i den här debatten med arbetsmarknadsminister Elisabeth Svantesson.
Den första handlar om den diskussion som förs mellan Sverige som nation och EU-kommissionen om tillfälliga anställningar och korta och otrygga jobb. Jag träffar massvis med ungdomar. De allra flesta som hamnar i fällan där de aldrig kan få en tillsvidareanställning utan får hoppa mellan jobben är kvinnor.
Detta har kritiserats efter att TCO anmälde svenska staten till EU-kommissionen. Nu har regeringen aviserat att man inte tänker göra någonting åt det här. Man tycker att man har en fullgod lagstiftning här i Sverige. Man säger att flexibiliteten på arbetsmarknaden kräver att speciellt kvinnor får ta korta och otrygga anställningar.
Vissa är anställda på 0 procent. Kontraktet säger att man är anställd en timme i veckan. Då ingår i kontraktet att man kommer när arbetsgivaren ringer. Man vet inte riktigt när man ska jobba, hur mycket och så vidare. Det är väldigt många som sitter fast i detta.
Nu har det framkommit i medierna att EU-kommissionen för en dialog med regeringen om detta, men man häpnar när man läser om det. Detta kan naturligtvis arbetsmarknadsministern svara på. Det står att statsminister Reinfeldt har sekretessbelagt dialogen mellan regeringen och EU-kommissionen i detta ärende.
Är det sant, Elisabeth Svantesson, att den har blivit sekretessbelagd? I så fall, varför? Jag är helt oförstående inför detta. Den andra fråga jag vill ta upp har väldigt mycket med kvinnor att göra och är dessutom kopplad till frågan om korta, tillfälliga och otrygga jobb.
Det handlar om de kvinnor som arbetar i olika butiker och råkar ut för våld, hot och rån. Nu säger man från Handelsanställdas förbund, fru talman, att det har gått över gränsen; det är nu i genomsnitt mer än två butiker som rånas varje dag i Sverige, och det blir fler och fler. Bankerna hanterar inte kontanter.
Man transporterar dem i säkra pansarbilar. Men ute i butikerna samlas de på hög och blir mycket eftertraktade av rånare. Det är ett jättestort arbetsmiljöproblem, speciellt för de många kvinnor som arbetar där. Det finns ett tillkännagivande om våld och hot. Vi förväntar oss att regeringen ska återkomma. Man säger att man bereder frågan, men vi hör ingenting.
Vad är det som händer? Fru talman! Min första fråga handlar alltså om de tillfälliga anställningarna och trycket från EU. Dialogen har blivit sekretessbelagd, får vi läsa. Vad vet vi om detta, och vad kan Elisabeth Svantesson svara? Min andra fråga är: Varför händer det ingenting när det gäller situationen för de många kvinnor som är utsatta för våld, hot och rån i butiker?
Raimo Pärssinen (S):
Jag ställde två konkreta frågor till arbetsmarknadsministern som har med kvinnors arbetssituation och arbetsliv här i Sverige att göra. Den första gällde att man i Sverige kan stapla otrygga visstidsanställningar på varandra. EU-kommissionen kritiserade detta och har bett Sverige göra en rättelse. Regeringen har svarat: Det behövs ingen rättelse, utan vi tycker att det fungerar bra. Det tycker inte vi socialdemokrater. Vi är mycket kritiska till detta.
Det är även TCO och andra organisationer. Då har detta uppstått att dialogen mellan kommissionen och regeringen har sekretessbelagts i Regeringskansliet. Det är oerhört allvarligt. Det betyder att Elisabeth Svantesson säger att svaret kommer att lämnas nästa vecka. Hon kan väl svara i dag! Jag förstår inte varför hon inte ens kan kommentera det. Jag tycker att det är allvarligt.
Det är i alla fall Sveriges riksdag vi befinner oss i, demokratins högborg. Där ska det talade ordet flöda och information utges. Då kan vi få svar på den frågan. Min andra fråga, fru talman, gällde att det finns ett tillkännagivande från riksdagen som säger att regeringen ska återkomma tillsammans med parterna med ett program för att beivra och minska våld och hot i butiker.
Men det kommenterade hon inte ens. Det är så många butiker som blir rånade, med hot på liv och död. Det är svåra arbetsmiljöproblem, och det vill hon inte säga någonting om. På den första frågan konstaterar jag att hon säger att hon kommer att svara nästa vecka. Det tycker jag är otillfredsställande. Det var en enkel, konkret fråga, som en minister borde ha kapacitet att svara på i dag. Den andra frågan vill hon inte ens kommentera, fast det är ett uppdrag som är givet av riksdagen till regeringen.
Frågan är: Varför gör hon ingenting åt det? Det hoppas jag få svar på i dag.
Raimo Pärssinen (S):
Arbetsmarknadsministern säger i svaret att det finns mycket att arbeta med såväl i de inhyrande företagen som i bemanningsföretagen. Det är en lite knepig fråga. Hon säger också att det inte är acceptabelt att inhyrda från bemanningsföretag har sämre arbetsmiljöförhållanden än andra.
Det är känt i bemanningsbranschen att när man kommer till arbetsplatser som inhyrd så får man göra de jobb som de andra inte riktigt vill göra. Det är lite tuffare och lite hårdare jobb på många ställen. Man får inte heller någon riktig introduktion när man kommer dit.
Det är därför man har kunnat konstatera att olycksfallsfrekvensen är högre, speciellt bland de unga, i bemanningsföretagen. Detta måste man hantera på något sätt. Det finns även oklarheter när det gäller ansvarsområden och ansvarsgränser mellan de inhyrda och de företag som hyr in. Det finns mycket att arbeta med, säger Elisabeth Svantesson.
Kan vi få exempel på vad regeringen tänker göra när det gäller just detta speciella fall med bemanningsföretag? Det finns mycket att arbeta med. Vi kan konstatera, precis som Kerstin Nilsson föredömligt sade, när det gäller resurser - jag hoppas att Elisabeth Svantesson lyssnar - att många klagomål nu allt oftare gäller att Arbetsmiljöverket inte kommer när man kallar på dem.
Till och med när det gäller allvarliga saker som våld och hot i butiker får Handels vänta. Detta är ett vittnesmål som sprider sig från fler och fler förbund. Jag läser igenom sammanställningar av regionala skyddsombuds rapporter som kommer från alla förbund.
Det nya sanktionssystem som ska sättas i sjön den 1 juli 2014 kritiseras av TCO och LO. De säger att det nya systemet blir tandlöst nu när Arbetsmiljöverket avlövas som det gör. Det finns alltså sämre möjligheter att komma ut och kolla och inspektera och sätta sanktionssystemet i verket.
Som jag har sagt tidigare klarar man inte riktigt av den viktiga bevakningen gentemot EU och det arbete som finns där. Som jag tidigare hävdade saknar man också specialkompetens. Man kan inte fylla på. Det handlar också om att det blir svårare inspektioner. De psykosociala arbetsmiljöproblemen är ingenting som man går in och löser direkt.
Man kan inte gå in och säga att en viss person har anmält att det sker kränkande särbehandling, utan man får gå in i gruppen och börja bearbeta den för att nysta ut det hela och skaffa sig en bild av var problemet egentligen ligger. Avlövningen ger alltså negativt resultat. Min fråga är dock om det finns så mycket att göra här. Om vi tittar på bemanningsföretagen också, vad tänker ministern göra?
Vi har ju konstaterat att det är stora bekymmer. Hon skriver att det är oacceptabelt att man har sämre arbetsmiljöförhållanden än andra om man är inhyrd. Då blir jag riktigt nyfiken och intresserad. Jag håller med ministern. Det är oacceptabelt. Vi socialdemokrater har förslag om detta, men jag tänkte först efterhöra ministerns förslag.
Raimo Pärssinen (S):
Det är en klassisk debatt som vi har i riksdagens kammare. Här står Moderaterna och säger: Ja, ni socialdemokrater tillsammans med LO och andra fack tycker så här. Men de andra facken är faktiskt också TCO och Saco. Så man kan säga att det är den samlade löntagarsidan som tycker så. Alla är drabbade på olika sätt av bemanningsföretagen. Men ni moderater gör er till företrädare för arbetsgivarna, i gammal vanlig ordning.
Ni pratar om bemanningsbranschens företrädare. Ni pratar om Svenskt Näringsliv och så vidare. Det är en klassisk debatt, fru talman. Den har hållits många gånger i denna kammare och kommer att hållas framöver. Men den ger också den sanna bilden av det så kallade arbetarpartiet Moderaterna.
När det gäller Elisabeth Svantessons försök att fråga om jag håller med Jonas Sjöstedt skulle jag kunna säga så här: Det finns väl två extremer i det här fallet, eller två punkter som är långt ifrån varandra. Den ena är Vänsterpartiet; den andra är Moderaterna. Då känns det skönt för oss socialdemokrater att veta att vi befinner oss i verkligheten, i mitten. Vi pratar inte om förbud för bemanningsbranschen. Däremot tycker vi att vi ska förbjuda att man hyr ut och in arbetskraft för ett stadigvarande arbetskraftsbehov.
Vad finns det egentligen för anledning att ha 20 procent av arbetsstyrkan därifrån stadigvarande i produktionen? Det finns ingen anledning till det. Det är det som händer nu. Det sprider sig och blir fler och fler. Vi vill ha begränsningar. Vi vill också stärka lagen om anställningsskydd. Vi vill inte att man via bemanningsföretag ska kunna gå runt den. Det är konkreta förslag.
Vi är fullständigt överens, Elisabeth Svantesson, om att det inte är acceptabelt att inhyrda från bemanningsbranschen har sämre arbetsmiljöförhållanden än andra. Då blir min konkreta fråga: Vad tänker Elisabeth Svantesson göra åt detta?
Raimo Pärssinen (S):
Jag kan väl vara lite elak och börja med att konstatera att regeringens intresse kretsar kring bankpalatsen i Stockholm. Intresset för utarmningen av landsbygden är inte lika stort. Ulla Andersson talade om Hofors, där det inte finns möjligheter till kontanthantering. Posten, försäkringskassan och annat försvinner hela tiden. Det är ju tur att det finns ett apotek.
Vi får väl se hur länge det får vara kvar där. Det var egentligen inte för att tala om detta, herr talman, som jag begärde ordet utan just om butiksrånen. Jag blir lite bekymrad när jag läser svaret, för det visar på ett litet intresse. Det hänvisas till en pågående översyn av regelverket för kontanthantering.
Det finns faktiskt ett majoritetsbeslut här i riksdagen som säger att regeringen ska återkomma med förslag som ska tas fram tillsammans parterna handeln och handelsarbetsgivarna om hur man kan minska butiksrånen. Som Ulla Andersson nämnde och som jag läst om i mitt husorgan Arbetarbladet har det varit 13 rån i Gävleborg. Det är väldigt allvarligt.
Varje rån är ju en traumatisk upplevelse för den som arbetar i butiken. Det är något som sitter kvar för livet för många. Därför borde det finnas ett stort intresse även från finansmarknadsministern att hitta bra lösningar på problemet. Det hänvisas till att det sker teknikutveckling och så vidare. Ja, men låt oss titta på det gemensamt, precis som riksdagen har sagt.
Eller menar finansmarknadsministern att den pågående översynen är tillräcklig för att lösa problemet med butiksrånen? I så fall blir jag lite bekymrad. Det rånas mer än två butiker varje dag i Sverige. Sedlarna körs av Loomis och andra företag i bepansrade bilar.
Men kontanthögarna växer ute i de små butikerna, som får besök av otrevliga individer som hotar dem till livet med kniv, yxa, pistol eller vad det månde vara. Då menar jag att det inte duger med ett sådant här svar. Det här är jätteviktigt. Det är ett arbetsmiljöproblem som är överskuggande. Vi har växande problem med våld och hot på många arbetsplatser men även ute i samhället.
En grupp som vi verkligen vill trycka på är de som är utsatta i butikerna. Då kan man hänvisa till att det pågår en utredning, men jag tror inte att lösningen finns i utredningen. Tror finansmarknadsministern att där kommer förslag mot butiksrånen som säkrar situationen för dem som jobbar ute i butikerna? Det är inte jag helt säker på.
Det är därför, herr talman, som jag vill vända mig till finansmarknadsministern och ställa frågan om på vilket sätt han vill se till att minska antalet butiksrån. Det duger inte att hänvisa till en utredning eller en översyn. Vi har begärt en utredning om detta som finansmarknadsministern och regeringen har sagt nej till, trots att vi var en majoritet här i kammaren.
Kan du förklara varför den utredning som vi begärde, som var direkt riktad mot butiksrånen, inte skulle duga medan den andra om ett regelverk för kontanthantering skulle lösa problemen? Jag förstår inte hur det ska gå till, men det kanske vi kan få svar på nu.