KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Jag delar naturligtvis Lars Wegendals hållning, även om den kan tyckas något tudelad. Dels är det en mycket dålig politik som regeringen har, dels vill man gärna nå en bred överenskommelse om förmodligen den politik som regeringen ska lägga fram. Jag tror att det i vissa avseenden finns förutsättningar att ha en samsyn kring spelpolitiken.
Det finns ett antal gemensamma utgångspunkter som har bred förankring i Sveriges riksdag. Den första är skyddshänseendena. Spelberoendet är ett viktigt samhällsproblem. Människor raserar sin privata ekonomi på ett överdrivet spelande.
Dels handlar det som brottsligheten, dels kanske direkt i form av illegalt spel, dels i form av att det finns en nära koppling i termer av att man använder spel som ett sätt att göra svarta inkomster vita. Det finns också i skyddshänseende en diskussion om detta med återbetalningar, som Lars Wegendal är inne på. Detta är också det som är problematiskt.
Den förväntade avkastningen på en investerad krona i spel är en förlust. Det är så det fungerar. På något sätt tycker man om man som jag har en bakgrund i den finansiella sektorn att det kanske vore rimligt att de som förväntas satsa pengar i verksamheten förstår att den förväntade avkastningen är en förlust. Det tycker jag utifrån sannolikhetsteori på något sätt är ett grundläggande problem med spelverksamhet. Vi har gemensamt en EU-lagstiftning att leva med.
Där är skyddshänseendena och likabehandlingen de två grundläggande principerna. Det är inte så att vi kan driva spelpolitiken som vi vill om vi gör något åt spelberoendet. Spelpolitiken måste vara inriktad på att bekämpa de negativa skadeverkningarna av spel. Huvuddelen av våra europeiska grannländer, alla de stora länderna, har olika former av reglerade spelmonopol och oftast mycket starkt statligt engagemang i de verksamheterna.
När det gäller Camilla Lindbergs frågeställning om bolagens agerande tycker jag att det är en av de saker vi har varit tydliga med sedan regeringsskiftet. Vi anser att Svenska Spel och ATG ska agera utifrån de sociala skyddshänseendena och visa stort ansvarstagande. Vi har varit tydliga i de beslut vi har fattat om vilka verksamheter man ska bedriva och inte inom ramen för detta. Vi har också varit tydliga med hur vi ser på inriktningen i de styrelsetillsättningar vi har gjort.
Det är en verksamhet som ska bedrivas under mycket stort ansvarstagande. Det är inte bolag som ska agera som om de var aktiebolag som maximerade vinst för ägarna. De har också ett väldigt viktigt uppdrag att bedriva spelpolitiken, marknadsföringen och utvecklingen av spelformer på ett sätt som uppfyller högt ställda krav på att det är en verksamhet som har fått en särställning just därför att den ska ta ett särskilt ansvarstagande.
Det tycker jag att vi har varit tydliga med, och det tycker jag att vi även fortsatt ska vara tydliga med. Vi bereder spelfrågorna. Vi har sagt att vi under den närmaste tiden kommer att återkomma om detta. Därför kommer jag att vara försiktig med att nu låsa fast positioner i något av dessa avseenden. Vi ska slutföra den normala beredningsprocessen och sedan återkomma i samlad form i dessa frågor.
Anders Borg (M):
Jag delar till fullo Lars Wegendals hållning att det är mycket trevligt att få möjlighet att talas vid om dessa viktiga frågor. Det är en god utgångspunkt för vårt samtal mellan regering och riksdag och mellan de olika partierna i de här frågorna. Det finns starka och gemensamma hållningar. Jag har inte upplevt att detta har varit en fråga som har varit problematisk inom vår borgerliga allians.
Vi har en stor samsyn i fråga om skyddshänseendena, vi har en stor samsyn om att vi ska uppfylla EU-regler, och vi är medvetna om att det har skett en teknisk utveckling. Vi vill ha en spelpolitik där skyddshänseendena står i centrum på det sätt som EU-lagstiftningen föreskriver. Vad det sedan innebär måste vi nog gå vidare med.
Jag får nog göra Lars Wegendal besviken på en punkt, nämligen att vi inte kommer att lägga fram någon proposition vare sig nu till sommaren eller till hösten, utan vi kommer att presentera riktlinjer för spelpolitiken i form av att vi kommer att göra en bred översyn av spelfrågorna. Det är det som är vår utgångspunkt. Beredningen har tyvärr inte kommit så långt att vi är framme vid en proposition.
Det var alldeles uppenbart när vi tog över Jan Franckes arbete att det inte var fullgånget och slutfört på ett sådant sätt att vi var framme vid beslut, utan det återstår en del arbete innan vi är vid den punkten. Det kommer naturligtvis i detta arbete att finnas ett gott utrymme för Socialdemokraterna att ge synpunkter. Och vi kommer naturligtvis att lyssna på dem med stort intresse.
Det är bra att vi får en diskussion om spelpolitiken, och den kommer förmodligen att stå i centrum också under den kommande tiden eftersom det är en fråga där det kommer att ske stora förändringar. De ska naturligtvis ske utifrån sociala skyddshänseenden och vårt ansvar för att frågan om spelberoendet är svår.
Som Camilla Lindberg påpekar är det viktigt att vi följer vad Svenska Spel gör, så att de uppträder på det föredömliga sätt som är själva syftet med att bolaget finns och som är själva den rättsliga grunden för att man kan ha ett statligt spelmonopol. Det förutsätter jag också att Svenska Spel ser som sitt yttersta ansvar.
Anders Borg (M):
Jag ska vara tydlig med att säga att jag inte tror att det är aktuellt med någon bred parlamentarisk översyn av spelfrågorna. Vad vi behöver göra är att gå från Lotteriutredningen till en mer konkret och handfast översyn som gör att vi kan få fram grunderna för en ny spelpolitik. Men i den processen är det naturligtvis oerhört centralt att lyssna på såväl folkrörelserna som de politiska partierna, så att vi får en bred samsyn.
Dessa frågor har varit centrala, och den tidigare regeringens passivitet har gjort att vi inte har beslutsunderlag. Det är uppenbart för dem som har följt frågorna att det var en tydlig passivitet i den förra regeringen. Jag ska inte utveckla de resonemang som då fördes i olika sammanhang om kampen mot illegalt spel och vad polisen gör och inte gör. Låt oss i stället fokusera på att ta fram underlag.
Och vi ser det naturligtvis som en fördel om vi kan få en bred samsyn om en omreglering av den svenska spelmarknaden.
Anders Borg (M):
Fredrik Olovsson har frågat mig dels vilka allmänna åtgärder jag avser att vidta för att korrekt bereda de olika lagförslagen på skatteområdet i budgetpropositionen, dels om jag avser att vidta särskilda åtgärder i fråga om lagförslagen kring fastighetsskatten och förmögenhetsskatten. Beredningen av budgetpropositionen inom Regeringskansliet är avslutad, och propositionen är överlämnad till riksdagen. Det är nu riksdagens sak att ta ställning till den fortsatta beredningen av propositionens lagförslag.
När det gäller förslagen i budgetpropositionen vill jag påminna om att de grundas på det valmanifest som Allians för Sverige gick till val på och fått väljarnas förtroende att genomföra. Väljarna har en berättigad förväntan på att vallöftena ska omsättas i praktiken så snart som möjligt. Regeringen tillträdde den 6 oktober och hade då enligt riksdagsordningen endast tio dagar på sig att överlämna en budgetproposition till riksdagen. För att detta skulle vara möjligt behövde texterna sändas till tryckeriet redan efter sex dagar.
Det är naturligtvis olyckligt att det har varit så ont om tid i budgetprocessen. Trots den knappa tiden har det varit möjligt att ta fram lagförslag av godtagbar kvalitet. Detta understryks av det faktum att Lagrådet inte riktat några avgörande invändningar mot själva innehållet i eller utformningen av de förslag som granskats. Samtliga lagförslag i budgetpropositionen har beretts under hand med Skatteverket. Lagrådet menar att det trots den korta tiden borde ha varit möjligt att bredda beredningen.
Lagrådets uttalanden visar att systemet inte är anpassat till situationen med en nytillträdande regering med en annan politisk inriktning, vilket naturligtvis är djupt otillfredsställande. Detta visar enligt min mening att det kan finnas anledning att se över de aktuella bestämmelserna i riksdagsordningen. En sådan översyn skulle kunna ske inom ramen för Grundlagsutredningens uppdrag.
Anders Borg (M):
Monica Green har frågat mig om budgetpropositionen för 2008 kommer att innehålla särtrycken Fördelningspolitisk redogörelse och Fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män . Vidare frågar Monica Green om jag avser att verka för ekonomisk utjämning och social rättvisa som mål för den ekonomiska politiken i Sverige. Svaret på den första frågan är ja. Regeringen har ett starkt fokus på fördelnings- och jämställdhetsfrågor. Vi har därför inga som helst planer på att ta bort eller nedprioritera arbetet med de efterfrågade bilagorna.
Det pågår tvärtom ett kontinuerligt arbete med att göra bilagorna bättre och mer läsvärda. Även på den andra frågan är svaret självklart ja. Regeringens viktigaste uppgift är att bryta utanförskapet. Allians för Sverige gick till val på att minska det utanförskap som gjort att klyftorna mellan människor i Sverige har vidgats socialt och ekonomiskt. Det senaste socialdemokratiska regeringsinnehavet kännetecknades av en allt större inkomstspridning och växande utanförskap.
Arbetslöshet och utanförskap har präglat alltför många människors liv i Sverige under alltför lång tid. Med en politik inriktad mot att få fler i arbete i fler och växande företag kan bidragsberoende och ekonomiska klyftor minska. Det är nyckeln till mindre skillnader mellan låg- och höginkomsttagare och till en förbättrad ekonomisk situation för de människor som i dag står utanför arbetsmarknaden.
Anders Borg (M):
Låt oss hålla fast vid denna fördelningspolitiska diskussion! När LO nu redovisar en brett upplagd studie om fördelningspolitiken kan vi konstatera att den ekonomiska elitens inkomster när Socialdemokraterna tillträdde uppgick till 25 industriarbetarlöner. I dag är siffran 41. Stämmer detta inte till någon eftertanke inom socialdemokratin? Kan det inte finnas ett uns av vilja till förnyelse?
Vi har en full sysselsättning som vi inte har sett i Sverige på 10-20 år trots att vi har haft ett långt socialdemokratiskt regeringsinnehav. Stämmer det inte till någon eftertanke? Det finns länder som lyckas återupprätta full sysselsättning - för det säger jag att man är på god väg att göra i en del länder.
Stämmer det då inte till eftertanke när vi ser att holländarna har en arbetslöshet som är på väg att ticka ned under 3 procent utan inflation, när danskarna är på väg mot 3 procent utan inflation och irländarna tillsammans med engelsmännen ligger runt 4 procent? Varför har en del länder varit så väsentligt mycket mer framgångsrika än Sverige när det gäller att bekämpa massarbetslösheten? Hur kan klyftorna, inkomstskillnaderna, minska kraftigt på Irland mellan 1993 och i dag enligt OECD samtidigt som de har ökat i Sverige?
Jo, för där har man konsekvent fört en politik för full sysselsättning. Det som utmärker den är att det har blivit mer lönsamt att arbeta. När Peer Steinbrück i Tyskland sänker arbetslöshetsersättningen till 65 procent under ett år eller när Gordon Brown sänker den till 65 procent i sex månader är det inte för att de vill öka klyftorna utan för att de som socialdemokrater inser att omställningsförsäkringar måste handla om att det alltid ska löna sig att arbeta.
Det var i fråga om detta som Socialdemokraterna gick fel, och det är det som rapporterna kommer att belysa framöver. Fördelningspolitik handlar inte om att fördela om. Det handlar om att bygga ett samhälle där alla är med i produktionen. Kärnan i fördelningspolitiken är att alla människor är med och arbetar, att arbetslösheten är låg och sysselsättningen är hög. Det är här den grundläggande ideologiska klyftan mellan oss och Socialdemokraterna finns.
Anders Borg (M):
Krister Örnfjäder har frågat mig om jag avser att verka för att en skatt måste kunna upplevas som rättvis av medborgarna och om jag avser att ta initiativ till någon förändring så att de som arbetar på sjön kan få ta del av jobbavdraget. Claes-Göran Brandin har frågat mig om jag avser att ge sjöfolk samma jobbskatteavdrag som tillfaller anställda på land och om jag i annat fall avser att kompensera sjöfolk för de kostnadsökningar de drabbas av utifrån finansieringen av jobbskatteavdraget.
Frågorna är ställda mot bakgrund av att sjöinkomstavdraget påverkar själva jobbskatteavdragets storlek. Det innebär att sjömän som får fullt sjöinkomstavdrag i princip inte erhåller något jobbavdrag. Regeringen har i vårpropositionen framhållit att beredningen av ett andra steg i jobbskatteavdraget pågår och att det omfattar en översyn av befintliga regler. Inom ramen för denna översyn finns det också skäl att se över frågeställningen om jobbskatteavdraget för sjömän.
Anders Borg (M):
Jag har inte så stora svårigheter med Örnfjäders och Brandins synpunkter. Det är naturligtvis bra att vi får långa avtal på svensk arbetsmarknad. Det är naturligtvis bra att parterna vet vad som gäller. Jag är också glad över att ett par socialdemokrater så tydligt tar ställning för att vi ska uppmuntra arbete i alla grupper, inklusive sjöfolket. Jag har stor respekt för dessa synpunkter.
Vi har naturligtvis anledning att överväga utformningen av jobbavdraget i det här avseendet. Det är inte så att alla våra förslag är perfekta och av Gud givna, utan vi har alltid anledning att se över detta. Jag kan nog vara lite tydligare än vad jag har varit. Det var en bra formulering som Örnfjäder hade, att rätta till och förändra. Det bör vara ledorden när vi presenterar det andra steget i jobbavdraget och hur vi ska hantera den frågan.
Om det sedan betyder att alla är nöjda efteråt eller om vi ska återkomma i den här diskussionen får vi se. Ambitionen är, som jag har sagt här i riksdagen tidigare och som jag gärna upprepar, att det ska löna sig att arbeta för alla. Detta gäller naturligtvis också sjöfolk. Sedan kan vi ha en lång diskussion om de historiska orsakerna till att vi har sjöavdrag och huruvida de är rimliga i dagens samhälle, men det är en annan diskussion. Jag har stor respekt för synpunkterna.
Vi ska naturligtvis lyssna till dem och ta dem i starkt beaktande när vi återkommer med ett förslag om ett andra steg i jobbavdraget.
Anders Borg (M):
Jag kan bara välkomna Örnfjäders och Brandins inlägg här. Vi ska återkomma med ett förslag om ett andra steg i jobbskatteavdraget, och det ska naturligtvis beredas på sedvanligt sätt med departementspromemorior och vad det nu kan handla om så att vi uppfyller grundlagens krav.
I samband med att vi gör det - det har vi sagt tidigare och det kan jag upprepa - har vi anledning att se över den här frågan, inte minst i ljuset av de synpunkter Örnfjäder och Brandin framhåller. Vi får säkert anledning att återkomma i ärendet vid ytterligare tillfällen.
Jag har mycket svårt att tro att vi någonsin kommer att göra skattesänkningsförslag som fullt ut tillfredsställer alla, så vi får säkert anledning att återkomma, men ambitionen är att vi ska hitta en bra lösning på detta.
Anders Borg (M):
Christin Hagberg har frågat mig om jag avser att avskaffa den så kallade förbränningsskatten. Hon har även frågat hur det skattebortfall som uppstår om skatten avskaffas eller modifieras avses att finansieras. Hon har slutligen frågat hur ett avskaffande av förbränningsskatten står i överensstämmelse med en god miljö- och klimatpolitik. Det finns ett antal problem med dagens förbränningsskatt.
Till exempel gör skattens konstruktion med en schablon för hushållsavfallets fossila kolinnehåll att även utsorterat trä från hushållen - det vill säga rent trä - beskattas. Det kan även diskuteras i vad mån skatten i sin nuvarande form styr effektivt när det gäller avfalls- och klimatpolitiska mål. Som framgår av 2007 års ekonomiska vårproposition avser regeringen emellertid att återkomma till förbränningsskattens hantering i budgetpropositionen för 2008.
Detta gäller fortfarande och svaret på Christin Hagbergs frågor är därför att skattens hantering för närvarande bereds i Regeringskansliet.
Anders Borg (M):
Christin Hagberg och jag delar naturligtvis ett starkt engagemang i klimatfrågan. Det är en av vår tids stora utmaningar. Det är en frågeställning de flesta europeiska regeringar och regeringar runt om i världen i dag sätter högt upp på dagordningen. Inte minst har statsminister Reinfeldts kraftfulla arbete i frågan bidragit till diskussioner och överläggningar med våra vänner i Förenta staterna men också med regimen i Kina.
Här har vi en sant global fråga, där vi måste arbeta globalt för att lösa problemet. Vi kan naturligtvis också själva göra en del. På samma sätt som det är uppenbart att det finns ett problem är det uppenbart att det finns en lösning. Vi måste släppa ut mindre koldioxid. Det är grundproblemet. Vi måste bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och koldioxidutsläpp.
Vi måste också reversera sambandet så att vi kan ha en god välståndsutveckling och samtidigt se fallande koldioxidutsläpp. Det positiva är att det finns en kraftfull mekanism för att göra detta, och det är att vi får ett något högre pris på att släppa ut koldioxid. Det kan ske genom en väl fungerande handel med utsläppsrätter och kan gott och väl få vidgas till andra sektorer.
Det vore en stor fördel om vi kunde binda ihop de stora globala ekonomierna i ett nät av handel med utsläppsrätter så att de åtgärder som vidtas också vidtas på det mest effektiva sättet och där det är mest effektivt. Vi vet ju att Sternrapportens optimistiska bedömning att vi kan hantera detta problem med relativt låga kostnader bygger på att vi för en så effektiv politik som möjligt. Det andra benet i klimatpolitiken är naturligtvis beskattningen av koldioxid.
Eftersom det finns en direkt proportion mellan hur mycket koldioxid som släpps ut och problemet med växthuseffekten är en direkt reduktion av koldioxiden det centrala. Det är viktigt att konstatera att skatteutskottet har pekat på problemen med avfallsförbränningsskatten. Den undergräver legitimiteten för energiskattepolitiken, eftersom den är en pålaga på hushållen utan några mätbara miljöeffekter.
Att bara beskatta hushållen med miljön som argument leder till att vi tappar legitimiteten för de riktiga miljöskatter vi måste ha, till exempel beskattningen på koldioxid. Denna beskattning är av avgörande betydelse, men har man då andra skatter som belastar hushållen undergrävs legitimiteten för skatterna. Därför tror jag att en borgerlig regering har väsentligt mycket bättre förutsättningar att hantera klimatfrågan och miljöfrågorna än en socialdemokratisk regering.
Hos Socialdemokraterna blir höjda skatter ett instrument för allt, och en allt skattetröttare befolkning reser sig och säger att nu får det vara nog med skattehöjningar, oavsett om det är bensin, koldioxid, avfall eller mat som man för tillfället kan vilja höja skatterna på. Vi för en politik för sänkta skatter men med en tydligare miljöstyrning. Det tror jag har en god förutsättning att nå en bred, folklig förankring.
I den ekonomiska vårpropositionen sade vi att vi ska återkomma med vad vi ska göra med förbränningsskatten. Frågan är under beredning, och vi kommer att återkomma till detta i samband med att vi presenterar budgetpropositionen i höst.
Anders Borg (M):
Christin Hagbergs inlägg här belyser två intressanta förhållanden i svensk politik. Det ena är att de socialdemokrater som trodde att Socialdemokraterna drevs till en aggressiv skattepolitik med miljöpolitiska hänseenden och syften av Miljöpartiet uppenbarligen har fel.
Enligt Christin Hagberg är det en egen socialdemokratisk ambition att låta folket digna ned under skatter även om det inte har några märkbara miljöeffekter. Det är lite förvånande. Jag hade ett starkt intryck av att den här skatten som så tydligt inte har några miljöeffekter, och det hävdar inte ens Christin Hagberg, inte löser några klimatproblem. Vad den löser för problem är jag högst frågande till. Det är, som skatteutskottet påpekar, en skatt som inte har några märkbara miljöeffekter.
Jag trodde att det var ett krav från Miljöpartiet och Vänsterpartiet, som i sin allmänna vurm för att allmänt beskatta människor med miljöpolitiska förtecken såg det som en fördel. Men nu får vi besked att de socialdemokrater som trodde att de tvingades till kompromisser om en ökad skattebelastning har fel. Socialdemokraterna älskar skatter, och det ska vara häftigt att betala skatter även om de inte har några märkbara miljöeffekter.
Jag tror, och det är det andra förhållandet, att det blir bekymmersamt, om vi ska vara allvarliga en stund. Vi behöver få svenska folkets legitimitet för en stor omställning av det svenska samhället där vi ska minska koldioxidutsläppen, gå före och tillsammans med europeiska vänner bygga en global allians för att minska växthusgasutsläppen.
Ska vi lyckas med det kan man inte baka in en allmän skattehöjarvurm i miljögröna förkläden. Självklart är jag för ekonomiska styrmedel. På alla områden tror jag att det är bra med ekonomiska styrmedel. Om det sedan gäller alkoholskatt eller för den delen skatt på arbete eller entreprenörskap tror jag att ekonomiska styrmedel fungerar.
Om det är en skatt som till sin konstruktion är sådan att den inte har några märkbara miljöeffekter då är det inte ett ekonomiskt styrmedel, då är det en straffbeskattning av hushållen. Då vore det bättre att konstatera att så är fallet och försöka göra om skatten antingen så att vi får ned skatterna eller så att vi får en miljöstyrande effekt av dem.
Den bedömning som jag trodde att Socialdemokraterna delade var att det här är ett ineffektivt sätt att straffbeskatta hushåll som Socialdemokraterna tvingades till i en kompromiss med Miljöpartiet och Vänsterpartiet. Jag beklagar att man håller fast vid en högskattelinje som inte har några märkbara miljöeffekter.
Anders Borg (M):
Jag ska gärna för Christin Hagberg upprepa det vi har sagt i vårpropositionen: Vi bereder frågan och ska återkomma i samband med budgetpropositionen. Det är den beredningsprocess som vi nu driver. Vi kommer att komma fram till ett bra förslag.
Det är lite tråkigt att Socialdemokraterna så entydigt binder sig fast, biter sig fast, limmar sig fast och surrar sig till en högskattelinje som saknar legitimitet i breda socialdemokratiska väljargrupper. Det är sorgesamt men på ett sätt ändå glädjande.
Jag tror att det är en bra linje, om Socialdemokraterna vill upprepa sitt dåliga valresultat i nästa val, att hålla fast vid en miljöpolitik som handlar om att skatta bort jobb, skatta bort hushållens inkomster utan att det har några märkbara miljöeffekter.
Det är en utmärkt väg för att vi ska få ett fortsatt starkt väljarmandat för en allians som arbetar för en global klimatpolitik men som också vill sänka skatterna och som vill använda miljöstyrande skatter mot miljöproblem, inte straffa hushållen.
Skatteutskottet har konstaterat att detta är en skatt som inte har märkbara miljöeffekter, där industrins avfall undantas även om det i många fall är det mest problematiska och där vi ska straffbeskatta rent träavfall. Om hushållen lämnar en planka ifrån sig ska vi lägga en koldioxidskatt på den när den blir bränsle, men samma planka räknas som förnybar energi när den levereras in i värmeverket från skogsindustrin.
Detta är så uppenbart ologiskt att jag i grund och botten är väldigt tacksam mot Christin Hagberg som så tydligt klargör för väljarna att vill man ha en rationell miljöpolitik och låga skatter har man ingenting att göra hos Socialdemokraterna.