KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Lodenius (C):
Vi inleder nu debatten om trafikutskottets betänkande nr 8 med rubriken Sjöfart. Som så kallad äkta rospigg så kanske det förväntas att jag ska kunna allt om sjön, båtar och sjöfart, med tanke på bland annat Roslagens fantastiska skärgård. Men jag ska erkänna att jag har aldrig ens ägt en eka. Jag har ändå fått förtroendet att inleda denna debatt som ska behandla de motioner gällande sjöfart som lämnades in under den allmänna motionstiden 2007.
Sjöfarten har en viktig roll i det svenska transportsystemet. Omkring 90 procent av all export och import, räknat i transporterad vikt, går på lastfartyg eller färjor i något skede i transportkedjan. Sveriges geografiska läge och stora beroende av utrikeshandeln innebär följaktligen att sjöfarten spelar en mycket viktig roll för vårt land. Flera faktorer talar också för en fortsatt ökning av godsvolymerna till sjöss, exempelvis EU-utvidgningen och utvecklingen av handeln i Östersjöområdet.
I detta betänkande om sjöfart som är uppe till debatt behandlas 33 motionsyrkanden om sjöfartsfrågor i sammanlagt 26 motioner. Motionerna rör bland annat sjöfartens finansiering, M/S Estonias förlisning och frågor om fritidsbåtar och äldre skärgårdsbåtar. Även sjöfarten på Vänern och Mälaren berörs.
Vad gäller sjöfarten på Vänern och Mälaren utgår utskottet från att regeringen noggrant följer utvecklingen och återkommer i frågan i den till hösten aviserade infrastrukturpropositionen. I övrigt vad gäller sådana motioner som lämnats in under allmänna motionstiden som gäller sjöfartens infrastruktur, hamnfrågor och liknande behandlas dessa i samband med den aviserade infrastrukturpropositionen i höst och kommer därmed att omföras till nästa riksmöte.
Med denna korta introduktion, fru talman, vill jag lämna över betänkandet till trafikutskottets ledamöter och riksdagen för debatt.
Per Lodenius (C):
Vi lever i en föränderlig värld. En del av detta är hur marknader och förutsättningar för våra industrier, som Hallsta pappersbruk, förändras. Vi har som målsättning att Sverige och Sveriges industrier ska ligga i topp och konkurrera. Det innebär också att man inom industrin ser över hur man kan effektivisera och rationalisera. Vid Hallsta pappersbruk betyder det att man, precis som Mikael Damberg berättade, planerar att ta den äldsta pappersmaskinen ur bruk. Det innebär att nästan en tredjedel av personalen har varslats om uppsägning.
Förutom att det är ett hårt slag mot den enskilde som riskerar att mista sitt jobb är det också ett hårt slag mot samhället Hallstavik som till stor del är uppbyggt kring pappersbruket. Vad som här sker är en anpassning till den tuffa internationella marknaden där gårdagens pappersmaskiner inte längre uppfyller morgondagens behov.
Inför framtiden finns det för Hallsta pappersbruk planer för en eventuell utbyggnad, precis som Mikael Damberg sade, men att fler jobb kommer att skapas vid pappersbruket i framtiden finns det inga garantier för. Däremot finns det andra utvecklingspotentialer i Hallstavik vad gäller jobb och företagande. Men det gäller att utnyttja den erfarenhet och kompetens som finns i bygden.
Jag har själv haft förmånen att vara med på flera möten och träffar i Hallstavik där man diskuterat bygdens möjligheter till att utvecklas i nya riktningar. Initiativet till dessa möten har kommit från bygden. En av strategierna som kommit fram ur dessa möten är de långt gångna planerna på att starta ett holdingbolag med Roslagens Sparbank, Holmen Paper, andra lokala aktörer och Norrtälje kommun som deltagare.
Syftet med bolaget är bland annat att utveckla företagandet i Hallstavik genom att stötta redan befintliga företags utveckling och att hitta nya företag som vill etablera sig på orten. Det gäller att ta vara på den kompetens och erfarenhet som finns i Hallstavik och som står redo att ta sig an denna utmaning. Grunden är trots allt engagemanget för Hallstavik som finns i bygden. Det är detta som skapar långsiktighet och stabilitet i samhällsutvecklingen.
Som näringsministern påpekade för regeringen en aktiv regional tillväxtpolitik som ger alla delar av landet möjligheter att utvecklas. Regeringen för också en politik för fler och växande företag som har lett till att sysselsättningen har ökat i Sverige. Vår uppfattning är att en av de viktigaste åtgärderna för att stärka en regions konkurrenskraft är att öka det lokala och regionala inflytandet och möjligheten att växa utifrån sina egna förutsättningar.
Det är genom egen kraft, byggd på de förutsättningar som kommuner och regioner själva är bäst på att analysera, värdera och utveckla, som man kan skapa en långsiktigt god jordmån för företag och jobb.
Per Lodenius (C):
Att Folkets Hus var tvunget att öppna en vänthall för busspendlarna i Hallstavik stämmer väl inte riktigt. Däremot stämmer det att man erbjöd sig att ställa upp med de lokaler som man hyrde för att det snabbt skulle gå att få i gång en bra väntlokal för dem som åker buss. Den här diskussionen handlar om Hallstavik. En hel del av dem som bor i Hallstavik är i dag helt beroende av hur det går för ortens stora arbetsgivare.
Så är det; det har vi konstaterat. Det finns få alternativa arbetsgivare, och de som finns är ofta beroende av den stora industrin. Samtidigt måste man blicka framåt och skapa nya förutsättningar när de gamla ändras. Vi kan se att det i dag i Hallstavik finns många nya företag. I flera år har företag funnits som inte är beroende av bruket utan som har hittat andra förutsättningar.
Jag tror också att Hallstavik skulle kunna bli ett mycket gott exempel, en föregångare, när det gäller att ställa om verksamheten när en stor industri minskar antalet anställda. Vi ska komma ihåg att bruket fortfarande är en stor arbetsgivare på orten. Det finns ungefär 4 500 boende i Hallstavik. 900 personer jobbar i dag på bruket - drygt 600 om varslade nedläggningar blir verklighet.
I ett tidigare inlägg har jag tagit upp hur man i Hallstavik nu skapar egna förutsättningar för att utveckla sin bygd. Vad som i dag diskuteras i Hallstavik är bland annat hur man ska kunna utveckla utbildningen där. I dag har man en mycket bra gymnasieutbildning med en lärlingsutbildning. Den skulle kunna vidareutvecklas inom yrkeshögskolans ramar. Man har också natur- och kulturområden som skulle kunna utvecklas med turism. Det finns många sommarboende runt omkring.
På lördag startar ett stort afroamerikanskt swingdansläger i Herräng, några mil norr om Hallstavik. Det är faktiskt världens största dance camp av sitt slag. Förutsättningar finns alltså i Hallstavik. Det gäller bara att ta vara på förutsättningarna för människor och företag i Hallstavik så att det kan bli en vidareutveckling. Regering och riksdag ska ge instrumenten och de bästa förutsättningarna för företagande och utveckling även i Hallstavik.
Per Lodenius (C):
Agneta Lundberg ställer frågan om de här platserna som man har ansökt om till Skolverket och att ansökningarna är närapå dubbelt så stora som resurserna vi skjuter till. Det är så att även kommunerna skjuter till resurser i detta. Pengarna ska alltså inte täcka fullt ut, utan även kommunerna är med och finansierar de här platserna. Det är positivt att man har sett möjligheten att ha yrkesvux och att vi nu satsar på yrkesvuxutbildningar.
Jag tycker också att det är viktigt att vi får det att landa och få i gång utbildningarna. Vi får väl se vad man kan lägga till i nästa budgetproposition. Men vi ska också komma ihåg att de här 5 000 platserna som vi skjuter till pengar till gäller 2009. År 2010 är vi uppe på 8 000 platser ytterligare.
Jag tycker att det här i sig är en form av vuxenlyft eller utbildningslyft. Men det viktiga är som sagt den satsning på yrkesvux som vi gör i det här läget.
Per Lodenius (C):
När det gäller fördelningen vill jag inte vara så generell som Agneta Lundberg är, utan jag tycker att det är viktigt att man ser på vad behoven är i ett mycket bredare perspektiv. Det är just det Skolverket nu ska göra när man ska fördela pengarna. Man sätter inga generella siffror om så och så många invandrare, så och så många arbetslösa, utan det är även andra parametrar som måste tas med. Den fördelningen sker nu.
Jag håller med Agneta Lundberg om att det är viktigt även med annan utbildning än yrkesvuxenutbildningen, men den utbildningen finns redan och kommer att finnas kvar. Jag vill återigen säga att den viktiga satsning som nu sker på yrkesvuxenutbildningen görs för att det är en dyr utbildning men samtidigt en mycket viktig utbildning för att kunna komma vidare på arbetsmarknaden.
Per Lodenius (C):
Jag blir lite fundersam över hur Siv Holma inleder sin fråga. Hon säger att man försöker stoppa personer med åsikter man inte gillar. Jag förstår ärligt talat inte hur denna fråga över huvud taget kan ställas. Jag tror inte att Siv Holma lyssnade på vad jag sade. Det handlar nämligen om att de som har inkomstgarantin i dag ska få behålla den, vilket jag också sade.
Vad du menar, Siv Holma, är att de som har inkomstgarantin i dag är personer som har åsikter som vi inte gillar. Men jag sade i mitt anförande att konstnärerna är viktiga samhällsaktörer och samhällsdebattörer. Därför tycker vi att det är viktigt att låta fler konstnärer komma fram och få möjlighet att verka i vårt samhälle.
Det har visat sig att långtidsstipendierna är ett bra och viktigt medel för att fler konstnärer ska kunna komma in på konstnärsmarknaden, om vi ska använda uttrycket marknaden. Siv Holma anspelar på att det är detta vi pratar om hela tiden. Jag använder därför hennes egna formuleringar här. Herr talman! Det känns svårt att över huvud taget svara på en sådan fråga, att det är åsikter man inte gillar.
Jag tror inte att Siv Holma riktigt lyssnade på vad jag sade. Min fråga till Siv Holma kan då vara: Vad är det för fel med att yngre och nya konstnärer också får möjlighet att komma in på marknaden genom att vi har fler och bättre långtidsstipendier? Då får vi fler och mer verksamma konstnärer som också får möjlighet att livnära sig på sitt konstnärskap. Det är just det som denna debatt handlar om.
Per Lodenius (C):
Siv Holma talar om att slå undan fötterna. Det låter på henne som att vi vänder upp och ned på hela konstnärsmarknaden genom att vi fasar ut - det är ett uttryck som vi inte har använt här, men det är faktiskt det som vi gör - inkomstgarantin och i stället låter dessa resurser gå över till långtidsstipendier så att fler konstnärer har möjlighet att verka och arbeta.
Precis som jag sade, vilket också Olof Lavesson berättade om tidigare, har det visat sig att just långtidsstipendier har gjort att fler konstnärer har kunnat etablera sig på arbetsmarknaden och kan livnära sig på sitt konstnärskap. Inkomstgarantin däremot är någonting som man får efter lång och trogen tjänst. Återigen: Vi tar inte bort inkomstgarantin rakt upp och ned.
De flesta av dem som i dag har inkomstgaranti är verksamma konstnärer eller konstnärer som har börjat lämna konstnärsmarknaden och som efter lång och trogen tjänst har fått denna inkomstgaranti. De får behålla inkomstgarantin. Däremot använder vi pengarna på ett mycket mer effektivt sätt när det gäller att utveckla och få fler driftiga konstnärer som ska kunna livnära sig på sitt konstnärskap. Det är det som debatten handlar om.
Det tycker jag att Siv Holma har mörkat i sina frågor.
Per Lodenius (C):
Jan Lindholm svarade till viss del själv på sina frågor. Att ansvaret vid en reaktorolycka blir strikt och obegränsat innebär att det gäller utan förbehåll och samtliga tillgångar hos reaktorägaren. Då finns det ett krav på att det ska finnas säkerhet på minst 1,2 miljarder euro, men det kan finnas mer tillgångar än så. Precis som Jan Lindholm tar upp kommer nu det nya kravet att reaktorägaren ska vara förmånstagare för sakförsäkringen.
Då kommer det att frigöras ännu större belopp för att ersätta skadorna i samhället. På det sättet finns det ingen begränsning eller inget tak för vad ersättningarna ska kunna bli. Återigen: Det här gäller för säkringarna, och det finns ett krav på finansiella säkerheter på minst 1,2 miljarder euro. Men det kan finnas bra mycket mer tillgångar att ta till i det här fallet.
Det innebär att reaktorägaren, företaget som har kärnkraften, har väldigt stora krav på sig. I princip är det obegränsat, det finns inget tak för vilka krav som vi ska kunna ha på att de ska kunna ersätta vid en olycka.
Per Lodenius (C):
Jag tycker att det är en intressant debatt. När vi skärper kraven på ägarna av kärnkraftsanläggningar och när vi ger dem ännu större ansvar tycker Miljöpartiet att det är märkligt.
Miljöpartiet har stöttat de övriga vänsterpartierna i den politik som den tidigare socialdemokratiska regeringen har drivit och där man inte kommit fram på det här området. Nu har vi lyckats få fram en, som jag tycker, jättebra lag. Det handlar om att reaktorägarna är de som har ansvaret vid en olycka.
Sedan hoppas jag och tror att vi med den nya överenskommelsen inte kommer att få så mycket mer ny kärnkraft, utan vi satsar på förnybar energi. Men kärnkraften kommer att finnas kvar inom en överskådlig framtid, och vi har med de nya lagarna gett reaktorägarna ännu större ansvar vid en eventuell olycka.
Per Lodenius (C):
CE - check everything - är bra, men det är den gamla lagstiftningen. I den nya lagstiftningen kommer reglerna om uppföljningen av våra tre myndigheter att vara tydligare - Konsumentverket, Elsäkerhetsverket och Kemikalieinspektionen.
I den lag vi nu antar står det om innehåll i leksaker, och som finns i EU-direktivet, att leksaker ska vara säkra utifrån att de används som de är tänkta att användas och på andra sätt som de kan tänkas användas. I det tolkar jag in - det får väl göras en prövning när situationen uppstår - att det innebär att man inte ska kunna plocka sönder leksakerna på olika sätt.
Dessutom framgår det också att innehållet av kemikalier måste vara lågt. Vi kommer att fortsätta att jobba med frågan. Vi måste anta lagstiftningen i rätt ordning. Vänsterpartiets yrkande innebär att lagstiftningen faller. Då är det bättre att anta lagen nu så att 27 stater kan anta strängare regler för leksakerna, och sedan får vi jobba vidare med frågan.
Låt oss anta lagen, gå vidare och få en strängare lagstiftning vad gäller leksakers säkerhet. Det är positivt. Det hoppas jag att Marianne Berg tycker.
Per Lodenius (C):
Återigen, Marianne Berg: Vem ska vi sätta i första rummet? Det är självklart barnen. Lagstiftningen är till för dem. Det som Marianne Berg nu tar upp skulle innebära att lagstiftningen faller, och det är inte det vi vill. Det är bra att vi antar den här lagstiftningen nu, och vi jobbar vidare. Dessutom har Kemikalieinspektionen presenterat sitt förslag - de gjorde det i mars - och man jobbar nu vidare med det.
Det är väl bra att fortsätta att jobba med de här delarna, och vi har möjlighet att göra det. Nu får vi en lagstiftning som är bättre än den vi haft sedan 1992 och en lagstiftning som gäller över hela Europa, hela EU. Även om vi handlar på nätet eller om vi åker utomlands och handlar - varifrån leksakerna än kommer - får även barn i andra länder en säkerhet kring sina leksaker. Jag tycker att det här är en bra lag. Det är en bra början. Jag tycker att vi ska fortsätta att jobba med det här.
Det regeringen har kommit fram med och det vi antar här i kammaren i dag är en bra lagstiftning.
Per Lodenius (C):
Isak From slår lite vitt och brett här. Jag hänger inte riktigt med i de olika turer som han försöker få ihop i detta. När det gäller Skapande skola är ett av kriterierna att också glesbygden och landsbygden ska kunna få del av det. Det vi nu ser är början på Skapande skola. Fortsättningen handlar om att fler och fler skolor kommer att få tillgång till det. Fler och fler skolor upptäcker också den möjligheten.
En viktig del i det är också engagemanget från skolan själv. När det gäller finansieringen ser jag inte den koppling som Isak From förde fram. I stället ser jag kopplingen hur vi ute i landet satsar ytterligare på kultur, bland annat genom koffertmodellen, där vi för ut mer pengar till regionerna och där regionerna själva kan styra över pengarna. Där kan vi också se hur mer kommer ut i landet och till mindre orter.
Jag tycker att vi verkligen är på rätt väg i detta. Jag ska lägga till att jag själv under våren reser runt i hela landet för att se hur tillgänglig kulturen är. Det gäller både tillgänglighet för den som har en funktionsnedsättning och tillgänglighet geografiskt: Hur utspridd är kulturen? Det gäller också tillgänglig i betydelsen socioekonomisk tillgänglighet, alltså vilka som har tillgång till kulturen. Det är väldigt intressanta besök, och det händer väldigt mycket bra ute i landet.
Per Lodenius (C):
Nu ändrade Isak From lite i frågan. Nu lämnade han i alla fall kopplingen mellan Skapande skola och Rikskonserter. Det tycker jag kan vara bra. Återigen vill jag framhålla att vi ser till att pengar kommer ut i landet på andra sätt. Vi hittar nya metoder här. Jag ser inte riktigt den koppling som Isak From gör. I stället gör vi mycket satsningar som riktar sig mot övriga landet.
Jag har alltså svårt att se någon annan koppling och att ge något annat svar än det jag gav tidigare.
Per Lodenius (C):
Bengt Berg tar upp Kulturarvslyftet. Jag är glad att vi genomför Kulturarvslyftet. Det är en väg att komma in i arbete, få en sysselsättning och kunna bidra även om man har en funktionsnedsättning. Men jag är också frustrerad över att det inte går snabbare och att vi inte lyckas ännu bättre. Jag är glad över de 160 personer som får ta del av Kulturarvslyftet och kan komma in i arbete, men det är långt ifrån målet på 4 400.
Jag tror att det kommer att accelerera ännu mer. Vi är bara i början av det här arbetet. Jag är övertygad om att det kommer att accelerera ytterligare, vi är lång ifrån målet än så länge. Men låt oss för den skull inte redan nu se det här projektet som ett misslyckande. Det är tvärtom ett lyckat tillfälle för var och en som till slut får en möjlighet att komma ut och arbeta och får arbetsträning.
Per Lodenius (C):
Bengt Berg tar upp en viktig fråga när det gäller bevarandet av byggnader. Jag tror att en viktig del i detta är att kunna använda de byggnader som finns ute i vårt land på olika sätt. Det finns en översyn av hur det ska kunna fungera. Det finns också vissa bidrag att få. Allting kan självfallet förmeras. Samtidigt har ägaren av en byggnad också ett ansvar för den.
När det gäller den statliga delen i detta handlar det mer om den merkostnad som uppkommer just på grund av att det är en kulturarvsbyggnad. Det kan finnas viktiga bevarandedelar som gör att det kanske kostar mer att renovera eller att hålla en byggnad i skick.
Det jag har sett när jag har varit ute på mina resor är att det inte blir lika mycket slitage på en byggnad som används aktivt. Det är när någonting bara blir stående och inte kan användas som det blir ett större slitage.
Per Lodenius (C):
Det är intressant att lyssna på Lars Ohly när han försöker att lägga in sina egna tolkningar i vad övriga partier säger, tycker och tänker. Jag vill göra lite egna tolkningar. Varför vill Lars Ohly strypa mångfalden? Varför vill Lars Ohly likrikta kulturskolan? Vi kan konstatera att kulturskolan är en frivillig verksamhet för de barn och ungdomar som deltar där.
De kanske i stället vill satsa på idrott eller någon annan kulturell verksamhet än den som kulturskolan ger. Som jag har visat i mitt anförande ser det olika ut när det gäller hur man driver kulturskolor ute i kommunerna och uppfattningen om hur man ska driva kulturpolitik för barn och ungdomar. Kulturskolorna är inte det enda ställe där barn och ungdomar kan få delta och vara med i kulturen. Jag ser Skapande skola som en väldigt viktig del.
Där har alla barnen i skolan möjlighet att få vara med. Det är viktigt att vi kan ha möjligheter till frivilligt skapande som vi har inom kulturskolan där man kan välja att delta. Samtidigt är det också viktigt att vi ger möjligheter, vi kan inte kalla det obligatoriskt, till barn som inte tidigare har varit kulturellt aktiva att få ta del av kultur och få delta i kulturverksamhet. Det kan de få genom att delta i dansundervisning i skolan, Skapande skola och på andra sätt. Kulturskolan i sig är inte det viktiga.
Det är fortfarande en kommunal angelägenhet. Det har varit så sedan det bildades. Jag tror inte att vi ska förstatliga det nu. Jag tror att det är fel väg att gå.
Per Lodenius (C):
Återigen lyssnar inte Lars Ohly på hela svaret och vad jag sade helt och hållet. Kulturskolorna är jätteviktiga. Jag kan bara slå fast det. Men Lars Ohly vill inte svara på vad det egentligen handlar om. De regler han och Vänsterpartiet vill sätta upp handlar om att strypa mångfalden och att likrikta kulturskolan. Det är vad det blir när vi här från Stockholm och riksdagen ska bestämma och styra över hur det ska se ut.
Vänsterpartiet har sagt att man vill utmana Centerpartiet som landsbygdspartiet. Men man vill att riksdagen i Stockholm ska bestämma ännu mer än i dag över kommunerna och över kommunernas självbestämmande. Vad vet vi här i Stockholm som man inte vet ute i landet och som man inte kan ute i landet när det gäller att ta ansvar för sina egna ungdomar, sina egna beslut och sina egna verksamheter? Jag tror inte att centralisering är landsbygdens väg.
Det som du nu har visat här med dessa förslag, Lars Ohly, är faktiskt att Vänsterpartiet är ett centralistiskt parti. Jag tror inte att det är rätt väg när det handlar om landsbygden. Kulturskolan är mycket viktig, men det är också mycket viktigt att det är kommunerna som ska ha möjlighet att styra över hur de vill satsa på kulturskolan eller på annan kulturverksamhet. Det kanske inte är just kulturskolan som passar i en viss kommun. Då ska vi inte lagstifta om dessa delar.
Kulturskolan har fungerat som kommunal verksamhet ända sedan den startade. Jag tror att det är så den ska fortsätta - med kommunalt självstyre.
Per Lodenius (C):
Till att börja med ska jag säga att jag inte har sagt att jag håller på med någon utredning. Det vill jag dementera på en gång. Det som jag har gjort är att jag har varit ute på en kulturtillgänglighetsturné. Jag har haft en frågeställning och har åkt runt i landet och tittat och lärt mig otroligt mycket. Jag har sett vad man kan göra ute i landet. Fler borde göra på det sättet, alltså att man åker ut med en frågeställning. Det tror jag att alla här skulle lära sig mycket av.
Jag har i alla fall lärt mig otroligt mycket av det. Jag använder också detta i debatten just därför att jag har mycket att plocka fram från denna kulturtillgänglighetsturné.
SMOK tillsammans med SKL, Sveriges Kommuner och Landsting, tittar bland annat på detta nu och utreder för att ta reda på vad man ska göra när det gäller kulturskolor och hur stor betydelse kulturskolan har för kulturlivet. Det skulle vara intressant att ha en nationell uppföljning av detta. Det har vi också sagt i vårt ställningstagande i betänkandet. Så det kan vi nog göra framöver.
Nu behöver vi koncentrera oss på Skapande skola. Vi kanske ska titta på Skapande skola kontra kulturskolan och hur de kan hjälpa varandra på olika sätt. Jag hoppas att Skapande skola kan leda till att fler vill gå vidare till kulturskolan eftersom det även handlar om att väcka intresse. När det gäller Centerpartiets kulturprogram tog vi beslut på vår stämma i Åre 2011 om att det ska finnas en kulturskola i varje kommun.
Det innebär inte att vi vill lagstifta om att det ska finnas en kulturskola i varje kommun. Det innebär inte att vi vill lagstifta om hur kulturskolan ska se ut i varje kommun. Men det innebär att våra lokala politiker och rikspolitiker ska jobba för kulturskolan. Detta är en kommunal angelägenhet, och det är därför främst våra kommunpolitiker som ska visa på vikten av att ha en kulturskola eller kulturskoleaktivitet ute i sina kommuner, precis som man har gjort i Karlsborgs kommun.