KBLab/rixvox huggingface dataset:
Luciano Astudillo (S):
Jag gillar de sista klämmarna, det du sade i slutet. Där är vi helt överens. Men man måste vara medveten om att vi riskerar att hamna i en situation där en massa människor kommer i kläm, där kvinnor i Europa inte får sina rättigheter värnade - och det är det jag efterlyser, liksom homosexuellas rättigheter.
Jag efterlyser att Sverige som ett av de progressiva länderna i Europa tar initiativ nu för att samla den här alliansen av progressiva länder för att få ett så starkt diskrimineringsskydd som möjligt på Europanivå. Det har vi inte sett. När jag retoriskt ställde frågan var i det civila samhället Nyamko Sabuni är, för man hade inte sett henne, var det inte så att det efterlystes ett möte med Sabuni.
De ville se hur hon hade agerat för att samla den alliansen av progressiva krafter. De har ju inte sett hur Nyamko agerar i de slutna sammanhangen och i övrigt när det gäller att sätta hårdare tryck i den här frågan. Som sagt hade utrikesminister Carl Bildt inte ens frågan med i regeringens utrikespolitiska deklaration, som för övrigt gäller under det svenska ordförandeskapet. Så viktig var frågan för honom och för regeringen.
Jag är glad att Nyamko Sabuni här i dag lovar att hon ska göra sitt yttersta för att få det här direktivet på plats. Det är ett väldigt positivt besked. Hon kommer att få helhjärtat stöd från oppositionen, åtminstone från Socialdemokraterna, i den frågan.
Sätt den på agendan, visa vägen, ta ledarskap, lyft fram frågorna, gör svenska folket stolta, agera på ett sådant sätt att vi kan känna stolthet över att vi står upp för de grundläggande principerna om människors lika värde och lika rätt. I grunden handlar det om det.
Luciano Astudillo (S):
Först och främst kan jag konstatera att det är ni som sitter i regering. Det är ni som har försatt oss i den här situationen. Jag har inte alls kommit in snett i den här frågan. Bollen är fortfarande hos er.
Det gäller att stilla den oro som fortfarande finns bland de viktiga IT-företagen och bland viktiga investerare, som är en viktig del i tillväxten och när det gäller den tätposition som Sverige har i den här branschen. Nu säger Tolgfors här att landet är lugnt, vi tänker inte göra något mer. Det tycker jag är allvarligt.
Vi är inte överens om historieskrivningen, Sten Tolgfors. Ni hade flera chanser att göra upp i den här frågan över blockgränserna och föra en diskussion om hur en lagstiftning skulle se ut på det här området så att den levde upp till alla krav på integritetsskydd och rättssäkerhet. Men ni har gjort allting bakvänt. Ni har lappat och lagat, och det är ett slarvigt genomfört förslag. Det vet Sten Tolgfors.
Det är väldigt få lagar i vårt land som trumfats igenom på det sättet, utan beredning, utan utredning, utan remissförfarande. Det borde den borgerliga regeringen skämmas över. Detta är en studie i regeringsoduglighet. Det vet Tolgfors, för det är han som bär ansvaret.
I dag ska försvarsministern i första hand inte agera försvarsminister utan näringsminister. Det i sig är allvarligt och symtomatiskt. Jag hade hoppats på en rejäl diskussion om den här viktiga branschen. Maud Olofsson var här i kammaren tidigare i dag. Hon hade kunnat välja att ta debatten. Ni är alla gemensamt ansvariga för den politik som förs.
Jag tycker att det är olyckligt, för det i sig är en signal att man reducerar den här frågan från att vara en viktig näringspolitisk fråga för en stor och viktig bransch i vårt land till att bara bli en fråga om en signalspaningslag och FRA:s verksamhet.
Jag vill ändå passa på och ställa regeringen till svars och ställa den "tillförordnade" näringsministern en del frågor: Hur har dialogen förts med bredbandsbolagen och telekombranschen för att säkerställa fortsatta investeringar i Sverige?
Vilka åtgärder har vidtagits för att myndigheten Invest in Sweden ska kunna verka för att Sverige ska kunna återvinna det anseende som vi hade som en framtidsinriktad IT-nation?
Har man fört dialog med till exempel grundaren av e-postbolaget Momail som i början av juni utsågs till ett av världens hetaste företag inom mobilbranschen, någonting som vi ska över växer fram i vårt land? Så sent som i juli ansåg bolaget sig tvingat att flytta utomlands om FRA-lagen blev verklighet.
Har ni kontaktat honom och likasinnade? Kan försvarsministern redogöra för vad regeringen gjort för att säkerställa att det goda anseende vi har som IT-nation inte går förlorat?
Luciano Astudillo (S):
Jag kommer ingen vart med att prata näringspolitik med försvarsministern här. Jag ska försöka formulera frågan så att näringsministern inte väljer att passa nästa gång. Jag ska i och för sig ge Tolgfors ett rätt. Jag ska läsa den där artikeln från den 7 oktober. Den tackar jag för och tar emot.
Men jag vill att Tolgfors också tar på sig en del av ansvaret för att nu framöver gå ut och resonera med IT-branschen, för han har ju valt att här passa i alla konkreta svar på hur man kan trygga branschens framtid och de investeringar som riskerar att gå förlorade i landet och därmed också jobbtillfällena.
Det är en viktig framtidsbransch nu när vi ser andra branscher som backar i vårt land, branscher som vi var stolta över. Här har vi haft en tätposition som vi riskerar att förlora. Detta beror på - och det kan Tolgfors aldrig slingra sig ur - en regeringsoduglighet i en oerhört viktig fråga. Därav den massiva kritiken.
Ni backade in i det här. Ni utredde inte frågorna ordentligt, utan har kastat fram förslag i efterhand i ett illa dolt sätt att rädda ansiktet och försöka få frågan ur världen. Men så lätt kommer ni inte undan, för traditionen är att när man lägger fram förslag som de som ni har tillsätter man utredningar.
Man gör ett omtag, gör om det från början. Så fungerar det. Men det gör ni inte i det här fallet. Signalen är tydlig genom att näringsministern väljer att vara frånvarande i en debatt om näringspolitik och IT-branschens framtid. Det är den tydliga signalen här i dag.
Luciano Astudillo (S):
Sverige går in i en lågkonjunktur. De som står längst från arbetsmarknaden kommer att placeras allt längre bort och ställas längst bak i kön. Nu måste de konkurrera med alla dem som varslas. Under de senaste 30 dagarna har 20 000 personer varslats enligt Arbetsförmedlingen. Sverige står betydligt sämre rustat att möta de här sämre tiderna.
Under två år har vi haft en regering som försummat näringspolitiken. Under två år har vi haft en Littorin som urholkat den aktiva arbetsmarknadspolitikens smörjmedel för att få människor från ett arbete till ett annat. Vi har en minister som sätter som sin uppgift att paja den inkomstförsäkring som är så viktig nu i sämre tider.
500 000 människor har tvingats lämna den, och endast 25 procent får 80 procent av sin tidigare lön. Orättvisorna har byggts in i vårt land. Orättvisorna har drabbat dem som står utan arbete. Men det har inte gett fler jobb för dem som står längst bort.
När det gäller dem som står sämst rustade, längst bort från arbetsmarknaden, är sveket som mest påtagligt i den politik som hittills har förts. Jag är inte alls nöjd med svaret. Arbetsmarknadsministern svarar inte på frågorna.
Littorins löfte var att jobb- och utvecklingsgarantin skulle omfatta inte bara dem som uppbar a-kassa utan också alla som hade till exempel försörjningsstöd eller sjukförsäkring, så länge man kvalificerade sig under en period av 18 månader. I dag är det endast 2 procent av de dryga 40 000 som uppbär försörjningsstöd som ingår i a-kassan.
Men det är så mycket som över 90 000 personer som har varit inskrivna i Arbetsförmedlingen i över 18 månader. Littorin gömmer sig bakom myndigheten i sitt svar. Han säger att han inte tänker göra något, att han förlitar sig på att myndigheten kommer att göra sitt jobb, trots att förordningen säger något annat.
Littorins löfte var att resurserna skulle prioriteras till dem som står längst bort från arbetsmarknaden. Det är sant att arbetsmarknadsutbildning inte är det enda verktyget. Det kan finnas andra. Samtidigt vet vi, för IFAU har utvärderat olika verktyg, att just arbetsmarknadsutbildning är ett effektivt verktyg för att få ut dem som står längst bort från arbetsmarknaden.
Så många som 75 procent av dem som har genomgått en arbetsmarknadsutbildning får jobb efter det. Det är väsentligt mycket bättre än de insatser som den borgerliga Amspolitiken består av. Littorins löfte var att förstärka den individuella coachningen för dem som står längst från arbetsmarknaden, dem som finns i jobb- och utvecklingsgarantin.
Max 15-20 arbetslösa per handläggare var löftet. Men långt mindre än hälften av de av landets arbetsförmedlingar som jobbar med garantin har den arbetsbelastningen. Nu vet vi alltså att vi har sämre tider framför oss. Fler kommer att tvingas söka hjälp av Arbetsförmedlingen. De som står längst bort kommer att hamna längst bak i kön.
Vem kan lita på Littorin och den borgerliga regeringen när de löften man gav inte har verkställts?
Luciano Astudillo (S):
Beskedet är att det finns resurser, det finns resurser och det finns resurser. Detta är ett läge där Sverige går in i en lågkonjunktur och där den budget som Anders Borg lade fram inte längre har någon verklighetsförankring. Vi har en lågkonjunktur som slår in och jobbkrisen med alla de varsel som finns.
Efter det fick vi också finanskrisen, som man förvisso inte kan beskylla den borgerliga regeringen för. Men den fördjupar och förvärrar krisen. Littorin står ändå här i dag och säger: Det finns resurser, det finns resurser och det finns resurser. Samtidigt vet vi att det fortfarande är väldigt många som står långt från arbetsmarknaden.
Vi vet att mer än hälften av dem som har rätt till jobb- och utvecklingsgarantin utifrån att de har varit inskrivna 18 månader hos Arbetsförmedlingen inte har fått ta del av jobb- och utvecklingsgarantin. Om det finns resurser, varför händer inte detta, Littorin? Det borde på något sätt föranleda en insats av arbetsmarknadsministern och leda till att man ställer frågor.
När det gäller det individuella bemötandet säger Littorin återigen att det finns resurser. Å andra sidan medger han här att han svikit sitt löfte om 15-20 arbetslösa per handläggare. Han säger ingenting om att det verkar finnas en resursbrist för att nå upp till det viktiga målet att ha en individuell coachning för de människor som står längst från arbetsmarknaden.
Vi känner till de erfarenheter som gjorts av det arbetssättet. Att ge dessa människor ett väldigt individuellt och intensivt bemötande är det som gör jobbet och många gånger löser frågan. Det finns inga löften om mer resurser för att nå det mål och uppfylla det löfte som Littorin hade om det individuella bemötandet.
När det gäller utbildning väljer Littorin lite retoriskt att baka ihop allting och säga att si och så många är aktiva i utvecklingsgarantin. Genom tiden har det inte varit de nivåerna som Littorin har valt att beskriva här. Dessutom är det många av de personerna som inte är i vidare aktiva insatser. Det vet också Littorin.
Det är väldigt lite insatser som handlar om direkta arbetsmarknadsutbildningar som leder till arbete, som IFAU konstaterar. Den politik som Littorin representerar ger inte fler jobb för dem som står längst från arbetsmarknaden. Ökade orättvisor leder inte till fler jobb.
Att ha en politik vars essens har varit att öka otryggheten och strypa människors livschanser har inte lett till fler jobb. Vi socialdemokrater har en helt annan politik. Vi tror på människors förmåga. Vi tror att man till exempel genom möjligheter till en arbetsmarknadsutbildning kan få jobb.
Här finns en jättestor skillnad mellan den borgerliga passiva och cyniska hållningen och den som vi tror på.
Luciano Astudillo (S):
Vi vet att verkligheten drastiskt förändrats under hösten. Littorin fortsätter att hävda att det finns resurser. Vi vet att Sverige står sämre rustat att möta jobbkrisen. Det har den borgerliga regeringen ett ansvar för. Finanskrisen kan man inte skylla på regeringen, men jobbkrisen. Man har under två år urholkat den aktiva arbetsmarknadspolitiken och dragit undan resurser.
Ändå står Littorin här och hävdar att det finns tillräckliga resurser. Men de är uppenbarligen inte tillräckliga för att hjälpa de människor som står längst från arbetsmarknaden. Man har till och med inte låtit alla kvalificera sig till jobb- och utvecklingsgarantin som har rätt till det. Man har också pajat a-kassan. Det är också en viktig del av att människor nu känner otrygghet och rädsla inför den varselvåg vi har.
Vi socialdemokrater har all anledning att vara självkritiska på området. Långtidsarbetslösheten har ökat under lång tid. Det är ett område där vi i dag förstärker, förbättrar och förnyar vår politik.
Vi är helt övertygade om att den politik som vi har presenterat som alternativ till den högerpolitik vi just nu har i landet hade varit bättre för att möta varselvågen och de människor som står långt från arbetsmarknaden. Det handlar om rejäla investeringar på bristyrkesutbildningar och en rad andra insatser för att möta de människor som nu riskerar sitt arbete.
Vi kommer att fortsätta att förnya och förbättra vår politik på området. Inget annat än arbete åt alla och full sysselsättning är målet på området.
Luciano Astudillo (S):
Jag vill avslutningsvis tacka statsministern för diskussionen. Det vore mig helt främmande att misskreditera statsminister Fredrik Reinfeldt och Moderaterna. Jag tror att han har en del av lösningen själv. Man måste söka svar på de frågor som väcker rädsla och oro bland människor. Det här är bara början på någonting vi kommer att se framöver. Globaliseringen, migrationsströmmarna och allt det där kommer att väcka många frågor och utmaningar i vårt land.
Det finns viktiga verktyg att hantera detta med: att se alla och ha en politik vars utgångspunkt är framtidstro och möjligheter, inte den vi har i dag, där rädsla och strypta livschanser har blivit drivkraften.
Lika viktigt är att omfamna och vara stolta över det svenska - vårt språk, vår svenska flagga och våra traditioner - men också att vara väldigt tydliga om mänskliga rättigheter och lika villkor och skyldigheter för alla. Jag är övertygad om att vi i Sverige kan välja en annan väg än många andra europeiska länder har valt.
Det är därför jag tog diskussionen med statsministern, partiledaren för Moderaterna, i denna viktiga fråga. Precis som man i Tensta Tigers kunde mötas kring ett gemensamt mål och inse att det trots olikheter finns någonting som är större och viktigare är jag helt övertygad om att Sverige kan mötas kring ett gemensamt mål.
Vi svenskar har delvis olika värderingar men har ändå allt att ge för att göra Sverige ännu bättre. Tyvärr är ett icke-svar också ett besked. Att välja att inte svara ja eller nej på frågan är inget annat än att lämna ett besked. Man lämnar dörren öppen för att göra sig beroende av Sverigedemokraterna i Sveriges riksdag. Det är djupt olyckligt.
Det är ett besked som jag önskar att vi hade kommit undan från. Fredrik Reinfeldt kommer att bli jagad med den här frågan fram till valet.
Luciano Astudillo (S):
Vår ambition är tydlig: Ett Sverige fritt från diskriminering, ett Sverige som värnar likabehandlingsprincipen. Därför har vi i vårt budgetalternativ en rad konkreta förslag. Vi föreslår mer resurser till Diskrimineringsombudsmannen. Vi säger också ja till en idé om jobbagenter, som jag föreslår att Sabuni följer upp. Vi har en mycket positiv grundsyn på avidentifiering av jobbansökningar. Sabuni sade ingenting om det.
Vi säger nej, för övrigt, till orättvisa skatter. Vi ser att det inte ger fler jobb. Ni ger mer till dem som redan har det bäst. Det ger inte fler jobb. Vi är kritiska till det. Vi är överens i den rödgröna alliansen om ett tydligt och tufft antidiskrimineringsarbete. Det kan Sabuni vara säker på. Hur ska man summera det här?
Den borgerliga regeringen står handfallen och passiv inför sämre tider. På två år försvinner 100 000 jobb enligt Svenskt Näringsliv och Konjunkturinstitutet. Vi vet att de som har en svagare position på arbetsmarknaden, utrikes födda och ungdomar, men också kvinnor, är de som drabbas först. En av orsakerna är diskriminering. En av orsakerna är olika behandling.
När det gäller integrations- och flyktingpolitiken finns handen kvar för en långsiktigt hållbar lösning så att vi klarar av de här frågorna på lång sikt. Vi vill inte ha en onödig konflikt om det. Det är ett viktigt område som behöver en lösning. När det gäller diskrimineringen är det Sabuni och ingen annan som har verktygen i sin hand. Hon kan vara den som tar nya och starka initiativ för att värna likabehandlingsprincipen.
I dag kommer hon inte med någonting.
Luciano Astudillo (S):
Jag vill tacka Maud Olofsson för svaret. Sverige är ett kreativt land. Vi ser det på konserter, arbetsplatser och nya spännande utbildningar vid våra högskolor. Vi kan se det när en ny svensk film lanseras och har premiär, när vi läser någon av våra framgångsrika författare eller tittar på tv.
Vi kan uppleva det i ny design, ny musik och inte minst när vi testar ett nytt dataspel. Trots att det är tuff konkurrens har vi kunnat se att den kreativa sektorn, den kreativa näringen, har kunnat blomstra.
Vi ser att det redan i dag är väldigt många människor som sysselsätts i det här - allt från musikskapare, artister och författare till ljudtekniker, scenografer och förläggare. Trots att vi är ett litet land har vi kunnat slå världen med häpnad på det här området och sätta avtryck långt utanför vårt lands gränser.
Inom såväl film, musik och dataspel finns exempel på detta. Nu går Sverige in i en lågkonjunktur. Vi ska väl inte ta en lång diskussion om det, men vi ser nu hur den här regeringen försitter chansen att investera långsiktigt och rädda jobben i industrin.
Vi ser hur man har försummat att värna människors trygghet och att se till att det nu finns pengar i ladorna för att investera i dem som riskerar att bli arbetslösa. Vi ser hur regeringen försitter chansen att också titta framåt. Vad är det för jobb vi ser framöver? Industrin kommer att vara viktig framöver, men också andra sektorer är viktiga.
Vi socialdemokrater har visat på behovet av att omfamna entreprenörskap och de små företagen. Vi har lyft fram det viktiga i att ha en nära samverkan mellan politiken och näringslivet, och vi har betonat tjänstesektorns betydelse framöver. I detta är den kreativa sektorn, den kreativa näringen, oerhört viktig.
Vi socialdemokrater tycker att det är viktigt att fler, inte minst unga, ska kunna få leva på sin talang, sin skaparkraft och innovationskraft inom musik, data, film och allt det som vi ser växa fram i myllan. Här har jag och Maud haft debatter i snart två år om den kreativa sektorn.
Maud har sagt att samtal pågår. Förra gången hade man börjat samtala mellan Näringsdepartementet och Kulturdepartementet. Den här gången har man också börjat samtala med folk utanför departementet. Det är ingen som betvivlar att Maud Olofsson är bra på att samtala med folk, men vi vill också se handling.
I veckan som har gått har vi presenterat vår syn på dataspelsbranschen och hur man kan investera i den för att det ska komma fler jobb i den. Fler sådana initiativ kommer framöver. Men det jag tycker är särskilt anmärkningsvärt i debatten om de nya medierna och kommunikationerna är att Maud Olofsson inte med ett enda ord nämner sanktionsdirektivets implementering.
I går skulle ju propositionen ha lagts fram, och i dag säger Maud Olofsson ingenting om det. Nu får hon chansen att förklara varför man lägger detta åt sidan i den här viktiga diskussionen om denna framtidsbransch.
Luciano Astudillo (S):
Apropå mötesplatserna vill jag säga att det är väldigt bra att Maud Olofsson följer upp den politik som sjösattes av Leif Pagrotsky. Man fullföljer idén om att skapa mötesplatser, och det är oerhört viktigt. Vi är glada för att man inte släpper fokus på behovet av mötesplatser i detta.
Men mycket mer kan göras så att utbildningarna i de här branscherna blir bättre och så att man omfamnar det behov som finns av korsbefruktning mellan näringspolitik och kulturpolitik. Det behövs en bred kulturpolitik som ser att ju mer vi satsar på kultur, desto mer möjligheter har människor att lyckas i de här branscherna. Det gäller också bredden. Där vet vi att det finns en tydlig skillnad.
Ni har en helt annan syn på kultur än vi. Vad Maud Olofsson än må säga när det gäller den generella politiken gentemot småföretag är skatten för de små företagen i dag högre än den var 2006. Regelkrånglet kostar nu mer för de enskilda företagen än det gjorde 2006.
Hon kan stå här bäst hon vill och prata om något annat eller berätta hur bra det var, men verkligheten hinner ikapp Maud Olofsson här. Det är häpnadsväckande att regeringen varit så handlingsförlamad när det gäller den jobbkris och de varsel vi har sett.
Småföretagarnas riksorganisation varnar för blodbad, Maud Olofsson - blodbad. Visst finns det mer att göra. Låt oss då ta diskussionen om den svåra frågan om sanktionsdirektivet. Maud Olofsson försöker värja sig och skylla på oss igen, som hon brukar göra.
Allting är ju alltid Socialdemokraternas fel i Maud Olofssons värld. Det är klart att det är en komplicerad fråga. Det är klart att det är svårt att hitta den rimliga balansen mellan personlig integritet, rättssäkerhet, och att värna att de skapande kreatörerna ska få betalt för det de gör, den musik som skapas, de filmer som görs.
Om det är så himla svårt, och om man har lärt sig av tidigare misstag, borde en klok regering försöka föra en diskussion med oppositionen för att hitta den rimliga balansen. Men det gör inte den här regeringen. Har man inte lärt av tidigare misstag? Propositionen skulle ha lagts fram i går.
Vi socialdemokrater kan inte säga om vi kan hjälpa till, för vi vet inte var det landar. Vi kan bara läsa det som står i tidningarna, där den ena går ut och säger ditt och den andra säger datt. Om ni inte kan komma överens, ta hjälp av oppositionspartierna! Ta en diskussion om de här frågorna med oss!
Luciano Astudillo (S):
Det är alldeles uppenbart att den här regeringen är handlingsförlamad inför den kris vi ser. Alla vet numera att det kommer nya initiativ. Ni har ju pressats till det. Det kommer nya initiativ. Det vore helt vansinnigt om man inte såg det som har hänt. Men luras inte!
Så sent som i augusti sade Eva Uddén Sonnegårdh att vi inte alls är på väg in i en lågkonjunktur. Det är viktigt att komma ihåg den verklighetsbeskrivningen. Nu är det inte den borgerliga regeringens fel att finanskrisen kom, men redan i augusti sade Konjunkturinstitutet att arbetslösheten skulle öka. Flera andra institut sade att det var på gång.
I det här fallet är det regeringens ansvar att man har rustat Sverige illa inför den kris som nu är på väg. Vi ser det i det passiva förhållandet i näringspolitiken. Branschprogrammen kommer nu, men de kunde ha varit där för två år sedan. Den nära dialogen med näringslivet har inte funnits.
Vi ser det i hur Littorin både har pajat den aktiva arbetsmarknadspolitiken och utbildningspolitiken, som är så viktig för att kunna gå från ett jobb till ett annat, och har pajat a-kassan. När det sedan gäller den här näringen är vi socialdemokrater helt på det klara med att människor ska kunna ta betalt och få betalt för sina produkter.
När det gäller implementeringen av sanktionsdirektivet ser vi att regeringen inte heller lyckas. Det är inte bra. Det är ett dåligt besked. Vi kommer att komma tillbaka när vi får se var ni landar i de här frågorna, men hitintills vet vi ingenting.