KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Norman (M):
Låt mig börja med det som Lars Johansson sade. Hans diskussion om aktiebolagslagen är helt korrekt. Det är just därför som utredaren får i uppdrag att utreda det lämpliga rent rättsligt i detta. Det är svåra frågor som det ska borras i. Jag delar din uppfattning. Om det här går att införa med nuvarande aktiebolagslag är det alldeles utmärkt. Går det inte får vi hitta andra former. Det är just det som det handlar om.
Sedan noterar jag att på Fredrik Schultes fråga om hur Socialdemokraternas politik ser ut var svaret: Vi ska föra en socialdemokratisk politik. Jag tror inte att Teres Lindberg skulle nöja sig med svaret från mig att vi ska föra en allianspolitik när det gäller hur vi vill agera på det här området, så jag ska försöka utveckla det lite ytterligare. Vi är, enligt min uppfattning, väldigt tydliga.
Ta följande mening: "En utgångspunkt bör vara att bolag som utför offentligt finansierade välfärdstjänster bör ha en långsiktig inriktning på sin verksamhet och inte huvudsakligen vara inriktade på kortsiktig lönsamhet eller inriktade på att sälja inom en viss tid." Detta kan vara riskkapitalbolag; detta kan vara andra bolag. Här är vi tydliga. I övrigt är vi tydliga med att vi välkomnar privata inslag i välfärden.
När jag lyssnar på Teres Lindberg, och den mångordiga rapsodin om hur farligt detta är, är det svårt att få en annan uppfattning än att hon vill utesluta vinstintressen. Rätta mig gärna om jag har fel, men det är svårt att få ett annat intryck. Till Hillevi Larsson vill jag upprepa, vilket jag förmodar att du ändå förstår, att tilläggsdirektivet inte är mitt eller Moderaternas påfund.
En enig regering, alla fyra partierna, står bakom dessa formuleringar. Vi har en enighet här, till skillnad från hur det är såväl inom ert parti som bland era kamrater på den sidan. Peter Persson, regeringens huvudsakliga politik har varit att sänka inkomstskatten för att få fler folk i arbete.
Det har lett till att ungefär en kvarts miljon människor mer är i arbete nu än tidigare, och det har lett till att skatteintäkterna är högre än tidigare. Jag kan förstå att det är en smärtsam upplevelse att inse att skattesänkningar leder till mer skatteintäkter. För oss är det glädjande och konfirmerande, men för Peter Persson är det kanske smärtsamt. Detta har nämligen lett till att vi har kunnat värna välfärdssektorn under de här åren och överföra mer resurser till skolan, till vården och till omsorgen.
Det är möjligt att det var enklare att leva i ett samhälle där vi hade orange Televerksbilar som åkte ut och reparerade när det var fel, när Domus hette Domus eller när kvinnor hade bara en arbetsgivare att gå till om de var engagerade i vården. Vi tror på ett annat samhälle, ett samhälle med mångfald som leder till utveckling och mer utrymme för att byta arbetsgivare, starta egna kooperativ eller andra bolagsformer.
Vi tror på att utveckla välfärden tillsammans och göra den bättre för alla människor.
Peter Norman (M):
Jag vill börja med att tacka alla deltagare i debatten. Också jag tycker att den var klarläggande. Jag har inte bemött Börje Vestlund tidigare, så jag får göra det nu i mitt slutanförande. Börje Vestlund börjar med att moralisera över hur moderater använder sin tid i talarstolen och hur man diskuterar. Jag har svårt att kommentera det annat än med ett bibelcitat. Jesus sade en gång: Låt den som är utan skuld kasta första stenen.
Så går jag till frågan om man kan ändra sig, Börje Vestlund. Jag har uppfattningen att om verkligheten förändrar sig är det rimligt att politiken förändrar sig. Att ha en annan uppfattning verkar väldigt konstigt. Om saker och ting blir helt annorlunda omkring en, ska man då stå fast vid dogmer? Jag tycker inte att man ska raljera över människor som ändrar sig, utan man ska uppskatta detta. Vi har ändrat oss, och det är inte mer med det.
Det har vi gjort i och med att verkligheten ändrat sig och att de krav och förhoppningar som medborgarna har på service har förändrat sig. Det är då rimligt att politiken förändrar sig och att vi i huvudsak försöker tillmötesgå det som sker. Det är naturligtvis inte så - och jag vill inte ens säga det - att vi tycker att marknaden löser alla problem. Det vet Börje Vestlund också om. Ett exempel på detta är de inskränkningar som vi nu gör i ett av tilläggsdirektiven till utredningen.
Där säger vi att företag som har en policy att sälja av företag inom en kort tidsrymd förmodligen inte är lämpade som ägare. De bolagen gör säkert mycket nytta på andra områden. Men de passar inte på just välfärdsområdet. Jag hoppas att de som har lyssnat på debatten ändå har insett att regeringen är enig och har kommit med ett tilläggsdirektiv, och frågan ska nu utredas. Min uppfattning är - och det får väl andra bedöma - att oppositionen är väldigt oenig i frågan.
Här får två ståndpunkter blötas, och så ska det vara i en demokrati.
Peter Norman (M):
Ulla Andersson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att möjliggöra kontanthantering och grundläggande betalservice på landsbygden och vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska risken för butiksrån på grund av att butikerna alltmer får överta bankernas ansvar för kontanthanteringen.
Som jag framhöll i mitt svar på Ulla Anderssons interpellation 2012/13:45 om bankernas kontanthantering är det beklagligt när personer kommer i kläm till följd av minskad kontanthantering. Från ett konsumentperspektiv är det angeläget att det finns tillgång till kontanter för den som så önskar och att det finns möjligheter att göra såväl uttag som insättningar av kontanter. I det här sammanhanget vill jag nämna att jag tycker att det är en bra utveckling att alltfler butiker låter kunderna ta ut kontanter i butiken.
Att reglera var affärsbankerna ska etablera sig är dock inte rätt väg att gå. Inte heller bör bankernas tillhandahållande av kontanter regleras. I värsta fall kan krav på att tillhandahålla kontanter leda till att bankerna väljer att lägga ned enskilda kontor därför att det blir för arbetsamt och kostsamt att hantera kontanter. Det politiska målet är att alla i samhället ska ha tillgång till grundläggande betaltjänster till rimliga priser. Det är marknaden som bör tillhandahålla dessa.
På de orter och i den landsbygd där behovet inte tillgodoses av marknaden har staten ett ansvar för att det finns ett utbud av grundläggande betaltjänster. Regeringen har därför gett länsstyrelserna och Post- och telestyrelsen i uppdrag att vidta åtgärder för att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster på dessa ställen. För insatserna kan länsstyrelserna söka medel från Post- och telestyrelsen.
När det gäller Ulla Anderssons andra fråga är jag givetvis av uppfattningen att det är mycket allvarligt när det sker rån. I det här sammanhanget vill jag hänvisa till den pågående översynen av regelverket för kontanthantering . Utredningen ska bland annat identifiera bristerna i regelverket för kontanthantering och analysera och dra slutsatser av hur motsvarande regelverk är utformat i andra länder. Utifrån det ska utredningen senast den 1 september i år ge förslag som kan säkerställa ett heltäckande regelverk för kontanthanteringen.
Jag vill inte föregå utredningens förslag.
Peter Norman (M):
Jag tackar för interpellationen i en viktig fråga. Det är klart att kontanthanteringen är ett problem; det är vi säkert överens om. Det är delvis en generationsfråga, och det är delvis en fråga om utbyggnad av bredband och så. Det sker nu även i glesbygden en snabb utbyggnad av bredband, vilket kommer att göra betaltjänster lite lättare i framtiden.
Problemen med hur man ska tackla detta är många. Vi kan gärna återkomma till det i följande inlägg, men det är min uppfattning att det finns en uppenbar risk att bankerna lägger ned de få kontor de har på landsbygden om man skulle införa ett tvång om att tillhandahålla kontanter.
Det är i alla fall den uppfattning jag har efter att ha talat med både bankerna och folk i butiksledet. Ett problem är också att tekniken utvecklas hela tiden - om man binder sig vid en teknik i dag är det risk att den blir obsolet framöver. Vi vet redan nu att de tekniker som finns i dag, som Swish och annat, inte ens låg på ritbordet för bara några år sedan.
Dessutom är det ett problem att det har blivit ett slags kultur i branschen att inte ta betalt för mycket av kontanthanteringen. Exempelvis är det ingen som kommer på tanken att ta några kronor betalt för uttag av pengar, utan man får ta ut de pengar man vill. Det har alltså blivit ett slags kultur att inte ta betalt för detta.
Vi ska också vara klara över att det finns uppenbara fördelar med att inte ha en omfattande kontanthantering. En är att rånrisken i sig kommer att gå ned om det blir färre kontanter. En annan är att vi får mindre penningtvätt, och eventuellt skulle man också kunna tänka sig att vi får färre stöldvågor - den som har stöldgods vill ju omsätta det i kontanter.
Det finns alltså uppenbara fördelar, och det finns problem. Däremot finns det saker som händer. Till exempel har Icabankens utbredning och dess tjänster i Icaaffärerna gjort det lättare att både ta ut och sätta in kontanter i ett antal områden i glesbygden. Det är alltså inte helt nattsvart.
Det är också just därför vi har ordningen att länsstyrelserna har möjlighet att tillsammans med Post- och telestyrelsen vidta åtgärder för att trygga tillgångarna där det är som allra, allra värst. Min uppfattning är att länsstyrelserna tar detta på allvar, och därigenom får vi en sorts garanti för att det blir bättre i de områden som ligger allra sämst till just nu.
Peter Norman (M):
Jag håller med Ulla Andersson om att banker har ett samhällsuppdrag. De har det dels för att de har en sådan viktig roll i samhällsekonomin, dels för att de har en implicit statsgaranti och inte kan gå omkull. Även om aktieägarna aldrig ska lösas ut av staten är det svårt att se att bankerna kommer att gå omkull.
De har alltså ett samhällsuppdrag och bör agera därefter. En förbisedd åtgärd i denna fråga är att fackföreningar, ideella organisationer och andra agerar. När till exempel Villaägarna på allvar tog tag i frågan om dåliga villkor för bolån och gjorde en riktig upphandling mellan bankerna fick man mycket fina villkor i en bank.
Om ett antal fackföreningar går samman och kräver att bankerna tillhandahåller kontanter till medlemmarna skulle det inte förvåna mig om man får en helt annan diskussion med bankerna och kan spela ut dem mot varandra. Jag är lite förvånad över att så inte har skett, för jag tror att det är en fruktbar väg framåt.
Jag raljerar inte, Raimo Pärssinen. Jag tar det på största allvar. Det är dock normal ordning att vi ser vad en utredning kommer fram till innan vi bestämmer oss för nya åtgärder. Det är inte svårare än så. Vi har dessutom ett system i Sverige. På de ställen där det är uppenbara brister har länsstyrelserna ett ansvar ihop med Post- och telestyrelsen att vidta åtgärder som ska underlätta kontanthanteringen. Visar det sig att det inte är tillräckligt få vi se om vi kan utöka den på något vis och göra den ännu bättre.
Vi har dock en ordning för detta som, vad jag vet, nyttjas även i Gävleborgs län.
Peter Norman (M):
Jag ska försöka svara på Per Bolunds frågor. Jag konstaterar dock att Per Bolund inte har svarat på frågan hur han själv agerade i ledningen på Näringsdepartementet under den tid då Vattenfall gick från 0 till 100 miljoner ton. Vi kanske kan få svaret vid ett annat tillfälle. Vattenfall har som mål att gå ned från 100 till 65 miljoner ton till 2020. Det är inte rimligt att ägaren ska besluta för Vattenfall hur detta ska ske.
Om detta kan ske enligt plan tycker jag att det är rimligt att bolaget bestämmer hur man använder det utrymme man har för att göra utsläppsminskningen.
Det betyder att om den investering som beslutades år 2006 - alltså det år då Miljöpartiet fortfarande var stödparti till Socialdemokraterna i den ekonomiska politiken; det är därifrån beslutet kommer - är förenligt med målet att gå ned till 65 miljoner ton har bolaget sett till att göra som ägaren säger. Om man inte lyckas med det är det ett misslyckande, och då måste vi skärpa målet ytterligare för bolaget.
Det är inte upp till regeringen att berätta för bolaget vilka typer av investeringar som ska göras. Vad gäller överenskommelsen med Obama kan jag upprepa vad regeringen har sagt i frågan: Inom en överskådlig framtid kvarstår den potentiella konflikten mellan att skapa förutsättningar för utveckling i fattiga länder och målet att minska utsläpp.
Därför kan det inte uteslutas att Sverige under sällsynta omständigheter kommer att ge stöd till instruktionerna om investeringar i kolkraft. Återigen: Beslutet är från 2006 - det år då Miljöpartiet hade samarbete med Socialdemokraterna.
Peter Norman (M):
Peter Persson har frågat mig varför det är fult att staten äger aktier och företag samt att staten på detta vis får statsinkomster via vinstutdelning. Han har också frågat mig mot bakgrund av vilka fakta och omständigheter utförsäljningar av statsegendom används för att finansiera skattesänkningar och för att maskera försvagningen av statsbudgeten. Regeringen anser att bolag med statligt ägande ska förvaltas på bästa sätt.
Regeringen har av detta skäl förstärkt och utvecklat förvaltningen av bolagen med statligt ägande, bland annat genom att ställa krav på att de ska agera föredömligt avseende hållbart företagande. Samtidigt anser regeringen som princip att staten inte ska äga bolag som verkar på kommersiella marknader med fungerande konkurrens, om företaget inte har ett särskilt beslutat samhällsuppdrag som är svårt att klara på något annat sätt. Regeringens ambition är därför att minska det statliga ägandet.
Staten kan dock väntas vara en stor bolagsägare även i framtiden. I den statliga bolagsportföljen finns flera bolag med särskilt beslutade samhällsuppdrag som är svåra att klara på annat sätt än i statlig ägo. Det finns också andra motiv till varför staten kommer att ha ett fortsatt inflytande i vissa bolag, exempelvis om en försäljning skulle försämra konkurrensen. Försäljning av aktier i bolag med statligt ägande påverkar vid försäljningstillfället statsskulden och statens budgetsaldo.
Däremot påverkas inte den offentliga sektorns finansiella sparande eftersom tillgångsslag byts mot varandra. En försäljning av aktier spelar därför ingen roll vid bedömningen av budgetutrymmet eller i förhållande till överskottsmålet. Aktieförsäljningar kan inte användas för att finansiera reformer, och således går det inte heller att hävda att de skulle kunna finansiera skattesänkningar.
Eftersom det i den årliga budgetpropositionen tydligt redovisas såväl utfall som prognoser för statens budgetsaldo rensat för större engångseffekter kan försäljning av aktier i bolag med statligt ägande inte heller användas för att maskera en försvagning av statsbudgeten, vilket interpellanten hävdar.
Peter Norman (M):
Jag vill tacka Peter Persson för interpellationen. Den är viktig. Jag är glad att vi kan diskutera ideologiska frågor, och jag utgår från att Peter Persson har fått tillfredsställande svar på frågan om det handlar om att maskera försvagningen av statsbudgeten eller att finansiera skattesänkningar och sådant. Vad gäller de försäljningar som har gjorts vet säkert Peter Persson att det finns rigorösa bestämmelser för hur upphandlingsprocesser går till.
Det är ett auktionsförfarande, kort och gott. Man bjuder in företag till de här auktionerna, och det företag som betalar bäst får också möjlighet att förvärva, med vissa restriktioner naturligtvis. Det är noga föreskrivet hur det går till.
Man slumpar inte bort någonting, utan alla som är intresserade av att förvärva har möjlighet att göra det, och det blir en budprocess enligt konstens alla regler. Blev det bättre? frågar Peter Persson mig. Ja, jag tycker att det blev bättre. Jag är också glad att man över blockgränserna kan tycka detta.
Den största privatiseringen var nog ändå den av Telia, som en socialdemokratisk regering tog initiativ till och beslutade om här i riksdagen i början av 2000-talet. Jag tycker nog att det blev bättre jämfört med när vi hade de orange bilarna och mopederna som kom när vi behövde hjälp att stoppa in kontakten i väggen, för det var knappt att ens det var tillåtet att göra själv. Nu kan man göra mer. Industrin har exploderat, och det finns mer tjänster. Ja, det blev bättre.
Vad gäller bilprovningen tycker jag också att det blev bättre. Nu har vi möjlighet att besiktiga våra bilar tidigt på morgnar, sent på kvällar och i vissa fall även på nätter, om man skulle tycka att det var bra. Konkurrensen är säkert inte fullödig, men det kommer att bli bättre över tiden. Det är redan bra, och vi har redan sett vissa beteendeförändringar hos konsumenter, vilket varit välkommet. Vad gäller apoteken tycker jag också att det i huvudsak har varit bra.
Det är numera mycket närmare till apotek, förutom att ett stort antal mediciner kan köpas även på andra inköpsställen än apotek, till exempel bensinstationer och livsmedelsaffärer. Förutom detta tycker jag också att det är viktigt att notera att även med allt annat lika hade inga försäljningar lett till en högre statsskuld än vad vi har.
När vi tittar på vad som har hänt de senaste fem sex åren ser vi att vi har en ungefär oförändrad statsskuld, som Peter Persson noterar i sin interpellation. Detta gör oss fullständigt unika i Europa i och med att vi har den största krisen sedan 30-talet och de flesta länder har fått en fullständigt exploderad statsskuld. Sverige har en oförändrad statsskuld, och i bnp-termer är den på väg ned, som vi ju vet.
Detta är inget självändamål, utan poängen är att när, och jag säger när och inte om, vi får en ny finansiell kris vet vi att vi står stadigt. En sak är gemensam för alla finansiella kriser, och det är att de länder som har en mycket hög statsskuld råkar väldigt illa ut. En låg statsskuld är alltså ett av de bästa vaccin som vi kan ge för att den svenska ekonomin ska klara sig hyfsat även vid en framtida besvärlig ekonomisk utveckling.
Peter Norman (M):
Låt mig börja med att kommentera Peter Perssons retorik om att vi sjunger en sång men har texten från en annan, eller vad det nu var. Jag vill påminna Peter Persson och övriga deltagare i debatten om hur det lät när jobbskatteavdrag ett genomfördes. Det var förfärligt. Men efter ett tag var det ganska okej för Socialdemokraterna. Sedan kom jobbskatteavdrag två. Det var förfärligt.
Men sedan var det ganska bra. På samma sätt var det med nummer tre, fyra och fem. Det är inte vi som sjunger olika visor med olika texter, om jag får påpeka detta. Vi har 52 statliga bolag i vår portfölj. Bland jämförbara OECD-länder är vi ett av de länder som har absolut flest statliga bolag i förhållande till landets ekonomi.
Diskussionen om att vi privatiserar i något slags extrem omfattning är inte sanningsenlig och inte heller korrekt. Låt mig också kommentera frågan om utdelningar jämfört med räntekostnader.
Ja, om vi skulle ha Nordea i vårt innehav skulle nog prognoserna vara sådana att inkomsterna från Nordeas utdelningar skulle överstiga räntekostnaden från statsskulden. I någon mening kan man alltså säga att vi skulle göra en bra affär om vi hade Nordeaaktier i statens ägo. Å andra sidan leder det resonemanget väldigt fel, för det skulle leda till att vi borde köpa ännu mer. Vi skulle köpa hela Nordea.
Vi skulle köpa banker, industribolag och alltihop. Det är då man hamnar i den svällda balansräkningens problem. När det händer någonting, som mina meddebattörer sagt tidigare, en finanskris, industrikris eller vad det nu må vara, då blir det sådana effekter och räntehöjningar som gör att statsskuldens kostnader exploderar. Därför ska vi vara varsamma med våra utgifter.
Vi ska sträva efter att ha en låg statsskuld. Finansiella placeringar är riskfyllda. Om folk vill får de göra sådana med privata pengar. Det tycker jag är rimligt. Vi ska inte pådyvla folk finansiella placeringar genom att göra det i statens ägo. Det får man göra själv.
Som svar på Raimo Pärssinens fråga om vart vi vill framöver kan jag säga att vi inför den här mandatperioden liksom inför den förra satte upp ett valmanifest där vi berättade vilka företag vi avsåg att försöka sälja. Så kommer att ske nu också. Prognosen är förstås att vi vill minska den statliga företagssektorn mer, men vilka företag det ska vara får Raimo Pärssinen och andra vänta med tills vi publicerar vårt valmanifest.
Peter Norman (M):
Tack så mycket för debatten, i första hand till Peter Persson och Raimo Pärssinen. Låt mig påminna Peter Persson och Raimo Pärssinen om, och Peter Persson har hört det förut av mig, att för 50 år sedan hade vi en socialdemokratisk statsminister som hette Tage Erlander som skrev dagböcker.
Den 6 juli 1963 var det en SAS-konflikt, vilket känns nästan som i går. Jag har Peter Persson diskuterade det för något halvår eller ett år sedan här i riksdagen. Tage Erlander skriver följande: "Skoglund ringde två gånger i går." Det var då kommunikationsministern. "Han trodde inte att pilotkonflikten vid S.A.S. kunde undvikas. - - - Slutet blir väl att S.A.S skall läggas ner." Det skriver Erlander.
Men han skriver också följande: "Ytterligare ett belägg för att vi inte skall ha statliga eller statsdominerade företag." Jag läser det en gång till: "Ytterligare ett belägg för att vi inte skall ha statliga eller statsdomninerade företag." Vi moderater skulle aldrig drömma om att vara så radikala som Tage Erlander. Vi är mer pragmatiska. Vi har 52 företag. Vi kommer att ha ganska många även nästa år, men vi kanske har lite färre.
Läs Tage Erlanders dagböcker, få lite insikter och sluta demonisera Moderaterna!
Peter Norman (M):
Lars Eriksson har frågat mig hur jag avser att försäkra mig om att Vattenfall följer de etiska principerna, vilket ansvar regeringen har för de risker som den i interpellationen nämnda affären kan innebära ekonomiskt och säkerhetsmässigt och för teknikjobben i Västerås och, efter den senaste tidens händelseutveckling, hur jag ser på leveranssäkerheten av ryskt kärnbränsle till svensk kärnkraftsindustri.
Leverantörsmarknaden för kärnbränsle har konsoliderats under de senaste åren, och det är viktigt att det finns en väl fungerande och konkurrensutsatt marknad. Vattenfall genomför sedan flera år ett projekt för att utvärdera och verifiera olika bränsleelement där flera leverantörer deltar. Först 2019 eller 2020, efter omfattande utvärdering, kan Vattenfall ta ställning till om man ska göra en upphandling av Rosatom Tvels bränsleelement.
Som jag anfört i svaren på Lars Erikssons tidigare frågor är Vattenfalls upphandlingsprocess gällande bränsle till sina kraftverk en fråga för bolaget. Samtliga bolag med statligt ägande har dock krav på sig att agera föredömligt inom området hållbart företagande. Det innebär att Vattenfall ska agera transparent i frågor som rör väsentliga risker och möjligheter, föra en aktiv dialog med bolagets intressenter i samhället, samarbeta med andra bolag och relevanta organisationer och efterleva internationella riktlinjer på området.
Jag förutsätter att Vattenfall agerar föredömligt och följer de relevanta riktlinjerna. Självklart är det så att handel med Ryssland rymmer ett antal svårigheter som bolaget måste ta på stort allvar, inte minst mot bakgrund av utvecklingen den senaste tiden. Vattenfall hanterar vidare alla sina kärnbränslerelaterade affärer inom ramen för EU:s regelverk med Euratom Supply Agency, Esa. Alla kontrakt som tecknas är under Esas tillsyn.
Esa sorterar under EU-kommissionen, som har vetorätt avseende Esas beslut. Mot denna bakgrund avser jag inte att vidta några ytterligare åtgärder.