Magdalena Andersson (S):
Jag tror att det är viktigt att ha processen klar för sig när man diskuterar den här frågan.
Det här förslaget var ett initiativ från den nyvalda kommissionen, där Juncker kom med en investeringsplan för Europa med tre delar: fonden Efsi, en projektlista med förslag på möjliga investeringar men också övriga åtgärder för att stärka den inre marknaden och investeringsklimatet i Europa.
De kom med detta när de var ganska nya. Sedan har jag varit i EU-nämnden och på Ekofin i Bryssel i flera omgångar under hela våren för att diskutera den här fonden. Alla synpunkter som Sverige har fört fram har vi förankrat i EU-nämnden, och där har det funnits en bred enighet om de ståndpunkter som Sverige har fört fram.
Alla partier utom Sverigedemokraterna har stött regeringens linje och varit involverade i utformandet av linjen. Att tvinga mig, som du talar om, Fredrik Schulte, låter väldigt konstigt. Den förändring som blev i regeringens ståndpunkt vid förra eller förrförra mötet har jag absolut inga problem att acceptera. Däremot förde du till att börja med fram en annan ståndpunkt som var mer problematisk.
Men den ståndpunkt som vi i EU-nämnden sedan landade i, efter ett gott samarbete över blockgränsen, var bra och gjorde att slutresultatet säkert blev bättre än det hade blivit annars. Det har varit mycket diskussioner och förhandlingar, och den här fonden har nu utvecklats under diskussioner mellan kommissionen och rådet. I rådet är vi klara med ett förslag som vi har skickat till Europaparlamentet, så just nu ligger frågan i Europaparlamentet och förhandlas där.
I det förslag som har skickats är bedömningen från mig och också från EU-nämnden att det är något som vi har kunnat ställa oss bakom. Under resans gång har förslaget utvecklats så att man har tagit hänsyn till många av de ståndpunkter som vi har fört fram från Sverige. Det handlar till exempel om hur styrelsen för Efsi ska se ut.
Först fanns det tankar om att väldigt många aktörer som lade in pengar i fonden skulle kunna få plats i styrelsen, vilket vi tyckte var lite konstigt om utländska stater eller stora internationella pensionsfonder skulle kunna få plats i styrelsen. Så blir det inte nu, utan det är bara Europeiska investeringsbanken och kommissionen som kommer att vara representerade i styrelsen.
Från svensk sida har vi förankrat ståndpunkterna i EU-nämnden hela tiden och hävdat att projekt måste granskas och godkännas på objektiva och tydliga grunder utan hänsyn till olika sektorer och geografisk fördelning. Det är också så det ser ut i det dokument som nu har skickats till EU-parlamentet. Jag måste säga att det är många länder som har fört fram den ståndpunkten, så det är inte en liten klick länder, utan det är ett brett stöd för just den ståndpunkten i finansministerkretsen.
Sverige har hela tiden hävdat linjen att ökade risker för EU:s budget ska minimeras. Jag var tydlig på förrförra Ekofinmötet och uttalade att om det krävs ökade utgifter i EU:s budget måste det ordnas genom omprioriteringar och inte via ökade medlemsavgifter för länderna. Det var jag tydlig med på Ekofin.
Sverige har också drivit hårt att budgetramen ska respekteras, och vi har fått in en särskild beaktandesats där det står tydligt att Efsis verksamhet ska respektera den treåriga budgetramen. Vi har från svensk sida också drivit att det ska vara gröna, hållbara, resurseffektiva investeringar, och det har vi också fått in en beaktandesats om.
Vi har också lyckats få fram att fonden inte ska kunna förlängas hur som helst utan att det ska ske en tydlig utvärdering, och sedan ska det vara ett aktivt beslut om den ska förlängas. Vi har också lyckats få rådgivningshubben och projektlistan, som hänger ihop med fonden, att inte bli alltför administrativt tungrodd. Sammantaget har den här vårens behandling lett till ett förslag som ligger mycket mer i linje med den svenska ståndpunkten än det som ursprungligen kom från kommissionen.