KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rickard Persson (MP):
En grundläggande strävan för regeringen är att skapa förutsättningar för jämlika uppväxtvillkor för alla barn. Därför behöver den omfördelande profilen i familjepolitiken förstärkas. Därför har vi föreslagit att föräldrapenningens grundnivå höjs, vilket stärker ekonomin för barnhushåll med låga inkomster och är fördelningspolitiskt träffsäker. Vi föreslår också ett höjt underhållsstöd.
Andelen ensamstående föräldrar, oftast mammor, som har en ansträngd ekonomisk situation är fortsatt hög, och underhållsstödet har inte höjts sedan 2006. Vårdnadsbidraget som Alliansen vill behålla cementerar en familjepolitik där kvinnor tar hand om barnen och männen förverkligar sig själva genom arbete.
Alternativt kommer familjen fram till att det är mannen som ska arbeta eftersom denne har högst inkomst, vilket är en del av problematiken gällande löneskillnader i samhället mellan män och kvinnor. Det går också att citera Folkpartiet i denna fråga, vilket jag gärna gör. På sin hemsida skriver de ganska bra varför de är emot vårdnadsbidraget.
Där står: "Vårdnadsbidraget har förstärkt utanförskapet för kvinnor som står långt från arbetsmarknaden. Istället för att försöka komma in eller tillbaka på arbetsmarknaden efter föräldraledighet väljer många att stanna hemma ytterligare en tid med vårdnadsbidrag. Detta har ytterligare försvårat inträdet på arbetsmarknaden, för grupper som redan idag har det svårt."
Jag fortsätter citera även om det blir lite långt, för jag tycker att det är en bra skrivning Folkpartiet har: "Det finns också fördelar för barnen att gå i förskolan. Förskolan lägger grunden för barns kunskapsutveckling. Där får barn också möjlighet till social träning, lek, gemenskap och lärande.
För barn med ett annat modersmål än svenska är tiden i förskolan extra viktig, inte minst för att ge en bra grund inför skolstarten." Jag kunde inte ha sagt det bättre själv. Därför bör vårdnadsbidraget avskaffas omedelbart. Jämställdhetsbonusen har inte haft någon märkbar effekt.
En reserverad tredje månad i föräldraförsäkringen för vardera föräldern, vilket regeringen föreslår, är mer träffsäkert för ett jämställt föräldraskap och jämställt arbetsliv. Fru talman! Jag yrkar bifall till Socialdemokraternas, Miljöpartiets och Vänsterpartiets gemensamma reservationer nr 1 och 15.
Rickard Persson (MP):
Lotta Finstorp frågar varför vi tar bort den bortre tidsgränsen och menar på att andra rehabiliteringsinsatser inte är på plats såsom det angavs i den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Jag vill påstå att det redan har genomförts åtgärder och att det genomförs åtgärder som kommer att ge en ganska snabb effekt, vill jag hävda.
En åtgärd är att vi tillför resurser till Försäkringskassan så att handläggarna har tid att göra det de ska, nämligen att syssla med rehabiliteringskedjan som delvis kvarstår. Vi tar inte bort kontrollpunkterna med 90-dagarsuppföljningen och 180-dagarsuppföljningen. De kvarstår. Ska handläggarna ha tid att göra detta och sköta samordningsuppdraget måste det till mer resurser.
Handläggarna har alldeles för många ärenden för att de ska hinna med detta. Det är det första steget vi redan har gjort. Jag vet att Försäkringskassan inte håller sig till dessa kontrollpunkter. De kan sätta igång med en samordning för en person långt innan 90 dagar. Det förekommer i högsta grad.
Lotta Finstorp frågar varför vi tar bort pengar från rehabiliteringsgarantin. Det är inte så mycket lönt att lägga pengar på något som inte fungerar. Vi har konstaterat att rehabiliteringsgarantin inte fungerar. Vi lägger pengarna på någonting som ska fungera, nämligen rehabiliteringskedjan. Det är två olika saker.
Du frågade också om någonting som jag inte hinner svara på nu - om folk blir friska vid ett visst datum. Jag får återkomma till det.
Rickard Persson (MP):
Lotta Finstorp frågade om jag inte tror att folk blir friska efter det att den bortre tidsgränsen infaller. Nja, det kanske de blir, eller så blir de det inte. Många kvarstår i sin sjukdom och tvingas att gå till arbetslivsintroduktionen för att få någon privat ekonomi.
I vissa fall blir de sjukare efter åtgärderna där; man har konstaterat att det sker ett försämringstillstånd. Det jag egentligen ville fråga Lotta Finstorp om är om hon tror på de mirakel som jag nämnde tidigare. Ni tycks tro på att folk blir friska över en natt, men så är inte fallet. Varför gör ni det ni gör? Det skulle jag vilja fråga Lotta. Varför tycker ni att de människor som är sjuka ska straffas ekonomiskt?
Varför ska ni ta bort deras ersättning när den bortre tidsgränsen infaller och då det fortfarande finns medicinska underlag från behandlande läkare och andra som säger att denna människa har aktivitetsbegränsningar och inte kan arbeta? Tror ni inte på läkarnas medicinska underlag, och varför vill ni straffa de här människorna ekonomiskt? Minskar inflödet? Nej, det kanske det inte gör.
Men vi har, som Lotta Finstorp har hört i debatten tidigare, ett brett åtgärdsprogram för att just minska inflödet i sjukförsäkringen. Jag tror starkt på detta åtgärdsprogram, och vi kommer att komma med ännu fler förslag så småningom. När det gäller arbetslösheten kommer jag nu inte ihåg vad du frågade. Den kommer naturligtvis att öka.
Vi har en migration, och på kort sikt ökar arbetslösheten, men på längre sikt tror vi inte att det blir så. Svara gärna på de frågor som jag ställde, Lotta!
Rickard Persson (MP):
Det kan jag mycket väl ha. Jag börjar med den sista frågan. Nu har jag ju inte jobbat på Försäkringskassan i många, många år - så gammal är jag inte. De andra tidsgränserna kvarstår, och det är dessutom inte alltid man delar de synpunkter som den arbetsgivare man själv har arbetat hos har.
I det här fallet menar jag att om bara handläggarna får lugn och ro och förstärkning, som vi nu ger Försäkringskassan, med att arbeta med de tidiga kontrollpunkterna - 90-dagars- och 180-dagarstidsgränserna - är det oerhört mycket viktigare än att komma långt senare och ha en utförsäkring av människor.
Då kan Försäkringskassan lägga tyngdpunkten i arbetet med samordningsuppdraget på de här tidiga sakerna i stället. Det kommer att ge mycket större effekt, anser jag. Jag ställde några frågor till Lotta Finstorp som Solveig Zander nu kan svara på: Varför tycker ni att man ska straffa sjuka människor ekonomiskt?
Varför minskar ni i ert budgetförslag ersättningarna till dem som har sjuk- och aktivitetsersättning? Varför gör ni det? Det är väl inte bra. Vill ni helt ta bort sjukersättningen och sjukpenningen för dem som blir utförsäkrade så att de får mycket sämre ekonomi och går och oroar sig för det? Därmed kanske det tar längre tid med en rehabiliteringsprocess.
Det skulle jag vilja veta, och jag frågar Solveig Zander vad hon svarar på det. Socialförsäkringsutredningens olika förslag analyseras nu på departementet. Det var inte så länge sedan utredningens släpptes, och det är ett digert material. Det vet Solveig, eftersom hon själv satt i utredningen. Det tar tid att analysera och komma fram med åtgärder utifrån den, så det är inte så konstigt att det inte har landat än.
Rickard Persson (MP):
Jag ska börja med den sista frågan, som handlade om fördjupad och förstärkt samverkan. Jag kan delvis hålla med dig om detta. Vi lägger ned ganska mycket pengar på samverkansprojekten mellan AF och Försäkringskassan, och det ger rätt dålig utdelning.
Det har det gjort under lång tid, även under så gott som alla år som ni satt vid makten, och ni vidtog inga åtgärder för att förbättra det eller gav några nya uppdrag till Försäkringskassan därvidlag.
Jag får fortfarande inget svar från Solveig Zander när det gäller varför ni vill straffa dem som är sjuka när den bortre tidsgränsen inträffar och varför ni vill ta bort deras ersättning så att de tvingas oroa sig för sin ekonomi och tillfrisknandet riskerar att bli sämre. Du ställde många frågor, Solveig Zander, och jag kommer inte ihåg alla.
Du var inne på rehabiliteringsgarantin igen och åtgärder inom vården. Rehabiliteringsgarantin har ju inte fungerat, och därför får vi se över hur den ska fungera bättre. Nu lägger vi pengar på det vi tror fungerar bättre, och det är tidiga insatser.
En del av dem som nu blir utförsäkrade borde faktiskt få fortsätta att vara sjukskrivna därför att de är sjuka, kanske också under lång tid. Då hjälper inte den bortre tidsgränsen, för det sker inte något mirakel från den ena dagen till den andra som ni tycks tro.
Rickard Persson (MP):
Jag vet inte vad jag ska svara på denna lilla reflektion från Linus Bylund. Vi har stora utmaningar framför oss. Det gäller migrationen. Det gäller den ökade ohälsan. Det gäller byggandet av bostäder. Det gäller en mängd områden. Vi kan inte ha en skattesänkarpolitik för allt och alla. Varför ska vi då sänka skatten för arbetsgivarna?
I framtiden kommer de äldre att bli eftertraktade. Det börjar de redan bli på ett helt annat sätt än hittills. Vi kommer att ha en arbetskraftsbrist och behöver då dessa människor med stor och lång erfarenhet. De kommer att vara attraktiva, och då behövs det ingen skattesänkarpolitik för arbetsgivarna i det avseendet.
Rickard Persson (MP):
När det gäller det sista du sa, Linus Bylund, är det en diskussion som vi kommer att föra och som alla tvingas förhålla sig till vad gäller en generellt höjd pensionsålder. Då ska vi ha två tankar i huvudet samtidigt. En debatt kommer att handla om att en del inte kommer att orka jobba till 65.
En annan kommer att handla om att många vill jobba efter 65 eftersom äldre människor blir friskare och vill vara ute i arbetslivet. Jag tror att det finns stora möjligheter för dem att vara det eftersom deras arbetskraft kommer att efterfrågas. För det behövs det inga stimulanspengar till företagen med tanke på den demografi vi har i dag.
Rickard Persson (MP):
Jag fick frågan om ni får delta i det här arbetet. Det är naturligtvis så att vi fortlöpande genomlyser, bereder och utreder en massa förändringar i socialförsäkringarna. Det kommer att finnas stora möjligheter för er att delta i diskussionen om föräldraförsäkringen.
Men vi kan inte tillsätta en parlamentarisk utredning för varenda genomlysning av socialförsäkringar som vi gör. Vi har haft en jättestor parlamentarisk utredning om just socialförsäkringen, men det går inte att tillsätta sådana så fort vi genomlyser ett område. Ni kommer säkert att få delta i debatten och diskussionen på en mängd olika sätt, via utskottsarbete och på annat sätt. Det är vad jag kan svara.
Vad ministern har sagt kan jag inte gå i god för här.
Rickard Persson (MP):
Låt mig ge ett kort och koncist svar på den sist ställda frågan: Nej, det är Miljöpartiet som vill detta. Tina Ghasemi säger att när ni kommer till makten vid nästa val, vilket jag inte tror att ni gör, kommer ni att riva upp en massa reformer.
Min motfråga blir: Kommer ni att tillsätta parlamentariska utredningar då? När ni styrde och ställde med socialförsäkringen under de åtta år som ni satt i alliansregeringen och kom fram med en massa reformer och regeländringar, inte minst gällande Försäkringskassans arbete, tillsatte ni inte några parlamentariska utredningar.
Oppositionen fick inte vara med i diskussionerna på något märkbart sätt. Eller hur?
Rickard Persson (MP):
Jag vet inte om det var en fråga eller ett påstående. Det är inget tvång. Jag ser det som en möjlighet. Varje gång vi har infört förmåner för föräldrarna att kunna vårda barnen genom föräldramånader, pappamånad och så vidare har det gett effekt. Det har visat sig över tid.
Föräldrarna har tagit gemensamt ansvar för barnen, vilket har gagnat hela familjen: barnen, mamman och pappan.
Rickard Persson (MP):
Till skillnad från dig, Linus Bylund, hävdar jag att detta är ett stöd och i högsta grad för kvinnor. Över tid har vi sett hur orättvist vårdandet av barn har fördelats. Effekten av det har varit att kvinnor som vill komma ut på arbetsmarknaden inte har haft samma möjlighet eftersom männen har bestämt vem som ska vårda barnen. Därför är det i högsta grad ett stöd för kvinnor.
Det har också gett effekt, vilket vi ser.
Rickard Persson (MP):
Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. I dag används underhållsstödssystemet på ett sätt som inte var avsett. Därför behövs en förändring så att det blir tydligt att det handlar om ett statligt stöd som är avsett för dem som behöver det och inte ett system för förmedling av underhåll.
Där är det Försäkringskassan som i dag i alltför hög grad fungerar som en ren mellanhand som transfererar underhåll mellan föräldrarna. Om bidragsskyldiga föräldrar som har förmåga att betala hela sitt fastställda betalningsbelopp i stället betalar underhållet direkt till boföräldern skulle stora besparingar i Försäkringskassans administrationskostnader kunna göras.
Det skulle motsvara 17 procent av den totala administrationskostnaden för underhållsstödet per år. En bärande idé med reformeringen av underhållsstödet är att betona båda föräldrarnas ansvar för och omsorg om barnet.
Även barnrättsperspektivet stärks när föräldrastödet i större utsträckning utformas mer ändamålsenligt och individuellt.
Att öka förutsättningarna för en reglering av underhåll utanför underhållsstödssystemet torde också vara till fördel för barnet, bland annat genom att barnet har större möjlighet att få det underhåll som det har rätt till enligt föräldrabalkens bestämmelser.
Fler sådana civilrättsliga regleringar kan dessutom främja en utveckling där underhållsstödets belopp i framtiden blir mindre normerande för nivån på underhållsbidrag. Det framlagda förslaget till ändringar syftar till att underlätta för föräldrarna att komma överens om barnets omsorg och försörjning.
I grunden tror jag på föräldrarnas vilja att komma överens för barnets bästa. Men ibland behöver de lite hjälp på vägen. Därför innehåller förslaget också ett utökat uppdrag till Försäkringskassan att informera och stötta föräldrarna i frågor som gäller underhållsbidraget och underhållsskyldigheten och vara behjälplig inför en civilrättslig reglering av underhållsstödet.
Det har konstaterats att en tredjedel av de bidragsskyldiga föräldrarna inom underhållsstödssystemet redan i dag har ekonomisk förmåga att återbetala hela det lämnade underhållsstödet. Då borde detta också kunna regleras civilrättsligt utan att Försäkringskassan används som transfereringsinstitut.
Om den bidragsskyldiga föräldern klarar av sitt ekonomiska åtagande i sex månader ska underhållstödet dras in om det inte finns särskilda skäl.
Den risk för att bidragsskyldiga föräldrar medvetet kan komma att släpa efter med sina betalningar för att förhindra att underhållsstödet dras in, som ett antal motionärer befarar, bör inte överdrivas.
De åtgärder som regeringen nu sammantaget föreslår bedömer jag vara tillräckliga för att det i de allra flesta fall ska finnas incitament för att föräldrarna ska ta sitt försörjningsansvar.
Rickard Persson (MP):
Solveig Zander frågar vad det kostar att informera föräldrarna när det gäller underhållsstödet. Jag kan inte svara på den frågan. Men jag kan säga så här: Det är bättre att man lägger pengar på att informera föräldrarna om detta än att lägga pengar på transfereringar mellan föräldrarna.
Det måste ändå vara mycket bättre, för då använder man pengarna på ett mycket mer vettigt sätt. Några alliansföreträdare, bland annat Solveig Zander, efterfrågar att vi ska göra en mer omfattande utredning av underhållsstödet. Det ska vara utredning hit och dit. Då blir min fråga: Varför gjorde ni inte det under åtta år i alliansregeringen, om ni tyckte att det var så viktigt?
Det kunde ni ju ha gjort. Nu tar denna regering tag i den här frågan på ett rimligt sätt, som vi tycker, och gör de förändringar som vi bedömer behöver göras. Samtidigt säger vi: Om det behövs ytterligare förändringar framöver, om det är något som vi har missat, tar vi till oss det och kan komma med tilläggsförändringar om det behövs. Solveig Zander sa också att vi kommer med halvfärdiga förslag.
Jag minns den tid ni satt i regeringen och hur det var med sjukpenningen. Ni sprutade ut regelförändringar var och varannan vecka som verkligen var halvfärdiga, och Försäkringskassan slet sitt hår. Det höll ni på med i ungefär tre år. Det var en sörja av regelförändringar som ingen kunde begripa och ingen kunde tolka, och Försäkringskassan fick gå tillbaka och fråga vad ni menade med era regelförändringar.
Kom inte och säg till oss att vi kommer med halvfärdiga regeländringar!
Rickard Persson (MP):
När det gäller Solveig Zanders fråga är det Försäkringskassans ledning som i huvudsak har ansvaret. Men om man inte har skött det uppdraget borde väl er regering som satt under åtta år ha gått in och tagit myndigheten i örat för att se till att man gjorde detta. Det är det ena.
Det andra är att den regering som satt i åtta år och hade ansvar för detta borde ha tillfört de resurser som Försäkringskassan äskade om för att kunna genomföra sitt samordningsuppdrag. Är det inte så, Solveig Zander? Sedan har jag en fråga till er.
Under er tid i regeringen tog ni fram, vilket jag tyckte var jättebra, en strategi för genomförande av funktionshinderspolitiken, och det fanns mycket bra i den. Bland annat var det ett område som berörde att de statliga myndigheterna skulle föregå med gott exempel och anställa de här ungdomarna med funktionshinder med lönestöd. Men det blev pannkaka av det, för ni följde aldrig upp er egen strategi.
De statliga myndigheterna har verkligen inte föregått med gott exempel. De har anställt 0,7 procent från denna målgrupp. Varför följde ni inte upp detta, Solveig Zander?
Rickard Persson (MP):
Jag instämmer i en del av det Solveig Zander säger. Man fick mer pengar. Men man fick inte tillräckligt med pengar för att genomföra uppdraget. Jag delar också det Solveig Zander uttrycker angående Försäkringskassans ledning.
Jag vet inte om Solveig Zander lade märke till att jag i mitt huvudanförande framförde viss kritik mot den tidigare ledningen för Försäkringskassan, som inte prioriterade det här ärendeslaget tillräckligt under en följd av år. När man inte gör det är det väl ändå politikens uppgift att gå in och styra upp det, men under ett flertal år gjorde ni inte det.
Under alla de år då handläggarna satt med alldeles för många ärenden, ända upp till 500 ärenden per handläggare, styrde ni inte upp Försäkringskassans arbete med det här ärendeslaget, och det tycker jag är ganska sorgligt. Riksrevisionens rapport om aktivitetsersättning Solveig Zander! Du svarade inte på min fråga om den strategi för funktionshinderspolitiken som ni tog fram.
De statliga myndigheterna skulle föregå med gott exempel. Här hade ni haft möjlighet att genom regleringsbrev och annat se till att de statliga myndigheterna skulle anställa den här målgruppen. Ni genomförde inte det heller. Det var väldigt mycket som ni inte genomförde under er mandatperiod inom funktionshinderspolitiken.
Rickard Persson (MP):
Fredrik Schulte har vanan, eller snarare ovanan, att för att kunna producera sin mångfald av interpellationer citera fel, tolka fel eller komma med felaktiga sakuppgifter.
Du skriver i din interpellation att Miljöpartiet har ett krav på att medborgarlön ska införas, och du sa precis i debatten här att ett regeringsparti vill införa medborgarlön, eller basinkomst, som vi vill kalla det. Men detta är felaktigt. Var har du fått den uppgiften ifrån? Det skulle jag gärna vilja veta.
Det vår kongress har beslutat om är att utreda effekterna av basinkomst. Det är också det som artikelförfattarna, och jag är en av dem, har sagt i tidningen, nämligen att det handlar om en utredning. Det är inte samma sak som att införa det. Du måste vara lite försiktig med sakuppgifterna, tycker jag.
Det är en utredning av många som Miljöpartiet vill göra i en idégenomlysning av socialförsäkringarna. Om en sådan utredning kommer till stånd är det inte säkert att man kommer fram till att det går att införa. Om detta vet vi inget i dag. Men vi tycker att det är viktigt att vända på alla stenar för att se på socialförsäkringarna.
Vi tycker, liksom den parlamentariska Socialförsäkringsutredningen sa, att täckningsgraden inom socialförsäkringarna har minskat. Det är allt färre människor som omfattas av socialförsäkringarna, till exempel a-kassa och sjukpenning. Vad kan man då göra åt det? Detta är bara en liten pusselbit i en större genomlysning från vår sida.
Jag vill även kommentera det du också felaktigt hävdar i din interpellation om att Miljöpartiet vill införa sex timmars arbetsdag. Var får Fredrik Schulte det ifrån? Det är inte från oss. Var har du läst det?
Vår kongress har beslutat att vi vill sträva mot en 35-timmars arbetsvecka, men det är någonting annat. Sedan tror jag att politiken inte behöver blanda sig så mycket i det här med arbetstidsförkortning. Det löser sig självt genom arbetsmarknadens parter.
Både arbetsgivare och arbetstagare ser nu att bland annat för att förebygga ohälsa kan det vara rimligt och lämpligt att antingen införa flexibel arbetstid eller arbetstidsförkortning. Vi ser på en rad områden att arbetsgivare och arbetstagare kommer överens om en förkortad arbetstid.
Jag läste senast att Mölndals sjukhus ska införa detta. Det löser sig alltså nog av sig självt utan att politiken behöver blanda sig så mycket i det.
Rickard Persson (MP):
Nu fortsätter Fredrik Schulte, sin vana trogen, att komma med felaktiga uppgifter. Fredrik Schulte refererar till vallöften. Vilket parti har gått ut med ett vallöfte om att införa medborgarlön? Jag känner inte till något sådant parti, men Fredrik gör tydligen det.
Du sa precis att det har lagts fram förslag i kammaren om att införa medborgarlön. Det är inget jag känner till, men det gör tydligen du. Du får gärna uppge källan till det. Möjligtvis har det lagts fram förslag om en utredning för att genomlysa frågan bland en mängd andra frågor inom socialförsäkringarna. Fredrik Schulte kommer också med det felaktiga påståendet att Miljöpartiet alltid har varit för medborgarlön.
Nej, det är inget jag känner till, och det borde jag göra i så fall, för jag har varit med ett tag i det partiet. Hade det varit så skulle väl vår kongress ha beslutat att vi ska införa medborgarlön. Men det har man inte gjort, utan man har sagt att effekterna av medborgarlön ska utredas som en del i en genomlysning av ett antal frågor inom socialförsäkringarna. Du kan inte gå upp i talarstolen och nästan debattera med dig själv, Fredrik Schulte.
Du har ingen att debattera med eftersom det du lägger fram är felaktigt. Då blir det liksom svårt att svara sakligt på frågorna.
Rickard Persson (MP):
Jag har inte uppfattat någon fråga direkt. Jag kan dock konstatera att det har skett en inbromsning av de ökade sjukskrivningarna och de ökade sjukfallen. Den inbromsningen har skett under den tid vi inte har haft den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen. Detta motsäger det du sa i ditt långa anförande här, Tina Ghasemi.
Jag ser alltså inga problem med detta. När vi hade den bortre tidsgränsen bollades människor runt bland myndigheterna. De kom från Försäkringskassan. Den bortre tidsgränsen gör ju inte att människor blir friskare; de blir bara utförsäkrade och får sämre ekonomi. Så kom de till en annan myndighet.
De bollades över till Arbetsförmedlingen, som inte vet vad de ska göra med en sjuk människa som inte är mottaglig för rehabilitering. I värsta fall ledde det, vilket också konstaterades av tillsynsmyndigheterna, till försämringstillstånd när en annan myndighet skulle börja med rehabiliteringsinsatser som individen inte var mottaglig för.
Detta kringbollande av individer i myndigheter är inte värdigt en välfärdsstat.