KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Jens Holm har frågat mig vilka åtgärder jag i ljuset av CETA-avtalet avser att vidta för att medlemsländer, EU och andra aktörer alltid ska kunna gå före på miljöområdet, folkhälsoområdet och andra viktiga politikområden. Låt mig inleda med att konstatera att CETA-avtalet är ett bra avtal. Det är ett brett och djupgående handelsavtal som beaktar moderna handelsmönster. Ca 99 procent av tullarna mellan EU och Kanada kommer att avvecklas.
När det gäller den offentliga upphandlingen har parterna öppnat upp för större möjligheter att delta i varandras upphandlingar, vilket kommer att förbättra för svenska företag som vill lägga bud i kanadensiska upphandlingar. Avtalet kommer inte att påverka möjligheten att ställa krav rörande miljömässiga och sociala hänsyn vid upphandlingar. Redan i dagsläget får diskriminerande krav gentemot utländska anbudsgivare inte uppställas i enlighet med Sveriges internationella åtaganden.
Kommerskollegium har gjort en fördjupad konsekvensanalys av avtalet och drar i analysen slutsatsen att ingenting i avtalet inverkar på gällande möjligheter att nationellt vidta åtgärder och gå före på bland annat miljö- och folkhälsoområdet inom ramen för EU-rätten och våra internationella åtaganden, exempelvis WTO-rätten.
All import från Kanada måste även fortsatt uppfylla EU:s regler och våra nationella bestämmelser, till exempel tekniska regler och produktstandarder, sanitära eller fytosanitära bestämmelser om livsmedelssäkerhet och växtskydd, hälso- och säkerhetsnormer, miljöskydd och konsumentskydd.
En analys av avtalets eventuella effekter på miljön, människors och djurs hälsa samt demokratiskt beslutsfattande ingår som en del av regeringens slutliga analys av avtalet. Det bör noteras att frågan om klassificering av bränsle som utvinns från kanadensisk oljesand inte är kopplad till CETA. Det är en fråga som Kanada har drivit under många år oberoende av förhandlingarna om ett handelsavtal.
Det finns inget i CETA som tvingar EU att agera på området.
Ann Linde (S):
Jens Holm tog upp både miljöfrågorna och investeringsfrågorna. Eftersom vi har möjlighet till flera inlägg börjar jag med investeringsavtalen och återkommer till Jens Holms andra frågor i kommande anföranden. Först och främst vill jag slå fast att investeringsskyddsavtal verkligen inte är något nytt.
Sverige har redan i dag 65 bilaterala investeringsskyddsavtal, och vi har haft sådana ända sedan 1950-talet. Det är alltså inget nytt som inrättas, utan det har funnits hela tiden. Det som är bra med CETA är att man nu moderniserar det.
Där man har sett problem gör man nu begränsningar av möjligheten att använda avtalen för oskäliga stämningar. Det finns för övrigt inga masstämningar av kanadensiska bolag.
Jag har siffrorna här och kan gärna visa dem för Jens Holm senare. Det är heller inte bara storbolag som använder denna möjlighet. Många gånger är det små och medelstora bolag som använder den rätt som finns i investeringsavtalen. Investeringsskyddet ger rätt till ersättning vid exempelvis expropriation.
Där finns även krav på att behandla investerarna rättvist och skäligt liksom en mekanism för att lösa de tvister investerarna kan ha med värdlandet. Varför är detta viktigt? Jo, vi vill öka investeringarna och ge dem som investerar ett långsiktigt skydd mot diskriminering och rätt till kompensation vid expropriation.
Hur kommer då detta att påverka Sverige? CETA:s investeringsskyddsregler ger inte företag något skydd som inte redan finns i Sverige i dag. Detta bekräftar Kommerskollegium i sin analys. Ett exempel är särskilt intressant, nämligen när Barsebäck stängdes.
Då bestämde faktiskt riksdagen att man skulle ge ersättning till ägarbolaget. Det var ett delvis tyskt bolag. Jens Holm tog upp Vattenfall som exempel, och det är samma sak fast omvänt.
Det är också tydligt i avtalet att alla stater kommer att ha rätt att reglera och lagstifta för att uppnå legitima allmänintressen, för till exempel miljö och hälsa. Det blir ingen skillnad med detta investeringsskyddsavtal. Man har dessutom gjort ett förtydligande, som en nyhet, mot hur det var förut.
En investerare kan inte förvänta sig att en lagstiftning ska vara oförändrad. Detta gäller även om lagändringen skulle ha en negativ påverkan på investerarnas vinstförväntningar. Jag tycker att det är konstigt att Jens Holm och andra som tycker som han inte ser att detta är något som faktiskt begränsar möjligheterna att stämma för stämmandets skull.
Det går bara när det verkligen är berättigat. Jag tycker att man borde vara mer positiv i stället för negativ till detta.
Ann Linde (S):
Jens Holm undrar hur vi socialdemokrater kan tycka att det är bra med handelsavtal. Det är ju hjärtat i vår politik! Det handlar om att skapa fler jobb och att få bort folk från arbetslösheten. Det är inte många saker vi kan göra som betyder mer om vi inte bara vill ha av staten betalda jobb. Det handlar om att öka handeln så att företagen kan anställa människor. Därmed ökar vi antalet jobb och får in mer skatteintäkter som vi kan använda till välfärd och så vidare.
Jag tycker att det är obegripligt att man inte förstår att detta är något slags hjärtefråga för socialdemokrater och har så varit i decennier - nästan ända sedan vi bildades. För regeringen är det samtidigt självklart att stå upp för arbetstagarnas rättigheter, för miljön, för hälsan och för det demokratiska utrymmet.
Som jag sa tidigare tycker vi att detta avtal förbättrar, och inte försämrar, dessa möjligheter. När det gäller till exempel den konkreta frågan om nedkylningseffekter gör man en ganska grundläggande genomgång. Det handlar inte bara om dessa sidor i Kommerskollegiums nuvarande skrivelse, utan de har tidigare gjort en stor utredning om just investeringsskyddet som det hänvisas till i denna utredning.
Där säger de att det råder så stor samstämmighet mellan skyddet i svensk lagstiftning och i CETA att det finns liten anledning att tro att CETA skulle leda till en så kallad nedkylningseffekt, det vill säga att man i Sverige väljer att inte anta en viss lag bara för att man är rädd för att den skulle strida mot CETA.
Jag känner till Vänsterns sätt att hela tiden tala om storbolag. Men de senast avgjorda tvister som vi har tittat på när det gäller investeringsskyddsavtal gäller till exempel tidningskiosker i Rumänien, en glasfabrik i Venezuela och kaffe- och nötodlingar i Zimbabwe som inte har fått betalt för sina produkter. De har då vänt sig till en skiljenämnd.
När man startade skiljenämnderna var avsikten att få till ett relativt enkelt sätt i stället för att tvingas till dyra, kostsamma och besvärliga processer i domstolarna. Den som är mest känd för sådana här skiljedomar är Stockholms Handelskammare. Det finns till och med inskrivet i flera avtal att det är just Stockholms Handelskammare som ska utse skiljedomstol.
Vi har alltså en lång tradition på området, och vi är bra på detta. Det är ett system som fungerar, och som har fungerat i årtionden, men som nu genom CETA och TTIP sätter lite fler begränsningar för när företagen kan använda det. Det gäller även tidningskioskägaren i Rumänien.
Ann Linde (S):
Jag vill avsluta med att sätta in CETA i ett större sammanhang. Regeringen vet att utveckling och trygghet går hand i hand. I flera länder runt om i världen ställs människor på bar backe. De blir av med sina jobb på grund av den globala konkurrensen och riktar därför frustrationen mot frihandel. Men grundproblemet är bristande trygghet, inte handel och utveckling. Det går bra för Sverige.
Vi har låg arbetslöshet, och antalet sysselsatta har ökat med 120 000 sedan 2014. Ungdomsarbetslösheten är den lägsta på 13 år. Men det är fortfarande många som behöver få ett jobb att gå till. Vi vill ju ha Europas lägsta arbetslöshet. Och för att nya arbetstillfällen ska skapas behövs handel.
Det är därför vi driver handelsfrågorna så hårt. Regeringen driver naturligtvis samtidigt en politik för ökad trygghet och social rättvisa. Det är nämligen bara när människor känner sig trygga som de vågar gå från gamla, omoderna jobb till nya.
Det är självklart för oss att stå upp för arbetstagares rättigheter, miljö, människors hälsa och det demokratiska utrymmet. Jag försöker driva handelspolitiken på ett sådant sätt att trygghet och utveckling ska gå hand i hand. Man måste ta ansvar för den globala konkurrensens effekter. Det tycker jag är socialdemokratisk politik, och det kommer vi att fortsätta med.
Som en sista kommentar till raddan av frågor när det gäller försiktighetsprincipen vill jag säga att den inte nämns explicit eftersom den redan står med i EU:s centrala lagstiftningsakt på livsmedelsområdet. Den anses därmed ingå i avtalet. Det gjordes i en överprövning i WTO. Försiktighetsprincipen finns alltså där. Jag vill tacka Jens Holm. Det är jätteroligt med mer diskussion om frihandel.
Jag hoppas få återkomma och diskutera mer med Jens Holm.
Ann Linde (S):
Tack så mycket, ledamot Enström, för frågorna! Jag är glad över att mycket av EU-samarbetet präglas av samsyn - det håller jag verkligen med om. Jag börjar med frågan om den sociala pelaren. Det är ett väldigt omfattande paket som kommissionen har lagt fram. Det handlar om att stärka miniminivåerna på det sociala området. Det handlar inte om ökad överstatlighet.
Toppmötet i Göteborg kommer att beröra flera av de frågor som paketet innehåller, men det kommer också att ha en bredare agenda.
Det viktiga här är att man inte tar över nationella beslutsbefogenheter i sociala frågor, och det är inte heller meningen med pelaren, utan det är att se till att situationen i många länder lyfts, inte minst i sådana länder som Rumänien och Bulgarien där befolkningar har haft anledning att flytta till andra länder för att få det bättre.
När det gäller Nordstream 2 är det inte realistiskt att Sverige på egen hand skulle kunna stoppa det projektet. För närvarande görs det en prövning av bolagets ansökan om att lägga ut ledningen i svensk ekonomisk zon. Den prövningen sker enligt både svensk och internationell rätt.
Däremot har regeringen tillsammans med Danmark framgångsrikt verkat för att det ska föras en grundlig diskussion på EU-nivå om projektets förenlighet med EU:s regelverk och energipolitiska mål. Den diskussionen kommer att påbörjas snart. Kommissionen har just presenterat ett förslag till mandat som ska ligga till grund för förhandlingen med Ryssland om ett rättsligt ramverk för projektet. Vi kommer att få anledning att återkomma till riksdagen i denna fråga.
Ann Linde (S):
Tack så mycket för frågan! Det är en väldigt viktig fråga, inte minst för vår relation till Storbritannien. I stort sett i alla frågor - förutom i sociala frågor och arbetsmarknadsfrågor - har vi kunnat förlita oss på samarbete och på att vi röstar lika i nästan 98 procent av fallen.
Nu bad vi Sieps, Svenska institutet för europapolitiska studier, att titta på hur vi ska kunna stärka allianserna efter brexit. Då visade det sig att det inte finns något land som kan hoppa in och ta över Storbritanniens plats. I stället måste vi se till varje sakfråga: Vilka länder kan vi då ha en särskild allians med för att få igenom våra synpunkter?
I en annan sakfråga kan det kanske bli andra länder. Naturligtvis ser vi Tyskland som en viktig allierad. Samtidigt har Sverige och Tyskland inte alls samma syn i en del frågor som är väldigt viktiga för Sverige. Det gäller att försöka hitta länder som vi har samsyn med. Jag, statsministern och andra ministrar har engagerat oss väldigt mycket här.
Till exempel har jag varit på ett möte med franska och tyska europaministrar för att se hur vi kan samarbeta i miljö-, klimat- och arbetsmarknadsfrågor. Jag har tagit initiativ till ett samarbete med de nio mest digitaliserade EU-länderna som kallas D9, Digital frontrunners.
Den digitala inre marknaden är helt avgörande för vår digitala företagsutveckling och så vidare. Den här frågan sätter Karin Enström fingret på. Det är en av de viktigaste frågorna för framtiden.
Ann Linde (S):
Ledamot Kerstin Lundgren! Jag tycker också att det känns bra att vi har en samsyn i många frågor, även om vi naturligtvis ser olika på en del saker. Sanktionerna mot Ryssland ska fortsätta. EU har infört tre olika sanktionsregimer som svar på Rysslands agerande i Ukraina. Alla tre regimer är kopplade till respekten för Ukrainas internationellt erkända gränser.
Två av sanktionsregimerna är svar på Rysslands undergrävande av Ukrainas territoriella integritet genom den olagliga annekteringen av Krimhalvön. Vi räknar med att det kommer att finnas enighet inom EU för att förlänga dessa två sanktionsregimer under sommaren och tidig höst 2017.
Den tredje sanktionsregimen är svar på Rysslands destabilisering i östra Ukraina, och den riktar in sig på sektorer i den ryska ekonomin. Sanktionerna är knutna till genomförandet av den så kallade Minsköverenskommelsen, där ett av kriterierna och villkoren är att Ukraina ska återfå kontroll över sin riksgräns i konfliktzonen. Minsköverenskommelsen är fortfarande inte genomförd.
Vi räknar därför med att det kommer att finnas enighet inom EU för att förlänga de så kallade sektoriella sanktionerna ytterligare ett halvår.
Ann Linde (S):
Jag håller fullt ut med Kerstin Lundgren om hur viktigt det är att stå fast vid sanktionerna mot Ryssland och att inte vackla. Regeringen har ingen som helst anledning att ändra sin syn på sanktionerna. Vi tror heller inte att de andra länderna börjar vackla i frågan, utan alla har varit enade i svaret på Rysslands agerande i Ukraina ända sedan 2014.
Vi anser att man ska förlänga alla sanktionsregimer så länge Minskavtalet inte har genomförts. Vad gäller Georgien får jag skicka frågan vidare till utrikesministern, eftersom den snarare ligger inom hennes område. Beträffande klimatavtalet har det blivit lite grann som efter brexit.
Intresset för att se de positiva aspekterna har blivit större. Efter att Trump bestämde sig för att lämna Parisavtalet har flera länder klivit fram och sagt att vi i EU måste ta ett större ansvar. Så har det inte varit tidigare. Några av länderna har visat större engagemang, och flera länder har sagt att frågan inte har samma politiska vikt.
Jag ser absolut möjligheten att EU:s engagemang kan stärkas i stället för att försvagas av president Trumps beslut - även om jag naturligtvis hade hoppats att USA skulle stanna kvar i Parisavtalet.
Ann Linde (S):
Tack, ledamot Désirée Pethrus, för frågan! Jag hoppas att vi driver samma linje i regeringen. Vi hoppas att toppmötet ska vara en möjlighet att diskutera en effektiv arbetsmarknad, väl fungerande sociala trygghetssystem och en social dialog med regeringschefer, arbetsmarknadsministrar och arbetsmarknadens parter.
Men syftet är inte att fatta beslut om den sociala pelaren eller att fatta detaljerade överstatliga beslut om till exempel jobbcoacher, som Désirée Pethrus nämnde. Syftet är att se: Vad kan vi lära oss? Bakgrunden är att det har varit alldeles för lite fokus på hur människor på arbetsmarknaden och de sociala delarna av samhället har det.
Ända sedan finanskrisen har man bara pratat om att rädda bankerna och om hur man ska få ekonomin att fungera. Man har väldigt mycket glömt bort frågan: Hur ska vi få en bra situation för människor på arbetsmarknaden? Därför vill vi lyfta de här sociala frågorna, som vi ofta kallar arbetsmarknadsfrågor i vår vokabulär. Jag tror att det kan bli väldigt bra.
Svaret är: Syftet är inte att fatta några överstatliga beslut på detta toppmöte.
Ann Linde (S):
Regeringen driver frågan om fler lagliga vägar in. Det pågår även en utredning under Maria Ferm om detta. Vi är också positiva till att öka möjligheterna för tredjelandsmedborgare att komma till EU för högkvalificerade arbeten.
Men vi anser att medlemsstaterna ska ha möjlighet att tillämpa nationella system för högkvalificerade arbetstagare vid sidan av det blåkortsdirektiv som finns. Annars finns det en risk för att den arbetskraftsinvandringen begränsas, och det tycker vi inte är bra. Jag tror att det var svar på frågorna.
Ann Linde (S):
Tack för frågorna!
Om jag börjar med TTIP, alltså det handelsavtal som förhandlades ganska långt mellan EU och USA fram till att den nya administrationen tillträdde, är svaret att regeringen ser väldigt positivt på att det skulle bli ett handelsavtal mellan de två största ekonomiska områdena i världen, nämligen USA och EU.
Det skulle otvetydigt leda till tillväxt och fler jobb. Nu är det så här att vår och även EU:s bedömning är att det för tillfället ligger i frysbox, eftersom Trumpadministrationen har varit väldigt protektionistisk på många olika sätt när det gäller handel.
Bland annat har man sagt att man inte längre ska vara med i det andra stora handelsavtalet som är helt färdigförhandlat, TPP, och att man ska omförhandla Nafta. Man har dock ännu inte sagt något uttalat om TTIP, och det gör att vi ännu inte dödförklarar det utan ser att det fortfarande finns en möjlighet.
Hittills har det dock inte funnits något särskilt intresse från administrationen. Nu blev deras så kallade handelsminister utfrågad i går - kanske några ledamöter hörde det - och det var ju just den här vägen, det vill säga att man ska skydda Amerika och protektionism mer än att ha fler handelsavtal. Därför är vi inte helt positiva.
När det gäller regelförenklingar kan jag bara säga att ja, regeringen jobbar för regelförenklingar, men jag är inte helt säker på att vi och ni har samma syn i allt.
Ann Linde (S):
Helt kort vill jag säga att det är felaktigt att påstå att inte regeringen försöker få ett avtal mellan USA och EU. Det har vi jobbat väldigt hårt för, men det är ju kommissionen som sköter alla förhandlingar. Det finns nu flera pågående förhandlingar - jag ska inte räkna upp dem alla - och vi ser också att det kan bli lättare på vissa andra områden, eftersom andra länder nu ser att den amerikanska marknaden stängs.
Därför kan EU ha det lättare i de förhandlingar som pågår med Argentina, Brasilien, Uruguay, Japan, Filippinerna, Tunisien och så vidare, vilket är en positiv sak. När det gäller regelförenklingar jobbar vi naturligtvis för att man ska underlätta för företagen, men det finns regler som är till för att skydda arbetstagare, för att skydda hälsa och för livsmedelssäkerhet, och det finns ingen anledning att ta bort regler som fyller en funktion.
Det är ju bara om man hittar regler som man är överens om inte fyller den funktionen som man ska arbeta för att få bort dem. Många regler är väldigt bra, och dem har vi ingen anledning att ta bort. När det däremot gäller regler på den inre marknaden kämpar vi stenhårt för att få bort många regler som vi i dag tycker bara är till för att skydda nationella intressen.
Jag kan ta ett exempel, och det gäller regler för vilka som ska få vilka yrken. I Sverige har vi ungefär 40 sådana inskränkningar. I Tyskland har man ungefär 600. Till exempel finns det regler för vem som får bli bagare - du måste ha en certifiering för att kunna bli bagare. Det är en typisk regel som vi nu försöker få bort i det stora tjänstepaketet.
Det finns flera andra sådana nationella regler som försvårar den fria tjänsteutövningen, och där är Sverige pådrivande. Nu förlorar vi tyvärr Storbritannien, som har varit med i detta arbete.
Ann Linde (S):
Jag börjar med brexit. Jag tror verkligen att Sveriges roll måste vara att föra konstruktiva diskussioner och förhandlingar. Det finns tecken på att tonläget skruvas upp mycket. Det kommer inte att vara till fördel. Sverige är så ekonomiskt beroende av handeln med EU på både tjänstesidan och varusidan att det inte skulle bli bra för oss om det blir kaos i förhandlingarna.
Det är absolut vår ambition. Regeringen har direkt till företrädare för den turkiska regeringen varit, och kommer att fortsätta att vara, tydlig med att vi oroas över förutsättningarna för att genomföra folkomröstningen och de konstitutionella förändringar som gäller under rådande undantagstillstånd.
Vi har uttryckt djup oro över arresteringarna av den politiska oppositionen, inte minst partiledarna för HDP, och den begränsade yttrandefriheten.
När det gäller de konkreta diskussionerna och tuffa uttalanden mellan Turkiet och Nederländerna tror vi att det är läge för alla sidor att avstå från ytterligare upptrappning och i stället sänka tonläget och anstränga sig att upprätta en dialog.
Ingen vinner på de oerhört upptrappade och ibland obehagliga kommentarerna. Det förekommer faktiskt inga förhandlingar just nu mellan EU och Turkiet. Vi anser att man måste ha en långsiktig syn på Turkiet och EU-närmandeprocessen. Vi tror att det är det bästa sättet att verka för reformer i Turkiet.
Vi förväntar oss att Turkiet, som är kandidatland, lever upp till de grundläggande fri- och rättigheterna.
Ann Linde (S):
Regeringen har varit tydlig mot de turkiska representanterna att vi inte ser en positiv utveckling av rättsstatens principer, mänskliga rättigheter och demokrati. Snarare är det tvärtom.
Det är viktigt att uppmärksamma att de olika länderna hanterar frågan på olika sätt, men vi är helt eniga om att vi måste understryka att Turkiet måste följa EU:s paragraf 2, det vill säga frihet, demokrati och rättsstatens principer och medborgerliga rättigheter. Därför är det viktigt att frågan tas upp när förhandlingarna tas upp med Turkiet igen.
De pågår som sagt inte. Här har sättet man jobbar på i EU ändrats rejält när det gäller EU:s instrument för att stärka rättsstatens principer. Man har till exempel gjort om i ordningen när man förhandlar om medlemskap och börjat med dessa frågor, vilket tidigare gjordes i slutet.
Jag kan återkomma till dessa frågor senare, men vi har sett till att både rådet och kommissionen har tillgång till nya instrument för att jobba med frågor om rättsstatens principer. Det är en av de frågor som det har jobbats mest med det senaste halvåret. Det är helt tydligt för Turkiet vad både Sverige och majoriteten av EU:s medlemsländer tycker i frågorna.
Hur sedan enskilda fall hanteras i fråga om att hålla möten eller ej är upp till de enskilda medlemsländerna.
Ann Linde (S):
Det här är en fråga som jag jobbar med mycket. Jag delar Birgitta Ohlssons syn i frågan. Det är beklagligt och oroande att den polska regeringen i sitt senaste svar från den 22 februari än en gång avvisar kommissionens rekommendationer och säger att de är grundlösa och politiskt motiverade.
Man anklagar också Timmermans personligen. Jag och Timmermans har, precis som Birgitta Ohlsson hade, mycket kontakt i frågan. Sverige stöder både Europarådets granskningar och kommissionens dialog med Polen inom ramverket, som nu börjar fungera bättre och bättre efter att det i många år har setts som lite överflödigt.
Tyvärr har dialogen inte lett till några konkreta framsteg. Om Polen inte följer kommissionens rekommendationer kan det leda till att ett artikel 7-förfarande inleds. Det har inte föreslagits än. Det är kommissionen som ska föreslå det. Men det kan ytterst leda till att en medlemsstat förlorar sin rösträtt.
Regeringen har nu med ett antal likasinnade skapat en grupp, Friends of the Rule of Law, för att stärka rättsstatens principer, demokrati och mänskliga rättigheter. Tyvärr är det hittills bara 15 länder som är med. Det speglar mycket diskussionerna. Vi har haft diskussioner redan i rådet. Det är tydligt att de olika medlemsstaterna ser olika på hur vi ska hantera dessa frågor.
Jag har varit drivande i frågorna och haft många samtal med Timmermans och med det maltesiska ordförandeskapet om hur vi ska gå vidare i processen. Vi har också haft bilaterala diskussioner direkt med Polen. Senast var det statsministern som träffade den polska statsministern.