Beatrice Ask (M):
Kammaren ska nu behandla KU:s betänkande med anledning av regeringens budgetproposition, utgiftsområde 1 Rikets styrelse, Riksdagsförvaltningens årsredovisning för verksamhetsåret 2016 och ca 30 motionsyrkanden som har väckts under den allmänna motionstiden. För utgiftsområdet lämnar regeringen, riksdagsstyrelsen och Riksdagens ombudsmän förslag om anslag på området. Regeringen och riksdagsstyrelsen lämnar också förslag till bemyndiganden.
Riksdagens ombudsmän föreslår att riksdagen ska besluta att Riksdagens ombudsmän för 2018 ska få anslagsfinansiera anläggningstillgångar som används i myndighetens verksamhet. Riksdagsstyrelsen föreslår också att riksdagen ska godkänna en investeringsplan. Regeringen föreslår vidare att riksdagen ska godkänna att målet för demokratipolitiken ändras. I de flesta av dessa frågor är utskottet överens.
Men som framgår av betänkandet har flera partier inte deltagit i anslagsbeslutet utan lämnat särskilda yttranden. Det gäller också oss moderater. Vi kommer således att avstå från att delta i beslutet om anslag men vill ändå här i kammaren redovisa några av de frågor där vi önskat en annan anslagsfördelning. Herr talman! Att värna det fria och öppna samhället och demokratin är nödvändigt.
Detta innefattar många olika uppgifter, men vi moderater menar att behovet av att genom förebyggande arbete värna demokratin mot våldsbejakande extremism har ökat och måste få ökade resurser. Därför vill Moderaterna satsa 30 miljoner kronor årligen för det ändamålet. Eftersom vi i övrigt inte har prioriterat samma satsningar som regeringen i detalj blir differensen i anslaget 18 miljoner, för den som undrar.
I Sverige räknas antalet våldsbejakande extremister inte längre i hundratal, utan i tusental. Det här är en förskräcklig utveckling. En del utgörs av personer som återvänt från krig och terror utomlands. De som begått och begår brott ska givetvis möta rättsväsendets fulla kraft, men även det förebyggande arbetet måste bli bättre. Det behövs exempelvis en strukturerad avhopparverksamhet för dem som vill lämna extremistiska grupper.
Jag är medveten om att det runt om i landet finns en och annan sådan här verksamhet, men många små kommuner klarar inte detta. Det behövs en sammanhållen insats på området. Riksdagsmajoriteten har också tidigare gjort ett tillkännagivande till regeringen om detta. För det här ändamålet behövs resurser, som vi anslår. Kunskaperna om extremism och radikalisering är något annat som måste förbättras.
Kommunala verksamheter som skola och socialtjänst möter ju människor direkt och kan på ett tidigt stadium, om man har kunskaper, möta problemen och kanske göra något åt dem. Vi ser också ett behov av allmän kunskap och forskning om mekanismerna bakom självradikalisering och våldsbejakande extremism.
Vår satsning möjliggör i vart fall en särskild satsning på utbildningar för skolpersonal och en del annat som vi känner är särskilt angeläget. I våra budgetförslag för andra utgiftsområden finns mer pengar just till syftet att motarbeta och motverka de problem som finns när det gäller våldsbejakande extremism.
Inom anslaget 6:1 Allmänna val och demokrati ryms även åtgärder som ska stärka respekten för de mänskliga rättigheterna i Sverige. Jag vill gärna säga att det är viktigt att det anslaget används för att motverka bristande jämställdhet, hedersförtryck, homofobi och rasism - problem som vi möter av och till i vårt samhälle. Herr talman!
Vi hade nyligen ett seminarium här i riksdagen med anledning av SNS demokratirapport, där ett antal forskare tagit tempen på vår demokrati. Ett viktigt påpekande som man gör i den rapporten är att den politiska makten i Sverige har förskjutits från riksdagen till regeringen under de senaste 30-40 åren.
De menar att mycket talar för att det därför har blivit svårare att behålla kombinationen av konkurrens och kamp om regeringsmakten och kompromissinriktat beslutsfattande i riksdagen, vilket tidigare har kännetecknat svensk politik. En förklaring till detta är att departementens utredningsresurser och antalet politiska tjänster i Regeringskansliet har ökat kraftigt.
Sedan första hälften av 80-talet har antalet anställda i Regeringskansliet ökat med 50 procent. Det betyder att den som i dag kontrollerar regeringsmakten har mycket större utredningsresurser än tidigare, samtidigt som riksdagen tappar kraft i förhållande till detta. En sak som vi moderater vill och kan göra är naturligtvis att förstärka riksdagens utredningskapacitet.
Moderaterna vill förstärka riksdagens utredningstjänst genom att öka riksdagens förvaltningsanslag med 5 miljoner kronor. Det är väldigt angeläget med tanke på att regeringen inte längre vill redovisa effekten av den förda politiken på det sätt som Alliansen gjorde gällande sysselsättningseffekter och annat, trots att detta är något som ligger i allmänhetens och riksdagens intresse att få reda på. Då blir det en uppgift för riksdagen.
Det finns mycket som talar för den förstärkning som jag nämnde. Vi avvisar regeringens förslag om mer pengar till Regeringskansliet - man går alltså i motsatt riktning - och gör en besparing. Det tror jag är helt nödvändigt. Däremot vill vi gärna öka anslaget till Justitiekanslern, som är statens företrädare i olika rättsliga tvister.
Dessa tvister kan ibland röra väldigt stora belopp, och det kan finnas starka ekonomiska intressen hos motparten. Då tror vi att det är viktigt att Justitiekanslern har tillräcklig kraft för att arbeta med det. Även Datainspektionen behöver förstärkas. Den snabba utvecklingen av digitala produkter, tjänster och kommunikationsmedel innebär både möjligheter och utmaningar.
I riksdagen har vi nyligen fattat beslut om en modernare lagstiftning, men när det gäller utvecklingen på it-området har också Datainspektionen en viktig roll och behöver mer pengar, inte minst med tanke på EU:s nya dataskyddsförordning, som träder i kraft under nästa år.
Sammanfattningsvis handlar det moderata alternativet för anslagsområdet framför allt om att vi vill vårda och skydda demokratin, lägga mer kraft på några aktuella hot mot vårt fria och öppna samhälle samt markera betydelsen av en bättre balans mellan två centrala maktcentrum: regering och riksdag.