Carl Bildt (M):
Anne Ludvigsson valde att i sitt svar koncentrera sig på problematiken med hedersmord. Det är en allvarlig - lindrigt uttryckt - problematik och en mycket besvärlig sådan. Här är inte problemet att de turkiska myndigheterna inte vill göra något åt detta eller att lagstiftningen är ofullständig på något sätt. Det tror jag inte att den är. I det förfärliga fallet med den 16-åriga flickan som begravdes levande har det turkiska rättssystemet yrkat på livstids fängelse, för både fadern och farfadern som var ansvariga för det.
Det handlar om att med en moderniserings- och demokratiseringsprocess bryta kulturella mönster - tvingas jag tyvärr säga - som har funnits en lång tid. Jag var häromdagen icke i sydöstra Turkiet men strax i närheten i de kurdiska områdena i norra Irak och diskuterade just den här problematiken bland annat med kvinnoorganisationer.
Där är den irakiska lagstiftningen som var helt förfärande till för några år sedan numera ungefärligen okej. Men den har mycket lite beröring med vad som inträffar ute i verkligheten, där hedersmord med all sannolikhet är mycket mer vanligt förekommande än vad vi föreställer oss. Den gräns som finns på kartan mellan norra Irak och sydöstra Turkiet är nog i dessa hänseenden dess värre mera en gräns på kartan.
Det handlar om djupa mönster ur historien som måste brytas. Vad kan vi då göra? Vi ställer krav på lagstiftningen. Det är viktigt. Vi ställer krav på de rättsvårdande myndigheterna. Jag tror att det finns åtskilliga anledningar att ha synpunkter på delar av det turkiska domstolsväsendet men kanske inte framför allt i detta hänseende. Vi har andra fall där detta är mer aktuellt. Sedan handlar det om att försöka med opinionsbildning.
Religiösa samfund har en roll som man inte ska underskatta i det här sammanhanget. Vad säger imamerna på fredagen i moskéerna, och i vilken utsträckning kan vi påverka det? Det är något som ibland har mycket större betydelse än vad som finns i den formella lagstiftningen. Det här är ett arbete som vi tar på det största allvar. Vi försöker att arbeta på många fronter, inte minst genom att stödja ekonomiskt och på andra sätt dem som arbetar ute i samhället med att bryta värderingsmönstren.
Det kan vara kvinnoorganisationer, andra frivilligorganisationer eller modiga enskilda individer. Vi vet dess värre att detta är en problematik som vi inte har varit befriade från ens i vårt eget land. Det måste vi skamfullt tvingas medge. Den vidare problematiken är reformprocessen i Turkiet.
Anne Ludvigsson säger att det har gått för långsamt fram. Det finns många som anser att det går för fort fram. Jag skulle hoppas att Anne Ludvigsson - jag tvivlar inte på henne i det avseendet i och för sig - och Socialdemokraterna kunde utnyttja de partikontakter man har med det turkiska oppositionspartiet CHP som tillhör de absolut ledande bromskrafterna när det gäller demokratisering och reformering.
Nu har AK-partiet aviserat att man kommer att lägga fram ett rätt ambitiöst förslag till författningsändringar till det turkiska parlamentet. Det handlar bland annat om att man ska ändra lagen som gör det möjligt att förbjuda partier eller bannlysa individer från politisk verksamhet. Det möts av furiös opposition, också från det socialdemokratiska oppositionspartiet. Jag säger inte detta för att antyda att Anne Ludvigsson delar den uppfattningen.
Men vi ska utnyttja alla de kontakter som vi har. I det här fallet har svensk socialdemokrati bra kontakter med de ledande reformbromsarna i Turkiet. Jag hoppas att de också utnyttjas för att ändra på detta.