KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ardalan Shekarabi (S):
Sten Bergheden har frågat landsbygdsminister Sven-Erik Bucht vad som görs för att landsbygdskommunerna ska utvecklas och huruvida det är rätt väg att gå att flytta statlig verksamhet från glesbygd och mindre orter. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag svarade för några veckor sedan Anette Åkesson på en liknande fråga om statliga jobb ute i landet. Innehållet i Sten Berghedens fråga rör olika aspekter av lokalisering av statlig verksamhet.
Vi ska ha en rättssäker och effektiv statsförvaltning med god service och tillgänglighet, och vi vill värna landsbygdens utveckling. Som Sten Bergheden vet bygger regeringens förvaltningspolitik på att myndigheterna själva, utifrån de mål och uppgifter som riksdagen och regeringen fastställer, avgör hur verksamheterna ska organiseras för att på bästa sätt tillgodose samhällets behov. Myndigheternas uppdrag är att ge god service på ett kostnadseffektivt sätt.
Organisering, geografisk indelning och arbetsgivarpolitik, där kompetensförsörjningen är central, är delegerat till myndigheterna. Samtidigt har regeringen ett övergripande ansvar för den offentliga servicens tillgänglighet och kvalitet i hela landet. Regeringen avser därför att ge Statskontoret i uppdrag att bland annat ta fram ett samlat underlag när det gäller statliga myndigheters beslut om lokalisering.
Regeringen anser att det är viktigt att bedriva en politik som utvecklar landsbygden och möjligheten för kvinnor och män att bo och verka i hela landet. Regeringen har i budgetpropositionen för 2015 uttalat att utgångspunkten för nya myndigheter är att de i första hand bör lokaliseras utanför Stockholms län.
Regeringen har också uttalat att myndigheter som behöver vara lokaliserade i Stockholm bör pröva om delar av verksamheten kan lokaliseras till annan plats och vidare att det är viktigt att de statliga myndigheternas lokalisering kan få större spridning över landet.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag vill inledningsvis tacka Sten Bergheden för denna interpellation och för det gemensamma arbetet med att säkerställa att staten finns i hela landet. Vi har ett samhälle där det finns en risk för att en regional klyfta växer och där det finns risk för att staten tappar sin legitimitet i delar av landet. Vi har högst urbaniseringstakt i Europa.
Det är klart att det skapar en hel del utmaningar i den offentliga sektorn. Det är viktigt att regeringen tar sitt ansvar tillsammans med riksdagen för att verka för att vårt samhälle ska hålla ihop och för att vi ska ha en god service och stark statlig närvaro i hela landet.
Mot bakgrund av detta agerade vi på så sätt att vi bestämde oss för att ge Statskontoret i uppdrag att kartlägga lokaliseringen av de statliga jobben.
Men de ska också titta närmare på hur vi, på en övergripande, principiell nivå, skulle kunna styra myndigheterna i lokaliseringsbesluten. Vi vill behålla den ordning som vi har där den här typen av beslut fattas av myndigheterna och där vi har en delegering. Men regeringen har möjlighet att på en principiell nivå sätta upp mål för myndigheterna.
De ska beaktas i samband med lokaliseringsbeslut. Därför är det viktigt att Statskontoret får möjlighet att titta närmare på denna fråga. Regeringen har inte fattat detta beslut ännu. Frågan bereds fortfarande i Regeringskansliet. Men jag hoppas att vi inom kort kan fatta beslutet och ge uppdraget till Statskontoret.
Jag ser också fram emot att ta del av Statskontorets arbete och fortsätta arbeta för att våra myndigheter ska få bästa möjliga förutsättningar för att bedriva sin verksamhet och bidra till att hålla ihop samhället Sverige.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag vill tacka Kristina Yngwe för interpellationen. Jag ser fram emot ett gott samarbete med riksdagen, inte minst med Centerpartiet, i de här frågorna. Jag vill också tacka Hillevi Larsson för inläggen. Det här är ett område där vi kommer att behöva jobba aktivt under de kommande fyra åren.
Vad gäller överprövningar säger utredningen att man kan få bort ogrundade överprövningar genom att i grova drag införa en skyldighet för den leverantör som ser uppenbara brister i upphandlingen att påtala dessa brister under upphandlingen och inte vänta till en process där man tar frågorna i en överprövning.
Förslagen ska nu remissbehandlas, och vi kommer att ta tag i denna fråga som jag vet är viktig inte bara för den offentliga sektorn utan också ur ett leverantörsperspektiv. Den fråga som Kristina Yngwe också lyfte fram handlar om förenklingar av regelverken under tröskelvärdena, alltså den del av upphandlingslagstiftningen som vi själva har makt över.
Den förra regeringen begick ett misstag när man inte tog tag i frågan i samband med utredningen om införlivandet av de nya direktiven. Där ligger vi efter; vi har inte använt tillfället till att utreda frågorna. Vi avser att tillsätta en utredning under mandatperioden som ska titta på frågan. Vi måste förenkla de offentliga upphandlingarna under EU:s tröskelvärden så att det blir enklare för kommuner, landsting och myndigheter att upphandla och att få en bättre dialog och samverkan med näringslivet.
Det här är en fråga som vi kommer att återkomma till, men tyvärr finns det inte något utredningsunderlag som vi kan bygga förslag på. Vi måste börja på ruta ett. Jag tror dock att vi kommer att kunna ha en god dialog både med riksdagen och med de myndigheter och kommuner som är berörda av frågan. Vi kommer att inom kort se ett arbete som handlar om den nationella upphandlingsstrategin. Där kommer dessa frågor att ingå.
Ardalan Shekarabi (S):
Fredrik Schulte har även frågat finansministern vad hon tänker göra för att ändra att skatteutjämningen kan användas för uppenbart slöseri. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag vill börja med att framhålla syftet med det kommunalekonomiska utjämningssystemet.
Det är att skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar för alla kommuner och landsting i landet att kunna tillhandahålla sina invånare likvärdig service oberoende av kommuninvånarnas inkomster och andra strukturella förhållanden. För att detta ska uppnås sker en utjämning dels av skillnader i skattekraft, dels av strukturella kostnadsskillnader. I detta sammanhang är det viktigt att framhålla att kostnadsutjämningen utjämnar för kostnader som kommunen inte själv kan påverka.
Med hjälp av mätbara och objektiva faktorer beräknas ett strukturellt mått på skillnaderna i förutsättningar och behov. En grundprincip är att endast utjämna för strukturella skillnader som kan uppstå i verksamheter som är obligatoriska för kommunerna och landstingen. Kultur- och fritidsverksamhet är inte en obligatorisk uppgift för kommunerna, och kostnaderna för denna verksamhet ingår således inte i utjämningssystemet.
Det är riktigt att Stockholms kommun och Solna kommun betalar en avgift totalt sett i utjämningssystemet samt att Malmö kommun får ett bidrag. Detta beror på att Stockholm och Solna har en skattekraft som överstiger 115 procent av riksgenomsnittet medan Malmö har en skattekraft som endast uppgår till 84 procent. Stockholm och Solna har dessutom en mer gynnsam kostnadsstruktur än Malmö för de obligatoriska verksamheterna.
I Sverige finns det en bred politisk samstämmighet om att en långtgående utjämning är nödvändig för att tillgodose att alla invånare kan ges en god kommunal service. Trots detta genomförde den förra regeringen förändringar i skatteutjämningen som i praktiken medför att knappt 1 miljard kronor i huvudsak omfördelas till ett mindre antal höginkomstkommuner och ett landsting.
Regeringen anser därför att det är angeläget att utjämningssystemet förändras så att en rättvisare fördelning kan åstadkommas. Den 4 juni beslutade regeringen om lagrådsremissen Ändrad inkomstutjämning för kommuner och landsting med lagförslag som föreslås träda i kraft den 1 januari 2016. Tredje vice talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad.
Ardalan Shekarabi (S):
Jonas Jacobsson Gjörtler har frågat mig om regeringens överenskommelse med Vänsterpartiet, och därmed också mitt och regeringens kommande förslag, innehåller någon kvantifierad begränsning av avkastning eller inte. Jonas Jacobsson Gjörtler påstår att regeringens och Vänsterpartiets överenskommelse om vinster i välfärden innebär att tusentals elever, patienter och äldre nu tvingas leva i osäkerhet kring hur skolan, vården och äldreomsorgen ska fungera framöver.
Men det som skapar osäkerhet i välfärdssektorn är en reglering som gjort det möjligt att spara på kvaliteten i syfte att åstadkomma vinst och där det inte funnits tillräckliga hinder för oseriösa aktörer att kunna verka. Den förra regeringen identifierade dessa problem och tog flera vällovliga initiativ för att motverka dem. Till dessa initiativ hör exempelvis Ägarprövningsutredningen och Friskolekommittén.
Regeringen avser att fortsätta det arbete som påbörjats, där valfrihet och mångfald i välfärdssektorn är en självklarhet och där kvaliteten i verksamheten står i centrum. Det är grundläggande att skattemedel ska användas för att utveckla välfärden. Som framgår av budgetpropositionen för 2015 behöver det skapas ett gemensamt regelverk som på förhand reglerar att aktörer som verkar i välfärden har verksamheten som främsta syfte, inte vinstintresset.
Frågan om vinst i välfärden är komplex, och det behövs en rad olika åtgärder för att politiken ska bli verkningsfull. Det är en omfattande process, som måste ske i flera steg. Regeringen aviserar därför i budgetpropositionen att frågor om vinster i välfärden ska utredas och att det ska tas fram förslag på hur regleringen av användning av offentliga medel för drift av skattefinansierad välfärd bör utformas.
En utgångspunkt är att eventuella överskott ska investeras i den verksamhet där de uppstått. Privat insatt kapital och låg ränta på kapitalet ska däremot inte behöva återinvesteras.
Ardalan Shekarabi (S):
Det är glädjande att många lyfter fram värdet i valfriheten och fokuserar på kvalitet. Det verkar finnas en föreställning om att höga vinster är en förutsättning för valfriheten. Men om vi ser oss om i Europa är det inte så. Det finns valfrihet och mångfald i många länder där kommersiella aktörer inte är verksamma i den offentligt finansierade välfärden.
Tvärtom är hotet mot mångfalden snarare den dominerande ställning som ett fåtal kommersiella bolag har i den svenska välfärden. Det är avslöjande att när en överenskommelse som handlar om vinster i välfärden ska debatteras föredrar vissa att låtsas som att det är valfriheten som står på spel. Regeringen står upp för valfriheten. Valfriheten är en viktig del av den svenska välfärden.
Nu ska vi tala om sakfrågan - inte sprida dimridåer. Min bild, efter många samtal med företagare inom välfärden, är att många drivs av en passion för kvalitet. De är inte rädda för skärpta kvalitetskrav. Om man är en seriös aktör har man absolut inget att oroa sig för.
Det är däremot oroande om ett mindre antal skattefinansierade aktörer överväger att dra sig ur på grund av nya krav på höjd kvalitet. Det visar just hur bräcklig dagens valfrihet är. En verklig valfrihet och mångfald förutsätter att det finns utövare av många olika slag. Då måste man kunna svara mot kraven på bättre verksamhet.
Min uppfattning är också att det gäller för den absoluta merparten av företagen i välfärdssektorn. När det gäller välfärdsöverenskommelsen och regleringen av överskott ska enligt välfärdsöverenskommelsen överskott som huvudregel återinvesteras i verksamheten. Privat insatt kapital och en låg ränta på detsamma behöver dock inte återinvesteras.
Vi har inte satt en siffra på vad låg ränta innebär. Det framgår av överenskommelsen. Det väsentliga är att skattepengar används till det de är avsedda för. Genom höga krav på kvalitet och att skattemedel används i verksamheten kommer inte stora vinster att byggas upp i sektorn. Det säkrar kvaliteten.
Det kommunala självstyret är en central del av vår samhällsmodell. Därför är det glädjande att riksdagsledamoten Teres Lindberg lyfter fram kommunperspektivet. Vi måste ha tillit till och respekt för de människor som är verksamma i kommunsektorn. Att delegera beslut till kommunsektorn och att flytta besluten närmare människor är inte ett hot mot välfärden utan ett sätt att utveckla välfärden.
Det gäller oavsett om det handlar om nyetablering av välfärdsföretag eller vilka kvalitetskrav som ska vara möjliga att ställa. Besluten ska fattas nära människorna. Vi ska göra detta tillsammans med Sveriges Kommuner och Landsting. Den här regeringen kommer att stå upp för den kommunala självstyrelsen.
Ardalan Shekarabi (S):
Jag vill först säga att jag uppskattar att det verkar finnas en samsyn om att vi måste verka för att ta fram hårdare regelverk som garanterar kvaliteten. Vi kommer att fortsätta det arbete som den förra regeringen påbörjade. Det är ett arbete som går ut på att ta fram regelverk som gör det omöjligt för oseriösa aktörer att etablera sig inom välfärden med syfte att göra vinst på bekostnad av kvaliteten.
Regeringen kommer att tillsätta flera utredningar som ska fokusera på att höja kvaliteten i den offentliga välfärden. Det handlar om kvaliteten i de verksamheter som är i egen regi, men det handlar naturligtvis också om att se till att säkerställa att man håller hög kvalitet och har bra verksamhet när det är privata utförare som får ansvaret att bedriva välfärdstjänster.
Vi kommer att ha anledning att föra samtal över blockgränsen i denna kammare. Vi kommer att behöva föra samtal med forskningen. Vi kommer att behöva ha en dialog med Sveriges Kommuner och Landsting. Vi kommer att behöva bredda oss och bredda våra kunskaper om hur vi kan säkra världens bästa kvalitet i den offentliga välfärden.
Det är en skyldighet vi har gentemot medborgarna. Jag ser fram emot ett samarbete med fler partier än de tre som har ingått överenskommelsen. Jag är övertygad om att det också finns ett engagemang hos de övriga partierna som går ut på att säkra kvaliteten i den svenska skolan, inom sjukvården och inom omsorgen.
När det gäller Friskolekommittén uppskattar vi den förra regeringens insatser för att börja städa upp i välfärden. Friskolekommittén och, som jag sade tidigare, Ägarprövningsutredningen är två exempel på agerande från den förra regeringen som hade till syfte att skapa ordning och reda i välfärden. Uppgörelsen därifrån ligger fast.
Däremot har det alltid varit känt, under Friskolekommitténs arbete och efter detta arbete, genom de särskilda yttranden som Socialdemokraterna och Miljöpartiet lagt att vi i några frågor vill gå längre än vad den förra regeringen ville göra. Dessutom ser vi ett behov av att genomlysa samma frågor som Friskolekommittén tog upp även på andra områden, alltså vårdens och omsorgens område.
Därtill har nya frågor tillkommit på senare tid. Kom ihåg att företaget JB:s konkurs, som berörde tusentals elever, inträffade efter att överenskommelsen träffats i Friskolekommittén. Det visar behovet av att ta djupare tag i frågorna.
Jag är övertygad om att vi har förutsättningar, och vi har en skyldighet att se till att ta fram ett regelverk som gör att alla Sveriges elever, alla brukare inom sjukvården och alla brukare inom omsorgen kan känna sig trygga med att vi har en mycket hög kvalitet, världens högsta kvalitet, i den offentliga välfärden.
I detta arbete kommer det inte att finnas något behov av att bygga murar mellan blocken eller mellan partierna, utan vi kommer att behöva samtala med varandra. Vi kommer att behöva sätta oss ned och lära av varandra när det gäller idéer om hur vi kan säkra välfärden. Bort med de ideologiska skygglapparna! Fokus ska vara på det som de svenska medborgarna och brukarna i välfärden förtjänar, alltså kvalitet, hög kvalitet.
Ardalan Shekarabi (S):
Överenskommelsen mellan regeringen och Vänsterpartiet utgör grunden för det fortsatta arbetet med att säkra kvaliteten i välfärden. Som vi ser i överenskommelsen finns det behov av att utreda dessa frågor. Det är komplicerade rättsliga, ekonomiska och organisatoriska frågor. De måste utredas. I det arbetet måste vi också samarbeta med kommunsektorn.
Vi måste samarbeta med de forskare som är verksamma inom flera områden som rör regleringen av den offentliga sektorn. Och naturligtvis ska regeringen också föra samtal med alla partier på den andra sidan av blockgränsen som är intresserade av att förbättra välfärden i Sverige. Vi har inget mål att bygga upp murar mellan blocken. Vi vill ha samtal.
Vi vill ha erfarenhetsutbyte. Vi kommer också att föra samtal med kommunpolitiker både i det borgerliga lägret och i det rödgröna lägret. Vi ser att det verkligen finns många intressanta erfarenheter som måste inkluderas i det arbete som handlar om att säkra kvaliteten. Denna överenskommelse är en viktig grund för det fortsatta arbetet.
På flera områden är det en direkt fortsättning av vad den förra regeringen påbörjade när det gäller till exempel Ägarprövningsutredningens och Friskolekommitténs arbete. På andra områden har vi haft krav som har gått längre redan sedan tidigare. Det kan vara så att vi kommer att göra en del olika bedömningar.
Men jag tror att det finns ett engagemang, som jag sade tidigare, på båda sidor av blockgränsen som går ut på att säkra kvaliteten och se till att vi får ett regelverk som gör det omöjligt för oseriösa aktörer att gå in i den svenska välfärden för att göra vinst på bekostnad av kvalitet. Jag vill tacka för interpellationen.
Ardalan Shekarabi (S):
Det påstås ibland att åtgärder för att se till att våra skattepengar används till det de är avsedda för skulle vara negativt för kvinnors företagande. Som jag tidigare framhållit anser jag att det är en förlegad syn att utgå från att kvinnor bara kan driva företag inom välfärden. Det stämmer inte heller överens med verkligheten, eftersom de som har ledande positioner i de största välfärdsföretagen i de flesta fall är män.
Den könssegregerade arbetsmarknaden är ett omvittnat problem, men den är inte kopplad till frågan om vinster i skattefinansierade välfärdsföretag utan har helt andra orsaker. Kvinnors och mäns villkor som anställda och egenföretagare är förenade med deras livssituation som helhet.
En bidragande orsak till kvinnors generellt sett lägre löner och svagare ställning på arbetsmarknaden är den ojämna fördelningen av obetalt hem- och omsorgsarbete mellan kvinnor och män, vilket kan påverka löneutveckling och karriärmöjligheter och ge lägre livsinkomster.
Kvinnor är frånvarande från arbetslivet i längre perioder och arbetar deltid i högre grad än män, vilket i sin tur riskerar att forma arbetsgivares förväntningar till kvinnors nackdel. Eftersom det är många fler kvinnor än män som arbetar i välfärden är det också kvinnor som i högre grad drabbas av försämrade arbetsvillkor om bemanningen i välfärden minskas för att åstadkomma vinst.
Regeringen kommer att lägga fram förslag på åtgärder för att främja ekonomisk jämställdhet och åtgärder för att stärka kvinnors deltagande på arbetsmarknaden. Regeringen arbetar också aktivt för att förbättra villkoren för företagandet generellt.
Ardalan Shekarabi (S):
Vi är helt eniga om att vi måste jobba med mångfalden. Vi har just nu en utveckling där vi går mot mer och mer likformighet inom välfärden - det blev inte riktigt som vi hade tänkt oss när vi genomförde förändringarna i början av 1990-talet. Då var tanken att vi skulle satsa på personalkooperativ och verksamheter med särskild inriktning och metodik, och så har det inte riktigt blivit. I stället är det de stora aktörerna som växer.
Det är klart att detta på sikt utgör ett hot mot mångfalden i de offentliga välfärdsverksamheterna, och därför jobbar vi också med att skapa rätt förutsättningar för den idéburna sektorn. De står verkligen för en viktig dimension inom välfärden, och många gånger har de intressanta inriktningar på sina verksamheter som gör att medborgarna verkligen får riktig valfrihet - en riktig chans att välja mellan olika typer av verksamheter.
De har dock inte riktigt rätt förutsättningar, för regelverket bygger på ett kommersiellt tänk och på den kommersiella logiken. Detta kan vara nyttigt och intressant och bidra till mångfalden, men vi behöver även den idéburna sektorn. Precis som interpellanten sa behöver vi också jobba med kvaliteten i de verksamheter som drivs i offentlig regi. Här är regeringens kommande arbete med en styrutredning, där vi jobbar med styrningsfrågorna i offentlig sektor, otroligt centralt.
Det finns ett starkt engagemang i de här frågorna i kommunsektorn. Många företrädare för kommunerna och många företrädare för de fackliga organisationerna och arbetsgivarorganisationerna vill att vi ska utveckla styrningen och ta fram nya styrmodeller, bortom new public management, som sätter medarbetarnas professionella kunskap i fokus och ger dem rätt handlingsutrymme. Jag är helt enig med interpellanten om att vi inte kan förändra regelverket enbart för privata utförare.
Vi måste jobba även med de verksamheter som finns i egen regi om vi ska säkra kvaliteten i den offentliga välfärden. Avslutningsvis vill jag tacka för en bra diskussion.
Ardalan Shekarabi (S):
Erik Ottoson har frågat bostads, stadsutvecklings- och it-ministern vad regeringen har för ambition att tillgängliggöra data i form av öppna data mellan myndigheter och till allmänheten. Han har också frågat statsrådet vad han gjort så här långt och vad han avser att vidta för åtgärder för att fler statliga data ska komma allmänheten till del och öka mängden öppna data som statliga myndigheter tillhandahåller. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Jag delar i allt väsentligt Erik Ottosons uppfattning att statliga myndigheter har en stor mängd information som kan vara av värde för innovatörer. Oavsett om det rör sig om öppna data eller information som belagts med avgifter eller andra villkor är arbetet med att tillgängliggöra information så enkelt och kostnadseffektivt som möjligt en uppgift och ett ansvar som berör alla myndigheter och politikområden.
Bättre möjligheter att vidareutnyttja offentlig information är en viktig faktor för att innovativa lösningar och företag ska kunna växa och bidra med jobb och skatteintäkter. Åtgärder på detta område är därför att betrakta som goda investeringar för framtiden. Det är redan en grundläggande skyldighet för myndigheterna att förse såväl andra myndigheter som samhället i stort med information.
Samhällsutvecklingen och tekniken har de senaste åren även lett till att allt fler myndigheter arbetar aktivt med att göra data tillgängliga för vidareutnyttjande, i många fall som öppna data. Detta är mycket positivt. Regeringen har föreslagit ändringar i den så kallade PSI-lagen, om villkor för att få vidareutnyttja myndigheters information. Efter riksdagens bifall trädde ändringarna i kraft den 1 juli.
Lagändringarna syftar bland annat till att åstadkomma lägre och tydligare prissättning i de fall avgiftsuttag för information är nödvändiga. Regeringen ser dock att det också kan finnas behov av att se över ett antal myndigheters avgiftsbemyndiganden.
Dessutom innebär ändringarna i PSI-lagen en skyldighet för myndigheterna att publicera förteckningar över vilka typer av handlingar som kan tillhandahållas elektroniskt. Att vidareutnyttjarna enkelt kan hitta data är en nyckel för att innovationskraften på området ska kunna realiseras fullt ut. Det är därför angeläget att förteckningarna kan hittas genom en samlad ingång.
Säkerställandet av den fortsatta driften av den portal för öppna data som Verket för innovationssystem utvecklat kommer att bli en viktig faktor för detta. Förutom att PSI-lagen innebär vissa krav på myndigheterna är lagen också en viktig styrsignal för att driva på utvecklingen på området.
Många myndigheter och kommuner har själva tagit initiativ till aktiviteter och åtgärder på området. Ett bra exempel på detta är Lantmäteriet, som den 1 juli släppte vissa kartdatabaser fria för utvecklare och allmänheten. Ett annat exempel är Gävle kommun, som nyligen aviserade en stor satsning på öppna data.