KBLab/rixvox huggingface dataset:
Göte Wahlström (S):
Min frågeställning är förknippad med att en partikollega till Lars Gustafsson, också utskottsersättare, säger att för Kristdemokraternas del driver de denna fråga. Därav min frågeställning.
Det skulle naturligtvis vara intressant att höra om migrationsministern kan ge en signal om hur processen går, om man kommit så långt - utifrån att man gjorde vissa avsteg från den departementspromemoria som diskuterades för ett tag sedan - att man nu är inne på propositionsskrivande och den process som kommer att ske i utskottet.
Om vi har framför oss begreppet alla har lika värde ska naturligtvis alla också ha lika värde. Vi kan då diskutera att vissa av de 14 877 som har haft möjlighet att få ett jobb med det som grund skulle få ett uppehållstillstånd. Men om det är en skulle det vara 14 876 som inte skulle få stanna på grund av att de inte har kommit in på arbetsmarknaden.
Lars Gustafsson måste ställa sig frågan: Till vilket pris är man beredd att sälja sig på arbetsmarknaden för att därigenom få möjlighet till ett uppehållstillstånd? Då kommer det att bli en konflikt när det gäller den här diskussionen om just asylprocessen kontra arbetskraftsinvandring utifrån det perspektiv som nu har lyfts fram, det vill säga spårbytet. Jag vill bara påvisa en problematik som jag tycker att Lars Gustafssons partiföreträdare, som uttalar sig för partiets räkning, har bortsett från.
Då blir inte begreppet alla har lika värde lika värdeladdat, om man bortser från den problematiken.
Göte Wahlström (S):
Först får jag säga att jag är väldigt glad att statsrådet är här i kammaren, lyssnar till debatten och också deltar i den. Det framgick inte av talarlistan från början, och det innebar kanske att vi agerade lite annorlunda från oppositionens sida. Men jag är i alla fall väldigt glad att statsrådet är här och beskriver tidigare politik, nu förd politik och lite grann framtida politik, vilket också är bra.
Det är ingången till mitt första inlägg. När statsrådet säger att den nuvarande regeringen har gjort mer än Socialdemokraterna gjorde under tolv år är det naturligtvis en subjektiv uppfattning som redovisas. En rad utredningar redovisades, och det är naturligtvis så att utredningar är en del av en process. Därav kommer min frågeställning.
Jag angav redan i mitt inledningsanförande det behov som jag såg när vi var i majoritetsställning tidigare av att hitta breddade lösningar i kammaren för ett politikområde som behöver stabilitet. I dag är det sju rösters övervikt här i kammaren. Är ministern beredd att hitta bredare lösningar står vi till förfogande om det kommer en inbjudan.
Då kan vi redovisa utredningsdiskussionen, våra tankar och kanske också reda ut det ministern kallar för kommunarrestbegreppet. Jag tycker också att Kalle Larsson redovisade den problematik som försörjningskravet kan innebära när det gäller att låsa ute vissa människor och hålla isär familjer. Vi kan lösa upp en del av den problematik som ligger i de här värdeladdade uttalandena.
Min första fråga är: Är statsrådet beredd att skapa förutsättningar för en breddad majoritet genom att ta initiativ till överläggningar i de frågor som har redovisats?
Göte Wahlström (S):
Jag inledde med att säga att det finns en fara i att retoriken blockerar. Det är kanske så. Det är därför jag har en ödmjuk inställning till behovet av överläggning. Det var ett av skälen till att jag också tog initiativ till överläggningar under förra mandatperioden, för att just bredda det här och få en rymd i diskussionen så att vi kan klara ut många av de frågeställningar som just leder fram till det statsrådet här har uttalat, en misstro mot det andra partiet.
Låt oss klara ut frågan om NIPU. Statsrådet kan ju gå hem och prata med försvarsministern som satt i utredningen. Ett av uppdragen vi hade var att kodifiera gällande praxis till lagstiftning för att ärenden skulle kunna föras i domstol, alltså ingen förändring. Men det vi upplever är att man från den process som var tidigare i kodifieringen har gjort en förändring i handläggningen.
Det är det vi vill få belyst i utredningen om just väpnad-konflikt-begreppet. Det finns en del frågeställningar som vi tycker att det finns skäl att ta itu med, där vi har varit med i processen och diskussionen i utredningsarbetet som sedan ledde fram till det ställningstagande vi gjorde i kammaren. En ytterligare fråga bara, det är möjligt att ljudanläggningen inte fungerade för mina öron fullt ut.
Det gäller debatten om arbetskraftsinvandring. Statsrådet har ju läst utredningen - jag var en av deltagarna - där vi konstaterar den stora samstämmighet som fanns i utredningsarbetet. På ett par områden finns andra uppfattningar, vilket också varit uppe i diskussionen och debatten. Ett av de områdena har varit spårbytesdiskussionen, där statsrådet har deklarerat här i kammaren och också på annat sätt att det finns en problematik. Frågan gäller den diskussion som Kristdemokraterna har lyft fram här.
Tolkar jag statsrådet rätt när jag upplever att han säger att inga kollektiva beslut är ett svar på frågan? Inga kollektiva beslut enligt kd-modellen när det gäller processen inför beslutet och frågan om spårbytesdiskussionen.
Göte Wahlström (S):
Jag vill säga tre saker till statsrådet. Vi får dagligen i Sverige som fackliga företrädare ta fajten för att hålla kollektivavtalen. Arbetsgivare på olika nivåer försöker alltid att komma undan till lägre kostnader än vad kollektivavtalet ger utrymme för. Den bevakning och prövning som statsrådet lyfte fram har brister redan i dag.
Det blir inte enklare med det förslag som nu läggs fram. I den utredning som lades fram fanns ett annorlunda synsätt. Folkpartiet som ingår i regeringen hade en annan uppfattning än vad som nu är uppfattningen hos regeringsunderlaget i den lagrådsremiss som har lyfts fram. Statsrådet säger att gruppledaren för Socialdemokraterna, arbetsmarknadsutskottets vice ordförande Sven-Erik Österberg, har missförstått förslaget. Det är inte svårt att missförstå förslagen från regeringen för tillfället.
De är så spretiga att det innebär problem att förstå vad de egentligen handlar om i sin förlängning. När det gäller vad Eva Johnsson säger om enskilda ärenden kan vi konstatera att det är en problematik. Kristdemokraterna polisanmälde polisen som sedermera gjorde en utredning och konstaterade processerna. Kristdemokraterna var väldigt involverade i det.
Frågan är vad Eva Johnsson som riksdagsledamot kände till av det eventuella brott som förelåg vid anställningsförhållandet i det berörda ärendet som åberopades. Om jag har siffran rätt memorerad fanns det i februari månad 12 877 arbetstillståndsundantag beviljade av Migrationsverket. För 14 dagar sedan sade vi att alla människor ska ha lika värde.
Vissa har möjlighet att få ett arbete och andra har det inte. Frågan till Bodil Ceballos är: Har inte alla människor lika värde? Är det möjligheten att kunna arbeta som är avgörande, eller är det skyddsbehoven? Jag förstår av den tidigare debatten att jag inte behöver ställa frågan, utan det är skyddsbehoven som är det viktigaste för Miljöpartiet.
Göte Wahlström (S):
Under föregående år hade Nordiska rådets välfärdsutskott ett tema som byggde på just barns utsatthet och barnproblematiken. När utskottet sammanträdde för en dryg vecka sedan i Reykjavik följdes föregående års arbete upp med ett mycket skarpt uttalande. Rubriken lyder: Det är oacceptabelt att barn kränks i Norden.
I och för sig hade udden sin riktning mot ett av våra nordiska grannländer, men i diskussionen och debatten kunde vi konstatera att alla våra nordiska länder har problematik i dagsläget. Barn utsätts för kränkningar. Barn utsätts för fattigdom, och barn utsätts för situationer som i förlängningen kan få negativa konsekvenser.
Varför kränkta barn blir sjuka vuxna, var temat under föregående år. Det kan naturligtvis ses som ett väldigt brett perspektiv på diskussionen. Men vetskapen om att barnfattigdom också får konsekvenser för barns hela liv måste vi bära med oss. Det är därför en viktig fråga som interpellanten nu tar upp.
Vad kan vi i Sverige göra för att mildra den situation som många barn i dagsläget är i? Effekten av den globala finanskrisen medför att redan kända sociala problem riskerar att trappas upp och att resurssvaga barn får det sämre, skriver man i sitt uttalande. Det skriver man samfällt från alla partier och alla partigrupperingar i Nordiska rådet till våra respektive regeringar.
Det är därför viktigt att vi funderar på vad vi kan göra, vad vi bör göra och vad vi måste göra för att barn ska känna en trygghet i sin uppväxt och att de sedan ska känna en stabilitet i samhället och i sitt fortsatta liv. Vi brukar betrakta våra nordiska länder som välfärdsländer. Vi har skäl att göra det på många områden.
Men när vi nu ser att barns utsatthet är av en sådan karaktär att vi faller tillbaka måste vi naturligtvis börja ifrågasätta vilken välfärd vi vill ha och vilken välfärd vi vill att våra barn ska ha och känna trygghet i. Därför är det viktigt att vi lyfter fram det hela. Någon av de tidigare talarna här lyfte fram den aktuella situationen.
Det är det som man också gör från Nordiska rådets välfärdsutskott. Jag hade i går möjligheten att åka runt i ministerns eget hemlän, Jönköpings län, och se arbetsplatser där 40 procent av löntagarna och arbetstagarna nu har varslats om uppsägning.
Konsekvenserna för de här människorna fick vi mycket starkt belysta av fackliga organisationer, av företagarna men också av de berörda löntagarna och arbetstagarna på arbetsplatserna. De vi inte fick möta var barnen i de här familjerna, barnen till de här föräldrarna. Vi kan då naturligtvis också se: Vad blir konsekvenserna för barnen i det här sammanhanget?
Jag tror därför att det är viktigt att socialministern nu lyssnar in den oro som vi känner för barns utsatthet och tar fasta på den.
Då räcker inte det svar som nu har lämnats till interpellanten där man pekar på sakförhållanden som egentligen inte är relevanta i dagsläget när vi ser att varslen står som spön i backen och när vi ser att människors oro fokuseras och överförs på barnen inför framtiden. Min vädjan till statsrådet är: Ta intryck och lämna förslag på åtgärder för att stärka barns situation!
Göte Wahlström (S):
Det duger inte, socialministern, att i interpellationsdebatten kritisera oss interpellanter som har insett och ser problematiken och som tar emot den information vi får från föräldrar som nu ser de ekonomiska villkoren drastiskt förändras och försämras för sina barn. Då duger det inte att kritisera oss som försöker beskriva problematiken.
Inse problemen i stället, ta intryck av diskussionen och lägg fram förslag och tankegångar! Socialministern kritiserar oss för att vara för vidlyftiga i våra ambitioner, men när jag deltog i diskussionen med mitt förra inlägg lyfte jag in frågan utifrån ett nordiskt perspektiv.
Nordiska rådet har samfällt, inkluderande alla de politiska partierna, inkluderande de partigrupper som finns, gjort ett uttalande där vi konstaterar att de nordiska länderna måste agera beslutsamt och omedelbart för barnens framtid och för samhällets bästa.
Man skriver att välfärdsutskottet tidigare har lagt fram ett antal förslag till regeringarna men att man nu anser att konsekvenserna av finanskrisen medför att arbetet måste ges större uppmärksamhet och påskyndas. Då fortsäter ministern att kritisera oss som lyfter fram vad Nordiska rådets partier samfällt har uttalat.
Det är klart att om Finn Bengtsson, som försöker försvara regeringspolitiken likt en skuggminister, också går in och kritiserar oss interpellanter bör Finn Bengtsson vara medveten om att två av hans egna partivänner har skrivit under det uttalande som jag åberopar i den här debatten om just den viktiga frågan barnfattigdomen.
Då fordras det faktiskt att man tar intryck av det här eller också går till sin Nordenminister och påtalar att ministern kanske har ett ansvar för att leva upp till det Nordiska rådets parlamentariker har sagt.
Göte Wahlström (S):
Statsrådet uttrycker i sitt svar att man har nära och täta kontakter med branschens organisationer. Som företrädare för Jönköpings län har vi naturligtvis också täta kontakter med branschens organisationer. Småhusindustrin är oroad.
Helene Petersson visar med all tydlighet på den rådande situationen med varsel och neddragningar av verksamheten i de allra flesta småhusindustrierna, inte minst i Jönköpings län men också i angränsande län.
Det är så pass oroande att varselsamordnarna i Jönköpings län har gett starka signaler eftersom en tredjedel av Jönköpings län är så fokuserat på trähusindustrin att det slår igenom på det sätt som har beskrivits i frågeställningen.
De fackliga organisationerna är givetvis också oroade för utvecklingen, dels vad gäller de nuvarande medlemmarna, dels vad gäller möjligheter till utbildning, kompetensutveckling och så vidare som behövs för att möta framtiden. I den situation man i dag befinner sig är det svårt att hitta inkörsporten till nytänkande och utveckling. Det gäller skogs- och träindustrin men också byggnadsindustrin.
När fyra så starka intressenter som industrin själv, länets varselsamordnare, de fackliga organisationerna och konsumenterna oroas över utvecklingen borde regeringen ytterligare ta till sig de signaler som har kommit. Industrin ropar efter signaler från regeringen.
I det svar som vi har tagit del av i dag är det fler frågetecken än utropstecken. Med fler frågetecken i debatten oroas man ytterligare och funderar kanske ännu mer på vilken utveckling industrin kommer att få på Småländska höglandet.
För 14 dagar sedan besökte vi som en delegation ett antal av industrierna. Vi fick ta emot de signaler och den oro man känner över den orderingång som finns och den produktion som man har framför sig. Det är naturligtvis oroande när man läser svaret och ser att regeringen lägger problemen rakt i knät på företagen själva.
Det innebär att de här företagen har fått ytterligare saker att fundera på inför framtiden.
Jag tycker att det är märkligt att regeringen bara hittar problemen i den finansiella oron i världen och att man bara ser problemen med att det under senare år har byggts mindre i Sverige än i angränsande länder i stället för att fundera över vad man som regering kan göra för att offensivt möta dessa problem. Vad kan vi göra för att få i gång industrin?
Vad kan vi göra för att möta den bostadsbrist som finns? Jag tycker att det är oroväckande att regeringen även i detta svar gömmer sig bakom problem som man egentligen skulle kunna ta sig förbi med en offensiv politik och som man skulle kunna hitta infallsvinklar på för att förändra.
Göte Wahlström (S):
Statsrådet säger att det är ett bekymmersamt läge. Det är naturligtvis ett bekymmersamt läge, men det innebär inte att regeringen ska sluta regera, sluta ta initiativ och sluta våga utmana, för det är detta det handlar om. Det handlar om att våga anta utmaningen att lösa de problem vi nu har.
Då kan man inte tala om att det är viktigt att använda pengarna på rätt sätt och sedan inte lyssna på den kritik som finns från oppositionen här i kammaren vad gäller en rad politikområden där regeringen inte är speciellt återhållsam med att spendera de gemensamma medlen. Jag tycker att det finns skäl för regeringen att lyssna på oppositionen när det gäller de områden där vi har besparingsmöjligheter.
Nej, statsrådet, jag konstaterar att det inte finns några nya, positiva signaler i det här svaret som kan skickas till småhusindustrin, till de fackliga organisationerna och till Jönköpings läns varselsamordnare. Jag upplever inte att statsrådet och regeringen tar in den oro som branschen signalerar och de problem som den står inför.
Jag oroas över svaret. Man skjuter bekymren ifrån sig och försöker lägga dem i knät på de organisationer som i ett antal brev till regeringen har talat om hur man ser på problemen, vilka möjligheter som finns och hur man önskar få en förändring. Nej, det var inga nya och positiva signaler. Det inger ytterligare oro för en redan hårt drabbad bransch.
Göte Wahlström (S):
Jag tackar Tobias Billström för svaret. Jag hade dock kanske haft förhoppningen om ett mer offensivt svar från statsrådets sida med anledning av vad man själv skriver i svaret om att EG-domstolen nu har att titta på de missförhållanden som råder i Grekland när det gäller asyl- och mottagningssystemet.
Frågan är på intet sätt ny egentligen. I socialförsäkringsutskottet lyftes frågan fram för ganska många månader sedan efter rapporter från såväl oberoende journalister som det utskott i EU-parlamentet som har att titta på frågorna. Man har besökt Grekland för att utröna de förhållanden som råder.
Det kan sägas att det i socialförsäkringsutskottet fanns företrädare för majoritetspartierna som mycket starkt markerade de missförhållanden som har kommit i dagen.
Detta har utmynnat i att ett delegationsbesök från Migrationsverket gjordes i Grekland för att titta på de förhållanden som rådde vad gäller anläggningsboenden, mottagningsförhållanden och mottagningssystem samt den rättsprocess som man hanterar frågorna inom.
Det utmynnade också i att Migrationsverket beslutade att inte avvisa barn till Grekland, med anledning av att barn sattes i förvar på ett sätt som Sverige inte kunde anse vara tillfredsställande.
Det har även utmynnat i att Migrationsdomstolen i Göteborg konstaterat att missförhållanden råder vad gäller processen och prövningen i enskilda ärenden. Det är naturligtvis oroväckande att en EU-stat har detta förhållande.
Jag kan, om jag läser svaret väldigt positivt, få intrycket att statsrådet Billström inser missförhållandet och problemen som finns i Grekland.
När vi från socialförsäkringsutskottets sida är ute och besöker de internationella organ som har att bevaka handläggningen inom migrations- och flyktingpolitikens område får vi höra bedömningen att man har sett Sverige som väldigt offensivt när det gäller att påverka i en humanitär riktning.
Det jag nu upplever i svaret är en väldigt stor passivitet och en avvaktan på domstolsbeslut, en avvaktan på olika ställningstaganden, i stället för att från svensk sida sätta ned foten och markera den uppfattning som har varit tongivande från detta parlaments sida när det gäller migrations- och flyktingpolitiken. Jag tackar åter för svaret. Vi kommer naturligtvis att fortsätta att följa diskussionen.
Jag är väldigt lyhörd för om statsrådet ytterligare vill markera det som jag upplevde som de positiva signalerna, det vill säga att man inser problematiken. Men jag vill också höra om inte statsrådet är beredd att sätta ned foten och markera uppe i RIF-rådet eller i de kontakter man har med kollegerna i den grekiska regeringen.
Göte Wahlström (S):
Tack för de kompletterande upplysningarna. Jag upplever att det kanske finns ett lite annat tonläge i den muntliga föredragningen än i den mer formella föredragningen av svaret. Vi har nogsamt följt situationen i Grekland sedan socialförsäkringsutskottet fick de alarmerande rapporterna. Precis som Tobias Billström uttrycker det händer det saker och ting i Grekland.
Men det går kanske inte tillräckligt fort enligt vår uppfattning. Man försöker bygga ut sitt mottagningssystem och hitta formerna men fortfarande utifrån ett väldigt gammalt traditionellt synsätt i sitt agerande. Det tillsammans med ett väldigt snabbt ökande mottagande i Grekland gör att problemen finns kvar.
De har kanske också till viss del accelererat, vilket framgick inte minst av en grekisk delegation som vi hade möjlighet att möta för några veckor sedan i Bryssel när vi diskuterade migrationsfrågorna i ett bredare perspektiv.
Jag har ändå förhoppningen om att Sverige kanske har skäl att ytterligare markera gentemot inte minst Grekland så att man känner till att Sverige agerar och reagerar utifrån att en svensk domstol har slagit fast att det inte är ett rättssäkert system som prövar ärenden i Grekland. Det må vara så att Migrationsöverdomstolen gör en ny och annorlunda bedömning.
När man läser den domen kan det också framgå att det gäller det specifika ärendet. Vi som var med och inrättade Migrationsöverdomstolen känner problematiken att varje ärende är specifikt.
Det innebär att trots att det i detta ärende har dömts på ett annorlunda sätt säkert finns skäl att också inom Migrationsöverdomstolen se problematiken på ungefär samma sätt som Migrationsdomstolen i Göteborg framförde i sin tidigare dom.
Jag har tidigare vid något tillfälle framfört till statsrådet att man talar om att i Europa bygga upp ett stödkontor till medlemsstaterna för migrationspolitiken. Sverige borde kanske vara framme och göra en ansökan utifrån den traditionella syn och den syn som andra stater har på Sverige i migrationspolitiken.
Om vi ska vara trovärdiga måste vi ha möjlighet att ta till oss detta, använda resurser och detta mycket fina system med Migrationsverket, migrationsdomstolar och nu Migrationsöverdomstolen och hela processen, trots att vi ibland klär oss i säck och aska. Jag upplever att vi har ett väl fungerande system. Det skulle mycket väl kunna utgöra förebild för ett samfällt europeiskt agerande i Europa.
Om vi ska finnas med på arenan och möta de organisationer och de länder som vill ha en human migrations- och flyktingpolitik måste vi kanske vara lite ytterligare på bettet och markera den positiva syn som vi tidigare har intryck av att man upplever att Sverige har. Sverige har en humanitär hantering och är och har varit offensiva det på det här viktiga politikområdet.
Tack så mycket för de kompletterande svaren och den något annorlunda nyans som jag upplever fanns i det muntliga svaret!
Göte Wahlström (S):
Tobias Billström kan nog försöka läsa protokollet en gång till från debatten om arbetskraftsinvandring, som vi hade för några dagar sedan. Ett antal företrädare för majoritetspartierna instämde där i en mycket stark kritik från Miljöpartiets sida av den förda migrationspolitiken. Jag vet inte om det var ett missförstånd eller inte, men det fanns ett instämmande där som säkert framgår av protokollet.
Vi kan konstatera att när det gäller migrationspolitiken har vi en erfarenhet, Tobias Billström och jag, av att hitta gemensamma, brett förankrade lösningar här i parlamentet. Jag har sträckt ut handen vid ett antal tillfällen här i debatten också under den senaste mandatperioden och kanske fått en armbåge som svar, vilket jag naturligtvis ser på med bekymmer.
Vi är öppna för att hitta breda lösningar, för detta är ett känsligt politikområde som kräver ett brett förankrat tänkande här i kammaren om det ska ha en bra stabilitet. Det gäller inte minst de människor som är på flykt och som söker sitt skydd i Sverige. Greklandsproblematiken är stark. Det var skälet till att jag ställde interpellationen.
I socialförsäkringsutskottet begärde vi att från riksdagens utredningstjänst få fram ett material som beskriver medlemsländernas olika ageranden på det här politikområdet. Det är inte enkelt. Framför allt framgår inte det grekiska systemet fullt ut i det här materialet, möjligen beroende på att det är så komplext och så komplicerat att få fram resultat som gäller det grekiska agerandet.
Vi kan konstatera att problemen kvarstår. Vi har skäl att följa frågan. Min förhoppning är att statsrådet har tagit intryck av den diskussion som har förts inte minst i socialförsäkringsutskottet tillsammans med de majoritetspartier som bildar regeringsunderlag. Jag hoppas att vi därefter kan få se ett mer offensivt agerande från svensk sida.