Lotta Hedström (MP):
Miljöpartiet har tillsammans med Vänsterpartiet fyra viktiga reservationer. Eftersom jag vet att ni andra inte delar våra tankar på att stoppa klusterbomber eller utbränt uran kommer jag nu bara att yrka bifall till min reservation nr 6. Den handlar om att EU i fortsättningen inte ska tillåta andra unionsmedlemmar att bryta mot NPT och att översynen av kärnvapennedrustningen ska ske oftare än blott vart femte år.
Det har nämligen kommit därhän att den allmänna opinionen hinner somna mellan varven och rustarna tar över. Jag tycker inte att hoten har blivit mindre här i världen. Det som sker är de facto en upprustning av kärnvapen. Kina moderniserar. USA har många baser på europeisk botten. England skaffar nya stridsspetsar med EU:s goda minne.
En gång i tiden var Europa som kärnvapenfri zon ett allomfattat krav som många medborgare kände delaktighet i. I dag har vi endast ett blygt s-yrkande om det. Det följs inte upp i vare sig utskottstexten eller någon reservation. Om det hade gjorts hade Miljöpartiet självklart biträtt det. Sten Tolgfors, Moderaterna, vill till och med att vi tittar efter en anslutning till något lämpligt missilförsvar.
Världen går föga framåt just nu. EU-studieinstitutet Sieps gör i en av sina många rapporter - nr 2 i år - en historisk tillbakablick över hur EU:s militära kapacitet stegvis har vuxit fram sedan 1999. För mig personligen är det lätt att verifiera. Det sammanfaller precis med den tid som jag själv har varit verksam i rikspolitiken.
Nu är det alldeles korrekt att rekapitulera alla de små stegens tyranni som gör EU till en alltmer genuin militär stormakt, precis den beskrivning som Miljöpartiet har gjort sedan 1999 men som frenetiskt förnekats av i stort sett alla andra politiska partier.
Fritt översatt från rapporten står det så här: I enlighet med detta sätt att tänka är den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken och snabbinsatsstyrkorna de logiska första stegen i utvecklandet av en fullfjädrad EU-armé. Det resonemanget utvecklas och modifieras sedan. Miljöpartiets position i dag i den här utvecklingen är värd att förklaras. Jag ska läsa ur vårt särskilda yttrande i betänkandet.
"Miljöpartiets beslut hösten 2004 att medverka till regeringens försvarsproposition" - när vi började skära ned 43 miljarder med blygsamma 3 - "var en kompromiss för att å ena sidan påbörja en neddragning av det traditionella militära invasionsförsvaret till förmån för internationellt verksamma snabbinsatsstyrkor som skall kunna agera i FN:s tjänst.
Det som å andra sidan inte var Miljöpartiets genuina politik är att dessa trupper ingår i EU:s insatsstyrkor. Men eftersom de borgerliga partierna stöder sådan medverkan skulle Miljöpartiet ändå inte ha kunnat förhindra ett riksdagsbeslut till förmån för svenskt styrkebidrag till sådana insatsstyrkor. En annan bidragande orsak är att styrkan byggs upp i samarbete med bl.a. Norge, som inte är EU-medlem, och Finland, som är uttalat neutralt."
I det förslag till EU-konstitution som, som tur är, vilar på hyllan för närvarande föreslås att det ska finnas starka solidaritetsförklaringar mellan EU:s medlemsländer, till och med starkare än Natos berömda artikel 5, enligt EU:s högste militära befälhavare.
Denna solidaritet tillsammans med upprustning, inte minst genom skapandet av EDA - försvarsbyrån som ska ta fram nya vapen till EU - och en allt intimare Natokompatibilitet, banar gradvis vägen för ett svenskt Natointräde.
Min bedömning är att det bara är en tidsfråga innan även Socialdemokraterna släpper masken och ansluter sig till det öppna Natoförespråkande som Folkpartiet fått med sig Moderaterna och kanske snart hela alliansen i. Ändå släpper man inte den retoriska besvärjelsen att medlemskap i EU, PFF och Euroatlantiska partnerskapsrådet inte hotar vår alliansfrihet.
Hur länge ska vi vänta på en Siepsrapport som lugnt konstaterar till exempel att åren 2003-2007 präglades av ett målmedvetet uppbyggande av faktiska kapaciteter och en mental förberedelse för inte bara associativ utan också institutionell samverkan med Nato och en tydlig integrering av EU:s strukturer i ett utvidgat Nato?
I dag hör vi på radio den nygamla nyheten att USA flyger över Europa med militära fångar utan att det är officiellt erkänt och utan att Sverige har protesterat. Våra militära flygledningar, och därmed regeringen, vet självklart om detta. Allt annat är uteslutet. Kan det finnas några samband mellan detta och Natokramandet?
Avslutningsvis, och återigen, vill jag säga att säkerhet inte växer ur stridsvagnar, inte ur Excalibur, JAS, battle groups , tanks, kärnvapen eller kalasjnikov; den krymper. Ökad stabilitet runt Östersjön gynnas inte i första hand av Natomedlemskapet utan av gemensamma intressen, handel, kulturella, civila, vänskapliga och turistiska utbyten och demokratiuppbyggnad.
Säkerhet är verkligen mycket mer, snarast allt annat, än vapen och rustning. Det är frihet från svält, vattenbrist, miljöhot, kärnkraftshaverier, internationell brottslighet, människohandel, epidemier, terrorism, energimissbruk och tyranni. Miljöpartiet säger: Folkomrösta om alla nya försök till konstitutionsskrivningar för EU!
Behåll en verklig alliansfrihet! Stärk FN! Gör Europa till en kärnvapenfri zon! Stärk och förtäta NPT-processen! Stoppa kinesisk, iransk, amerikansk och brittisk kärnvapenupprustning! Stoppa ett israeliskt smyginnehav! Skriv en global vattenkonvention och en arms trade treaty mot spridningen av små och lätta vapen!
Det kan skapa en säkrare värld.