Jörgen Grubb (SD):
Otryggheten i Malmö är verkligen otrygg. Jag skulle vilja anlägga ett lite annorlunda perspektiv på det. Jag är en 57-årig gammal gubbe från Malmö. Jag har bott där i hela mitt liv. Jag älskar min stad och hoppas att jag kan fortsätta att älska min stad. Jag bor ganska centralt i Malmö.
Jag bor inte i det som kallas utanförskapsområden, men runt omkring mig, väldigt nära mig, finns områden som man kanske kan kalla för utanförskapsområden. Ibland är de ett gränsfall. Jag ska erkänna att jag under de senaste åren har blivit fundersam. Vill jag vara kvar i Malmö?
Men det vill jag, när jag funderar lite djupare, för den staden är så fin och fantastisk. Det är Sveriges tredje största storstad. Vi ligger fantastiskt nära kontinenten. Vi borde ha alla förutsättningar för allting och ha en fantastisk ekonomi, vilket vi inte har. Jag skulle vilja berätta lite för ministern hur vi upplever det i min familj, på riktigt.
Vi sitter en sommarkväll vid sjutiden på kvällen. Familjen är samlad. Fönstret är öppet i huset. Plötsligt hör vi automatvapen, pang, pang, pang. Det är rätt obehagligt, om man säger så. Jag lever med min fru och våra två döttrar. Mest reagerar de, mer än vad jag gör, även om jag också reagerar. Vad är det som händer? Jo, det är en dödsskjutning.
Det tar under en timme, och sedan har äldsta dottern fått reda på precis vem som har fallit offer. Tyvärr avled han, och några blev skadade. Dessa upplevelser är inte så trevliga för en familj som vill bo kvar i Malmö. Vi har grannar, och alla runt omkring har också hört och märkt detta. Det är inte något som vi bara läser om i tidningen. Några veckor senare sitter jag och äldsta dottern uppe ganska sent. Det börjar närma sig midnatt.
Pang! Det blixtrar och smäller utanför. Vad är det nu? Är det krig? Vi springer ut från huset och kollar vad som händer. Det blixtrar lite överallt, och sedan går vi 50 meter. Där står tre bilar i brand, och så kommer brandkåren. Det var en klassisk bilbrand, som det finns jättemånga av i Malmö och i andra städer också.
På torget i vår närhet, som heter Nydalatorget, har det under de senaste två åren skett ett par tre avrättningar. Det ligger en park vid sidan om. Inte i somras utan sommaren före knivskar de en till döds där klockan fyra. En mamma med ett litet barn låg och solade i parken, och barnet lekte och upptäckte den blödande personen, som senare avled.
Det är ett vanligt område egentligen, ett klassiskt område byggt på 50talet, gjort för oss medelsvenssons, så att säga. Det var fantastiskt. Vi hade det klassiska torget och butiker, och allting var frid och fröjd. Det var jättemysigt att vara där. Men det har hänt något. Och det hände inte i går och inte i förrgår, utan situationen har trappats upp under rätt många år. Kanske började det redan för 15-20 år sedan.
När jag kommer hem från jobbet i Stockholm möts jag ofta i dörren av min fru, som tittar på nya prospekt för boenden utanför Malmö. Jag blir inte så glad, så vi får ha en liten debatt där och skoja bort det och så vidare. Hon vill inte bo kvar, så familjen kan bli splittrad. Det hoppas jag verkligen inte, i alla fall inte på grund av detta. Min fråga till ministern är: Vad är er plan för att göra Malmö helt igen?