Hillevi Larsson (S):
Bakgrunden till att jag har skrivit den här interpellationen är att vi nu har ett rekordhögt söktryck till våra högskolor och universitet. Vi har också stora barnkullar som har nått ålder för att söka till högskolan. Samtidigt har vi en hög arbetslöshet, inte minst ungdomsarbetslöshet. Att i detta läge dra ned utbildningsplatserna på högskolan är väldigt märkligt.
Det är inte bara jag som tycker det. Det kommer oroande rapporter om att Sverige riskerar att tappa i konkurrenskraft när vi jämför med andra länder, hur mycket de satsar på utbildning. Per Eriksson, som är rektor för Lunds universitet, har till stor del ägnat sommaren åt att försöka göra någonting åt missgreppet att minska antalet platser när behovet av platser är som allra störst.
Per Eriksson har bland annat varit i kontakt med utbildningsutskottet. Jag hoppas att utbildningsministern har en dialog med utbildningsutskottet också, för det här är en allvarlig fråga. Det som är intressant och som Per Eriksson säger är att de studenter som man nu tvingas neka, som söker till universitet, är väldigt kvalificerade. De skulle alltså klara utbildningen och ha mycket goda chanser att få jobb.
Värst är det naturligtvis när det gäller bristyrkesutbildningarna. Där är behovet av arbetskraft väldigt stort, större än tillgången på utbildad arbetskraft. Men även inom samhälle och humaniora, som brukar viftas bort som områden där man inte kan få jobb, går det bra för studenterna.
Därför är det fruktansvärt olyckligt att hänvisa de här ungdomarna, som är kvalificerade för att studera och har goda chanser att få jobb om de bara hade fått en utbildningsplats, till, i värsta fall, arbetslöshet. Man kan se att de neddragningar som har skett - det är ca 15 procent färre platser sedan 2010 - även går ut över bristyrkesutbildningarna.
Det är alltså de utbildningar där man skriker efter arbetskraft ute bland arbetsgivarna. Det är sjuksköterskor, specialistsjuksköterskor, psykologer, jurister, civil- och högskoleingenjörer, tandläkare och förskollärare. Regeringen aviserar nu vissa satsningar just när det gäller bristyrken, men det motsvarar inte alls det behov som finns. Det är just det man måste ta i beaktande.
Om det finns behov av folk på arbetsmarknaden ska väl vi göra vårt yttersta för att fylla det behovet. Vi kan se att vi har en ovanligt hög arbetslöshet, kring 8 procent. Vi har mycket hög ungdomsarbetslöshet. Vi har samtidigt mycket flaskhalsar. Var femte rekrytering misslyckas i dag på arbetsmarknaden.
I vart femte fall som arbetsgivarna söker arbetskraft hittar de inte kompetent personal. Det är i många fall högskoleutbildning som krävs. Det är det som efterfrågas. Därför skulle vi kunna förebygga arbetslösheten genom att utbilda fler, inte minst inom bristyrkena, gynna svenskt arbetsliv och näringsliv genom att förse dem med utbildad arbetskraft.
Men i detta läge drar man i stället ned på utbildningsplatser. Vi kan se i ett internationellt perspektiv att vår omvärld gör precis tvärtom. Medan vi ligger på 37 procent av befolkningen som går på högskola kan vi se att man i Danmark först har haft målet 50 procent och att man nu har höjt målet till 60 procent. Jag hoppas att vi också går i den riktningen.