KBLab/rixvox huggingface dataset:
Boriana Åberg (M):
Jag tackar ministern för svaret och Ann-Charlotte Hammar Johnsson för en mycket angelägen interpellation. Fru talman! För exakt en månad sedan ställde jag en skriftlig fråga till finansminister Magdalena Andersson om de ändrade reglerna för omställningsstödet och den nya parametern täckningsbidraget.
Svaret jag fick var: Den ändrade beräkningsmodellen beror på att stödet anpassats till EU-kommissionens tillfälliga ramverk för coronarelaterade stöd. Förändringarna var nödvändiga för att stödet skulle få ett statsstödsgodkännande, vilket krävs för att Sverige ska få ge stödet. Fru talman!
Vi skyfflar in miljarder till EU-fonden för att stödja mer eller mindre begripliga satsningar i andra delar av Europa. Men vi kan inte stödja de mest utsatta företagarna i vårt eget land - den lilla kvarterskrogen, kaféet eller det lilla gästgiveriet på landet.
I vanlig ordning står vi bara vid sidan och bugar och låter andra bestämma reglerna, och sedan accepterar vi deras dumheter. Det är otroligt illa hanterat av finansministern och regeringen.
Med all respekt, resonemanget i ministerns interpellationssvar vittnar om okunnighet och totalt ointresse att göra något åt problemet.
Boriana Åberg (M):
Tack, ministern! Jag tror att ministern väljer att missförstå mitt budskap. Mitt budskap är att Sverige, som nettobetalare till EU och som stor bidragsgivare till coronafonden, borde vara bättre på att förhandla.
Regeringen har misslyckats kapitalt med detta, ett misslyckande som betalas av skattebetalarna och av de lidande företagen.
Boriana Åberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Denna interpellation är föranledd av en artikel som regeringen publicerade den 8 mars, den internationella kvinnodagen. I artikeln uttryckte justitie- och migrationsministern: "Mäns våld och förtryck mot kvinnor måste synliggöras och bekämpas. För att våldet ska upphöra så är det männen som måste förändras.
Trygga kvinnor ger ett tryggare Sverige." Jag instämmer i att våldet och förtrycket mot kvinnor måste bekämpas med alla till buds stående medel. Däremot har jag väldigt svårt att bunta ihop alla män i en och samma grupp av förövare och förtryckare.
Jag tycker att det skulle ha varit mycket mer rättvisande om justitieministern hade sagt: För att våldet ska upphöra måste politiken förändras radikalt. Och det finns mycket att förändra i dagens kriminalpolitik. Det handlar om allt från preventiva insatser till strängare straff som avskräcker förövarna och ger brottsoffren upprättelse.
Men det behövs också en förändrad migrations- och integrationspolitik. Kvinnors frihet och trygghet borde vara av högsta prioritet för en regering som kallar sig feministisk. Det som ministern säger stämmer: Det faktum att personer med utländsk bakgrund är överrepresenterade i brott har varit känt sedan länge.
Det har det varit för många, men uppenbarligen inte för regeringen. Så sent som i höstas förnekade Stefan Löfven allt samband mellan invandring och brottslighet för att sedan vända 180 grader.
Man har i decennier upprepat mantrat om socioekonomiska faktorer, som om det är lägre inkomster och osäkra boendeförhållanden som gör någon till brottsling. Ministern säger att personer som befinner sig i socioekonomisk utsatthet "löper större risk att begå brott" och att utsättas för brott.
Det är fel sätt att uttrycka sig. Man väljer att begå brott. Det är en stor skillnad, men i den socialdemokratiska retoriken saknas det egna ansvaret. Allting är någon annans fel. Fru talman!
Jag upplever inte att jag fick svar på min fråga om vilka slutsatser ministern drar av studien av de fyra forskarna vid Lunds universitet, Ardavan Khoshnood, Henrik Ohlsson, Jan Sundquist och Kristina Sundquist.
De har kartlagt variabler och egenskaper hos samtliga 3 039 personer dömda för våldtäkt och försök till våldtäkt mellan 2000 och 2015 och funnit att en majoritet, 59 procent, av dessa män hade invandrarbakgrund. De allra flesta var första generationens invandrare.
35 procent kom från Nordafrika och Mellanöstern och 19 procent från Afrika. Ungefär hälften hade begått brott tidigare. Det är fakta som måste tas på allvar, och därför upprepar jag min fråga: Vilka slutsatser drar justitieministern av denna studie?
Boriana Åberg (M):
Jag uppfattar att ministern är tämligen ensam om att uppfatta regeringens arbete mot gängen som framgångsrikt. Det är tvärtom, och detsamma gäller sexualbrott och annan brottslighet. Det har aldrig varit så otryggt i Sverige, och brottsligheten har aldrig varit så utbredd.
Ministern berömmer sig av antalet nyanställda inom Polismyndigheten, men handlar det om poliser eller om en annan typ av anställda? Jag vill påminna ministern om att vid starten av vårterminen på Polishögskolan stod var tredje plats tom. Förra året var det 40 procent av platserna som stod tomma.
Poliser lämnar sina jobb för andra uppdrag inom privat bevakningstjänst och försäkringsbolag. Det är inte så att tillgången på poliser verkligen inger trygghet. Jag undrar också varför ministern är så obenägen att beröra de kulturella aspekterna av sexuellt våld.
Jag vill poängtera att det alltid handlar om individer som begår brott. Det handlar varken om etnicitet eller om hudfärg.
Det handlar om individer, och individer påverkas av kulturen som de är uppväxta i. Det finns kulturer där kvinnor inte är värda någonting, där kvinnor är totalt underställda männen, där kvinnor könsstympas och deras sexualitet kontrolleras rigoröst.
Det finns kulturer där kvinnor inte får välja ens hur de ska klä sig och vem de ska träffa - kulturer där kvinnor betraktas som männens egendom. Dessa kulturer kallas felaktigt för hederskulturer. Det finns ingen heder i att förtrycka kvinnor.
Under en mycket lång period förnekades det i det offentliga Sverige att hederskultur ens fanns, och de som vågade lyfta frågan, till exempel ministerns partikamrater Nalin Pekgul och Soffan Hermansson, blev utfrysta ur sitt parti.
Jag tycker inte att det ska vara kontroversiellt att forska om eller säga att kulturer där polygami eller könsstympning är vanligt inte är helt anpassade till det svenska samhället. De är inte anpassade alls.
Det kan inte heller vara kontroversiellt att säga att unga migranter från de stora migrationsländerna är totalt oförberedda när det gäller den sexuella frihet som råder i Sverige och som uppfattar att vanligt vänligt beteende är en sexuell invit eller att kvinnor som har korta kjolar vill ha sex med en.
Den utbildning på någon timme här och där som ministern syftar på räcker inte. Det måste tas ett helhetsgrepp, och det måste råda nolltolerans mot den typen av brott. Ministern nämnde en straffskärpning.
Sedan 2018 har det funnits ett tillkännagivande här i riksdagen om att straffet för våldtäkt ska skärpas. Men vad har regeringen gjort? Jo, man har tillsatt en utredning!
Boriana Åberg (M):
Det är fascinerande hur Socialdemokraterna lyckas först förneka ett problem och sedan när problemet väl är känt ta all ära för att de alltid har stått i frontlinjen och bekämpat problemet.
Jag vill ställa en annan fråga angående hur man bestraffar eller hanterar utländska brottslingar som har begått våldtäkt i Sverige. Att avtjäna ett straff i svenskt fängelse är inte avskräckande för en brottsling som kommer från låt säga Afghanistan eller Somalia, eller för den delen mitt födelseland Bulgarien. Utvisning är därför mycket avskräckande.
Kan Morgan Johansson svara på frågan om hur många våldtäktsmän som har dömts till utvisning och hur många som verkligen har utvisats? Om man ska utgå från fall som har fått mycket uppmärksamhet både i Sverige och internationellt är svenskt rättsväsen oerhört restriktivt med att döma till utvisning.
Det letas efter diverse ursäkter: instabil situation i hemlandet, våldtäktsmännen har rotat sig i Sverige, våldtäktsmännen har fått barn i Sverige - som om dessa män skulle vara en tillgång för de barn som de oftast inte har någon kontakt med.
Det har varit känt sedan länge att endast en femtedel av alla utländska våldtäktsmän utvisas, men regeringen har inte kommit längre än att tillsätta ännu en utredning. Det är en skandal och ett kapitalt misslyckande - de enda orden som passar i detta sammanhang.
Jag hoppas att Morgan Johansson ägnar sitt sista anförande åt att svara på frågorna som jag ställde i min interpellation och nu i mitt sista anförande.
Boriana Åberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag ställde denna interpellation till finansministern för att jag är mycket bekymrad över regeringens så kallade miljöskatter, som de facto har mycket små eller inga positiva konsekvenser alls på miljön och klimatet. Priset för konsumenterna och företagen är dock mycket högt.
Ännu mer bekymrad blir jag över att regeringen inte verkar lyssna på remissinstanserna och heller inte lär av tidigare misstag. Man kör på och planerar nya skatter med oklar nytta men som orsakar stora skador för företagen, sysselsättningen och välfärden.
Kemikalieskatten infördes den 1 juli 2017 med syfte att minska förekomsten av farliga kemikalier i människors hemmiljö samt att uppmuntra företagen att använda mer miljövänliga alternativ. Det var ett lovvärt syfte, men det finns mycket att säga om utformningen och effekterna av kemikalieskatten.
Redan från början var remissinstanserna kritiska, bland annat då skatten saknade vetenskaplig förankring. Bra ämnen beskattades medan dåliga kom undan, detta på grund av att man beskattade ämnenas tekniska egenskaper i stället för de miljömässiga.
Men regeringen avfärdade remissinstanserna, införde skatten och höjde också densamma trots att riksdagen hade gett ett tillkännagivande till regeringen om att effekterna skulle utvärderas. Nyligen kom den utvärderingsrapport som Skatteverket och Kemikalieinspektionen har gjort.
Rapporten visar att kemikalieskatten är verkningslös och att det inte går att påvisa att klor, brom och fosfor i flamskyddsmedel i vit- och elektronikvaror har minskat som följd av skatten. Av rapporten går också att utläsa att kostnaderna för skatten har lagts på konsumenterna i form av högre pris på de produkter de köper.
Vidare konstateras i rapporten att den administrativa bördan för företagen upplevs som mycket betungande, inte minst för att rapporteringen innehåller ett stort inslag av manuella processer och för att det ständigt sker en förändring av regelverket. Det blir med andra ord inget bra betyg för skatten.
Kemikalieskatten är inte det enda exemplet på illa genomtänkta skatter. I maj i år infördes skatten på plastkassar. Regeringen beräknade att intäkterna skulle hamna på nästan 2,8 miljarder per år. Men skattens konstruktion var helt fel. Den likställer fossilbaserade plastpåsar med biobaserade gjorda av återvunnen plast.
Vad blir då miljöeffekten av det hela? Inte heller är den finansiella effekten något att hänga i julgranen. Man har fått 100 miljoner kronor under de första fyra månaderna, vilket är betydligt mindre än beräknat. Det är heller inte den enda skatt som är fel för miljön, företagen och konsumenterna.
Dessutom planerar man att införa en skatt på kläder och skor.
Boriana Åberg (M):
Jag är glad att ministern nämner klimatkrisen. Det är viktigt att värna om miljön och klimatet. Men man ska göra det på rätt sätt och inte genom symboliska åtgärder. De senaste dagarna har Sverige importerat el från Polen. Det är smutsig kolel som är belastad med 723 gram koldioxid per kilowattimme.
Detta ska jämföras med att vår vanliga blandning av kärnkraft, vattenkraft och 3 procent vindkraft ger en belastning på 71 gram. Vill finansministern göra någonting åt klimatet ska hon se till att Sverige har en trygg och miljövänlig elförsörjning, så att man slipper importera smutsig kolkraft.
Nu är det varmt i november. Jag kan bara tänka mig hur illa det kommer att bli när det blir riktigt kallt och när man stänger en reaktor till vid årsskiftet. Åter till klädskatten! Jag saknar ord för att uttrycka hur illa jag tycker om denna kemikalieskatt på kläder och skor.
Den skatten drabbar alla svenska klädföretag, oavsett om de använder farliga kemikalier eller inte. Utredningen som regeringen stöder sig på visar att 80-90 procent av alla skor och kläder som säljs i Sverige inte innehåller dessa kemikalier. Men skatten ska betalas av alla.
Enligt förslaget ska företagen kunna kräva 95 procent av skatten om de kan bevisa att farliga kemikalier inte har använts. Regeringen lägger alltså först på en straffskatt på 5 procent på kläder och skor. Sedan tillkommer administrativa kostnader för företagen. Varifrån ska dessa pengar tas?
För de stora företagen handlar det troligen om budgeten för utveckling av mer miljövänliga material och mer hållbara tillverkningsprocesser. För de små företagen kommer det att innebära döden. Våra handelsföretag är hårt drabbade nu under coronakrisen. De har fått anstånd med betalningar.
De har lånat pengar för att hålla huvudet över vattenytan. Nu lägger man på en sådan här meningslös skatt. Ministern prisade plastpåseskatten baserat på att försäljningen av sådana påsar har minskat. Ja, man har slutat köpa de dyra miljövänliga sjukronorsplastpåsarna.
I stället köper man en rulle avfallspåsar betydligt billigare. Så står man där vid varubandet och öppnar den och börjar stoppa in varorna i miljöfarliga plastpåsar. Regeringen står och prisar sig själv för detta genialiska drag. Det handlar om att införa inträdesskatt på att gå in på Ica och Konsum, som Niklas Wykman nämnde.
Jag skulle råda ministern att läsa remissvaren från Tullverket och Skatteverket, Finansdepartementets egna myndigheter. De sågar kläd- och skoskatten skoningslöst. Man skriver uppunktat varför den skatten är skadlig och farlig.
Boriana Åberg (M):
Det fanns ingen gräns för ministerns stolthet över den egna regeringens politik. Alla goda saker kommer från regeringen. Det är bonus till det ena och stöd till det andra utan att man reflekterar en enda sekund över att för att de pengarna ska finnas att fördela måste någon generera dem. Det är företagen som gör det.
Därför ska företagen inte belastas med onödiga och skadliga skatter. Också företag behöver el. Det fina scenariot med vindkraften och solcellerna fungerar inte nu i Skåne. Man har lagt ned kärnkraftverket i Barsebäck, och det finns inte el nog att ladda alla elbilar som regeringen vill att vi ska köpa.
Fru talman! Kemikalieskatten på kläder och skor är ett missfoster som har ärvt sina skapares minst tilltalande egenskaper. Från Miljöpartiet har det ärvt viljan att vidta verkningslösa symboliska åtgärder i miljöns namn.
Från Socialdemokraterna har det ärvt lusten att beskatta allt och alla så mycket som möjligt. Låt inte detta missfoster se dagens ljus, finansministern!
Boriana Åberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Det känns tungt att ha denna debatt medan coronapandemin fortsätter att skörda offer och människor får se sina livsverk gå i kras. Men i pandemins djupa skugga är Taiwan en strimma av ljus och hopp.
Taiwan är ett av få länder som har klarat av att hantera virusets spridning, trots att en halv miljon taiwaneser arbetade på fastlandet under tiden viruset bröt ut, och trots det stora antalet besökare från fastlandet Kina som brukade komma till Taiwan innan allt började.
Taiwans smittskyddsmyndighet uppmärksammade redan före julen 2019 att ett tidigare okänt coronavirus spreds i den kinesiska staden Wuhan och agerade omedelbart. Man införde hälsokontroller av inflygande från Kina, Hongkong och Macao.
Man samkörde hälsodatabaser och olika personers resedata och kunde på så vis effektivt spåra virusets rörelse, och man kunde kontakta människor som befarades vara smittade. Taiwan har drygt 23 miljoner invånare. Tills i dag har endast 7 personer avlidit av corona.
611 har blivit smittade, och av dem har cirka 500 tillfrisknat. Jag önskar att Sveriges regering hade agerat lika snabbt och beslutsamt och startat testningen i Sverige redan i våras.
Tyvärr har Taiwans erfarenhet inte kunnat spridas som den borde, eftersom Kina stoppar Taiwans medverkan i alla FN:s underorgan, inklusive Världshälsoorganisationen. Denna motvilja mot att låta Taiwan delta i erfarenhetsutbytet inom hälsoområdet är skadlig för världshälsan men också för Taiwans befolkning.
Faktum är att Världshälsoorganisationen riskerar taiwanesiska liv genom att hålla landet utanför organisationens arbete. Det är positivt att regeringen stöder Taiwans återkomst som observatör i Världshälsoorganisationens beslutande organ. Ännu mer positivt är det att EU och Sverige söker praktiska lösningar på hur Taiwan ska inlemmas i Världshälsoorganisationens arbete.
Chansen att lyckas är mycket större när Sverige agerar tillsammans med andra demokratier. Det är många länder utöver EU-länderna som vill att Taiwan ska ta sin rättmätiga plats i Världshälsoorganisationen - det är Kanada, Japan, Nya Zeeland, Australien och USA. Den svenska regeringen borde kroka arm med dessa länder och driva frågan stenhårt.
Det är inte rätt att Kina ska diktera villkoren. Vi måste också påminnas om hur pandemin startade och hur viruset spreds via kinesiska marknader, där levande djur behandlas fruktansvärt illa. De hålls instängda i burar och säljs för att hamna på tallriken, inte på grund av matbrist utan för att det är en tradition.
Traditionen att äta fladdermöss härstammar från hungersnöden i Kina, då 45 miljoner människor dog av svält. Den orsakades av kommunistregimen och dess förakt för människan. Samma förakt för människor upplevde vi i januari, då Kina försökte dölja virusutbrottet.
Boriana Åberg (M):
Jag är införstådd med de regler som hindrar Taiwan från ett fullvärdigt medlemskap i FN, men jag beklagar det. Det var inte så länge sedan Taiwan faktiskt var den som representerade det kinesiska folket i säkerhetsrådet.
Det var först 1971 som president Nixon och Mao Zedong gjorde upp och slängde ut Taiwan för att stoppa in Kina, vilket var ett mycket olyckligt beslut. Jag tycker fortfarande att det är mycket oroande att Kina tillåts diktera villkoren i Världshälsoorganisationen.
Trots att regeringen, EU och andra länder har ansträngt sig var inte Taiwan inbjuden som observatör till mötet i maj och inte heller till det möte som avslutades förra veckan.
Det känns också mycket olustigt att ett FN-organ som ska främja mänskliga rättigheter och samarbete utesluter 23 miljoner människor när viktiga frågor diskuteras, till exempel den viktiga frågan om hälsa.
Jag uppskattar verkligen att ministern ger stöd till Taiwans deltagande som observatör i andra underorgan, som ICAO och klimatkonferensen. Taiwan ska självklart ha en plats där också. Det är globala frågor som måste lösas globalt. Och Taiwan har sin rättmätiga plats vid förhandlingsbordet.
Jag återgår till Världshälsoorganisationen. Jag undrar om regeringen planerar att ta några konkreta steg, mer än det som ministern har berättat om hittills, för att sätta stopp för Taiwans exkludering.
Jag undrar också om regeringen kommer att initiera en reformering av Världshälsoorganisationen, vars agerande har varit underdånigt och under all kritik. Har regeringen framfört någon kritik mot Världshälsoorganisationens generalsekreterare och vice generalsekreterare?
Det var mycket märkligt att generalsekreteraren Tedros Ghebreyesus inte fördömde Kinas agerande när de försökte dölja smittan. Han till och med berömde Kinas agerande och uttryckte att han skulle vilja få behandling i Kina om han fick covid-19.
Jag vet inte om ministern har möjlighet att se intervjun med Bruce Aylward, vice generalsekreterare i Världshälsoorganisationen, där han vägrar svara på frågan om Taiwans deltagande i Världshälsoförsamlingen och sedan slänger telefonluren i örat på den intervjuande journalisten. Det är mycket talande, och det klippet har blivit viralt på internet.
Jag tycker att det är en stor skandal att Världshälsoorganisationen böjer sig för Kina och utesluter Taiwan för att behaga Kina. Jag tycker absolut att Sverige borde initiera en översyn av Världshälsoorganisationens regler, för pandemin är inte över, och Taiwans expertis behövs.
Boriana Åberg (M):
Jag instämmer med ministern i att Världshälsoorganisationen inte ska göras till en arena för politiska konflikter, utan man ska arbeta stenhårt för världshälsan. Det är mycket beklagligt att Kina slår politiskt mynt av sitt ekonomiska inflytande världen över och på ett otillbörligt sätt försöker att påverka också arbetet i Världshälsoorganisationen.
Coronapandemin har haft en enorm påverkan på den globala ekonomin, säkerheten och många andra områden. Vi har inte råd att utelämna Taiwan om vi ska agera globalt. Viruset respekterar inga gränser. Det sprids överallt.
Troligtvis är coronapandemin inte den sista pandemi som mänskligheten kommer att uppleva, och därför behöver vi en stark och funktionell världshälsoorganisation - en organisation som är värd namnet.
Jag hoppas därför att den utvärdering av hur man har agerat nu kan bli ett bra avstamp för ett mycket bättre arbete och samarbete mellan alla nationer i världen framöver. Att ha en organisation som kryper för diktaturer är det ingen nytta med. Vi behöver en organisation som värnar om samarbetet mellan länderna.
Det är just därför organisationen heter Förenta nationerna och inte Exkluderande nationerna. Taiwan är en stabil demokrati som verkligen förtjänar Sveriges och omvärldens stöd för att ta sin rättmätiga plats i organisationer som Världshälsoorganisationen, ICAO och klimatkonferensen.
Boriana Åberg (M):
Nyligen konstaterade Nationellt underrättelsecentrum i en rapport att bedrägerier med personlig assistans och arbetskraftsinvandring kan kopplas till såväl organiserad brottslighet som våldsbejakande extremism. Dagens lagstiftning är helt tandlös, och bedragarna kan ostört fortsätta att mjölka vårt välfärdssystem på miljardbelopp.
Vi moderater vill stoppa arbetskraftsinvandringen i fråga om personliga assistenter, riva upp sekretesshinder mellan myndigheter och låta Försäkringskassan göra oanmälda besök. Vad tänker regeringen göra för att omedelbart få stopp på dessa bedrägerier?
Boriana Åberg (M):
Ingen vet hur många personer som vistas illegalt i Sverige. Kriminella använder påhittade identiteter och falska adresser för att tillskansa sig bidrag och begå diverse brott.
Problemen kopplade till bristande kontroll över folkbokföringen har blivit enormt stora, och en nationell folkräkning behövs för att stävja detta. Pilotprojekt inom Skatteverket, som statsrådet Damberg refererade till, räcker inte.
Myndigheterna måste få veta hur många och vilka som befinner sig i landet. Ändå säger regeringen och samarbetspartierna nej till en nationell folkräkning. Varför?
Boriana Åberg (M):
Taiwan är ett land som har varit extremt framgångsrikt i att bekämpa covid-19. Trots den geografiska närheten till Kina och en befolkning på 23 miljoner har endast 513 personer blivit smittade, och 7 har avlidit.
Om drygt två veckor har Världshälsoorganisationens beslutande organ möte, men Taiwan är inte inbjudet. Diktaturen Kina sätter stopp. Flera ministrar från Kanada, USA, Australien, Japan och Nya Zeeland har offentligt gett sitt stöd för Taiwans deltagande.
Så jag undrar om socialminister Lena Hallengren också tänker göra det.
Boriana Åberg (M):
Terrormordet på den franske läraren Samuel Paty har skakat om alla som värnar om demokratin och yttrandefriheten. Det som hände i Frankrike skulle också kunna hända i Sverige. Enligt företrädare för de svenska lärarfacken känner sig lärare inte trygga att undervisa om demokrati och yttrandefrihet.
De saknar stöd från regeringen och från samhället. Lärare blir hotade om de nämner Förintelsen eller säger något som retar upp islamistiska fanatiker. Detta leder onekligen till självcensur och en erodering av vårt fria samhälle och våra mänskliga rättigheter. Hur tänker demokratiministern stoppa denna utveckling?
Boriana Åberg (M):
I januariöverenskommelsen mellan regeringen, Centern och Liberalerna står att ett jobb är den viktigaste förutsättningen för egen försörjning och etablering i samhället. Genom minskade klyftor och ökad sysselsättning ges alla människor oavsett bakgrund möjlighet att lyckas i livet. Arbetslinjen gäller.
Därför frågar jag finansminister Magdalena Andersson: Vilka åtgärder har regeringen vidtagit, och vilka åtgärder avser regeringen att vidta framgent för att främja arbetslinjen?