Birger Lahti (V):
Vi debatterar nu Näringsutskottets betänkande 13 Förbud mot utvinning av uran . Som vänsterpartist är man glad i dag. Vi har drivit denna fråga sedan decennier, så det känns bra i dag. I den svenska berggrunden finns det ansenliga urantillgångar.
I dagsläget är emellertid världsmarknadspriset på uran lågt, vilket givetvis innebär att intresset för att exploatera dessa tillgångar är begränsat. Utvinning av uran medför dessutom betydande miljö- och hälsorisker. Den nuvarande regleringen är därför mycket restriktiv när det gäller möjligheterna för någon aktör att få tillstånd för sådan utvinning.
Läget kan dock förändras om kärnkraftsproduktion får ett globalt uppsving och om de länder som i dagsläget svarar för utbudet av uran på världsmarknaden av någon anledning inte längre kan möta efterfrågan. Följden kan bli prisökningar på uran och ett därtill knutet ökat intresse för att exploatera de svenska tillgångarna.
Vänsterpartiet anser att de miljö- och hälsorisker som är intimt förknippade med utvinning av uran och den oro som dessa risker skapar i de bygder där det kan bli aktuellt med uranutvinning måste tas på största allvar. Vi har också hört detta tidigare i debatten. Vänsterpartiet delar regeringens uppfattning att dessa möjligheter måste elimineras. I den proposition som vi behandlar i dag föreslår regeringen tre lagändringar.
I miljöbalken införs en ny bestämmelse som innebär att det inte längre blir möjligt att ge tillstånd till gruvdrift för att utvinna uran, det vill säga till en urangruva. Det blir inte heller möjligt att ge tillstånd till brytning, provbrytning, bearbetning eller fysikalisk eller kemisk anrikning av uran för att använda uranets fissila egenskaper.
Förbudet gäller både för gruvverksamhet med utvinning av uran som biprodukt och för återvinning av utvinningsavfall. Förbudet omfattar inte gruvverksamhet som avser järnmalm, basmetaller, sällsynta jordartsmetaller eller andra mineraler där dessa bryts, provbryts, bearbetas eller fysikaliskt eller kemiskt anrikas för andra ändamål än att använda uranets fissila egenskaper.
Detta är ett viktigt klargörande för andra aktörer som inte i första hand är ute efter uranet men som ändå ser Sverige som en bra och seriös gruvnation. Vi har hårda miljökrav men inser ändå att andra jordartsmetaller kommer att behövas i omställningen i vår strävan mot ett hållbart samhälle.
En följdändring föreslås också i miljöbalkens bestämmelse om obligatorisk tillåtlighetsprövning som innebär att uranutvinning som omfattas av förbudet inte längre kan tillåtlighetsprövas av regeringen. I minerallagen tas uran bort som koncessionsmineral, och ändringen innebär att det inte längre blir möjligt att bevilja vare sig undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession för uran.
Om undertecknarna av energiuppgörelsen skulle vilja stå upp för detta med 100 procent förnybart till 2040 skulle de ställa sig bakom propositionen. Att inte ta detta steg skulle bara göra den ambition som beslutats om i energiuppgörelsen än mer oseriös. Det är ungefär som att prata om träbyggnation och samtidigt göra allt för att försvåra för skogsbruket att producera träd, som ju är råvaran för träbyggnation.
Fru talman! Med detta korta anförande vill jag yrka bifall till propositionen och avslag på motionerna.