KBLab/rixvox huggingface dataset:
Katja Nyberg (SD):
Nu säger Morgan Johansson återigen att vi aldrig har haft så många poliser och att så många poliser söker. Då vill jag falla tillbaka lite på detta och säga att det faktiskt är så att 54 procent av poliserna anger att den viktigaste anledningen att stanna kvar i yrket är lönen, medan 36 procent av poliserna säger att de aktivt gör någonting för att sluta. Det är alltså inte så bra som Morgan Johansson försöker få det att låta.
Dessutom vill jag komma tillbaka till problemet med självcensur och att poliser inte anmäler påverkansbrott. 66 procent svarar att de aldrig anmäler påverkansbrott, eftersom de anser att det inte leder någonstans. Självcensuren har ökat, och poliser undviker att utföra vissa arbetsuppgifter.
De kanske inte åker in i utsatta områden eller gör inte vissa ingripanden, eftersom de är underbemannade eller rädda för repressalier, subtila hot och så vidare. Morgan Johansson säger att det ska bli en utökning av kränkningsersättningen, och det är jättebra. Men jag anser att det ska vara likvärdigt med övriga medborgare, och det är det inte. Fortfarande anses det att poliser ska tåla lite mer.
Det är det här som är det farliga, för det handlar ju om deras arbetsmiljö. Vad sänder det ut för signaler? Jo, det sänder signalen både till poliser, kriminella och allmänheten att det är okej att kränka poliser. Detta är farligt, för man angriper inte bara den enskilda polisen utan även rättsstaten. Jag undrar därför återigen om Morgan Johansson kan svara på min fråga om den relativt enkla lagändringen.
Skulle man kunna tänka sig att ändra de skadeståndsrättsliga principerna genom att ta bort den del som gör skillnad på poliser och övriga medborgare?
Katja Nyberg (SD):
För mig är det märkligt att Morgan Johansson tycker att 12 döda före Operation Rimfrost och 25 döda under operationen är en lyckad operation. Det är svårt för mig att förstå. Jag tänkte komma in lite även på polisutbildningen, eftersom jag inte har hunnit ta upp den. Det saknas tyvärr studenter, och poliser lämnar yrket i dag. Det är fakta. Hela tiden lyfts det fram nya krav på att vi behöver få in fler poliser.
Men det lyfts inte fram att vi behöver fler kompetenta sökande. Att vara polis är svårt och komplext. Vi behöver en poliskår med erfarna poliser som har en yrkesstolthet och som inte väljer att sluta efter kort tid som polis. Vi behöver också en polisledning som lyssnar på sin personal. Erfarna poliser har varnat för att utvecklingen avseende gängkriminalitet skulle bli svårhanterlig om polisen inte förändrar sina arbetsmetoder och strategier samt prioriterar socioekonomiskt utsatta områden högre.
Biträdande rikspolischefen avfärdade önskemålet om en ordentlig genomlysning av problemen i den nya organisationen som larv och menade att personalen var alltför otålig. Detta arroganta synsätt fungerar inte. Det behövs förändringar för att locka fler trygga, sunda och kloka personer som klarar de påfrestningar som yrket kräver. Gällande antagningskraven stämmer inte det Morgan Johansson säger: att antagningskraven har legat fast.
Man återinför inte kravet på test i svenska. Det räcker inte att ha godkänt betyg för att klara det som krävs för ett kvalitativt arbete. Att sänka minimikraven på begåvningstestet, att ta bort kravet på högskoleprov, där bland annat en del i svenska ingår och att inte ha krav på livräddningskunskaper, simning med mera är inte att hålla fast vid befintliga krav.
Det är ett desperat, kortsiktigt tänk för att regeringen ska nå sitt mål om 10 000 fler polisanställda.
Katja Nyberg (SD):
I och med att SD, M och KD har riktat extra medel i sin budget till rättsväsendet har bland annat polisernas löner kunnat stärkas ytterligare. Bättre lönevillkor är ett av de viktigaste sätten att både attrahera nya poliser och behålla erfarna poliser i yrket. Vi ser det här som ett av flera steg i att fortsätta att stärka polisernas löner ytterligare.
Min fråga är: Kommer Morgan Johansson att följa Sverigedemokraternas vilja och fortsätta att stärka polisernas löner ytterligare i kommande budgetar eller kommer regeringen, som tidigare, inte att prioritera detta?
Katja Nyberg (SD):
För 20 år sedan mördades Fadime av sin far för att familjens heder skulle upprätthållas. I spåren av en fullständigt havererad migrationspolitik har Sverige misslyckats med att skydda unga flickor och kvinnor från dessa vidriga brott och medeltida värderingar. Sverige har en lång tradition av jämställdhet, och vi har under seklens gång tagit steg efter steg för lika rättigheter mellan könen. I år firar Sverige 100 år av lika rösträtt, något som är värt att vara stolt över.
Under de senaste decennierna har Sverige dock fått ett nytt jämställdhetsproblem, hedersvåldet, vilket breder ut sig och växer sig allt starkare. Flickor lever i skräck, hotas och förtrycks. De lever sina liv under klanens kontroll och gifts bort med någon släkten valt. Många flickor försvinner varje år. Fenomenet förstärks av segregation och utanförskap, och späs på av en oansvarig och okontrollerad migration.
Mina frågor går till jämställdhetsminister Eva Nordmark: Hur är det möjligt i dagens Sverige, 2022, att denna typ av medeltida värderingar existerar? Tycker regeringen att den svenska jämställdhetspolitiken har gått för bra?
Katja Nyberg (SD):
Efter påskkravallerna har Polisförbundet genomfört en undersökning som visar att nästan hälften av alla poliser aktivt planerar att sluta inom polisen. För att bli en bra polis krävs erfarenhet, och det är förödande för kåren att så många poliser avser att sluta. Dessutom fylls inte platserna på Polishögskolan, trots de sänkta kraven. Regeringen verkar vara desperat att nå ett kvantitativt mål i stället för ett kvalitativt mål.
Trots detta ser det ut som att regeringens mål om 26 200 poliser inte kommer att nås till slutet av 2024. Vad avser regeringen att göra för att de sänkta kraven för att bli polis inte ska leda till kvalitets- och kvantitetsförsämring inom ramen för kontexten erfarna och kompetenta poliser?
Katja Nyberg (SD):
Polismyndighetens medarbetarskyddsundersökningar visar att polisers utsatthet för påverkansförsök är alarmerande hög, vilket är ett hot mot rättssäkerheten. Enligt Tidöavtalet ska det straffrättsliga skyddet för poliser stärkas, och ersättningsreglerna för poliser som drabbas av angrepp ses över.
Men inte i någon av de offentliga utredningar som pågår för närvarande står det något som syftar till att stärka det straffrättsliga skyddet för poliser och tjänstemän mot hot och trakasserier, utan det handlar mer om att poliser ska kunna ange tjänstenummer i stället för namn vid avrapportering, vilket definitivt inte är tillräckligt.
Det är viktigt att sända en rättspolitisk signal till medborgarna om att det inte är acceptabelt att trakassera och hota myndigheters tjänstemän, och detta bör ske genom att det straffrättsliga skyddet mot hot och trakasserier för poliser och andra tjänstemän stärks. Min fråga till justitieministern är: När kan vi förvänta oss att få till denna straffrättsliga förändring?
Helena Vilhelmsson (C):
EU:s dataskyddsreform, dataskyddsförordning och dataskyddsdirektiv innebär skydd för individen och den digitala integriteten. Det är bra. Men för att underlätta bland annat brottsbekämpning finns en lag om passageraregister som säger att transportörer har skyldighet att lämna uppgifter till Polismyndigheten om vilka som transporterar sig. Vad är syftet?
Jo, det är att underlätta gränskontrollen för att bekämpa kriminalitet och terrorism. Som det är i dag är polisen ansvarig för det här registret. Ärendet handlar just om direktåtkomst till registret i stället för att regeringen, som den ursprungligen föreslog, ska meddela föreskrifter för vilka som ska ha tillgång till registret - i dag är det Säpo och ingen annan myndighet.
Tullverket utryckte, som vi har hört, i sin remiss en vilja att ha direktåtkomst till registret. Polismyndigheten tillstyrkte det och menar att syftet är att stärka Tullverkets möjligheter att bidra till att identifiera och ingripa mot internationella stöldligor.
Jag tycker, precis som föregående talare, att det är konstigt att regeringen inte tillskrev Tullverket direktåtkomst i propositionen från början. Bedömningen att det fungerar lika bra med att besluta om en särskild förordning gjordes ursprungligen när lagen om passagerarregistret instiftades 2004-2005. Det är 14 år sedan. Det ser lite annorlunda ut i dag.
Terrorsituationen är annorlunda och kriminalitet och stöldligor tar andra vägar och jobbar på andra sätt i dag. Därför ska Tullverket, när det kan, kunna bidra och det snabbt. Det menar vi att det kan genom den här direktåtkomsten.
Även om det handlar om att enbart underlätta för personkontroll är det här tillräckligt nödvändigt för att Tullverket ska kunna göra det viktiga arbetet när det gäller brottsbekämpning tillsammans med andra myndigheter. Andra åtgärder får vi återkomma till, till exempel att ändra Tullverkets befogenheter.
Jag är glad att utskottet i sin helhet ställer sig bakom den motion som Centerpartiet och Liberalerna skrev och ser fram emot att förslaget genomförs av regeringen. Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Helena Vilhelmsson (C):
Vi har i Sverige en rättsprocess att vara stolta över. Den är säker, oberoende och demokratisk. Men ändå har vi en situation där vi möter en ökad osäkerhet för brottsoffer och vittnen. Fru talman!
När ett brottsoffer tar mod till sig att göra en anmälan och föra rättskipningen vidare mot rättvisa är trygghet och säkerhet i domstolarna ett måste. Man ska inte känna sig hotad. Man ska inte vara utsatt för påtryckningar.
Det finns alltför många berättelser om våldsutsatta, inte minst sexualbrottsoffer, som inte klarar den påfrestning det innebär att återigen möta förövaren. Därför anser Centerpartiet att föreliggande förslag är bra. Det är bra med möjligheter till videokonferenser. Det är bra med möjligheten att använda sidosalar.
Det är bra med förstärkt skydd mot otillåten fotografering. Det allra viktigaste med det här betänkandet är nämligen att fler brott ska lagföras. Brotten ska minska, och vi ska ha färre brottsoffer i framtiden. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande.
Helena Vilhelmsson (C):
Nej, det är inte rimligt. Men jag läser i betänkandet att man bland annat ska jobba med utökad övervakning, elektronisk övervakning och så vidare. Jag ser också att man i och med det tillkännagivande som vi nu ger till regeringen kan återkomma med förslag som förbättrar möjligheten till övervakning och som kanske i framtiden - vi får se - kan leda till begränsad frigivning.
Helena Vilhelmsson (C):
Centerpartiet är berett att medverka till alla former av förbättring, så att förbrytare med hög återfallsrisk ska ha en begränsad möjlighet att fortsätta utöva brottslighet. Det är ju självklart. Om det ska ske via motionsarbete i riksdagen eller via förhandlingar och påtryckningar i och med dagens tillkännagivande från riksdagen återstår att se.
Men självklart är Centerpartiet med på alla former och sätt att bekämpa brott och se till att återfallsförbrytare inte återfaller i brott.
Helena Vilhelmsson (C):
Vi har ett betänkande framför oss att ta ställning till. Jag måste medge att det nog är ett betänkande framtaget med en stor dos av pliktskyldighet. Jag noterar Vänsterpartiets kommentar härifrån talarstolen att det är tråkigt att S fortsätter att genomföra det riksdagen har bestämt. Det kanske är så att S tycker att det är tråkigt att genomföra det här förslaget, men det hedrar dem att de faktiskt genomför det. Det händer ju att motsatsen inträffar.
Den särskilda löneskatten försvårar för företagande och jobbskapande genom att öka kostnaderna för att anställa. De höjda kostnaderna för att anställa försvårar både återinträdet och inträdet på, och tidigarelägger utträdet från, arbetsmarknaden. Det är särskilt problematiskt i ljuset av det behov som finns av att faktiskt förlänga yrkeslivet. Fru talman!
Det är viktigt att komma ihåg att den särskilda löneskatten även får marginalkonsekvenser som kan vara nog så allvarliga. Exempelvis inom vården är det många som efter en pension ser framför sig att kunna gå in och jobba lite extra. Men om då ett antal tusen personer överväger att inte göra det därför att man inte tjänar på det får det konsekvenser.
Ser man framför sig en tillvaro som pensionär ska det löna sig lite extra att ta några timmars extrajobb. Centerpartiet menar att det tvärtom behöver göras mer för att få fler att jobba längre. För personer som arbetar efter att de fyllt 65 år införde alliansregeringen ett förstärkt jobbskatteavdrag. Utvärderingar av den reformen visar att de berörda grupperna arbetade mer.
Med fler arbetade timmar förstärks den svenska ekonomin långsiktigt. Det är intressant att vi i dagens debatt så tydligt ser ett slags förnekelse från den röda sidan av att det är arbetade timmar och företagen som är grunden för välfärden. Vi har i dag hört jämställdhetsargument: Det är låglönegrupperna som inte tjänar på detta.
Men det kanske är just låglönegrupperna som vill jobba mer, just därför att de är låglönegrupper och har en sämre pension i ett pensionssystem som till stora delar är byggt och lett av ett S-styre. Alla låglönepensionärer är inte sjuka. Vi blir ju faktiskt friskare. Varför ska de inte uppmuntras att jobba längre?
Det står i betänkandet att denna reform kostar ungefär 1 miljard. Jag är ganska övertygad om att om regeringen hade tittat lite mer på detta, vilket många har påpekat, hade den nog kunnat konstatera att det ökade antalet arbetade timmar gott och väl kommer att täcka den här miljarden. Annars finns det ju ett antal förslag, inte minst ett antal vallöften från S-regeringen, som är väldigt mycket mer kostsamma och som man kan lägga på detta i stället.
Jag behöver bara nämna familjeveckan. Efterfrågan på äldres arbetskraft behöver stärkas. Det finns tecken på att det blir svårare för en person att få komma på arbetsintervju redan efter det att personen passerat 40. Därmed blir det också svårare att få ett jobb. Naturligtvis måste möjligheten att arbeta längre upp i åren stärkas på flera sätt.
Inte minst incitamenten till omskolning och vidareutbildning behöver stärkas. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Helena Vilhelmsson (C):
Den enkla förklaringen är, kan jag säga, att jag inte var med på det utskottsmöte då vi justerade detta. Jag håller helt med Hampus Hagman i kritiken och i den här frågan, och jag har noterat samma sak i utskottstexten och att det inte stämmer. Jag kan helt enkelt säga att jag mycket väl kan ta det här i beaktande fram till beslutstillfället i riksdagen så att jag hinner diskutera med min partikollega i utskottet.
För mig är det inte en stor fråga. Jag tycker att den delen i utskottstexten var långt ifrån till fyllest, vilket har varit fallet flera gånger när det har kommit förslag från regeringen som har föranletts av innevarande års budget.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag skulle nog vilja be ledamoten förtydliga var det i så fall står att vi har godtagit att en överindexering ska ske från och med nästa år. Vi går in i en budgetdebatt. Inga beslut har i år fattats om bränsleskattehöjningar. Inga beslut har fattats om höjda skatter.
Den budget vi har är ett resultat av M och KD och innebar att bland annat konsumentprisindex förändrades. Så nej, vi återkommer med budgeten för nästa år i och med budgetpropositionen och de förhandlingar som förs i och med den.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag har inget annat svar till ledamoten än mitt tidigare. Nästa års budget förhandlas i budgetpropositionen. Vi har tydligt sagt - jag sa det i mitt anförande, och det står i det särskilda yttrande som Centerpartiet har lämnat - att vi menar att beslut om överindexering ska fattas i och med varje budgetårs beslut.
Detta ska man göra för att ta hänsyn till helheten och för att gynna landsbygden, dess företag, boende och invånare på fler sätt och på mer optimala sätt när det gäller skatteinstrumentet än enbart bensinpriset. Bensinpriset styr vår konsumtion. Det ska motverka negativa klimateffekter, och det ska även gynna företagande och boende i hela landet.
Därvidlag tycker jag att Moderaterna har haft en del konstiga resonemang och fattat en del konstiga beslut. Ni har till exempel på ett näst intill raljant sätt skojat om bäversafari, som ni har kallat det. Ni har inte varit särskilt intresserade av att fullt ut sänka skatterna på jobb och arbete under tidigare alliansregeringar.
Ni har inte varit särskilt intresserade av att förenkla till exempel boende i landsbygdsnära områden. Allt detta handlar ju om att totalt sett gynna företagande och boende på landsbygden.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag hänvisar egentligen till samma svar som i mitt förra inlägg. Vi vill inte ha någon automatisk överindexering eller något KPI, utan detta ska det fattas beslut om i en helhet inför budget 2020 och framöver.
Jag menar att jord- och skogsbrukare naturligtvis ska kompenseras för de överkostnader de har jämfört med till exempel företag i övriga Europa. Det är oerhört viktigt för konkurrenssituationen. Det här måste få återkomma i en helhetsdiskussion inför nästa års budget.
Helena Vilhelmsson (C):
Centerpartiet vill tillsammans med näringen utverka ett system där man både får en höjd konkurrenskraft och aktivt kan verka för att minska klimateffekterna och klimatavtrycket. Detta görs inte enbart genom ett budgetbeslut i riksdagen; det genomförs genom långsiktiga diskussioner och långsiktiga spelregler för innovation och för ny teknik.
Jag kan mycket väl tänka mig en styrande avgift där lantbrukare som har möjlighet att använda fossilfria bränslen gynnas av det ekonomiskt. Där är vi inte än, men vi måste diskutera det framöver. Det kommer vi att fortsätta att göra inför budgetpropositionen nästa år och inför diskussionerna framöver.
Helena Vilhelmsson (C):
Vi har i dag att ta ställning till en rapport från Riksrevisionen om effekterna av nedsatt moms på livsmedel. Denna reform gjordes vid en tidpunkt för länge sedan för att det skulle gynna hushåll med låga inkomster och barnfamiljer. Rapporten har svarat på om det har fått fullt prisgenomslag, om det har varit positivt ur fördelningspolitisk synpunkt och om det har varit kostnadseffektivt.
När det gäller de två första frågorna har man väl konstaterat att reformen fyllde sitt syfte, men när det gäller den tredje frågan, om den har varit kostnadseffektiv, är svaret: Nej, det har den inte. Jag tyckte att rapporten var intressant att läsa. Den fick förmodligen oss alla att tänka.
Jag gissar att gemene man i samhället - våra vänner, bekanta, kollegor och kanske många av oss också - nästan har glömt bort det faktum att det är lägre moms på mat. Då är det intressant att fundera på varför det inte sedan 1996 har gjorts någon utvärdering av denna fråga.
Dessa åtgärder har aldrig utvärderats, och det handlar alltså om en kostnad på 27 miljarder. Riksrevisionens rapport om nedsatt moms på livsmedel Men icke desto mindre har, som tur är, slutsatsen blivit att om man ska göra något åt detta - det bör man naturligtvis göra i längden för att uppnå kostnadseffektivitet - kan man inte bara rakt av höja momsen på mat. Det är vi nog alla överens om.
Det finns ju andra fördelar med nedsatt moms på livsmedel. Detta måste beaktas vid en samlad bedömning, och det håller också regeringen med om i sina kommentarer till Riksrevisionens rapport. Man har också sagt att rapporten har gett en fördjupad kunskap. Det skulle kunna få förödande effekter om man bestämde sig för att höja momssatsen på mat.
Vi ska komma ihåg att vi 1996 nyss hade gått med i EU. Vi har sedan dess haft en livsmedelsproduktion som har gått upp och ned. De allra flesta av oss, om inte alla, är också överens om att vi ska satsa på en ökad självförsörjningsgrad. Livsmedelsproduktion är alltså oerhört viktig, och därmed också momssatsen på mat.
Jag tycker som många föregående talare att det är klokt att beakta de utredningar som redan pågår nationellt och på EU-nivå och att vi ska ta med den här frågan i kommande utredningar och även i den översyn av skattereformen som ska genomföras i och med januariavtalet. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag.
Helena Vilhelmsson (C):
Jag tackar för svaret! Jag har hopp om att vi kan fortsätta att lyfta fram de frågorna. I januariavtalet finns ett särskilt fokus på kvinnors hälsa och en uppdaterad kömiljard där man bland annat nämner förlossningsvården. Men jag vill gå längre. Jag vill att vi ska satsa på att tjejer och kvinnor ska återta makten över sin egen kropp. Det gäller både rätten att få adekvat vård för besvär som bara drabbar kvinnor och att vi bryter fler tabun så att tjejer och kvinnor kan känna sig trygga livet igenom.
När vi ändå håller på kan vi passa på att sparka ut lite unkna normer om kroppen och sexualiteten genom bakdörren. Är du med mig på det?
Helena Vilhelmsson (C):
Min fråga riktar sig till justitieminister Morgan Johansson. För en tid sedan kunde vi i tv-programmet Veckans brott se att prostitutionen flyttar in på helt nya arenor. På dejtingappar, som finns i tiotusentals mobiltelefoner, blir köparna allt fräckare. Med detta riskerar prostitutionen att normaliseras, och ännu fler tjejer och kvinnor riskerar att fastna i prostitution. Sverige har en lagstiftning att vara stolt över. Det är förbjudet att köpa sex i Sverige.
Den svenska sexköpslagen flyttar skulden till köparen i stället för att lägga den på säljaren. Köparen, som oftast är en man, använder den utsatta som en handelsvara. Det vill säga att man fortfarande ser sexköp som en affärsuppgörelse, trots att det är kriminellt. Att dessa köpare orädda och helt öppet på nätet begår en kriminell handling genom att köpa sex tyder på att de är väldigt säkra på att inte åka fast. Uppskattningsvis har runt var tionde man i Sverige någon gång köpt sex.
De anmälda fallen är ca 800. Mörkertalet är alltså enormt. På vilket sätt vill justitieministern motverka detta?
Helena Vilhelmsson (C):
Tack, ministern, för svaret! Jag håller med om att polisen är en nyckel i det här. De gör mycket för att stoppa prostitutionen, men jag tror att resurserna brister. Jag hoppas att den kommande satsningen på polisen i januariavtalet leder till att polisen får de förutsättningar som behövs för att stoppa köparna från att hitta nya arenor. Straffskärpning när det gäller sexköp samt prostitutionsenheter som kan jobba i hela landet är några exempel på åtgärder som jag och Centerpartiet vill lyfta fram. Och de företag som levererar dejtingtjänster måste ta sitt ansvar och förhindra kriminella handlingar.
Här måste politiken ta initiativ. Håller justitieministern med mig?
Helena Vilhelmsson (C):
Min fråga riktar sig till statsrådet Åsa Lindhagen, och jag vill tala om våld i nära relationer - våld mot kvinnor, detta otyg som på något konstigt sätt finns kvar i ett modernt Sverige, fast det borde höra hemma på samhällets soptipp. Var fjärde kvinna utsätts för våld i en nära relation. Vart sjunde barn berörs, det vill säga blir slaget eller ser sin mamma bli slagen. Enligt kriminolog Nina Rung dödades förra året 22 kvinnor. Kommunerna har i dag ansvaret för att skydda kvinnor som utsätts för våld.
Men hur ser det egentligen ut i våra kommuner? Många har inget eget skyddat boende. Många diskuterar huruvida de ska stödja ansökningar från kvinnojourer i större kommuner. Därför är jag oerhört glad över att vi har ökat stödet i enlighet med januariavtalet till just kvinnojourer. Men det är någonting som gnager, för varför ska kvinnojourer söka sin egen ekonomiska fortlevnad när vi vet att det faktiskt ser så olika ut i landet och kan slå så olika för kvinnor som behöver stöd?
Hur ser ministern på det faktum att skyddet för våldsutsatta kvinnor är så ojämlikt över landet? Hur ska det åtgärdas?
Helena Vilhelmsson (C):
Tack för svaret! Jag tycker att det är oerhört viktigt att man fokuserar och verkligen kommer till kärnan: Vad är det för skillnad mellan olika verksamheter? Om man har ett missbruk har kommunen ett ansvar för att se till att man får det skydd eller den behandling man behöver. Dessa verksamheter utförs många gånger av andra aktörer än i kommunal regi, men de behöver märkligt nog aldrig söka pengar för sin egen överlevnad.
Någonstans måste vi komma åt strukturen i det här, och jag skulle gärna vilja att ministern utvecklade sin syn på detta lite.