Sten Tolgfors (M):
I detta betänkande speglas den betydande enighet som finns inom Allians för Sverige vad gäller svensk skolpolitiks utveckling. Vi har presenterat över 140 gemensamma punkter att bygga en ny regerings skolpolitik på som vi här följer upp i gemensamma reservationer. Tillgång till god utbildning borde vara en grundläggande rättighet för barn och ungdomar i Sverige.
Vi ser att skolans kvalitet många gånger är hög, men den är också väldigt ojämn. Det finns många bra skolor i Sverige. Det finns däremot inte längre en likvärdig skola. Tvärtom är skillnaderna betydande. Vi har skolor där samtliga elever når grundskolans samtliga kunskapsmål. Det finns också ett stort antal skolor i Sverige där mindre än hälften når fram.
Ansvaret för att skolor har tillåtits att falla igenom, för att mindre än hälften av eleverna på vissa skolor når målen, bär regeringen. Regeringens svar när svensk skola dras isär blir att från Rosenbad peka ut landets hundra sämsta skolor som på mycket tveksamma urvalsgrunder ska ges extra pengar.
Trots Göran Perssons kommunalisering av skolan ska regeringen tydligen stå på tornets tak i Rosenbad och peka ut vilka skolor som ska få extra resurser. Det är också kommunerna som borde stå för resultaten. Regeringen har som vanligt systemlösningar på individers problem och saknar kvalitativa åtgärder för att stärka skolans måluppfyllelse.
År efter år har vi sett att det bara är tre av fyra elever som uppnår minimikraven för kunskaper i grundskolan. Denna socialdemokratiska trekvartsskola är oacceptabel för oss moderater och för alliansen. Den drabbar främst elever som inte får stöd hemifrån och elever som behöver extra stöd men inte får. Vi menar att alla barn ska ges förutsättningar att nå kunskapsmålen.
Om inte eleverna når kunskapsmålen är resten av skolpolitiken mer eller mindre irrelevant. Resultaten är nu så långt ifrån att alla når fram att regeringen är på väg att förvandla Sveriges skola till en ren treämnesskola. Man intresserar sig bara för hur stor andel som får gymnasiebehörighet. Det är en ren kapitulation, särskilt i en tid när Sverige befinner sig i ett kunskapssamhälle. En del elever behöver extra stöd för att nå målen.
Andra behöver större utmaningar för att känna sig motiverade. Det kräver flexibilitet och individuellt anpassade lösningar, välutbildade behöriga lärare, en skolledning med utbildning bra nog att klara av att leda det pedagogiska arbetet och en trygg arbetsmiljö på skolan. Vi måste också få ett stopp på regeringens underfinansiering av den svenska skolan. Därför lägger vi från moderat sida 6,7 miljarder kronor mer än regeringen på skolan.
Det krävs alltså både ökade resurser, via kommunerna, och nya verktyg för skolan för att individanpassa undervisningen så att alla kan ledas mot målen. Alliansen inför därför kontrollstationer vid år 3, 5 och 8 med tidig fokusering på läsförståelse, som är förutsättningen för allt annat lärande. Redan vid år 5 menar vi att svenska, matte och engelska ska prövas.
Detta tar regeringen fasta på först i nian när det i många fall är för sent att kunna ge nytt och tillräckligt stöd. Från år 8 menar alliansen att en bred måluppfyllelse ska speglas. Vi vägrar att acceptera att någon elev kan gå osedd genom grundskolan. Vi föreslår betyg från år 6, i fler steg än i dag för att de ska bli mer rättvisande - ett tidigt och tydligt signalsystem.
Ingen vinner på att problem osynliggörs. Behov av extra stöd måste tidigt synas för skolan och tas tag i. Vi måste få bort den socialdemokratiska skicka-vidare-mentalitet som har präglat skolpolitiken. Vi stärker elevens rätt till extra stöd, hjälp och tid. Herr talman! Både tiden i skolan och tiden för att börja skolan måste anpassas efter elevens behov.
Lagen hindrar i dag individanpassad skolstart. Även om det formellt finns en möjlighet att börja vid sex eller åtta års ålder utnyttjas den sällan och utgör ett undantag. Det finns dock både barn som skulle behöva börja skolan lite senare och barn som skulle vilja börja skolan lite tidigare, men lagen utgår från att skolstart kan ske bara på höstterminen. Ett år är en mycket lång tid i en sex- eller sjuårings liv.
Skillnaden i mognad mellan barn som är födda i januari respektive december kan vara mycket stor. Ändå förutsätts man börja skolan samtidigt, oavsett mognad, och gå i samma klass i nio år. Då riskerar det något yngre barnet att få en sämre skolstart än vad som kunde vara möjligt. I en del fall kan det innebära att en elev går igenom hela skoltiden med en ständig känsla av att ligga efter. Barn ska börja skolan när föräldrar och skola bedömer att barnet är redo för det.
Social, motorisk och intellektuell mognad är individuell för oss alla. Det är något naturligt att barn inte utvecklas i exakt samma takt. Det ligger varken något utpekande eller något bedömande i att konstatera att vi alla växer i olika rytm, också jämfört med oss själva, och skolan måste anpassas efter det.
När kommuner velat pröva höst- och vårintagning till skolan för att anpassa skolan efter eleven har dock regeringen stoppat det, vilket är helt orimligt. Skollagen och grundskoleförordningen måste ändras så att en flexibel skolstart markeras som en bra lösning för dem som så önskar. Vår- och höstintagning ska uttryckligen accepteras. Vi hoppas få en bred majoritet kring detta, även om regeringen fortsätter att motsätta sig individanpassning av skolan.
Herr talman! Vi vill se en skolpolitik som står på tre ben. För det första vill vi se en nationell målstyrning av skolan. Det har varit avsikten med dagens skollag, men den har inte uppfyllts. I stället har skolan på många håll kommit att präglas av en detaljstyrning på lokal nivå via skolplaner och beslut om vardagsarbetet.
Vi menar att skolan ska fokusera på kunskap och vill därför se förtydligade kunskapsmål där processmålen, det vill säga hur eleverna ska lära, tonas ned till förmån för de mer renodlade kunskapsmålen. Vad elever ska lära sig bör förtydligas nationellt; hur elever ska lära sig bör i högre grad överlåtas till skolans lärare och rektorer att avgöra.
För det andra ska uppdraget att se till att eleverna når målen riktas inte till politiker i första hand utan till lärare och rektorer. I dag finns det en mängd beslutsnivåer ovanför läraren som var och en adderar mål och styrning. Det blir till slut väldigt lite inflytande kvar för många lärare. Det var väl på 80-talet, med herr talmannens goda minne, som SAS-chefen Janne Carlzon skrev boken Riv pyramiderna.
Det finns en sektor i Sverige där inga pyramider har rivits, och det gäller dessvärre den offentliga sektorn och skolan. Friheten för dem som jobbar i skolan måste alltså öka, liksom friheten för elever att välja skola och profil efter intresse och inriktning. Friheten måste öka för medarbetare att profilera och etablera skolor och också påverka resursanvändningen.
För det tredje ska hur skolan klarar att nå målen granskas i en nationell utvärdering som sker minst vart tredje år för varje svensk skola. De ska också granskas med samma ögon oavsett huvudman. Det är nämligen kvaliteten och inte huvudmannaskapet som är det centrala. Vem som äger eller driver en skola är mindre intressant; däremot spelar resultaten all roll i världen.
Vi vill därför se huvudmannaneutrala spelregler för skolor och lika villkor för verksamheten. Det kräver olika förändringar. Det kräver ökad rättssäkerhet för friskolor och ökad frihet för kommunala skolor från politisk detaljstyrning. Vi menar att Skolverket ska ges möjlighet att rikta sanktioner mot skolor där kvaliteten återkommande brister och att dessa ska vara lika för alla skolor.
Vi ser att fem partier står bakom den reservation där vi begär att Skolverket ska ges möjlighet att förena ett föreläggande med vite. Vi har tagit fram och lagt fram ett lagförslag om hur ett sådant system skulle kunna se ut. I dag har Skolverket i praktiken inga sanktionsmöjligheter alls om kommunala skolor missköts eller om huvudmannen inte rättar sig efter verkets förelägganden.
Ytterst finns det en möjlighet för regeringen att börja tvångsförvalta kommunala skolor, men den har aldrig använts och förefaller föga realistisk. Regeringen kan i teorin meddela vilka åtgärder som kommunen ska vidta, man kan se till att vidta åtgärder som kommunen får betala och man kan ge föreskrifter för skolan. Det är alltså en skarp möjlighet som aldrig använts. Friskolor däremot kan få tillståndet indraget på direkten.
För dem innebär en chans till vite en möjlighet att åtgärda bristerna i verksamheten innan godkännandet kan återkallas. Vi eftersträvar lika villkor för kommunala och fristående skolor så långt denna skollag gör det möjligt. Fem partier kommer vid voteringen att ge i uppdrag åt regeringen att återkomma till riksdagen med förslag om detta baserat på vår reservation.
Jag vill med det, herr talman, yrka bifall till reservationerna 61 och 110.