Tobias Billström (M):
Jag tycker att det här är en viktig och angelägen interpellation. Jag tycker att det är bra att vi har den här diskussionen i kväll, för det här är ett ämne som definitivt inte är partipolitiskt.
Det är ett ämne som har sin utgångspunkt i det riksdagsbeslut som fattades 2006 där samtliga partier i denna kammare ställde sig bakom den reform som gick ut på att dela upp ansvaret och säga att staten inte längre ska ägna sig åt att både pröva de här barnens ansökningar och samtidigt syssla med mottagandet.
Vi delar ansvaret och ser till att staten ägnar sig enbart åt prövningen, och landets kommuner ägnar sig enbart åt mottagandet, för de här barnen är precis som vilka andra barn som helst och ska också behandlas precis som vilka andra barn som helst i enlighet med den lagstiftning vi har. Det här är därför en fråga som är extra intressant när man kastar det här ljuset över den.
Vilka åtgärder har då vidtagits under de åren som den här regeringen har suttit vid makten, alltså efter det att reformen trädde i kraft? Vi har vidtagit en rad åtgärder för att få fram fler platser. Interpellationen handlar ju om initiativen - vad har gjorts för att skaffa fram platser? I vårpropositionen 2007 höjde vi ersättningarna för platser i gruppboenden rejält från 1 650 kronor till 1 900 kronor, vilket är en substantiell höjning.
Det gjordes alltså från låga nivåer, vill jag betona. Vi höjde också ersättningen från 1 500 kronor till 1 600 kronor dygnet för tomplatser. Dessutom höjde regeringens 2007 tillfälligt även den årliga grundersättningen till kommunerna från 500 000 kronor till 1 miljon kronor.
Vi har också gjort en förändring beträffande unga som behöver fortsatta insatser enligt socialtjänstlagen och LVU genom att kommunerna får ersättning för dessa fram till 21 års ålders i stället för 18 år, förutsatt att insatsen har påbörjats före 18 års ålder. Sammantaget har det här varit viktiga förändringar, och det har gjort att vi har fått fler kommuner som tecknar avtal.
Faktum är att vid utgången av 2007 fanns det tillräckligt med platser i systemet. Det är viktigt att komma ihåg. Det är inte så att vi börjar från år 0, utan antalet platser har varit i balans under den här regeringsperioden. Det är bara att gå in och titta i Migrationsverkets statistik.
Problemet är att världssituationen och utvecklingen i ett antal länder har varit sådan att fler barn tyvärr har tvingats lämna, och därmed har antalet platser inte räckt till. Jag är beredd att diskutera många olika åtgärder för att försöka lösa det här problemet, men jag uppfattar inte att Luciano Astudillo i sitt inlägg här har presenterat något förslag från Socialdemokraterna på hur man ska kunna skaffa fram fler platser.
Han är välkommen att i nästa inlägg presentera sådana initiativ, men jag undrar om det kommer några sådana. Vad beträffar Vellinge och Malmö är det helt riktigt att jag har berömt Malmö stad och tänker fortsätta göra det, liksom jag har berömt Mölndal, Sigtuna och Solna, alltså de övriga tre ankomstkommunerna, för deras insatser.
Jag har också tagit reda på lite i den här saken och varit i kontakt med Vellinge kommun apropå den situation som nu tas upp. Vi kanske inte är överens i fråga om huruvida Vellinge har kapacitet eller kompetens att ta emot, men Malmö stads agerande, där man tydligen inte ens meddelar sina planer till berörd kommun i det här sammanhanget, är knappast särskilt snyggt eller diplomatiskt.
Jag kan faktiskt förstå de invändningar och de synpunkter som kommer, men jag tycker att bägge parter borde ta och agera lite mer vuxet i den här frågan. Det viktiga i sammanhanget är trots allt att de barn som har kommit till Sverige får ett gott och bra mottagande under sin första tid i det här landet. Jag hoppas att vi kan vara överens här i kammaren om att det är det som är slutmålet.