KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Låt mig tacka debattörerna för en klargörande debatt som kanske också lite grann kan städa upp diskussionerna i den här frågan, så att vi undviker en del onödiga missförstånd. Det första som ska sägas är att Sverige är världsledande i klimatfrågan. Det är ingen tvekan om att Sverige och de nordiska länderna klarar sig väsentligt bättre genom en intelligent klimatpolitik som har gett oss en kombination av god tillväxt och bra miljöpolitik.
Det går nästan inte att hitta ett område där Sverige inte tillhör de två tre fyra ledande länderna i miljöpolitiken. På område efter område är detta sant, och det är naturligtvis väldigt bra. Det har skett en mycket kraftig ökning av användningen av biodrivmedel under senare år, och det är bra. Det är något som är positivt och som vi stöder.
Sedan har vi haft ett bekymmer, och det är att vi har använt en skattebefrielse som styrmedel som för med sig två grundläggande problem. Det ena är att det är ett statsstöd. Följaktligen får inte biodrivmedel ges en mer gynnsam behandling än andra drivmedel. Det har alltså en mycket kraftigt begränsad styreffekt. Man kan köpa bilar som har den typen av klassificering och som man sedan kör på helt andra bränslen.
Vi har i stället landat på kvotplikten på grund av just dessa tre vinster: en säkerhet för dem som ska utveckla bränslena, en säkerhet om våra skatteintäkter, som vi alltså inte långsiktigt därmed förlorar, och en säkerhet i att det är ett system som fungerar i förhållande till EU. Att lägga HVO på båda systemen är alltså inte en bra eller tänkbar lösning.
Vill man öka inslaget av HVO höjer man subkvoten, och då har man med säkerhet ökat inblandningen av HVO. Man kan göra det gradvis under den tid man önskar. Men vi ska inte ha ett system som gör att vi får stora förluster av skatteintäkter för lika stora miljövinster. Jag tycker att det är bra att vi har fått detta klargjort. Härmed var överläggningen avslutad.
Anders Borg (M):
Jasenko Omanovic har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att löntagarna vid arbetslöshet och sjukdom bättre än i dag ska få stöd från de socialförsäkringar som de betalar till. I sin interpellation är Jasenko Omanovic också kritisk till att den allmänna löneavgiften har höjts i samband med att sjukförsäkringsavgiften och arbetslöshetsavgiften har sänkts. Angående uttaget av socialavgifterna gjordes en partiöverskridande överenskommelse i samband med omläggningen av pensionssystemet.
Den innebar att eventuella justeringar av sjukförsäkringsavgift och arbetslöshetsavgift ska ske inom ramen för ett i princip oförändrat avgiftsuttag. De minskade utgifterna för sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring har därför fått till följd att den allmänna löneavgiften har stigit. Att löneavgiften har höjts är alltså endast ett resultat av den tidigare gemensamma överenskommelsen med bland annat Socialdemokraterna. Regeringen verkar för att skapa försäkringssystem som leder människor tillbaka till arbete, inte till passivt utanförskap.
När fler jobbar och färre är beroende av hjälp från arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen ökar skatteintäkterna och utgifterna minskar. Jobbskatteavdraget och den återupprättade arbetslinjen i socialförsäkringssystemet leder till en ökad sysselsättning och ett minskat utanförskap.
Vi har också reformerat arbetsmarknads- och utbildningspolitiken för att rusta människor för jobb, bland annat har Arbetsförmedlingen fått ett tydligare uppdrag att förmedla arbete, och de arbetsmarknadspolitiska programmen har fått en tydligare inriktning på att de arbetslösa ska söka arbete. Vidare har regeringen vidtagit omfattande åtgärder inom det reguljära utbildningssystemet i syfte att öka anställbarheten hos dem som träder in på arbetsmarknaden.
Åtgärder har vidtagits för att stimulera efterfrågan på grupper med svag förankring på arbetsmarknaden, till exempel nystartsjobb och sänkta socialavgifter för unga. Trots att lågkonjunkturen har varit långdragen har utanförskapet minskat och sysselsättningsgraden ökat i de allra flesta åldersgrupper jämfört med 2006. Det är tydliga indikationer på att den förda politiken har verkat i rätt riktning. Jag avser att fortsätta finna vägar för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och stärka svaga gruppers ställning på arbetsmarknaden.
Anders Borg (M):
Det är en central utmaning för våra moderna europeiska välfärdsstater att klara av att kombinera full sysselsättning med trygghet och välfärd för medborgarna. Det är en komplicerad fråga som alla Europas regeringar brottas med. I Sverige har vi försökt hantera det genom att vidta en lång rad åtgärder som ska både föra oss mot full sysselsättning och bevara en god trygghet för medborgarna.
Vi har valt att även under krisen föra en expansiv politik och möta en dålig utveckling med förstärkningar för hushållen, som bidrar till att vi får fler i sysselsättning. EU-kommissionen, OECD, IMF och andra rekommenderar länder att sänka marginalskatterna för framför allt låg- och medelinkomsttagare. Sverige har gjort det genom ett jobbskatteavdrag som ger betydande lättnader för just dessa grupper.
Det är en stor utmaning att inte ha för höga kostnader för företagen att anställa, regelbörda, skatter och annat. Då är det viktigt med ett attraktivt företagsklimat som gör att man vill investera och utveckla produkter i landet. Det har varit viktigt att till exempel sänka arbetsgivaravgifter för vissa grupper och därigenom lätta på bördan och säkra att vi får bättre villkor. Det är också viktigt att vi har stöd för dem som hamnar utanför arbetsmarknaden.
Där är Sverige på många sätt en förebild tillsammans med de andra nordiska länderna. Vi lägger betydligt större resurser på aktiva åtgärder, både i termer av praktik för dem som inte har ett jobb och olika typer av anställningsstöd för att säkra att man ska kunna prova på och i termer av resurser för utbildning.
Till det kommer att vi även under krisen har kunnat förbättra trygghet genom framför allt satsningar på kärnan i de offentliga välfärdssystemen - utbildning, hälsovård och sjukvård. Det här ger samlat en politik där man försöker väga av sammanhållning och trygghet och samtidigt klarar av full sysselsättning och drivkrafter för att arbeta. Det är den grundläggande utgångspunkten.
Det är på det sättet vi utvecklar en modern välfärdsstat, en välfärdsstat som både ger tydliga vägar in på arbetsmarknaden och ger villkor och regler som gör att företag vill anställa och samtidigt säkrar att vi har resurser för den gemensamma välfärden. Det är bara om vi klarar tillväxten och jobben som vi långsiktigt kan klara av att finansiera en högkvalitativ välfärdsservice. Det är nyckeln och utgångspunkten i vår ekonomiska politik.
Ytterst ska vi klara välfärd och sammanhållning för alla medborgare genom att upprätthålla en arbetslinje som gör att många människor arbetar. Det är nyckeln i den politik som regeringen för. Den har skyddat och värnat Sverige under dessa svåra år.
Anders Borg (M):
I Sverige har vi funnit en unikt bra samhällsmodell för att skapa förutsättningar för både trygghet och utveckling samtidigt. Vi hade en lång period då vi halkade efter i tillväxttakt därför att vi hade makroekonomiska obalanser, därför att vi överbeskattade människor och företag. Vi hade en genomreglerad ekonomi som kom till vägs ände.
Sedan har vi de senaste 20 åren gradvis förskjutit vår samhällsekonomi så att vi har förstärkt incitamenten att arbeta och så att vi har säkrat att det är mer lönsamt att driva företag. Samtidigt har vi upprätthållit god ordning i våra offentliga välfärdssystem och offentliga finanser. Det har lagt grunden till att vi har mer av sammanhållning, vi har färre som lever på låg materiell standard och vi har en bättre fungerande samhällsekonomi än de allra flesta andra länder.
De länder som har lyckats relativt väl, som Sverige, är de som påminner om oss och som har fört en likartad politik. Det är länder som Tyskland, Finland, Danmark, Nederländerna och Österrike, där man har en väl fungerande arbetsmarknad i kombination med en allt större inriktning på att säkra arbetslinjen och hålla ordning på att människor måste arbeta. Då måste man sänka skatterna för låg- och medelinkomsttagare.
Då måste man skapa ordning och reda i transfereringssystemen så att man inte skapar fattigdomsfällor, inaktivitetsfällor och arbetslöshetsfällor. Det är precis det den här regeringen har arbetat med, och vi har därigenom säkrat fler människor på arbetsmarknaden, bättre tillväxtsiffror, stigande skatteintäkter och möjlighet att också under krisen fortsätta att tillföra välfärden pengar.
Det är den grundläggande inriktningen på en politik som klarar både full sysselsättning och trygghet för människor. Där har vi varit mer framgångsrika än de allra flesta länder i Europa.
Christer Engelhardt (S):
Jag noterar att jag inte hann få svar på mina frågor. Det är så när tiden går fort. Av det hjärtat är fullt pratar man gärna mycket om. Jag skulle ändå vilja hålla mig kvar vid Systembolaget, för Systembolaget ser jag som ett av våra viktigaste alkoholpolitiska instrument i Sverige, framför allt då kopplat till just folkhälsan.
Om vi ska prata folkhälsa och alkohol hamnar vi ju kring tillgängligheten, kring tillgången till alkoholen. Systembolaget utgör en trygghetsfaktor i det sammanhanget mot att vi skulle släppa ut dryckerna i detaljhandeln.
Jag vet att i de reservationer som kom i socialutskottet under förra mandatperioden pratar man framför allt om att man vill lyfta ut starkölen och vinförsäljningen i detaljhandeln samtidigt som Kristdemokraterna har uttryckt i utskottet att man gärna ser att man flyttar in folkölet på Systembolaget.
Jag märker att det finns en väldigt tydlig skillnad mellan partierna inom alliansen när det gäller just alkoholfrågan och synen på Systembolaget. Därmed tycker jag att det finns en tydlig skillnad i folkhälsoperspektivet. Det är det som gör mig så orolig när jag läser svaret från statsrådet. Som jag tidigare sade inledningsvis har Kristdemokraterna stått för sin tydliga inriktning med en restriktiv alkoholpolitik.
Men när jag drar mig till minnes och ser hur de övriga allianspartierna har diskuterat frågan i det aktuella utskottet blir jag orolig och bekymrad. Jag hoppas att jag på ett tydligare sätt kan få svar från Maria Larsson i den här omgången. Vad är statsrådets syn på Systembolagets monopol, på skattefrågan och på införselkvoterna?
Christer Engelhardt (S):
Även jag tackar statsrådet för ett positivt svar på de interpellationer som har ställts och även det beslut som har kommit i frågan om rederistödet. Jag skulle dock samtidigt vilja säga att jag instämmer i interpellanternas anföranden här när det gäller den kritik på vilket sätt regeringen har handlagt den här frågan och jobbat med den.
Jag ska inte upprepa detta alltför mycket, men jag ska ändå återvända till den insändare som statsrådet hade i Gotlands Tidningar i tisdags den 23 januari, som också Krister Örnfjäder refererade till. Statsrådet gör där ett försök att klargöra sin och regeringens utdragna process i ärendet och att förklara turerna hit och dit.
Jag tycker inte riktigt att det svaret heller går i linje med de svar som statsrådet har lämnat till interpellanterna här och svaren på de skriftliga frågor som har ställts till ministern i ärendet. Statsrådet avrundar mot slutet av sin insändare med att ge en känga till oss socialdemokratiska politiker. Vi skulle vara historielösa och populistiska.
Jag ikläder mig gärna rollen att vara historielös och i så fall populistisk för att agera i en så viktig fråga som det handlar om när det gäller sjöfartsstödet till färjetrafiken. Om det är det som krävs för att man ska komma fram till rätt beslut så är jag gärna historielös och populistisk. Jag skulle också i det sammanhanget vilja nämna en sak.
Om jag skulle vara historielös så undrar jag i så fall vad regeringen ikläder sig för roll. Krister Örnfjäder refererade också till hur statsrådet klargjorde detta i debattartikeln eller insändaren. Där pratade statsrådet om att man hade jobbat i månader. Lite längre ned pratas det om veckor, och sedan är man glad efter att ha jobbat med den här frågan i några dagar.
Svaret på Rolf K Nilssons skriftliga fråga om att statsrådet inte avsåg att göra någonting i ärendet kom en månad innan upphandlingen går ut. Jag tycker att det då är lite magstarkt att komma och säga att man har jobbat med frågan i flera månader. Det är inte ett riktigt seriöst svar i ett sådant här ärende.
Statsrådet är ju företrädare för det parti som såväl lokalt på Gotland som i egenskap av riksdagsparti under valrörelsen var mycket upprört och förfasade sig över färjetrafikens framtid. Det instämmer jag naturligtvis i. Det handlar om kvaliteten på båtarna, det handlar om prisbilden - vägpris har diskuterats - och så vidare.
Nu är det så att statsrådet sitter i en regering och också nu har det yttersta ansvaret för färjetrafikfrågan. Det är nu upp till statsrådet och regeringen att bevisa lokalt att vi tänker se till att färjetrafiken får en långsiktig lösning för gotlänningarna - det som är så viktigt för oss gotlänningar, det som är vår livsnerv, för att vi ska kunna fungera som Sveriges största ö i Östersjön.
Jag har själv väckt motioner i ärendet under allmänna motionstiden, och jag uppmanar statsrådet att ta en titt på de motionerna. Jag ser gärna fram emot att man behandlar dem välvilligt från regeringens sida. Då ska vi säkert se att vi kommer fram till goda lösningar för färjetrafiken.
Christer Engelhardt (S):
Jag kan inte undgå att bli lite uppskakad i den här frågan, även om statsrådet inte riktigt förstår vår upprördhet. Jag vet inte om det är min eller någon annans upprördhet hon syftar på, men man måste ändå försöka sätta sig in i de förhållanden vi gotlänningar faktiskt lever under när det gäller färjetrafiken.
Den är en otroligt viktig livsnerv för oss i kontakterna med det svenska fastlandet.
Jag citerar ur ett pressmeddelande som kom från Destination Gotland i går: "Regeringens beslut om att svenskt sjöfartsstöd skall kunna lämnas till svenskt rederi i Gotlandstrafiken från och med 2009 var avgörande för beslutet att med stöd av Destination Gotlands ägare Rederi AB Gotland lämna ett anbud på den fortsatta trafiken."
Det är den oron vi lever med. Dagen innan anbudstiden går ut har man alltså ett styrelsesammanträde där man fattar beslut om att lämna ett anbud, eftersom den här frågan var så oerhört viktig i sammanhanget.
När man då en månad innan anbudstiden går ut får ett svar från statsrådet som går ut på att hon inte avser att göra något åt saken, då kan jag, mina partikolleger, gotlänningarna och medierna inte bli annat än upprörda. Man har gång på gång varit i kontakt med departementet för att försöka få ett svar på frågan, men detta har mötts av en total tystnad från departementet och statsrådet.
Jag blir gärna upprörd i en sådan här fråga, eftersom den är väldigt viktig för oss gotlänningar. Det hoppas jag att regeringen ska förstå även i framtiden när vi pratar om färjetrafiken mellan Gotland och det svenska fastlandet.
Christer Engelhardt (S):
Som sagts har jag fått ta över den här interpellationsdebatten från Ylva Johansson som har fått förhinder att delta här i dag. Jag har lovat Ylva att framföra en hälsning till socialministern och att tacka så mycket för svaret. Det är bra att socialministern delar oron och att socialministern också anser det mycket viktigt att samhället kan ingripa i de fall då läkare missköter sin rätt att förskriva beroendeframkallande läkemedel.
Det är Socialstyrelsen som enligt lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, LYHS, har tillsynsansvaret över hälso- och sjukvården och dess personal. Tillsynsuppdraget innefattar bland annat att granska enskilda läkare och tandläkare när det gäller överförskrivning av narkotiska läkemedel.
I medierna har det flera gånger uppmärksammats att det finns läkare som skriver ut narkotiska läkemedel i otillåtet stora mängder till missbrukare. Socialstyrelsens kontrollfunktion har också diskuterats. Socialstyrelsen beskriver själv den omfattande beviskedja som åligger Socialstyrelsen i detta sammanhang.
Socialstyrelsen skriver så här: "Socialstyrelsens utredning vid misstanke om överförskrivning är alltid omfattande och grundlig. I utredningen ingår bland annat narkotikascreening via Apoteket AB, inhämtande av journaluppgifter, personligt sammanträffande med berörda tandläkare/läkare m.m.
Beviskraven i Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd och andra rättsliga instanser är höga och det räcker inte med tips och rykten för att ett yrkande om återkallelse av legitimation eller förskrivningsrätt för överförskrivande läkare eller tandläkare ska kunna bifallas. Socialstyrelsen måste kunna styrka att läkaren varit så vårdslös att det drabbat ett stort antal patienter.
Det krävs alltså en omfattande genomgång av journaler och recept. Dessutom måste Socialstyrelsen kunna styrka att förskrivningen inte varit del av en behandling av patienten som är förenlig med vetenskap och beprövad erfarenhet."
Det är därför också mycket viktigt att socialministern i sitt interpellationssvar instämmer i att det med nuvarande ordning visat sig vara svårt och ibland tagit alltför lång tid för myndigheten att sätta stopp för läkarnas verksamhet. Först när Socialstyrelsens utredning nått upp till dessa höga krav får myndigheten yrka på återkallelse.
I vissa fall har Socialstyrelsen tydligen haft svårt att få in underlag för att fullfölja sin utredning. Socialstyrelsen har också ibland fått begära handräckning från polis för att få tillgång till de uppgifter som har behövts för utredningen. Socialstyrelsen har till regeringen lämnat flertalet förslag till åtgärder som skulle kunna underlätta arbetet för att förhindra överförskrivningar.
Jag hoppas att det också är sådana åtgärder som finns med i den pågående utredning som socialministern refererar till som nu har jobbat i ett år och som nu uppenbarligen har åtta månader kvar. När beräknar socialministern att vi har ett samlat förslag på åtgärder och regeländringar som krävs för att förskrivningsrätten snabbare ska kunna dras in för läkare som missbrukar den?
Christer Engelhardt (S):
Då är vi överens om problematiken och att det är en fråga som är oerhört viktig. Ibland får man hoppa in och ta över andras frågor och får då själv lära sig en hel del. Jag visste ju inte att det inte finns någon skyldighet att rapportera när man misstänker överförskrivning. Det är också en fråga som jag hoppas att man kommer tillbaka till.
Jag har full respekt för att socialministern inte kan stå här och lova vad som komma skall när utredningen inte har fått jobba färdigt ännu, men kanske bör man skriva in någon form av anmälningsskyldighet. Det får bli ett medskick från den här debatten.
Innan jag kom in i riksdagen var jag verksam som diakon inom Svenska kyrkan, och en stor del av min arbetsinsats var att framför allt jobba bland Visbys missbrukare. Jag var mycket väl medveten om att det här var en verksamhet som förekom och att missbrukare lätt fick kontakt med, jag ska inte säga alla läkare, för det är väldigt viktigt i de här sammanhangen att betona att det oftast är ett fåtal det handlar om.
Men det är nog så illa det. Det förekom förskrivning av läkemedel som man naturligtvis brukade själv men som man också valde att sälja vidare. På det sättet fick man också lite ekonomi för att finansiera sitt eget missbruk. Jag trodde då i min yrkesutövning att det här var en fråga som var mycket lätt att hantera och att det skulle gå snabbt.
Men jag har nu förstått att det kan ta väldigt lång tid innan man ens kan komma dithän att man kan föreslå, som Socialstyrelsen skriver, att legitimationen eller förskrivningsrätten av läkemedel ska dras in. Uppenbarligen är tidsperspektivet ganska viktigt i det här sammanhanget. Jag begär heller inte att man ska gå på vaga grunder som rykten, som jag läste upp i citatet, och tips.
Det här måste naturligtvis grundas på fakta. Man kommer självfallet att få acceptera att en del av de saker som tar tid säkert kommer att ligga kvar. Men jag hoppas att utredningen ändå på något sätt kan komma fram till att man kan minimera tiden något och kanske hoppa över något led. Det kan till viss del bli lite väl byråkratiskt i de här sammanhangen. Men, som sagt var, läkare med förskrivningsrätt är också människor och de ska inte drabbas av rykten och tips.
Jag tror att det är en liten del av läkare och tandläkare som ägnar sig åt den här typen av verksamhet. Men det är som sagt nog illa det. Än en gång vill jag tacka för svaret. Jag ser också fram emot utredningen. Socialministern har ju fått några medskick som han kan ta med sig i det fortsatta arbetet beroende också på vad utredningen kommer att presentera.
Christer Engelhardt (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag hade inte tänkt anmäla mig till debatten för jag får ju anledning att debattera med såväl statsrådet som Jan R Andersson när propositionen ska behandlas i kammaren, men när Jan R Andersson valde att anmäla sig tänkte jag att då får väl även jag gå upp i talarstolen och säga något. Jag skulle vilja börja med de indikativa nivåerna. Statsrådet pläderar för att det är viktigt att vi jobbar för dem.
Samtidigt skriver man i inledningen till propositionen att "förbudet i alkohollagen att i större omfattning tillhandagå annan med att anskaffa alkoholdrycker föreslås inte gälla vid bl.a. sådan införsel". Där tycker jag att man kliver över det som sägs om indikativa nivåer. Det blir ett gränslöst sätt att kunna forsla in alkohol i landet. Jag tycker alltså inte att den argumentationen riktigt håller.
I propositionen skriver regeringen också, när man talar om oberoende mellanhand, det vill säga att en privatperson ska få ta in alkohol åt någon annan, att "det mesta talar för att varken kommissionen eller domstolen . i och för sig har haft någon annan införsel för ögonen än den som var aktuell i Rosengrenmålet", det vill säga en införsel genom yrkesmässig befordran.
Då stämmer det som Egon Frid säger, att regeringen här väljer att gå ett steg längre och lägga in en annan bedömning i det.
Regeringen skriver också i propositionen: "Regeringen konstaterar emellertid att domslutet i EG-domstolens dom i mål C-186/05 vid en strikt tolkning efter ordalydelsen talar för att införsel även genom andra oberoende mellanhänder än yrkesmässiga sådana bör tillåtas för att förslaget ska kunna anses stå i överensstämmelse med EG-rätten."
"Vid en strikt tolkning" står det. Då är det juristerna som har gjort en strikt tolkning som regeringen själv inte har gjort från början. Maria Larsson inledde även sitt anförande här med att tala om att juristerna vänt och vridit på detta. Det här är politik. "Strikt tolkning".
Jag tycker mycket väl att man skulle ha kunnat landa i det som Alkohollagsutredningen landade i. Det ingår jurister i Alkohollagsutredningen också som föreslår enbart yrkesmässig befordran.
I det här fallet har nog i så fall den grupp av jurister som har stått för den strikta tolkningen lyckats manipulera Kristdemokraterna, vilket jag naturligtvis beklagar, för jag har precis som Egon Frid i mångt och mycket lagt stora förhoppningar på att det är Kristdemokraterna som äger de här frågorna i den nu sittande borgerliga regeringen.
De har i mångt och mycket varit en garant för en strikt alkoholpolitik. Jan R Andersson sade att det här egentligen inte är någon stor fråga. Nej, i det stora EU-sammanhanget kanske det inte är någon stor fråga, men för den svenska folkhälsan är det en oerhört stor fråga. Detta tror jag kommer att leda till större alkoholkonsumtion och mer alkoholskador. Det äventyrar den svenska folkhälsan.
Det är det jag är orolig för.