KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Pehrson (L):
Mycket har skett på grund av stora förändringar i den förra regeringens arbetsmarknadspolitik. En del av det tar vi vidare eftersom det är bra. Det har dock varit en stökig tid, men nu börjar det komma på plats.
Andra förändringar sker eftersom vi är ute ur pandemin. Interpellanten frågar var vi står nu och är orolig för hur djup den pågående lågkonjunkturen kommer att bli. Jag kan försäkra alla ledamöter om att vi följer detta noga.
Riksdagen var ju inte heller blyg med extrabudgetar under förra mandatperioden, så den möjligheten finns också. Vi är ständigt beredda att agera, och om läget blir värre än vad experterna förutspår kommer vi att agera.
Jag är också helt säker på att riksdagen kommer att se till att vi agerar, antingen genom att driva opinion, vilket man gör skickligt, eller direkt via utskotten för att sedan fatta beslut i kammaren. Som sagt lades det fram ett antal tilläggsbudgetar under förra mandatperioden, så den makten har även riksdagen.
Det gäller att vara effektiv. Man får aldrig ägna sig åt att gömma undan människor och osynliggöra att de inte har riktiga jobb. Vi hörde siffrorna för både långtidsarbetslösheten och övrig arbetslöshet läsas upp här, och vi vet att över 500 000 människor var inskrivna på Arbetsförmedlingen när jag tillträdde.
Det är tråkigt för dessa individer, men det är bra eftersom det innebär en stor resurs för Sverige. Med rätt hjälp och stöd och genom att ta stort eget ansvar kan människor gå mot att bli en del av den reguljära arbetsmarknaden, vilket är målet.
Departementet får som bekant inte styra myndigheterna, men i våra myndighetskontakter har vi pekat på sådant som är viktigt. Här har vi fört fram att Samhall borde kunna fungera lite bättre och hjälpa fler.
Vi har även pekat på att subventionerade anställningar kan vara viktigt för personer som av olika skäl behöver denna hjälp för att kunna försörja sig. Vi försöker nu anpassa oss till det normala efter en pandemi då allt var väldigt onormalt.
Allt vi då gjorde i ganska bred enighet här i kammaren handlade om att frysa läget och genom korttidsprogram och annat hålla människor och företag under armarna.
Men nu är vi ute ur pandemin och behöver titta på vad Sverige behöver, och då är fokus på effektiva, arbetsplatsnära åtgärder som leder till reguljära jobb och ger ett högt söktryck hos individer.
Därför tror vi, med flera gläder det mig att höra, på nystartsjobben och de kommande etableringsjobben. Vi ska givetvis också hedra den fantastiska överenskommelsen om lärande och omställning mitt i livet - även om det inte primärt är denna grupp vi pratar om i dag.
Johan Pehrson (L):
Jag hör vad interpellanten säger, och vi gör ett gemensamt arbete. Vi behöver först och främst skapa förutsättningar för jobb.
I Sverige har vi historiskt haft mycket tuffare lägen än nu när vi har en efterfrågan på arbetskraft men alldeles för hög arbetslöshet och långtidsarbetslöshet. Det kunde ha varit mycket värre. Det hade kunnat vara så att det inte fanns någon efterfrågan på arbete.
Jag möter hela tiden organisationer som undrar: Varför kan ingen komma till mig, till oss, till vår bransch och jobba med den viktiga turistnäringen eller den viktiga servicenäringen eller inom vården och omsorgen, med skidliftarna, med hantverk och med att bygga framtidens gröna Sverige? Det är ett enormt gap här.
Men det vore värre om det inte fanns några människor alls, så det här går att hantera. Men det är klart att det kommer att ta tid.
Det är klart att man kan ha stått utanför arbetsmarknaden och inte mötts av några åtgärder som har hjälpt en, eller man kanske själv inte har stoppat in tillräckligt mycket kraft - för det kan ibland också vara så att det kanske inte har varit tillräckliga krav på att man ska söka - ja, det finns hundratusentals olika svar för alla olika individer, men det är klart att vi nu ska se till att försöka leverera gentemot de kompetensbehov som finns.
Som togs upp i gårdagens partiledardebatt är det viktigaste också att skolan fungerar så att vi ser till att det inte blir fler personer som inte har kompetensen och inte kan ta något jobb över huvud taget. För varje år ska det vara färre unga människor som befinner sig i den situationen att de i början av sitt liv inte har grundläggande kunskaper för sitt första jobb. Det första jobbet är oftast det viktigaste på så sätt att det leder till de kommande jobben.
Johan Pehrson (L):
Jag tackar för inläggen i denna debatt. Vi har just förstärkt arbetslöshetsförsäkringen så att den ligger kvar på den tillfälligt höjda ersättningsnivån. Det är en viktig uppräkning. Det är en av de försäkringar som inte räknas upp med index som mycket annat gör, till exempel studiemedel från CSN, graviditetspenning och annat i vårt välfärdssystem.
Att detta är indexerat är i grunden väldigt bra - att ha det som automatiska kompensatoriska åtgärder i en kostnadskris som Sverige har försatts i av omvärlden och kanske av tidigare politiska beslut. Men inte minst är denna kostnadskris ett importerat problem beroende på det vidriga kriget i Ukraina.
I går började någon prata om att det skulle delas ut hörapparater här i kammaren, och det var inte jag. Men det är inte långa köer inom sjukvården för att få hjälp med det. Jag säger att jag inte kan gå in och tala om vilka arbetsmarknadsutbildningar som ska finnas, var de ska finnas och exakt hur de ska se ut. Men de ska vara av hög kvalitet och bli fler.
Man ska göra vad man kan från branschen, facket och Arbetsförmedlingen för att se till att de blir så fullsatta som möjligt. Det kan jag säga. Jag pekade också på det allvar som finns i riksdagen och att riksdagen kan ta initiativ genom olika tillkännagivanden och så vidare när man inte tycker att något är tillräckligt bra.
Det sker i olika omfattning beroende på det parlamentariska läget. Det var kanske en självklar upplysning. Men det var ingen vädjan till att interpellanten Patrik Björck ska sätta igång och göra detta. Men det är en möjlighet som alla som är folkvalda har.
Även här återkommer jag till det som jag har sagt om att mycket av dessa anpassningar handlar om att man gör justeringar efter pandemin. Men jag förstår att Socialdemokraterna tycker att varje minskning tiden efter pandemin inte är önskvärd, och de pekar på att det är fråga om neddragningar. Men om man tittar på en längre tidsskala ser man var vi nu befinner oss.
Det är väldigt viktigt med utbildning. Men detaljerna vad gäller folkbildningen och gymnasieskolan får ledamoten ta upp med relevant statsråd. Men de satsningar som görs på skolan är helt avgörande så att inte fler unga människor kommer ut från grundskolan med ofullständiga betyg. Om de kommer ut från ett gymnasium, egentligen vilket som helst, med godkända betyg är chanserna enormt goda att de får sitt första jobb.
Dessa satsningar tycker jag är fullt relevanta. Jag gillar den ingång som gavs inledningsvis i själva interpellationen om att det är väldigt viktigt med ekonomisk jämställdhet.
För den utsatta grupp som interpellationen handlar om, utrikes födda kvinnor som kan stå väldigt långt från arbetsmarknaden, är det en mycket svår situation eftersom det är så mycket annat som kontrollerar dessa kvinnors tillvaro.
Det hoppas jag att vi kan återkomma till, för jag gillar anslaget som finns från interpellantens parti om att vuxna människor ska jobba för sin ersättning, oavsett om det är inom ramen för kommunens omsorg och försörjningsansvar eller om det är genom andra åtgärder.
Johan Pehrson (L):
Tack, Sofia Amloh, för duvningen som du och kollegor i riksdagen har givit mig. Det är så här det ska se ut. Starka, trygga riksdagsledamöter ska driva på. Jag måste ändå påminna om att vi hade en pandemi. Man kan inte ha samma insatser och åtgärder efter en pandemi som under en pandemi. Då handlade allting om att se till att saker bara rullade.
Allting var digitalt, och vi fick inte ses. En mängd människor for illa i världen och många dog, och en del är sjuka fortfarande. Nu har vi ett annat fokus; nu måste vi se till att allting som sker är arbetsplatsnära och effektivt och att det fokuserar på språk, språk och språk.
Det här är saker som inte bara sker i det allmänna utbildningssystemet eller med stöd, utan det är också ett ansvar som man måste kunna ta själv i olika former. Vi ser hur människor har integrerats i Sverige under nästan ett århundrade - eller åtminstone efter andra världskriget. Det är människor som med olika insatser själva har tagit ansvar för att lära sig. Men grunden är att de har kommit i jobb. Det är väldigt viktigt. De har fått lära sig på jobbet.
Därför gör vi satsningar som jag vill lyfta fram och som handlar om att kombinera jobb och språk. Det handlar om värdighet. Men vi gör också andra saker. Vi satsar på kvinnors organisation och ser till att kvinnor i utsatta områden får lättare att organisera sig. Jag besökte i veckan ett tjejforum på Bäckby i Västerås och träffade unga tjejer som gör allt vad de kan för att hjälpa andra unga tjejer att få mer egenmakt och vilja organisera sig.
Vi gör satsningar på en av Sveriges viktigaste rörelser - idrottsrörelsen - för att se till att man har något meningsfullt att göra. Förutom att ungar ska gå i skolan ska de ha en meningsfull fritid. Vuxna ska gå till ett jobb eller en utbildning, och sedan ska de ha något meningsfullt att göra. Då är idrottsrörelsen viktig. Vi gör mängder av saker för att bygga kraft som kommer att hjälpa kvinnor i dessa utsatta områden. Svar på interpellationer
Johan Pehrson (L):
Teresa Carvalho har frågat mig varför jag och regeringen skär ned på den aktiva arbetsmarknadspolitiken när regeringen själv konstaterar att gruppen med svag anknytning till arbetsmarknaden kommer att drabbas hårdare än andra grupper till följd av lågkonjunkturen. Därtill har Teresa Carvalho frågat mig vilka insatser jag har för avsikt att dra ned på, mot bakgrund av att jag och regeringen vill styra mer mot arbetsmarknadsutbildning och matchningstjänster.
Alla som kan arbeta ska göra det. Arbetslinjen behöver återupprättas. Arbetsmarknadspolitiken behöver bli mer kostnadseffektiv och utformad så att fler kommer i arbete. Även om situationen på arbetsmarknaden har förbättrats under 2022 finns det problem med en fortsatt hög arbetslöshet, betydande integrationsproblem och en långtidsarbetslöshet som trots att den minskat sedan pandemins rekordhöga nivå fortsatt är på en alltför hög nivå.
Samtidigt är det stor brist på arbetskraft på flera områden på arbetsmarknaden. För att möta detta behöver matchningen förbättras och kompetensbristen motas i hela landet. Regeringen bedömer att det finns behov av och utrymme för effektiviseringar av arbetsmarknadspolitiken. Genom att prioritera kostnadseffektiva insatser som är arbetsplatsnära och bidrar till en hög sökaktivitet kan fler komma i arbete, samtidigt som anslaget för arbetsmarknadspolitiska program och insatser kan minskas 2023.
Trots en minskning av anslaget för arbetsmarknadspolitiska program och insatser med cirka 1 1⁄2 miljard 2023 finns utrymme för en fortsatt ökning av insatser i förhållande till nuvarande nivåer, med en inriktning som svarar mot utmaningarna på arbetsmarknaden. Det handlar bland annat om matchningstjänster, som kan bidra till förkortade arbetslöshetstider och till att förebygga och motverka långtidsarbetslöshet.
Ett fortsatt högt antal deltagare i matchningstjänster kan också bidra till fler kontakter med arbetsgivare och till att arbetsgivares kompetensförsörjningsbehov bättre kan mötas. Det handlar också om arbetsmarknadsutbildning som kan rusta de arbetssökande för de lediga jobben och därmed bidra till att motverka kompetensbristen. Det finns även utrymme för att fler ska kunna ta del av arbetspraktik som kan ge arbetslivserfarenhet och förbättra jobbchanserna.
De senaste årens anslagssparande inom arbetsmarknadspolitiska program och insatser visar att anslaget har varit för högt budgeterat. Anslagssparandet för 2021 uppgick till 942 miljoner kronor, och för 2022 beräknas utgifterna bli 1,682 miljarder kronor lägre än budgeterat enligt Arbetsförmedlingens senaste prognos.
Regeringen är självklart beredd att vid behov vidta ytterligare åtgärder på det arbetsmarknadspolitiska området under mandatperioden, om läget på arbetsmarknaden försämras.
Johan Pehrson (L):
Det som hände under förra mandatperioden var att regeringen gick fram med ett ganska omfattande reformprogram för Arbetsförmedlingen som fick stora effekter, tillsammans med att man inte hade stöd för en samlad budget. Man valde ändå att regera. Och man ville verkligen regera, kan man lugnt säga. Det är klart att då blir det den här effekten, men då är det rimligt att man tar ansvar för det och inte skyller på oppositionen.
Jag skulle aldrig komma på tanken att skylla på oppositionen här inne för att arbetslösheten är som den är. Det är ju inte ni som har bidragit till den. De duktiga medarbetare som nu får chans att jobba med denna inriktning på Arbetsförmedlingen har kapaciteten. Jag vill bara understryka att med enkel matematik är det 11 000 medarbetare som har fantastiska möjligheter att hjälpa människor som är inskrivna hos Arbetsförmedlingen.
Det är väl ändå plus 330 000 som, så att säga, är inskrivna som arbetslösa eller i andra program. Det handlar om att hjälpa dessa människor med de miljarder vi satsar på förvaltningen och de miljarder vi satsar på programmen och på arbetsmarknadsutbildningarna, kombinerat med det som görs i fråga om omställningsstöd.
Det ger goda förutsättningar att ställa om och att se till att många fler människor kan bli samhällsbyggare i positiv bemärkelse och komma i jobb. Med detta kan vi se till att vi löser kompetensbristen. Fru talman! Slutligen vill jag addera att vi ser allt fler arbetsgivare som agerar mycket proaktivt och som inte sitter och surar över att det inte finns något folk.
De gör aktiva insatser och ser till att människor är välkomna. Och de får betald utbildning. Det görs alltså många insatser för att lösa kompetensbristen, och det tycker jag är bra. Det är inte orimligt att man har ansvar för att investera i människor när det gäller ett nytt jobb. Det ligger också i själva grunden för den nya omställningsmodellen. Man har ett ansvar att rusta personer som är på jobbet men också de nya som ska in. Tack för en bra debatt!
Vi hörs igen - jag är helt säker på det.
Johan Pehrson (L):
Det är viktigt att ha höga ambitioner när det gäller att hjälpa människor som är i en mycket smärtsam arbetslöshet. Det är korrekt att Sverige sedan många år har en hög nivå på sysselsättningen jämfört med många andra länder i världen och Europa.
Vi är många, både män och kvinnor, kan man väl säga att det handlar om, som går till jobbet och får den egenmakt som är så central. Men det är tyvärr 534 000 inskrivna vid Arbetsförmedlingen. De möter mängder av olika åtgärder. Den neddragning som nu, korrekt, sker handlar om pengar som inte har kommit till användning.
Vår bedömning är att det finns goda möjligheter att möta en eventuellt stark lågkonjunktur när de rejäla satsningarna på garantier och program och - snart, hoppas jag - de tillkommande etableringsjobben är på plats.
Johan Pehrson (L):
De regleringsbrev som nu har funnits, från den tidigare regeringen, har inneburit att miljardbelopp som inte har använts har skickats tillbaka. Det är den intäkten vi har nu. Vår bedömning är att Arbetsförmedlingen är väl rustad genom de reformer som nu har kommit på plats, den sista i dag, den 1 december. Dessa gör att man har ett helt annat utrymme för att kunna jobba i lugn och ro med de viktiga garantier och program som finns i Arbetsförmedlingen.
Och snart kommer det att kompletteras, hoppas jag, med etableringsjobben, som är en viktig ny språngbräda för att man ska slippa smärtan med arbetslöshet.
Johan Pehrson (L):
Jag tackar för en viktig fråga. Det är klart att många av de 534 000 människor som är inskrivna på Arbetsförmedlingen har varit borta väldigt länge från arbetsmarknaden. Vi inventerar nu möjligheterna att göra stora omtag.
Man ärver ju inte bara den svåra situationen, en lågkonjunktur och ett väldigt högt ränteläge som gör det otroligt svårt att manövrera för att klara den långsiktiga ekonomiska situationen i Sverige. Låt mig peka på de förstärkningar som vi gör på yrkesvuxenutbildning och på att få fler i praktiktjänster.
Vi förstärker nystartsjobben och ser till att det finns ett rejält extra stöd beroende på hur lång tid som man har varit borta från arbetsmarknaden. Detta görs tillsammans med hela den övriga paletten. Slutligen vill jag också lägga till vikten av att vi lyssnar på de branscher där det saknas människor. Det saknas i dag lokförare och så vidare. Jag återkommer, herr talman.
Johan Pehrson (L):
Jag ser mycket fram emot att prata med hela riksdagen om detta. Det är klart att det är någonting som är lite udda i Sverige när det är 534 000 människor inskrivna på Arbetsförmedlingen samtidigt som vi saknar bussförare, vi saknar lokförare, vi saknar många människor i vården, vi saknar människor i skolan och vi saknar poliser. Vi saknar till och med Jas-piloter. Men jag vill understryka att det är ganska svårt att tänka sig att de ska komma direkt från en arbetsmarknadsutbildning. Vi behöver göra så mycket mer för att matcha bättre.
Det är också därför som vi står bakom den förändring som vi har gjort av Arbetsförmedlingen för att få mer kraft i hjälpen att minska smärtan i arbetslöshet.
Johan Pehrson (L):
Vi lyssnar alltid på dessa argument. Jag hade nyligen besök av Diskrimineringsombudsmannen. Vi diskuterade hur vi kan ta ytterligare steg för att se till att vi förvisar rasismens fula tryne dit den hör hemma. Jag har också nyligen träffat representanter för den nystartade verksamheten Institutet för mänskliga rättigheter.
Det är någonting som vi har saknat i Sverige men som nu kommer på plats med uppemot ett femtiotal anställda. När de kommer igång vill jag gärna se vad de vill ha för verktyg och vilken lagstiftning som de vill att regeringen ska ta fram och som riksdagen kan anta med finansiering. Det handlar också om vad de myndigheter som driver verksamheten saknar.
Låt mig därför få återkomma i frågan när denna verksamhet är igång och när jag har pratat med dem ordentligt.
Johan Pehrson (L):
Detta håller jag absolut med Annika Hirvonen om. Det är helt självklart att det är oacceptabelt. Jag ser hur man jobbar hos Diskrimineringsombudsmannen och hur man tittar på och driver olika fall. Man gör det inte för att säga vad som är oacceptabelt, vad som förekommer och vad som är dåligt, utan man går in på område efter område och försöker strategiskt rätta till det som gör att människor far illa.
Det handlar om människor vars mänskliga rättigheter, som de är inskrivna i den svenska grundlagen, helt enkelt blir kränkta. Jag vill återkomma när jag har fördjupat våra diskussioner på Arbetsmarknadsdepartementet. Då får vi se om det är en ny utredning eller den existerande som man i så fall ska vrida och vända på. Låt mig därför återkomma.
Johan Pehrson (L):
Det här är en viktig och helt central fråga. Sveriges samhällsbärare ställer ofta upp på relativt höga skatter som går till rätt saker - skatter som går till att finansiera den a-kassa man tjänar in och skaffar sig rätt till, en sjukförsäkring eller andra system som är till för att hålla ihop Sverige.
Samhällsbärare blir dock i regel rätt ilskna när skattepengar systematiskt används på ett felaktigt sätt och väldigt lite händer. Våra åtgärder för att komma till rätta med detta handlar nu om att försöka att hyvla ned de sekretesströsklar som finns mellan olika myndigheter. Vi jobbar med att ge ett förstärkt uppdrag, i mitt fall till just Arbetsförmedlingen, för att de ska intensifiera detta.
Rätt a-kasseersättning ska gå till rätt person, inte till någon som inte ska ha den. Detta gäller även andra ersättningar och inte minst garantier och program inom Arbetsförmedlingen som också kan missbrukas. Till 2024 är vi på gång att sjösätta det som vi kallar en utbetalningsmyndighet för att hålla ännu bättre koll på pengarna. Rätt ska vara rätt!
Johan Pehrson (L):
Det gör vi i regleringsbrevet i den nya förordningen för Arbetsförmedlingen som nu kommer på plats, faktiskt i dag. Det är viktigt. Det är också centralt att fundera på hur kontrollen sker på plats, alltså vilket förarbete som görs innan människor kommer ut på olika former av praktik som vi tycker ska vara väldigt arbetsplatsnära. Är det här en bra arbetsplats?
Är det här okej? Vi genomför också förstärkningar för att stötta andra aktörer i att kunna göra kontroller tidigt och tydligt för att ingen ska utnyttjas men även så att personer själva inte gör något fel.
Johan Pehrson (L):
Det är ett fantastiskt viktigt uppdrag som jag har i min roll som arbetsmarknadsminister.
Det handlar om att både rusta och matcha människor till ett jobb, människor som kanske under väldigt lång tid har befunnit sig i ett ganska besvärligt utanförskap där smärtan har blivit ett ok som blir svårt att bära och som påverkar hela familjer.
Sanningen är den att vi har områden i Sverige där många människor är utsatta för samma smärta, vilket kan leda till andra sociala problem i form av utanförskap.
Vårt mål är att jobba brett och se till att många olika aktörer, inte minst ideella sådana, medverkar till att i olika program och åtgärder försöka att steg för steg flytta en människa in i egenmakten, bort från den smärtsamma arbetslösheten och det utanförskap som det innebär att vara arbetslös väldigt länge.
Johan Pehrson (L):
Många av de satsningar som har funnits på plats sedan den stora katastrofen när många människor tvingades att fly, inte minst från Syrien, och sedan kom till vårt land håller man nu på och anpassar till en ny situation. Vi står som bekant inför en mycket smalare migration, något som har debatterats här i kammaren i andra sammanhang.
Det är många som måste hjälpa till, för även om det är enkelt sagt är detta komplicerat, och jag har hört många från i stort sett alla partier här i kammaren säga att alla vuxna som kan jobba också ska jobba.
Johan Pehrson (L):
Jag tackar för frågan. Ja, vad gör man med den enorma mentala fattigdom som så många barn uppenbart befinner sig i? Det är fråga om ekonomisk och mental fattigdom. De har inget tillträde till vettiga fritidsaktiviteter - det som annars skulle stödja en ung människa som har det tufft.
Regeringen satsar på föräldrastödsinsatser för att tidigt nå fram till de familjer som har det jobbigt. Även inom skolan jobbar vi med tanke på att fler sociala team ska skapas för att verkligen nå fram till killen med en V8 i bröstet som måste få hjälp - kanske i en mindre undervisningsgrupp i skolan.
Vi gör också insatser för att agera tidigare och tydligare med lite tvång, så att säga, från socialtjänsten. Det kan handla om saker som börjar riktigt tidigt. Vi stärker också förutsättningarna för barn- och ungdomspsykiatrin.
Johan Pehrson (L):
Jag tackar för att, precis som har varit fallet i de andra frågorna, en synnerligen viktig sak tas upp. Hur ser vi till att detta värdskap får medarbetare i tillräcklig omfattning för att Sverige ska vara ett land dit man kommer för att turista och där människor reser runt för att få den fantastiska rekreation som vårt vackra land erbjuder?
Ja, det handlar ju om att öka attraktionen i dessa utbildningar så att fler ungdomar känner att detta är viktigt att utbilda sig för. Där har vi haft en diskussion, och inte minst från Liberalernas sida - även om vi står samlade - står vi bakom det nya regelverket för gymnasieskolan som innebär att man kan välja bort delar av det teoretiska om det skulle vara aktuellt för en sådan utbildning. Det handlar om att snabbt kunna komma ut i jobb och om att få en examen över huvud taget.
Det stora problemet är att det är för många ungdomar som aldrig ens kommer till gymnasiet eller har svårt att komma in därför att de går ut nian med otillräckliga betyg, så det är ett starkt fokus. Sedan måste vi göra mer för att se till att arbetsmarknadsutbildningarna matchar det som behövs. Jag tror att min talartid är slut, herr talman. Annars kan jag prata väldigt länge - det är inga problem! Men jag stannar där, helt enkelt.