KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik A Eriksson (C):
Jag tror också att det är bra, precis som Tina Ehn säger, att de här två partierna får presentera sin politik så att det kommer fram för våra medborgare. Det finns ändå en del människor i Sverige som har de här åsikterna. Dock anser jag att dessa åsikter i stort sett är helt galna, för de utgår inte från medborgarnas behov och medborgarnas känsla av att klara sin vardag. Här får vi höra att det går att stängsla in fåren så att vargen inte kommer in.
Alla med lite insyn i hur det fungerar vet att det inte är en säker metod. Det kan hålla vargen utanför, men det är inte en alldeles säker metod. Vi kunde till och med se att vargarna i en djurpark i Skåne tog sig ut. Där kan man tala om stängsel som är otroligt säkra i de flesta sammanhang. Man missbedömer alltså vargen som är ett oerhört intelligent djur. Den är en oerhört intelligent jägare. Det är ett fantastiskt djur som imponerar på många sätt. Man missbedömer det fullständigt.
Vi människor har i alla tider, så länge som vi har hållit djur, fått kämpa för att hålla dessa rovdjur ifrån oss. Det är intelligenta djur. Nästan samtliga vargar dör av svält på grund av att tänderna har slitits ut eller att de har blivit blinda. De kan bli ihjälsparkade av en älg. Några blir ihjälkörda av bilar. Men människan har också hanterat vargen som en form av motståndare. Om vi tänker oss en fårbonde som får sina får tagna gång efter annan. Några får bli kvar.
Lammen slaktas och körs till Stockholm för att säljas på en restaurang på Södermalm. Fårbonden kör upp på Hornsgatan men får inte köra där med sin bil för att den har dubbdäck. Ett behov i Stockholm kan vara viktigt - i detta fall luften i närmiljön - och man fattar lokala beslut om det. Ett annat behov kan vara att se till att man kan utföra sina dagliga gärningar - det man lever av. Vi har lyssnat. Det handlar inte om en lobby, som Vänsterpartiet uttrycker det.
Vi har lyssnat på landsbygdens folk. Centerpartiet har lyssnat. Nu ser vi fram mot utvärderingen. Titta gärna på hur det fungerade i Värmland under denna jakt. Det fungerade mycket bra.
Erik A Eriksson (C):
Jag ber om ursäkt, Börje Vestlund. Själv får jag ofta efternamnet Andersson i stället för Eriksson. Ibland blir det abrovinker. Nåväl, jag tackar för möjligheten till replik och till att ytterligare få utveckla mina tankar. När det gäller företags möjligheter att växa talar jag trots allt om skattesänkningar och det spåret, kanske mest därför att vi haft ett väldigt högt skattetryck som under en lång tid har hämmat småföretagandet i landet.
Det har funnits politiska ambitioner även från Börje Vestlunds parti att göra något åt saken, men vi har kanske inte sett så mycket av det där. Det är lätt att i efterhand säga hur man skulle ha gjort, så det tänker jag inte göra. Anslaget har säkert funnits under en lång tid. Dessutom har industrialiseringen och efterkrigstiden gjort att storföretagen på många sätt har gynnats. Jag tänker på vad Liselott Hagberg tog upp om kompetensförsörjningen. Den tror jag är en av nycklarna för att komma framåt. Det är vad företagen efterfrågar för att kunna växa.
Det kan handla om miljöteknik eller om företag med stort så kallat know how som kräver expertkompetens. Det är viktigt med en synkronisering där. Jag både hoppas och tror att det kan göras på ett bättre sätt bland annat genom det som vi i dag har och som kallas för lärlingsplatser.
Vårt utbildningssystem i dag ska bättre synkronisera, för kompetensförsörjningen är nog egentligen en av de större utmaningarna när det gäller att se till att företagen kan växa. Herr talman! I torsdags hade vi en energipolitisk debatt här i kammaren. Då handlade det om hur vi snabbt kan få rimligare elpriser och vettigare elpriser på längre sikt. Flera konstaterade att det tar ungefär tio år att få till stånd en förändring i elproduktionen i vårt land.
Jag kan tänka mig att inte heller det vi här diskuterar är gjort över en natt - för att försöka vara lite självkritisk. Men också ni i den nuvarande oppositionen hade tidigare kanske kunnat ta liknande initiativ, kan jag tycka.
Erik A Eriksson (C):
Först vill jag kommentera det Börje Vestlund säger angående Amsutbildningar. Jag besökte arbetsplatser under 2006. Då var det högkonjunktur i Sverige. Jag gjorde besök tillsammans med några arbetssökande och fick frågan: När ska du börja då? De stirrade på mig. Behovet av arbetskraft var så stort just då. Jag tror egentligen att vi under lång tid har missat möjligheten att synka ihop, även i högkonjunktur, när Socialdemokraterna styrde Sverige. Jag säger inte att det är lätt. Jag säger att jag tror att vi ska lära av de misstag som eventuellt har begåtts.
Nu har vi ett utbildningssystem som är sjösatt. Ja, det är väl inte satt i någon sjö, men det är i alla fall verkställt nu. Det måste vi ha tilltro till, särskilt lärlingssystemet, så att det inte blir så att vi saknar kompetens inom dessa så kallade praktiska yrkena. Det är livsviktigt för ett land att ha det framöver. Jag ska försöka svara på Börje Vestlunds två frågor. När det kommer till Justitiedepartementet respektive Finansdepartementet vill jag nog passa där och be att vi tar det i särskild ordning och att vederbörande får svara på det i andra eventuella debatter i kammaren.
Ambitionen måste dock vara att det gäller minskat regelkrångel inom samtliga departement så att man netto ser att en företagare fått minskat regelkrångel. Annars, herr talman, är det inget minskat regelkrångel. Då kan vi fylla på hinken, och så tömmer någon ur den samtidigt som någon fyller på igen. Det är helt meningslöst. Där tror jag alltså att Börje Vestlund har en poäng. Jag bara utgår ifrån att detta arbete pågår, och jag ser med glädje fram emot att man också lyckas inom dessa två departement. Det kanske finns andra, dessutom. Sedan var det detta med sjudagarskarensen.
Den remissomgång som gjordes i frågan om att förändra trygghetssystemet och därmed förändra antalet karensdagar visade inte att man tyckte någonting annat, utan där var man i remisserna nöjda med ett sjudagarssystem - om man fick sänkta egenavgifter. Det skulle man få här. Däremot tyckte jag att det var märkligt skött.
Om jag går tillbaka till min företagarroll och får ett brev från Försäkringskassan som talar om att jag nu får sju karensdagar men där det inte står någonting om den kompensation som är i samband med detta är det klart att man blir förbannad, upprörd, sur, putt, purken, grinig, vresig och lättirriterad. Nåväl: Jag tror att det är bra att man har lyssnat i så fall. Jag ska också säga att man kan välja fler dagar än dessa sju. Man kan välja upp till 90 dagar om man vill. Valfriheten är alltså viktig.
Erik A Eriksson (C):
Jag tackar för frågan från Carina Adolfsson Elgestam. Jag nämnde i mitt anförande att jordbrukspolitiken finns redan i ett särskilt arbete som förkortas CAP 2013. Jag tror att det är alldeles rimligt att kommissionen använder sig av den expertis och den sakkunskap som de har inom området, det vill säga GD Jordbruk. Jag finner inget annat svar.
Det tror jag riskerar att skapa en annan politik än vad Sverige generellt historiskt, inklusive Socialdemokraterna, har åberopat under lång tid. Jag är rädd för att det blir en förändring till det negativa. Vi pratar om stopp för protektionism och vi pratar för öppenhet, att hjälpa de nya EU-länderna att nå upp till den nivå vi befinner oss på i dag. Jag instämmer inte i den slutsatsen. Jag är inte säker på att det var en slutsats, men jag får skicka tillbaka frågan till Carina Adolfsson Elgestam.
Anser du att man skulle ha fört in hela arbetet vad gäller fri konkurrens i rapporten? Det är inte fråga om fri konkurrens. Vi får gå tillbaka till historieböckerna. Arbetet med en reglerad jordbrukspolitik genomfördes för att mätta munnar efter andra världskriget. Det fanns ingenstans att bo och det fanns ingen mat för dagen.
Detta är inget system som jag tror någon ledamot här i kammaren harangerar, eftersträvar eller ens vill ha. Det var i den tidens anda man såg till att reglera jordbruket. Sverige gick in i samarbetet i och med EU-medlemskapet. Då hade vi avreglerat jordbruket. Jag minns det väl. 60 kronor per ko fanns i stöd från svenska staten. Inte en spänn mer!
Vi gick in i ett samarbete som handlade om en helt annan historia än vi hade som inte var sönderbombade. Du får gärna svara på om du tycker att vi verkligen skulle ha varit med i det arbetet. Jag tror inte att Socialdemokraterna tycker så.
Erik A Eriksson (C):
I regeringens faktapromemoria framgår följande: Till dessa hör bland annat hållbar tillväxt, utvecklingen av en digital inre marknad, ett gemensamt europeiskt patentsystem, ett sammanhängande och effektivt transportsystem, regelförenkling bland annat när det gäller offentlig upphandling, tjänstesektorns viktiga roll, ett starkt konsumentfokus samt standardisering. Varje punkt jag läste upp har bäring på klimatarbetet och en grön utveckling. Den svenska hållningen är att bidra till och med 2020.
Det finns alldeles utomordentligt väl uttalat i klimatarbetet. Jag känner inte någon misstro alls. Jag tycker inte heller att Socialdemokraterna ska känna så. Det här är fundamenta i arbetet. Det är mycket som kan föras in. Kent Persson åberopade ett antal punkter som jag rent spontant kan känna borde ha förts in.
Jag tror att var och en av punkterna är avvägda utifrån de tre punkter som arbetet inleds med. Jag kan beklaga med utgångspunkt i upphandlingssystemet att Sverige är en dubbel förlorare i fråga om det inhemska jordbruket. Vi flaggar ut vår livsmedelspolitik och livsmedelsproduktion därför att vi gör rätt.
Det ligger på oss att i materialet, vilket vi har gjort, tala om att vi vill motverka protektionism och arbeta för att andra länder ska ta efter så att de kan bli bättre på upphandling. Det ligger också i den gröna utvecklingen. Ett bra arbete har gjorts här, men det är inte färdigt. Detta är inget slutdokument. Eva Flyborg var också inne på att det är viktigt att vi ständigt är på hugget och håller oss framme.
Arbetet handlar om att stärka de små och medelstora företagens tillgång till en konkurrenskraftig inre marknad. Det här är ett bra dokument för det ändamålet.
Erik A Eriksson (C):
Tack, Kent Persson, för dina frågor! Jag vill bara återkomma till jordbrukspolitiken, som EG hade en av de första grundläggande överenskommelserna om. Som jag sade till Carina Adolfsson Elgestam tror jag att det vore en otjänst att från svensk sida ha för hög svansföring i detta dokument.
Det har vi annars i förhandlingar - statsministern, landsbygdsministern med flera har det. Det är min övertygelse att det inte ska ingå här. Man kan självklart ha olika åsikter om detta. Man kan ha olika åsikter om fisket också. Men den tidigare socialdemokratiska regeringen valde att inte förhandla om fisket, och vi såg ju resultatet av det. Det var inte fruktbart.
När det kom till andra frågor och ministrarna skulle samtala var dörren stängd, och den svenske ministern fick gå ut och dricka kaffe. Med en sådan politik, där Sverige distanserar sig och inte är med och förhandlar, får vi ingenting i nästa fråga. Den politiken har vi lämnat, och nu har vi en annan politik där vi förhandlar.
Vi kanske har sänkta kvoter för torsk i vissa lägen och kanske för höga i andra lägen, men vi är med vid förhandlingsbordet vilket ger möjlighet att i nästa fråga vara förhandlingsduglig. Att inte vara förhandlingsduglig är ungefär som att försöka sälja en häst. Jag vet inte om Kent Persson har gjort det någon gång. Om hästen inte går ordentligt utan haltar och inte är fin i munnen går det inte att sälja den.
Jämförelsen kanske också haltar. Men om man ska sälja en häst i EU får man ha bra på fötterna, och det är ingen nackdel att landsbygdsministern är hästägare.
Erik A Eriksson (C):
Jag undviker inte frågor, men som Kent Persson frågar får han svar. Han ställde flera frågor, och jag ska försöka svara på alla. Den han ställde sist ska han få svar på nu. Jag anser inte att politiken ska besluta om allt. Vi har en modell som fungerar. Kent Persson nämnde den själv: den svenska modellen. Låt den få fungera! Vi tycker att det är utomordentligt bra. Låt domstolarna utverka de beslut som de kommer fram till!
Det är väl högst rimligt att var och en får möjlighet att bli bedömd i en domstol. Det är en rättighet som jag tycker att vi ska vara rädda om. Liksom på flera andra punkter här anser inte vi att allt behöver finnas med i dokumentet. Jämställdhet har efterfrågats av Socialdemokraterna tidigare. Ja, det kanske skulle ha funnits med en skrivning om det också, men rätten till en egen ekonomi kanske är den bästa jämställdshetsfråga som vi kan uppnå.
Har vi företag som fungerar, som kan anställa och kan tjäna pengar får människor möjlighet till en bättre och egen stark ekonomi. Fru talman! Jag delar inte Vänsterpartiets slutsats att det skulle bli en social dumpning, men det är väl inte helt förvånande. Det visar på skillnaderna mellan partierna, i detta fall Centerpartiet, och Alliansen, och Vänsterpartiet.
Erik A Eriksson (C):
För att gå tillbaka till mitt manus handlade det om bristen på framgångar i Cancún. Jag pratade kanske lite för fort. Det är naturligtvis brist på framgångar. Vi hade ju önskat oss mycket mer. Det var så i Köpenhamn också. Ständigt möts vi av dessa motgångar. Samtidigt är det endast på internationell väg vi kan nå framgång för att möta klimatutmaningarna. Vi hade naturligtvis önskat att man hade kommit mycket längre.
Nu finns det ändå en överenskommelse som man kan bygga vidare på. Det var alltså bristen på framgång som jag syftade på. Sedan var det frågan om uttagsbeskattningen vad gäller vindkraften. Här finns det väl en önskan om att vi hade ett skatteverk där de inte är så rigida och inte ser på den här formen av företagande på det sätt som man har gjort.
Jag kan bara kort konstatera, utan att gå på djupet, att synen på ekonomiska föreningar inte är vad den borde vara. Jag kan tycka att det är en ganska tråkig fråga i någon mening. Misslyckades Centerpartiet? Vindkraften ökar dramatiskt, som jag sade i mitt anförande, och det gör den trots den eventuella försämringen för vindkraftskooperativen.
Vi kunde väl önska oss att det var ännu mer skattelättnader. Jag kan säga att jag personligen är för skattesänkningar, men inte i alla lägen och inte hur mycket som helst. Jag tycker att det är klädsamt om man kan få ned skatten, särskilt när det handlar om initiativ från privatpersoner. Men man kan också tänka sig att privatpersoner på sikt kommer att få sänkt skatt om de satsar sitt eget kapital på förnybar energi i andra former. Det är jag inte alls negativ till.
Erik A Eriksson (C):
Det är ju så med partipolitik och överenskommelser att man inte ger upp frågor. Även om man ingår överenskommelser handlar det om att driva idédebatten framåt. Det är våra uppgifter inom respektive parti. Frågan har man inte gett upp. Men samtidigt gäller det att vara tydlig med att det inte får stå stilla. Hur beskattningen ska vara framdeles vill jag återkomma till i debatten. Om det var rätt nivå i början eller inte tänker jag inte uttala mig om just nu.
Jag förstår också att Vänsterpartiet har det lite lättare i opposition i det här läget, som kan säga att ni självklart skulle förändra det. Jag tror att det handlar om att visa att man kan ta ett ansvar. Även om man äger via kooperativ eller genom aktiebolag gäller det att man ska kunna ta ett ansvar och också betala en uttagsskatt. Där tror jag inte att det finns någon oenighet.
Erik A Eriksson (C):
Det var flera frågor. Men jag är glad att Ann-Kristine Johansson ger mig möjlighet att svara i en replik. Det handlar egentligen om synen på företagande. Våra partier har inte exakt samma syn, även om det finns likheter. Vi menar att marknaden ska styra. Vi tror på marknaden. Vi tycker att det är viktigt. Marknaden kan i det här fallet vara en lokal elproducent som driver ett vattenkraftverk i mycket liten skala och säljer el till sin granne eller förbrukar elen själv.
Vi menar att marknaden ska sätta priserna. Vad jag säger till Rottneros, Gruvön och kompani vet du mycket väl, Ann-Kristine, för vi träffade dem ju tidigare i höst. Då handlade det inte om elen, mina vänner, utan då handlade det om råvaran, veden, som var för dyr. Det var konkurrens om veden. Jag tror att samtliga här inne pratar väl om biobränsle och vill bygga ut det. Då får jag som svar säga: Det är likadant här: marknaden avgör - den som betalar för veden får veden.
Detsamma gäller egentligen elen. Det är inte alldeles enkelt. När man tecknar avtal om el som sträcker sig över ett par år och för två år sedan betalade för den el som man förbrukar i dag, då är det egentligen inte det elpris vi ser i dag som är bekymret, fast det likväl kan vara ett bekymmer. Den fråga om hushållen som Ann-Kristine ställde tar jag på större allvar. Det tycker jag är allvarligare. Det kan handla om en stor del av ett hushålls ekonomi.
Jag har träffat fattigpensionärer - jag måste säga, fru talman, att jag skäms över att det fortfarande finns ett sådan begrepp i Sverige - som i början av året hade en elräkning som i stort sett översteg pensionen. Det är inte rättfärdigt! Vi har justerat upp pensionerna något, och jobbskatteavdraget gör att människor har större möjlighet att klara av sina ökade kostnader, som ibland handlar om elkostnader och ibland handlar om andra kostnader. Marknaden måste få fungera.
Det vore intressant att veta vad Socialdemokraterna tycker om det.
Erik A Eriksson (C):
När vi pratar om marknadskrafter: nordisk elmarknad är ju en marknad. Vi önskar att den var större, att det var en europeisk elmarknad. Ett flertal uttalanden gör gällande att vi skulle få ett lägre elpris då, men det är hypotetiska frågor. Vilket elpris vi har om ett eller två år har vi ingen aning om. Det är en hypotetisk fråga. Jag kan inte ge dig något svar på det, och det tror jag ingen annan här inne kan. Däremot vet vi att vi har haft år med välfyllda vattenmagasin - Höljesdammen har varit välfylld.
Vi har också haft tider då kärnkraft har kunnat stå still utan att det har varit något större problem - vi har kunnat köpa norsk vattenkraft till en ganska bra penning. De åren har vi bakom oss. Men vi kan ha dem framför oss också. Det är det fina med en marknad som ibland är till fördel för konsumenten, köparen, och ibland tyvärr är till nackdel. Men med ett större underlag för att stärka hushållskassan genom jobbskatteavdrag och andra skattesänkningar ska den enskilde konsumenten kunna gå starkare genom en tuff vinter med högt elpris.
Det är jag alldeles bestämd om.
Erik A Eriksson (C):
När en tidigare ledamot i kammaren för Miljöpartiet fick en direkt fråga om skillnaden mellan Centerpartiet och Miljöpartiet svarade hon: Vi kompromissar inte. Jag har spelat ishockey och fotboll i min ungdom. Jag var väldigt dålig, men jag tyckte att det var roligt. Där kompromissar man inte, utan där spelar man tills ett lag vinner, fast det möjligen kan bli oavgjort, men som regel blir det avgjort. I politiken måste man kompromissa ibland. Det måste man lära sig.
Jag tyckte den gången inte om Miljöpartiets svar, och jag hoppas att det finns ett annat anslag framdeles, för annars kommer vi att binda fast oss i storskaliga strukturer. Om vi som kanske har andra lösningar ställer oss vid sidan om och säger "Vi kompromissar inte", då kommer vi aldrig framåt. Man kan fundera mycket över energiuppgörelsen. Men jag delar verkligen inte den bild som Lise Nordin ger av att det skulle låsa fast resurser, utan det är precis tvärtom.
25 terawattimmar till förnybar energi - riksdagens kammare har aldrig fattat ett beslut som har gett så mycket satsningar på förnybar energi som nu! Det är historiskt! Det har inte funnits något liknande tidigare, aldrig någonsin. För varje kilowatt som lamporna är på här går det drygt 5 öre till förnybar energi, som har gett möjlighet för vindkraften att fördubbla sig på bara några år. Därför menar jag att det är precis tvärtom.
Jag vet inte, men jag tror att det kan vara så att vi har olika syn på hur man ska lösa detta. Jag hoppas att det finns en öppning, fru talman, och att Miljöpartiet kan närma sig och någon gång kanske faktiskt kompromissa, även i de här frågorna, även om jag inser att er utgångspunkt är att man inte är för kärnkraft. Jag har mycket stor respekt och förståelse för det.
Jag skulle önska att man även kunde se nyttan av att satsningen på det förnybara kommer nu, tack vare att man hittar en kompromiss som dessutom ger kärnkraften både rätten och möjligheten att stå på egna ben, med eget ansvar.
Erik A Eriksson (C):
Jag och andra ledamöter har besökt Lillgrund som är en vindkraftspark som Vattenfall driver i södra Sverige. Jag menar att det med de nya ägardirektiven, som Vattenfall har fått, finns stora möjligheter att vi ser ett bolag som är styrt på ett annat sätt än det har varit historiskt. Det är önskvärt, och det är också positivt med de nya ägardirektiven. Det är hypotetiskt hur det kommer att bli framöver. Det vet vi inte exakt.
Men när det gäller satsningen på kärnkraft har vi hittills inte sett någon som lagt fram något förslag om att vilja bygga. Vi har inte sett någon intressent. Om det hade funnits köpstarka eller investeringsstarka som hade velat satsa på kärnkraft hade de väl, samma dag som vi hade fattat det beslutet, visat tydligt i offentlighetens ljus att de var beredda att satsa på kärnkraft. Jag tror inte att chansen eller sannolikheten eller risken - beroende på var man befinner sig politiskt - är särskilt stor att vi kommer att se en stor satsning i Sverige. Finlands sak är vår sak.
Men det var inte det när det var kallt för några år sedan. Därför bygger Finland kärnkraftverk. Jag kan förstå det utifrån, fru talman, ett annat läge, ett säkerhetspolitiskt läge, och en resurssituation där man inte fick den stöttning man skulle ha fått den gången. Vi har alltid fått den norska vattenkraften. Jag tackar för repliken. Jag förstår också frågan.
I och med, som sagt var, de nya ägardirektiven, de ekonomiska incitamenten och elcertifikaten tror jag inte att det kommer att bli så som du säger i din fråga, Lise Nordin. Jag tror inte att det kommer att bli så, och det hoppas jag inte. God jul på dig!
Erik A Eriksson (C):
Lars Johansson säger att det blandas äpplen och päron från ministerns sida. Jag skulle vilja säga att det är en hel fruktkorg med argument från Socialdemokraterna i dag - det är olika ämnesområden. Det är inte märkligt. Jag kan förstå det, eftersom, som jag själv sade i mitt anförande tidigare, det är många olika aspekter som är med och bidrar till att priset blir högt och att kostnaden för den enskilde medborgaren är väldigt stor.
Låt mig säga så här: Vi har aldrig haft så låg andel av vår disponibla inkomst som går till livsmedel som vi har i dag. Då kan man fundera på: Är det bra eller dåligt? En del människor väljer att lägga ännu mer pengar än de tio procenten på att köpa andra livsmedel som är dyrare. För att inte lägga ned andra saker i den här fruktkorgen väljer jag att lämna livsmedelsområdet. Men låt mig säga att vi såg att kostnaden för råvaror steg för bara två år sedan.
Det gjorde att det blev en väldigt tung situation för vår basindustri, för våra medborgare och för vår konkurrenskraft gentemot andra länder. Sverige är ett otroligt exportberoende land. Ska vi klara oss långsiktigt måste vi ha en energipolitik som är långsiktig. Det räckte inte med den energipolitik som låg fast. Vi var tvungna att förnya den. Det gjorde Alliansen och Centerpartiet. Det tycker jag att man ska ha kredit för. Man vågade ta det beslutet.
Effekten av den politiken ser vi inte i mars månad i år, men vi ser det långsiktigt, och vi måste också våga se långsiktigt. Att det finns pensionärer som i dag har eländigt dålig pension, som jag tycker att de har, kommer inte an på den här regeringen i första hand. Det kommer ju an på vad som har skett tidigare, under de år då de arbetade ihop till pensionen. Det finns jobbskatteavdrag för pensionärer. Det räddar de pensionärer som kanske äger skog. De kan i dag få dubbelt jobbskatteavdrag.
De betalar inte sociala avgifter. Detta är en räddning för de pensionärerna, som ofta har en pension som ligger på 7 000-8 000 kronor i månaden. Men för dem som inte har detta är det tufft i det här läget. Jag vill tacka Lars Johansson för interpellationen. Jag vill också tacka ministern för svaret.