Camilla Brodin (KD):
Först vill jag tacka Per Bolund för svaret som han har gett på min interpellation om entreprenadberg. Vi kan snabbt bocka av några mycket viktiga punkter där jag tror mig veta att vi är ganska hyfsat överens och inte spilla tid på dem. Vi är positiva till utbyggnaden av tunnelbanan i Stockholm. Vi omfamnar cirkulär ekonomi som en god möjlighet att minska klimatbelastningen. Vi är lojala mot Sveriges åtagande att EU-direktiv lägger grunden för vår lagstiftning.
Vi vill heller inte ha ett samhälle där politiker styr domstolar. Här finns det inga skavsår mellan kristdemokrater och miljöpartister. Varför har jag då interpellerat? Sedan några år har Naturvårdsverket valt att göra en omtolkning av avfallsdirektivet med innebörden att entreprenadberg inte ska kunna klassas som en biprodukt i en produktionsprocess utan ska anses vara avfall.
Det som vid första anblick bara ses som en administrativ teknikalitet ger en dramatisk påverkan på verkligheten när det gäller villkoren för att till exempel bygga ut tunnelbanan i Stockholm. En beräkning visar att projektet kan fördyras med drygt 20 miljarder kronor som en konsekvens av att bergmassorna beläggs med avfallsskatt. Man måste betala deponiavgift, och av praktiska skäl tvingas man till långa transporter.
Förutom att det orsakar koldioxidutsläpp motsvarande det svenska inrikesflyget under ett år blir det också stora ekonomiska fördyringar. Får då inte miljön kosta någonting? Det är klart att den får. Men då ska vi också få någonting för de pengarna, nämligen en bättre miljö. Det får vi inte här.
Tvärtom riskerar vi att försämra vårt lands möjligheter till en cirkulär ekonomi genom den tolkning som Naturvårdsverket har gjort när det gäller avfallsdirektivet. Vi får flera signaler från näringslivet som säger att de vill vara med och bidra till ett hållbart samhälle. Jag tror på att vi i grunden har väldigt seriösa aktörer som menar vad de säger. De lever inte i ett vakuum utan inser att de i stället måste agera med förvaltarskap som en ledstjärna.
Jag blir lite bekymrad när jag samtidigt får signaler från näringslivet om att det har blivit svårare att vara cirkulär och att tolkningen av lagar och direktiv sätter käppar i hjulet. När vi tittar på hur Naturvårdsverket sedan några år har valt att driva dessa frågor kan jag inte frigöra mig från tanken att vi här ser en juridisk vattenplaning. Det saknas en övertygande legal grund för att klassa entreprenadberg som avfall på det sätt som Naturvårdsverket har gjort de senaste åren.
De svenska domstolarna landar rimligtvis i domslut utifrån de riktlinjer som utgår från Naturvårdsverkets tolkning av avfallsdirektivet. Men vi ser nu mer och mer vilka orimliga effekter det faktiskt blir för miljön, för den cirkulära ekonomin och för tunnelbanans kostnadsutveckling. Det är bra att regeringen har gett i uppdrag till Naturvårdsverket att titta på andra länder. Jag är övertygad om att vi kommer att lära oss en hel del av det.
Ett påstående från mig är att Finland kan ge oss värdefulla erfarenheter. Jag tror att även Tyskland och Nederländerna är ett par exempel som vi kan lära oss av. Det intressanta är ju hur andra EU-länder, som också måste följa avfallsdirektivet, lyckas bättre än vad vi gör med den nuvarande tolkningen av direktivet som Naturvårdsverket gjort. Låt mig vara tydlig: Vi har inga problem med avfallsdirektivet på denna punkt.
Förändringsdirektivet som kom för ett par år sedan var dessutom en förbättring som bottnar i en bra ambition att underlätta möjligheterna till cirkulär ekonomi. Men när man går vilse trots att man har en karta kan man liksom inte slänga kartan, utan då måste man bli duktigare på att läsa och tolka den.