KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tobias Billström (M):
Först och främst är det viktigt att avliva en del myter. Gemensamma Frontexoperationer handlar inte om att beröva flyktingar och skyddsbehövande i övrigt rätten att söka skydd. Tvärtom kan människor i olika nödsituationer genom gränskontrollerna ges möjlighet att i ett tidigare skede komma i kontakt med representanter för de olika medlemsstaterna och därmed få en eventuell ansökan om asyl prövad.
Frontex har endast mandat att utföra själva gränskontrollen. Hanteringen och prövningen av asylansökningarna måste och ska utföras av de behöriga nationella myndigheterna. Det finns säkert saker och ting som kan förbättras i dessa delar, men det är mandatet. Frontex har för övrigt också utvecklat en gemensam utbildningsplan för alla europeiska gränskontrollanter.
Utbildningsplanen har tagits fram i samarbete med FN:s flyktingkommissariat och UNHCR och innehåller bland annat ett avsnitt som rör just rätten att söka asyl. De gränskontrollanter som deltar i europeiska gränskontrolloperationer är därför välutbildade på området. Sedan är det viktigt att peka på den koppling som finns mellan arbetskraftsinvandring och asyl, även om varken interpellanten eller Magdalena Streijffert tycker att det är något bra argument.
Det är emellertid så att vi inom EU under de senaste åren sett en ökad migrationsinströmning sjövägen framför allt till Medelhavsområdet men även till Kanarieöarna. Enligt uppgift från EU:s södra medlemsstater söker endast ett fåtal av de migranter som anländer dit asyl, trots att bland annat spanska myndigheter och UNHCR särskilt frågat om detta. Den övervägande majoriteten har i stället sökt sig till EU för att kunna arbeta här.
De människor som söker internationellt skydd måste naturligtvis få sin sak prövad. Jag utgår från att vi är överens om det i kammaren. Men det är alltså bara en liten del av hela problematiken. Därför anser regeringen att frågan måste ses i ett bredare perspektiv som även inkluderar möjligheten till laglig arbetskraftsinvandring. Utökade möjligheter till arbetskraftsinvandring erbjuder människor en laglig möjlighet att komma till Europa.
Det är något som vi från svensk sida verkar för i arbetet inom EU. Till Magdalena Streijffert måste jag säga, apropå uppgiften att Frontex på något vis skulle vara förbjudet att rädda liv, att det inte stämmer. Frontex har sin rättsliga grund i den artikel i EU-fördraget som reglerar personkontrollen vid de yttre gränserna, och byråns mandat är därför begränsat till just personkontroller. Så är det. Så är det formulerat.
De EG-rättsliga förutsättningarna innebär alltså att Frontex inte kan ha exempelvis sjöräddning som sin uttalade uppgift. Det har medlemsstaterna kommit överens om. Däremot lyder naturligtvis de fartyg som ingår i en sådan operation eller i en Rabitinsats under internationella överenskommelser om havsrätt och sjöräddning. Vilken slutsats leder då detta till?
Jo, att Frontex bidrar till att de facto rädda livet på nödställda människor även om det inte ingår i byråns uttalade mandat, alltså tvärtemot Magdalena Streijfferts felaktiga påstående om att Frontex inte får lov att rädda liv. Det stämmer, som sagt, inte alls.
Tobias Billström (M):
Det har varit en intressant debatt som har klargjort en hel del när det gäller synpunkter och ståndpunkter. Det är bra att vi har denna typ av debatter med återkommande mellanrum. Det görs dock en del missbedömningar från interpellantens och meddebattörens sida. En sådan sak var till exempel frågan vi fick höra nu sist om varför Frontex riskanalyser inte är offentliga.
Dessa bygger på öppna källor, som offentliga rapporter från olika organisationer, men analyserna omfattar bland annat de rutter och tillvägagångssätt som används av de inblandade människosmugglarna samt förslag till åtgärder mot den organiserade brottsligheten. Trots att Kalle Larsson i debatten över huvud taget inte har nämnt deras roll tjänar dessa människor väldigt mycket pengar på andra människors olycka.
Om Frontex avslöjar exakt vilken kunskap man har om människosmugglarna är risken stor att dessa anpassar sin verksamhet därefter. Det var väldigt mycket snack om storkapitalet ett tag, men det var väldigt lite prat om de människor som utan tvekan skickar människor rakt in i döden utan att bry sig om deras förutsättningar att överleva på öppet hav i de små båtarna. Det kanske vi borde prata om någon gång. Men jag tror inte att Kalle Larsson kommer att göra det, upptagen som han är av annat.
För regeringen är det otroligt viktigt och angeläget att stå upp för tanken att riva murarna och sänka trösklarna mot Europa. Det handlar om att se till de migrationsströmmar som kommer över Medelhavet i form av en mycket stor mängd människor som arbetskraftsmigrerar till Europa. De människorna ska få möjlighet att göra det på ett legalt sätt, och på det viset bekämpar man den olagliga invandringen. Det är inte någon lätt uppgift. Det kommer att ta mycket tid och kraft under de kommande åren att i EU-kretsen försöka komma överens om de systemen.
Men det är det enda sättet att gå framåt. Att det sedan är mixed flows och att det bland människorna som migrerar också finns asylsökande är självklart även om det enligt organisationer som till exempel UNHCR är en mycket liten minoritet. Det hindrar inte att vi ska bygga system också för dem och stå upp för asylrätten. Men man måste prioritera och också bestämma sig för hur systemen ska fungera.
Tobias Billström (M):
Först och främst ska jag tacka för och instämma i de kloka synpunkter som mina kolleger Mikael Cederbratt, Fredrick Federley och Ulf Nilsson framfört. När det gäller mina kontakter med kommissionen, som Mikael Cederbratt efterlyste, med anledning av det som varit har jag den 28 november kontaktat den ansvarige kommissionären Franco Frattini, detta med utgångspunkt från de saker som då visades i tv.
Jag vill gärna veta vad kommissionen gjort och kommer att göra i frågan. Det framgick mycket tydligt i dialogen med representanten för kommissionen att kommissionen haft ögonen på Grekland och kommer att fortsätta att ha det vad gäller dessa frågor.
Interpellanten Kalle Larsson hävdar att flera Dublinstater återsänder asylsökande som, om de fått sin sak prövad i Sverige, skulle haft goda möjligheter att få ansökan beviljad här. Det är självfallet en förenkling. Alla stater är bundna av 1951 års Genèvekonvention om flyktingars rättsliga ställning som utgör grunden för den internationella flyktingrätten.
Dublinförordningen omfattar personer som söker skydd enligt Genèvekonventionen och reglerar vilken medlemsstat som ska pröva en sådan ansökan. EU:s medlemsstater har tidigare inte haft harmoniserade regler om vad som ska menas med internationellt skydd.
Genom skyddsgrundsdirektivet som antogs 2004 har medlemsstaterna i större utsträckning harmoniserat vilka grunder som ger status som flykting eller skyddsbehövande i övrigt och gemensamt definierat hur Genèvekonventionens begrepp ska tillämpas.
Det stämmer att statistiken visar att en betydligt större andel av asylsökande får uppehållstillstånd i Sverige än i Grekland, men om man jämför de skyddsgrunder som är likadana i Sverige och Grekland finner man att erkännandegraden är relativt lika i de två länderna. Återigen: Dublinreglerna är en forumregel, det som avgör ansvaret för att pröva en persons ansökan om skydd inom EU.
En sådan regel medför även att man måste reglera vilka typer av ansökningar regeln ska tillämpas på. Nu har vi genom Dublinförordningen ansökningar om skydd enligt Genèvekonventionen som gräns. Genèvekonventionen var den gemensamma juridiska grund som gällde i alla medlemsstater när Dublinförordningen antogs. Detta tycker jag att vi måste understryka i diskussionen.
Det är dock Migrationsverket och domstolarna som självständigt, utifrån utlänningslagen och annan relevant lagstiftning, avgör när och hur dessa regler tillämpas, inte politiker genom politiska beslut. Vad beträffar frågan om koncentration som Mikael Cederbratt ställde återkommer jag till den senare.
Tobias Billström (M):
Det är fantastiskt att allt det jag sade om vikten av att fortsätta att arbeta med harmonisering av reglerna i Europeiska unionen och allt det jag sade om vikten av att kommissionen fullgör sitt uppdrag att hålla ögonen på medlemsstaterna så att de uppfyller de direktiv som vi gemensamt kommit överens om tydligen helt har undgått Kalle Larsson. Men så är det naturligtvis, man lyssnar efter bästa förmåga, och man avstår också från att lyssna när man inte vill göra det.
Det jag framför allt tycker har kommit fram under den här debatten, som har varit viktig och angelägen, är alla fördelar som finns med ett gemensamt samarbete jämfört med om varje stat själv skulle agera på egen hand. Det gäller inte minst den externa dimensionen av asylpolitiken. Ska vi upprätthålla den internationella flyktingskyddsregimen krävs åtgärder för internationellt ansvar och bördefördelningen. Det löses bäst om fler stater samarbetar.
Villkoren för detta kan, bör och ska diskuteras, men man kan aldrig någonsin komma runt det när man diskuterar de här frågorna. Avslutningsvis vill jag återigen säga att Dublinregeln är en forumregel som avgör ansvaret för att pröva en persons ansökan om skydd inom EU. En sådan regel medför även att man måste reglera vilka typer av ansökningar som regeln ska tillämpas på. Regeringen stöder en fortsatt harmonisering av EU:s lagstiftning på området.
Vi verkar därför för att den gemensamma asyllagstiftningen ska omfatta alla skyddskategorier och inte bara flyktingar enligt Genèvekonventionen. Det är också den inriktningen som pekas ut i Haagprogrammet. Jag tycker att det har varit en intressant och givande debatt, även om jag måste säga att upprinnelsen till den, det som inleds i Kalle Larssons interpellation och de bilder som visades i ett tv-program senare visade sig vara felaktiga.
Trots detta tycker jag ändå att den här debatten har varit angelägen och viktig.
Tobias Billström (M):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig om jag avser att vidta några generella åtgärder för att flyktingar från Afghanistan ska få möjlighet att få en fristad i Sverige samt om jag avser att vidta några åtgärder för att begreppet väpnad konflikt definieras och blir tydligare i utlänningslagen. På den första frågan vill jag påminna Carina Adolfsson Elgestam om att bestämmelser om vem som är berättigad till skydd finns i utlänningslagen.
De fick sin lydelse i enlighet med de av en enig riksdag godtagna förslagen i den proposition som den dåvarande socialdemokratiska regeringen lämnade till riksdagen i maj 2005. Ansökningar prövas - i enlighet med den instans- och processordning som föreslogs i samma proposition - sedan den 31 mars 2006 av Migrationsverket och, vid överklagande, av migrationsdomstol.
Om prövningstillstånd ges kan ansökan även prövas av Migrationsöverdomstolen, som är prejudikatskapande tredje och sista instans. Tillämpningen av utlänningslagens skyddsbestämmelser är alltså, liksom all annan rättstillämpning, en fråga för berörda myndigheter och domstolar. Regeringen har inte någon uppgift i den vanliga asylprocessen.
De afghaner som fått sin sak slutgiltigt prövad och fått ansökan avslagen har alltså inte bedömts vara flyktingar eller skyddsbehövande i övrigt i Sverige enligt svensk lagstiftning. De är skyldiga att lämna Sverige inom några veckor och förutsätts göra detta självmant. De kan vid behov få stöd för hemresan och återetableringen i Afghanistan av Migrationsverket. För den som inte reser självmant ska Migrationsverket överlämna verkställigheten av avlägsnandebeslutet till polismyndighet.
Även detta är i enlighet med den av riksdagen år 2005 beslutade ordningen. Regeringen har inte heller någon roll i verkställandet av avlägsnandebeslut. En trepartsöverenskommelse rörande återvändande finns mellan Sverige, Afghanistan och FN:s flyktingkommissarie. Skyddsbehov på grund av väpnad konflikt i hemlandet är en av de omständigheter som kan ge grund för uppehållstillstånd i Sverige.
Vad gäller de rättskipande organens tillämpning av begreppet ska den ske utifrån regleringen i utlänningslagen. Det ankommer på Migrationsverket, migrationsdomstolarna och ytterst på Migrationsöverdomstolen att avgöra hur begreppet ska tillämpas i utlänningsmål. Jag är inte beredd att gå in i någon sakdebatt om huruvida Migrationsverket och berörda domstolar, i sista hand den praxisbildande Migrationsöverdomstolen, tolkar utlänningslagen på det sätt som lagstiftaren avsett.
Skulle jag i något avseende anse att en lagändring behövs kommer jag att verka för att regeringen lämnar en proposition om en sådan lagstiftning till riksdagen. I sammanhanget vill jag påminna om att en utvärdering av instans- och processordningen i utlännings- och medborgarskapsärenden pågår. Utvärderingen berör även skyddsbestämmelserna i utlänningslagen.
Sammanfattningsvis avser jag inte att ta något initiativ i de avseenden som Carina Adolfsson Elgestam lyfter fram.
Tobias Billström (M):
Carina Adolfsson Elgestam har naturligtvis all rätt i världen att ställa frågor här som ledamot.
Men jag vill på nytt understryka att de som får avslag får det efter prövning i en rättssäker ordning med alla möjligheter att lägga fram sin sak och med alla möjligheter att få presentera sina sakskäl inför lagfarna domare och få lämna sin berättelse om hur de upplever sin situation i hemlandet.
Till grund för avgörandena i domstol ligger länderinformation och de dokument som man vill presentera, och man får också möjlighet till muntlig prövning. Jag har, ärligt talat, svårt att se att det finns anledning till oro i den delen för att processen inte skulle tillgodose alla de krav som kan tänkas ställas på det vi kallar rättssäkerhet.
Men om det är så att Carina Adolfsson Elgestam känner oro inför de här frågorna tror jag att det kanske snarare handlar om det som ibland kan vara svårt att acceptera, nämligen att människor faktiskt kan få avslag på sin asylansökan och kan få detta oavsett vilka lagar riksdagen stiftar. Det är nämligen så att man måste nå upp till skyddsgrunden. Det är så att man måste nå upp till de meritvärden, så att säga, som är uppställda i lagstiftningen. Och det kommer alltid att finnas människor som inte gör det.
Här någonstans tror jag att problemet egentligen ligger. Jag är beredd att komma tillbaka till riksdagen när utvärderingen väl är avslutad om det finns behov och lägga fram propositioner här. Men jag tycker att det är viktigt att man faktiskt tar de utvärderingar som görs på allvar, att man låter dem som gör dem få lov att arbeta färdigt och att man inte hastar fram lagstiftning. Den här kammaren har tillräckligt med olyckliga erfarenheter av tillfälliga lagar, som den förra regeringen olyckligtvis tog initiativ till.
Jag har inte för avsikt att fortsätta på den inslagna vägen. Jag konstaterar avslutningsvis att det här har varit en intressant debatt. Vi kommer säkert att ha efterföljare till den. Jag tycker att det har varit angeläget och viktigt att få presentera regeringens syn i de här frågorna.
Tobias Billström (M):
Eva Johnsson har frågat mig vad jag avser att göra för att snabbt förbättra situationen för asylsökande med fast, varaktig anställning. Först och främst vill jag instämma i Eva Johnssons påstående att det är nödvändigt med människor som arbetar för att vi även i fortsättningen ska kunna upprätthålla vår välfärd. Den svenska befolkningen blir allt äldre, och inom kort kommer många personer att lämna arbetslivet.
Att allt färre personer i framtiden ska skapa ekonomiskt underlag för allt fler kan innebära negativa strukturella konsekvenser på arbetsmarknaden och i samhällsekonomin. Den demografiska utvecklingen utgör därför en utmaning för den framtida tillväxten och välfärden.
Det var mot denna bakgrund som regeringen efter en överenskommelse med Miljöpartiet de gröna den 27 mars fattade beslut om en lagrådsremiss om nya regler för arbetskraftsinvandring. Kortfattat innebär förslaget att Sverige öppnar för arbetskraftsinvandring där det finns ett behov av arbetskraft.
Den grundläggande förutsättningen är att det finns ett erbjudande om en anställning och att de erbjudna anställningsvillkoren inte får vara sämre än vad som gäller enligt svenska kollektivavtal eller vad som är praxis inom yrket eller branschen. I remissen finns också ett förslag till en undantagsbestämmelse som innebär att asylsökande som fått lagakraftvunnet avslag på sin asylansökning under vissa förutsättningar ska kunna söka uppehålls- och arbetstillstånd inifrån landet.
I lagrådsremissen har gjorts bedömningen att det inte finns något behov av några övergångsbestämmelser. Regeringen kommer senare i vår att återkomma till riksdagen med en proposition med förslag till nya regler. Jag finner inte skäl att här föregripa de ställningstaganden som regeringen kommer att göra i propositionen.
Tobias Billström (M):
Jag trodde kanske möjligen att det var tron. Men det finns ju naturligtvis också kärleken, om man vill fullständiga bilden. Engagemanget är det definitivt inget fel på. Det bör också understrykas i den här diskussionen. Det är bra att Eva Johnsson tycker att det är så viktigt att slå vakt om de människor som faktiskt försöker bygga sig en framtid i Sverige men som på grund av olyckliga omständigheter hamnar i skarven mellan två olika system.
Som jag redogjort för är detta ett fenomen som alltid kommer att uppstå. Jag skulle kunna peka ut många fler exempel på ett antal olika politikområden.
Ändå tycker jag att jag har varit tydlig med någonting i den här debatten, nämligen att för den som får avslag på sina ansökningar finns det alla möjligheter för personer som accepterar våra lagar och som ställer upp på det regelverk som vi har att återvända till hemlandet och därifrån inlämna en ansökan om arbets- och uppehållstillstånd. På så sätt kan de komma till Sverige som arbetskraftsinvandrare.
Ja, jag står fullt ut för det som jag sade i riksdagsdebatten för ett tag sedan. Jag tror att det var Bodil Ceballos som refererade till det. Till Sverige ska den som vill arbeta och göra rätt för sig vara välkommen. Men systemen måste hänga ihop. Systemen måste vara logiska. Just av den anledningen och av det skälet vore det olämpligt att genomföra de åtgärder som föreslås. Ändå tycker jag att debatten har varit bra. Det har varit utmärkt att man har kunnat belysa de olika synsätt som finns på frågan.
Det är också glädjande att kunna konstatera att vi nu faktiskt kunde leverera en proposition - höll jag på att säga - från regeringen. Vi är ju inte riktigt där ännu, utan det är en lagrådsremiss, men det blir strax en proposition som Kristdemokraterna också har varit anhängare av och tillskyndare till. Det tycker jag visar hur viktigt det är att man tar de här frågorna på allvar. Alltnog, herr talman, tackar jag så mycket för debatten och för möjligheten att utveckla regeringens politik här i riksdagen.
Jag tackar också mina meddebattörer för intresset denna sena afton.
Tobias Billström (M):
Det här är inte lätt materia. Det är alltid komplicerat att diskutera frågor som handlar om huruvida människor ska få lov att stanna i Sverige. Men jag vill passa på att försöka redogöra lite mer i detalj, på den korta tid som är kvar, för vad som egentligen är sant och riktigt i diskussionen. Som jag har redogjort för i mitt svar finns det ingenting i avtalet eller i något annat återtagandeavtal som Sverige har med någon annan stat som talar om ett särskilt antal personer som ska återsändas.
Det tycker jag att Amineh Kakabaveh ska sluta prata om. Det finns inte någon sådan siffra. Också frågan om Sverige som humanistiskt land nämndes. Jag vågar nog påstå att det inte finns något annat land i världen, i varje fall om man tittar på vår historia, som gör så mycket för människor som flyr undan förtryck och förföljelse. När det gäller den irakiska gruppen har vi, om man tittar i den europeiska kretsen, tagit ett extra stort ansvar. Det gör vi med glädje från svensk sida. Vi ställer upp för de människor som har det svårt.
Men det är helt orimligt att man ska få lov att stanna i Sverige utan att en prövning har skett bara för att man kommer från Irak. Här ser vi dock skillnaden mellan Amineh Kakabavehs och mitt synsätt. Jag anser att den som är i behov av skydd ska få det om man efter avslutad prövning via Migrationsverket och migrationsdomstolarna konstaterar att de kriterier som finns uppfylls. Jag konstaterar att vi inte är överens i den frågan och inte heller i frågan om den rättssäkra processens betydelse, som jag tycker att man ska respektera.
Jag tycker också att det här är lite beklagligt, för det gör att debatten blir väldigt skev. Jag trodde att vi skulle kunna mötas någonstans på mitten, men det blir lite svårt när man underkänner de processer som en enig riksdag har kommit överens om - även Vänsterpartiet medverkade 2006 när vi lade fast principerna för den nya instans- och processordningen. Med dessa ord konstaterar jag att det likafullt har varit en intressant debatt. Vi har fått möjlighet att bryta våra åsikter.
Jag tackar för det och konstaterar att regeringens politik på området ligger fast.
Tobias Billström (M):
Kalle Larsson har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att öka skyddet för döva asylsökande och erkänna särskilda skyddsskäl som kan finnas för döva asylsökande. Han har också frågat om jag avser att vidta åtgärder för att bryta isoleringen för döva asylsökande. Utlänningslagens regler om flyktingskap och skyddsbehov gäller lika för alla asylsökande.
I fråga om flyktingskap är en av grunderna för förföljelse tillhörighet till en särskild samhällsgrupp. Personer med funktionsnedsättning skulle till exempel kunna sägas utgöra en särskild samhällsgrupp i denna betydelse utifrån en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Utlänningslagens regler är ändamålsenligt utformade och jag ser ingen anledning att vidta några åtgärder i denna del.
För att en döv asylsökande ska kunna lägga fram sina asylskäl är det givetvis viktigt att han eller hon kan kommunicera med myndigheter och domstolar. Döva asylsökande har rätt till teckenspråkstolk när tolk behövs och kan användas.
Om den döve inte behärskar något teckenspråk för vilket tolk finns att tillgå men kan läsa och skriva sker asylutredningen hos Migrationsverket genom skriftlig kommunikation på personens hemspråk. Det förekommer att döva personer utvecklar en egen kommunikation med sin familj. I dessa fall kan en familjemedlem tolka för den döve. Situationen löses utifrån individens perspektiv.
Asylutredningar för döva barn sker utifrån samma förutsättningar som för vuxna. Migrationsverkets personal ska informera döva asylsökande och föräldrar till döva barn om till exempel specialskolor och dövföreningar. Det är den enskilde som får välja om kontakten ska tas, och Migrationsverket ska vid behov hjälpa till. Det är förstås angeläget att döva asylsökande får tillgång till samma förmåner som övriga asylsökande och inte isoleras.
Det är dock viktigt att komma ihåg att det är den enskilde som själv bestämmer om han eller hon vill ta del av Migrationsverkets erbjudande om en plats i ett anläggningsboende. Döva asylsökande kan välja att bo tillsammans med släktingar eller vänner i ett eget boende.
Den valmöjligheten lägger sig inte staten i. Migrationsverket har samarbetat med Sveriges Dövas Riksförbund för att öka förståelsen och kompetensen hos tjänstemännen hos Migrationsverket om hur man bäst kommunicerar med döva asylsökande.
I regleringsbrevet för 2007 gav regeringen Migrationsverket i uppdrag att i samråd med Myndigheten för handikappolitisk samordning upprätta en handlingsplan för hur lokalerna, verksamheterna och informationen vid myndigheten ska bli tillgänglig för personer med funktionsnedsättning.
Regeringen fortsätter att följa Migrationsverkets insatser för att tillgodose de särskilda behov som döva och asylsökande med andra funktionsnedsättningar kan ha. För att förbättra mottagandet av asylsökande gav regeringen i december 2007 i uppdrag åt en särskild utredare att se över frågan . I utredarens uppdrag ingår att se över mottagandet av asylsökande med särskilda behov.
Uppdraget ska redovisas den 27 februari 2009.