KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Forsberg (SD):
Jag vill tacka Eskil Erlandsson för att han har lyft upp det här. Jag har läst interpellationen. Eskil lyfter fram tre olika saker. I den sista punkten lyfter han upp vilka åtgärder och initiativ som statsrådet kommer att vidta för att stärka konkurrenskraften i de gröna näringarna. Landsbygdsministern nämner konkurrenskraft i sitt svar.
Han talar om livsmedelsstrategi, och han talar om att det ska vara enkelt att starta, driva och äga företag. Han nämner innovation och export som nyckelfrågor, och han talar om att stärka de gröna näringarnas konkurrenskraft, vilket är positivt i sig.
I till exempel det aktuella fallet presenterade Havs- och vattenmyndigheten nyligen ett utredningsförslag om vattenprovtagning där lantbruket ska bekosta provtagning av vatten med 20-40 miljoner per år.
Samtidigt presenterar våra fem regionala vattenmyndigheter åtgärdsförslag som uppges kosta 1,2-1,3 miljarder per år och som dessutom kommer att kräva investeringar i lantbruket i 20-miljardersklassen. Förutom detta annonserade regeringen i höstas en gödselskatt för lantbrukare på 300 miljoner.
Enligt Konkurrenskraftsutredningen har Sveriges bönder för stora kostnader i form av högre miljöambitioner och djurskyddskrav i förhållande till våra konkurrentländer. Det finns också en bred politisk vilja i riksdagens kammare om en enhetlig livsmedelsstrategi för att öka den inhemska produktionen. Men svensk mjölkproduktion går på knäna.
Mjölk, kött, spannmål ligger 15-20 procent under en hållbar ekonomisk nivå. Det går inte att få ihop, och någon måste ta ett helhetsansvar. Jag anser också att den svenska implementeringen av vattendirektivet är så viktig att detta inte bara kräver miljöministerns tillsyn, utan det kräver även landsbygdsministerns tillsyn.
Jag vet att detta kanske faller mellan schacklarna, men min fråga till landsbygdsministern är: Anser landsbygdsministern att det är rimligt att det svenska lantbruket ska ta ansvar för dessa kostnader? Hur kan man prata om att stärka de svenska gröna näringarnas konkurrenskraft när vi lägger ytterligare en kvarnsten på lantbruket? Det här tycker jag att statsrådet borde kunna svara på.
Anders Forsberg (SD):
Jag väntar fortfarande på ett svar från landsbygdsministern. Jag ställde ett antal frågor om vattendirektivet. Själva interpellationen berör ju först och främst skatter och konkurrenskraft, men det här är en del av konkurrenskraften, en del av den svenska landsbygden och det svenska lantbruket som akut kommer att påverkas.
Är det rimligt att svenska lantbruket enligt vattenmyndigheternas förslag ska stå för över 20 miljarder i investeringskostnader och en underhålls- och kontrollkostnad på 1,2-1,3 miljarder per år? Skulle det föreslagna åtgärdsprogrammet bli verklighet riskerar närmare 150 000 hektar produktiv jordbruksmark att tas ur produktion. Ytterligare 50 000 hektar skulle beläggas med hårt styrda odlingsföreskrifter.
Vi pratar om en stor andel av de bästa svenska jordarna. Man kan också diskutera detta med miljöbalken där det sägs att åtgärder inte får orsaka icke proportionerliga kostnader. Det betyder att en kostnad inte får vara större än miljönyttan. Här tycker jag att landsbygdsministern verkligen måste sätta ned foten och visa att han verkligen är en landsbygdsminister fullt ut.
Jag hoppas att landsbygdsministern lyssnar på detta, och jag tycker faktiskt att han ska ta med sig att det svenska regelverket bör diskuteras. Man bör kunna ändra ramdirektivets mål så att formuleringen anpassas till en samstämmighet mellan de nordiska länderna för att den svenska landsbygden och det svenska lantbruket ska få en chans.
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar för att vi i alla fall har en samsyn när det gäller skogsbruket och hur viktigt det är för landsbygden och industrin. Miljömålet Levande skogar är ett bra exempel på bristerna i det miljömålskoncept som Sverige arbetar efter. Det sattes upp ett antal delmål 1999 i fråga om hård död ved, formellt och frivilligt skydd, mer gammal skog och mer äldre lövrik skog. Alla målen är uppnådda.
Men de mer omfattande och för samhället mer kostsamma insatserna i form av reservat, frivilliga avsättningar och så vidare görs och fortsätter att göras, men man har ändå inte nått målen. Låt oss titta på det så kallade generationsmålet till 2020. Med de kriterier som har satts upp för målet Levande skogar kommer målet inte att nås - inte ens om allt skogsbruk upphör i morgon.
Även om all mänsklig verksamhet försvann i morgon från Sveriges yta skulle vi fortfarande inte nå miljömålen. Det är ett grundfel som måste tas med. Det här är kanske inte miljöministerns fulla ansvar, utan det finns faktiskt ett antal andra partier som behöver ta sig i kragen. Vi kan också diskutera att vi har så olika syn på skogsbruket och skogen som resurs. Vi sverigedemokrater anser att skogsbruket ska utgöra ett långsiktigt brukande.
Vi förlitar oss på de kunskaper och erfarenheter som skogsbrukarna har. Vi anser att man inte behöver detaljreglera alltför mycket. Det är viktigare att behålla den välfungerande dialogen och inte låta miljömålen bli alltför dominerande. För oss är det viktigt med frihet under ansvar. Skogen är en fantastisk resurs som levererar många livsnödvändiga ekosystemtjänster, till exempel träråvara, bioenergi, naturupplevelser, livsmedel.
Det är en resurs som ska byggas långsiktigt och ansvarsfullt. Det är en resurs som är en förutsättning för att många svenskar ska kunna bo, verka och leva på landsbygden.
Anders Forsberg (SD):
Jag får tacka Stina Bergström för anförandet. Stina nämnde ett antal saker kring kontinuitetsskogsbruket, bland annat att Miljöpartiet eller Stina Bergström vill stödja kontinuitetsskogsbruket på något vis. Om vi tittar på SLU:s undersökningar ser vi att ett kontinuitetsskogsbruk har ungefär 40 procent sämre avkastning.
Vad är det för typ av stöd som Stina Bergström vill se? Hur ska det se ut? Och varför skulle det behövas ett stöd? Är det så att kontinuitetsskogsbruket inte kan stå på egna ben, eller vad är det man vill uppnå? Det vore intressant om Stina Bergström ville förklara lite mer. Min andra fråga gäller regeringens översyn av skogsvårdslagstiftningen.
Man kan diskutera om det är farligt eller inte, men jag hajade till otroligt mycket, och jag tror att många med mig och framför allt skogsägarna gjorde det, när man ska gå in och börja titta på skogsvårdslagstiftningen och vem som ska kunna överklaga och då börjar prata om Århuskonventionen. Det är ju helt orimligt att man till exempel skulle kunna ge i det här fallet miljöorganisationerna talerätt när det gäller skogsavverkningar.
Det anser Sverigedemokraterna och jag personligen är direkt förkastligt. Frågan blir då: Vilka är det Stina Bergström ser som har skäl att kunna överklaga?
Anders Forsberg (SD):
Tack för svaret! Som parti har Sverigedemokraterna inga problem med hur man vill bruka skogen. Enligt skogsvårdslagen finns egentligen inga problem om skogsägarna vill bedriva ett kontinuitetsskogsbruk. Det är intressant när man kan utveckla de olika modellerna av skogsbruket. Men frågan uppstår när man ensidigt talar om att detta är lösningen på allt. Det tror jag verkligen inte.
Om vi ska ha ett livskraftigt och konkurrenskraftigt svenskt skogsbruk kommer vi att se den formen av trakthyggesbruk i framtiden också. Det framgår tydligt i forskningen - SLU och Skogforsk - att avkastningen är ungefär 40 procent sämre. Med utvecklade metoder kan man säkert se de andra delarna. Stina Bergström nämner att det är fråga om ett alternativ.
Möjligtvis är det ett alternativ i stället för att skapa fler naturreservat. Det kan jag tänka mig. Annars är det inte intressant. Det gäller speciellt som regeringen har ambitionen att undanta enorma arealer ny skogsbruksmark, ungefär en och en halv miljon hektar. Jag skulle hellre se att man öppnar möjligheten att bedriva ett frivilligt skogsbruk.
Anders Forsberg (SD):
Jan-Olof Larsson talar en hel del om ålfisket. Man visar faktiskt ett visst mått av historielöshet när man pratar om arv eller inte arv i ålfisket, för detta är en sedvana som går tillbaka till medeltiden. Det är något fullkomligt unikt vi har i Sverige när det gäller de speciella förutsättningar ålfisket har och ålfiskerättigheterna. Men nog om det!
Om man tittar på ålfisket och de delarna kan man konstatera att vi har olika förutsättningar. Fiskarna kring till exempel Ålakusten eller Hanöbukten har ju helt andra regler än vad exempelvis danska fiskare har. Vi har alltså i Sverige en helt annan regeltolkning än i ett annat land - där de faktiskt fiskar upp i stort sett samma fisk. Det kan man fundera på, och det vore intressant att höra lite om detta från Jan-Olof Larsson.
Vilka åtgärder vill Socialdemokraterna vidta för att bevara och utveckla den svenska ålkulturen? Vad jag kan se av det Jan-Olof Larsson framför här verkar det som att Socialdemokraterna helt enkelt vill totalförbjuda ålfisket.
Anders Forsberg (SD):
Först och främst: Då är då, och nu är nu när man diskuterar. Vi måste ändå prata om vad Socialdemokraterna själva vill när partiet nu sitter i regeringsställning. Vi har en ålförvaltningsplan, och den förstår jag att man håller sig till. Du hänvisar till Ices, Jan-Olof Larsson, men min fråga var om S vill totalförbjuda ålfiske? Har ska man i så fall se på dem som sitter med ålfiskerättigheter, till exempel?
Kommer man att kompensera i den delen om man totalförbjuder, eller kommer man att låta näringen - precis som har nämnts tidigare - dö någon form av sotdöd och avliva sig själv? Vad är tanken? Vill man se en levande ålkultur?
Anders Forsberg (SD):
Sitter man i regeringsställning och inte kan lägga fram en budget som håller ihop tycker jag att man har större problem med trovärdigheten jämfört med vår trovärdighet om vi väljer att rösta för en budget som vi hade förhoppning om att resten av Alliansen skulle rösta för den budgeten som var bättre för Sverige. Vi är det tredje blocket i politiken. Vi står fria från olika delar, och vi väljer också fritt hur vi ska rösta om beslut.
Huruvida migrationsfrågan är lösningen för landsbygdens eventuella problem eller inte tror jag framför allt att lösningen framöver är goda konkurrensvillkor, så att landsbygden kan lyftas med de förutsättningar som finns. Det handlar om skog, jord och andra produktionsgrenar. Jag tror att landsbygden har oerhört stora möjligheter.
Anders Forsberg (SD):
Tack för frågan, Ulf Berg! Det är väl ingen hemlighet att vi är EU-kritiska. Framför allt vill vi ha en folkomröstning där svenska folket ska få bestämma. Det är nog den viktigaste delen. När det gäller huruvida man är med i EU eller inte består ju EU av ett antal avtal som binder och reglerar vår lagstiftning och också handel mellan olika länder. Vi är ett frihandelsvänligt parti.
Det är viktigt att man kan fortsätta att ha en handel. Det finns andra länder som har specialavtal med EU, till exempel Norge och till viss del Storbritannien där man troligtvis röstar för ett utträde. Det kommer att finnas ett antal avtal som reglerar handel. Jag tror inte att det är nödvändigt att vi måste betala ett superparlament som inte klarar av att fatta vettiga beslut.
Vi har ju en riksdag här där vi kan fatta beslut som är viktiga och som påverkar svensk landsbygd, arbetsmarknad och så vidare. Jag tror att det är mycket bättre om vi kan ta tillbaka makten till riksdagen och bestämma mer själva.
Anders Forsberg (SD):
När det gäller kompetens för kontroller och den utsatthet som djurägare kan känna, kan jag mycket väl förstå den. Man kan ju uppleva när man får ett besök att det i stort sett hänger på det om man kan fortsätta med sin gård. Om personen kommer vid fel tillfälle, på fel dag, kan det få stora verkningar. Kompetensen som kontrollanterna måste besitta är någonting som vi lägger fram förslag om.
Ska man ha ansvar för att kontrollera framför allt produktionsstallar eller produktionsdjur bör man besitta kompetens så att man förstår hur det är. När det gäller en djurrättspolis eller djurskyddspolis lyfter vi fram förslaget att man har ett antal poliser som har ett större ansvar och jobbar med djurrättsfrågorna. Jag tror att det i sig kan höja kompetensen och minska en del problem.
Man ska också komma ihåg att majoriteten av djurskyddsanmälningarna inte gäller produktionsdjur utan gäller de så kallade sällskapsdjuren. Där är jag alltså inte speciellt orolig. Jag tror att man måste lita på djurägarna mycket mer. Över huvud taget måste vi titta på djurskyddslagstiftningen mycket mer utifrån mål och inte medel. Det finns givetvis ett tolkningsföreträde där, men det intressanta är att här har vi bönder som sköter sina djur kanske 18-20 timmar om dagen.
De besitter nog mer kompetens än den djurskyddshandläggare som kommer ut en timme om året. Det tror jag mycket väl. När det gäller frågan om beteslagstiftningen lägger vi fram förslag om en betesersättning men också om att man bör diskutera lättnader när man utformar beteslagstiftningen så att den är utformad efter verkligheten och inte efter boken.
Anders Forsberg (SD):
Tack för ett intressant anförande, Eskil Erlandsson! Centerpartiet verkar ha förstått att någonting håller på att hända. Det kanske var mot denna bakgrund som Eskil Erlandsson nyligen gjorde ett utspel i Expressen där han angrep oss för vår landsbygdspolitik.
Man kan konstatera att Centerns angrepp på oss är ungefär som att kasta sten i glashus, för under dess tid i regeringsställning, 2006-2014, fortsatte ju kräftgången för svenskt lantbruk. Med Erlandsson som minister försvann nästan 9 000 jordbruksföretag, medan självförsörjningsgraden stadigt minskade, i synnerhet vad avser den svenska köttproduktionen. När mjölkkrisen sedan slog till 2014 var svenska mjölkbönder alltför sårbara.
Vi hör en viss kritik, men frågan är om ni har förstått någonting. Ni nämner ett antal förslag, men nu har ni chansen i opposition att komma med lite fria lösningar. De förslag som ni kommer med som ska rädda landsbygden är ytterligare satsningar på biodrivmedel och interventionsköp från EU. Frågan är: Är det här räddningen för svensk landsbygd? Jag, liksom mitt parti, anser att vi framför allt måste se över de skatteförslag som ligger.
Där har Centern närmat sig en hel del av Sverigedemokraternas förslag. Men frågan är om Centern kommer med fler förslag eller om vi kommer att få se liknande förslag kring interventionsköp och biodiesel.
Anders Forsberg (SD):
Jag kan konstatera att vi är ganska överens med varandra, framför allt när det gäller de generella kostnadssänkningarna. Låt oss först återkoppla till interventionsköpen. Där har vi kanske lite olika åsikter. Jag och mitt parti tror att man riskerar att bygga upp lager som man senare får problem med. Men det fanns också andra förslag, till exempel om att man skulle kunna skjuta på momsen och arbetsgivaravgiften i tre månader.
Framför allt mjölkföretagen har ju inte något problem med momsen, för de har en utgående moms på 12 procent och en ingående moms på 25 procent. Att skjuta på skatten är snarare att bara skjuta på problemet. Man måste se på kostnadsdelarna nu, framför allt de nationella särkostnaderna. Jag hade också en fundering kring detta med svenskt biodrivmedel.
Från Centerns sida pratar man om att det finns så stora möjligheter, men bara ungefär 20 procent av de biodrivmedel som används i Sverige i dag är av svenskt ursprung. Jag förstår faktiskt inte hur det kan hjälpa det svenska lantbruket.
Anders Forsberg (SD):
Tack, Oscarsson, för ett intressant anförande! Det är intressant att höra att Sverigedemokraterna och Kristdemokraterna ligger nära varandra. Oscarsson nämner likvärdiga villkor och tar upp förslaget om betesersättningen. Från vår sida ser vi det som väldigt positivt att det finns fler partier som lägger fram förslag som liknar Sverigedemokraternas. Man kan alltid diskutera finansieringen.
Vad jag förstår finansierar Kristdemokraterna betesersättningen helt eller åtminstone till viss del genom att ta pengar från landsbygdsprogrammet. Vi väljer att skjuta till nya pengar. Betesersättningen är intressant, för jag tror att vi måste testa systemen. I Sverige är vi alldeles för rädda för överförmyndaren EU. Jag tror att vi har stora möjligheter att genomföra dem. Det var en kommentar i den delen. Min fråga gäller dieselskatten.
Jag tror inte att det undgått Oscarsson att vi är ungefär värst i klassen sett i ett europeiskt perspektiv. Frågan är vad KD vill. Vill Kristdemokraterna närma sig Europa, eller till och med Danmark? Kommer det att finnas en vilja? Kommer det konkreta förslag i framtiden? Det vore intressant att få veta.
Anders Forsberg (SD):
Ja, det var en passning tillbaka. Jag ställer väl frågan om dieselskatten igen, för jag skulle gärna vilja ha en liten utläggning om dieselskatten från Kristdemokraternas sida beträffande viljan och möjligheterna. Vad gäller beteslagstiftningen som sådan, som jag tog upp i mitt anförande och också till viss del har nämnt i replikskiftena, tror jag att det är viktigt att se över beteslagstiftningen för att modernisera den. Däremot står vi fortfarande kvar vid den. Vi anser att det är viktigt att det finns betande djur.
De värdena bidrar till ett öppet landskap och till biologisk mångfald. Eftersom jag har den bakgrund jag har är jag väl medveten om att mjölkproduktionen som sådan är förenad med en hel del merkostnader. Den lagstiftning vi har gör att det blir svårt att få betalt för dessa merkostnader. Jag skickar tillbaka frågan. Utveckla den gärna.
Anders Forsberg (SD):
Jag får tacka för föredragningen från Isak From. Det är glädjande att regeringen valde att höja återbetalningen av dieselskatten till 1,70 kronor. Ett av restalliansens kanske lite mindre goda eftermälen är väl att man lät det gå åt det hållet. Jag är glad att man väljer att återställa den.
Men man väljer samtidigt att höja skatten på diesel och bensin, så det man ger med ena handen tar man tillbaka med den andra, trots vallöften. Det var tidigare en debatt om livsmedelsförsörjningen och den utveckling som är på landsbygden. Där kan jag känna en viss oro utifrån jordbruket och skogsbruket.
Hur ser man från Socialdemokraternas sida på jordbruket? Ser man det som en verksamhet som vi ska vidareutveckla i Sverige? Vad är man i så fall beredd att göra? Är man beredd att ta ett helhetsperspektiv på frågan? Man talar väl om den nya livsmedelsstrategin. Men vi har verkligen inte sett något i nuläget, och det ska bli högst intressant att se. Jag har två konkreta frågor. Den ena gäller djurskyddslagstiftningen.
Det finns uppgifter om att det kommer en proposition i vår. Då undrar jag: Hur ser Isak From på djurskyddslagstiftningen? Är målen eller medlen de viktigaste? Det andra handlar om skogsvårdslagstiftningen. Behöver skogsägarna känna oro inför inskränkningar i skogsbruket, som man kanske gör med den regering som sitter i dag?
Anders Forsberg (SD):
Det var två frågeställningar som jag hade. Det är ändå glädjande att man nämner detta med djurskyddslagstiftningen. Jag förstår att det är ganska svårt att från Isak Froms sida i förväg gå in på förslagen, men det handlar mer om en inställning, hur man ser på detta från Socialdemokraternas sida.
Jag nämnde frågorna om både djurskyddslagstiftningen och skogsvårdslagstiftningen därför att man i regeringen trots allt sitter ihop med ett parti som inte direkt definieras som landsbygdsvänligt, i alla fall inte enligt majoriteten av dem som bor på landsbygden. Det finns förslag som regeringen har lagt som känns ganska oroande. Hur ser man från Isak Froms sida på beteslagstiftningen? Vi har haft den frågan uppe tidigare. Hur man ser man som regeringsparti på den frågan?
Behövs det en reformerad beteslagstiftning? Det vore ganska intressant i så fall.
Anders Forsberg (SD):
Emma Nohrén nämner i sitt anförande, och hon gjorde det även i en tidigare debatt, att skogsbruket kommer att behöva bli mer intensivt. Det var ganska intressanta ord för Miljöpartiets del. Man talar även om att man satsar på skogen. Men satsningar på skogen är snarare att köpa in mer skog och göra fler reservat. Jag vet inte som jag vill definiera det som en satsning på skogen.
Det kan man ha olika diskussioner om. Frågan är: Hur ser Miljöpartiet egentligen på skogsbruket? Man talar om att man är för hyggesfritt. Hyggesfritt i sig kommer även att minimera produktionen. Man talar om att man vill ha ett ökat uttag men också ett ökat skydd. På något vis är det som att ha kakan kvar men ändå äta den.
Ska vi kunna producera alla de produkter som framför allt Miljöpartiet lyfter fram, olika bränslen från skogen eller vad det kan vara, måste vi i så fall öka produktionen. Hur ställer sig Miljöpartiet i den frågan? Det vore intressant att få veta.
Anders Forsberg (SD):
Frågan som man fortfarande inte har ställt är: Klarar man av att försörja alla de saker som man vill göra från Miljöpartiets sida? Finns det verkligen utrymme för det? Det kan man alltid diskutera. När många av de andra partierna talar om frihet och ansvar verkar det som att man från Miljöpartiets sida och framför allt från miljöministerns sida talar om mer regler, mer styrning, och så vidare. Det är givetvis bra med alternativ. Det är någonting som vi kan uppmuntra över huvud taget.
Man kan konstatera att mycket av skogarna som är väldigt värdefulla helt enkelt är gamla bondskogar. Vi skriver i princip under på att de skyddsvärda biotoperna ska sparas. Men man kan diskutera när en regeringsföreträdare säger att vi behöver avsätta upp till 1 1⁄2 miljon hektar skog som ska skyddas. Det är kanske hundratals miljarder i pengar. Gör verkligen skogen störst nytta om man sätter den i reservat och skapar någon form av barrskog?
Det är vad som händer. Lämnar du till exempel ett skifte med ask, asp eller liknande och du inte gör någonting växer det efter 30, 40 år i stort sett upp barrskog där. Det är oftast den effekten vi ser. Regeringen har i dag inte ens siffror på att man klarar av att sköta reservaten. Det finns inte ens statistik på hur många reservat som sköts enligt de skötselplaner som finns. Vi har en annan syn. Frågan är: Ska det vara mer frihet och ansvar eller mer regler och styrning?
Anders Forsberg (SD):
Jag tackar Jens Holm för anförandet. Jag har lite funderingar kring skogen. Det var egentligen i förrgår som debatten var. Man kan konstatera hur mycket pengar som satsas på framför allt reservatsbildning. Om man tittar tillbaka 20 år - eftersom Jens Holm tar upp det - ser man att det har ökat ungefär 550 procent. Nästan sex gånger så mycket pengar sätts in för att skydda eller köpa in skog, så kallad skogsskötsel.
Man kan fundera på målen för en levande skog och så vidare. Det kan konstateras att många av de uppsatta målen egentligen inte är uppnåbara. Vi kan ta målet Levande skogar. Även om vi skulle ta bort all mänsklig aktivitet i dag eller i morgon skulle vi ändå inte uppnå det. Frågan är om man ska ha mål som man kan uppnå eller om man ska ha mål som är någon form av fantasifoster.
Givetvis är det bra att vi jobbar utifrån en biologisk mångfald och försöker arbeta med miljödelen, men hur långt är Vänsterpartiet berett att gå? Hur mycket skog är nog att skydda?
Anders Forsberg (SD):
Det var intressant att Jens Holm nämnde att man pratar om kvalitet i stället för kvantitet. Det tycker jag är välbehövligt och något som jag tror att vi i politiken måste utgå ifrån mycket mer. Man mäter hur mycket arealer man har och hur mycket man råkar ha av det och det, och så blir det viktigare än kvaliteten. När det gäller många av de skyddsvärda biotoperna i dag kan man konstatera att det är intressantare att ha många och mer spridda biotoper än att ha stora samlade.
Som nämndes tidigare - jag tror att det var av Ulf Berg - har vi ganska stora arealer uppe i norra Sverige som är skyddade, men i södra Sverige är andelen väldigt liten. Det påverkar och är framför allt en landsbygdsfråga. Man kan lyfta fram turismen och de andra delarna också, men skogen är trots allt en viktig resurs för vårt land. Jag har en annan fundering som det har varit en diskussion om tidigare, nämligen frihet och ansvar, eller regler och styrning. Hur ser Jens Holm på det?