Ola Johansson (C):
Jag tycker att det är glädjande att vi också i civilutskottet kan ha en debatt om synen på företagande som sådant. Med tanke på att nära nog 12 procent av den svenska befolkningen endera äger, driver eller leder ett företag skulle det vara helt naturligt.
Ändå märker vi en attityd och en misstänksamhet mot företagandet och mot dem som startar och driver företag. Inte minst har vi återfått denna misstänksamhet efter regeringsskiftet.
De snåla vindarna har börjat blåsa, speciellt runt välfärdsföretagen, skolföretagen och de små byggnadsfirmorna som lever på att skapa möjligheter för människor att använda ROT-avdraget och göra arbete i det nära näringslivet.
Alliansregeringen och de centerpartistiska näringsministrarna Maud Olofsson och Annie Lööf såg möjligheterna i småföretagen och såg bland annat till att kravet på aktiekapital sänktes en gång från 100 000 kronor till 50 000 kronor i dag.
Maud Olofsson satte som näringsminister ett mål om 25 procent regelförenklingar för företagens administrativa kostnader, men tyvärr är en regerings ambitioner en sak och myndigheternas kontrollbehov en annan. Vi nådde en bra bit men inte riktigt ända fram. Villkoren för små och medelstora företag är av största värde för att vi ska ha en hållbar tillväxt i hela landet. Fyra av fem jobb skapas i de små och medelstora företagen.
Vart och ett av dessa jobb bidrar till vår gemensamma välfärd. Det vet vi som sitter här. Men för företagen betyder det mer än så. Att starta ett företag betyder att du har en idé som du tror på, att du har ambitionen att nå ut till en marknad och möta köpare av ditt företags idé.
Du behöver någon som är villig att investera i idén, och du ska se till att det du vill sälja kan produceras i form av tjänster eller fysiska produkter. Då behövs också en utrustning av något slag som kan producera detta. Utöver detta behövs det dessutom några som är beredda att sälja din produkt, och du måste själv lägga ned det mesta av din tid. Sedan måste du också leva med risken att misslyckas, och här kommer attityderna in igen.
Det är många som startar företag, men efter tre år avvecklas 30-40 procent av de nystartade företagen, de flesta troligtvis på utövarens eget initiativ men någon gång ibland efter en konkurs med skuldsättning som följd. Detta med att starta och driva företag är i många länder något helt naturligt.
Vi behöver inte gå längre än till de kulturer som våra invandrare kommer ifrån, där ett företag är ett helt naturligt sätt att försörja sig och sina närmaste. I USA kan även en misslyckad företagsidé vara någonting som man kan se positivt på: Om inte annat har man skaffat sig en erfarenhet! Enklare regler, mindre stigma och möjlighet till en ny chans som företagare är sådant som är viktigt för Centerpartiet. Företagaren är ju också en jobbskapare.
För tio år sedan var andelen kvinnor som drev företag 5,9 procent. Nu har andelen kvinnligt företagande ökat till 7,5 procent. Det är till stor del till följd av bättre förutsättningar för företagande inom områden där många kvinnor arbetar. Tänk om vi kunde åstadkomma samma utveckling bland de utomlands födda genom lägre trösklar, enklare regler och ett lägre aktiekapital!
När jag går omkring på UF, det vill säga Ung Företagsamhets mässor, hemma i Halland slås jag av vilken skaparkraft det finns, hur man med enkla medel kan ta en idé till förverkligande och hur lite det skulle behövas för att omsätta dessa idéer i arbeten och egna erfarenheter. Men tyvärr stupar det ofta efter det genomförda UF-företaget och skolans slut. Det är en kul grej.
Det är något som skolan måste göra för att synas och få pluspoäng hos det lokala näringslivet. Kanske tar inte skolan tillräckligt allvarligt på UF-satsningarna. Om eleverna skulle tjäna en slant på sitt UF-företag får de ibland rådet att skänka bort vinsten till välgörande ändamål i stället för att själva ta hand om vinsten och återinvestera den i sin idé.
Tyvärr ser jag många exempel på att det är så vi förbereder våra unga för deras företagande. Efter denna långa plädering till företagandets lov vill jag yrka bifall till Alliansen reservation 1 om att sänka kraven på aktiekapital, den mest konkreta förenklingen för dessa unga, nyanlända, idérika och arbetsamma människor som ännu inte har lyckats skrapa ihop några 50 000 kronor.
Vi menar att det skulle stärka Sveriges ekonomi. Om man litar på företagen nämner man inte ens möjligheten till ogenomtänkt och oseriöst företagande, vilket görs i majoritetens text i betänkandet. Det är en kvarleva från den tid då alla företagare sågs på med misstänksamhet. Jag hoppas att vi inte är tillbaka dit.
I motionsfloden ser vi skiljelinjen mellan vänstern och Alliansen väldigt tydligt. Jag står naturligtvis bakom reservation 2 om snabbare registrering av nystartade bolag men utan något yrkande här i kammaren. Vi vill minska tiden det tar att få sitt bolag registrerat från 16 till maximalt 5 arbetsdagar. En bra idé kan inte alltid vänta!
Därmed förväntar vi oss också att regeringen följer upp och utvärderar det uppdrag som alliansregeringen gett till Bolagsverket att säkerställa att en sådan process med kortare registrering går att genomföra. Fru talman! Jag har själv lång erfarenhet av att arbeta i näringslivet, bland annat som konsult inom fordonsindustrin. Många av de personer som jag har arbetat med där har varit personer vars enda kapital är deras egen kompetens, drivkraft och tid.
Från sådana människor kommer tillväxt, utveckling och innovationer. Med dem byggs konkurrenskraft och skapas jobb för Sverige. Fru talman! Jag ser med stor oro på vad som händer med regeringens företagarpolitik som konsekvent missgynnar de små företagen med en ung arbetskraft som lever och verkar på landsbygden och som arbetar med småskalig tjänsteverksamhet på en lokal marknad nära sina kunder.