KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Norman (M):
De första två minuterna av Peter Perssons inlägg kan jag helt ställa upp på. Det var väl formulerat och viktigt. Vi ska ha en ordning i Sverige som ger kommunerna likvärdiga förhållanden. Jag håller också med om att i och med att verkligheten förändras och strukturer förändras måste också systemet förändras över tiden. Så har skett, och så kommer det också att ske framöver.
Jag håller också med om att det, som det är i dag, finns orättvisor, i första hand vad gäller barnomsorgen i olika kommuner. Så är det, och det behöver förändras. De synpunkter som har kommit fram frågar Peter Persson efter. I de direktiv som utredningen fick fanns det bland annat två frågor som var viktiga - förutom andra.
Den ena frågan var att göra systemet enklare än vad det är i dag, för det är ett väldigt komplicerat system. Det är viktigt av två skäl. Det ena är att det är bra om fler personer förstår och kan förklara hela systemet på ett bra sätt. Det gör det enklare för kommunerna. Det andra skälet till att det är viktigt handlar om systemets legitimitet. Vi ska bevara legitimiteten för det här fina systemet.
Därför är det viktigt att det blir enklare. Det har utredningen tyvärr inte mäktat med, vilket jag beklagar. Den andra frågan är om ett system av det här slaget kan ha tillväxthämmande effekter för hela Sverige, för alla kommuner. Om det skulle vara så är det inget bra system.
Det finns ett antal remissinstanser som påpekar just detta, att analysen vad gäller eventuella tillväxthindrande effekter inte är fullödig. Vi på departementet delar den beskrivningen.
Därför är det viktigt för oss att lägga fram ett förslag om ny kommunalekonomisk utjämning som vi är tämligen säkra på inte leder till tillväxthämmande faktorer för hela Sverige och i bästa fall leder till att vi får ett något enklare system, så att det inte blir så - vilket några har påpekat - att de två personer som kan systemet inte får färdas i samma flygplan samtidigt, för om det skulle gå ned är systemet spolierat.
Peter Norman (M):
Grunden för vårt arbete är att det ska leda till ett system som inte hämmar tillväxten. Jag är överens med Peter Persson i beskrivningen av barnomsorgen. Den är inte rättvis i dag, och den ska rättas till. De exempel som Peter Persson redovisar håller jag med om. De är säkert korrekta. Det är inte rimligt. Där är vi helt överens. Sedan må Peter Persson ha konspiratoriska tankar om varför vi inte lägger fram en proposition.
Jag kan bara tala om hur arbetet går till hos oss. Vi borrar fortfarande i tillväxtfrågan. Låt mig också ge en liten bild av vilka kommuner som vinner och vilka som förlorar. Peter Persson gör gällande att det är moderatledda kommuner i Stockholmstrakten som vinner. Ja, det finns sådana kommuner.
Men tittar man på den lista över tio kommuner som skulle förlora mest på det föreslagna systemet ser man bland dessa tio till exempel Lomma, Bräcke, Härjedalen och Partille. Det är långt från Stockholm som de kommunerna ligger. Detta är inget Stockholmsfenomen. Vi kan gå till Peter Perssons kamrater i landstinget i Västerbotten.
De skulle förlora väldigt mycket pengar på om det här systemet skulle läggas fram. Där finns ingen eufori för systemet. De som tycker att detta är bra, generellt och grovt sett, är de kommuner som skulle vinna på det, och de som tycker att det är dåligt är de kommuner som skulle förlora på det. Så ser Kommunsverige ut, och så är det säkert rimligt att det är. Vi måste ta ett ytterligare ansvar när vi ska lägga fram ett system.
Jag håller med om att det är orättvisor i dag. Men vi måste se till att det system som kommer fram inte är tillväxthämmande, och i bästa fall ska vi också skapa ett system som enklare att förstå och förklara, för det ökar systemets legitimitet. Det arbetet pågår fortfarande.
Peter Norman (M):
Jag delar denna gång i princip synen i allt det som Peter Persson säger. Jag har själv varit i Pajala, i Luleå och i Kiruna och besökt LKAB fem gånger under den tid jag har varit minister och ansvarig för bolaget. Jag ser den kraft som finns i Norrbotten. Jag håller med om att det finns en tillväxtpotential och ett tillväxtcentrum som vi i dag antagligen inte ens kan överblicka storleken av. Jag håller också med om att dagens system missgynnar vissa kommuner och gynnar andra kommuner.
Men det är ändå ett privilegium för oppositionen att inte behöva ta hänsyn till hela Sverige och tillväxtmöjligheterna, medan vi i regeringen har oket på våra axlar att försöka lösa ut även denna fråga. Jag kan bara beklaga att detta tar tid. Jag kan garantera att vi jobbar så fort vi kan. Det är möjligt att det kommer en proposition där vi hanterar hela frågan.
Det är också möjligt att det kommer en proposition där vi skär ut en bit, till exempel barnomsorgen som är extra illa behandlad i dag. Jag kan i dag inte säga när detta kommer; jag kan bara säga att vi jobbar så fort vi kan och att vi tar tillväxtfrågorna på största allvar. I grund och botten vill jag dock säga att jag ställer upp på Peter Perssons beskrivning av problemet. Jag håller med om detta. Däremot är vi inte överens om orsakerna till vår senfärdighet.
Jag vill med bestämdhet hävda att det handlar om tillväxtfrågorna och inte om någonting annat. Det tycker jag att jag har förklarat här i dag.
Peter Norman (M):
Ulla Andersson har frågat mig om jag avser att genomföra vissa förslag för att öka bankkundernas makt och minska deras bolånekostnader. I allt väsentligt delar jag Ulla Anderssons syn på att bankernas finansieringskostnader och bolånemarginaler bör vara tydliga för konsumenten. Därför har regeringen gett Finansinspektionen i uppdrag att varje kvartal analysera och redovisa hur bolånemarginaler, finansieringskostnader med mera utvecklas. Den 24 maj redovisades den första rapporten.
Det är också en rimlig begäran och i överensstämmelse med konsumentkreditlagen att bankerna ger tydlig information till kunden om villkoren och eventuella tidpunkter för ränteändringar. Kunden ges därigenom möjlighet att bevaka sin rabatt och ta ställning till om det finns anledning att initiera en omförhandling av låneavtalet. Bankerna finansierar bolån på många olika sätt, bland annat genom inlåning och genom utgivning av särskilda obligationer.
Bankernas finansieringskostnader följer alltså inte helt den så kallade reporäntan. Det är rimligt att bolåneräntan kopplas till de finansieringskostnader som banken har och att bankerna öppet redovisar vilka finansieringskostnader de har för bolånen. Vad gäller ränteskillnadsersättningen, det vill säga kostnaderna för att lösa ut ett bundet lån i förtid, håller jag med Ulla Andersson om att modellen måste ses över.
Enligt konsumentkreditlagen har banken rätt till ersättning som motsvarar skillnaden mellan räntan på krediten och den riskfria räntan ökad med en procentenhet. I den marknadsmiljö som råder har den riskfria räntan fallit kraftigt med påföljd att ränteskillnadsersättningen blivit hög. Ett arbete har därför påbörjats inom Regeringskansliet i syfte att lägga fram ett förslag på en reglering som skapar förutsättningar för en rättvis ersättning som samtidigt är enkel att förstå och tillämpa.
I sammanhanget bör nämnas att det redan i dag finns regler som vid förtidsbetalning anger att fordran ska beräknas i enlighet med god kreditgivningssed och som bland annat syftar till att åstadkomma ett rättvist resultat och därmed förhindra att kreditgivaren överkompenseras.
Peter Norman (M):
Jag vill börja med att tacka Ulla Andersson för interpellationen. Det är alltid roligt att diskutera bankfrågor med Ulla Andersson. Hon har en grundläggande kunskap och insikt och rätt omdöme i de här frågorna. Jag tycker också att vi för det mesta tycker detsamma. Om vi inte gör det så är det om inte på marginalen så oftast om lite mindre viktiga frågor.
Den rapport som vi pratar om nu, som Finansinspektionen tog fram, är en rapport som regeringen har beställt av inspektionen. De rapporterna har inte funnits tidigare under andra regeringar. Det är den här regeringen som vill blottlägga och klarlägga hur det ser ut på marknaden. Det är väl alldeles utmärkt att Finansinspektionen här visar den enorma vinstpotential som bankerna har på sina bolån.
Vi välkomnar det och tycker att det är en bra rapport med bra kvalitet. Problemet med att låta bankerna visa sina finansieringskostnader har tidigare varit att bankerna har använt olika modeller för detta. Swedbank och SE-banken har gjort det var och en för sig och räknat på lite olika sätt. Nu har inspektionen kommit med ett förslag som förhoppningsvis blir en rikslikare.
Inspektionen har nu för avsikt att träffa bankerna, både var och en för sig men också tillsammans, för att förmå bankerna att låta just den här modellen bli den som man ska använda för att jämföra finansieringskostnaderna. Det tror jag är rätt väg framåt - att försöka hitta en enda modell för att få detta att fungera. Jag tycker att idén är alldeles utmärkt, men jag tror som sagt inte att reporäntan är bra att utgå från, i och med att den är mer och mer irrelevant för bankernas finansieringskostnader.
Det gäller att hitta spetsiga, effektivare och bättre mått än vad vi har haft hittills. Beträffande SBAB är grundförutsättningarna ungefär så här: De fyra stora bankerna i Sverige har en stor fördel gentemot andra. De har billig inlåning: våra lönekonton, kort och gott.
Ni vet säkert själva att man får 0 procent, 1 procent eller 1⁄2 procent i ränta på de pengarna. Det är de stora bankernas mycket billiga finansieringskälla. Den finansieringskällan har inte SBAB i och med att SBAB inte har inlåning över huvud taget eller har jättelite inlåning.
När SBAB ska låna ut pengar måste de alltså själva låna upp på marknaden, och den upplåningen är mycket dyrare än vad bankerna kan få genom sin billiga inlåning. Därmed har SBAB svårt att konkurrera på samma villkor som de bankerna.
Vi har satt ett avkastningskrav på SBAB som är mindre än hälften av de kommersiella bankernas avkastningskrav, just för att uppnå det Hillevi Larsson vill, att vara en ordentlig konkurrensspelare på marknaden. Till skillnad mot föregående regeringar av socialdemokratisk natur har vi nu gett SBAB möjlighet att utveckla sin affär.
De bildar nu egna fonder och ska bli en fullsortimentsbank för att möjliggöra att få den inlåning som de fyra storbankerna har och därigenom bli konkurrenskraftig på marknaden. Det är så man använder SBAB för att idka konkurrens - inte att här i talarstolen eller på regeringsmöten bestämma vilken ränta SBAB ska ha. Det gäller att ge SBAB förutsättningar. Det har inte tidigare regeringar gjort, men det gör den här regeringen.
Peter Norman (M):
Jag ska svara på en tidigare fråga från Ulla Andersson som jag inte hann med förra gången. Det var om bankerna ska redovisa givna lån till kunderna. Det här tycker jag är en knepig fråga. Vi kan anta att en kund kommer in till banken, och så har räntan sänkts kraftigt. Säg att den har sänkts med en halv procentenhet! Då visar banken vilka lån man hade för några veckor sedan.
Då tycker kunden kanske att det verkar jättebra, men då kanske kunden går miste om en halv procent i och med att räntan har gått ned. Det är alltså inte så enkelt, tror jag, att man kan redovisa gamla lån, utan man måste nog i så fall bygga in det i något paket, så att man kopplar det till ränteutvecklingen. Den här enkla lösningen tror jag inte riktigt på. Carl B Hamiltons fråga om stabilitet tycker jag förstås är viktig.
Jag tror att det vi talar om i dag är att vi ska försöka få en bankmarknad som fungerar som en marknad. Ulla Andersson har rätt i sina siffror om hur lönsamma bankerna har varit i miljarder. Men låt oss omsätta detta i avkastning på eget kapital. Det låter ohyggligt mycket med miljarders miljarder. Men SE-banken hade till exempel 2009 en avkastning på 3,2 procent, och det är ändå bara tre år sedan.
Förra året var avkastningen i banksektorn 12 procent på eget kapital. Swedbank har de senaste fem åren haft 8,4 procent. Det är hyfsat höga avkastningar men inte astronomiska avkastningar. Däremot visar Finansinspektionens rapport att just bolånen är det väldigt hög vinst på. Lösningen på det här är förstås att försöka få in fler banker. Vi har fler banker.
Öppnar man en morgontidning ser man att det säkert är 15 banker som ger bolån. I och med kapitaltäckningen nästa år får de fyra stora bankerna extra pålagor, vilket gör konkurrenssituationen för mindre banker mycket bättre. Det hoppas jag kan stärka konsumenternas ställning.
Peter Norman (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att säkerställa att Postnords förberedelsearbete av en börsintroduktion stoppas. Den svenska staten äger Postnord tillsammans med den danska staten. Det aktieägaravtal som ingåtts mellan den svenska och danska staten innehåller en bestämmelse om att bolaget ska säkerställa att det är börsmässigt.
Att vara börsmässigt innebär att ett bolag är attraktivt för investerare, det vill säga det säkerställer långsiktig lönsamhet och värdetillväxt samt en ekonomisk rapportering med en hög grad av transparens. Detta är egenskaper som är positiva för staten som ägare oavsett om man långsiktigt kvarstår som ägare eller inte. Även en god servicenivå och nöjda kunder är nödvändiga för att bolaget ska nå en långsiktig lönsamhet.
Det finns alltså inget motsatsförhållande mellan dessa faktorer och börsmässighet, tvärtom.
Peter Norman (M):
Tack för frågan, Eva-Lena Jansson! Det här tycker jag är ett av de finaste bolagen i vår bolagsportfölj. Däremot är det lite svårt att svara på Eva-Lena Janssons frågor. I och med att det inte pågår någon börsintroduktion har jag svårt att avbryta eller påheja någon sådan. Så är det, och jag hoppas att Eva-Lena Jansson tar mitt ord för vad det är. Det skulle vara svårt att i smyg börsintroducera Posten.
Nu har vi ett beslut i riksdagen som vi ska hålla oss till. Vi ska inte börsintroducera Posten, och det kommer inte att ske i lönndom. Så ser sakfrågan ut. Jag tror att man måste ha klart för sig att Posten just nu håller på med en våldsam omstrukturering. Den går ännu fortare i Danmark än den gör i Sverige. Mängden pappersbrev går ned dramatiskt och förväntas gå ned ännu mer framöver.
Man skickar fler meddelanden med e-post. I Danmark skickar myndigheterna sedan ett år eller två till exempel bara elektronisk post till sina medborgare. Pappersbrev godkänns inte. Så långt har vi inte kommit i Sverige än, så Danmark ligger lite före oss. Under den här omställningen blir det turbulens i bolaget, och man drar ned personalstaten - konstigt vore det annars, tycker jag.
Däremot pågår inte själva börsintroduktionsarbetet, men att göra ett bolag börsmässigt handlar om att göra det så bra som det kan bli. I min värld handlar det om att man har nöjda medarbetare, nöjda kunder, ordning och reda i bolagets finanser, en bra verksledning och så vidare.
Jag har besökt Posten på plats två gånger under mina knappa två år som ansvarig bolagsminister. Jag är imponerad av Postens arbete. Jag tycker att de gör ett väldigt bra arbete. Dessutom finns det med i våra krav till Posten att det ska vara en dags leverans för 85 procent av posten.
Posten ligger mellan 93 och 96 procent, alltså väl över detta mål. Jämfört med andra länder är svenska Posten, tycker jag, ett föredöme för många. Jag kan också konstatera att det första kvartalet det här året bräckte Posten sitt mål med 10 procentenheter. Man delade alltså ut 95 procent av posten inom en dag.
Naturligtvis kan det vara så att vissa människor kommer i kläm om posten av något skäl inte delas ut. Det är förstås beklagligt. Men jag kan inte påstå att Posten i sina övergripande roller har fallerat. Tvärtom når man högt över sina mål. Det är ett fint företag. Så är det med Posten.
Vad gäller börsintroduktion av andra bolag var regeringen tydlig i sin valplattform om att SBAB, Telia och Nordea var de bolag som man hade pratat om att sälja. Nu har vi fått ett majoritetsförhållande i riksdagen mot SBAB, så det är inte aktuellt. De företag som är aktuella är Telia och Nordea och inga andra. Jag hoppas att jag har gjort klart tidigare i mitt anförande att det att göra sig börsmässig är någonting helt annat än att göra en börsintroduktion.
Det är bra för bolaget, det är bra för ägarna, det är bra för kunderna och det är bra för de anställda.
Peter Norman (M):
Det rimliga är väl ändå att Eva-Lena Jansson frågar postchefen vad han menar med sina uttalanden. Jag har svårt att tolka det. Jag vill dock hävda att det att göra bolag börsmässiga är bra för bolaget, bra för kunderna och bra för ägarna. Svaret på frågan om andra bolag arbetar med att vara börsmässiga - inte att förbereda börsintroduktion, för det är två helt olika saker - är att jag verkligen hoppas att de gör det.
Det är det bästa sättet att bibehålla kapitalet och göra bolaget affärsmässigt och professionellt. Vi ska vara klara över att det här är nio och en halv miljon svenskars företag. Det är 61 000 kronor per person ungefär som vi har i de statliga bolagen. Det är den största förmögenheten eller sparandet som de allra flesta människor har i Sverige. Att leka med de pengarna är totalt oansvarigt.
De bolag som svenska folket har sina pengar i ska utvecklas väl och avkasta gott till statsmakten. Vi har tillsammans med Post Danmark valt att 10 procent ska avkastas på eget kapital. Jag tycker att det är en rimlig avkastning.
Däremot är det förstås så att när Posten helt förändrar sin verksamhet - antalet pappersbrev går ned våldsamt och man ska hitta andra områden att verka på, paket eller vad det nu kan vara - är det en stor mängd människor som kommer att fara illa, till exempel de som inte kan behålla sina jobb, som kanske blir utan jobb eller ska omskolas.
I en sådan omställning blir det turbulent kring bolaget, och då måste man ha full respekt för att det är på det viset. Nu är det inte alls så som Eva-Lena Jansson säger, att det enda som vi begär är att företaget ska vara börsmässigt. Det vi begär är naturligtvis först och främst att man ska upprätthålla postlagen. Dessutom har vi operationaliserat måtten så att 85 procent av breven ska komma fram inom ett dygn. Man levererar 93-96 procent. I dag är man på 95 procent.
Återigen: Jag tycker att vi ska vara glada över att postverksamheten fungerar väl. Medarbetarna på Posten gör ett fantastiskt jobb. Jag vill inte vara med om att smutskasta det bolaget, tvärtom. De gör ett extraordinärt fint arbete, till exempel lantbrevbärare som är ute i kölden och snön på vintern och allt vad det nu kan vara. Vi ska hylla dem som goda medarbetare. De är jätteduktiga. Vi har ett jättefint postverk som vi ska vara stolta över.
Men att göra ett bolag börsmässigt tror jag är bra för bolaget, bra för de anställda och bra för kunderna.
Peter Norman (M):
Det blir en viss upprepning i och med att jag får frågor som jag redan försökt svara på. Men jag kan göra det igen. Vi ger inte styrelsen enbart i uppgift att de ska vara börsmässiga. De har ett stort antal andra uppgifter, till exempel att upprätthålla lagstiftningen om postutdelning och operationalisera så att 85 procent av breven ska vara utdelade inom ett dygn.
Vad det kokar ned till tror jag är att jag och Eva-Lena Jansson har olika uppfattningar om huruvida börsmässighet är bra för ett företag. Om ett bolag ska vara värt mycket och uppfattas som ett serviceinriktat bolag måste man ha kunder, medarbetare och ägare som är nöjda, tror jag.
Man ska ha tre starka maktcentrum: stark företagsledning, stark styrelse och starka ägare. Jag tycker att vi har det i Posten. Vi har en väldigt skicklig företagsledning, tycker jag. Vi har väldigt skickliga medarbetare i Posten som vi kan vara stolta över. Det är inte så att vi på något sätt negligerar det beslut som har fattats i riksdagen.
Börsintroduktion och att vara börsmässig är i alla fall i min värld två helt olika saker. Det pågår naturligtvis ingen börsintroduktion av Posten, eftersom riksdagen sagt vad den sagt. Däremot tror jag att det är bra för Posten, medarbetarna, kunderna och ägarna om bolaget blir börsmässigt.
Peter Norman (M):
Pia Nilsson har frågat mig vilka åtgärder regeringen kommer att vidta för att minska det ökade behovet av ekonomiskt bistånd. Höstens fördjupade skuldkris i euroområdet har slagit hårt mot Sverige och gjort att tillväxtutsikterna dämpats. Sämre konjunkturutsikter i skuldkrisens spår försvagar utvecklingen på arbetsmarknaden. Detta ska motverkas.
När länder i Sveriges omvärld tvingas skära ned i välfärden och höja skatter för hushåll och företag kan Sverige genom aktiva insatser för jobb, omställning och företagande dämpa nedgången på arbetsmarknaden och aktivt motverka att arbetslösheten biter sig fast på en hög nivå. En fast förankring på arbetsmarknaden är det bästa sättet att inte behöva vara beroende av bidrag. Sedan 2006 har över 200 000 jobb skapats. Genomförda reformer för att få fler i arbete har således haft betydande positiva effekter.
Men det behövs fler vägar till arbete, särskilt för dem som står längst från arbetsmarknaden. Alla ska ha möjligheter att delta i arbetslivet utifrån sina förmågor och förutsättningar. Både skattesystemets och socialförsäkringarnas utformning påverkar drivkrafterna för arbete. Därför kommer regeringens politik även fortsättningsvis att vara inriktad på att stärka arbetslinjen. Ett utbildningssystem av god kvalitet är grundläggande för att förbättra arbetsmarknadssituationen för unga.
Flera reformer har genomförts, och det är nu viktigt att följa upp att de ger avsett resultat. Regeringen fortsätter arbetet med att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och att stärka svaga gruppers ställning på arbetsmarknaden.