KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Larsson (KD):
När nu Eva Olofsson tar Stockholmsexemplet som det goda exemplet och säger att hon inte vill något mer förstår jag faktiskt ingenting, inte heller vad som är anledningen till interpellationen, för detta är ju vad jag också har sagt. Stockholmsexemplet, den inventering som man här har gjort, var precis vad jag framhöll i mina kommentarer efter att Piteåfallet hade avslöjats. Varje kommun måste göra sin egen inventering och sin egen behovsbedömning.
Det är därför jag inte vill ha centralt fastställda normer, för det blir så fel. Det slår tokigt ute i den kommunala myllan. Kommuner har olika äldreboenden och är olika. Var och en av kommunerna måste göra sin hemläxa. Det är jag högst angelägen om, och den synen delar vi. Dessutom har vi från regeringens sida med hjälp av kvalitetsmedel stimulerat en utveckling av demensvården.
Vi har infört öppna jämförelser där vi kan bedöma och jämföra kommuner och äldreboenden och se vilka som håller en god kvalitet. Vi kan låta de goda exemplen lysa och låta olika boenden lära av varandra, också när det gäller organisation. Det handlar ju om hur man använder personalen så klokt som möjligt, så att det kommer de äldre till del så mycket som möjligt. Det är också en viktig del att vi frågar de äldre själva.
Sedan har tillsynen en central roll. Kommunerna ska leva upp till det som står i lagstiftningen, och de ska leverera, så att de äldre kan känna sig trygga och säkra på att få en god äldreomsorg. Här finns brister. De ska uppenbaras och åtgärdas.
Maria Larsson (KD):
Maxtaxan konstruerades en gång i tiden av Socialdemokraterna. Man valde bort att ha med maten i maxtaxan. Jag har inte sett något sådant förslag från Socialdemokraterna heller. Interpellanten kanske skulle börja med att föra diskussionen inom sitt eget parti.
Precis som jag utvecklade i svaret skyddar maxtaxan genom både förbehållsbeloppet, som inkluderar skäliga kostnader för livsmedel, och högkostnadsskyddet. Det finns alltså möjlighet för alla äldre att inom ramen för bestämmelserna rymma utgifter för mat.
Det jag däremot håller med interpellanten om och som är viktigt att påtala är att skillnaderna i kostnaderna mellan kommunerna kan se orimligt stora ut. Det är naturligtvis en mycket intressant fråga eftersom kommunerna inte får ta ut mer än det som är självkostnadspris. Då är det viktigt att kommunen kan redovisa sina kostnader.
I de kommuner där det är höga kostnader ska man absolut be att få upp redovisningarna på bordet, så att kommunen verkligen håller sig inom ramen för det kommunallagen föreskriver. Jag skulle vilja ser mer av kreativitet när det gäller matleveranser till äldre. I Östersund finns ett flertal utförare som kan leverera mat, och sedan samordnas distributionen.
Då kan också äldre välja utifrån olika prisklasser. Där har faktiskt den kommunala maten tappat mycket. Det var tidigare 82 procent som använde maten från kommunen, nu är det nere i 31 procent. Det har funnits andra aktörer som har presterat och levererat mer prisvärd mat, mat med bättre kvalitet eller bättre innehåll som har tilltalat de äldre mer.
Jag skulle vilja se mer av den typen av utveckling i fler kommuner så att våra äldre får vad de längtar efter, det som de har som smakminnen från förr och vill ha lite oftare. Själv ska jag önska mig kroppkakor hela livet, och jag hoppas få dem också när jag blir äldre.
Maria Larsson (KD):
Tack för debatten i en angelägen fråga! Maten är central och viktig under alla livets skeden, och det tilltar faktiskt ju äldre vi blir. Det blir mer och mer intressant med mat. Det är viktigt att man får mat man tycker om.
Man behöver äta, och man behöver speciellt mycket näringsintag när man har varit sjuk eller har behov av energitätad mat.
Erfarenheterna från dem som arbetar med olika aktörer har varit att det tar tid att formulera kvalitetskraven från början, men om man gör det på ett rätt och riktigt sätt får man också stora möjligheter att välja glutenfri kost, laktosfri kost, skonkost, konsistensanpassad kost. Det har växt fram hos de olika aktörerna.
Jag efterlyser mer fantasi och mer kreativitet på matområdet till gagn för de äldre. Jag tycker att man ska kräva en öppen redovisning från kommunerna. Man kan överklaga beslut om man till exempel inte vill använda sig av matleveranser utan i stället vill använda sig av hemtjänst som köper in och lagar mat. De alternativen finns i dag.
Det är viktigt att vi berättar för våra äldre vilka rättigheter och möjligheter de har. Maten är central för hälsan och för livskvaliteten, inte bara maten utan också möjligheten till måltidsgemenskap.
Maria Larsson (KD):
Jag är också glad över den stora samsyn kring en restriktiv alkoholpolitik och nolltolerans mot narkotika som har funnits här i riksdagen och i den allmänna opinionen i Sverige under en mycket lång tid. Det har tjänat oss väl med en bra uppslutning kring restriktiviteten, någonting som i dag väcker internationellt intresse.
Vi har många besökare från andra länder som tittar på både vår narkotikapolitik och vår alkoholpolitik och vill lära av Sverige och de erfarenheter vi har på detta område. Det är väldigt glädjande. När det handlar om utredningen kring gårdsförsäljning är det riktigt att vi fick ett första förslag i utredningen inför en ny alkohollagstiftning.
Men vi fick också i remissvaren en hel del kritik mot hur utredningen hade gjorts när det gäller gårdsförsäljning. Man menade att utredningen inte till fullo hade analyserat den finska modellen, som i mycket har tjänat som modell när vi har talat om gårdsförsäljning, och att inte alla stenar var vända. Då tyckte vi att det var angeläget att titta på den frågan en gång till. Det är aldrig farligt att vända på stenar och ta reda på hur saker och ting förhåller sig.
Men vi skrev mycket tydligt att det handlar om att inte riskera folkhälsan eller försäljningsmonopolet och att det ska vara förenligt med EU-rätten. Det var anledningen till att den andra utredningen kom till. Vi fick då ett förslag som tydligt säger att den finska gårdsförsäljningsmodellen inte är framkomlig. Efter att ha benat upp det här och vänt på alla stenarna konstaterar man det i denna utredning.
Den modell som vi hade tittat på är inte förenlig med EU-rätten, slår man fast.
Man inför också begränsningar av hur mycket varje etablering får sälja. Som sagt är det ett mer omfattande förslag än vad direktiven gav vid handen. Men från utredningens sida hävdar man att det är förenligt med såväl EU-rätten som försäljningsmonopolet och folkhälsan. Det var själva grunderna för utredningen.
Det här är på remiss, och remisstiden går om jag minns rätt ut den 15 juni. Jag skulle vilja återkomma till vad jag sade inledningsvis: Det är aldrig farligt att lyssna på vad människor tycker. Det är en angelägenhet för en regering att ha stora öron och lyssna in så många synpunkter som möjligt. En klok regering gör det. Sedan ska man bestämma sig och besluta utifrån alla de synpunkter som finns vid handen.
Då är min ingång i det beslutsfattandet att vi inte kommer att fatta några beslut där vi riskerar försäljningsmonopolet eller folkhälsan. Vi lägger självklart inte heller fram några förslag som inte är förenliga med EU-rätten.
Maria Larsson (KD):
Christer Engelhardt är en erfaren politiker som har varit med länge, men det är ändå en del konspirationsteorier som framläggs här och som förtjänar att bemötas. Med tanke på hans långa erfarenhet blir jag dock lite förvånad över att han inte har förståelse för att en utredning arbetar självständigt.
När vi har tillsatt utredningen och skrivit direktiven är det upp till utredningen att arbeta under självständiga former och komma tillbaka med ett förslag enligt utredningsdirektiven. Som statsråd är man inte inne och petar i processen under tiden. Man ska ha respekt för att de personer som är tillsatta och de direktiv som är givna kan fungera på ett självständigt och bra sätt.
Det är alltså naturligt att en utredning arbetar på ett självständigt sätt. När man tar emot en utredning är det också rimligt att man ger någon form av kommentar, men det naturliga och vanliga förfarandet är också att man skickar ut något på remiss. Det är åtminstone ett kännetecken för vår regering, och jag tycker att det är oroväckande om Christer Engelhardt inte tycker att förslag ska skickas på remiss.
Då står vi ju där igen utan att människor har fått tycka till och säga sin mening om förslagen. Det tycker jag är farligt. När man sedan ska fatta beslut utifrån alla de synpunkter som har lämnats in kommer den stora uppgiften för regeringen.
För mig som politiker är det ett honnörsord att också vara lyssnande, och jag beklagar att Christer Engelhardt inte tycker att man ska lyssna om man har fått ett förslag som inte till fullo överensstämmer med det som man kanske hade väntat eller tänkt sig. Jag tycker att det är min plikt som politiker att alltid vara lyssnande. Sedan behöver jag inte tycka likadant.
Säkert kommer det att finnas remissinstanser som tycker både si och så, men att sända ut förslag på remiss och lyssna på synpunkter är en bra signal på att vi vill ha frågan allsidigt belyst. Sedan kommer uppgiften för oss att bestämma hur vi vill göra fortsättningsvis.
Jag kan gärna upprepa, så att vi lämnar alla konspirationsteorier därhän, att hur vi går vidare i den här frågan handlar om ett bevarande av Systembolaget. Vi är inte i något parti beredda att riskera ett systembolag som är väldigt uppskattat av svenska folket. Vi är inte heller beredda att riskera folkhälsan. Det är utgångspunkterna för vårt beslutsfattande. Låt oss nu se vad remissomgången ger. Återigen: Det är aldrig farligt att lyssna.
Jag hoppas att också det socialdemokratiska partiet vågar lyssna.
Maria Larsson (KD):
Remisstiden går ut den 15 juni. Vi har skickat ut utredningens förslag till 110 remissinstanser. Det är alltså en omfattande remiss. Det är många som har möjlighet att vara med och säga sitt. Det är alltid rimligt och riktigt att lyssna på vad remissinstanserna säger. Har man haft en utredning som har arbetat fram sitt förslag under en lång tid är det rimligt att lämna ut det till allmän belysning och bedömning.
Sedan ska regeringen fatta sitt beslut, och vi får säkert anledning att återkomma i den här frågan. Systembolaget kommer att också fortsättningsvis finnas kvar i Sverige. Det kan Christer Engelhardt vara fullständigt övertygad om. Vi kommer att värna folkhälsan i alla de beslut som vi fattar på det här området. Tack för debatten!
Maria Larsson (KD):
Elin Lundgren var i sitt avslutande anförande inne på frågan om barnen. Jag har inte hunnit säga så mycket om barnen, men barnen har varit en starkt prioriterad grupp i vårt arbete under de föregående fyra åren. Insatser till barn som lever i en hemmiljö där det finns riskbruk eller missbruk är något som vi satte i gång dag ett.
Det har funnits pengar att söka för kommuner för att utföra detta, ibland via intresseorganisationer, vilket vi har uppmuntrat till. Jag kan dess värre beklaga att en hel del av de pengarna har blivit över och att det inte har kommit i gång i kommunerna i den utsträckning som vi hade önskat. Kommunerna har ansvar för att se till att alla barn har en god och trygg uppväxt.
Till det har vi medverkat med en stark lagstiftning, en socialtjänstlag. Vi vill se mer av den här typen av insatser. Det är föredömligt att många organisationer jobbar med barnperspektivet. Vi uppskattar mycket de samarbetspartner vi har. Det gäller inte minst IOGT-rörelsen som varje jul troget är ute och samlar namnunderskrifter för en vit jul, något som jag brukar skriva under.
Jag vill verkligen uppmana alla vuxna i Sverige att tänka till så att det blir en bra jul för alla barn och skriva under. Det finns många positiva trender, men jag håller med de talare som har sagt att vi aldrig får slå oss till ro när det gäller de här frågorna. Vi kan glädjas över att trender, resultat och kurvor går åt rätt håll, men vi måste hela tiden vara på alerten.
Något som är viktigt för mig den kommande mandatperioden är att få fram fler metoder som vi vet har evidens och är verkningsfulla i det drogförebyggande arbetet. Vi vet att Ansvarsfull alkoholservering, där vi jobbar aktivt mot krogarna, har haft betydelse. Mer av den typen av metodutveckling är till gagn för hela Sverige. Arbetet kommer att fortsätta i hela Sverige de kommande fyra åren. Resurserna finns på plats.
Vi ska göra ett så bra arbete som möjligt, också mot bakgrund av Riksrevisionens rapport.
Maria Larsson (KD):
Sven-Erik Bucht har frågat justitieministern vilka resurser rättsväsendet har för att stävja nätdroger samt om Sverige har en bristande lagstiftning för att stävja problemet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. För att börja med frågan om lagstiftningen så har regeringen nyligen överlämnat en proposition till riksdagen med en rad förslag när det gäller insatser mot de så kallade nätdrogerna.
Statens folkhälsoinstitut får i uppdrag att förstärka sitt arbete med att bevaka utvecklingen av nya substanser på missbruksmarknaden. Statens folkhälsoinstitut får också tillsammans med Läkemedelsverket en förordningsreglerad rätt att köpa in varor som saluförs på bland annat Internet för att låta analyser dem i syfte att undersöka innehåll och aktiv substans. Syftet är att få till stånd en effektivare bevakning av nya droger.
I propositionen finns också ett förslag till en helt ny lag som möjliggör för polis och tull att omhänderta och förstöra sådana ämnen som är på väg att klassas som narkotika eller hälsofarlig vara men där beslut och ikraftträdande ännu inte är klart. Förra mandatperioden tillfördes rättsväsendet drygt 5 miljarder kronor i varaktiga anslagsökningar.
Det är den mest omfattande satsning som gjorts någonsin på de rättsvårdande myndigheterna. Av dessa tillskott har polisen fått 2,5 miljarder kronor. Resursförstärkningarna skapar goda förutsättningar för att bedriva en bra och effektiv verksamhet och har möjliggjort en kraftig ökning av antalet poliser.
Ökade resurser till såväl polis som åklagare stärker möjligheterna att både förebygga och utreda alla typer av brott även när det gäller drogförsäljning via Internet. Därtill förbereder regeringen för närvarande en strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobaksområdet för den kommande femårsperioden, den så kallade ANDT-strategin.
I en strategi om ANDT så ingår bekämpningen av nätdroger som ett viktigt område vid sidan av de andra områden som tas upp när det gäller att utveckla en effektiv och samordnad brottsbekämpning av den illegala handeln samt att utveckla en effektiv samverkan av det drogförebyggande arbetet. För den kommande fyraårsperioden har regeringen avsatt drygt 250 miljoner kronor per år för insatser inom strategins ram.
Jag kan försäkra Sven-Erik Bucht att jag tar mycket allvarligt på narkotikafrågan och att jag också i fortsättningen kommer att göra allt som står i min makt för att komma till rätta med det tilltagande problemet med de så kallade nätdrogerna.
Maria Larsson (KD):
Tack, interpellanten, för välvilliga och goda ord! Det är en gemensam angelägenhet. Jag är väldigt glad att kunna säga att det har funnits en väldigt bra uppställning hos politiska partier i den här kammaren kring narkotikapolitiken. Det är en gemensam kamp vi har att föra, och vi har alla tagit den på allvar. Jag känner mig väldigt glad över att vi har fått den här propositionen på plats. Jag tror att den kan göra skillnad. Vi lever med ständigt nya utmaningar.
En av de utmaningar som verkligen har vuxit i storlek är nätdrogerna. Det finns helt nya medier för att marknadsföra droger som inte är tillåtna utan olagliga. Därför har detta varit ett angeläget arbete, och jag har försökt hasta det så mycket som möjligt. Det innehåller också saker som naturligtvis är lite spektakulära i visst mått, men de är nödvändiga för att det ska vara en jämbördig kamp.
Det gäller till exempel att låta en myndighet köpa in olagliga substanser. Det är inte den alldeles enkla och framkomliga väg som man kanske först tänker på, men det är en nödvändig väg. Det gäller också att låta polis och tull omhänderta varor som ännu inte är klassificerade som olagliga. Beredningen och processen när det gäller den här lagstiftningen har gått ganska bekymmersfritt. Jag känner mig väldigt glad för att Lagrådet tycker att den här lagstiftningen är okej ur juridisk synvinkel.
Nu är vi nästan framme. Jag tror att den här lagstiftningen kommer att väcka uppseende och uppmärksamhet, inte bara i Sverige utan också internationellt. Den kan vara lite prejudicerande. Det internationella samarbetet är centralt och viktigt. Vi kan också se att utmaningarna inte på något sätt är slut. De kommer att förfinas, precis som Sven-Erik Bucht är inne på. Man kommer att försöka hitta nya vägar därför att det finns pengar att tjäna.
Här finns det många som tjänar mycket stora pengar på att ungdomar och andra väljer att pröva den här typen av droger. Det handlar om att bekämpa den illegala handeln och också om att stå för ett drogförebyggande arbete där vi kan opinionsbilda om vikten av att många ungdomar, alla ungdomar, väljer att avstå från den här typen av riskutsättande.
Vi har dess värre haft ett antal olyckliga dödsfall därför att ungdomar har prövat droger som man inte riktigt vet vad de innehåller och som är köpta via Internet. Jag ser detta som en väldigt allvarlig problematik. Jag är glad över att det finns en så stark uppslutning och att Sven-Erik Bucht så tydligt har deklarerat sitt stöd för den här propositionen. Jag tror att den leder oss en bra bit på vägen. Jag tror att den kommer att uppmärksammas också internationellt.
Jag är naturligtvis inte så naiv att jag tror att vi har löst hela problemet, men jag tror att detta kommer att vara ett viktigt verktyg framöver.
Maria Larsson (KD):
Låt mig nämna något om vikten av att vi för kampen även internationellt. Vi ser i dag en ny internationell debatt med fler legaliseringsförespråkare på banan. De vill legalisera exempelvis cannabis och även andra preparat. Också det är en kamp som vi har att föra. Jag ser det nationella arbetet som ytterst viktigt, men också det internationella.
Här har vi deltagit aktivt inom både WHO:s och EU:s ram för att föra upp dessa frågor och ha en diskussion om dem. Tyvärr finns här inte en politisk samsyn.
Jag tror att det kommer att vara en av de stora utmaningarna under de kommande fyra åren, för vi står nu vid ett vägval där legaliseringsivrarna hoppas kunna ta mer mark i anspråk. Därför måste vi vara många som bildar en motkraft till det. Vi hade nyligen folkomröstningen i Kalifornien som, tack och lov, slutade med att man sade nej till en legalisering av cannabis.
Men förespråkarna för en legalisering tar ny sats och tänker återkomma. Det är alltså en diskussion som förväntas pågå mycket länge internationellt, och då måste vi vara rustade, beredda att gå i bräschen och föra diskussionen och kampen. Det gäller internationellt och naturligtvis också nationellt. Internet är en fantastisk uppfinning.
Den är användbar till mycket som är bra men också till en hel del sådant som inte medför bättre livsomständigheter för människor vare sig i vårt land eller i andra länder. Jag ber att få tacka så mycket för debatten. Det var trevligt att möta Sven-Erik Bucht i en interpellationsdebatt. Vi kanske får anledning att återkomma i detta ämne.
Jag tackar också för supporten till en lagstiftning som kommer att vara mycket betydelsefull och ett verksamt redskap för såväl tull som polis. Lagstiftningen kommer att öka våra möjligheter att snabbare få till stånd en klassificering av de nya preparat som ständigt dyker upp.
Maria Larsson (KD):
William Petzäll har frågat mig om jag avser att verka för att i större utsträckning utveckla skadereducerande åtgärder inom beroendevården och öka likvärdigheten i vården över landet. William Petzäll har även frågat mig hur jag ställer mig till att införa ett nationellt sprututbytesprogram och till att läkemedelsbehandling för opiatberoende omfattas av vårdgarantin. Petzäll frågar också hur jag ställer mig till krav på konsekvensutredningar vid ofrivilliga utskrivningar från sådana program.
När det gäller läkemedelsbehandling för opiatberoende i form av Metadon eller Buprenorfin vill jag börja med att klargöra att detta är en evidensbaserad behandling i enlighet med Socialstyrelsens riktlinjer för missbruks- och beroendevården och att utformningen av sådana program regleras i föreskrifter som beslutas av Socialstyrelsen.
Redan 2008 gav regeringen Socialstyrelsen i uppdrag att se över dessa föreskrifter och om nödvändigt revidera dem, för att inte personer med opiatberoende ska uteslutas från sådan behandling i strid med vetenskap och beprövad erfarenhet. Efter denna översyn reviderades föreskrifterna i mars 2010.
Landstingens ansvar att tillhandahålla likvärdig vård oavsett var i landet man bor gäller för denna patientgrupp på samma sätt som för andra patientgrupper. Socialstyrelsen konstaterade i en granskning som genomfördes för ett antal år sedan bland annat bristande tillgång till läkemedelsbehandling för opiatberoende i flera landsting och riktade följaktligen kritik mot dessa.
Socialstyrelsen har tillsynsansvar över hälso- och sjukvården, vilket naturligtvis omfattar även denna verksamhet. Även sprututbytesprogram är ett ansvar för landstingens hälso- och sjukvård. I Missbruksutredningens betänkande föreslås att landstingen själva ska kunna besluta om att införa sådana program. Missbruksutredningens samtliga förslag bereds nu inom Regeringskansliet.
Sammanfattningsvis: Missbrukar- och beroendevården ska på samma sätt som all övrig hälso- och sjukvård och socialtjänst kunna erbjuda en bred palett av såväl psykosociala som medicinska stöd- och behandlingsinsatser utifrån varje individs specifika behov.
Maria Larsson (KD):
Låt mig först säga att den nolltolerans mot narkotika som har funnits länge i Sverige i bred politisk enighet har tjänat oss väl. Vi har i vårt land - åtminstone tidigare, för vi har lite oroande tendenser just nu - färre ungdomar som prövar narkotika och färre som fastnar i ett narkotikamissbruk i internationell jämförelse.
Forskare som har tittat på detta säger att den konsensus som har funnits i samhället kring de här frågorna har hjälpt till att stödja den nolltoleransen. Jag vill bestämt påstå att den narkotikapolitik som sedan länge har legat fast i Sverige har tjänat Sverige och dess befolkning väl.
Sedan vill jag hålla med William Petzäll om att missbrukarvården i dag inte är fullständig och inte fungerar bra i alla avseenden. Det var därför som jag tillsatte Missbruksutredningen - jag såg att det fanns brister.
Det är också därför som utredaren på vårt uppdrag har tittat även på de frågor som William Petzäll berör, nämligen bemötande, att man kan uppleva att man inte blir lyssnad på och inte respekterad som individ i mötet med vården.
Just därför skrev vi in betydelsen och vikten av att den som behöver vård och hjälp också ska ha ett inflytande över typ av vård, när behandlingen ska sättas in och så vidare - att titta på brukarinflytandet i kontakten med vården. Om man har motivationen på plats är det klart att förutsättningarna att få en lyckad vård och behandling är mycket större.
Jag tycker att man har bortsett från det faktumet under lång tid och ofta behandlat en person med en missbruksproblematik kanske på ett nedlåtande sätt och ett icke respektfullt sätt. Genom att skriva direktiven på det sättet ville jag tydligt markera att vi måste ändra synsätt. Läkemedelsassisterad behandling är en vedertagen behandlingsform.
Det finns en evidens om den. Det finns inga som helst restriktioner, men beslutet att använda den ligger inte på regeringsnivå utan på landstingsnivå. Det vi nu gör i vår nya ANDT-strategi är att vi ser på de olikheterna och säger att det måste bli en större likhet över landet.
Behandlingen förekommer inte i förhållande till den problematik som finns inom respektive län. Men problematiken ser också olika ut på olika håll i landet, och det är anledningen till att de som är ansvariga för vård och behandling, nämligen landstingen, måste fatta egna beslut utifrån den egna problematiksituationen i det egna länet.