KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sofia Damm (KD):
Beslutanderätten i arbetsmarknadspolitiska frågor ska inte ligga på EU-nivå. Arbetsvillkorsdirektivet är bara ett av flera EU-förslag som i olika grad undergräver svenska arbetstagare och arbetsgivare.
Arbetsvillkorsdirektivet och flera andra förslag som ligger i pipelinen för att antas och implementeras har alla sin grund i den sociala pelaren, som vi kristdemokrater varnade för under hela EU-valrörelsen 2019. Vi försökte säga att det kommer att leda till lagstiftningsförslag som skulle inskränka den svenska modellen.
Svaret vi fick var att den sociala pelaren inte alls skulle leda till ny lagstiftning. Men nu står vi här och det som avfärdades som skrönor har faktiskt blivit verklighet. Det är ett faktum att EU-kommissionen helt enkelt har tagit den sociala pelaren som förevändning för mer arbetsmarknads- och välfärdslagstiftning på EU-nivå.
Vi menar att när nu detta direktiv ligger på bordet för att implementeras i svensk rätt finns det ingen anledning att det ska överimplementeras. Fru talman! I direktivet finns en möjlighet för medlemsstaterna att besluta att inte tillämpa direktivet för vissa deltidsarbetande arbetstagare. Det undantaget tycker vi att vi ska utnyttja, så att den svenska modellen i stället kan få utrymme att verka där. Vi behöver implementera direktivet.
Men det hade varit önskvärt om regeringen hade tillvaratagit en del av de synpunkter som lyfts av olika remissinstanser när det gäller implementeringen av direktivet. Vi kan också beklaga att utskottet inte håller med oss om detta. Det gäller bland annat dem som arbetar högst tre timmar per vecka under en referensperiod på fyra veckor, alltså deltidsarbetande arbetstagare. Det skulle ge möjlighet för småföretag att anställa lättare.
Vi kan bara hoppas att kommande förslag på området kommer att möta ett starkare motstånd, både här i kammaren och i Bryssel. Vi måste helt enkelt bli fler som kämpar emot överstatliga beslut på välfärdsområdet.
Sofia Damm (KD):
Jag är stolt över det EU vi nu ser. När Putin oprovocerat invaderar Ukraina raseras också den världsordning som vi vant oss vid. Strukturerna som möjliggjort att vi fått leva i fred och frihet har slagits sönder. Då kliver EU fram och visar ett imponerande ledarskap. Det är ett ledarskap baserat på enighet och beslutsamhet. Med detta sagt känns det lite futtigt att i dag tala om arbetsvillkor för plattformsarbete.
Det är inte för att arbetsvillkor är något oviktigt utan för att det direktiv vi debatterar är ännu ett exempel på en arbetsmarknadsfråga som inte borde uppta EU:s tid. Den borde inte regleras på EU-nivå över huvud taget. Plattformsekonomin innebär nya jobb och tillväxt. De sociala utmaningar som följer kräver naturligtvis också nya lösningar på arbetsmarknaden.
Medlemsstaterna borde i stället utifrån sina vitt skilda förutsättningar och situationer få bestämma hur det regleras. Såväl möjligheterna som utmaningarna med plattformsekonomin ser väldigt annorlunda ut i Sverige jämfört med exempelvis i Portugal. Redan detta faktum gör kommissionens försök att reglera lagstiftningen i hela EU dömt att misslyckas. Fru talman!
En centralistisk lagstiftning riskerar att slå fel mot ett så snabbväxande och oenhetligt område som plattformsekonomin. Det rymmer redan i dag allt från de matbud som ses i gatubilden till experter inom exempelvis kodning. Det säger sig självt att ett direktiv som ska reglera bägge dessa grupper av plattformsarbetare riskerar att bli stelbent och hämma tillväxt och europeisk konkurrenskraft.
Till saken hör också att de mest högproduktiva expertuppdragen inom plattformsekonomin utmärks av att de kan utföras precis var som helst. Om medlemsstaterna inte har möjlighet att snabbt kunna svara på de tekniska utmaningar som uppstår riskerar utvecklingen att stanna av. Det kan i sin tur innebära att arbetstillfällen flyttar utanför EU. Inom EU har vi absolut mycket att lära av varandra på området.
Men precis som vi tydliggör i vår reservation motsätter vi oss fler bindande direktiv som förstör fungerande arbetsmarknadsmodeller. Vi har de senaste åren sett en rad initiativ från EU-kommissionen som direkt hotar den svenska modellen. I det aktuella direktivförslaget ser vi detta mycket tydligt, inte minst i artikel 4 som innebär att det svenska arbetstagarbegreppet ska tas över mer av EU-rätten.
Hela förslaget vilar på denna anställningspresumtion, och förslaget är i grunden feltänkt. Om förslaget antas kommer det att få långtgående konsekvenser för hela gigekonomin. Subsidiaritet innebär att beslut ska fattas på lägsta möjliga ändamålsenliga nivå. I detta fall är det inte EU-nivån. Jag yrkar därmed bifall till reservationen.
Sofia Damm (KD):
Låt mig ta oss tillbaka till ämnet för debatten, nämligen EU:s verksamhet 2021. Portugal inledde året som ordförandeland med att utlova fokus på ekonomisk återhämtning och en politisk knuff för att förverkliga europeiska pelaren för sociala rättigheter från Göteborgstoppmötet 2017.
Nog blev det lite knuffar alltid, knuffar med konsekvenser för svensk arbetsmarknad och den svenska modellen. I och med överenskommelsen i förra veckan om EU:s minimilönedirektiv kan vi nog säga att Portugals knuff nu gått vidare till något som kan liknas vid ett slag mot svensk arbetsmarknad och den svenska modellen.
Regeringen har meddelat att man kommer att rösta nej till förslaget, vilket Kristdemokraterna stöder. Man säger sig dock vara ganska nöjd över att inga justeringar i svensk lagstiftning kommer att behöva göras.
Men uppgörelsen innebär de facto att svensk arbetsmarknadspolitik i allmänhet och den svenska lönemodellen i synnerhet kan komma att flyttas från Sverige till EU-domstolen i Luxemburg. I mitt huvudanförande talade jag mest om vår oroliga omvärld, men jag vill nu ta tillfället i akt att prata om en fråga som dessvärre dominerade agendan under 2021.
Hur ser regeringen och statsrådet Dahlgren på att den svenska modellen kan komma att påverkas i och med domstolsbeslut?
Sofia Damm (KD):
Det finns flera anledningar till att detta direktiv har blivit verklighet, men det går inte att komma ifrån att Socialdemokraternas huvudsakliga EU-politiska projekt under förra mandatperioden, det sociala toppmötet i Göteborg, spelade en avgörande roll för att detta steg har tagits. Man öppnade Pandoras ask när det gäller sociala frågor.
Jag är inte lika säker som statsrådet Dahlgren på att detta inte till syvende och sist kommer att kunna avgöras av domstol. Även arbetsmarknadsministern var väldigt säker på sin sak; detta kommer inte att påverka svensk arbetsmarknad. LO, Svenskt Näringsliv och andra organisationer har dock uttryckt farhågor.
Men nu är vi där vi är, och Sverige kommer som sagt att rösta nej. Vilka lärdomar kan man dra av att det gick som det gick? I sitt anförande talade Hans Dahlgren om vinster i välfärden och andra nationella frågor.
Låt mig ge rådet att inte ta upp detta i EU-sammanhang, för det är så lätt att när man väl öppnar upp för en fråga blir det till slut lagstiftning. Det är så EU funkar. Det är en dynamisk arena, på gott och ont.
Sofia Damm (KD):
I morgon är det 20 år sedan Fadime Sahindal sköts till döds av sin egen pappa. 20 år har gått, och hedersvåldet fortsätter att skörda offer. Politikens respons har varit långsam. Möjligheten att göra något åt problemet har fått stå tillbaka för rädslan att uppfattas som någon som pekar ut och spelar rasister i händerna. Även om tystnadens tid inte helt är förbi i dag, har viktiga steg tagits.
Men en rapport som presenterades för ett par månader sedan från Malmö stad visar ett område som inte har varit i tillräckligt fokus, nämligen förskolorna. På tolv av tretton undersökta kommunala förskolor förekom hedersnormer. Jag vill därför fråga Eva Nordmark i egenskap av ny jämställdhetsminister hur regeringen avser att ta ett helhetsgrepp för att kunna agera mot hedersnormer redan i låga åldrar.
Sofia Damm (KD):
I sitt anförande i riksdagen bara ett par månader innan hon mördades sa Fadime: Jag hoppas att ni inte vänder dem ryggen, att ni inte blundar för dem. På en förskola i Malmö har man slutat med vattenlek för att undvika negativa reaktioner hos föräldrarna. Barn får inte sova i blöja, för då kan deras ben synas. Det är uppenbart att det behövs fler åtgärder och stöd till förskolepersonalen, och jag hoppas verkligen att ministern kommer att agera. Vänd dem inte ryggen!
Sofia Damm (KD):
Enligt iranska myndigheter ska den svenskiranska KI-forskaren Ahmadreza Djalali avrättas den 21 maj i Teheran. Det är om två dagar. I dag gick Amnesty ut i ett pressmeddelande där det slås fast att alltmer pekar på att den iranska regimen använder Djalalis liv som en bricka i ett hänsynslöst politiskt spel där hotet om avrättning skärps om inte deras krav möts.
Kravet är troligtvis att försöka tvinga Sverige att frige den före detta fångvaktare som står åtalad för att ha varit delaktig i avrättningar av hundratals politiska fångar i Iran 1988. Jag vill därför fråga utrikesministern: Vad gör regeringen i denna gisslansituation när Iran så uppenbart försöker påverka en rättsprocess? Vi ser liknande agerande gentemot exempelvis Belgien.
Vi vill försäkra oss om att regeringen nu gör gemensam sak med andra europeiska länder då tiden för tyst diplomati sedan länge är över.
Sofia Damm (KD):
Tack för svaret! Det är inte bara som vi hoppas. Det får inte ske. Ann Linde har tidigare pratat mycket om att det är ett konsulärt ärende och att man har gjort stora ansträngningar från svensk sida. Det betvivlar jag inte. Men i det här fallet ser man att det är större än endast detta fall. Iran utövar påtryckningar om andra fångar och på andra europeiska länder, exempelvis.
Jag undrar vad Sveriges regering gör för att samverka tillsammans med de berörda länderna i detta kritiska skede.
Yasmine Bladelius (S):
Jag håller med Cecilia om att det är en allvarlig situation som vi behöver se över. Vi har sagt att vi är redo att se över exempelvis mottagandesystemet för ensamkommande. Jag tror också att det är saker som vi måste titta på och som vi måste ompröva.
Men jag tror att det är viktigt att vi håller fast vid och poängterar att situationen inte har uppkommit på grund av att vi har en flyktingkris och att det är många människor som kommer hit. Socialtjänsten var hårt ansträngd långt tidigare. Därför tror jag att det är viktigt att de åtgärder som vi vidtar också är långsiktiga.
Vi behöver göra vissa saker här och nu, men vi behöver också se det ur ett perspektiv som handlar om att det här är åtgärder som ska hålla länge. Jag tror inte att det här är en situation som löses med tillfälliga och snabba reformer, utan vi behöver se över hela systemet. Vi kommer att behöva se över hela socialtjänstlagen. Vi kommer att behöva se över mottagandesystemet.
Men låt oss göra det i den takt som krävs för att få långsiktiga lösningar!
Yasmine Bladelius (S):
Jag tror att det är viktigt att vi i den situation vi befinner oss i tar de myndigheter och de verksamheter som arbetar med det här på allvar, som säger att det är ett problem i dag att vi inte vet vilken ålder de som till exempel finns i skolan och på HVB har.
Nej, jag tror inte att det är bra att tumma på kvaliteten i den situation som vi befinner oss i.
Men jag tror att det är viktigt att vi hittar lösningar för de här verksamheterna och att vi lyssnar på verksamheterna och myndigheterna för att hitta bra lösningar också framöver. Jag tror som sagt inte att det här är en situation som vi bara har här och nu. Det är en situation som vi måste lösa på lång sikt. Det är viktigt att vi inte gör lösningar bara i den situation som vi i dag är i utan också vågar se framåt.
Yasmine Bladelius (S):
Jag har stor förståelse för Emma Henrikssons och Kristdemokraternas förslag. Vi är i behov av att se över mottagandesystemet. Jag tror att man måste göra det, och jag tror att det är bra att ge ett tilläggsdirektiv till den utredning som redan finns i dag. Men jag är inte övertygad om att det förslag som Emma Henriksson och Kristdemokraterna lägger fram är det bästa förslaget.
Jag är heller inte övertygad om att det är det förslag som de berörda verksamheterna och myndigheterna tycker är bäst. Jag tror att vi behöver utreda detta ordentligt. Jag tror att det är en reform som behöver finnas lång tid framöver och att vi ska utreda det grundligt. Låt oss göra det!
Låt oss försöka ge ett tillläggsdirektiv till den utredning som finns och se över möjligheterna att ändra exempelvis ansvarsförhållandet mellan kommun och stat!
Yasmine Bladelius (S):
Som jag inledde med att säga har jag stor förståelse för den frustration som man känner, inte bara från Kristdemokraterna utan överallt. Det är en unik situation. Man kan tänka sig att det kan finnas unika lösningar. Man kan också tänka sig att det kan finnas lösningar som håller under lång tid men som tas fram i en unik situation.
Jag tror att vi är i stort behov av andra möjligheter, andra reformer och ett annat sätt att ansvarsfördela. Men jag är helt övertygad om att vi måste utreda möjligheterna att göra en förändring som fungerar i dag men som också fungerar på sikt. Det förslag som Kristdemokraterna lägger fram har jag, som sagt, stor förståelse för.
Men jag är inte övertygad om att exempelvis Statens institutionsstyrelse ska ha ansvaret och så vidare. Jag är helt övertygad om att något behöver göras. Men jag är inte övertygad om att detta är rätt sätt att göra det på.
Yasmine Bladelius (S):
Det låter på Emma Henriksson som att barnperspektivet inte finns över huvud taget bland oss som i dag klubbar igenom förslaget. Det finns det i allra högsta grad. Barn som är efterlängtade, barn som är högt älskade har det bra. Det visar all forskning.
Jag hoppas att det inte kommer som någon överraskning att det finns barn i heterosexuella kärnfamiljer som ibland inte har det särskilt bra. I barnkonventionen står det att barn har rätt till båda sina föräldrar så långt det är möjligt.
När barnkonventionen formulerades i slutet av 80-talet tillkom det en artikel om att barnet så långt det är möjligt har rätt att få vetenskap om sina föräldrar och bli omvårdat av dem - det är alldeles rätt. Då hade man adoption i åtanke.
Om Emma Henriksson menar att singelinsemination skulle strida mot barnkonventionen, bör man då hävda detsamma om insemination av par? "Så långt det är möjligt" kan nämligen appliceras även där. Vad är egentligen den magiska siffran med två föräldrar, Emma Henriksson? Samhället i dag ser inte ut på det vis som Emma Henriksson vill att det ska se ut.
I dag har inte alla familjekonstellationer en kärnfamilj med mamma, pappa och barn som grund. Många barn växer i dag av olika skäl upp med ensamma föräldrar. Emma Henriksson hävdar, både i talarstolen och i repliker, att hon inte tycker att dessa föräldrar är sämre föräldrar. Varför då inte ge dem rätt att bli föräldrar?
Yasmine Bladelius (S):
I dag är den vanligaste familjekonstellationen - och så tror jag att det kommer att vara för lång tid framöver - en mamma, en pappa och barn. I de fall en familjekonstellation ser ut på det viset tycker jag naturligtvis att pappan har lika stor del i ansvaret och att vara med barnet under dess uppväxt som mamman har.
Men för mig handlar inte föräldraskapet om biologi. Det viktiga i ett barns uppväxt är en trygg tillvaro med stabila vuxenkontakter men också att samhället tar ett samlat grepp om ansvaret, att barn får en bra uppväxt oavsett familjebakgrund.
Vi ska komma ihåg att alternativet när det gäller de barn som vi i dag talar om är att de aldrig blir födda, att deras mammor får sina ägg befruktade i andra länder eller att de gör det i lönndom, med alla de problem som följer med det.
Viktigt att komma ihåg är också att det finns många olika människor runt omkring ett barn som är viktiga för ett barns tillväxt. När en ensamstående mamma skaffar barn är barn ofta oerhört efterlängtat av många, som släkt och vänner till kvinnan och morföräldrar som har längtat, och det är ofta ett väl genomtänkt beslut.
Bland kvinnor som väljer insemination är dessutom fler än genomsnittet högutbildade med välbetalda jobb, sådana som man i vanliga fall kallar resursstarka föräldrar. Det tycker jag är viktigt att komma ihåg.
Yasmine Bladelius (S):
Min fråga går till statsrådet Regnér. Under senare år har det uppmärksammats att det i många kommuner råder en allvarlig situation inom individ- och familjeomsorgen, i synnerhet inom den sociala barn- och ungdomsvården. På flera håll brottas verksamheten med omfattande personalomsättning och hög arbetsbelastning. Det behövs tillräckliga resurser, ett lokalt, tydligt ledarskap och bra förutsättningar för chefer.
Det behövs också politiska prioriteringar. Utsatta barn måste prioriteras av samhället. Den sociala barn- och ungdomsvården måste ha bra förutsättningar för att kunna göra ett bra arbete. Vad tänker regeringen göra för att stärka den sociala barn- och ungdomsvården?
Yasmine Bladelius (S):
Jag vänder mig till statsrådet Åsa Regnér. Vi ser en stor internationell flyktingkris som påverkar alla Europas länder, inte minst Sverige. Sverige gör en oerhört stor insats. Det är faktiskt den största som vi någonsin har gjort i flyktingsammanhang. Vi ser nu att många barn är på flykt, och många är på flykt utan sina föräldrar.
De senaste månaderna har antalet barn som anländer till Sverige ensamma och söker asyl ökat mycket drastiskt. Detta innebär ett stort ansvar och ett stort jobb för alla Sveriges kommuner och för mottagningssystemet. Jag vill därför fråga statsrådet Åsa Regnér: Vilka insatser gör staten för att underlätta mottagandet?
Yasmine Bladelius (S):
Tack, statsrådet, för svaret! Att värna utsatta barn är kanske den allra viktigaste uppgiften ett samhälle har. Jag är därför glad över att det görs en kraftig satsning. De insatser som nu görs behöver vara både stora och långsiktiga. De insatser som redovisas kan också behöva kompletteras med ytterligare beslut längre fram.
Yasmine Bladelius (S):
Jag vill ställa min fråga till statsrådet Wikström. Ungas psykiska ohälsa är en av vår tids allra största utmaningar. Omkring var femte ung person drabbas någon gång av ångest eller av andra symtom. Ytterst skapar detta ett enormt individuellt lidande, men det är också en stor utmaning för vårt samhälle.
En ung person med psykisk ohälsa har sämre chanser att klara sina studier, vilket naturligtvis också leder till sämre chanser att få jobb. Tidig upptäckt och snabba insatser är alldeles avgörande för att man ska kunna möta upp dessa personer. Min fråga till statsrådet är därför: Vilka åtgärder har regeringen vidtagit för att förbättra situationen för unga med psykisk ohälsa?
Yasmine Bladelius (S):
Tack för svaret! Arbetet med att förebygga och möta psykisk ohälsa bland unga är ju ett ansvar som vi är många som delar. Det handlar dels om insatser på nationell nivå, dels om insatser på kommunal nivå och på landstingsnivå. Också frivilligorganisationerna gör här en enormt viktig insats. Hur arbetar regeringen för att stärka frivilligorganisationernas möjligheter att utveckla arbetet kring unga med psykisk ohälsa?
Yasmine Bladelius (S):
Jag vill tacka Tobias Billström för frågan. Jag hade hoppats att inte behöva ta ett replikskifte med Moderaterna, och särskilt inte med Tobias Billström, i den här frågan. Jag har nämligen en uppfattning om Tobias Billström och Moderaterna som en ledamot och ett parti som brukar stå upp för barns rättigheter.
Jag har en mycket mer sympatisk bild av i synnerhet Tobias Billström än den som visas i debatten här i dag. Moderaterna för i många fall ett ogrundat resonemang i den här frågan och i replikskiftena. I många andra frågor har man i talarstolen och i replikskiftena lyft upp kafalah och annat.
Här lyfter man också upp Norge som ett dåligt exempel när det gäller att göra barnkonventionen till svensk lag. Vi har under hela arbetet med att inkorporera lagen fått tydliga signaler på den direkta motsatsen. I Norge är de tydliga med att de har sett många fördelar under de 15 år som barnkonventionen har varit lag i Norge.
De har sett att barns rätt har fått en mycket tydligare ställning i de rättsbaserade frågorna. I våra samtal uppmanar de också Sverige att göra barnkonventionen till lag. Jag tycker inte att Tobias Billströms argument håller. Det är klart att om man inte har grundade argument i en fråga måste man leta fram dem.
Det är tydligt att Moderaterna och Tobias Billström gör just det, inte minst i replikskiftena. Det är olyckligt. Jag trodde mer om Tobias Billström och Moderaterna än så.
Yasmine Bladelius (S):
I dag kommer många partier i den här kammaren att lägga partipolitiken och blockpolitiken åt sidan. Vi säger nämligen att barns rättigheter är viktigare än billiga politiska poäng.
Jag hade verkligen hoppats att Tobias Billström och Moderaterna skulle göra detsamma, inte minst när man i det här replikskiftet säger att man vill gå längre och är ett parti som står upp för barns rättigheter. Då borde Moderaterna rimligtvis kunna ställa sig bakom det som blir majoritetens förslag här i dag.
Moderaterna borde rimligtvis kunna göra som andra partier, som säger att det här är det bästa alternativet för att stärka barns rättigheter. Det är ett förslag som kommer att vinna majoritet i Sveriges riksdag. Jag tror inte att Moderaterna och Tobias Billström ljuger när de säger att de värnar barns rättigheter.
Jag tror däremot att Moderaterna, inför den valrörelse vi står inför, vill vinna billiga politiska poäng på att skapa debatt i stora frågor, och jag tror att det här är en av de frågorna. Det är oerhört ledsamt.
Men jag är otroligt glad över att andra partier på andra sidan blockgränsen stöder regeringens förslag i dag och att vi gemensamt kan gå fram med ett förslag som vinner gehör i Sveriges riksdag, så att vi nu kan göra barnkonventionen till svensk lag.
Yasmine Bladelius (S):
Jag vet att Emma Henriksson från Kristdemokraterna är exakt lika mån om barns rätt till en god, säker och trygg uppväxt som jag själv är. Jag skulle naturligtvis vilja stå här och säga att vi inte ska låsa in barn i Sverige.
Det är inte bra. Det är därför det är så otroligt viktigt att Statens institutionsstyrelse får i uppdrag att se över möjligheten att avskaffa avskiljning på sikt och även får i uppdrag att årligen, tre år i rad, rapportera till regeringen hur avskiljningar utförs och vad man gör för att minska antalet fall.
Vi har sett att avskiljning har använts på ett felaktigt sätt, och vi har varit tydliga med att det inte är så lagstiftningen säger att avskiljning ska användas.
Yasmine Bladelius (S):
Propositionen handlar om att barn och unga ska få större delaktighet i beslut som rör dem och att det ska bli större rättssäkerhet för dem. De ska få en godare, säkrare och tryggare uppväxt än i dag. Det är av den anledningen som regeringen inte har valt att gå vidare med förslaget om att i dag ta bort avskiljningsmetoden men säger att det naturligtvis ska ske på sikt.
Som jag sa i mitt anförande måste vi komma fram till vilka metoder som är bättre, som inte innebär ett större ingrepp för barn och unga som vårdas på dessa hem.
Vilka ingrepp kan vi använda för att få en tryggare, godare och säkrare uppväxt i de situationer där vi i dag tvingas använda avskiljning? Men vi har också sagt att det är oacceptabelt att de metoderna har använts på det sätt som har skett. Det är därför det är så viktigt att Sis har börjat ett arbete.
Jag har besökt flera Sis-institutioner där riktlinjer har tagits fram baserat på den kritik som har uttalats mot att metoderna har använts på fel sätt. Det är bra, och det måste vi fortsätta med. Som jag sa i mitt anförande är det viktigt att vi fortsätter att arbeta med frågorna. Vi måste ta fram mer rättssäkra och trygga sätt för att hantera dessa situationer än vad som finns i dag.
Av den anledningen har vi valt att behålla avskiljning i upp till fyra timmar.