KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Vi ska komma ihåg att vi har en arbetslöshet i Gävleborg som ligger på 15 551 just nu. Prognosen visar att vi i januari kommer upp i 17 000. Vi har alltså en tillväxt av arbetslöshet. Vi har en tillväxt av fas 3. Detta är någonting vi ska lägga i bakgrunden - vi som möter dessa människor.
IF-metallarna i Hudiksvall känner till detta och hur det blir när företagen flyttas ut i en ekonomisk zon i Polen. Annie Lööf säger: Vi sänker skatterna, och vi sänker kostnaderna. Men sänk då kostnaderna ned till motsvarande polsk nivå, om det är det som är tanken! Om man stärker det lokala näringslivet med att sänka kostnaden inbillar jag mig att man sänker över hela landet.
Det är det som är tanken hos näringsministern. Hon har skaffat sig en profil där det ska vara låga löner, speciellt för ungdomar. Vi ska lösa problemen genom att sänka våra kostnader, menar hon. Var finns egentligen strategin för att gå framåt när det gäller utvecklingen i Sverige? Varför har regeringen dragit ned på antalet utbildningsplatser i högskolan?
Det finns ett enormt söktryck. Vi har hög arbetslöshet, och vi har låg utbildningsnivå. I detta läge väljer regeringen att minska och hålla igen på antalet platser i högskolan. Jag har fått ett besked från den nämnde ordföranden i regionen: Det är 51 procent som inte kommer in på sina förstahandsplatser i högskolan. Vad man vill ha är en strategi där man säger: Låt oss plocka ihop kunskap och utbildning.
Låt oss plocka ihop arbetsmarknadspolitiken. Låt oss plocka ihop detta med det goda arbete man gör i kommunen som handlar om innovationer och nya idéer. Det är därför jag hade förväntat mig någon typ av ram för detta, näringsministern, i stället för generella svar om att vi har bättre konkurrensklimat och så vidare. Vi har sett att vi har hög arbetslöshet i Sverige. Det kommenterar inte näringsministern. Hon lider med dem som förlorar jobbet.
Ja, det är klart! Vi har jättehög arbetslöshet. I Gävleborg är den mycket högre än genomsnittet. Det är detta vi ska fundera på. Vad gör vi för att Hudiksvall ska känna att det finns en kraft inte bara regionalt och inte bara lokalt? Det finns krafter utanför detta som säger att de kan samordna och hjälpa till.
När det gäller Trafikverket och det här med dubbelspår måste man fundera. Det har varit så många konferenser när det gäller Ostkustbanan där man känner sig förfördelad. Man tar inte upp det viktiga. Industrin utefter kusten säger att vi måste få bygga ut dubbelspår i Ostkustbanan. Då säger näringsministern: Ja, det finns med i Trafikverkets plan. I vilken mån? Hur mycket?
Hur kopplar man ihop hela länken från Umeå och nedåt när det finns ett intensivt arbete med Ostkustbanan mellan Härnösand och Gävle? Det är jätteviktigt. Då duger det inte att säga att det finns med och att det är ute på remiss.
Man behöver åtgärder som stärker kompetensnivån, konkurrenskraften och företagandet uppe i Hälsingland och hela Gävleborg. Det är det som det handlar om. Vi kan inte blunda för fakta. Arbetslösheten stiger. Den är jättehög i Gävleborg. Fas 3 stiger och ökar hela tiden. Är det utveckling, fru talman?
Raimo Pärssinen (S):
Då kom näringsministern i gång ordentligt här. Vi vet skiljelinjen mellan oss socialdemokrater och Centerpartiet och övriga borgerliga i regeringen. Ni har er skattesänkarlinje. Sedan 2006 har ni sagt: Bara vi får sänka de här skatterna blir det fart på Sverige. Vad har vi då sett? Jo, vi har sett arbetslösheten öka. Vad säger forskningen? Vad säger IFAU? Vad säger Finanspolitiska rådet om detta?
Jo, kritiken är att ni gör det på fel sätt. Ni gör det på precis fel sätt. Och nu ska Annie Lööf fortsätta på samma linje. Nu ska man införa ekonomiska frizoner också och göra försök med det. Inte ens Anders Borg tror på de idéerna. Hela tiden handlar det om detta: Nu sänker vi, nu sänker vi, nu sänker vi. Samtidigt ser vi en skola som går baklänges i Sverige. Samtidigt ser vi arbetslösheten och långtidsarbetslösheten öka. Vi ser många som blir inlåsta i fas 3.
Det är människor som puttas undan. Här försöker vi föra ett resonemang om vad vi kan göra för att inte de människor som är varslade i Hudiksvall ska hamna i detta. Då finns det en region som vill göra en massa saker. Det finns en regionstyrelse som ser att det här krävs. Tänk om vi nu kunde få ett löfte av Annie Lööf om att man verkligen ska investera i Ostkustbanan. Tänk om vi kunde få det. Det vore helt underbart. Men hon vill väl inte föregripa någonting.
Hon vill väl inte lämna Norrland i sticket heller, som den centerledare hon är. När det gäller högskolans platser har söktrycket aldrig varit högre än nu. Om vi räknar dem som söker och de platser som finns kommer vi fram till andra tal. Men, Annie Lööf, låt oss vara överens om att vi nu måste satsa på Hudiksvall och regionen, och vi måste se till att vi kan göra det från statens sida tillsammans med regionen.
Men generella lösningar med att sänka skatterna tror jag inte på.
Raimo Pärssinen (S):
Jag måste få säga detta så att det kommer med i protokollet: Gunnar Andrén orkar resonera om det här. Han orkar se att det finns bekymmer. Och då måste vi naturligtvis försöka åtgärda det hela. Det är detta en stor majoritet av svenska folket tycker. Det finns bekymmer, Anders Borg, och vi måste göra någonting åt det. Det är inte sjyst att leverera en undervisning av sämre kvalitet för att tjäna pengar.
Precis som Peter Persson sade gör Anders Borg en jämförelse med cementsäckar och så vidare. Han jämför det med våra barn, som vi alla vill ska få en ljus framtid och bra kunskaper från en trygg skola. Våra barn jämför han med byggnadsställningar och annat. Jag vill återigen säga, Anders Borg, att vi försöker resonera.
Men Anders Borg var väl på Mufs möte i Gävle häromveckan eftersom han pratar om det kommunalgrå samhället. Försök föra ett resonemang i stället, Anders Borg. Frågan är: Tycker Anders Borg att det fungerar bra i dag?
Tycker Anders Borg att det är vettigt att man kan pressa ut pengar ur skattemedel genom att erbjuda en sämre kvalitet i skolan? Säg det då! Men kom inte med några pamfletter som handlar om politisk retorik, utan ha en resonerande ton.
Annars blir det ingen respekt för den här diskussionen. Vi tycker att det ska finnas mångfald. Vi tycker att det ska finnas ordning och reda. När det gäller byggsektorn, Anders Borg, vill jag säga: Se till att det tas tag mot den ekonomiska brottsligheten där i stället. Se till att det finns kollektivavtal. Men det struntar ni i.
Raimo Pärssinen (S):
Nu står Moderaterna här i kammaren och frågar var jobben finns. Om vi skulle ta och börja med att hjälpa de företag som i dag inte hittar lämplig personal på traven och se till att de kan anställa? De ropar efter arbetskraft. Man skulle kanske börja med det. Det kan vara ett gott tips till Moderaterna, som frågar var jobben finns.
Jag missar inte ett tillfälle här i kammaren att få diskutera denna styggelse som heter fas 3. Jag har ställt frågor till Hillevi Engström förut, och jag har bett henne att komma fram och tala om vad det är som är så lyckat med fas 3. Jag ställer frågan återigen, fru talman.
I Gustav Nilssons trakter kom det i somras rapporter om att fas 3 trängde undan sommarjobben. Arbetsförmedlingen har själv konstaterat i en utredning att nästan hälften, 47 procent, av dem som har blivit inskrivna och placerade i fas 3 har trängt ut vanliga jobb.
Vi har sett reportagen om trappstädningar och så vidare utförda av inskrivna i fas 3, som tidigare utfördes av arbetskraft med kollektivavtalsenliga löner. Ta chansen återigen att tala om vad det är som är så lyckat med fas 3! Är det alla de som lämnar fas 3 och går till jobb eller studier? Minskar fas 3?
Nej, det ökar stadigt. Vad ligger prognosen på för slutet av 2013? Ligger den på 37 000, eller ligger den på 40 000 som skrivs in i denna fasansfulla åtgärd? Den lämnar folk i passivitet, och den tränger ut vanliga jobb.
De som utför jobben får ingen lön, men däremot får den som tar emot dem pengar. Det är över 135 miljoner kronor per månad som staten betalar ut till fas 3. Förra gången vi hade denna debatt här var en sen kväll, arbetsmarknadsministern. Den glömmer vi inte.
Dagen efteråt hade jag besök av 20 personer från Gävle som är inskrivna i fas 3. De frågade mig: Vilket svar fick du? Frågan var just denna: Vad är det som är så lyckat, och vad är det som är så bra med fas 3? Vi vet att det är ett misslyckande. Det vet ni också. Varför kan vi då inte vara överens om att vi borde förändra det?
Det var ju det beslut vi fattade här i riksdagen med majoritet. Detta är inte det första beslut från en majoritet i kammaren som Hillevi Engström försöker smita undan. Det finns andra, som kommer upp lite senare i debatten. Man skulle ge dem som var inskrivna i fas 3 en möjlighet till utbildning. Hur blev det? Blev det 1 promille som fick denna möjlighet, Katarina Brännström?
Tycker vi då att vi har följt riksdagens beslut? Ska vi göra så, vi alla här, att vi lägger ned prestigen och kommer överens om att fas 3 inte fungerar? Kan vi inte vara överens om att fas 3 inte är en tillräcklig åtgärd? Kan vi inte vara överens om att vi stoppar fas 3 nu? Den bara växer, och den leder inte till jobb.
Kan vi inte konstatera att fas 3 är ett misslyckande?
Raimo Pärssinen (S):
Vi kunde före uppehållet konstatera att fas 3 är en åtgärd som inte fungerar. Vi kan vara överens om att antalet människor i fas 3 bara ökar; människor hamnar i passivitet. Alla vi som sitter i kammaren vet att fas 3 ersätter och tränger ut många ordinarie jobb. Det finns många exempel på det.
Något som också är allmänt känt är att när man är inskriven i fas 3 har man i regel mycket dålig ekonomisk ersättning medan anordnaren får 5 000 kronor i månaden för att ta emot någon i fas 3. Det finns en vildvuxen marknad kring fas 3-aktiviteterna.
Jag har både i kväll och vid tidigare tillfällen när vi debatterat detta ställt en specifik fråga till Hillevi Engström. Jag vill att hon ställer sig i talarstolen och talar om varför fas 3 skulle vara en lyckad företeelse.
Jag vill att hon också talar om varför fas 3 bara fortsätter att växa och varför så få lämnar fas 3. Trots att riksdagens majoritet förra sommaren sade att man skulle stoppa inflödet till fas 3 och se till att det blev möjligt att ge dem i fas 3 utbildning, ny kompetens, för att de ska kunna ta jobb har i princip ingenting hänt.
Det lilla som ministern och regeringen har valt att göra innebär att ungefär 1 promille av de inskrivna i fas 3, som nu närmar sig 34 000 personer, får möjlighet till utbildning. Återigen Hillevi Engström: Var snäll och tala om varför fas 3 enligt din uppfattning skulle vara en lyckad åtgärd.
Raimo Pärssinen (S):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Jag måste säga att det finns bra saker i det här svaret. Vi kan inte alltid i oppositionen säga att allt är fel, utan det finns även bra saker, till exempel att man har tillsatt en jämställdhetsdelegation. Den var i utskottet och beskrev sin blivande verksamhet på ett alldeles utmärkt sätt. Det är också bra att man satsar extra pengar på kvinnors arbetsmiljö. Det är välkommet.
Frågan är om det räcker. Vi ska komma ihåg att det växer fram en arbetsmarknad som är vildvuxen och som delvis finns inom gränslandet. Förr gick man med mössan i handen och sökte jobb om man ville jobba en dag, som en så kallad daglönare.
I dag är det hemskt vanligt speciellt bland kvinnor att man med en mobiltelefon i handen väntar på att det ska ringa. Jag känner många kvinnor och många ungdomar som har just den här situationen. För att klara de stora arbetsmiljöfrågorna på ett riktigt sätt måste det finnas en färdig infrastruktur för det.
Därför tycker jag att det är olyckligt att regeringen säger nej när vi vill satsa mer pengar på Arbetsmiljöverket. Vi har i vår budget lagt mer pengar på att forska mer om kvinnors arbetsmiljö, ett långsiktigt arbete. Vi tycker att det är synd att man från regeringens sida inte lyssnar på oss när vi säger att vi vill ha en mer samlad forskning kring arbetsmiljöfrågor, då med inriktning på kvinnors arbetsmiljöer.
Vi tycker vidare att det är synd att regeringen inte lyssnar när vi säger att de regionala skyddsombuden gör ett stort och bra arbete när det gäller arbetsmiljö och att vi kunde satsa mer på de regionala skyddsombuden. Visstidsanställningarna har ökat kraftigt efter regeringens förändringar i lagstiftningen.
Det betyder att den som är visstidsanställd - och det är ofta kvinnor som är det, de jobbar deltid och viss tid - får sämre löneutveckling, sämre semestervillkor, lägre sjukpenning och sämre a-kassa.
Eftersom man kan rulla med ett system med visstider leder det till att det finns många kvinnor i framtiden som, med det system vi har i dag, Hillevi Engström, kommer att gå ut som fattigpensionärer. Det var en sak som Jämställdhetsdelegationen tog upp med oss på vårt utskottssammanträde.
Vi tycker att det är synd att regeringen säger nej till att ändra tillbaka diskrimineringslagen när det gäller lönekartläggning. Det har visat sig att lönekartläggning är ett utmärkt instrument.
Av Sveriges kommuner som genomförde en lönekartläggning var det ungefär hälften som hittade löneskillnader men inte riktigt förklaringar varför dessa skillnader fanns mellan kvinnor och män. Vi har våra fackföreningar som Vision, Saco och Unionen som hela tiden vittnar om att lönekartläggning är viktig att ha varje år.
Därför tycker vi att det är synd att Hillevi Engström inte lyssnar när man vill förbättra lagstiftningen med avseende på att göra lönekartläggning och jämställdhetsplaner varje år. Det är ett system som fungerar. I dag är det så att en man som arbetar får 3,6 miljoner kronor mer än en kvinna under ett arbetsliv.
Raimo Pärssinen (S):
Tack återigen för svaret, Hillevi Engström! Det finns massvis med saker att ta upp här när det gäller belastningsskador och när det gäller arbetsinnehåll som kvinnor tvingas ha i ganska enkla jobb som sliter ut med repetitiva rörelser och så vidare. Det finns en sak som jag skulle vilja trycka på här nu, och det handlar om anställningsformerna.
Det finns så många, och det har vi sett på tv nu när SVT uppmärksammat det, som inte får fast anställning nu utan rullar vidare i en tillfällig anställning. Det finns så många som är anställda på noll procent, det vill säga att jag är kontrakterad att komma om ni ringer. Det är många ungdomar och många kvinnor som försöker få ihop sin ekonomi och sin vardag genom att försöka jaga timmar, de så kallade timmisarna.
Det vore välgörande om vi kunde få en överenskommelse i riksdagen och sopa bort möjligheten för arbetsgivare att ständigt, gång efter gång, anställa tillfälligt. En annan sak är kvotering till bolagsstyrelser.
När man ute i Europa säger att det vore lämpligt med kvotering leder Sverige motståndet mot denna fråga som har dragits i riksdagen i så många år. Det handlar också om kvinnor.
Kan vi få fler kvinnor i verkställande ledningar skulle det betyda mycket för hela verksamheten, oavsett verksamhet, när det gäller synen på arbetsmiljö. Här tror jag att kvinnor har mycket att bidra med. Varför, Hillevi Engström, säger ni nej till det? Det kan jag inte riktigt förstå. Konsensus växer ju fram.
Visst kan man slå sig ihop med David Cameron i England och säga nej, men det vore konstigt om vi vill kunna säga att Sverige ligger långt fram när det gäller jämställdhet. Det går inte ihop med att säga nej till att få in fler kvinnor i ledande positioner. Jag vill att Hillevi Engström också kommenterar lönekartläggningen.
Varför inte ha ett system där man gör det vid lönerevisionen varje år? Då rullar det på. Hillevi Engström har varit fackligt aktiv i polisen och vet att det är lätt att göra detta vid varje lönerevision. Det visar sig nämligen att det finns strukturella skillnader där kvinnorna är förlorare.
När vi hade detta system årligen lyfte det upp många kvinnor och fick bort oskäliga löner. Det handlar om två viktiga saker. Dels har vi ett signalsystem via bolagsstyrelserna. Det är viktigt att föra in mer kvinnlig kompetens i ledningsorganen.
Dels måste vi se till att städa undan de rullande visstidsanställningarna. Det är ett otyg. Det är inte roligt att ringa sin dotter och fråga om hon kommer hem till helgen och få svaret: Jag vet inte; jag kanske kan få jobba någon timme. Man får inte ihop livet, Hillevi Engström.
Sveriges unga kvinnor och medelålders kvinnor ska inte vara den flexibla svansen för att klara konkurrensen. De ska inte få betala priset för det. Låt oss ge dem ett värdigt liv och rensa bort visstidsanställningarna.
Raimo Pärssinen (S):
När det gäller det sista som Hillevi Engström sade vill jag säga att anställningsformen ju har att göra med lagstiftning. Den är visserligen dispositiv och kan kompletteras med kollektivavtal, men grunden måste ligga i att vi har en lagstiftning som städar undan möjligheten för arbetsgivare att anställa tillfälligt gång efter gång.
Vi har till och med blivit fällda av EU-kommissionen efter TCO:s anmälan när det gäller detta, så det måste vi göra något åt.
Jag vet inte om jag ska förvänta mig något svar på frågan varför Hillevi Engström inte tycker att det är någon bra idé att se till att vi får fler kvinnor i ledande positioner - fler kvinnor i styrelser och fler kvinnor i bolagsledningar, som tillför mycket med sin kvinnliga kompetens.
Syftet är också att stärka jämställdheten inte bara i bolagsledningen utan också på verksamhetsgolvet. Jag har bett att få en kommentar till det. Jag hoppas få det i det sista inlägget. Lönekartläggningen fungerar ju. Jag har inte fått svar på det heller.
Om man har det regelbundet, vid lönerevision, kanske varje höst då man går igenom och hittar osakliga skillnader har man en chans att justera det. Lönekartläggning är en del i diskrimineringslagen. Att införa en sådan enkel rutin igen skulle främja jämställdheten.
Om vi tittar på ett normalt arbetsliv för en man och en kvinna med de villkor som gäller i dag och tittar på den arbetstid männen har och den arbetstid kvinnorna har ser vi att skillnaden blir 3 600 000 kronor under ett arbetsliv.
Raimo Pärssinen (S):
Interpellationsdebatterna är en del av riksdagens kontroll av regeringen. Jag har också gått tillbaka i tiden och tittat på interpellationsdebatter som jag hade med finansminister Borg 2008, 2009 och 2010, specifikt när det gäller fusket inom taxibranschen. Jag är lite nyfiken. Jag är i ett annat utskott nu, så det känns roligt att få ha den här debatten med Anders Borg.
Anders Borg har sina förtjänster. Men när jag går in och tittar efter vad som hänt och hur det stämmer med vad finansministern sade 2008, 2009 och 2010 måste jag tyvärr konstatera att när det gäller kampen mot fusket inom taxibranschen är han en stor pratbubbla.
Redan i september 2006 fanns det en lagrådsremiss framme som handlade om obligatoriska redovisningscentraler för taxi. Sedan dess har alltså Taxiförbundet och Transport idogt försökt arbeta fram att regeringen ska ta förslaget om redovisningscentraler.
Men detta lade Anders Borg helt åt sidan. I de interpellationsdebatter jag har haft med Anders Borg har han delat min problembeskrivning. Han har sagt sig vara uppriktigt glad över mitt engagemang i de här frågorna. Jag har högläst ur brev som Taxiförbundet har skrivit tillsammans med Transport om det angelägna i de här frågorna.
Vi har också diskuterat storleken på fusket. Det fanns en beräkning som Taxiförbundet gjorde som handlade om 2 miljarder kronor - enorma summor. Ett annat sätt att beskriva det här på var att det kostar ungefär 40 000 kronor i timmen. Nu skriver Anders Borg återigen att man bedriver kampen mot skattefusket på bred front.
Då måste jag fråga vad det är han har gjort speciellt när det gäller fusket inom taxi. Jag får inte svar på den frågan. Det blev ett tillkännagivande här i riksdagen om obligatoriska tömningscentraler. Tänker Anders Borg följa detta tillkännagivande och se till att det verkligen händer någonting? Det här är ingen fråga som Anders Borg kan vifta undan.
Det har vi varit rörande överens om i tidigare debatter. Det är en allvarlig fråga. Det handlar om att seriösa taxichaufförer får benen undanslagna av oseriösa som kapar åt sig upphandlingar på ett sätt som gör att det inte går att bedriva rörelsen på det sätt som det är tänkt.
Det kallas för marknadsstörningar, och det borde väl vara någonting som finansministern är intresserad av. Återigen: Varför har inte Anders Borg gjort någonting trots alla utfästelser som kom 2008, 2009 och 2010 utan negligerar detta?
I svaret skriver han nu om en bred front och att han ska tillsätta en utredning om obligatoriska tömningscentraler. Finns det inget intresse i frågan, Anders Borg? Jag har ställt den frågan förut, och i debatterna har Anders Borg bedyrat att det finns det visst och han är glad över engagemanget. Då blir frågan: Varför inte ställa upp på Taxiförbundet och transportarbetarna och ha ordning och reda i den här frågan?
Raimo Pärssinen (S):
Jag är tvungen att upprepa att Anders Borg är en pratbubbla när vi talar om taxifusket. Han säger att han har tillsatt en utredning om obligatoriska tömningscentraler som ska vara klar i mars 2013. Varför gjorde Anders Borg så?
Det är kanske så att Anders Borgs kompisar inte nådde ända riktigt fram i voteringen i riksdagen. Då fanns det ingen vilja från vare sig Anders Borg eller hans kamrater i moderata partiet att genomföra detta. De var emot. Nu kan han stoltsera med att det blir en utredning. Jag är inte nöjd med det.
Vad kommer Anders Borg att säga när utredningen är klar? Kommer han då att genomföra förslagen? Frågan är varför. Jag har ställt frågan många gånger, Anders Borg. Varför är finansministern emot obligatoriska tömningscentraler? Skatteverket har själv räknat ut att de kommer att ge intäkter på minst 400 miljoner kronor. Branschen själv säger att fusket omfattar 2 miljarder kronor.
Det är 40 000 kronor i timmen. Det är fråga om marknadsstörningar där de seriösa slås ut. Anders Borg utsätts för trycket från en majoritet i riksdagen att tillsätta en utredning. Men det fanns ett förslag färdigt i september 2006. Det är något som branschen verkligen har ropat efter.
Då blir frågan: Varför, Anders Borg, är det så svårt? Vilka är hindren? Tekniskt har man gått igenom denna fråga vid ett flertal tillfällen och sagt att det går att genomföra detta fort. Titta på hur det ser ut i Gävle där jag bor.
Där har de berättat om ett enkelt och genomförbart system för att hindra fusket, för att få bort rufflarna, för att få bort de som slår ut de som vill göra rätt för sig. Då sitter Anders Borg i Finansdepartementet och vill inte göra något.
Jag kommer förmodligen aldrig att få svar på frågan varför han inte är intresserad av att skapa en ren marknad inom taxibranschen. Se bara på den fria prissättningen i Stockholm. Jag såg själv en taxibil när jag hämtade min dotter på Gröna Lund med prisangivelsen 5 050 kronor. Turister blir lurade.
Hotell ordnar egna taxirörelser för att deras kunder ska slippa bli lurade av oseriösa taxiförare. Transportarbetarna ställer berättigade krav. Skatteverket ställer berättigade krav. Ekobrottsmyndigheten ställer samma krav. Alla är helt överens, utom Anders Borg.
Så står han här i denna kammare och säger att det är en central uppgift för Finansdepartementet att bekämpa skatteundandragande. Men svara på frågan: Varför är han ovillig att göra detta? Jag är ledsen, fru talman, jag gillar Anders Borg som person, men i den här frågan är han tyvärr en fullständig pratbubbla.