KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ciczie Weidby (V):
Då kan vi också reda ut att jag inte bara är medlem i Handels utan fortfarande innehar en anställning på en faktisk arbetsplats som jag skulle kunna börja jobba på i morgon om jag skulle vilja det. Det är en arbetsplats som för övrigt absolut inte accepterar och ser de stora förändringarna. Den överenskommelse och de stora förhandlare som du talar om är några någon annanstans.
Helén Pettersson vet också att om hon skulle gå ut på någon av alla caféer och restauranger och fråga hur de känner i fråga om att det är en stor förbättring för dem skulle de inte hålla med. Det är ett jättestort problem när det är ganska få fackförbund som tycker att det är en bra idé och väldigt många som inte tycker det och man inte väljer att lyssna på vad den samlade fackföreningsrörelsen faktiskt tycker och tänker.
Det här är inte sossarnas förslag, säger Helén Pettersson. Det är ett resultat av en överenskommelse. Det äger givetvis sin riktighet. Men det samarbete och den röra med de 73 punkterna som sossarna ingick med Centerpartiet har ju fallit. Socialdemokraterna skulle kunna välja att inte göra detta.
Socialdemokraterna gör detta för att, som de säger, hedra någonting. Men Socialdemokraterna gör också detta för att de alltid vill sitta vid makten. Det är Socialdemokraterna väldigt bra på, att ta makten och behålla den. Jag är förvånad över att ni inte visar en annan paradgren, det vill säga att utreda saker och lägga saker i långbänk.
Vi skulle kunna vänta längre, vinna ett val, få en annan majoritet och införa förändringar i arbetsrätten som på riktigt skulle skapa trygghet på arbetsmarknaden.
Ciczie Weidby (V):
Tack, Alireza Akhondi, för ett fantastiskt inlägg! Centerpartiet har länge drivit på för att försämra anställningstryggheten på arbetsmarknaden. Det har varit lite av partiets paradgren de senaste 20 åren. Argumenten har alltid varierat: Det är för dyrt och för krångligt att säga upp folk. LAS måste luckras upp.
Arbetsgivarna måste få större möjlighet att välja vem som ska säga upp vem och vem som ska stanna kvar och så vidare. Genom januariavtalets punkt 20 fick Centerpartiet äntligen sin vilja igenom. Nu försämras arbetsrätten enligt Centerpartiets önskemål. LAS luckras upp.
I en intervju i Arbetsvärlden i maj fick man intrycket att det är Alireza Akhondi som ligger bakom det mesta. Jag antar därför att Sveriges löntagare i dag kan tacka Alireza Akhondi för den ökade otrygghet som väntar nu när lagstiftningen träder i kraft. Jag undrar om de historiska försämringarna är tillräckliga för er.
Räcker det nu eller vill Centerpartiet gå längre? Jag har också roat mig med att googla saker om sådant som Alireza Akhondi sagt till mig i en tidigare debatt. I En grön ekonomi för fler företag och jobb kan man läsa: "Arbetet med att göra arbetsmarknaden mer flexibel, trygg och omställningsbenägen för alla behöver likväl fortsätta."
Jag är därför jättenyfiken, fru talman, på vad som ligger i pipeline för Centerpartiet härnäst.
Ciczie Weidby (V):
Alireza pratar om freden på arbetsmarknaden. Det råder ju alltid fred mellan kollektivavtalen. Så fort man har slutit kollektivavtal råder fred på arbetsmarknaden. Den modellen har vi haft väldigt länge.
Det är spännande när man säger att man står upp så mycket för arbetsmarknadsmodellen men ständigt vill försämra förutsättningarna för att kunna förhandla på svensk arbetsmarknad. Centerpartiet och Alireza säger att man måste förhålla sig till dagens verklighet. Det är just precis det, fru talman, som jag anser att man inte gör.
Vi har alltså en arbetsmarknad som skenar i otrygga anställningar. Det har aldrig funnits så många otrygga anställningar och en så flexibel arbetsmarknad som nu. Hela stan är nedlusad med gigarbetare, plattformsarbetare, som inte har någon trygghet. Den nya lagstiftningen kommer inte att komma till rätta med det här.
Den kommer inte heller att betyda att Ali, Lisa, Kalle eller vem som helst som jobbar inom de här jobben automatiskt kommer att få en tryggare framtid. Jag undrar bara var gränsen går för Centerpartiets arbete.
Vilka mer saker anser Centerpartiet måste förändras eller försämras för att man ska vara nöjd?
Ciczie Weidby (V):
Här går man in i värsta kärleksvurmandet mellan Socialdemokraterna och Centerpartiet. Det är väldigt rörande! Och det är också bra att alla väljare får se detta nu så att de kan fundera över hur de ska lägga sina röster till hösten. Vad kommer det att innebära om man lägger sin röst på Socialdemokraterna? Vilka mer av Centerns olika arbetsmarknadsfientliga förslag tänker man anpassa sig till?
Vi har lärt oss att Socialdemokraterna kan säga en sak i valrörelsen, men om deras regeringsunderlag utgörs av Centern kan det bli precis vilka förslag som helst som hamnar på riksdagens bord. Det är ändå värt att notera. Eva Nordmark sa tidigare att vi måste anpassa oss efter en arbetsmarknad som har förändrats, och det är alldeles korrekt.
För inte så många år sedan hade Eva Nordmark absolut hållit med mig om jag hade sagt att otryggheten på den svenska arbetsmarknaden har ökat kraftigt de senaste decennierna. Det är något som vi måste ta tag i. Den reform som nu ska genomföras förbättrar faktiskt inte tryggheten för de tillfälligt anställda.
Det värsta är att den inte kommer att förbättra tryggheten, snarare försämra, även för dem som har fasta anställningar. Som det ser ut nu ökar otryggheten för precis alla på arbetsmarknaden.
Det är för mig obegripligt hur en socialdemokrat kan stå upp och vara stolt över detta och tycka att det är historiskt.
Ciczie Weidby (V):
Jag tror faktiskt att arbetsmarknadsminister Eva Nordmark mycket väl vet vad som kommer att hända när man sminkar om allmän visstidsanställning och kallar den för särskild visstidsanställning. Det kommer inte alls att innebära att man helt plötsligt får en anställning efter 12 månader. Det kommer bara att innebära att folk får ännu kortare påhugg.
Det är beklagligt att man inte kan se den stora otryggheten för alla springvikarier i hemtjänst, journalister som bara kan drömma om en anställning, i Foodora eller andra plattformsarbetare. De kommer inte att få jobb.
Arbetsmarknadsministern har inga bra lösningar för hur vi ska få bukt med problemen. LAS-propositionen kommer över huvud taget inte att komma till rätta med dessa saker. Det är en historisk dag, och det är beklagligt att arbetsmarknadsministern tycker att försämringarna är historiska.
Arbetsmarknadsministern vet också mycket väl att jag känner till hur olika fackliga förhandlingar går till. Men det här har inte varit en jämbördig facklig förhandling. Vi vill inte heller påmåla att Vänsterpartiet inte skulle stå upp för den svenska modellen. Det är viktigt att poängtera att arbetsgivaren inte har gett någonting. Staten ställer upp med omställning. Arbetstagarna betalar med otrygga anställningar.
Det är inte en bra modell, och det är ingenting att historiskt vara stolt över.
Ciczie Weidby (V):
Tack så jättemycket, Alireza Akhondi, för att du tog replik på mig! Jag hörde i ditt anförande att det nästan inte finns någon i hela riksdagen som har så mycket kunskap och erfarenhet av livet utanför riksdagen som du har. Fru talman! Jag har också jobbat jättelänge inom LO-yrken.
Är det något jag har tampats med, framför allt sedan 2007, när den allmänna visstidsanställningen infördes, är det att företagen inte ska utnyttja detta och stapla dessa fruktansvärda anställningar på varandra.
Det var månader då man gick igenom tjocka pappersluntor med enskilda anställningskontrakt eftersom man bara är anställd precis den dag man är där, och man vet inte när man får komma nästa gång.
Jag vet inte hur många gånger jag har tröstat kollegor och medlemmar som säger att de är vansinnigt stressade av att behöva ligga och sova med mobiltelefonen på bröstet därför att de hoppas på att få en extratid i kassan nästa dag, och om de inte svarar tillräckligt snabbt går de miste om den.
All den samlade empiriska forskning som jag har tittat på säger att våra otrygga anställningar leder till otrygga jobb och till ohälsa. Man blir väldigt nyfiken på vilken forskning det är som Alireza har tillgång till som säger att just allmän visstidsanställning är en så fantastiskt bra anställningsform.
Ciczie Weidby (V):
Det är ett intressant tonläge som Alireza har gentemot mig. Han hänvisar till Google och läskunnighet. I så fall skulle jag precis på samma sätt kunna be Alireza Akhondi att bara googla och läsa vad Vänsterpartiet tycker och tänker.
Att ifrågasätta om Vänsterpartiet värnar de svenska arbetstagarna blir raljant på ett sätt som inte gynnar den här debatten över huvud taget.
När det gäller vad vi tycker om LAS-överenskommelsen, omställning och kompetensutveckling är det också bara att googla och läsa, Alireza, så får du reda på detta. Det är fantastiskt bra att vi kom överens om ett bra omställningsskydd och kompetensutveckling för arbetare.
Det hade Alireza vetat om han på något sätt hade satt sig in i Vänsterpartiets politik.
Ciczie Weidby (V):
Det är en central uppgift för Sverige att ha ett mottagande som fungerar för de människor som söker sig hit. Både människor på flykt och vårt samhälle i stort tjänar på om vi lyckas med ett värdigt mottagande som ger bra förutsättningar för framtiden. Det är därför av yttersta vikt att det offentliga tar ett stort ansvar och ges de rätta förutsättningarna för det.
Vänsterpartiet har länge krävt ett robust mottagande med bättre beredskap och starkare kapacitet. Dessvärre har regeringen gjort det motsatta. Sedan det skamliga så kallade andrummet infördes har asylmottagandet monterats ned bit för bit, och förutsättningarna för dem som flyr har försämrats.
Nu står vi i en situation där beredskapen är betydligt sämre än vad den var 2015. Migrationsverket har de senare åren genomgått en stor och snabb neddragning. Bemanningen har minskat drastiskt, och många asylboenden har avvecklats. Resultaten syns tydligt när ukrainare tvingas köa i dagar utanför Migrationsverket och hos handläggarna som arbetar febrilt för att hinna med. Kapaciteten är helt enkelt underdimensionerad.
Neddragningen har inneburit att Migrationsverket har svårt att nå sina mål om exempelvis handläggningstider, service och tillgänglighet. Att söka asyl är en extrem erfarenhet. Den asylsökandes framtid ligger i händerna på Migrationsverket, och en lång och oviss väntan på beslut om asylansökan är en av de starkast bidragande orsakerna till bristande hälsa hos asylsökande.
Långa handläggningstider leder i exempelvis anknytningsärenden till att familjer tvingas leva åtskilda. Bristande tillgänglighet och service förstärker den redan svåra ovissheten som väntan på livsavgörande beslut innebär. Avvecklingen av asylboenden har också lett till att asylsökande tvingas flytta mellan boenden i olika delar av landet och inte får en rimlig chans att etablera sig i lokalsamhället.
Med långa handläggningstider har detta drabbat skolbarn som tvingats byta klass, ibland flera gånger, extra hårt. Dessa konsekvenser av neddragningarna hos Migrationsverket har därmed haft en negativ inverkan på integrationen som enligt regeringen är en prioriterad fråga.
Det är mot den bakgrunden obegripligt att regeringen inte visar ett större intresse för att undersöka hur hinder för ett mer effektivt mottagande och en bättre fungerande integration kan undanröjas. Herr talman! I rapporten som vi debatterar i dag kritiseras också personalneddragningarna som inte har genomförts ändamålsenligt.
Det bekräftas också av fackförbundet som ger stöd åt kritiken och anser att det har varit uppenbara felbedömningar och orealistiska förväntningar när det finns en oro i hela organisationen. Oron förstärktes också av att arbetsgivaren inte alltid gick efter anställningstid vid besluten om övertalighet, vilket skapade oerhörda arbetsmiljöproblem. Dessutom förvärrades problemen med långa handläggningstider när långt fler än de uppsagda lämnade Migrationsverket av dessa anledningar.
Mot den bakgrunden, herr talman, anser Vänsterpartiet att regeringen bör genomföra en bredare utredning av konsekvenserna av neddragningarna hos Migrationsverket, och därför yrkar jag bifall till reservation 4.
Ciczie Weidby (V):
Det här är verkligen en hjärtefråga också för mig. Jag har även jobbat inom bemanningsbranschen själv. Jag har jättelång erfarenhet av lagerarbete, och jag är medlem i Handels sedan över 20 år. Eva Nordmark säger att trygghet och förutsägbarhet för alla arbetstagare på svensk arbetsmarknad är en hjärtefråga.
Men hur det än är med det är det väldigt många av de arbetstagare som har korta visstidsanställningar på bemanningsföretag, de som Arbetets granskning handlar om, som inte upplever vare sig trygghet eller förutsägbarhet. De tvingas att ha flera parallella tillfälliga anställningar, har ingen garanterad arbetstid eller inkomst och får nya scheman varje vecka.
Det är liksom inte värdigt svensk arbetsmarknad att ha det på det viset. Frågan är också vem som ska ha de här anställningarna. Som det ser ut nu är det väldigt många unga män, ofta utrikesfödda, som inte får någon annan anställning. Hur ska man komma in och bli en fullvärdig medborgare och arbetare om man inte kan få en ordentlig anställning?
Jag vill också ta upp att Eva Nordmark sa att lagen om anställningsskydd är semidispositiv, det vill säga att arbetsmarknadens parter i stor utsträckning har möjlighet att träffa kollektivavtal som avviker från lagen. Det är en grundläggande del av den svenska arbetsmarknadsmodellen. Så är det, och precis som Eva säger är det kollektivavtalen som skapar ordning och reda.
Men det visar också vilken otroligt flexibel lagstiftningen vi har och hur lätt det är att hitta kryphål som sedan utnyttjas på ett sätt som försämrar arbetstagarnas villkor. Vi vet ju att kollektivavtalen stiftas utifrån vad lagtexten säger.
Eva Nordmark berättar om partsöverenskommelsen och förbättringen.
Jag tror ändå att risken är stor, till och med överhängande, att det inte kommer att leda till några större förbättringar utan i stället till att man staplar sådana här perioder på hög och att man bara flyttar en person från en plats till en annan, precis som man har möjlighet att göra med andra typer av visstidsanställningar.
Det är ju så den svenska arbetsmarknaden ser ut. Vi har lätt världens mest flexibla arbetsmarknadslagstiftning i Sverige. Med utgångspunkt i det undrar jag vad du vill göra för att komma till rätta med osäkra anställningar inom bemanningsbranschen.
Ciczie Weidby (V):
Jag lovar, fru talman, att jag ska bli bättre på att tala genom dig. Ibland blir man lite uppjagad av debatten. Jag vill tacka Eva Nordmark för svaren. Är det något jag har respekt för, fru talman, är det kollektivavtal och den självständighet som fackförbunden har att träffa avtal på sin marknad.
Men något jag också har lärt mig och sett tydligt är hur svårt det var, till exempel när man med lagstiftning gick in och försämrade anställningarna och de allmänna visstidsanställningarna kom in, att träffa ett avtal som reglerade bort den typen av anställningar.
Hur det än är lägger lagstiftningen golvet för vilken typ av avtal som kan träffas med arbetsgivaren. Att exempelvis vara anställd på ett bemanningsföretag innebär väldigt många nackdelar. Man har sämre arbetsmiljö, och man har lägre grad av inflytande över till exempel sina arbetsuppgifter och får oftast göra de sämre och lite tråkigare arbetsuppgifterna.
Bemanningsanställda har korta anställningar och så vidare. Vänsterpartiet tycker att bemanningsföretagen måste regleras och på sikt helt försvinna från den svenska arbetsmarknaden. Fru talman!
Jag konstaterar att arbetsmarknadsministern och Socialdemokraterna inte vill stärka regleringen av in- och uthyrning, som till exempel Handels vill. Det är bra att detta blir tydligt för väljarna.
Ciczie Weidby (V):
Jag tackar Johan Danielsson för svaret. Det stämmer att regeringen har höjt ambitionsnivån för arbetsmiljöpolitiken och vidtagit en rad åtgärder för att motverka dödsolyckorna i arbetslivet.
Arbetsmiljöverket har mer resurser och fler arbetsmiljöinspektörer, i alla fall i jämförelse med hur det såg ut under alliansregeringen 2006-2104. Men den prioritering som görs är inte tillräcklig.
Enligt en granskning som Arbetet har gjort satsar Sverige sett till antalet sysselsatta betydligt mindre på arbetsmiljö än vad våra nordiska grannländer gör. Enligt FN:s arbetsmarknadsorgan ILO bör det finnas en inspektör per 10 000 arbetstagare.
Sverige bör alltså med sina 5,1 miljoner sysselsatta ha 510 arbetsmiljöinspektörer, men 2020 hade vi bara 258. Det är betydligt färre inspektörer än i Danmark, och Danmark har ändå bara 3 miljoner sysselsatta. I Danmark genomförs även fler inspektioner.
Samma år som Danmark gjorde 36 000 inspektioner gjorde Sverige bara 27 000. Regeringens mål om att ha 300 arbetsmiljöinspektörer på plats i slutet av 2020 nåddes inte.
Är statsrådet beredd att öka anslaget till Arbetsmiljöverket ytterligare så att fler inspektörer kan anställas och fler inspektioner genomföras? När bedömer statsrådet att Sverige kommer att leva upp till ILO:s riktlinje om en inspektör per 10 000 arbetstagare? Är det ens en ambition?
Vänsterpartiet delar statsrådets uppfattning att skyddsombuden har en otroligt viktig roll för säkra och trygga arbetsplatser. Vi vill i likhet med regeringen utöka de regionala skyddsombudens tillträdesrätt. Men det finns mer att göra för att stärka just skyddsombuden.
För att de ska kunna utföra sitt uppdrag behöver de ges förutsättningar för utbildning, vidareutbildning och fortbildning, och så är det inte i dag. Lagen ger visserligen rätt till ledighet för att genomgå utbildning, men i verkligheten ser det lite annorlunda ut. Många skyddsombud har svårt att hinna med arbetet, genomgå utbildning och genomföra sitt uppdrag.
Dessvärre upplever många också att deras rätt till utbildning ifrågasätts av arbetsgivaren. Problemet har påtalats av bland andra Kommunal och mitt eget fackförbund Handels, som har föreslagit att staten bör ta ett större ansvar för utbildningen.
Vänsterpartiet har två konkreta förslag till regeringen, dels att utbildningens längd bör uppgå till fem dagar och regleras i lag, dels att det bör införas en lagstadgad rätt till vidareutbildning och fortbildning av skyddsombud motsvarande en dag varje år. Vänsterpartiet har under flera år lagt fram dessa förslag i riksdagen utan att få stöd.
När tror statsrådet att vi kommer att nå upp till ILO:s riktlinjer, och hur ställer sig statsrådet till att lagstadga utbildning för skyddsombud?
Ciczie Weidby (V):
Här fanns många trådar att plocka upp, men arbetslivskriminaliteten ska vi kanske inte ge oss in på nu eftersom det kräver en lång debatt. Herr talman! Det är bra att Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten har fått mer resurser. Samtidigt vet vi att arbetsmiljöbrott är en nedprioriterad verksamhet inom polis- och åklagarväsen.
Fokus ligger på mer prioriterade brott, vilket i och för sig är rimligt. Jag tror dock att man måste stärka rättsväsendets arbete med just arbetsmiljöbrott, och för att förbättra möjligheten för polis och åklagare att utreda arbetsmiljöbrott bör man tilldela mer resurser till just det ändamålet.
Det bör även anställas fler poliser, utredare och åklagare som arbetar specifikt med arbetsmiljöbrott. I Sverige tar det i genomsnitt 19 månader att utreda en arbetsplatsolycka med dödlig utgång. I Norge är den genomsnittliga handläggningstiden ungefär hälften så lång, och dessutom är rättsläget betydligt tydligare än i Sverige. Det beror på flera faktorer.
För det första är den norska lagstiftningen mer enhetlig än den svenska. I Norge finns sedan 2005 en egen arbetsmiljöbalk, vilket underlättar utredningsarbetet. För det andra finns ett strängare personligt ansvar för arbetsgivaren. Arbetsgivaren kan straffas personligen om denne har varit oaktsam enligt sina skyldigheter.
Detta gör det enklare att ställa arbetsgivare till svars efter arbetsplatsolyckor med dödlig utgång. Det har bland annat resulterat i flera viktiga principiella domar som klargör rättsläget. Sammantaget ger norsk lagstiftning och rättspraxis ett bättre arbetsredskap för polis och åklagare när de ska utreda allvarliga arbetsmiljöbrott.
Vänsterpartiet anser att Sverige bör ta intryck av norsk lagstiftning och rättspraxis i syfte att just korta utredningstiderna vid arbetsmiljöbrott och inrätta en arbetsmiljöbalk i syfte att åstadkomma en mer enhetlig lagstiftning. Man borde också införa straffsanktioner när skyddsombud utestängs.
Vi ska veta att många arbetsgivare såklart har goda kunskaper om arbetsmiljö och bedriver ett bra arbetsmiljöarbete. Samtidigt finns det också många arbetsgivare som saknar grundläggande kunskaper om arbetsmiljö och hur man bedriver ett bra arbetsmiljöarbete.
Det kan i förlängningen också leda till arbetsplatsolyckor, skador, sjukskrivningar och så vidare. Det finns skyddsombud inom bland annat Fastighets och Seko som har föreslagit att det bör ställas krav på en arbetsmiljöutbildning för att få starta till exempel ett företag som ska ha anställda. Det är också ett förslag som Vänsterpartiet har lagt fram i riksdagen.
Vad anser statsrådet om att ställa krav på arbetsmiljöutbildning för att få starta företag som ska anställa människor och om en arbetsmiljöbalk?
Ciczie Weidby (V):
Visst är det irriterande när lampan börjar blinka gult och tiden går ut. Ska vi börja att tala om arbetslivskriminalitet, som jag jättegärna skulle vilja göra och är jätteengagerad i, behöver vi så mycket mer tid. Jag delar definitivt Johan Danielssons syn på att vi måste ha den myndighetsgemensamma insynen i de olika företagen.
Jag delar också uppfattningen om att fuskar man med en sak så fuskar man troligen med andra. Det är heller inte ett sådant samhälle vi vill ha där man utnyttjar människor på det viset. Vi är givetvis också överens om att det är viktigt att jobba för att ingen vare sig ska dö på sitt jobb eller av sitt jobb. Jag uppskattar verkligen att det finns ambitioner.
Jag önskar bara, herr talman, att statsrådet och regeringen tog i lite mer och verkligen lade handling bakom orden. En sak som vi inte alls har berört, som också är en fråga som vi säkert får anledning att återkomma till, är ensamarbete.
Ensamarbete är en gemensam nämnare för väldigt många dödsolyckor. Finns det ingen som har bevittnat en olycka förstår man att det gör det väldigt svårt att utreda ansvarsfrågan och så vidare, och ingen kan ställas till svars. Kanske du kan nämna lite kort om frågan om ensamarbete. Annars finns det all anledning att mötas igen i kammaren och diskutera detta.
Ciczie Weidby (V):
Trots att januariavtalet har fallit fortsätter regeringen arbetet att reformera Arbetsförmedlingen enligt Centerns önskemål. AF ska fortsätta att ha myndighetsansvaret för arbetsmarknadspolitiken, men matchande och rustande insatser ska i huvudsak utföras av privata aktörer på uppdrag av myndigheten.
En genomgång av remissvaren från Arbetsmarknadsdepartementets promemoria med de lagförslag som regeringen bedömer behövs för att fortsätta reformeringen visar på en omfattande kritik från expertmyndigheter, kommuner och fackförbund. Enligt IFAU är det märkligt att en så omfattande reformering kan genomföras utan en noggrann analys av effekter och kostnader.
Av de kommuner som har beretts möjlighet att inkomma med remissvar är majoriteten mycket kritiska. Varför vill Eva Nordmark genomföra en reformering av Arbetsförmedlingen som varken har stöd i forskningen eller stöd hos en majoritet av remissinstanserna?
Ciczie Weidby (V):
SVT Nyheter Stockholm hade i måndags ett inslag om apptaxichaufförer som organiserar sig för bättre villkor. I det inslaget hänvisades det till Arbetsmiljöverkets rapport, där det slås fast att gigföretag inte är att betrakta som arbetsgivare och att de därmed inte har något arbetsmiljöansvar.
I det inslaget intervjuades Johan Danielsson, som konstaterade att det är extra allvarligt när myndigheten samtidigt påpekar att arbetsmiljöriskerna inom plattformssektorn är högre än på övriga arbetsplatser. Och han hänvisade till en sittande utredning som ser över dessa förutsättningar. Men Danielssons svar imponerade inte särskilt mycket på de här app-förarna.
Det imponerar dess värre inte jättemycket på mig heller. Någonting måste faktiskt ske just nu. Min fråga blir: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta här och nu för att förbättra för plattformsarbetare på svensk arbetsmarknad?