KBLab/rixvox huggingface dataset:
Luciano Astudillo (S):
Det är viktigt att den avväpningsprocess som nu pågår inte tillåter att människor som begått grova brott får gå fria. Det säkerställer inte försoning och gottgörelse. Sanningen måste komma fram, och de grova brott som begåtts måste bestraffas.
Förr eller senare måste både Farcgerillan och ELN in i en rättsprocess också och lägga ned vapnen om vi ska komma någon vart i det landet, och när nästa process ska i gång måste det här ha fungerat bra med de paramilitära grupperna. Hur ska vi annars klara av den andra gruppen, som också den bär en stor skuld på sina axlar.
Den har gjort sig skyldig till våld, narkotikabrott och inte minst kidnappningar. Därför är den process som nu pågår väldigt viktig. Där måste Sverige vara på och kräva att sanningen kommer fram, att de som har begått de allra grövsta brotten får sitt straff och att offren får gottgörelse. Det är oerhört viktigt.
Jag vill avslutningsvis tacka för samtalet med utrikesministern och passa på att önska honom och familjen en god jul och ett gott nytt år. Jag ska också överlämna slutrapporten från den internationella observationsgrupp jag tillhörde.
Den kan någon på Utrikesdepartementet översätta; den är på spanska. Den kan vara ett bra underlag. Detta är ett exempel på vad Sverige bidrar till ute i världen. Som sagt ska vi inte underskatta det. Varhelst vi reser, både jag och utrikesministern, får Sverige väldigt mycket kredd för sitt arbete för mänskliga rättigheter och demokrati.
Tack, utrikesministern!
Luciano Astudillo (S):
Jag vill tacka Maud Olofsson för svaret även om jag tycker att det är ett mycket dåligt svar. Maud Olofsson har valt att inte svara på frågan utan uppehåller sig i stället vid vår regeringstid. Det är dessutom vice statsministerns sätt, tror jag, att försöka mörka. Riksdagens utredningstjänst gjorde en rapport 2004 som granskade åren 2001-2003.
Den visade att så många som 198 av 265 ordförande i kommittéer var helt opolitiska. Tre fjärdedelar av dem som ledde olika utredningar hade alltså ingen politisk bakgrund över huvud taget. Men ändå gör Maud Olofsson detta till en grej om att vi skulle ha varit de som politiserade utredningsväsendet.
Det tål att påminna Maud Olofsson om att hon faktiskt har varit vice statsminister i ett och ett halvt år nu. Även om det blir en kort sejour finns det all anledning att börja regera - för här i kammaren låter hon fortfarande som en oppositionspolitiker - och på ett bättre sätt än hittills.
Jag ska fortsätta med att citera ett betänkande från 2005/06 i en granskning som KU gjorde. "Som framgått i det föregående har utskottet flera gånger granskat regeringens utövande av utnämningsmakten och för riksdagen anmält resultatet av granskningen. Senast skedde det hösten 2005.
Utskottet vill här erinra om sin tidigare uppfattning att politisk bakgrund inte skall diskvalificera någon från att utnämnas till statlig tjänst, t.ex. generaldirektör. Politisk erfarenhet kan i vissa fall till och med ses som särskilt värdefull för ledningen av en offentlig organisation.
Vad som i sådana fall är relevant är inte vilket politiskt parti den person som utnämns har representerat, utan det att han eller hon haft vissa uppgifter i en politisk och offentlig miljö och utfört dessa på ett sådant sätt att det varit meriterande för den tjänst som skall tillsättas. Under alla omständigheter gäller, enligt regeringsformen, att hänsyn endast får tas till sakliga grunder." Alltså riktades ingen anmärkning mot tidigare regeringars utnämning.
Detta ställde Centern upp på i utskottet och här i kammaren. Alla ställde upp på denna formulering, även Maud Olofsson. Men här står hon och säger något helt annat. Varför? Är det för att dölja den inkompetens som funnits i beredningen av det ärende som jag tagit upp i detta fall? Alla vet vid det här laget att Maud Olofsson sparkade fel Lars-Olof Pettersson.
Genom en snabb sökning på Eniro hade man i Regeringskansliet - bara genom att klicka - kunnat ta fram att det finns ungefär 74 Lars-Olof Pettersson.
Eller är det som vi befarar värre än så, att Maud Olofsson med sitt svar tydligt legitimerar att man är beredd att ta bort utredare som inte faller regeringen i smaken, alltså en form av politisk utrensning? Det är allt utom integritet, oberoende och kvalitet - det som verkligen borde känneteckna det svenska utredningsväsendet.
Jag upprepar min fråga: Hur kommer den borgerliga regeringen att agera i framtiden när det uppstår en situation där utredarnas åsikter inte stämmer överens med den borgerliga regeringens?
Luciano Astudillo (S):
Återigen vill jag gå till riksdagens utredningstjänsts rapport från 2004, där man granskade de utredare som utnämnts mellan 2001 och 2003. 198 av 265 hade ingen politisk färg. De var över huvud taget opolitiska. Så gör inte detta till ett problem för oss socialdemokrater.
Dessutom är det så, fru talman, att det står bortom allt tvivel att en av anledningarna till den här regeringens stora problem de första ett och ett halvt åren i regerandet just är problemet med utnämningarna alltifrån statsråd till statssekretare och över huvud taget hanteringen av Regeringskansliet.
Det är en av de stora frågor där den borgerliga regeringen totalt misslyckats. Med hanteringen av Lars-Olof Pettersson och den viktiga utredningen kring företagarnas trygghet vill jag påstå att Maud Olofsson har slagit rekord i misslyckanden. Hon har sparkat en person bara för att han råkar ha fel namn.
Utan att göra en bättre granskning av vem det var som Maud Olofsson inte hade förtroende för sparkade hon honom. Det är allvarligt. Om hon hade granskat detta hade hon fått reda på att Lars-Olof Pettersson som fick sparken är en flitig företagare. Han har varit företagare i massor av år. För en tid sedan granskade han a-kassans organisation och struktur.
Ett av de stora bekymren för många av landets småföretagare är att de inte har någon inkomsttrygghet när olyckan är framme och man tvingas lägga ned företaget. Vem skulle bättre än Lars-Olof Pettersson kunna se över hur a-kassan fungerar och ge bättre utfall för landets småföretagare? Lars-Olof Pettersson fick sparken.
Jag vill åter läsa ur en rapport om att bryta socialdemokratisk makthegemoni som den borgerliga regeringen tog fram före valet: Statens styrning av myndigheter måste i ännu högre grad än i dag ske genom de formella vägar som står till buds: budget, regleringsbrev, lagar och förordningar.
Tendenser till mer och mer av informell styrning av myndigheter måste motverkas för att upprätthålla deras självständighet och professionalism. De tendenser till ministerstyre och begynnande spoil -system som kan skönjas måste stävjas. Nu har alltså landets vice statsminister med tydliga politiska motiv sparkat en utredare. Det går att gå in på regeringens hemsida och se presskonferensen.
Den ligger kvar där. Där kan man höra att det viktigaste motivet som Maud Olofsson angav för att sparka Lars-Olof Pettersson var att han var en socialdemokratisk partiarbetare som hade jobbat inom fackföreningsrörelsen. Det var det viktigaste skälet som landets vice statsminister angav.
Det vore på sin plats, Maud Olofsson, att be Lars-Olof Pettersson om ursäkt. Ta chansen.
Luciano Astudillo (S):
Maud Olofsson kan känna sig trygg och vara lugn. Vi kommer någon gång i vår att presentera ett förslag om hur man kan förbättra de sociala trygghetssystemen för företagarna. Det är så. Vi kunde inte vänta längre. Det hade gått mer än ett år sedan Maud Olofsson lade ned den gamla utredningen. Vi kunde inte vänta längre.
Vi fick ta ledningen i denna fråga såsom i många andra frågor där landet står och stampar. Sedan vill jag ändå återgälda ett annat talesätt till Maud Olofsson, nämligen att leva som man lär. Man gick in i regeringsmakten och lovade att man skulle avpolitisera utredningsväsendet och den politiska makthegemonin efter Socialdemokraterna.
Men jag kan inte tänka mig att svenska folket därmed trodde att man med det skulle legitimera politiska utrensningar, vilket är fallet i detta skede. Maud Olofssons viktigaste motiv att sparka utredaren Lars-Olof Pettersson var att hon misstänkte att han varit en socialdemokratisk valarbetare som hade varit anställd av facket.
Det står hon fast vid eftersom hon inte har tagit avstånd från dessa uttalanden här i dag. Det är fjärran från den integritet, det oberoende och den kvalitet som ska känneteckna utredningsväsendet. Men, som sagt, just utnämningar har inte varit den här regeringens starka sida.
Det gäller allt från statsråd till statssekreterare, och den här fadäsen med Lars-Olof Pettersson åskådliggör detta. Men återigen: Ta nu chansen. Vad händer nästa gång som man stöter på en utredare som råkar ha andra politiska värderingar än den borgerliga regeringens? Ta nu i juletider chansen att be Lars-Olof Pettersson om ursäkt.
Han är en flitig företagare som har bidragit till landets tillväxt men som har vanhedrats på regeringens hemsida.
Luciano Astudillo (S):
Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. I grund och botten är det ju så att tusentals människor har tvingats till en avvägning, ett avgörande. Man har ibland tvingats välja mellan att vara kvar i a-kassan eller ha mat kvar för en hel vecka.
Många människor har därmed, trots att de kanske hade behöver den här tryggheten, valt bort den för att klara livhanken, klara av att kunna betala mat för en hel månad. Så dyrt har det ju blivit för många. Det som nu har skett är ju att man har förändrat den här myndighetens hela roll.
A-kassan, som skulle vara en myndighet som skulle gå in och stödja människor vid plötslig arbetslöshet, har nu blivit en myndighet som ska driva in statliga fordringar, som ska driva in pengar som egentligen har att göra med den skatteväxling som borgerligheten har genomfört då man har sänkt skatten för folk och försämrat a-kassan.
Därutöver, vilket i och för sig är ett stickspår i det här, har man har infört den här bidragsbrottslagstiftningen, där a-kassan fått rollen att vara ett slags förlängd arm till polismyndigheten. Den ägnar sig nu åt att polisanmäla en massa människor som kanske ibland har gjort fel när de fyllt i papperen till a-kassan.
Jag tycker att det är allvarligt, för enligt uppgift är det ju så att Littorins egna statssekreterare vid möte med alla a-kassor har lovat dessa att man inte ska behöva betala in den förhöjda avgiften för de medlemmar som inte har betalat den. Det är enligt uppgift från a-kassorna själva.
Här har man valt att inte leva upp till detta eftersom det handlar om ganska mycket pengar. Och i slutändan är det ju, precis som Sven-Erik Österberg säger, så att de som får ta ansvar, de som får betala, är de aktiva medlemmar som väljer att vara kvar.
De får ta ansvar för den politik som regeringen för, den skatteväxlingspolitik som regeringen för. Det slår alltså dubbelt. Dels slår det mot de människor som ser att de inte längre har råd att ha den här inkomsttryggheten, dels slår det mot dem som väljer att vara kvar.
Är det inte dags att börja ta lite ansvar för den förda politiken, ta ansvar för skattesänkningarna och inte dumpa över allt detta på dem som vill ha en inkomsttrygghet?
Luciano Astudillo (S):
Som Sven-Erik sade vänder konjunkturen nu. Man kan konstatera att förändringarna i a-kassan inte betydde så mycket. Vårt sista år ökade sysselsättningen med 150 000 nya jobb. Borgerlighetens första år ökade den med 80 000 nya jobb. Nästa år ökar den med 40 000 jobb enligt de prognoser som finns. Nu vänder det.
Den fulla effekten av förändringarna i a-kassan får vi se först nu när det vänder. Ams förutspår att arbetslösheten kommer att börja öka nästa år.
Faktum är att människor har tvingats till ett oerhört svårt val mellan att antingen klara livhanken och det nödvändiga som mat och hyra, elräkning, barns fritid eller att ha en sjyst inkomstförsäkring.
De har, trots att de kanske inte vill, tvingats att lämna den inkomstförsäkring som fanns. De skulle må bra av att få det här beskedet trots att de redan har straffat ut sig. De som är kvar i a-kassan och annars tvingas ta det ansvar som Littorin inte vill ta får ju betala den ökade kostnaden för den skatteväxling som det här innebar.
10 miljarder togs från det gemensamma systemet för att finansiera de stora skattesänkningarna för dem som redan har mycket. Ta ert ansvar nu.
Luciano Astudillo (S):
Jag tackar för svaret. Lite av bakgrunden till detta är de uttalanden som Littorin har gjort om att det går för sakta och att det är alldeles för lite av Ams förmedlingsverksamhet som privatiseras.
Vi har haft en debatt om detta som var väldigt bra, och vi hade en väldigt positiv ordväxling där Littorin bland annat sade: Jag ska försöka lika fast i detta som när det gäller arbetsrätten och den svenska modellen se till att vi inte privatiserar Ams och att vi också utvärderar den verksamhet som ändå sätts i gång. 1 000 förmedlingstjänster skulle utvärderas och prövas.
Vi sossar är inte ideologiska motståndare till att ha komplement. Tvärtom tror vi att det är en viktig del för att hjälpa människor som står långt från arbetsmarknaden. Men vi tror att man ska göra saker i rätt ordning - testa lite och se om det fungerar och utvärdera. Nu pågår, precis som Littorin säger, en utvärdering som görs av IFAU. Man får se om det fungerar bra. Efter utvärderingen får man i så fall köra vidare.
Men Littorin vill inte vänta. Det går för sakta, och det är för små volymer. Det kan jag förstå. I oktober när Ams presenterade en delrapport var det 450 som hade kommit in i denna testgrupp, och av dem hade 10-15 fått jobb. Det är ganska få människor som har fått jobb. Men man måste utvärdera och se hur det går i långa loppet.
Det bekymmersamma är att det statsråd som vid det här laget borde ha lärt sig att göra saker i rätt ordning är Littorin. På område efter område har det varit fel ordning. Det gäller a-kassan. Det var ingen utvärdering. Och nu ser vi att nästan 400 000 har lämnat detta redan nu. Nystartsjobben var en bärande del av Moderaternas jobbpolitik.
Jag tror att det var 30 procent som hade jobb tre månader efter att nystartsjobbet hade påbörjats. Nu går man vidare med privatiseringen av Ams. Här hade Littorin chansen att faktiskt vänta på utvärderingen och vänta på rapporterna, och därefter, utifrån resultatet, välja väg.
Men man gör samma misstag. Littorin fortsätter på den inslagna vägen att göra precis tvärtom. Det är inte bra.
Luciano Astudillo (S):
Arbetsmarknadsministern talar om att varje skattekrona ska användas på bästa sätt, att man ska ha valuta för pengarna och om bästa sättet att hjälpa dem som står långt från arbetsmarknaden. Allt detta köper vi också - absolut. Det måste vara i den riktningen som politiken ska gå. Problemet är att det finns väldigt få utvärderingar av den här typen av verksamheter.
När man kör i gång en verksamhet, ett pilotprojekt, med tusen platser som det som nu är i gång och som utvärderas och man innan man fått utvärderingen säger att det är alldeles för lite och att det går för sakta, då blir det väldigt märkligt.
Det blir väldigt märkligt när man inte inväntar och avvaktar utvärderingen för att se om det faktiskt blir önskat resultat: att människor hjälps som står långt bort från arbetsmarknaden. Det är detta som är det allvarliga. Littorin stod förra gången här i kammaren och lovade att han skulle lyssna till utvärderingen. Han lovade att han skulle försöka stå fast vid detta lika mycket som beträffande arbetsrätten och den svenska modellen.
Jag känner mig inte trygg numera när jag hör dig, Sven Otto Littorin! Den borgerliga regeringen hade följande devis: Vi har förberett oss väl. Vi är beredda att regera. Men så - favong! - körde man i gång med sin politik. Littorin var gladast av dem alla. Vi har ju detta med a-kassan, nystartsjobben och förändringen av Ams.
På område efter område har politiken misslyckats. Här kan Littorin faktiskt dra i nödbromsen. Utvärdera först och använd därefter de kompletterande aktörerna!
Gör inte samma misstag som det ni gjorde när det gällde a-kassan och gör inte samma misstag som det ni nu gjort när det gäller nystartsjobben som ju inte ger människor jobb i den utsträckning som ni lovat!
Dra i nödbromsen och se till att ordentligt utvärdera den här kompletterande verksamheten innan ni ökar andelen privata aktörer!
Luciano Astudillo (S):
Det blev väldigt mycket av allmänpolitisk debatt här, men okej. Låt mig ändå få påpeka, arbetsmarknadsministern, att jobben kommer i hela Europa, i alla europeiska länder oavsett om det är höger- eller vänsterpolitik som förs i dem. Det vet Littorin. Sverige ligger på åttonde plats när det gäller de siffrorna. Sysselsättningen ökade med 150 000 nya jobb under vårt sista år.
80 000 nya jobb har det blivit under ert första år. Nästa år ökar sysselsättningen med bara 40 000 nya jobb. Nu vänder det, Littorin! Nu vänder konjunkturen, så nu får vi se vad er politik har åstadkommit. Dessutom ligger, vilket också Littorin vet, socialbidragsnivån i era egna budgetskrivningar kvar på samma nivå.
Och kvar på arbetsförmedlingarna finns de långtidsarbetslösa som fortfarande väntar på sin tur. Men det är inte bara så att de väntar så som de gjorde under vår tid - också vi har absolut all anledning att se över vår politik för dem som står längst bort - utan det är också så att ni inte bara sviker dem. Ni har även angripit dem med er politik. Men låt oss gå tillbaka till det som den här debatten handlar om!
Det var en möjlighet till eftertanke. Littorin har inte nyttjat det tillfället när det gäller a-kassan. Nästan 400 000 personer har flytt den. Vi har också en massa problem när det gäller vanliga löntagares inkomsttrygghet. Vart tionde nystartsjobb har gett ett riktigt jobb. Så illa gick det med den här bärande delen av Moderaternas jobbpolitik.
När det gäller detta med Ams och den kompletterande förmedlingsverksamheten har ni chansen att dra i nödbromsen och göra saker i rätt ordning. Utvärdera först! Fungerar det, ja, varsågod och kör på då! God jul, herr arbetsmarknadsminister!
Luciano Astudillo (S):
Det är ändå lite anmärkningsvärt att arbetsmarknadsministern har så svårt att medge det alla andra ser. Nystartsjobben var inte den där mirakelmedicinen mot det så kallade utanförskapet som den borgerliga regeringen lovade före valet.
Varför inte visa lite ödmjukhet och medge att bekämpningen av arbetslösheten och att nå målet om full sysselsättning, som är det mål som regeringen har satt upp, var svårare än så. Varför inte visa lite ödmjukhet?
Trots brinnande högkonjunktur, nyfriskjobb och instegsjobb, trots försämringar för sjuka och arbetslösa var det inte så enkelt att få in dem som står längst från arbetsmarknaden på ett jobb. Varför inte medge att nystartsjobben inte var den mirakelmedicin som man sade före valet, Littorin?
Hur var det Littorins kompisar sade före valet? Jo, det skulle komma 10 000 nystartsjobb i månaden. Sedan korrigerade man sig och sade att det blir 20 000 på årsbasis. Nu ligger vi strax under 13 000 nystartsjobb. Det är bra att de finns och att det är människor som ändå har fått en möjlighet att få ett jobb. Littorin säger i sitt svar att det är för tidigt att dra några generella slutsatser.
Men, fru talman, ser han inte den tydliga trenden? Ser han inte att färre än 5 procent får stanna kvar på samma arbetsplats som nystartsjobbet givit? 30-35 procent har ett arbete kvar efter tre månaders nystartsjobb. Jämför man det med andra åtgärder och stödformer som arbetsmarknadspolitiken erbjudit är detta inte ett bra resultat.
Det vet alla som kan lite om arbetsmarknadspolitik. Trenden är tydlig, och det borde åtminstone oroa arbetsmarknadsministern. Jag vill inte helt avfärda nystartsjobben. Jag är mycket tilltalad av deras konstruktion, inte minst av det faktum att det är en rättighet som omfattar fler än den traditionella arbetsmarknadspolitiken har gjort.
De som söker socialbidrag och lever på försörjningsstöd, de som har varit sjukskrivna får också möjligheten att få ett nystartsjobb. Det är dessutom väldigt glädjande att vi har grupper som har stått väldigt långt från arbetsmarknaden som ska kunna ta del av det här. Men ser inte arbetsmarknadsministern trenden? Är han inte orolig ens för det som händer nu?
Jag tror inte det, för nystartsjobben var den här mirakelmedicinen. Det var den quick fix som den borgerliga regeringen lovade för att lösa alla sorters så kallade utanförskapsproblem. Nu är det Littorin som har blivit utsedd att vara den som håller fast vid detta. På framsidan av det senaste numret av tidningen Arbetsmarknaden från Arbetsförmedlingen står det: Det finns bara en väg.
Oj! Det där känns igen från början av 90-talet. Det är Littorin som är den som med tunnelseende ska försvara den här enda vägens politik. Visa lite ödmjukhet!
Luciano Astudillo (S):
Jag förstår egentligen inte varför Littorin hela tiden berättar hur många interpellationsdebatter han har fått ta här i kammaren. 130 är han uppe i nu. Lite stolt säger han att det är kul att ta debatter. Och det kommer att bli väldigt många fler om det bara är han som blir den som står för en sorts pragmatisk hållning i retoriken men som i slutändan är den som benhårt får hålla fast vid politiken.
Nystartsjobben, den borgerliga babyn som inte gett det resultat som man önskade, håller man fast vid, trots att resultaten visar att de inte är den där mirakelmedicinen mot det så kallade utanförskapet som man lovade inför valet.
För att förstå vidden av problemen som Littorin har just nu är det viktigt att komma ihåg att den borgerliga politiken kring jobben handlar om tre saker. En var jobbskatteavdraget. Det finns ju en del som redan nu hävdar att det inte alls är säkert att jobbskatteavdraget kommer att öka den totala sysselsättningen. Det finns risk för att det till och med blir en lägre sysselsättning. En annan var a-kasseförändringarna som blev till försämringar.
Det har lett till att vi har 400 000 fler människor utan inkomstförsäkring nu när vi ser att konjunkturen vänder ned och arbetslösheten riskerar att öka. Och så var det nystartsjobben. Detta var de tre benen som jobbpolitiken vilade på. Den här mirakelmedicinen fungerade inte. De flesta som får ett nystartsjobb blir arbetslösa efter nystartsjobbet.
Det finns flera väldigt anmärkningsvärda saker i interpellationssvaret. Jag ska citera ur arbetsmarknadsministerns svar: "En av tankarna med nystartsjobben är att erbjuda personer som har svårt att få en anställning möjligheten att visa en arbetsgivare att de är värda att satsa på."
Lite längre ned står det: "För alla som har haft ett nystartsjobb har det dock inneburit att de fått in en fot på arbetsmarknaden, något som de tidigare saknat." Men herregud, herr arbetsmarknadsminister, hela arbetsmarknadspolitiken handlar just om detta!
Alla de anställningsstöd ni drog ned, praktikplatserna och utbildningsvikariaten som försvann - allt det handlar om att föra människor närmare arbetsmarknaden och se till att de får visa vad de går för. Har inte arbetsmarknadsministern förstått det?
Nystartsjobben har en intressant konstruktion, men de måste också kompletteras med alla dessa andra delar.
Om arbetsmarknadsministern nu är så pragmatisk som han gör gällande så finns det en konjunktur, åtminstone en borgerlig konjunktur, i att faktiskt säga: Allt vi gjorde var inte rätt, vi drog ned alldeles för mycket på stödet till de arbetslösa och vi jagade dem för mycket. Den senaste veckan har ni backat i allt från a-kassans obligatorium till sjukförsäkringar.
Det är lika bra att ni tar tillfället i akt och säger som det är, nämligen att er jobbpolitik inte nådde ända fram. Ta chansen nu, arbetsmarknadsministern! Det är borgerlig konjunktur för att backa lite eller, som ni själva sade, ändra sig.