KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Den sista frågan är prövad en gång av Justitieombudsmannen, som för ett antal år sedan kom fram till att en sådan tolkning kan man inte göra. Man kan inte med stöd av EU-rätten avvisa de människor som kommer hit; det har Justitieombudsmannen alltså uttalat. Markus Wiechel säger att han visst bryr sig om de här människorna i grunden och att han känner för dem.
Sedan säger han att han inte vill bli ihopkopplad med Jobbik och alla de här andra högerextrema partierna i Europa, som hans partivänner i och för sig gärna samarbetar med på den europeiska nivån. Det vill han inte, för han vet mycket väl att de engagerar sig mycket hårt i sina länder just för att sätta åt romerna och jaga, förfölja och diskriminera dem på alla möjliga sätt.
Om nu Markus Wiechel bryr sig om de människor som kommer hit - varför utmålar han dem då systematiskt som smutsiga, obehagliga och tjuvaktiga? Varför ställer han dem hela tiden mot andra satsningar i sjukvården eller äldreomsorgen? Varför gör han på det sättet? Jo, därför att det är så partier av Markus Wiechels sverigedemokraters karaktär agerar. Det är så de gör hela tiden.
De ställer svaga grupper mot varandra, och de utmålar en minoritet som ett stort hot. Så har ni jobbat i alla tider så fort ni har fått tillfälle, och så gör ni nu här också. Vi måste självfallet vidta åtgärder. Vi måste förstärka samarbetet med de länder det handlar om.
Jag tycker inte heller att det är acceptabelt att vi har länder där stora minoriteter drivs ut i väst för att tvingas tigga på gatorna. Det är inte acceptabelt. Situationen måste förbättras på plats. Vi måste också hantera situationen här hemma, bland annat när det gäller lagstiftningen som handlar om att människor riskerar att utnyttjas och exploateras. Men vi får aldrig i detta tappa vår humanitet. Den är grunden för allting vi gör.
Morgan Johansson (S):
Johan Forssell har frågat mig om jag avser att tillsätta en utredning om avhysning av läger och bosättningar och, om så är fallet, när den kan förväntas vara klar. Om jag inte avser att tillsätta en utredning vill Johan Forssell veta skälet till det. Regeringen presenterade den 24 juni i år ett åtgärdspaket för utsatta EU-medborgare som vistas tillfälligt i Sverige. Insatserna syftar till att bekämpa utsatthet och tiggeri, med det långsiktiga målet att ingen ska behöva tigga i Sverige.
En viktig del av paketet är en bättre hantering av otillåtna bosättningar på allmän och privat mark. Jag aviserade att en utredare ska få i uppdrag att analysera hur markägares möjligheter att få hjälp med åtgärder vid otillåtna bosättningar kan förbättras. Jag avser att tillsätta utredningen inom kort. Utredningen kan förväntas vara klar före nästa sommar.
Morgan Johansson (S):
Efter vad jag hört i inläggen här tror jag inte att det finns några större meningsskiljaktigheter om hur vi ska gå vidare med det här. Jag säger i mitt interpellationssvar att beredningen är i sitt slutskede, och då talar jag om dagar eller kanske någon vecka innan vi är framme vid ett utredningsdirektiv. Vi har faktiskt också på plats en utredare som är tillfrågad men som inte är offentliggjord än, så jag vill inte säga vem det är.
Men en utredning är i väldigt hög grad på gång. Jag samarbetar gärna både med Moderaterna och med Centern om den här frågan framöver. Det är nödvändigt att vi förändrar de här reglerna. De är inte anpassade för den situation som vi nu befinner oss i. De är anpassade för andra situationer.
Om någon utnyttjar allemansrätten för mycket och tältar på en plats alldeles för länge kanske reglerna fungerar, men inte i den situation som vi ser i dag. Vi kan inte ha en situation där det växer upp hundratals bosättningar spontant över hela landet. Man får inte bosätta sig på någon annans mark - så enkelt är det. Reglerna har Staffan Danielsson i viss mening redogjort för.
De är oerhört krångliga för den som bosätter sig på någons privata mark och som sedan ska bli avhyst från platsen. Då måste markägaren komma till platsen. Han eller hon måste själv samla in alla namn eller andra identitetsuppgifter. Sedan får man gå med dessa till Kronofogdemyndigheten och först betala en engångsavgift på 300 kronor för att över huvud taget få frågan prövad.
Därefter ska Kronofogdemyndigheten besluta om detta, och innan beslut fattas måste den som berörs av avhysningen ges tillfälle att yttra sig. När det väl är gjort och man har fattat ett beslut om särskild handräckning ska det verkställas. Inför verkställandet ska också den som berörs få yttra sig. När själva avhysningen sedan verkställs tas en avgift ut på 600 kronor per person.
Avgiften ska egentligen åläggas den som blir avhyst, men vi vet att det i praktiken inte fungerar därför att den som blir avhyst väldigt ofta saknar medel. I praktiken blir det då markägaren som får betala. Detta är inte fungerande regler. Därför behövs en översyn.
Regeringens uppfattning är att lag måste gälla i Sverige och att lag också måste kunna hävdas i Sverige.
Morgan Johansson (S):
Jag har sagt att en översyn är på gång. Vi är väldigt nära att ha färdigställt ett direktiv och att ha en utredare utsedd. Vi talar om dagar eller någon vecka innan vi kan presentera ett utredningsdirektiv. Det är klart att man gärna hade velat att det skulle ha gått snabbare, och så är det ofta i polititiken. Man tycker att saker och ting borde ha rättats till innan problemen kommer, att man borde ha börjat långt tidigare.
Jag vet att också den förra regeringen nosade på den här frågan, men den förra regeringen valde att inte gå vidare med någon utredning. Varför vet inte jag. Den frågan får man ställa till partierna i den förra regeringen. Men man kan inte kritisera mig för att jag nu inte fort nog genomför det som den förra regeringen inte gjorde.
Vi ser nu till att försöka lösa det här problemet, och det blir den regering som jag företräder som får göra det. Det finns en enkel naturlag, nämligen att ju fortare man börjar med saker och ting, desto fortare blir man klar. Nu tillsätter vi en utredare. Vederbörande kommer att vara färdig under våren. Därefter kommer vi att gå till riksdagen med ett lagförslag. Man ska veta att det inte är alldeles enkelt juridiskt att knäcka den här frågan.
Det är, som många har påpekat, en komplicerad lagstiftning. Man måste också väga in starka rättssäkerhetsaspekter i den. Det är inte hur lätt som helst. Men vi har större möjligheter när det gäller offentlig plats. Redan i dag kan polisen i enlighet med ordningslagen flytta på folk som har bosatt sig på offentlig plats där de inte har rätt att vara. Men på privat plats är det mycket mer komplicerat.
Som sagt, vi går vidare med detta. Johan Forssell vill ta upp en diskussion om vad jag säger till olika kommunalråd och kommunföreträdare. Jag är från Skåne själv, och jag ser situationen i Malmö där vi har precis en sådan problematik som växer på Sorgenfriområdet med en begynnande kåkstadskaraktär.
Malmö kommun, som är en socialdemokratiskt och miljöpartistiskt styrd kommun, tog initiativet i våras att med stöd av miljöbalken försöka avhysa dem som hade bosatt sig där. Det överklagades till länsstyrelsen och har inte kunnat genomföras. Det är också en problematik som jag tycker att man ska se i detta. Låt oss försöka att gemensamt ta fram en ny lagstiftning.
Jag samverkar gärna med de borgerliga partierna för att se till att den lagstiftningen blir så bra som möjligt.
Morgan Johansson (S):
När det gäller det sista är det självklart att det är hela regeringen vi talar om när det gäller att lösa den här frågan. Vi träffade samordnaren Martin Valfridsson i förra veckan.
Han gick igenom hur läget just nu ser ut, och jag skulle nog vilja säga att vi är ganska väl pålästa när det gäller det som just nu inträffar. Vi ska försöka minska det här problemet så mycket vi bara kan. Precis som Johan Forssell var inne på ligger en del av problematiken i hemländerna Rumänien och Bulgarien.
Om jag ska avge något omdöme är Bulgarien faktiskt svårare att jobba med än vad Rumänien har varit. Med Rumänien har vi ett avtal mellan länderna för att i viss mån försöka hjälpa dem att ta del av de medel som finns på EU-nivå för detta. Med Bulgarien däremot har det varit väldigt mycket svårare.
Jag träffade vice premiärministern från Bulgarien i våras, och när jag tog upp den här frågan ville man inte riktigt kännas vid problematiken. Vi jobbar alltså aktivt både på EU-nivå och på nationsnivå.
Utöver den lagstiftning som vi nu tar fram förbereder vi också andra utredningsdirektiv till människohandelsutredningen, där vi ser över möjligheten att kriminalisera dem som utnyttjar någon annans tiggande, det vill säga tjänar pengar på någon annans tiggande. Det är alltså ungefär som den nuvarande kopplerilagstiftningen men applicerat på tiggeriverksamheten. Där är vi också på väg fram med utredningsdirektiv.
Diskussionen om hur det är i Stockholm tycker jag att man får ta i Stockholms stadshus, i Stockholms kommunfullmäktige, och inte i riksdagen. Jag kan bara från regeringens sida säga att det är viktigt att se till att svensk lag upprätthålls överallt och att man faktiskt lägger sig vinn om det också på kommunal nivå.
Morgan Johansson (S):
Mikael Cederbratt har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkerställa att inga barn bedöms som vuxna och att inga vuxna bedöms som barn. Frågan om en asylsökande är över eller under 18 år har betydelse i olika avseenden, inte minst när det gäller boende och omvårdnad men även när det gäller bedömning av frågan om uppehållstillstånd. Jag vill börja med att klargöra att det är den som söker asyl i Sverige som ska göra sin identitet, inklusive ålder, sannolik.
Om den asylsökande inte kan göra den uppgivna åldern sannolik måste en bedömning av åldern göras för att kunna pröva asylansökan. Att bedöma någons ålder är svårt. Inför bedömningen av åldern kan därför, förutom sökandens egna uppgifter om sin bakgrund, även uppgifter från anhöriga, god man, socialtjänst och skola beaktas. Vidare kan slagningar i olika databaser göras för att få tillgång till tidigare registreringar om ålder och identitet.
En medicinsk åldersbedömning kan erbjudas i de fall det fortfarande råder tvivel om åldern för att ge den sökande möjlighet att stödja sina uppgifter. Resultatet av en medicinsk åldersbedömning ska värderas tillsammans med all övrig bevisning och utredning i ärendet. Det handlar i slutändan om bevisvärdering, och det är en fråga för myndigheter och domstolar att ta ställning till om den asylsökandes identitet har gjorts sannolik utifrån det underlag som finns att tillgå i varje enskilt fall.
Nuvarande ordning uppfyller högt ställda krav på rättssäkerhet, och jag har inte för avsikt att ändra denna.
Morgan Johansson (S):
Mikael Cederbratt ställer egentligen en helt omöjlig fråga till mig. Frågan är: Hur ska vi säkerställa att inga barn bedöms som vuxna och att inga vuxna bedöms som barn? Vi vet båda två att det är omöjligt att säkerställa detta. Migrationsverkets statistik över åldern på dem som kommer grundar sig på vilken ålder barnen uppger. 10 procent av barnen säger att de är under 12 år.
Två tredjedelar är mellan 14 och 16 år. Skulle någon 16-åring eller 17-åring i själva verket kunna vara 19 år? Det är det vi pratar om. Ja, det är kanske så att någon av dem i själva verket är 19.
Men som jag säger i mitt svar ligger bevisbördan på den som söker asyl beträffande åldern. Han eller hon ska göra sannolikt att han eller hon har den ålder som han eller hon uppgett. Sedan är det domstolen som bedömer. Det finns i internets träskmarker en rik flora av misstänkliggöranden av de här barnen. Det finns på Twitter, Facebook och andra sociala medier.
Egentligen är det inga barn som kommer till Sverige, sägs det, utan vuxna män. Jag besökte förra måndagen ankomstboendet i Malmö för att själv bilda mig en uppfattning om hur situationen ser ut, då det kommit så pass många, och jag har ingen som helst anledning att ifrågasätta den statistik som nu finns. Jag har en pojke som är 12 år.
De barn som jag träffade var några år äldre, kanske 14, 15, 16 år. Det var inga "skäggbarn", som man läser ibland på nätet att de kallas. Man såg möjligen lite fjun på överläppen. Det är barn vi talar om i grund och botten. Och inte bara det! Det sägs att det bara är vuxna män, men 20 procent av de barn som kommer är flickor.
De som påstår att det är vuxna män vi tar emot ägnar sig åt lögn, ljug och osanning. Då är frågan: Varför görs det inte så många undersökningar, medicinska utredningar, som för något år sedan? Staffan Danielsson var inne på svaret på det. Det är nämligen så att de nya riktlinjerna från 2012 som Socialstyrelsen tog fram kopplade in just barnläkare som en viktig del i bedömningarna.
Det finns starka etiska invändningar från barnläkarna mot att genomföra den här typen av utredningar. Det kan man ha synpunkter på, men det är så det ser ut. Frågan är då för oss hur pass viktigt det är att vi tar reda på om en människa är 17 eller 19 år med ännu större säkerhet än vad vi gör nu.
Är inte det allra viktigaste, när vi nu står i en sådan flyktingsituation som vi gör, att snarare än att misstänkliggöra dem som kommer till Sverige i stället försöka hjälpa dem? Vi har kanske alla sett Expressens förstasida i dag.
Vi har situationer där treåriga barn drunknar i Medelhavets vågor och sedan spolas upp på Europas stränder. Låt oss ägna all kraft åt att försöka hjälpa de barn och vuxna som nu kommer till Europa i stället för att misstänkliggöra dessa flyktingar!
Morgan Johansson (S):
En del av grundproblematiken är att man med de nya riktlinjerna från 2012 - de är faktiskt inte så nya längre - kopplade in barnläkarna på ett annat sätt än tidigare. Det ledde till att barnläkare gav uttryck för ganska starka etiska betänkligheter om att vara med på det här.
Det är ett bekymmer när det gäller att få åldersbestämningarna utförda. Men även om man hade gjort det pekar Staffan Danielsson själv på att spannet är stort, mellan två och fyra år. Jag menar att det här inte är den allra största frågan nu, när vi talar om de ensamkommande barnen.
Min uppfattning är som sagt väldigt klar: Antalet ökar, och de som kommer är barn. Det är den bedömning som jag gör, utifrån det jag har kunnat se och utifrån dem jag har träffat. Det kanske kan vara på det sättet att någon inte är 16 eller 17 utan att någon är 19. Det är omöjligt att fastställa det med total säkerhet.
Så är det. Jag håller inte med om att detta är den faktor som gör att många barn söker sig till Sverige. För det första ökar inte andelen barn som kommer till Europa och som söker sig till just Sverige. Den ligger kvar på ungefär samma nivå som förra året. Där ser vi inga förändringar. För det andra tror jag att det är helt andra faktorer som spelar in.
Sverige är, vågar jag påstå, ett av de länder i världen som det är allra bäst för barn att växa upp i. Så är det. Vi som lever i Sverige vet att det är ett fantastiskt bra land för barn att växa upp i. Men det vet också stora delar av övriga världen. Sverige har ett oerhört gott rykte som ett barnvänligt land - i Asien, i Mellanöstern, i Afrika, i Latinamerika.
Nästan var man än kommer är Sverige känt som ett land som håller på mänskliga rättigheter och som har en anständig politik i förhållande till våra medmänniskor. Den bilden är väldigt stark. Det ska vi naturligtvis vara stolta över.
Men det innebär också att när människor är på flykt och i den mest utsatta situation som de kanske någonsin har befunnit sig i - särskilt om man är ett ensamt barn på 12, 13 eller 14 år, ensam på vägarna och ska försöka hitta skydd någonstans - är det inte konstigt att bilden av Sverige som ett land där du kan få skydd, säkerhet och trygghet hägrar.
Jag tror att den faktorn är mycket större än huruvida vi gör medicinska åldersbedömningar och hur ofta de görs och så vidare. Den bilden är mycket viktigare för hur många barn som kommer till Sverige. Vi står, som jag sa i mitt tidigare inlägg, just nu i den värsta flyktingkrisen som vi har sett på många år. Det som händer i Syrien är nog den största humanitära krisen i vår tid.
Låt oss försöka se till att de som nu kommer till Europa får ett bra mottagande, och att vi gör det tillsammans. Hur fördelar vi det här bättre i Europa? Jo, det gör vi genom en politik där vi fördelar ansvaret på ett bättre sätt mellan Europas medlemsländer - jag hoppas kunna företräda en sådan linje för Sverige när vi har ett nytt möte den 14 september. Då kommer andelen att minska för svensk räkning.
Det är på det sättet man måste försöka lösa det nu. Angela Merkel sa en bra sak häromdagen: Kunde vi hjälpa till att rädda bankerna kan vi väl också rädda flyktingarna.
Morgan Johansson (S):
Jag instämmer i att vi har en het samhällsdebatt och att det är viktigt att hålla på grundprinciperna. I praktiken påverkas inte rätten att få stanna eller inte i särskilt stor utsträckning av om man är 16 eller 19 år. Undantaget med synnerligen ömmande omständigheter finns, men det är väldigt litet. I huvudsak prövar domstolen om man har skyddsbehov eller inte.
Om man kommer som barn från till exempel Syrien, varifrån vi ser att antalet ensamkommande barn nu ökar och har ökat väldigt kraftigt bara de senaste veckorna, kommer man att få stanna. Så är det. De som är från Syrien får stanna till 100 procent, skulle jag vilja säga. Vi ska göra vår del i Sverige.
Om vi tittar bara på Syrien och syriska flyktingar räknar vi med att Sverige, från det att kriget bröt ut 2011 fram till utgången av 2015, kommer att ha tagit emot 100 000 syriska flyktingar. Vi har därmed räddat 100 000 liv, varav kanske en tredjedel är barn, rent av kanske mer än så. Det är en otrolig insats som Sverige har gjort. Vi ska vara väldigt stolta över det. Det är 1 procent av vår befolkning.
Om hela Europa hade haft samma politik och hade tagit ett lika stort ansvar som vi hade hela Europa kunnat ta emot 5 miljoner människor - det bor 500 miljoner människor i Europeiska unionen. Då hade vi inte haft några flyktingläger i Jordanien, Turkiet och Libanon. Vi måste helt enkelt se till att få en bättre fördelning.
Vi måste också få en bättre dialog mellan regeringen och de borgerliga partierna om detta. Jag sa häromdagen att jag är beredd att ta initiativ till en ny blocköverskridande överenskommelse. Den gamla är överspelad. Jag är beredd att ta initiativ till en ny sådan om det finns intresse på den andra sidan.
Morgan Johansson (S):
Linda Snecker har frågat mig när jag planerar att införa en samtyckeslagstiftning och om lagstiftningen även kommer att beakta oaktsamhetsbrott. Alla människor har rätt till sexuellt självbestämmande. Att det ska föreligga samtycke till en sexuell handling är därför för mig en självklar utgångspunkt för regleringen av sexualbrotten. Svar på interpellationer På initiativ av riksdagen har den tidigare regeringen beslutat om en översyn av våldtäktsbrottet.
Två viktiga frågor som ingår i översynen är dels frågan om en samtyckesreglering i någon form bör införas, dels frågan om det bör införas ett särskilt straffansvar för oaktsam våldtäkt. Det senare skulle innebära att det ställs högre krav på gärningsmannen i en sexuell situation. Utredningen ska redovisa uppdraget senast den 1 februari 2016. Därefter kommer regeringen noga analysera utredningens slutsatser och förslag och så snart som möjligt återkomma med förslag till lagändringar där det bedöms nödvändigt.
Låt mig avslutningsvis säga att frågan om en stark och effektiv sexualbrottslagstiftning är mycket högt prioriterad för regeringen. Vi kommer därför dels att omvandla utredningen till en parlamentarisk kommitté, dels att utöka omfattningen av översynen till att även inkludera frågan om skärpta straff för de allvarligaste sexualbrotten.
Morgan Johansson (S):
Denna frågeställning har utretts vid ett flertal tillfällen. Första gången en parlamentarisk kommitté gjorde det var 1998 genom Sexualbrottskommitténs utredning. Jag satt själv i den kommittén. Då diskuterade vi samtyckesreglering, hur vi skulle se på våldtäktsbrottet och vilken väg vi skulle gå. Vid det tillfället inhämtade vi information och erfarenhet från Storbritannien, där man har en samtyckesreglering.
Erfarenheterna från Storbritannien var dessvärre inte så goda. De visade på att fokus flyttades från hur gärningsmannen hade betett sig och agerat till hur brottsoffret agerat, vilket ledde till väldigt obehagliga rättegångar för brottsoffren. Det argumentet övertygade då alla partier i kommittén, inklusive Vänsterpartiet.
Vänsterpartiet menade vid det tillfället att det skulle vara fel väg att gå. Vi hade en enig utredning. Vi gjorde i stället flera andra saker. Vi skapade en ny lagstiftning om våldtäkt mot barn och i det sammanhanget även en människohandelslagstiftning. Vi skruvade också ned hot- och våldsrekvisitet i våldtäktslagstiftningen. Sedan dess har diskussionen fortsatt.
Jag menar att de förändringar vi har gjort sedan dess inte har varit tillräckliga. Vi har fortfarande ett läge med över 6 000 anmälningar av våldtäkter per år men bara ett par hundra fällande domar. Då är något helt enkelt inte riktigt rätt.
Det är ett grovt brott, vi måste ha en bättre uppklarningsandel än så. Det var därför vi socialdemokrater, när frågan om en förändring av lagstiftningen kom upp igen förra året, tog ett initiativ och sade: Låt oss gå igenom och titta på lagstiftningen en gång till, och låt oss göra det i en parlamentarisk kommitté där alla partier är med. Vi fick igenom ett sådant utskottsinitiativ i våras.
Då öppnade vi upp hela frågan igen, men inte bara lagstiftningsfrågan utan också hur man stöder den som har utsatts för brottet, till exempel genom att gå in tidigt med stöd till målsäganden. Det är precis detta vi gör nu. Den tidigare regeringen tillsatte en utredare.
Vi är inte tillfreds med det, utan vi vill ha en parlamentarisk kommitté så att alla partier åter kan få möjlighet att sätta sig in i situationen. Därmed skapar man en gemensam kunskapsbas för alla partier, och man kan då titta på de exempel på samtyckeslagstiftning som finns i världen, till exempel den brittiska och den belgiska.
Det finns baltiska länder som har denna typ av lagstiftning liksom ett antal ytterligare länder. Då ser vi om det finns möjlighet att skapa en lagstiftning som fungerar både ur rättssäkerhetssynpunkt och ur brottsbekämpningssynpunkt på ett bättre sätt. Det är den vägen vi vill gå. Jag hoppas och är övertygad om att Vänsterpartiet kommer att vara en konstruktiv kraft i den parlamentariska kommittén.
När jag får tillbaka ett underlag från den kommitté vi nu skapar är jag beredd att medverka till att flytta fram positionerna ytterligare. Vi måste naturligtvis ha väldigt tydliga signaler från statsmakterna om att ett nej är ett nej. Det borde varenda man i Sveriges land begripa, och om vi kan göra något ur lagstiftningssynpunkt för att tydliggöra detta ytterligare ska vi självklart göra det.