KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cecilia Wigström (FP):
Vad gäller missuppfattning eller inte vill jag säga att det inte är någon missuppfattning. Ni har ju varit emot Prümsamarbetet. Nu börjar Karl Gustav Abramsson slira på orden och säga att ni inte har varit emot det under förutsättning att man har kunnat styra polisen från svenskt håll. Det är ju självklart för oss i alliansen. Det har det varit hela tiden.
Självklart ska ett samarbete mellan svensk polis och finsk polis gå till så att när finsk polis kommer över på svenskt territorium och jobbar här ska det vara under svenskt polisbefäl. Det har varit självklart hela tiden, och ni har varit emot när de här tankarna på polissamarbete över gränserna har diskuterats inom EU i form av Prümfördraget. Nu har ni vänt och är positiva.
Jag hoppas att ni också står för era ord när ni nu säger att ni är positiva till detta och att ni också blir positiva till Prümfördraget så att samarbetet underlättas inom EU:s ram. Det var väl de frågorna du ställde. Jag kan väl få säga att vi i Folkpartiet är väldigt nöjda med allianssamarbetet.
Vi i Folkpartiet har drivit rättsfrågorna under en lång rad av år i opposition och kritiserat er för att vi har haft för få poliser i Sverige. Vi har haft rättsotryggheten för medborgarna. Med alliansregeringen får vi kompromissa ibland - vi får inte alltid igenom alla våra förslag, till exempel att förstärka Rikskriminalpolisen i kampen mot den organiserade brottsligheten - men i stort har vi en otrolig samsyn i alliansen.
Vi ser nu till att förstärka polisen så att vi får 20 000 fler poliser. Vi ger rättssäkra redskap till polisen i den här kampen. Vi ser också till att vi nu mobiliserar hela samhället mot den grova organiserade brottsligheten, och det borde ni ha gjort för länge sedan, redan när de satte sin fot på svenskt territorium i mitten av 90-talet.
Jag kan också bara säga att jag är glad att vi är så samspelta medan ni ju har partners som till skillnad från er vill ta bort 1⁄2 miljard från polisens budget, nämligen Vänsterpartiet. På den sidan är det väldigt spretande vad gäller er politik och möjligheten i framtiden att kunna genomföra någonting.
Cecilia Wigström (FP):
Jag delar helt och fullt finansministerns inställning. Det är positivt att höra hur han redogör för regeringens inriktning på att stärka upp hela rättskedjan, från polis till Kriminalvården, och att också angripa den organiserade brottsligheten genom olika myndigheters samverkan. Vi i Folkpartiet har länge förordat just en Al Capone-strategi.
Vi vet att Al Capone i USA aldrig blev fälld för mord eller de andra grova brott som han begick, utan han fick till slut ett långt fängelsestraff på grund av skattebrott. Det är oerhört positivt att regeringen har beslutat om en nationell mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten.
Och precis som finansministern säger kommer de regionala underrättelsecentrum som i dag finns i de tre storstäderna, där polis och åklagare samverkar med Ekobrottsmyndigheten och Skatteverket, att utökas till att omfatta och finnas i hela landet.
Jag vill ta tillfället i akt här, herr talman, att säga något ytterligare om vikten av det arbete som Finansdepartementet nu genomför. En första fördel om man kan få in skatteinbetalningar på individnivå månadsvis från byggföretag är att det kommer att ge Skatteverket en jämnare arbetsbörda. Inbetalningarna kommer inte att göras bara i slutet av året.
Det kommer också att göra det enklare för företagen. Om de får en webbaserad tjänst kommer de elektroniskt mycket enkelt att kunna föra över uppgifter till Skatteverket. En andra fördel är att vi kommer att få en bättre fungerande marknad, för vi vet att de små byggföretagen har väldigt svårt att konkurrera.
Där vet jag inte om finansministern ser någon anledning att göra åtskillnad mellan de små företagen och de stora företagen. Det kan vara lättare att hjälpa de stora företagen i deras arbete mot svartarbetet. Men det kan vara svårt att komma åt den svarta marknaden med arbete som utförs hemma hos folk, där det tyvärr är alldeles för utbrett att man betalar svart för lite smårenoveringar.
En tredje fördel om vi kan få till stånd en skärpt kontroll från myndigheternas sida är att vi kan få mindre svartarbete och därmed också mindre organiserad brottslighet. Det är ju syftet med det hela. Vi har sett goda resultat i restaurangbranschen. Sedan personalliggare infördes för bara ett år sedan är det 4 000 jobb som har blivit vita och skattintäkterna har ökat med 470 miljoner kronor.
Det är nästan 1⁄2 miljard kronor extra till statskassan. Det är inte en engångseffekt utan något som vi bör kunna räkna med varje år, och det är viktiga pengar att kunna använda till välfärden.
Det är viktigt att få ut till medborgarna att det är viktigt att ändra synen på detta. För tio år sedan hade vi inte de här organiserade gängbrottslingarna, men de utnyttjar nu den här kulturen som finns alltför brett. Jag tror att många svenskar, om de får upp ögonen för detta samband, skulle vara villiga att ta avstånd från den svarta ekonomin.
Cecilia Wigström (FP):
Jag vill tacka finansministern så hemskt mycket för hans svar till mig och för debatten som vi har haft. Jag är väldigt glad och nöjd med att regeringen tar detta på största allvar och jobbar vidare.
Det är viktigt att vi bekämpar den organiserade brottsligheten, för vi måste se vad som blir konsekvensen om vi inte får hejd på den här utvecklingen, att den organiserade brottsligheten utgör ett allvarligt hot mot vår rättsstat och därmed också vår demokrati.
Jag vill skicka med att det positiva arbete som pågår för att få byggföretag att betala in källskatt och sociala avgifter på individnivå och att Skatteverket ges möjlighet att göra oanmälda besök på byggarbetsplatser är jätteviktigt. Jag vill verkligen ge mitt stöd till att detta arbete skyndas på i departementet. Det finns också internationella exempel att titta på.
Danmark, Estland, Ungern, Finland och Holland har liknande system. Det vore mycket positivt om Sverige kunde gå vidare i den riktningen, och det är vi på väg att göra. Jag vill än en gång tacka finansministern.
Cecilia Wigström (FP):
Vår demokrati är en grundsten för det svenska samhället, och för att demokratin ska fungera måste vi också ha politiska partier. Det är därför som vi i kommunallagen tillåter kommuner att betala ut kommunalt partistöd för att stimulera partierna och se till att vi har livaktiga partier på kommunal nivå.
Det är bra att utskottet har enats om det här tillkännagivandet till regeringen om en översyn av den här lagen för att vi ska få en tydlig lag och för att vi ska få bort den osäkerhet som i dag råder om hur pengarna kan användas men också för att se om vi i högre grad kan öppna för insyn och öppenhet när det gäller hur kommunernas pengar används.
I många länder, som i Danmark, Finland och Norge, finns det generella rättsliga regler för att garantera öppenhet och insyn i partiernas finansieringskällor, oavsett om det kommer från kommunen eller någon annan. Sådana regler har vi inte i Sverige. I samband med våra folkomröstningar poppar det ibland upp sådana här diskussioner. Vilken sida har mest pengar? Är det ja-sidan eller nej-sidan?
Är det därför resultatet blev som det blev i folkomröstningen? Är det därför den politikern säger som hon säger, för att hon får pengar därifrån eller inte? Ibland kommer sådana diskussioner upp. För Folkpartiets del är vi positiva till att på något sätt införa motsvarande öppenhet och insyn i Sverige, så som våra grannländer har.
Däremot anser vi inte att det bör ske genom rättsliga regleringar, utan det är någonting som vi partier tillsammans borde kunna komma överens om. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet.
Cecilia Wigström (FP):
Det stämmer att Folkpartiet har varit väldigt pådrivande för att öka skyddet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter i samhället. Jag är väldigt stolt över att vi har den nya diskrimineringslagen som trädde i kraft den 1 januari i år. Den har alliansregeringen och demokratiminister Nyamko Sabuni arbetat fram. Jag har också respekt för att det pågår ett utredningsarbete.
Jag vet att man är ivrig och vill få saker och ting på plats snabbt. Det vill jag också väldigt många gånger. Den här utredningen tittar över yttrandefrihetsgrundlagen och tryckfrihetsförordningen. Jag tycker att man ska ha respekt för det arbetet och ge dem möjlighet att belysa den här frågan och ta fram mer faktaunderlag. Vi vet att många transpersoner är utsatta, men vi vet inte hur omfattande deras utsatthet är.
Man behöver också mer faktaunderlag för att kunna gå vidare med lagstiftningen. Jag tycker att vi ska ge kommittén en chans att arbeta vidare, och så får vi se vad som händer när de har lagt fram sitt betänkande.
Cecilia Wigström (FP):
Helene Petersson berättar att både hon själv och Ingvar Svensson har lyft upp den här frågan i Yttrandefrihetskommittén. Då finns det verkligen inte anledning för regeringen att nu rusa in med några tilläggsdirektiv. Den utredning som hon sitter i tillsammans med Ingvar Svensson har möjlighet att titta på den här frågan. Det vore mycket positivt om det skedde. Det finns ingen anledning att på något sätt lägga sig i Yttrandefrihetskommitténs arbete. Man har möjlighet att göra detta.
Jag vill påpeka en sak. I er reservation hänvisar ni till den diskrimineringslagstiftning som har kommit. Det är väldigt viktigt och bra att den har kommit på plats. Det är bra att alliansregeringen nu har sett till att homosexuella, bisexuella och transpersoner skyddas även i diskrimineringslagstiftningen. Men det finns en stor skillnad mellan de här två lagarna.
Diskrimineringslagen skyddar individer mot diskriminering, medan hetslagstiftningen handlar om hela grupper och kollektiv. Därmed kan man inte dra en enkel parallell mellan de två lagarna och säga att bara för att vi har infört det i diskrimineringslagen ska vi nu införa det i hetslagstiftningen.
En annan anledning till att vara försiktig med att dra så snabba paralleller som ni gör i er reservation är att det är en väldigt stor skillnad mellan en vanlig lag, som diskrimineringslagen, och en grundlag, som tryck- och yttrandefrihetslagarna. Diskrimineringslagen skyddar till exempel även människor mot diskriminering på grund av ålder. Jag har inte hört någon i denna debatt som därmed vill att man också ska inkludera ålder i lagstiftningen som rör hets mot folkgrupp.
Detta är två olika lagar som måste prövas på helt olika meriter.
Cecilia Wigström (FP):
Jag är ingen expert på tillståndet i Sverige som rättsstat och inte på USA som rättsstat heller, så jag vill inte svara exakt på din fråga. Men jag vill ändå påstå att rättsstaten USA fungerar ganska bra, eftersom många av de beslut som har tagits av presidenten för att inrätta Guantánamo - ett läger som jag totalt fördömer - ju har överklagats.
Många av de besluten har också ogiltigförklarats av Högsta domstolen i USA eftersom besluten inte har varit förenliga med USA:s grundlag. På det sättet har rättsstaten USA fungerat. Rättsstaten handlar som sagt om att följa lagstiftningen.
Fallet Guantánamo har överklagats, och jag reagerar också mycket starkt på de andra övergrepp mot mänskliga rättigheter som USA har hållit på med på andra länders territorier. Det har som sagt överklagats, och jag tror att även frågan om tortyr har varit uppe i kongressen.
Jag är ingen expert, men jag skulle kunna tro att även där finns rättsliga processer som är i gång för att helt enkelt ogiltigförklara de beslut som har tagits av presidenten där man har legitimerat tortyr. På det sättet fungerar ju rättsstaten: Man stoppar exekutiva beslut från regeringen eller från kongressens sida om de strider mot principer i grundlagen.
För mig som liberal är det oerhört viktigt att vi värnar mänskliga rättigheter och dem som slås fast i den svenska grundlagen och att Sveriges riksdag inte stiftar lagar som strider mot dem. Därför måste vi ha ett skydd så att mänskliga rättigheter alltid respekteras i vårt land.
Cecilia Wigström (FP):
Jag tycker att Morgan Johansson övertolkar det jag sade. Jag sade inte att rättsstaten Sverige inte fungerar. Jag klär inte Sverige i säck och aska, även om jag tillhör det parti som ändå påpekar och för fram till svenska medborgare att vi inte är det bästa landet på jorden. Socialdemokratin har hela tiden mer ägnat sig åt att försköna Sverige, på bekostnad av till exempel vårt deltagande i Europeiska unionen och liknande.
Jag lyfte i mitt anförande fram att vi har en tradition av att inte respektera grundlagen. Nu har inte Morgan Johansson någon replikrätt, men det skulle vara intressant att veta om han inte tycker att det är lite anmärkningsvärt att vi har haft en tradition av att ha en grundlag i Sverige som antogs 1809 och i grunden inte förändrades förrän 1974, trots att vi under den tiden gjorde en massa förändringar och flyttade makten från kungen till riksdagen.
Det var ett otroligt starkt maktskifte som inte blev ordentligt uttryckt i vår grundlag förrän 1974. Det är därför det är så viktigt att vi ytterligare förankrar den traditionen. Jag tror att vi ska ha en ödmjukhet i att bära med oss den historien.
Därmed har vi inte samma tradition som i USA som har byggt upp sitt land kring detta och som ända sedan dess början på presidentinstallationerna har pratat om grundlagens värnande. Varför är grundlagen viktig att värna?
Jo, för att det finns en risk att folksuveränitetsprincipen går ut över de mänskliga rättigheterna, att man i demokratins namn i ett parlament stiftar lagar som inskränker invånares mänskliga rättigheter. Det är därför vi tycker att det är viktigt att värna de mänskliga rättigheterna och att en domstol också kan övervaka det i fall lagar stiftas som i grunden är motstridiga till grundlagen.
Nu tycker jag att Grundlagsutredningen tar ett bra steg i den här riktningen.
Cecilia Wigström (FP):
Jag vill bara säga några få ord om utnämningspolitiken. Jag tycker att mina kolleger från alliansen, Margareta Cederfelt och Annie Johansson, har hållit ypperliga anföranden där de har berättat om vad vi har kommit fram till i detta betänkande. Jag tycker också att det var väldigt positivt att Margareta visade på hur konstitutionsutskottets granskning faktiskt spelar roll.
Det läses av Regeringskansliet, man tar till sig av de kritikpunkter vi har, och man förbättrar arbetet. Det är så det ska vara. Vad gäller utnämningspolitiken har alliansregeringen gjort en väldigt stor reform. Målsättningen från regeringen sida är att införa förutsägbarhet, spårbarhet och öppenhet. Vi har i det här betänkandet granskat bland annat dokumentationen i dessa utnämningsärenden.
De kravprofiler som nu tas fram, annonser som sätts in i tidningar för att ge människor chans att söka till en generaldirektörspost och intresseanmälningar ska numera dokumenteras i alla akter. Vi har funnit vissa fall där så inte har skett. Det är viktigt att de riktlinjer som regeringen har tagit fram följs av alla departement. Det är någonting som vi i utskottet förutsätter inför framtiden.
Sedan har vi också vad gäller utnämningspolitiken i utskottet granskat om regeringsformens krav på att tillsättningen ska ske på sakliga grunder, det vill säga förtjänst och skicklighet, efterlevs. Vi har tittat på om politisk bakgrund har spelat in vid tillsättningar, och vi har även tittat på kön och hur det ligger till med det. Det nämndes här av Berit Andnor att Maud Olofsson hade sagt att det var korrupt under den tidigare regeringen.
Sanningen är att kritiken kom från många olika håll. Bland annat Transparency International, som är en väldigt känd internationell organisation som syftar till att bevaka korruptionen i världen, riktade stark kritik mot den förra regeringens utnämningspolitik. Vi kan konstatera nu att den här nya öppenheten - nya livschanser för alla medborgare att söka - också har lett till resultat.
Före 2006 var färre än 40 procent av generaldirektörerna kvinnor, och nu är vi uppe på 45 procent. Jag skrev här i mina anteckningar innan att det här är en avsevärd förbättring, men om vi tänker efter är det faktiskt fantastiskt! Vi är i mål. Vi vill ha en jämställd utnämningspolitik, och då brukar man säga att det ska vara mellan 40 och 60 procent av vartdera könet.
Vi kan inte alltid få 50-50, men över 40 procent av vartdera könet bör vara representerat. Så 45 procent tycker jag är en väldigt bra målgång vad gäller att få fram kvinnliga chefer. Det var det jag ville tillföra debatten.
Som sagt, herr talman, kommer vi till slutsatsen i betänkandet att regeringsformens krav efterlevs.
Cecilia Wigström (FP):
Jag vill tacka utrikesministern för svaret. Jag vill särskilt tacka Marianne Berg för att hon har ställt den här interpellationen till utrikesministern. Det är viktigt att Marianne på det här viset har uppmärksammat Dawit Isaak, som har suttit i fängelse i mer än åtta år, snart nio år, i Eritrea. Många av dem som fängslades tillsammans med Dawit Isaak har dött i fångenskap.
Det behövs verkligen att vi ständigt påminner om Dawit Isaaks fall och riktar våra strålkastare mot den grymma diktaturen. Vi har en skyldighet att solidariskt tänka på hans fru och tre barn som väntar i Göteborg.
Den tvärpolitiska Dawit Isaak-gruppen, som har representanter för alla riksdagspartier, här i riksdagen har ända sedan förra mandatperioden ansett att den tysta diplomatin har nått vägs ände. Mer än åtta år har gått, mer än 3 000 dagar och inga resultat, utan Dawit Isaak sitter fortfarande inspärrad.
Vi har därför i flera år krävt att Sverige ska verka för att EU avbryter sitt bistånd till landet och att vi inför smarta sanktioner, fryser regimens tillgångar i andra länder och även inför reseförbud. Och precis som Marianne Berg påpekade måste det kosta, det måste svida i skinnet för den här regimen när man begår grova övergrepp mot mänskliga rättigheter och då också mot en svensk medborgare.
Oavsett regering har vi i den tvärpolitiska gruppen i någon mån talat för döva öron. Det sker ingen förändring av politiken. Frågan är då: Hur länge kan regeringen upprätthålla tilltron till den här strategin? Nu händer det i alla fall lite.
Före jul kom ett nytt säkerhetsrådsbeslut om att införa ett vapenembargo mot Eritrea för att landet destabiliserar hela regionen genom att stödja olika terroristgrupper i grannländerna.
Säkerhetsrådsresolutionen innebär att ett vapenembargo ska införas mot Eritrea och att det även införs just det som vi i den tvärpolitiska gruppen har efterlyst, nämligen resesanktioner mot ledarskapet och att man ska frysa tillgångarna för det politiska och det militära ledarskapet. Just nu håller FN på att se över vilka personer som ska ingå på listan, vilka personer som är det militära ledarskapet och vilka som är de politiska.
Från min utgångspunkt är det självklart att det är presidenten Afwerki i Eritrea som är ansvarig för det som landet gör mot andra länder och mot Dawit Isaak. Då är min fråga till utrikesministern: Vad gör nu Sverige i FN när FN håller på att peka ut vilka personer som ska bli föremål för reserestriktioner och frysta tillgångar?
Det är min fråga. Eftersom det här inte är direkt Dawit Isaak-relaterat, hoppas jag att Sverige i den här frågan vågar stå upp och tydliggöra att FN nu ska vara tufft mot den eritreanska regimen.
Cecilia Wigström (FP):
Utrikesministern sade att fallet Dawit Isaak kräver försiktighet. Det gör det säkerligen. Många av dem som fängslades med Dawit Isaak har dött i fångenskap, och de hade förmodligen ingen utländsk regering som brydde sig om dem.
Den största risken för politiska fångar i diktaturer runt om i världen är att ingen bryr sig. Man sitter inspärrad utan att någon ser det.
Vad gäller FN:s sanktioner menar jag på intet sätt att Sverige ska föra in fallet Dawit Isaak som ett skäl eller en ytterligare grund för vilka som ska hamna på listan till FN:s sanktionskommitté.
Självklart bryr sig FN i säkerhetsrådsresolutionen bara om att Eritrea har en destabiliserande roll för freden i regionen. Utrikesministern vet dock mycket väl att FN är politik. Just nu sitter man säkert i sanktionskommittén och funderar på om man ska vara mjuk eller hård mot regimen. Sverige sitter inte med vid bordet, men vi har ambassadörer på plats och vi finns i FN:s korridorer.
Jag hade därför önskat att utrikesministern hade varit tydlig med att vi som land ska lobba för att sanktionskommittén ska vara hård mot Eritrea, för det är en skurkregim med en skurkpresident. Hur tänker Sverige hantera sanktionerna? Det förekommer att det i Sverige samlas in pengar till regimen i Eritrea, pengar som används till vapenköp och annat.
Hur ska Sverige stoppa detta så att vi inte är med och finansierar Eritreas brott mot FN:s sanktioner?
Göran Lindblad (M):
Jag får å Tobias Billströms vägnar tacka utbildningsministern för svaret. Han är på en annan förrättning, och därför står jag här i dag. Man undrar när man hör och läser utbildningsministerns svar om det i första hand är volymmål som gäller snarare än kvalitetsmål, med tanke på uppräkningen av antal studenter och så vidare. Utbildningsministern säger i svaret att Bolognaprocessen startades i slutet av 90-talet.
Men då, Thomas Östros, är det väl hög tid att man kommer i gång nu? Thomas Östros har utlovat en proposition 2005, men det är lite sent. Redan i dag är det många utländska studenter som är på väg hit eller redan är här som inte kan tillgodogöra sig en utbildning som är internationellt godkänd. Min stora grabb - Jacob, 25 år - har läst ekonomi på Johnson & Wales i USA.
Ska jag råda honom att gå en masterutbildning eller på det som egentligen inte är en masterutbildning, på Handels i Göteborg? Han funderar på att göra det. För tillfället jobbar han men har inte riktigt bestämt sig. Kan jag våga säga till Jacob att det kan han göra för att det kommer att bli jämförbart? Hur har utbildningsministern tänkt göra med de utbildningar som faktiskt fungerar bra i Sverige i dag men som ändå inte är helt jämförbara? Vi har civilingenjörsutbildningen och civilekonomutbildningen som ju är på en alldeles speciell nivå.
Hur anpassar man dem i det här systemet? Det gäller ju ändå, och det tror jag att vi kan vara överens om, att vi ska behålla det som är bra i det nuvarande och dra nytta av kvaliteten men samtidigt se till att ändra på det som inte uppfyller de internationella normerna. Jag skulle vilja ha lite reflexioner kring dels tidsaspekten, om det verkligen inte kan gå lite fortare, dels kring frågan hur vi gör det här på ett bra sätt så att vi tar till vara det som är gott och sopar undan resten.
Göran Lindblad (M):
I den mån som Thomas Östros menar att vi ska verka för en globalisering som innebär att svenska utbildningar är internationellt översättningsbara och att vi här i Sverige kan tillgodogöra oss internationella utbildningar och lätt överföra dem till svenska förhållanden skulle mycket vara vunnet.
Här har ju utbildningsministerns kollega Mona Sahlin i åratal talat om valideringar av internationella utbildningar för att kunna få människor som har kommit hit till landet att få arbete och utbildning på den nivå som de egentligen är kvalificerade för. Det har ännu inte hänt så mycket där heller mer än att det har varit tal om utredningar och så vidare. Jag är fortfarande oroad för, och jag fick inget ordentligt svar av Thomas Östros, när det här kan ske. Kan man inte komma i gång lite snabbare? Det talas om en proposition 2005 och om att i god tid komma med förslagen.
Jag tycker att det är sen tid, Thomas Östros. Här är det bråttom att vi gör något nu för de elever som kommer hit till nästa termin eller de studenter som redan är här. Det är faktiskt bråttom och angeläget. Sedan kan vi vidga problematiken lite grann. Är det möjligt att man inom det medicinska, naturvetenskapliga området - läkarlinjen, tandläkarlinjen - nu när man tänker lite mer modernt skulle kunna tänka sig att sälja utbildningar? Tidigare har man bara gjort det till länder.
Kan man numera också tänka sig att göra det till individer så att vi kan utnyttja den kapacitet som vi har på dessa fakulteter? I och med att vi har dragit ned här hemma - med all rätt eftersom behovet delvis var täckt inom i alla fall vissa av de här områdena - finns det en överkapacitet på en del fakulteter. Skulle Thomas Östros vara beredd att ta tillfället i akt och säga att ja, vi kanske kan samarbeta kring det om jag är beredd att samarbeta kring de här andra frågorna - försåvitt att Thomas Östros menar det jag tror.