KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mathias Sundin (L):
Ja, de är fantastiska, många av de här företagarna. Många är unga, men de finns i alla åldrar. Det som är gemensamt för dem är att de har avskaffat Jantelagen. De tror och vågar säga att de ska bygga enorma miljardföretag, och det känns väldigt befriande. Det är roligt att träffa dem. Den här utredningen har mycket riktigt fått en hel del kritik. Ni hade naturligtvis möjlighet att ändra om ni tyckte att det var något fel i utredningen. Ni förlängde ju tiden för den.
Men vi behöver inte ägna alltför mycket tid åt det, utan vi ägnar den åt vad vi ska göra i stället. Skatteverket får till poetiska skrivningar om skattesystemet och dess inre skönhet.
Men ett problem som har funnits under lång tid i Sverige, och som inte bara har att göra med Socialdemokraterna utan är brett och hejas på av Skatteverket, är att man är för fokuserad på att hindra människor från att utnyttja ett system maximalt, som vi vet att en del gör. Det gör att man vrider åt för hårt för entreprenörerna, för alla de här människorna med idéer.
Det går naturligtvis att utnyttja optioner på ett felaktigt sätt. Men vi måste se fördelen med detta, och jag tror att fördelen är mycket större. Vi ska inte bortse från det andra, naturligtvis inte, men fördelen här är väldigt stor. Jag tror att man ska försöka komma bort från tänket att det är vissa branscher som ska få ha de här optionerna.
Hur tusan ska jag eller du eller någon annan kunna avgöra i vilken bransch vi kommer att ha startup-företag som utmanar och förändrar det nuvarande systemet? Jag tror att vi behöver göra ett brett system - vi liberaler lade fram en del idéer om detta i våras - så att vi inte hamnar i det här snäva tänket i Sverige. Det är bra att det finns med i bakhuvudet, men jag tror att vi har gått för långt i den riktningen.
Mathias Sundin (L):
Det känns som att frågan på något sätt hade en viss vinkel. Det var inte en helt öppen fråga, utan den hade en viss vinkel. Jag delar inte den vinkeln. Det är tre skattehöjningar som regeringen har aviserat och vill gå fram med. Ni i Vänsterpartiet vill gå fram med en enorm mängd - många fler - skattehöjningar.
Allt som rör sig ska beskattas. Vi vill stoppa de skattehöjningarna. Det handlar om resande i Sverige. Det handlar om att det ska löna sig att utbilda sig, vara flitig och jobba hårt i detta land och om att det ska gå att skapa nya jobb, inte minst i de mindre företagen.
Vi vill se till att de skattehöjningar som gör det svårare att skapa jobb stoppas. Vi vill inte att det ska vara svårare att skapa jobb och att det ska vara dyrare för småföretagen att göra detta. Vi vill att det ska vara mer lönsamt för dem att skapa jobb. Det är så man skapar resurser till välfärden och till annat som vi behöver i samhället. Vi är inte ute efter någon regeringskris. Vi är inte ute efter något kaos. Det är helt upp till regeringen om man vill skapa något sådant.
Vi säger nu vad en riksdagsmajoritet tycker i denna fråga. Vi säger det väldigt tydligt. Det är upp till regeringen om man vill ta till sig av detta.
Jag påminde i förra veckan ett antal journalister om att riksdagen är Sveriges högsta beslutande församling, och det kan vara värt att till och med i riksdagen påminna om att regeringen har att förhålla sig till de majoriteter som finns i riksdagen och stoppa dessa skattehöjningar.
Mathias Sundin (L):
Om vi börjar med beskattningen är det ju inte så att Vänsterpartiet bara vill beskatta dem med högst inkomster. Ni vill ju beskatta alla som har en inkomst högre. Alla som har en inkomst som inte är ett bidrag vill ni beskatta högre, och allra mest vill ni beskatta dem med högst inkomster så att de kommer ned till samma nivå som dem som ni vill beskatta nästan lika mycket.
De som har riktigt låga löner vill ni beskatta betydligt högre än vad vi vill. Vi i Alliansen har inga som helst problem med att förhandla ihop en gemensam budget. Det har vi visat under flera alliansregeringar och även efter valet. Att förhandla ihop en budget gemensamt i Alliansen är inte svårt.
Vi har samsyn i väldigt mycket mellan de fyra borgerliga partierna. Våra uppfattningar skiljer sig åt när det gäller vad detta skulle uppnå i det här läget. Vi från Liberalerna lägger fram vår budget nu, och det går alldeles utmärkt för alla att rösta på den, även om det inte är så sannolikt att det kommer att hända.
Vi från Liberalerna vill dock inte sätta oss i den situation som regeringen nu sitter i med Vänsterpartiet - ett jobbigt och bakåtsträvande parti som vill höja skatterna för alla som man är beroende av. Sverigedemokraterna står för ett till stora delar helt annat samhälle än det liberala samhälle som jag är här i riksdagen för att försöka uppnå och som är anledningen till att jag kandiderar till politiken.
Det går säkert att komma överens i någon enskild fråga. Det kan vi göra med Vänsterpartiet ibland, och det går att göra med andra partier också. Om vi sätter oss i en situation med en gemensam budget kommer vi dock att bli beroende av att förhandla med Sverigedemokraterna. De kommer då att få igenom saker där, och de kommer att vilja föra landet i en riktning som vi inte vill. Det är därför ingen idé för oss att ingå ett samarbete med dem, lika lite som med er.
Mathias Sundin (L):
Jag vill prata om det som Emil Källström tidigare utnämnde till svenska politikers favoritbolag: Spotify. Man kan fundera på varför det är ett sådant fokus på just Spotify. Jag tror att det handlar dels om att det är det mest framstående, synliga bolaget i den nya ekonomin, dels om att det är Europas mest framgångsrika startup.
Spotify har 140 miljoner abonnenter runt om i världen, och de har bara börjat. Vi vet inget om framtiden för Spotify, men vi har genom detta bolag möjlighet att etablera ett nytt svenskt storbolag - ett nytt Ericsson, Asea eller Volvo.
Spotify i sig är viktigt, men det är också en symbol för hela den svenska startup-sektorn, som har många framgångsrika och snabbväxande bolag. Det som vi ser med Spotify nu och som kanske bidrar till att fokus hamnar där är att Europas mest framgångsrika startup håller på att hamna huvudsakligen i USA.
Det är där människor anställs. Man har uttalat att man verkligen vill växa här i Stockholm, men det är i USA som man anställer över 1 000 personer. Det finns flera anledningar till detta. Det är brist på bostäder och ingen programmering i skolan, men man pekar också på marginalskatterna och framför allt en särskild skatt som gäller personaloptioner, alltså möjligheten att göra de anställda till delägare.
Det finns ett förslag från en utredning, men ingenting har hänt sedan dess. Varför händer det ingenting på detta område, Magdalena Andersson?
Mathias Sundin (L):
Magdalena Anderssons huvudsakliga fokus ligger bakåt. Det som hon pratar om allra helst är alliansåren och naturligtvis hur dåligt det var då. Min blygsamhet förbjuder mig att nämna att det var under de åren som Spotify och startup-revolutionen tog fart.
Men om vi tittar framåt i stället för bakåt hade den här budgeten till exempel varit ett utmärkt tillfälle att avisera förändringar vad gäller personaloptioner, men något sådant har inte kommit. Ni har haft gott om tid på er att göra det. Det vore alldeles utmärkt och fint om det kunde komma i höstbudgeten. Kommer det? Utformningen av förslaget är helt avgörande.
Till exempel Spotify, som har funnits på bordet hittills, finns inte med och berörs inte av förslaget, utan det gäller små företag som är i en tidig utveckling. Det är jätteviktigt för dem också - allra viktigast för dem - för att de ska kunna rekrytera personer som har högbetalda jobb på andra företag.
För att de ska våga ta risken att gå över till en startup måste det finnas en större, möjlig belöning genom att de kan bli delägare. Ju mer framgångsrik en startup blir och ju snabbare dess utveckling går desto snabbare åker de ur när det gäller de eventuella förändringarna för personaloptioner. Då växer dessa företag utomlands i stället för i Sverige.
Vi håller på att missa en historisk chans att etablera ett nytt svenskt storbolag här i Sverige. Det kan bli ett svenskt storbolag som etableras huvudsakligen i USA om regeringen inte agerar nu när det gäller personaloptioner men också på andra områden. Personaloptionerna och marginalskatterna är helt avgörande för om bolagen ska kunna rekrytera. Det är inte fråga om ifall de vill eller inte utan om de över huvud taget kan.
Mathias Sundin (L):
Låt mig börja med att yrka bifall till den reservation som vi har tillsammans med Moderaterna och Centerpartiet. Det upphandlas för enorma summor varje år i kommuner och landsting och naturligtvis också i staten. Det är hundratals miljarder kronor.
Det är därför viktigt att så många företag som möjligt kan vara med och konkurrera i upphandlingarna och sälja varor och tjänster. Det kan ofta vara väldigt svårt för de små företagen. Upphandlingarna kan vara väldigt stora. Det är helt enkelt omöjligt för ett litet företag att ta sig an en så stor upphandling. Det kan vara bra att bryta upp dem i lite mindre delar.
Det går inte alltid och är inte alltid bra, men ibland kan det vara bra att bryta upp dem i mindre delar, så att små eller mindre företag kan få en möjlighet att vara med och konkurrera. Anledningen till att man ska göra detta är naturligtvis att det handlar om ett effektivt användande av våra medborgares skattepengar.
Det finns naturligtvis också poänger med att en del företag i dessa upphandlingar är mer lokalt förankrade, som det lättare blir med mindre företag. Vad jag själv till exempel jobbade med inom kommunpolitiken tidigare var just att göra det enklare för mindre företag att komma in i upphandlingarna och vara med och konkurrera. Det är naturligtvis också uppgiften för staten.
Just eftersom det gäller en effektivare användning av skattepengar ska vi göra det enklare för små och mindre företag att vara med i upphandlingarna. Det förslag som vi har på bordet i dag riskerar att göra att det blir tvärtom: att det blir svårare för de små företagen att vara med. Det riskerar naturligtvis att leda till en ineffektivare användning av skattepengarna.
Det kan göra att vi använder skattepengar som vi inte skulle behöva, som människor skulle kunna behålla eller som vi skulle kunna lägga på någonting annat inom skolan och vården eller på något annat inom statens regi. Det är naturligtvis bra att regeringen har försökt göra det här förslaget bättre, men det finns fortfarande stora osäkerheter kvar kring hur det påverkar de mindre företagen.
Regeringen skriver att man kommer att följa detta, och vi får väl förutsätta att man alltid följer vad ens förslag får för påverkan på verkligheten. Men man ska inte lägga fram förslag som man tror får en negativ påverkan på småföretagen och sedan följa hur det går i efterhand, utan det ska säkerställas från början. Samma gäller kostnaderna kring det här.
Regeringen skriver själv att det är mycket svårt att avgöra de administrativa kostnaderna för upphandlingen. Att inte veta det duger inte tycker vi liberaler, och därför vill vi yrka avslag till detta förslag.
Mathias Sundin (L):
Det behövs flera ganska genomgripande reformer för den svenska bostadsmarknaden. Vi har stora problem. Den bristande rörligheten som gör att man inte kan få tag i en lägenhet, inte minst här i Stockholm men också i flera andra städer runt om i landet, har man räknat fram leder till 15 000 fler arbetslösa personer än vad vi skulle ha annars. Man kan inte ta ett jobb man erbjuds, för man har ingenstans att bo, vilket gör att man söker jobb på andra platser i stället.
Det leder naturligtvis också till en mängd andra praktiska problem för folk, men dem behöver vi inte gå in på här i dag. Från Liberalernas sida tycker vi att det är en mycket bra idé att ta bort taket på uppskovet när man säljer sin villa eller lägenhet, men vi tycker inte att det ska vara tillfälligt.
Visst, man kan ju förlänga det senare, men det är mycket bättre om vi nu på en gång slår fast regler som håller under lång tid för svensk bostadsmarknad. Ingenting tyder på att de här problemen är fixade om fyra år.
Vi tycker också att räntan på uppskovsbeloppet ska avskaffas för att uppmuntra till att man säljer sin lägenhet så att någon annan kan flytta in där och man själv går vidare till ett nytt boende. De här två åtgärderna som vi debatterar i dag är naturligtvis bra, även om vi vill gå längre.
Men det behövs som sagt breda reformer på bostadsmarknaden. Det här är ett litet steg i rätt riktning, men det behövs mycket mer än så. Jag ska inte ta upp alla de grejerna, men man behöver i alla fall i sådana här sammanhang nämna den hyresreglering som vi har i dag. Så fort det finns prisregleringar uppstår brist på utbud. Om man har prisreglering på bröd blir det för lite bröd.
Har man prisreglering på toapapper, som man testade i Venezuela nyligen, blir det för lite toapapper. Har man prisreglering på bostäder blir det för lite bostäder. När man byter system behöver man naturligtvis göra detta under en period på ett antal år så att det funkar smidigt för alla, men det behöver göras.
En annan grej är att trappa av ränteavdraget, men inte så att det leder till en ökad kostnad för folk utan att man samtidigt sänker skatten gradvis. Det behöver göras mycket mer på svensk bostadsmarknad.
Vi tror att i just de här frågorna som vi debatterar i dag behöver vi gå längre än vad regeringen föreslår nu och inte införa några tidsbegränsade regler och ta bort räntan på uppskovsbeloppet.
Mathias Sundin (L):
Vi är överens om att det behövs en balans. Frågan är var den balansen ligger när det gäller beskattning på arbete. Vi har i dag världens högsta skatter på arbete! Och du säger att balansen inte är uppnådd. När uppnås denna balans? Den svenska skatten kan inte bli mer än högst. Hur mycket högst ska den vara?
Går gränsen vid 100 procent eller 105 procent? När uppnår vi denna balans? Jag tycker att det finns, som Erik Andersson nämnde här tidigare, en djup omoral när staten tar över 50 procent av ens inkomst. Den bör ligga lägre än så.
Men där går min övre gräns, för då jobbar man helt plötsligt framför allt åt staten och mindre åt sig själv. Det ska inte vara så. Även om balansen ligger strax därunder bör den i alla fall vara sådan att du jobbar mest åt dig själv. Du vill ge barnmorskorna höjd skatt.
Ska de ägna helgerna och kvällarna åt att gå en vidareutbildning och sedan inte få behålla ens hälften av den löneförhöjning som det kan leda till? Det tycker jag är helt fel. Och det här är ingen mytologi. Det som ligger bakom detta kallas vetenskap och forskning.
Vi liberaler är väldigt positiva till grön skatteväxling. Det är den sista delen som är avgörande för oss, att man höjer skatter på det som man vill ha bort och sänker skatter på det som man vill ha kvar, till exempel arbeten.
Mathias Sundin (L):
Vad hände i det fruktansvärda samhälle som vi, enligt Vänsterpartiet, nästan nådde fram till? Jo, 300 000 människor fick jobb, vi fick högre skatteintäkter och vi lade mer pengar på välfärden. Det var synd att vi inte nådde ända fram. Vi hade gärna haft fyra år till på oss att uppnå detta fruktansvärda samhälle, men vi gör snart ett nytt försök.
Vänsterpartiet talar mycket om klyftor i samhället. Det är en del av er grundideologi. Det finns många seriösa punkter som ska tas på allvar vad gäller klyftor i samhället.
Det jag tror är den allvarligaste klyftan är om det redan från födseln finns stora skillnader och man inte kan ta sig ur den situation man är i, alltså att det inte finns någon möjlighet att uppnå något annat för att man är fast där man är. Som liberal tror jag att det är farligt om staten tar in de mesta pengarna och bestämmer hur människor ska leva sitt liv.
Då ser de inte möjligheten att röra sig. Vad gäller de ekonomiska inkomstklyftorna i Sverige fick alla grupper det bättre under alliansåren. Några grupper fick det ännu bättre än andra, men alla grupper fick det bättre. Detta stör Vänsterpartiet så enormt mycket. Ni klarar inte av det.
Ni säger att klyftorna ökar, men alla har fått det bättre. Du hade varit nöjd, Daniel Sestrajcic, om klyftorna hade minskat och alla hade fått det sämre. Detta är skillnaden mellan liberalism och socialism.
Mathias Sundin (L):
Jag skulle vilja fråga Kenneth G Forslund om handelsavtalet med Kanada. Det har ju förhandlats fram under en tid, och resultat får man säga blev väldigt lyckat. En stor mängd tullar försvinner nu helt eller fasas ut under ett antal år. På jordbruksprodukter sjunker tullarna kraftigt.
Man godkänner en hel del standarder från Europa, bland annat från bilindustrin, i Kanada. Avtalet öppnar för europeiska tjänsteföretag att gå in i Kanada. Det blir lättare att investera på båda sidor av Atlanten och lättare, i alla fall för högutbildade personer, att tillfälligt flytta mellan länderna genom arbetskraftsinvandring.
Detta avtal var bra i sig när det kom, men nu när vi ser politiska skiftningar i USA känns det ännu viktigare att ha en stark relation med Kanada. Men då måste avtalet godkännas här i Sveriges riksdag också, och det har vi inte hört mycket om. Jag vill därför fråga Kenneth G Forslund när det blir av så vi får klubba igenom det här.
Mathias Sundin (L):
Låt mig börja med att citera ur en intervju med Helene Hellmark Knutsson i Populär Astronomi: "Bara idén att vi ska vara på Mars får en att stretcha tanken. Jag tror att vi behöver sätta upp den typen av mål . Jag tror det inspirerar alla." Samma dag som det numret kom ut skrev jag ihop med bland andra Christer Fuglesang att vi borde sätta upp som ett mål för svensk rymdpolitik att vi ska ha en svensk på Mars senast på 2030-talet.
Man tänkte direkt: Här kan vi komma överens - i rymden finns det inga partigränser. Men där hade jag fel, för omedelbart vände rymdministern och tyckte att det inte alls var någon bra idé att sätta upp ett mål om att ta sig till Mars. Vi ska ha en jordnära rymdpolitik i stället. Det var fyndigt. Men varför var det rätt när du sa det och fel när jag sa det? Är det bara för att jag är liberal, eller vad beror det på?
Mathias Sundin (L):
Jag tror att rymdpolitik per definition är bra för oss på jorden. Den är till för oss på jorden. Men vi här på jorden har alltid gjort utforskningar, alltid sökt oss vidare. Mars är vårt nästa stora mål att utforska. Jag tycker att Sverige ska vara en del av detta. Jag tror också att det kommer att skapa jobb och tillväxt. Men utforskandet är bra i sig. Jag vill faktiskt inte ha en rymdminister som säger att hon står med båda fötterna på marken.
Mathias Sundin (L):
Dalal Mughrabi rullade in en granat i en israelisk buss och sprängde den i luften. 37 människor dog, varav 13 barn. Nu har ett center i Palestina uppkallats efter den här terroristen, och norska skattepengar har gått dit. Norska staten och norska UD har förstås reagerat och dragit tillbaka pengarna. Tyvärr är det här ganska vanligt förekommande i Palestina.
Det är olika skolor, turneringar, fotbollslag och annat som uppkallas efter terrorister. Nu har även Danmark följt efter och granskar sitt bistånd till Palestina. Mina frågor till utrikesministern är: Vad gör Sverige? Hur ser Sveriges granskning av biståndet ut? Kan utrikesministern garantera att inga svenska skattepengar går till glorifiering av terror?
Mathias Sundin (L):
Det är mycket som tyder på att svenska skattepengar har gått till ett youth center i Palestina som heter Abu Dis, som just har döpt turneringar och fotbollslag i turneringar efter terrorister. Jag förutsätter att regeringen kommer att granska detta och också brett granska biståndet till Palestina, för denna glorifiering av terror och dödande av judar måste upphöra.
Mathias Sundin (L):
Fredrik Olovsson talade i sitt anförande om vad borgerliga regeringar lämnar efter sig. En sak som vi lämnade efter oss från regeringen 1991-1994 var LSS, rätten till personlig assistans för personer med olika funktionsnedsättningar.
Tidigare hade familjerna fått ta ett enormt ansvar för barn och andra som hade svårt att klara sig själva. På senare tid, efter Fredrik Olovssons regerings insatser, ser vi exempel på hur människor drabbas igen.
Man har kunnat läsa om flera av dessa i medierna. Selma kan inte gå. Hon kan inte röra armar eller ben. Hon kan inte prata, och hon kan inte äta själv. Hennes personliga assistans har blivit indragen. Nu får familjen klara av detta. Elvira föddes med en svår hjärnskada. Hon kan inte göra någonting själv och är dessutom blind.
Hennes personliga assistans har blivit indragen. Simon föddes också med en svår hjärnskada. Han behöver hjälp med allting i sitt liv. Hans personliga assistans har dragits in. Detta är det arv som den här socialdemokratiska regeringen kommer att lämna efter sig, om ni nu inte gör något åt det väldigt snabbt.
Varför har ni gjort så här, Fredrik Olovsson, och varför låter ni dessa barn bli behandlade på det här sättet? Varför ska deras familjer göra allt detta jobb och inte få någon assistans i detta?
Mathias Sundin (L):
Jag tror att det är farlig mark att skylla på domstolarna i detta fall. Naturligtvis finns det domslut som påverkar detta och har påverkat en del människor. Det som har varit slående under den här mandatperioden är Socialdemokraternas skärpningar på området och deras totala ovilja att göra något för att hjälpa dessa människor. Vi ser ju vad som händer. Det pågår nu. Jag tog tre exempel som handlade om små barn.
Det är en enorm mängd människor som drabbas. Nu satte ni ett tillfälligt stopp här, men det hjälper inte dem som redan har drabbats av detta. Hela inriktningen på politiken är ju att det här området ska skärpas och att det ska sparas pengar här.
Ni lägger 40 miljarder och pytsar ut pengar till varenda grupp som finns i samhället, förutom just dessa människor, som behöver hjälpen bättre än några andra, för de kan inte leva utan den hjälpen. De kan faktiskt inte leva utan den hjälpen. Man kan naturligtvis låta det hela falla på kommunerna, om man nu tycker att de ska göra det i stället. Men det är absolut inte en bättre lösning.
Det system som vi har, som den borgerliga regeringen lämnade efter sig och som tidigare har haft stöd också hos Socialdemokraterna, tror jag är det system som bör fungera även framöver. Den utredning som Fredrik Olovsson talar om kommer att presenteras en månad efter valet.
Man behöver inte vara särskilt cynisk för att gissa på om den kommer att ha en inriktning som gör det bättre eller sämre för de här människorna.
Mathias Sundin (L):
Låt oss avsluta denna del av debatten med den kanske viktigaste frågan: försvaret av Sverige. Vi ser hur Ryssland mobiliserar och har gjort så under en tid. Vi ser aggressionerna och kriget mot Ukraina.
Den ryska argumentation som ligger bakom krigföringen mot Ukraina skulle mycket enkelt kunna användas också mot Baltikum, och i en sådan situation kan det snabbt eskalera till hela Östersjön. Jag tror att de flesta partier i Sveriges riksdag delar denna grundläggande analys. Frågan är bara vad man gör av den.
I Liberalernas budget skriver vi in ett mål om att få upp försvarsutgifterna till 2 procent av bnp senast år 2026. Under denna budgetperiod, fram till 2020, ökar vi anslagen till Försvarsmakten med 24 miljarder, vilket är ca 17 miljarder mer än regeringen.
Regeringen och Socialdemokraterna har till skillnad från flera andra partier inte uttalat något tvåprocentsmål. Varför gör inte regeringen detta? Det skulle naturligtvis vara viktigt i sig, för att kunna stärka försvaret, men det är också en stark signal till omvärlden om att vi tar försvaret av vårt land och vår frihet på allvar.