KBLab/rixvox huggingface dataset:
Edward Riedl (M):
Det är extra roligt när vi får krydda vår debatt om flyget med lite finanspolitik. Jag har bara följt den mediala rapporteringen i dag, och jag kan inte tolka det på annat sätt än att man avser att överge överskottsmålet. Åtta år med alliansregering har ju inneburit att Sverige är ett av västvärldens minst skuldsatta länder. Det är den utgångspunkten som finansministern tar när hon säger att hon nu är redo att överge överskottsmålet.
Sverige har så välskött ekonomi och så låg skuldsättning att det nu är dags att börja spendera igen. Låt oss återgå till flygdebatten. Statsrådet säger att det handlar om att få en önskvärd utveckling. Ja, det är jättebra med en önskvärd utveckling. Frågan är bara vad en önskvärd utveckling innebär. Det konkretiseras inte.
Frågan är: Tycker man att flyget är bra eller inte? Vilken typ av åtgärder avser man att vidta inom ramen för luftfartsstrategin? Jag ställde två frågor till ministern, och jag har inte fått något svar. Den första frågan är: Finns det någon försämring för flyget som ministern inte kan tänka sig, eller är allt uppe på bordet? Kan man genomföra vilka försämringar som helst?
Den andra frågan som jag ställde till ministern och som jag inte heller har fått svar på är: Kommer en flygstrategi från den här regeringen att innehålla någonting som är positivt för flyget, eller är det bara försämringar som man avser att kommunicera gentemot flyget?
Edward Riedl (M):
Att flyga är ett av de allra säkraste sätten att transportera sig på. Genom långvarigt internationellt samarbete har man säkerställt flygsäkerheten såväl i Sverige som i stora delar av världen. Ingen som sätter sig i ett passagerarflygplan i Sverige ska behöva vara orolig för sin säkerhet.
Trots det gick den svenska Haverikommissionen i höstas ut med en varning till svenska flygpassagerare när det gällde att använda sig av ett flygbolag som den svenska staten har upphandlat trafik av. Det är givetvis helt oacceptabelt, och det är mot den bakgrunden jag har interpellerat infrastrukturministern. Herr talman!
Jag vill egentligen veta vilka olika typer av åtgärder statsrådet kan tänka sig att vidta för att komma till rätta med problematiken. Jag är lite besviken, men bara lite, för jag tycker att det svar som avgetts är lite för svagt. Det är helt enkelt lite för defensivt.
Jag menar att det inom ramen för det europeiska samarbetet är möjligt att vara mer tydlig i sättet att framföra kritik. Jag påstår inte att det här är en rakt igenom enkel fråga. Jag tycker att ministern på ett relativt bra sätt i sitt svar redogjorde för en hel del av de utmaningar som finns på området.
Jag försöker inte förenkla debatten på något sätt, men jag skulle gärna vilja att ministern var lite mer kraftfull både i sin kritik av det inträffade och vad gäller det batteri av möjliga åtgärder som skulle kunna vidtas för att komma till rätta med problematiken.
Edward Riedl (M):
Jag sa att jag tycker att delar av svaret är svagt. Jag tycker att det är lite för defensivt. Jag försökte också säga att jag tyckte att mycket av det ministern sa gav en korrekt beskrivning och att jag tror att det är farligt att förenkla debatten alltför mycket. Som jag sa är det inte enkelt.
Det finns mer att göra än att regeringen och regeringens företrädare, i det här fallet ministern, säger att man avser att bevaka frågan. Jag menar att man även kan ta initiativ och vara mer pådrivande. Till exempel skulle en fråga till ministern kunna vara: Har hon talat med sin estniske kollega, bilateralt, om de problem som vi ser finns?
Finns det andra åtgärder ministern kan tänka sig att vidta för att komma till rätta med problematiken? Det är frågor som hon skulle kunna ge svar på i kammaren i kväll. Har statsrådet pratat med sin kollega bilateralt om de problem som det här har inneburit?
Kan statsrådet tänka sig andra åtgärder, som inte bara handlar om att bevaka och följa frågan utan också om att ta initiativ till att komma med lösningar eller förslag till lösningar?
Edward Riedl (M):
Jag vill för tydlighets skull säga att jag aldrig har menat att vi ska utöva påtryckningar på ett annat lands myndighet. Det jag försökte säga till ministern var att man kan prata med sina kolleger i andra länder bilateralt om frågeställningar som är av stor vikt för det egna landet. Det var det jag gjorde som medskick till ministern. Det handlar inte om något försök att ministerstyra i Estland.
Jag vill tacka ministern för svaret på frågorna och upprepa att det inte är enkla frågor och att det inte är rakt igenom givet exakt vilka lösningar man alltid ska ha. Jag vill därmed tacka för debatten, men i mitt medskick till ministern vill jag säga att man kan vara mer offensiv än att bara följa frågan. Ingen som sätter sig på ett flygplan i Sverige ska behöva frukta för sin egen säkerhet.
Det bör vara allas vår gemensamma utgångspunkt när det gäller flygpolitiken i Sverige. Oavsett om vi är för eller mot flygskatter eller Bromma flygplats existens kan vi nog vara eniga om detta.
Edward Riedl (M):
Jag vill börja med att tacka justitieminister Morgan Johansson för svaret. Under föregående år meddelade den dåvarande alliansregeringen att man hade för avsikt att införa en ny brottsrubricering, inbrottsstöld. Bara i mitt hemlän Västerbotten har villainbrotten ökat fyrfaldigt under de senaste tio åren.
Dagens lagstiftning utgår från själva stölden och det ekonomiska värdet av det som stulits. Det är grunden för bedömningen. Med en ny brottsrubricering, inbrottsstöld, kan man vid utdömande av straff uppvärdera det obehag och den kränkning som den enskilde drabbats av. Inbrottsstöld innebär att inbrott sker i privatbostad. Minimistraffet bör vara ett års fängelse.
I dag är praxis sådan att en tidigare ostraffad förövare i praktiken måste ha begått tre inbrott för att åklagaren ska yrka på fängelse. Faktum är att bostadsinbrott är det brott som flest svenskar oroar sig för.
De som utsätts för den här typen av brott beskriver ofta att de känner otrygghet och obehag långt efter det att inbrottet har ägt rum. Herr talman! Det verkar som att justitieministern ser ett motsatsförhållande mellan hårdare straff för inbrott i bostad och att polisen klarar upp de brotten.
Jag vill vara tydlig: Ministern behöver inte välja mellan hårdare straff eller ökade insatser för att klara upp bostadsinbrotten. Det rimliga är att göra både och. Herr talman! Jag vill upprepa min fråga till justitieministern. Tänker han ta några initiativ i linje med Alliansens förslag för att skärpa straffen för inbrott?
Edward Riedl (M):
Dagens lagstiftning innebär att det är själva stölden och det ekonomiska värdet av det som stjäls som utgör grunden för straffet. Obehaget och kränkningen för den enskilde som drabbas räknas inte in tillräckligt mycket. Alla de drabbade i de 21 000 bostadsinbrott som skedde förra året vill givetvis att brotten klaras upp. Där är jag och justitieministern helt överens. Det är självklart grunden i det hela.
Jag är jätteglad att uppklaringsprocenten ökade under Alliansen tid vid regeringsmakten. Sedan skedde en hel del annan utveckling på området med många internationella ligor som härjade runt omkring i Sverige. Inte minst mitt hemlän Västerbotten har varit väldigt utsatt för de ligor som kommit från utlandet och härjar. Vi är överens om vikten av att klara upp detta.
Jag tror att de som drabbas vill att det utdöms ett rimligt straff när man väl har fått tag i dem som har begått inbrotten. Jag vill upprepa det jag sa tidigare. Hårdare straff och ökade insatser för att klara upp bostadsinbrott står inte på något sätt i motsats till varandra.
Sedan nämner justitieministern att man kan döma ut mellan sex månader och sex år. Jag argumenterar inte emot det heller. Jag talar om det som sker i normalfallet och det som är praxis när åklagaren yrkar på straff i våra domstolar. Där utgår oftast i de fall man har tidigare ostraffade gärningsmän ett väldigt lågt straff.
I praktiken måste man - vilket det också skrivs om i medierna och som även justitieministern kan ta del av - ha gjort tre inbrott för att åklagaren ens ska yrka på fängelsestraff. Man kan ställa sig en fråga.
Justitieministern kanske inte delar min och Alliansens uppfattning att man ska uppvärdera de bitar vi talar om - det vill säga det som ligger utanför värdet på det som stjäls, alltså den kränkning det innebär att man har någon som är i ens hem. Då blir det så att vi från lagstiftarens sida ser hårdare på ett inbrott i ett rikt villakvarter än ett inbrott i en lägenhet där det finns väldigt lite att stjäla. Vi menar att detta är orimligt.
Det obehag och den kränkning dessa människor utsätts för är densamma oavsett vad det finns att stjäla i den bostad de lever i. Min fråga till ministern som jag ställde i interpellationen kvarstår: Avser ministern att gå vidare med Alliansens förslag på området och att skärpa lagstiftningen för bostadsinbrott? Herr talman!
Jag skulle också vilja fråga ministern om han menar att kränkningen för den enskilde drabbade blir mindre om värdet på det som stjäls i lägenheten är av mer ringa värde än i ett rikt villakvarter.
Edward Riedl (M):
Jag har under debatten försökt belysa hur dagens lagstiftning i alltför liten utsträckning tar hänsyn till den kränkning som den enskilde utsätts för. Justitieministern och jag är helt överens om att vi bör fortsätta att öka insatserna för att klara upp fler brott. Men det står på inget sätt i motsats till att vi också kan skärpa straffen.
Jag har inte heller påstått att straffpåföljden för inbrott är sex månader och att man inte kan utdöma hårdare straff än så. Jag har bara försökt att förklara vad som allt som oftast sker ute i verkligheten, där praxis är att tidigare ostraffade förövare i praktiken måste ha begått tre inbrott för att åklagaren ska yrka på fängelsestraff.
Herr talman! Jag blir lite bekymrad, och det beror antagligen på att jag inte fullt ut hörde vad justitieministern sa. Men menar han på fullt allvar att de internationella ligornas framfart och härjningar i Sverige beror på att alliansregeringen skärpte straffen för inbrott? Om det är på det sättet är jag nyfiken på att höra var ministern hittar stöd för den tesen. Jag kan inte hitta det någonstans.
Med detta sagt vill jag tacka för debatten. Vi lär säkerligen återkomma. Detta är en fråga som bekymrar och berör många människor.
Edward Riedl (M):
Tack, ministern, för svaret! Umeå är Norrlands största stad och över tid en av Sveriges snabbast växande städer. I centrala Umeå är luftkvaliteten mycket dålig till följd av stora trafikflöden, inte minst från den tunga trafiken. I dag är två tredjedelar av ringleden runt Umeå färdigbyggd och invigd, och folk kan köra där i dag.
Det som saknas är just Västra länken som jag ställde frågan till ministern om. Den 16 december 2014 - alltså precis före jul föregående år - meddelade Trafikverket att projektet kommer att försenas på grund av formella brister i underlaget. Så långt har vi samma bild. Det finns en bred politisk enighet i Umeå om den dragning som är bäst. Trafikverket har samma uppfattning.
Alliansregeringen hade samma uppfattning. Allt borde därmed ha varit frid och fröjd och ringleden färdig att byggas. Att utreda andra alternativ kommer bara att försena färdigställandet av ringleden runt Umeå. Under tiden fortsätter luftkvaliteten i de centrala delarna av staden att vara mycket dålig, vilket drabbar hälsan hos de människor som vistas där. Jag ställde två frågor till infrastrukturministern.
Den första var: Vilka åtgärder tänker statsrådet vidta för att Västra länken i Umeå kommun färdigställs så snart som möjligt? Som svar på den frågan konstaterar statsrådet att hon och andra följer frågan med intresse. Den andra frågan var: När bedömer statsrådet att Västra länken i Umeå kommun kommer att stå klar? Det väljer statsrådet att inte svara närmare på.
Jag skulle gärna vilja att statsrådet kommenterade hur hon ser på sin egen roll i det här, om det finns möjligheter för infrastrukturministern att påverka ärendet i positiv riktning.
Edward Riedl (M):
Jag har fått bra svar av ministern. Nuvarande regering kommer inte att aktivt motarbeta färdigställandet av ringleden runt Umeå. Det är jag väldigt glad för, och jag hade givetvis inte heller trott att ministern skulle framföra den typen av ståndpunkter.
Jag skulle ändå vilja fråga statsrådet om hon tycker att nuvarande situation är bra, att det är okej att Trafikverket hanterat frågan på sådant sätt att det försenar färdigställandet av ringleden och drabbar människors hälsa på det sätt det gör.
Finns det någonting som ministern tycker att hon skulle kunna göra för att nuvarande situation snabbt ska lösas och vi kan färdigställa ringleden? Givet all fakta som finns på bordet kommer dragningen av ringleden runt Umeå aldrig att få någon annan geografisk placering än den som anges i det redan färdigställda förslaget. Det här tar tid helt i onödan.
Min fråga till statsrådet är, trots allt: Anser hon att hon på något sätt kan bidra till att lösa detta?
Edward Riedl (M):
Jag får tacka ministern för de svar jag fått och för den diskussion vi haft. Jag tycker dock att det är tråkigt att ministern ser sina möjligheter som så väldigt begränsade när det gäller att påverka det här ärendet i någon form av positiv riktning. Vi får väl ta diskussionen med Trafikverket, Umeå kommun och så vidare. Det tycker jag är tråkigt.
Jag hade hoppats att ministern ansett sig kunna bidra mer till att den situation som i dag råder i Umeå inte ska fortgå alltför länge. Jag har inget ytterligare att tillägga utan tackar för den diskussion vi haft.
Edward Riedl (M):
Det här är ytterligare ett område där Socialdemokraterna och Miljöpartiet i regeringsställning vill beskatta avstånd. Norrland med stora avstånd att överbrygga ska betala mer än södra Sverige, och de pengar man tar in från norra Sverige ska man använda i södra Sverige.
Det är den fördelningspolitiska profilen den här regeringen har: att ta från norr och skicka till söder. Inför valet lovade socialdemokrater många och stora satsningar på infrastruktur i hela Sverige. Det fanns inget som man inte skulle ha råd att betala. Det var många som blev väldigt glada när socialdemokrater kom ut och gav alla de här löftena. Nu sitter Socialdemokraterna vid regeringsmakten.
Utöver de dryga 500 miljarder som Alliansen hade avsatt i den innevarande planperioden skulle Socialdemokraterna tillföra ytterligare 50 miljarder att satsa på infrastruktur, underhåll och så vidare. Merparten av de pengarna skulle tas in med en kilometerskatt. Jag tror att det var 48 miljarder.
Finansministern kanske kan redogöra för det exakta beloppet, men det var i det häradet. De här satsningarna skulle som sagt till största delen finansieras med kilometerskatten eller vägslitageavgiften eller hur man nu väljer att benämna den. Mot den bakgrunden har jag frågat infrastrukturministern vilka löften som Socialdemokraterna inte kommer att kunna hålla när man inte klarar av att få detta på plats.
Finansministern svarar mig att beslut om budget tas ett år i taget och att jag antar fel eftersom intäkterna från den här skatten ännu inte på något sätt är intecknade. Fru talman! Anledningen till att jag ställer den här frågan är att finansministern före valet skulle använda de här pengarna till just detta.
Hennes socialdemokratiska riksdagskollegor for land och rike runt och förklarade allt bra som skulle komma ur detta. Stefan Löfvens regering har alltså brutit så många vallöften att man nästan hoppar till när någon påminner om de här vallöftena och vad som faktiskt sas före valet. Det kan vara väl värt att påminna om. Finansministern menar att jag har antagit fel.
Innebär det att regeringen nu efter valet kommer att genomföra alla de satsningar man lovade före valet trots att den största finansieringen för att åstadkomma detta inte finns på plats? Då blir jag intresserad, för finansministern slog ihop mina fyra interpellationer i den förra debatten så att vi inte hann föra ett genomgripande samtal om detta. Låt oss göra det nu. Ett av löftena är nämligen Norrbotniabanan, som finansministern talade om i den debatten. Låt oss prata om Norrbotniabanan!
Kommer den att byggas i närtid? Före valet lovade Socialdemokraterna att man skulle börja bygga Norrbotniabanan dagen efter valet. Jag bor i Umeå, så jag ser att det ännu inte har lagts någon räls där man lovade att lägga rälsen. Kommer Norrbotniabanan att byggas i närtid trots att man inte har den här finansieringen på plats? Låt mig förtydliga vad jag menar med närtid: Närtid är åtminstone inom den här mandatperioden.
Kommer man under den här mandatperioden att börja bygga Norrbotniabanan, det vill säga lägga räls på backen så att man kan börja köra tåg?
Edward Riedl (M):
Låt mig vara tydlig, om jag inte var det i mitt första inlägg. Jag tycker att det är bra att den här regeringen har misslyckats med att införa en kilometerskatt, och jag återkommer till varför. Men i grunden handlar det om att det är en skatt på långa avstånd, en skatt som slår hårdare mot norra Sverige än mot södra Sverige. Och pengarna man tar från norra Sverige ska man sedan flytta över till den södra landsändan.
Statsminister Stefan Löfven menade före valet att det inte var direkt "rocket science", som han uttryckte det - det var lite snitsigt att säga det på engelska. Vad han försökte säga var att det var jätteenkelt att införa en kilometerskatt. Trots att det var så jätteenkelt att det inte var någon rocket science har den här regeringen inte lyckats och ser inte ut att kunna lyckas införa den under den innevarande mandatperioden.
Som jag sa är detta i grunden väldigt bra. Vad händer då med alla era löften före valet, om den här skatten inte kan tas in? Allt det ni lovade skulle ju just den här skatten finansiera. Nu tappar ni fyra år av de tio åren under planperioden. De 50 miljarder som skulle satsas på allt i hela Sverige ser inte ut att kunna komma.
Då är frågan: Vilka vallöften kommer att svikas? Kommer Norrbotniabanan att byggas i närtid, det vill säga under den här mandatperioden? Det som finansministern tar upp om osund konkurrens på våra vägar tycker jag är bra. Där är vi helt överens. Det är något vi måste komma till rätta med.
Där hade vi mycket samsyn även när alliansregeringen satt och Socialdemokraterna i många frågor samarbetade. Nu har vi fått mycket av detta på plats - det gäller klampning och så vidare, och det är i grunden bra, för det är bra sätt att motverka den oseriösa konkurrensen. Alliansen vill faktiskt gå ännu längre än regeringen.
Vi tycker att det är dags att gå vidare från klampning i 24 timmar till att få möjlighet att klampa ännu längre tid. Men regeringen drar benen efter sig, och det tar lång tid att komma framåt i den frågan. Men i grunden är det bra att vi ser samma problem och också många lösningar. Jag återkommer i mitt nästa inlägg.
Edward Riedl (M):
Låt mig börja med frågan från riksdagskollegan Rasmus Ling från Miljöpartiet om varför Moderaterna vill gynna gods på väg. Det handlar i grunden om jobb i vårt land och möjligheten för den svenska basindustrin att på ett så billigt sätt som möjligt transportera sina varor för att kunna konkurrera med företag i andra länder.
Om Sverige inte har bra villkor så att vi kan frakta skogen, som står för en stor del av den svenska välfärden, på ett sätt som åtminstone inte är dyrare än i till exempel ett konkurrentland som Finland tappar Sverige och svenska företag konkurrenskraft. Att tappa konkurrenskraft innebär att man får sälja mindre, och till slut väljer man att flytta olika verksamheter eller helt enkelt inte ta ut skog, för att ta det som ett exempel.
Då drabbas svenska jobb - folk förlorar sina arbeten. Det innebär att vi får mindre skatteintäkter, och då får vi mindre pengar till skola, sjukvård och annat som vi behöver skatteintäkterna till. Därför är Moderaterna och Alliansen för att vi ska ha goda konkurrensvillkor för svenska företag. Det står inte i motsats till tåg. Det är bara i Miljöpartiets värld som man måste vara emot lastbilar om man är för tåg.
Jag menar att man faktiskt kan vara för både lastbilar och tåg. Det är vi i Alliansen och Moderaterna. Vi tycker att det är viktigt med både tåg och lastbilar. De behövs, de kompletterar varandra och de står inte på något sätt i motsats till varandra. Det mesta som transporteras på lastbil kommer också att transporteras på tåg eller inom sjöfarten. Det är inte bara lastbilar som transporterar, utan tåg och sjöfart bidrar till att gemensamt stärka svensk konkurrenskraft.
De står inte i motsats till varandra. Jag tackar finansministern och riksdagskollegorna Rasmus Ling och Sten Bergheden för en bra debatt så här långt. Vi lär få fler tillfällen att mötas i denna kammare.
Edward Riedl (M):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Fungerande flygförbindelser i hela Sverige är nödvändiga för jobb, företagande och tillväxt. Det är de mindre regionala flygplatserna som har till uppgift att se till att hela transportinfrastruktursystemet med flyg fungerar, det vill säga att man når ut till alla delar av landet.
Det är ofta små flygplatser med små ekonomiska marginaler som ska bära detta. Små kostnadsökningar kan göra att kommuner funderar över flygplatsernas framtid. Just därför har jag ett stort engagemang för de mindre flygplatserna runt om i hela Sverige.
Den frågeställning som interpellationen gäller dök upp på Växjö Småland Airport med anledning av det som skulle kunna hända på grund av det man menade var förändrade regeltolkningar. Jag dristar mig till att läsa upp en del av ministerns interpellationssvar. Hon sa att "det från Transportstyrelsens sida inte uttalats några krav på att det ska vara en person särskilt avdelad endast för övervakningsuppgiften.
Det finns inte någon ändrad kravbild vad gäller övervakning av behörighetsområdet" - det vill säga det område som finns utanför terminalbyggnaderna ute på flygplatsen, också kallat plattan. Mot slutet av interpellationssvaret sa ministern: "Enligt uppgift från Transportstyrelsen föreligger det sannolikt ett missförstånd här, och styrelsen har rekommenderat aktuell flygplats att ta kontakt med myndigheten för ett klargörande."
Jag blev väldigt glad när jag läste dessa rader och tänkte: Då har det löst sig! Men trots att jag tänkte att det kunde bli en kort och trevlig debatt där vi redan löst frågan gjorde jag ändå som så att jag i morse ringde upp vd och verksamhetsansvarig på Växjö Småland Airport - vilket säkert ministern också gjort - och frågade om detta verkligen stämmer. Denne ställde sig väldigt frågande när jag läste upp valda delar av det skriftliga svar som ministern gett till mig och som hon nu läst upp här i kammaren.
Han kände inte alls igen sig i svaret. Han hade blivit uppkallad till Transportstyrelsen och fått träffa väldigt mycket myndighetsfolk som förklarade hur man skulle gå till väga. Dessutom var han väldigt tydlig med att myndigheten ändrat sin tolkning av gällande lagstiftning. Man har gjort en ganska stor förändring i tolkningen av gällande lagstiftning. Min fråga till ministern är densamma som den jag ställde från början.
Det blir ett nytt tryck på de mindre flygplatserna, där det är helt orimligt att bära de kostnader som skulle uppstå till följd av detta. Är ministern beredd att ta något initiativ i frågan för att underlätta för de små flygplatserna? Det ministern har svarat mig stämmer uppenbarligen inte, såvitt jag kan bedöma det hela.