KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Malm (L):
Jag förstår inte riktigt frågeställningen. Det här handlar ju om uppenbart ogrundade asylansökningar och om att alla ändå får en prövning.
Om vi har 4 000, 5 000 eller 6 000 personer som har kommit från ett land och kanske 50 av dem har fått bifall medan resten har fått avslag och det kommer stora grupper av personer från en helt annan del av samma land, där det inte pågår några strider, måste det göras en avvägning av hur Sverige kan få en fungerande och hållbar migrationspolitik och en hållbar ordning. Det här handlar inte om personer som är demokratiaktivister.
Om du är demokratiaktivist kommer du att få din prövning. Du har rätt att söka asyl, och det görs alltid en individuell prövning. Du har också rätt att överklaga i detta system. Men det här riktar in sig på att vi ska få en ordning när det gäller att stora grupper av personer kommer till Sverige och helt uppenbart ogrundat söker asyl, belastar vårt system och på olika sätt kanske försöker använda kryphål.
När det gäller Ukraina kan man ha fått olika typer av rådgivning på internet via någon sorts agentur som hävdar att man kommer för att egentligen i slutändan få ett arbetstillstånd. Jag tycker att det är fel, herr talman, att förväxla den här problematiken som vi diskuterar nu med frågan om personer som verkligen har ett behov av skydd. Det är ju någonting helt annat.
Fredrik Malm (L):
Vi ska inte hasta igenom det här - nej, det är ingenting man kan beskylla regeringen för att göra i alla fall. Maken till sölighet får man leta efter! Man har verkligen försökt att göra allting för att inte lägga fram det här förslaget, vilket är jättemärkligt.
De 50 eller 75 personer som det refereras till - det är lite olika siffror för olika länder - är ju personer som har fått stanna och som jag förväntar mig skulle kunna få stanna i Sverige även framöver.
Jag menar bara att om vi har en situation i ett land som ligger i Europa där det finns en isolerad konflikt i en viss del av landet är det klart att en person som kommer från krigsområdet måste bedömas annorlunda än en person som kommer från den andra ändan av landet och saknar asyl- och skyddsbehov och därför mycket väl kan återvända.
Då är det lite märkligt att en minoritet i socialförsäkringsutskottet, förvisso, men en majoritet här i kammaren tycker att det är jätteviktigt att en sådan person ska vara i Sverige i alla fall. Miljöpartiet tycker som de tycker, men jag hade nog förväntat mig att Socialdemokraterna skulle vara beredda att ta lite mer ansvar för Sverige som nation och för att vi faktiskt får en fungerande och hållbar migrationsprocess även på det här området.
Fredrik Malm (L):
Jag blir lite fundersam. Liberalerna står inte bakom någonting av det som Christina Höj Larsen tar upp. Det finns i andra partiers reservationer. Det hade väl varit mer lämpligt att trycka på replikknappen när Kristdemokraterna eller Sverigedemokraterna talade i talarstolen. Vi har inte föreslagit att man ska ta några dna-tester vid inre utlänningskontroller.
Enligt vad jag kan se när jag tittar igenom handlingarna finns det inte heller riksdagsmajoritet för något av dessa förslag. Det vi har sagt från Liberalernas sida är att vi tycker att det är viktigt att man ska kunna identifiera väldigt unga barn. Jag förstår att Vänsterpartiet inte tycker att det är lika viktigt, eftersom man inte står bakom det förslaget. Här bör snarare frågan riktas till Vänsterpartiet.
Om man på ett torg i Amsterdam hittar en person som man bedömer är exempelvis åtta eller elva år gammal tycker alltså Vänsterpartiet att man inte ska kunna ta ett fingeravtryck på den personen för att genom en databas kunna söka fram och hitta barnets familj, utan barnet ska lämnas vind för våg. Det förvånar mig väldigt mycket, måste jag säga. En tioåring inne i Schengen kan utsättas för vad som helst som vi inte vet någonting om.
Jag tycker att det är väldigt viktigt att skydda barn. Barn är försvarslösa. Barn är svaga gentemot vuxenvärlden i en sådan situation. Utvecklingen går alltmer åt det hållet att man flaggar upp för den här typen av problem; det finns väldigt många människor som är inne och snurrar i Schengenområdet utan att man vet vilka det är, och det finns en mycket stor risk för att framför allt unga personer far illa.
Men just när det gäller de yngsta, de mest oskyddade, de svagaste, tycker Vänsterpartiet att det inte är lika viktigt att ta reda på vilka de är, så att de kanske kan återföras till trygghet. Det är väldigt märkligt.
Fredrik Malm (L):
Om Christina Höj Larsen lyssnat lite på vad jag sa fick hon svar från talarstolen i huvudanförandet och hon fick svar i den första repliken. Liberalerna har inte några sådana krav som Christina Höj Larsen för fram. Vi står heller inte bakom någon sådan politik. Jag kan inte heller se varför de kraven skulle införas här. Jag förstår inte alls den kritiken. Fru talman!
Christina Höj Larsen anklagar mig för att ge en världsfrånvänd beskrivning när det handlar om frågan om väldigt unga barn som kan vistas i Schengenområdet. Detta med en världsfrånvänd beskrivning är väldigt intressant, fru talman. Den delas nämligen av EU-kommissionen, Återvändandeutredningen och Eurodacreviderarna.
Det är snarare så att det är Christina Höj Larsens uppfattning som riskerar att stjälpa hela möjligheten att genomföra detta på europeisk nivå. Är det någon här som har en världsfrånvänd beskrivning är det väl Vänsterpartiet, som inte är berett att skydda väldigt utsatta barn i en mycket svår situation. Det förvånar mig, måste jag säga.
Jag hade nog förväntat mig att Vänsterpartiet ändå skulle ställa sig bakom att man ska skydda de mest utsatta i samhället. Det har varit lite av Vänsterpartiets signum, i varje fall i retoriken de senaste årtiondena.
Fredrik Malm (L):
Rikard Larsson har alldeles rätt i att Socialdemokraterna stod bakom hela Migrationskommitténs betänkande. Rikard Larsson har däremot fel i att det är detta betänkande som nu ska genomföras i Sverige. I det betänkandet var Liberalerna och Socialdemokraterna i stort sett helt överens, förutom på någon punkt.
Men efter att Migrationskommittén lade fram sitt betänkande gick det bara några veckor innan Socialdemokraterna helt ogenerat och nonchalant övergav en rad av de ståndpunkter som man drivit i Migrationskommittén.
I Migrationskommittén stod Socialdemokraterna till exempel bakom att det är rimligt att vi upp till 21 års ålder ska kunna stoppa anhöriginvandring för att motverka tvångsäktenskap i syfte att skydda exempelvis en flicka i Sverige från att behöva leva resten av sitt liv med en person hon inte själv vill leva med. Det vill nu helt plötsligt Socialdemokraterna - och även Centerpartiet, av någon märklig anledning - sänka till 18 år.
Man vill medvetet försvåra våra möjligheter att motverka tvångsäktenskap. Fru talman! En annan fråga var den humanitära ventilen. Där var vi överens om att synnerligen ömmande omständigheter är det som ska gälla i Sverige. Men helt plötsligt vill Socialdemokraterna nu i stället ha en ny och mycket bred grund som gör att stora grupper vuxna som har fått avslag på sina asylansökningar ska få stanna kvar i Sverige i alla fall.
Den här listan kan göras längre. Socialdemokraterna vill nu till exempel plötsligt att stora grupper inte ska behöva försörja sig för att erhålla permanenta uppehållstillstånd. Sanningen är ju att Socialdemokraterna har gjort så stora eftergifter åt Miljöpartiet att man inte längre står upp för en rimlig och ordnad migrationspolitik. Varför är det så, Rikard Larsson?
Fredrik Malm (L):
Det är väldigt bekvämt för Rikard Larsson att kunna gömma sig bakom remissinstanser. Sanningen är att samtliga punkter där Socialdemokraterna ändrat uppfattning råkar sammanfalla med Miljöpartiets reservationer i Migrationskommitténs betänkande.
Sanningen är att Socialdemokraterna har valt att sätta det sakpolitiska innehållet för att vi ska få rimliga regelverk för migrationen åt sidan för att i stället hålla Per Bolund och Märta Stenevi på gott humör. Man vill hålla ihop sin regering. Jag förstår att ett parti som är regeringsbärande vill hålla ihop sin regering.
Men det jag inte förstår är hur man kan göra så stora eftergifter gång på gång och år efter år. Fru talman! Det handlar inte bara om de här eftergifterna. Socialdemokraterna har mot partiets egen vilja drivit igenom till exempel den så kallade nya gymnasielagen. Där har stora grupper personer som har fått avslag ändå kunnat få uppehållstillstånd i Sverige.
Socialdemokraterna har mot sin vilja skrivit in i svensk lagstiftning att en person inte ska behöva vare sig styrka sin identitet eller göra den sannolik.
Jag tror att det för väldigt många framstår som något apart att Sverige som stat i sin lagstiftning ska skriva in att vi uttryckligen inte anser att en person som ska ges uppehållstillstånd i Sverige ska behöva klargöra vem hen är.
Därtill lade man nu fram förslag att en person ska kunna få uppehållstillstånd eller till och med permanent uppehållstillstånd i Sverige enbart på basis av till exempel yrkesintroduktionsanställningar eller lån hos Centrala studiestödsnämnden. Det är att gå ifrån hela idén om att det är skyddsbehoven som ska vara det centrala. Det är inte ordning och reda, Rikard Larsson. Det är någonting helt annat.
Fredrik Malm (L):
Sverigedemokraterna nämner i sina reservationer i betänkandet och i partiets särskilda yttrande i Migrationskommitténs betänkande att Sverigedemokraterna helt vill avskaffa möjligheten för en person att erhålla permanent uppehållstillstånd i Sverige. Även nu i talarstolen nämnde Jonas Andersson detta.
För mig framstår det här som ganska märkligt. I Danmark tar det fem år och i Ungern likaså. Danmark och Ungern framstår i detta fall som någon sorts generösa föredömen jämfört med Sverigedemokraterna i Sverige, när det gäller just detta. Att tillfälliga uppehållstillstånd ska vara huvudregel, fru talman, är rimligt. Det ställer vi i Liberalerna upp på. Det finns också ett brett stöd i riksdagen för det.
Nu kommer också krav på försörjning, att man följer lagar och regler och så vidare - så kallat vandelskrav - för att få permanent uppehållstillstånd. Vi i Liberalerna anser att det är rimligt. Vi menar också att man i högre grad bör pröva utvisning för brott som ger ett halvt års fängelse och uppåt. Detta görs för sällan i Sverige.
Sådana regleringar är förstås rimliga, men att helt mönstra ut permanenta uppehållstillstånd från lagstiftningen är något helt annat. Det innebär att personer som gör precis det som Sverigedemokraterna vill att de ska göra, nämligen assimileras helt och hållet i Sverige, och som kanske gifter sig med någon och vill bo här i 50, 60 eller 70 år ska behöva oroa sig för att få sitt uppehåll godkänt av svenska myndigheter vartannat år i resten av sitt liv.
Det är väl inte rimligt, Jonas Andersson?
Fredrik Malm (L):
Det blir väldigt märkligt. Å ena sidan vill Sverigedemokraterna omöjliggöra för människor att få permanenta uppehållstillstånd, å andra sidan vill man så att säga urholka det svenska medborgarskapet genom att personer som har tillfälliga uppehållstillstånd ska kunna få medborgarskap. Det blir väldigt märkligt.
Sanningen är ju den att permanenta uppehållstillstånd är ett väldigt viktigt incitament för integration och etablering. Det är just därför det är så viktigt att man lägger in krav på försörjning och att man lär sig svenska språket och så vidare, för det innebär att fler människor strävar efter att få permanent uppehållstillstånd.
Hur det blir med kraven och var Sverigedemokraterna lägger nivån för att få svenskt medborgarskap kommer sedan att avgöra hur många som kommer att kunna få det i slutändan. Jag måste säga att det blir väldigt märkligt. Om man har rätt att sitta i kommunfullmäktige i Sverige kan man bli invald på en fyraårig mandatperiod, men i Sverigedemokraternas Sverige kan man inte vara säker på att man har rätt att uppehålla sig i landet i mer än två av dessa år, och därefter ska det förnyas. Jag tycker att detta verkar mycket märkligt, fru talman.
Om det är som Jonas Andersson säger att detta är helt oproblematiskt - att det hela sköts genom ett digitalt förfarande där man kritar på med bank-id och sedan är saken biff - är frågan varför det över huvud taget är så viktigt för Sverigedemokraterna. Då spelar det väl ingen roll, så att säga? Det är väl inte på det sättet ni tänker er att detta ska tillämpas, Jonas Andersson?
Fredrik Malm (L):
Låt oss ta ett mycket konkret exempel, som skulle kunna vara från Sverige i dag. Vi har en flicka som har fyllt 18 år och precis har tagit studenten. Hon bor i ett utanförskapsområde och lever i en hederskultur. Hon tvingas nu på sommaren att åka till hemlandet, där hon blir bortgift med en person som hon knappt någonsin har träffat.
Hon kommer sedan tillbaka till Sverige, och några månader senare kommer en ansökan från hennes nya man, som hon aldrig i praktiken har gett sitt samtycke till att dela resten av livet med, om att anhöriginvandra till Sverige för att leva med sin fru varje dag för resten av livet. Han är en bit över 20; hon är 18 1⁄2.
Med den nuvarande lagstiftningen, fru talman, den tillfälliga lagen, kan Migrationsverket konstatera att det rör sig om ett tvångsäktenskap. För att skydda flickan nekar vi mannen rätten att anhöriginvandra som hennes äkta man för att bo med henne. Om några timmar kommer riksdagen att rösta här i kammaren.
Då kommer Centerpartiet att rösta för att gränsen på 21 år ska sänkas till 18 år, vilket innebär att Centerpartiet aktivt kommer att rösta för att Sverige ska få närmast obefintliga möjligheter att skydda den här flickan. Det är mycket märkligt att Centerpartiet vill göra detta, för samtidigt har Centerpartiet lämnat in en motion till riksdagen där man säger att det är jätteviktigt med 21-årsgränsen.
Varför vill Centerpartiet aktivt försämra Sveriges möjligheter att motverka tvångsäktenskap, samtidigt som partiet lägger fram förslag till riksdagen om att stärka våra möjligheter att motverka tvångsäktenskap? Kan inte Jonny Cato förklara det för oss andra så att vi förstår hur ni resonerar i detta?
Fredrik Malm (L):
Vi ska inte skriva skarp lagstiftning, säger Jonny Cato. Men det är precis det vi gör. Hela det betänkande vi nu diskuterar gäller den nya svenska utlänningslagen - det kan väl ändå inte ha undgått Centerpartiet. Vad Centerpartiet vill är att vi inte ska stifta just den här specifika lagparagrafen. Centerpartiet kommer alltså att rösta mot partiets egen ståndpunkt för att aktivt försämra Sveriges möjligheter att motverka tvångsäktenskap.
Och så säger Jonny Cato till mig: Varför vände sig Liberalerna inte till oss? Sanningen är ju att vi vände oss till hela riksdagen. Det är vårt specifika yttrande som ligger till grund för detta, och det lämnade vi in redan i oktober förra året. Men nu råkar det vara så att Moderaterna, Kristdemokraterna och till och med Sverigedemokraterna tyckte att detta var rimligt, och de sa att de gärna stöder detta. Men Centerpartiet säger: Nej, det kommer inte vi att göra, för Jimmie Åkesson tycker så här.
Centerpartiet anser alltså att det viktigare att bekämpa Sverigedemokraterna med ord än att i handling skydda utsatta flickor och pojkar som riskerar tvångsäktenskap. Det är vad Centerpartiet gör.
Man offrar här möjligheterna för Sverige att bekämpa hederskultur och skydda utsatta 18, 19- och 20-åringar i Sverige därför att Centerpartiet och Jonny Cato inte klarar av att trycka på samma knapp som Jonas Andersson i Skellefteå där borta. Jag tycker, fru talman, att detta är rätt orimligt, och jag blir på ett personligt plan rätt upprörd.
Jag som liberal känner nämligen att denna riksdag, med det utanförskap vi har i Sverige och den unga generation som tvingas leva under hedersförtryck, faktiskt har en skyldighet att ställa upp för de unga flickor och pojkar som riskerar att utsättas för dessa förföljelser. Men det tycker inte Centerpartiet. Man offrar dem i någon sorts cyniskt spel för att man inte vill trycka på en viss knapp i eftermiddag.
Fredrik Malm (L):
Vi har ju haft en rad replikskiften här; jag har till exempel haft replikskiften med Socialdemokraterna och Centerpartiet. Det finns en del skilda uppfattningar, men i grund och botten är det ju så att det finns sju partier i den här riksdagen som står bakom i alla fall en hel del i detta betänkande. Vänsterpartiet skiljer ut sig här, för man yrkar avslag på precis alltihop.
För att sammanfatta, fru talman, innebär Vänsterpartiets migrationspolitik att samtliga som kommer till Sverige i stort sett direkt ska ges ett permanent uppehållstillstånd här. Därtill ska det inte finnas några krav på att man ska ha jobb eller bostad för att kunna ta hit sin familj. Man ska även kunna bredda kretsen av personer som ska komma. Det ska inte heller finnas några krav på att lära sig språket eller några krav på att arbeta i Sverige.
Därtill ska de personer som ändå möjligen får avslag kunna få en amnesti och stanna i alla fall. Det ska inte finnas några krav på åtgärder för att människor som har fått avslag ska återvända. Man ska inte - i alla fall inte vissa grupper - ha någon skyldighet att uppge sin identitet. Vänsterpartiet vill därtill ta bort Europeiska unionens avtal med Turkiet och i praktiken montera ned Europeiska unionens yttre gränsskydd.
Jag tror, fru talman, att detta sammantaget skulle leda till ett ökat inflöde till Sverige på kanske en kvarts miljon människor per år. Jag undrar om Vänsterpartiet har funderat över var dessa människor ska bo.
Risken är att vi slussar tiotusentals människor rakt ut i de redan mest utsatta områdena i Sverige, i ett brutalt klassamhälle och en ökad fattigdom och med mycket små möjligheter att få jobb. Alla andra partier i denna kammare försöker ändå att hantera målkonflikter som följer av migrationen, men för Vänsterpartiet är detta som fullständigt bortblåst.
Min enkla fråga är: Hur ska det här gå ihop?
Fredrik Malm (L):
Nej, det är inte alls förvånande att försöka bedriva en migrationspolitik som följer internationella konventioner. Det gör ju även det här förslaget. Jag har vissa synpunkter på regeringens proposition - en hel del, faktiskt - men jag kan inte hävda att den skulle bryta mot asylrätten eller mot våra internationella åtaganden. Problemet i detta är ju att vi också har en nation att ta ansvar för.
Vi har ett Sverige där det bor 10 miljoner människor och där vi har sett en ökad polarisering och en allt tuffare situation i många bostadsområden. Det kan inte ha undgått någon - inte heller Vänsterpartiet - hur situationen är. Om Christina Höj Larsen går härifrån Helgeandsholmen till T-Centralen och tar tunnelbanan några stationer norrut märker hon att situationen ser rätt illa ut på många håll.
Om vi bedriver en migrationspolitik som är helt frånkopplad den utveckling vi har i vårt land och i våra utsatta områden riskerar vi ju att förvärra situationen. Jag kan lova Christina Höj Larsen att de som får ta smällen när vi förvärrar situationen inte är de som bor på Strandvägen, på Östermalm, i Djursholm, i Täby eller på Lidingö. De som får ta den smällen är de som bor på Järvafältet, i Gårdsten, i Angered eller i Rosengård.
Det är de som får ta den stora smällen av en ökad otrygghet, av ökade sociala slitningar och ett ökat klassamhälle. Det är en fråga som någonstans kommer tillbaka till Vänsterpartiet. Det är den fråga som sju andra partier här i riksdagen i alla fall försöker hantera och funderar över men som Vänsterpartiet inte ens har börjat fundera över: Ska alla få permanenta uppehållstillstånd direkt utan krav på jobb och krav på språkkunskaper?
Och ska stora grupper av personer kunna komma som anhöriga utan krav på att ens ha en bostad? Om de som får avslag ska få stanna i alla fall, om vi monterar ned EU:s yttre gränsskydd och stoppar avtalet med tredjeländer runtomkring, vad blir då konsekvensen, Christina Höj Larsen? Måste inte Vänsterpartiet ändå tänka på vad som händer i nästa led med en sådan politik?
Fredrik Malm (L):
Till att börja med är det inte vi i riksdagen som fattar den typen av beslut. Det är ju Migrationsverket som genom landinformation, rättsliga ställningstaganden och så vidare fattar besluten om vilka länder man kan återvända till och inte. När det gäller Afghanistan måste man titta på hela landet.
Det är möjligt att det finns delar av landet dit man kan återvända och att det finns interna möjligheter att ta sig till en viss del av landet. Men det finns givetvis även områden där situationen är mycket instabil. Jag kan nämna områden som Waziristan, Helmand och kanske Mazar-e? Sharif, där vi hade en svensk kontingent för ett antal år sedan.
Det kan också bli värre efter att Förenta staterna och Isafstyrkan lämnar landet. Fru talman! Om Migrationsverket fattar ett beslut om att stoppa avvisningar eller utvisningar till Afghanistan är jag den förste att respektera och följa det. Jag tycker att det här är viktigt. Min argumentation kommer då att vara att Migrationsverket har sagt detta och att det är det som gäller.
Men så länge Migrationsverket inte har sagt det känner jag att jag som riksdagsledamot och beslutsfattare, med ansvar för att upprätthålla den svenska lagstiftningen och de svenska regelverken, måste vara lojal med den lagstiftning vi har. Om en asylsökande från Afghanistan har fått avslag på sin asylansökan finner jag därför att jag måste respektera det avslagsbeslutet och våra myndigheters och domstolars beslut och därmed också argumentera för ett återvändande.
Men är det så att Migrationsverket bedömer att det inte går att utvisa till Afghanistan och utfärdar en sorts individuellt eller kollektivt verkställighetshinder är det självklart så att jag som riksdagsledamot - och även Rasmus Ling och alla andra här inne, utgår jag från - följer det beslutet.
Fredrik Malm (L):
Bekymret är att det är lite svårt att svara på den frågan med tanke på att situationen ser väldigt olika ut i olika delar av Afghanistan. Det var det jag försökte klargöra tidigare. Det kan vara en stor skillnad mellan till exempel Kabul eller Baluchistan i södra Afghanistan eller de norra delarna vid gränsen mot Tadzjikistan eller Uzbekistan. Det kan vara stora skillnader inom landet.
Det kan finna möjligheter för personer att återvända till en del av landet men inte till en annan del av landet. Det är därför som det är mycket svårt att konstatera det på det sättet. Man kan ställa frågan: Är situationen i dag i Ukraina värre än vad den var tidigare eller inte? I Kiev är det nog snarlikt. Men hur är situationen i Mariupol, eller ännu längre bort i ockuperade Donbass, Luhansk- och Donetskregionen?
Det är svårt att hantera migrationsfrågor på det väldig banala sättet att ta ett land och säga att det är så här i landet nu. Jag litar på att våra myndigheter gör de överväganden och de bedömningar som krävs om säkerhetsläget i olika länder. Det kan vara så att en person från Afghanistan kan återvända och bosätta sig i en del av landet men kanske inte i en annan del av landet.
Det är inte särskilt ovanligt, och det vet också Rasmus Ling. Fru talman! Det är inte riktigt bra. För ungefär 15 år sedan skapade vi en ordning i Sverige. Vi sa att politiken ska hålla sig mer borta från de individuella ärendena i migrationspolitiken. Vi ska styra genom lag. Vi fick en ny instans- och processordning, och man avskaffade Utlänningsnämnden och en massa sådant.
Jag tror att det är rätt farligt om vi i riksdagen börjar försöka återta detta och politisera den individuella hanteringen i slutändan av migrationsärenden igen. Jag tror det vore olyckligt.