Patrik Björck (S):
Vi ska debattera arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 9 om arbetslöshetsförsäkringen. Arbetslöshetsförsäkringen är en fråga som har debatterats i kammaren vid flera tillfällen de senaste åren. Att förstöra och rasera arbetslöshetsförsäkringen var en av de bärande delarna i den moderata arbetsmarknadspolitiken när man tog över 2006.
De förändringar som den moderatledda regeringen har genomfört i arbetslöshetsförsäkringen har fått enorma effekter - men kanske inte riktigt de effekter man sade att de skulle få. 500 000 personer har lämnat försäkringen.
Det innebär att försäkringen har en mycket sämre funktionalitet och ett mycket sämre skydd för de många människor som står utanför på grund av den moderata politiken. I dag har endast 4 procent av de arbetslösa 80 procent av sin inkomst - alltså det inkomstskydd som vi förväntar oss av arbetslöshetsförsäkringen och som de flesta försäkrade därför tror att de har. Många drabbas av en chock när de inser vart den moderatledda politiken har lett.
Endast 40 procent av de arbetslösa har någon ersättning över huvud taget, grundersättning eller inkomstbaserad ersättning. Det är skrämmande fakta i den politik som förs vad gäller arbetslöshetsförsäkringen. Om två år är det 25 procent av de arbetslösa som har någon form av ersättning med den nu förda politiken. Så här ser det ut och så här går det vidare.
Utan att ta till några som helst överord kan man säga att regeringen har förstört en tidigare välfungerande försäkring. Det som finns kvar i dag är resterna av den. Varför gjorde man så här? Vad var idén bakom? Tanken med att förstöra arbetslöshetsförsäkringen var att sätta press på löntagarna. Det skulle medverka till större lönespridning i samhället.
Man skulle dumpa lönerna, alltså sänka de lägsta lönerna, och disciplinera arbetstagarna och deras organisationer. Det är grunden för hela politiken, och finansministern har uttalat att han vill se sänkta ingångslöner.
Ett försök att skapa en låglönearbetsmarknad var den teoretiska bakgrunden till detta mycket misslyckade experiment. Vi socialdemokrater har en helt annan inställning till arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsförsäkring. Vi vill koppla det till en tillväxtpolitik där vi ser ett Sverige som växer. Vi vill ha en arbetslöshetsförsäkring som främjar arbetslinjen.
För oss är kopplingen mellan en aktiv arbetsmarknadspolitik och att främja arbetslinjen oerhört viktig. Arbetslöshetsförsäkringen spelar en viktig roll i en aktiv arbetsmarknadspolitik. När jag snart går igenom mer av betänkandet kommer jag att kunna peka på direkt destruktiva inslag i den moderatledda politiken. Vi socialdemokrater står för en tillväxtpolitik, en arbetslinje.
Här finns arbetslöshetsförsäkringen med som en del i vår helhet, i vår politik. Det vi vill uppnå med en fungerande arbetslöshetsförsäkring är att stödja och upprätthålla arbetslinjen. Vi ska stödja strukturomvandling i svenskt näringsliv, vilket vi så framgångsrikt gjort under decennier av socialdemokratiskt regeringsinnehav.
Vi ska utveckla och stärka landet, inte genom att skapa en låglönearbetsmarknad utan genom att skapa nya och bra jobb med välutbildad arbetskraft. Det är Socialdemokraternas politik för arbetslöshetsförsäkringen. Vi vill underlätta matchningen på arbetsmarknaden. Det är också en punkt i betänkandet. Den moderata politiken har skadat matchningen på arbetsmarknaden.
Vi vill också hålla uppe efterfrågan i lågkonjunktur. Här är ersättningsnivåerna givetvis viktiga. Vi vill till skillnad från den moderatledda regeringen motverka lönedumpning, och vi ser arbetslöshetsförsäkringens syfte även i detta. Vi vill givetvis också ge ekonomisk trygghet åt den enskilde. Det är något som dagens moderata arbetslöshetsförsäkring fullständigt misslyckas med. Ni har skapat ett otryggt samhälle.
Ni har skapat ett samhälle där de arbetslösa slängs ut och får ta eget ansvar för något som borde vara ett samhällsansvar, ett gemensamt ansvar. Vårt svar är aktiv arbetsmarknadspolitik. Vi vill förändra regelverken så att de främjar arbetslinjen. Vi vill ha en inkomstförsäkring för förlorad arbetsinkomst. Vi vill ha det till en rimlig avgift, och vi vill ha en rimlig ersättning.
Den rimliga ersättningen är att de flesta ska ha de 80 procent som de förväntar sig att få ut av arbetslöshetsförsäkringen. Vi vill ha en försäkring där alla ska med. Det är vår socialdemokratiska politik att vi vill att alla ska kunna vara med i en försäkring. I dag står många utanför. De står utanför för att avgifterna har höjts så att lågavlönade inte har råd att vara med i försäkringen.
De står utanför för att regelverket har gjort att man inte får någon ersättning om man drabbas av arbetslöshet. Vi har lösningarna på problemen. Vi vill se över regelverket så att den som drabbas av arbetslöshet och förlorar sin arbetsinkomst också ska kunna få en ersättning. Ersättningen ska vara inkomstbaserad, och avgiften ska vara sådan att även låginkomsttagare har råd att vara med i försäkringen. På det sättet skapar vi en försäkring för alla.
Det är vår lösning. Vi har lösningar, men den moderata regeringen bluffar. Man säger att man vill införa ett obligatorium. Men det är ett obligatorium som inte innebär att någon får mer ersättning. Det är ingen lösning på problemet. Med samma regelverk innebär ett obligatorium inte att fler än i dag får ersättning. Vi vill ha en solidariskt finansierad frivillig a-kassa för alla med rimliga regelverk och rimliga ersättningar.
Arbetslöshetsförsäkringen är, som sagt, till för att ge trygghet vid omställning. Den ger en möjlighet till försörjning under en period utan arbete och en möjlighet att fortsätta sitt liv med fokus på att bli anställningsbar och hitta ett arbete. Vi kan konstatera att det under de gångna åren har skett stora förändringar i arbetslöshetsförsäkringen och i tillämpningen av reglerna för att man ska kunna få ersättning.
Det fanns tidigare en möjlighet för den arbetslöse att under de första 100 dagarna begränsa sitt arbetssökande till lämpliga arbeten inom sitt yrke och i närområdet. I dag ställs krav på att den arbetssökande ska vara beredd att söka arbete i hela landet från första dagen. Det gör att förutsättningarna för att söka ett lämpligt arbete som motsvarar den sökandes utbildningsnivå och kompetens har blivit sämre. Enligt vår mening måste regelverket vara utformat så att arbetslösa matchas till rätt jobb.
Vi vill understryka att en väl fungerande arbetslöshetsförsäkring är en viktig del av en flexibel och väl fungerande arbetsmarknad. Förmåga till omställning och innovation i näringslivet på arbetsmarknaden är av avgörande betydelse för att Sverige ska kunna hävda sig väl i den globala konkurrensen.
Vi noterar att bland annat framstående OECD-ekonomer framhåller att en generös arbetslöshetsförsäkring leder till en bättre matchning på arbetsmarknaden genom att den arbetslöse får ekonomiska förutsättningar att söka efter ett lämpligt arbete som motsvarar hans eller hennes utbildningsnivå och kompetens.
Finansutskottet tillstyrker i sitt yttrande till arbetsmarknadsutskottet förslaget om en återinförd 100-dagarsregel med motiveringen att det kan bedömas ha positiva konsekvenser för en väl fungerande arbetsmarknad och därmed för samhällsekonomin på lång sikt. Vi anser därför att de arbetslösa bör ha rätt att begränsa sitt arbetssökande under de första 100 dagarna och att regeringen ska återkomma till riksdagen med ett lagförslag med den innebörden.
Detta gör vi för att vi vill ha en försäkring som stöder arbetslinjen, produktiviteten och ett starkt näringsliv. Det är de krav vi ställer på försäkringen. Därför menar vi att den här förändringen är viktig. Vi vill också se över de deltidsarbetslösas situation. Drabbas man av arbetslöshet och saknar egen försörjning är man ofri. Varje arbetad timme är en angelägen fråga, inte bara för individen utan också för samhället.
Vi kan konstatera att tidsbegränsade anställningar är vanligt förekommande, framför allt inom branscher där många unga arbetar. Arbetsgivare har getts ökad möjlighet att använda visstidsanställningar, och antalet visstidsanställda har ökat kraftigt de senaste åren. Unga, framför allt unga kvinnor, är förutom att de ofta har en otrygg anställning de som jobbar lägst antal timmar. Från och med 2008 får de som arbetar deltid maximalt 75 ersättningsdagar från arbetslöshetsförsäkringen.
Dessa nya regler försätter människor i orimliga situationer när det efter 75-dagarsperioden inte utbetalas någon ersättning. De tvingas välja mellan att avstå från en stor del av sin försörjning och att tacka nej till arbete och bli arbetslösa på heltid. Finansutskottet påpekar i sitt yttrande till arbetsmarknadsutskottet att forskarna bakom långtidsutredningen har kommit fram till att "det är troligt att det finns välfärdsvinster kopplade till en längre ersättningsperiod för deltidsarbetslösa än vad som är fallet i dag.
Sannolikt lönar det sig för lite för de heltidsarbetslösa att ta ett deltidsarbete i nuläget". Vi instämmer i de bedömningar som finansutskottet har gjort och anser att arbetslöshetsförsäkringen måste vara utformad så att arbetslinjen upprätthålls. Det ska inte, som den moderata politiken i dag gör, straffa sig att tacka ja till ett arbete, vilket blev följden av deltidsbegränsningarna i försäkringen.
Det har kommit direktiv till Socialförsäkringsutredningen där det framgår att regeringen vill införa en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Vår utgångspunkt är att medlemskapet i en a-kassa ska vara frivilligt, att a-kassorna ska fortsätta att vara självständiga och att arbetslöshetsförsäkringen även fortsättningsvis ska administreras av a-kassor knutna till fackförbunden. Enligt nuvarande regler räknas dagar med aktivitetsstöd in i ersättningsperioden för arbetslöshetsförsäkringen.
Aktivitetsstödet betalas ut av Försäkringskassan, men alla uppgifter om nivån på ersättningen och hur många ersättningsdagar som finns kvar kommer från a-kassorna. Det ställer stora krav på informationsutbyte mellan a-kassan och Försäkringskassan. För ersättningstagaren skulle det bli bättre om a-kassan hade ett samlat grepp om arbetslöshetsersättningen och aktivitetsstödet. Då skulle det gå snabbare att få korrekta beslut vid byte av aktivitet, och man skulle slippa vända sig till två institutioner.
En överflyttning av utbetalningen till a-kassorna skulle också minska risken för felaktiga utbetalningar. Resurserna skulle utnyttjas bättre. Det skulle bli mer kostnadseffektivt och underlätta för a-kassornas handläggare om kassorna fick sköta utbetalningarna. Därför bör ansvaret för administrationen av aktivitetsstödet överföras från Försäkringskassan till arbetslöshetskassorna. En av grundvalarna i svensk demokrati är att människor engagerar sig i samhällsfrågor fackligt och politiskt.
Därför måste alla ges förutsättningar att utföra ett förtroendeuppdrag, och en viktig förutsättning för det är att de förtroendevalda inte förlorar ekonomiskt på sitt engagemang. Gällande regelverk bidrar till att arbetslösa inte kan ta sig an politiska eller fackliga uppdrag. För personer med fackliga förtroendeuppdrag anses den tjänstlediga tiden, som ersätts som förlorad arbetsförtjänst, inte vara a-kassegrundande när man har löneavdrag från sitt jobb. Detta hindrar många att våga sig på ett fackligt eller politiskt uppdrag.
Hösten 2009 lämnade IAF en skrivelse till regeringen där man föreslår en lagändring. Förslaget skulle innebära att fackligt arbete utanför den egna arbetsplatsen - där den förtroendevalda får ersättning för förlorad arbetsförtjänst - likställs med vanligt arbete och därmed blir a-kassegrundande. Vi vill därför att regeringen ser över möjligheterna att jämställa frånvaro från anställningen som är kopplad till ett förtroendeuppdrag med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringen. Vi anser att regeringen ska återkomma till riksdagen med ett lagförslag där denna skrivelse kan vara en utgångspunkt.
Med detta yrkar jag bifall till punkterna 4 och 6 i betänkandet. Jag yrkar också bifall till reservationerna 2 och 5.