KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Christina Axelsson har frågat mig dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra att fler ungdomar överskuldsätter sig, dels när jag kommer att ta initiativ i syfte att begränsa de lånevillkor som sms-låneföretagen erbjuder med möjligheterna till snabba lån utan säkerhet eller ens kreditprövning.
Christina Axelsson har även frågat mig om jag avser att ta något initiativ i fråga om lån som understiger motsvarande 200 euro och om jag avser att verka för att sms-lånen omfattas av det nya EG-direktivet om konsumentkrediter. Unga personer har ofta mindre erfarenhet och kunskap om risken med att ta lån, och de löper därför större risk att försätta sig i skuldproblem. För unga är det därför viktigt med information och kunskap om riskerna med att ta krediter.
Det kan bidra till större förtänksamhet vid valet att ta en kredit och till att färre får problem med att hantera sina skulder. I lagstiftningen finns krav på information vid kreditgivning och marknadsföring av krediter. Vid sidan av lagstiftningen kan pekas på Kronofogdemyndighetens arbete i skolorna med att informera om risker med skuldsättning.
Som bekant pågår inom departementet ett högt prioriterat arbete med en promemoria med olika förslag till åtgärder för att underlätta för kredittagarna. I promemorian kommer skärpta krav på information till kredittagarna och krav på kreditprövning att övervägas, bland annat mot bakgrund av de problem som har uppstått för personer som tagit sms-lån och andra så kallade snabblån.
Vår ambition är att den kommande regleringen ska göra villkor och skyldigheter tydligare för konsumenterna så att färre får problem samtidigt som kreditgivningen inte krånglas till i onödan. Om det i slutändan innebär att krav på kreditprövning för sms-lån under 200 euro införs får övervägas i promemorian. Detsamma gäller frågan om EG-direktivets bestämmelser i övrigt ska gälla för sms-lån under nämnt belopp.
Beatrice Ask (M):
Jag är jätteglad att Christina Axelsson tar upp de här frågorna, för det är ett stort bekymmer för många ungdomar. Problemet är att den här typen av småkrediter inte bara handlar om sms-lån utan också om en del andra lån. Skälet till att svaret kanske är lite sökande, lite otydligt, är att vi väntar på vad man ska säga i EU om direktivet, vilket man lär bestämma sig för den 7 april.
Det är klart att vi så småningom också måste implementera regelverk i Sverige som har att göra med detta. Vi vet inte än var man landar. Jag har också väldigt noga följt både utfrågningen i riksdagen och det arbete som sker på andra håll. Inte minst Konsumentverket har ju pekat på de problem som finns. Vi har också ett antal domar där man faktiskt har ifrågasatt hur en del firmor har gått över gränser på ett sätt som inte är acceptabelt.
Men den problematik som föreligger, som gör att vi arbetar lite bredare med detta på Justitiedepartementet, är att det inte enbart handlar om sms-lånen, som är så otroligt attraktiva för många ungdomar. Det är ett bredare fält. Vi är tvingade att försöka se helheten. Det andra är som sagt att vi måste invänta besked från EU, annars gör vi saker i onödan.
Men det kan jag säga att skulle EU av någon outgrundlig anledning som jag inte känner till få för sig att ta semester och inte göra något åt det här kommer vi i alla fall att fortsätta det arbete som pågår på departementet för att se vad och på vilket sätt vi kan försöka få lite ordning i detta. Det är viktigt, tycker jag, att man har ordning och reda på hur man tar krediter och hur krediter ges. Därmed inte sagt att det alltid måste se ut som det har gjort i alla tider.
Korta krediter och små krediter kan ha många goda skäl för sig. När riksdagen behandlade det här 2002/03 och pratade om engångskrediter med kort kredittid såg man också fördelar med det, och av det skälet lades inte alla de begränsningar som kanske finns i övrigt på just dessa. Utvecklingen går väldigt snabbt, och vi måste arbeta med det.
Men vi väntar som sagt på besked vad gäller direktivet från EU. Så fort vi har det kan vi arbeta vidare. Det är klart att vi kommer att ta regelmässiga beslut också och inte bara förlita oss på informationen.
Men jag ville ändå ta med det i mitt svar, därför att min erfarenhet som tonårsförälder och av att arbeta med ungdomar är att det behövs väldigt mycket, om man får säga så i en sådan här diskussion, fostran och information om hur det faktiskt fungerar. Ungdomarna har ibland inte tänkt. De har inte riktigt gett sig tiden att fundera över konsekvenserna av sitt agerande. Det är inte alltid reglerna det är fel på.
Jag tror att det är oerhört betydelsefullt att Kronofogdemyndigheten, skolorna och även andra på olika sätt försöker få ungdomar att inte bara läsa en sådan här annons om korv med bröd som om det vore vilken grej som helst utan faktiskt fundera över vad lån och krediter egentligen innebär och vad det får för konsekvenser i det långa loppet om man skuldsätter sig för mycket. Det var därför det kom med i det här svaret.
Beatrice Ask (M):
Först vill jag gärna säga att det arbetssätt som vi har valt såvitt vi har bedömt är det snabbaste sättet vi kan arbeta på, att arbeta med en promemoria och att arbeta parallellt. Vi tar också till oss de synpunkter som kommer från myndigheterna. Det är riktigt att bland annat Konsumentverket har lagt fram en del konkreta förslag. Men det är också så att krav på kreditprövning av olika slag för små krediter innebär att kostnaderna för att ta sådana lån kommer att öka för konsumenten.
När vi pratar aktörer ska vi ha klart för oss att det inte är bara de som ger krediter som är aktörer utan det finns en del andra. Det finns också många som på goda grunder anser sig ha glädje av att nyttja den typen av lån. Det måste vi också ha med i det hela, även om vi ser bekymret med ungdomar. Vi ser ett behov av att mer synliggöra de konsekvenser ett lån innebär och att ha en seriösare prövning.
Det är balansen däremellan som är otroligt viktig för oss. Vi har inte lagt fram några detaljerade förslag. Vi arbetar, som jag försökte beskriva, mer med frågorna utifrån det som sker på EU-nivå och utifrån de förslag som har kommit in. Jag tror dock att vi kan hamna på lite olika ståndpunkter i slutändan. Christina Axelsson tar upp Loanland och det ena med det femte, och det är ett jättebekymmer att verkligheten springer fortare än politikerna.
Ja, det är så. Alliansen har inte ambitionen att reglera allt här i världen i alla detaljer. Där skiljer vi oss från Vänstern på olika sätt. Just nu gäller det de problem vi ser med ungas skuldsättning och de problem som kommer sig av en bristande hantering av den typen av snabblån. Där finns en del att göra.
Vi kanske inte kommer att gå så långt som Christina Axelsson skulle vilja i alla detaljer. Det gör vi inte av hänsyn till dem som tjänar pengar på att ge de snabba lånen utan därför att vi ser att de är något som efterfrågas - inte bara av ungdomar.
Det var precis detta som riksdagen konstaterade 2002/03 när man talade om de mindre krediterna som hade dykt upp och som det fanns ett ökat behov av att se över. Man såg att det fanns legitima skäl för en del av de lån som har uppstått. Jag tror att riksdagen då hade rätt, och det finns ingen anledning att tro att världen har ändrat sig sedan dess.
Vi måste försöka balansera de olika förändringarna i marknaden utifrån att vi ska skydda dem som inte har vett eller förstånd att hantera de möjligheter som de nya produkterna erbjuder.
Beatrice Ask (M):
Ja, vi kommer självklart att få regler, men det är viktigt att det blir rätt sorts regler. Det går snabbt på marknaden - det är väl alldeles uppenbart. Jag förstår att konsumentministrar och andra ministrar behöver diskutera detta både fram- och baklänges. Det är på det här området som på en rad andra områden; ny teknik och inte minst Internet gör att allt går snabbt. Vi är inte riktigt vana vid att hantera det.
Samtidigt är det viktigt att inte bara se problem utan att också se möjligheterna. Uppsala studentkår ger lån till studenter i form av minikrediter. Blir reglerna fel skulle studentkårens möjligheter att ge det stödet till medlemmarna inte fungera. Det är ett typiskt exempel på en god sak där man använder ett nytt sätt att arbeta på där kanske ingen bank hade ställt upp på att hjälpa dessa studenter.
De har sällan särskilt mycket säkerhet att erbjuda. Det är viktigt att tänka två gånger så att man inte binder ris åt egen rygg. Vi måste försöka täppa till de problem som finns utan att för den skull krångla till det eller öka kostnaderna.
Ett alldeles för omfattande kreditprövningsinstrument - regler - för de små krediterna skulle innebära att man skulle få betala mycket i förhållande till vad lånet ger. Då är det i princip helt värdelöst - i varje fall inte konsumentvänligt. Det är det här vi behöver balansera. Vi arbetar snabbt. Vi försöker göra det så skyndsamt som möjligt. Jag tror inte att vi kommer att lösa problemen för tid och evinnerlighet. Här händer mycket hela tiden.
Om EU inte blir klart någorlunda snabbt kommer vi att jobba vidare, men förhoppningsvis kan vi med stöd av den europeiska regleringen se till att vi får en del saker gjorda som gör att vi kan minska problemet med ungas skuldsättning framöver.
Beatrice Ask (M):
Börje Vestlund har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta i syfte att minska antalet hatbrott, vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra kunskapen inom rättsväsendet om hatbrott och vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra utbildningen för poliser, domare och åklagare vad gäller hatbrott. Hatbrotten är prioriterade både av regeringen och inom polisorganisationen. För att polisen ska kunna bekämpa hatbrott måste den ha goda kunskaper om dem.
Av den anledningen fick Rikspolisstyrelsen och Åklagarmyndigheten i 2007 års regleringsbrev i uppdrag att säkerställa att hatbrottsmotiv identifieras och utreds så tidigt som möjligt vid utredningar om brott där det kan finnas ett sådant motiv. Uppdraget har redovisats i samband med årsredovisningarna för 2007.
Av redovisningen framgår bland annat att Rikspolisstyrelsen och Åklagarmyndigheten under året har bedrivit ett aktivt arbete med att vidareutbilda personalen i hanteringen av hatbrott. Alla som går Åklagarmyndighetens grundutbildning för åklagare får utbildning. Flera polismyndigheter har också genomfört utbildningsinsatser för personalen.
Vidare samverkar polisen med berörda aktörer som till exempel RFSL och skolan. Rikspolisstyrelsen ser också över förutsättningarna för att ta fram en webbaserad interaktiv utbildning i hatbrott. Tanken är att alla anställda ska erbjudas möjlighet att gå utbildningen.
Inom ramen för Rättsväsendets Informationsförsörjning , där bland annat Rikspolisstyrelsen, Åklagarmyndigheten och Domstolsverket ingår, pågår ett utvecklingsarbete som syftar till att förenkla informationsutbytet inom rättsväsendet. Genom det förenklade informationsutbytet kommer även information om hatbrottsmotiv enklare att spridas genom hela rättskedjan.
Det har tidigare gjorts upprepade påståenden om att den sex veckor långa kursen i hatbrott har försvunnit som egen kurs vid grundutbildningen på Polishögskolan. Jag har också vid flera tillfällen tidigare talat om att det inte är sant. Den så kallade hatbrottskursen ingår fortfarande i grundutbildningen. Det korrekta namnet på kursen är Brottsförebyggande arbete, rasism och diskriminering.
Beatrice Ask (M):
Tänk, jag hade trott att jag i dag skulle få beröm av Börje Vestlund för att vi har gett uppdrag till polis och åklagare och faktiskt fått en redovisning. Nej, skämt åsido. Det är möjligt att förändringar inom Polishögskolan ställer till en del bekymmer, men det viktiga är att denna del i polisutbildningen finns kvar. Så är det, och det har jag påpekat flera gånger.
Skälet till att vi har gett uppdrag åt polismyndigheter och åklagare är att de flesta poliser redan finns därute. Det är ju viktigt att någonting görs. Det är som Börje Vestlund säger: I Stockholm har man gjort en hel del och varit duktiga. Jag kan glädja Börje Vestlund med att stockholmarna inte är ensamma på banan längre. Nu är det rätt många andra som arbetar med detta också. Låt mig nämna några exempel som jag har skrivit upp.
I Värmland arbetar man med de här frågorna och har haft utbildning för all personal. Man har ytterligare utbildning för enhetscheferna. Västmanland har gett kompletterande utbildning, framför allt när det gäller initiala utredningsåtgärder för att jobba med inriktning mot hatbrott. Man har tagit fram en handbok. Östergötland arbetar med frågorna.
Förundersökningsledare och all personal som arbetar med anmälningsupptagning har fått fördjupning och kunskap på det här området. Jag kan fortsätta uppräkningen. Det är på detta sätt det redovisas när vi frågar vad man har gjort. Det är klart att alla inser att det borde göras mycket mer, men jag tycker ändå att man ser att det finns ett intresse och ett engagemang för att försöka öka kunskaperna där ute.
Det är otroligt viktigt att människor som har blivit utsatta för hatbrott eller där det finns misstanke om det möts av människor som vet hur man ska arbeta med detta och som ser vikten av det på ett seriöst vis. Där tycker jag att vi har kommit några steg framåt. Det tycker jag är bra. När det gäller statistiken finns det en del förändringar som man kan ställa frågor om.
Det handlar väl inte bara om att det finns en ökning utan också om att man har ändrat en del rubriceringar. Det finns förklaringar till att vi har fått dessa förändringar.
Det finns en skillnad i siffrorna mellan 2003, 2004 och framåt. Vi tror att det beror på förändringar av redovisningssättet. Man har bland annat infört sökord så att fler anmälningar än tidigare av brott med hatmotiv kan hittas. Det kan vara ett skäl till ökningen, men vi är inte helt säkra. Detta gör också att medvetenheten om dessa frågor är otroligt viktig.
Jag tror att om myndigheterna fortsätter att arbeta som de nu gör med utbildningar och så vidare kommer antalet hatbrott att öka ytterligare, för i takt med att polisen blir duktigare på att bemöta människor som kommer och berättar om sådant och i takt med att man ser problemen kommer vi också att notera fler av dem. Under en period kanske vi till och med kan se det som positivt att det blir en ökning i statistiken.
Det är desto viktigare att vi ser till att få bra utredningskompetens och att vi kan leda de här ärendena i hamn. Det måste ju vara den långsiktiga ambitionen.
Beatrice Ask (M):
Jag kan inte svara på om vi har gjort någon utvärdering av förändringarna på Polishögskolan. Det kommer snart ett förslag om en ny polisutbildning och då finns det anledning att diskutera polisutbildning i vid mening så vi kanske får återkomma till det. En viktig sak som möjligen skulle ha nämnts i svaret är att vi jobbar mycket för att systematisera upptäckten av hatbrott vid anmälningar.
Ungefär hälften av alla anmälningar görs vid polisens kontaktcenter. Bland anmälningarna finns det naturligtvis hatbrott, och det gäller att upptäcka det. Därför har man vid RPS arbetat för att ta fram en utbildningsplan för att se till att man säkrar att personalen vid PKC utbildas i hatbrotts- och motivbildsproblematiken.
En arbetsgrupp med Sven-Erik Alhem, Göran Hellstrand som är kammaråklagare och en kriminalkommissarie har arbetat med hur det ska se ut.
I polisens anmälningsrutiner från 2008 uppdaterar man det IT-system som man använder när man tar emot samtalen och då kommer det att införas en funktion där anmälningsupptagaren, alltså den som svarar i telefon, måste svara ja eller nej på frågan om det aktuella ärendet är ett misstänkt hatbrott eller inte.
På så sätt får man hela tiden en uppmärksamhet hos dem som tar emot anmälningar genom att de alltid frågar sig om det kan vara den typen av brott. Det tror jag kan göra att vi hanterar frågorna bättre än hittills. Vi tror att det är verkningsfullt att utbilda personal och se till att vi har rutiner som gör att man påminns om att det ska göras en sådan bedömning.
Jag tycker att vi har kommit en bit på väg. Det här är ett resultat av de riktlinjer som polisen har fått. Det är en viktig förbättring som kommer under innevarande år.
Beatrice Ask (M):
Den långsiktiga ambitionen är ju att hatbrott inte ska förekomma. Vi vill väl inte ha ett samhälle där den typen av övergrepp sker. Det är väl den enda rimliga ambitionen.
Jag är nog rätt klar över att när man i IT-systemet för anmälningsupptagning av brott får en automatik i att ställa sig frågan om det kan vara ett misstänkt hatbrott och när man börjar utbilda mer personal, vilket rätt många myndigheter gör, kommer vi till en början att se en ökning.
Förändringar i arbetsmetodik kan ju vara ett skäl, men det som Börje Vestlund tog upp tidigare, nämligen om det sker en faktisk ökning är något som tål att fundera på. Det är ett väldigt tufft klimat där ute. Det sker en polarisering i många grupper som gör att vi får konfrontationer som är allvarliga. Det finns inga enkla svar på frågan. Det är något som vi måste arbeta med politiskt på olika sätt.
När det gäller statistiken påstår jag nog ändå att förbättrade rutiner och en större medvetenhet om att agera mot den här typen av övergrepp på människor kommer att leda till att vi synliggör en del av de dolda övergrepp som sker i dag och en del av de motiv som inte kommer till rättsväsendets kännedom. Det får vi nog ha en viss beredskap för.
Jag tror att det i grunden är bra. Jag tycker att det är viktigt att synliggöra problem så att man vet vad man jobbar med.
Beatrice Ask (M):
Lena Olsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att polisens och tullens samarbete i brottsbekämpande syfte ska kunna fortsätta med oförminskad styrka över hela landet. Låt mig först slå fast vikten av att de brottsbekämpande myndigheterna har ett nära och förtroendefullt samarbete. Jag vill också poängtera betydelsen av att samhällets insatser mot brott måste ses i ett helhetsperspektiv. Den utredning som Lena Olsson hänvisar till är framtagen av en arbetsgrupp inom Tullverket.
Ledningen för Tullverket har inte fattat något beslut i frågan. Tilldelningen av resurser till Tullverket prövas i samband med tilläggsbudgetpropositionen och i budgetpropositionen. Jag har noterat att finansministern här i kammaren nyligen uttalat att Tullverket ska tillföras nödvändiga resurser för att myndigheten ska kunna lösa sina uppgifter. Jag förutsätter att samarbetet mellan polis och tullverk även i fortsättningen kommer att utvecklas i syfte att effektivisera brottsbekämpningen.
Mot denna bakgrund finner jag ingen anledning att vidta några åtgärder.
Beatrice Ask (M):
I den här frågan tror jag att Lena Olsson och jag har i grunden rätt likartade uppfattningar. Jag vill börja med att påpeka att Norge ingår i Schengensamarbetet, vilket gör att det inte är någon yttre gräns. Ett bra samarbete mellan tullverk och polis är väldigt viktigt för att vi ska kunna utnyttja samhällsresurserna effektivt för brottsbekämpningen. Inte minst viktigt är det när det gäller den organiserade brottsligheten. En hel del görs i dag.
Ett smartare underrättelsestyrt arbete kan naturligtvis öka nyttan av varje krona som vi lägger på brottsbekämpning. Det är naturligtvis viktigt att ha ett helhetsperspektiv på de statliga verksamheterna, därför att besparingar på ett konto kan faktiskt leda till ökade kostnader på ett annat. Nu finns det ett förslag inom Tullverket som rör brottsbekämpningen och den praktiska brottsbekämpningen som Lena Olsson pekar på.
Enligt Rikspolisstyrelsen är det utifrån rapporten i dag svårt att göra en säker bedömning av hur de föreslagna förändringarna påverkar polisen, för det kräver en djupare analys. Man påverkas ganska mycket av förändringarna.
Det är inte bara i Idre som det finns ett samarbete, utan det finns på samtliga orter där Tullverket pratar om att helt ta bort sin fasta närvaro - Karesuando, Haparanda, Umeå, Östersund, Kapellskär, Norrköping, Landvetter, Trelleborg. Det är alltså en lång lista.
Där skulle polisen i så fall bli tvingad att fundera över hur man skulle göra och hur det skulle se ut, och det är inte säkert att det skulle bli någon besparing i statsbudgeten av en sådan förändring. Det är viktigt att inte bara se det utifrån tullverksmyndighetens perspektiv utan att också se det utifrån brottsbekämpningsperspektiv. Detta bekymmer har ni även i riksdagen.
Jag skulle tro att det fortfarande är skatteutskottet som har Tullverket medan brottsbekämpningen i övrigt ligger i justitieutskottet. Vi har alltså problem med våra egna stuprör. Det vi kan säga nu, och som är ett förslag som diskuteras, är att vi låter Rikspolisstyrelsen analysera vad förslaget innebär, hur det ser ut och varför.
Det hanteras i vanlig ordning eftersom detta är sådant som kommer att dyka upp i budgetproposition och annat framöver. Den vägen måste vi kanalisera in de synpunkter som finns. Det är klart att för min del och för det ansvarsområde jag har är tullens arbete när det gäller brottsbekämpning väsentligt.
Det är dock inte så att inget här i världen kan förändras, men det är klart att på flera orter har vi en viktig gränsbevakning där polis och tull arbetar tillsammans och där det inte är helt enkelt om de skulle försvinna.
Beatrice Ask (M):
Att Idre behövs kan jag hålla med om. Verksamheten är naturligtvis också viktig. Rapporten som man diskuterar i vissa delar lämnar många frågor obesvarade. Det gör det ännu svårare att analysera effekterna, framför allt när det gäller brottsbekämpningen i Norrland. Det är mer av en idéskiss än något annat, så det finns ett fördjupningsarbete som måste göras.
Jag utgår från att Rikspolisstyrelsen är en medaktör i det fördjupningsarbetet eftersom det ligger i vårt intresse, framför allt i arbetet mot den grova organiserade brottsligheten, att se till att vi har koll på vad som händer och att vi använder resurserna effektivt.
Det kan naturligtvis innebära att man kan åstadkomma förändringar, men jag är angelägen om - och det utgår jag från att ni kommer att vara i riksdagen också - att man ser uppgiften. Det finns anledning att lyfta fram hur framgångsrikt Tullverket har varit på senare år när det gäller brottsbekämpning. De gör stora och bra insatser. Det är möjligt att detta inte har fått tillräcklig uppmärksamhet för att man ska få erkänsla för arbetet.
Men jag utgår från att man inom den myndigheten också arbetar utifrån att förstärka best practice och bli ännu duktigare på det man är riktigt bra på. I den meningen kan man kanske vara mindre orolig för förslaget. Det är viktigt att man håller intresset högt kring detta, ser helheten över myndighetsgränser och utskottsgränser och inte fastnar i revirtänkande.