KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
När arbetstillfällen samlas i och omkring städerna blir en väl fungerande kollektivtrafik viktig för att människors vardag ska fungera. Med dagens prioriteringsregler som styr vilket slag av trafik som får spårlägen väger tyvärr dagligt arbets- och studiependlande fjäderlätt mot långväga tåg. Det innebär att i blodomloppet med kommuner runt omkring våra storstäder finns orter, till exempel sörmländska Gnesta, där människor nu tar bilen trots att rälsen och stationen finns mitt i samhället.
Det är dåligt för individen eftersom tåget hade sparat tid, det är dåligt för möjligheten att utvidga bostadsmarknaden i kommuner med pendlingsavstånd som fortfarande har gott om plats för fler och det är dåligt för miljön. Är infrastrukturministern villig att arbeta aktivt för en förändring av prioriteringsreglerna så att även tåg för studie- och arbetspendling kan väga tungt i kommande tåglägesfördelningar?
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Min husläkare doktor Pema informerade mig i går med blandad oro och irritation i rösten om vaccinationsläget. De har goda möjligheter att köra för fullt. Lokalerna är i ordning, och personalen finns. Det som dessvärre inte finns är vaccin. De tilldelades 6 doser per 1 000 listade patienter denna vecka, och 5 doser per 1 000 patienter nästa vecka. Matematiken säger att vi får vaccinera i 200 veckor innan vi är i hamn.
Det duger inte på långa vägar. Det går till exempel inte att säga till den som gärna vill försöka bli gravid att hon ska vänta till efter vaccineringen, men, just det, det kan ta fyra år. Med fråga till statsrådet Hallengren med anledning av detta är: När kommer den stora laddningen som gör att doktor Pema och hans lag tillsammans med alla andra som ska vaccinera kan göra det för fullt, och vi kan få se ljuset i tunneln?
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Vi debatterar genomförandet av arbetsvillkorsdirektivet. Från Moderaternas sida har vi konsekvent över tid avvisat den sociala pelaren, som det fattades beslut om på EU-toppmötet i Göteborg, och de frågor som har mynnat ut från densamma, då vi anser att det leder till mer överstatlighet på det socialpolitiska området. Sverige har stor kompetens inom detta område.
Den bör vi fortsätta att ha, värna om och använda oss av. Vi kan dock konstatera att kommissionen de senaste åren, med hänvisning till just den sociala pelaren, har kommit med en rad förslag på bindande regler på det socialpolitiska området, inte minst på arbetsrättens område. Detta är något som vi beklagar.
Sverige har en välfungerande modell som bygger på samverkan mellan arbetsmarknadens parter. Det är en modell som tjänar och har tjänat Sverige väl och som därmed är något vi bör fokusera på att behålla. Frågor om sysselsättning och socialpolitik är grundläggande för alla medlemsstater.
Där är vi dessutom olika, med olika förutsättningar och olika vägar för att nå de nationella målen. Just därför bör detta vara en nationell kompetens. Ett förstärkt erfarenhetsutbyte där vi delger varandra framkomliga vägar och resultat av arbete vi har gjort och har ett öppet klimat för just erfarenhetsutbyte bör vara den främsta samarbetsformen på området. Fru talman!
Genom inrättandet av den sociala pelaren har sociala och arbetsmarknadspolitiska frågor förts upp på EU-nivå, vilket innebär att vi nu tyvärr lägger alltför mycket kraft och energi på att motverka förslag som riskerar att skära rakt in i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Därtill tar implementeringen av den sociala pelaren tid och ekonomiska resurser som i stället borde läggas på mer prioriterade områden.
Det menar jag är olyckligt. Den nuvarande regleringen i svensk rätt tillgodoser inte arbetsvillkorsdirektivets krav, varför det behövs lagjusteringar för att genomföra direktivet för att Sverige inte ska bryta mot sina förpliktelser enligt EU-rätten. Utan beslutet om den sociala pelaren och det den har fört med sig i förflyttningar på området hade detta inte varit aktuellt.
Från Moderaternas sida lämnar vi ett särskilt yttrande där vi förtydligar vår ståndpunkt i frågan. Genomförande av arbetsvillkorsdirektivet
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Ledamoten hänvisar till 52 olika punkter. Det hade faktiskt inte förvånat mig om han hade börjat dra dem med tanke på förmågan att hålla sig till talartiden.
När det gäller att hänvisa till den sociala pelaren skulle jag säga att alla de områden som vi nu ser problem med utifrån den sociala pelaren är sådana där vi faktiskt över partigränserna kämpar för att försöka behålla svensk lagstiftning och svenska förhållningssätt. Vi har väl fungerande modeller.
Att vi skulle bli tvungna att ändra svensk lagstiftning för att kunna implementera det här är anledningen till att vi debatterar i dag, liksom det var det förra gången vi hade frågan uppe. Det kommer faktiskt från den sociala pelaren, och det kräver lagändringsförslag.
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Balansdirektivet och de lagändringar som krävs för införandet är det vi har debatterat här i kammaren tidigare. Det är inte speciellt svårt att utifrån rubriken också kunna härleda lagändringar. Jag måste faktiskt säga till ledamoten: Att ge sina kollegor elaka epitet får stå för ledamoten.
Jag beklagar ett sådant nedvärderande sätt mot kollegorna från talarstolen; det talas om reptilhjärnor, papegojeffekt med mera. Ett sådant förhållningssätt mot sina kollegor - att hävda att de inte skulle kunna förstå eller kunna läsa - är verkligen sorgesamt, och jag tar skarpt avstånd från det. Fler borde välja att stå upp för sin åsikt och engagera sig politiskt.
Med kollegor som har den svansföring och den syn på sina åsiktsmotståndare som ledamoten Björck är jag rädd att vi blir färre. Att lägga drygt 80 procent av sitt anförande, som dessutom drog över tiden med 60 procent, på sådant säger väl mer om vad ledamoten saknar än vad de kollegor som han rackar ned på saknar. Jag lovar att jag ska köpa en stor låda med pepparkakor och ställa på ledamotens bord så att han förhoppningsvis återvänder snällare till hösten.
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Min fråga går till statsrådet Matilda Ernkrans. Enligt Migrationsverket kommer nu 4 000 ukrainska flyktingar till Sverige varje dygn. Om scenariot slår in kommer antalet flyktingar år 2022 att vida överstiga det antal som kom under Syrienkrisens rekordår 2015, då vi tog emot över 160 000 personer i Sverige. Det rekordet slår vi redan till halvårsskiftet.
Trots erfarenheterna från 2015 brister nu mottagandecentrum och gränskontroller, och ansvaret dumpas på Sveriges kommuner. Min fråga med anledning av detta är: Vilket stöd kan Sveriges kommuner räkna med från regeringen för att lösa den akuta krisen och för att planera för att långsiktigt hjälpa de ukrainska flyktingar som nu står och knackar på?
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Min fråga går till statsrådet Shekarabi. Vi ser just nu att ting fallerar som svensken varit van vid fungerar och näst intill tagit för givna. Bristen på trygghet oroar. Att skaffa pass har visst varit mest omöjligt. Småbarnsföräldern som nyligen välkomnat en ny familjemedlem hindras från att resa. Det gick helt enkelt inte att ta mer eget ansvar och planera mer för födseln i god tid.
Min fråga kokar dock ned till möjligheten för unga - vi ser hela läktaren full - att ta ett efterlängtat körkort och bristen på uppkörningstider. Avklarade teoriprov löper ut innan det finns uppkörningstider, trots beslut om förlängd giltighetstid. Det här duger inte.
Det är illa vad avser både möjligheten att lita på samhället och möjligheten att själv påverka, fatta beslut och ta ett viktigt steg mot att göra sig anställbar, i synnerhet på landsbygden utan kollektivtrafik värd namnet. Vad avser regeringen att vidta för åtgärder för att lösa detta i närtid?
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Min fråga går till arbetsmarknadsminister Eva Nordmark. Nu står vi här med minimilöner på bordet, trots fagra löften från Stefan Löfven om att arbetet med den sociala pelaren, som ni välkomnade, under EU-toppmötet i Göteborg inte skulle skada Sverige och vår modell. Jag tycker att det är en bra tumregel att inte lyfta frågor till EU-nivå som Sverige inte vill att EU ska fatta skarpa beslut om. Det var dessvärre precis det som Socialdemokraterna gjorde med den sociala pelaren.
Vi var många som varnade för att den skulle leda till mer detaljreglering från EU, och nu har det blivit precis så. Det kostar Sverige i trovärdighet och politiskt kapital att nu försöka stoppa långtgående förslag. Jag kan inte komma på en större felprioritering av en svensk regering när det kommer till EU-politiken än just den sociala pelaren och dess område.
Kan ministern hålla med om den kritik Moderaterna har framfört, när vi nu ser konsekvenserna av handlandet?
Ann-Sofie Lifvenhage (M):
Trots att Sverige ingår i ordförandeskapstrion med Frankrike har regeringen inte lyckats nå tillräckligt långt i förhandlingarna. Jag vet att ministern avser att rösta nej till det förhandlade underlaget. Men hur ska ministern kunna garantera att Sverige får behålla sitt undantag i framtiden med tanke på att direktiv faktiskt revideras med jämna mellanrum och att direktivet revideras med kvalificerad majoritet?
Risken finns även att EU-domstolen kan komma att tolka direktivet så att det får negativa konsekvenser för Sverige.
Nermina Mizimovic (S):
Min fråga går till utbildningsminister Anna Ekström. I min hemkommun Hultsfred har vi tagit stort ansvar för att ta emot flyktingar. Vi har ägnat tid och resurser åt att få integrationen att fungera. Mellan 2017 och 2019 anordnade Hultsfreds kommun platsförlagd yrkesutbildning för undersköterskor, busschaufförer och industriarbetare. Samtliga utbildningar har startats efter gedigna behovsinventeringar hos lokalt näringsliv.
Allt sker i samverkan mellan kommunens arbetsmarknadsenhet, Arbetsförmedlingen och arbetsgivare. De riktade statsbidragen kräver ofta medfinansiering av kommunerna och gör det inte alltid möjligt för kommunerna att genomföra de utbildningar som behövs. Statsbidragen beviljas i efterhand, och det innebär en stor risk för kommunerna när det gäller kostnaden. Finns det några planer på att reformera statsbidragen på ett sätt som möjliggör behovsanpassade yrkesutbildningar?
Nermina Mizimovic (S):
Vi som bor på landsbygden behöver en välfungerande infrastruktur, både för utbildning och jobb och för att vi ska känna att vi är en del av Sverige. I dag är vi beroende av bilen som transportmedel i brist på tillräcklig kollektivtrafik. Det gynnar varken den privata ekonomin eller miljön. En viktig del i vår regionala infrastruktur är järnvägen, till exempel Stångådalsbanan i mitt län.
Bra järnväg är på många ställen det enda rimliga alternativet till bilen. Min fråga till statsministern är hur regeringen ser på infrastrukturen på landsbygden i dag och vad man har för planer för att utveckla den regionala infrastrukturen.
Malin Höglund (M):
Specialidrottsprogrammen spelar en stor roll för många elever på våra skolor som har både RIG, NIU och LIU. De har blivit ett sätt att profilera sig som skola, men även som kommun. Fyra av fem som nått våra landslag har gått via ett idrottsgymnasium. De som inte kommer in slutar oftast med idrotten, tyvärr. Det finns inga andra vägar utanför gymnasiet.
Enligt regeringen ska antalet idrottselever halveras. Det här kommer att påverka hela barn- och ungdomsidrotten. Det kan leda till att ungdomar måste specialisera sig tidigare än i dag, samtidigt som vi också vet att breddidrotten är otroligt viktig. Mora gymnasium har en lång tid haft längdskidåkning, skidorientering, hockey, innebandy och fotboll.
Totalt på Mora gymnasium går 40 procent av eleverna - eller 330 elever - på ett idrottsprogram. Av dessa är det 40 på RIG, 112 på NIU och 178 på LIU. SCB:s undersökning av levnadsförhållanden, Barn-ULF, visar att ca 60 procent av ungdomarna i 12-18-årsåldern idrottade i förening eller klubb under 2017-2018.
År 2019 fanns det i Sverige ca 882 000 personer som hade uppdrag som ledare, domare eller annat i föreningen, enligt RF och SCB. Idrotten engagerar och spelar en roll i det svenska samhället.
Jag känner mig mycket orolig att idrottandet nu kommer att minska bland ungdomar när RIG kommer att vara enda möjligheten för idrottsutövande på gymnasienivå. Detta kommer att vara mycket negativt för idrottande ungdomar, men också för en idrottskommun som Mora.
Malin Höglund (M):
Jag vill tacka statsrådet Tomas Eneroth för svaret, även om jag egentligen naturligtvis skulle ha velat ha ett annat svar eftersom jag är från Mora. Det är bra att det satsas på järnväg. Vi behöver ha flera olika transportslag i Dalarna. När frågor i dag ställs om transportslag svarar människor att de gärna vill åka med tåget, men linjen från Mora till Stockholm är alldeles för lång.
Minst fyra timmar för att ta sig från Mora till Stockholm är en alldeles för lång tid. Fyra timmar gäller om det inte är ombyggnationer av banan eller andra förseningar, vilket det ofta är. Under större delen av hösten har det tagit sex till sju timmar att ta sig från Mora till Stockholm. Det vet jag av egen erfarenhet.
Vi behöver ställa om till mer hållbara resor, men vi ska väl ändå inte sluta resa med flyget? Vi kan väl ställa om till mer hållbara drivmedel? Det pågår ett omställningsarbete för mer hållbara resor med elflygplan och hållbara bränslen. Det är bra. Utvecklingen går framåt. Trafikplikten på sträckan Mora-Arlanda har länge diskuterats.
När man inte kan ta sig till Stockholm från Mora tillräckligt snabbt med tåg är det nödvändigt med ett fungerande flyg. Det skulle underlätta väldigt mycket för Moraborna, fru talman, liksom för våra grannkommuner, besöksnäringen och företagen, om trafikplikt infördes på sträckan Sälen-Mora-Arlanda. Kommunikationen mellan Mora och Stockholm har varit mycket viktig under lång tid.
Regeringen öppnar i och för sig en möjlighet för bolag som flyger från Sveg till Stockholm att mellanlanda i Mora, dock utan ersättning. Det finns en EU-regel, fru talman, som säger att flygtrafik kan upphandlas om restiden med tåg överskrider tre timmar.
Trafikverket anger inte och tillämpar inte EU-regelverket om tre timmar, utan i Sverige säger myndigheten att minst fyra timmar ska gälla. Mora får därmed sämre kommunikationer än övriga Europa. Regeringen borde säkra flygförbindelsen Mora-Arlanda genom trafikplikt, där Sälen är inkluderat. Det vill jag gärna att ministern svarar på i sitt kommande inlägg.
Ska hela Sverige kunna leva behöver vi bra vägar för resor med buss eller bil och tågresor som fungerar enligt tidtabellen, men också ett flyg om vi vill få turister och besökare till vårt land framöver. Kommer ministern att agera för trafikplikt på sträckan eller inte?
Malin Höglund (M):
Dalarna är ett ganska stort län som ligger mitt inne i Sverige och är väldigt beroende av kompetens. När vi hade den fungerande flygplatsen Mora-Siljan öppen flögs viktig kompetens in till Mora med omnejd.
När Mora hade denna fungerande trafik var det också till stor fördel för företag, för besöksnäringen och för våra invånare, som behövde göra resor, liksom för kommunerna runt omkring. Om man tittar på statistik kan man se att det var Malung-Sälens kommun som flög allra mest från flygplatsen. Detta påverkar också tillväxten, naturligtvis.
Mora och många andra kommuner rankas varje år av näringslivet, och Mora är ständigt i botten när det gäller infrastruktur och tillgänglighet, tyvärr. Vi är faktiskt bland de sämsta i landet. Bristen på flyg är en av de stora orsakerna. I Torsby och Hagfors finns det flygplatser som har trafikplikt.
Dessa kommuner har ett avstånd till Stockholm som är i paritet med Moras. De har fungerande flygplatser, men inte Mora. När trafikplikt gavs till dessa flygplatser tog man hänsyn till näringslivet. Har Socialdemokraterna ändrat sitt synsätt här? Hela landet ska leva, heter det ju. Efter pandemin kommer alla beslut som går i tillväxtriktning att behövas.
Vad är ditt svar på detta, Tomas Eneroth? Här ger man till den ena men inte till den andra.
Malin Höglund (M):
Det är spännande att Socialdemokraterna alltid kommer in på att vi liknar Sverigedemokraterna i det ena eller det andra. Men det är i alla fall flyget jag brinner för som Morabo och tidigare kommunalråd. Nu har vi varit utan flyg i två år. Vi har tågkommunikationer som vi inte kan lita på.
Kommuninvånare och företagare som ska flyga från Arlanda eller har ett tidigt möte i Stockholm vågar inte chansa att ta det tidiga morgontåget från Mora station; i stället tar de bilen. I en artikel i Mora Tidning den 10 november 2020 kan man läsa att Tomas Eneroth svarar på frågeställningar från Mora kommun om flyget.
I svaret står att flygtrafiken minskat på grund av coronaviruset och att det inte är aktuellt att införa allmän trafikplikt på sträckan. I Mora har politiken, företagen och invånarna hyst hopp om att rädda Mora flygplats genom ett förslag på ny linje som skulle trafikera Sälen-Mora-Arlanda.
I flera år har Mora uppvaktat regeringen - det känner du till - om att ge flygplatsen trafikplikt. Menar nu Tomas Eneroth att dörren är helt stängd för oss som bor i norra delen av Dalarna? Jag vill redan nu säga: Tack för debatten!
Malin Höglund (M):
Jag vill ställa min fråga till inrikesminister Mikael Damberg. Kustbevakningen gör ett fantastiskt arbete både här hemma i Sverige och på Frontexuppdrag. När Kustbevakningen åker på Frontexuppdrag innebär det att färre kustbevakare finns kvar i Sverige, och det kan bli så att någon enhet blir stillastående. Kustbevakningen har precis fått nya brottsbekämpande uppgifter.
De har äskat mer pengar för att kunna lösa uppdraget med nya uppgifter och bemanna både inom Frontex och här hemma, men i regeringens proposition finns inget resurstillskott. Hur tycker minister Damberg att Kustbevakningen ska klara sina uppgifter utan extra medel?
Malin Höglund (M):
I dag utnyttjas barn till att sälja droger. Det är väl känt av både polisen och socialtjänsten. Unga under 15 år är inte straffmyndiga. Detta utnyttjar de kriminella gängen. Det är inte ett storstadsproblem i dag utan finns i alla våra 290 kommuner i Sverige, även i Dalarnas 15 kommuner. Det är inte tillåtet för polisen att utan särskilda skäl kroppsvisitera minderåriga.
Det vet de yrkeskriminella. Enligt en rapport från Stockholmspolisen från 2019 visade det sig att två tredjedelar av de kriminella gängen använder sig av barn. Hur den siffran ser ut i dag vågar jag inte ens tänka på.
Min fråga till statsminister Löfven är: Varför dröjer det att ge polisen de verktyg de så väl behöver, till exempel att tillåta kroppsvisitation av unga utan särskilda skäl, för att försvåra för kriminella gäng att rekrytera barn?
Malin Höglund (M):
Min fråga går till statsrådet Per Bolund. Om tre veckor har jag varit ersättare i riksdagen i fem månader för Carl-Oskar Bohlin från Dalarna. Han kommer tillbaka, och jag går tillbaka som socialnämndens ordförande i Mora med ansvar för äldreomsorg och socialtjänst. Under mina år som socialnämndens ordförande har jag träffat många av de stora intresseorganisationerna. En ständig fråga som kommer upp gäller kontanterna och hur vi ska lösa problemet med dem i det kontantlösa samhället.
Problemet finns främst bland de äldre äldre personerna. Min fråga är: Vilka åtgärder kommer statsrådet Per Bolund att vidta för att säkra möjligheten att använda kontanter som betalmedel i Sverige?
Malin Höglund (M):
Min fråga går till socialminister Lena Hallengren. Jag blev i förra veckan kontaktad av ett flertal restaurangägare på Idre fjäll och i Mora. Restaurangerna i Dalarna och i övriga Sverige går på knäna. Gäster som besöker dem önskar sitta lite längre än till klockan 20 i de säkra miljöer som krögarna möjliggör.
Inför förra helgen hade de satt stort hopp till att kunna ha öppet längre än till klockan 20.00, men i stället förlängdes beslutet till den 24 januari, och i dag kom besked om att det förlängs till den 7 februari. Det är med kort varsel som dessa beslut tas för restaurangägare, som har en personalplanering att ta hänsyn till, och även de fackliga organisationerna.
Min fråga till socialminister Lena Hallengren är om hon är villig att vidta åtgärder så att företagen inte går i konkurs.
Malin Höglund (M):
Min fråga går till jämställdhetsminister Åsa Lindhagen. Det är oacceptabelt att vi i ett av världens mest jämställda länder nu ser att jämställdheten på område efter område går åt fel håll. Vi ser att antalet våldtäktsanmälningar ökar. Unga kvinnors utsatthet för sexualbrott i Sverige har ökat med 360 procent sedan Stefan Löfven blev statsminister. Bara fem av hundra våldtäkter leder till en fällande dom.
Fyra av tio unga kvinnor väljer en annan färdväg eller ett annat färdsätt hem på kvällen eftersom de är oroliga för att utsättas för brott. Min fråga till statsrådet Åsa Lindhagen är: Vilket initiativ är statsrådet beredd att ta för att förbättra statistiken och så att vi kan ha ett jämställt samhälle?
Malin Höglund (M):
Den så kallade feministiska regeringen har svikit dessa kvinnor. Denna feministiska regering fokuserar på elitistiska frågeställningar om kvotering till bolagsstyrelser eller gömmer sig bakom symbolpolitik, som den nya Jämställdhetsmyndigheten, men glömmer alla de jämställdhetsproblem som kvinnor upplever i sin vardag, som att vara oroliga för vilket färdsätt de ska välja på kvällen.
Vilket initiativ är statsrådet beredd att ta med anledning av det som jag nu har framfört?
Malin Höglund (M):
Min fråga går till socialminister Jakob Forssmed, som jag vill passa på att gratulera till det nya uppdraget. Alla människor mår bra av att röra på sig, åka skidor, springa, orientera, spela fotboll eller annat. I Sverige är det många barn som idrottar, men vid tio års ålder peakar det för att sedan bara gå nedåt.
Vad avser socialminister Jakob Forssmed och den nya regeringen att vidta för åtgärder för att få människor att idrotta livet ut?
Anne-Li Sjölund (C):
Det behöver bli tryggare för privatpersoner att köpa begagnade varor. Man ska våga handla saker som redan är använda utan att behöva vara orolig, exempelvis för att garantin inte ska gälla även om varan nästan är ny. En annan orimlighet i dag är att bilar kan vara skyldiga pengar.
Kontentan kan alltså bli, fru talman, att bilen är skyldig pengar, inte den som äger bilen när skulden uppkommer. Visst är det hårdraget, men i praktiken är det en realitet.
Även om det är möjligt att kontrollera fordonets skulder via Transportstyrelsens hemsida eller myndighetens röststyrda kundtjänst kan varken Transportstyrelsen eller Kronofogden lämna en fullständigt uppdaterad bild över alla utfärdade skulder som finns för ett visst fordon. Detta beror på att det tar tid innan skulder uppdateras eller registreras i vägtrafikregistret.
Köparen riskerar därmed att få överta skulder eller att få fordonet beslagtaget av Kronofogden. Försäljning av begagnade bilar är tyvärr ett område som utnyttjas för bedrägerier. Centerpartiet anser därför att det behövs en översyn av det regelverk som reglerar dessa affärer. Fru talman! Låt mig gå in på nästan nya grejer. Här är lagstiftningen också bak och fram.
Det som känns självklart - att en varas garanti gäller under en viss tid - är i dag en sanning med modifikation. Garantin eller rätten att reklamera gäller bara om varan inte har sålts vidare. En ny ägare till en nästan ny tv blir alltså utan möjlighet att reklamera, även om tv:n bara är ett par veckor gammal. Fru talman! Här behövs en ordning där garanti och rätten att reklamera följer med varan.
För att stödja återanvändning och vidareförsäljning av produkter som den enskilde inte längre behöver samt för att förenkla för den som köper en begagnad sak vill vi också att reklamationsrätten följer varan i stället för att stanna vid den ursprungliga köparen. På samma sätt bör även den som köper en begagnad vara kunna reklamera tjänster, exempelvis reparations- eller renoveringstjänster som utförts på varan.
Ju längre en vara håller, desto bättre för miljön. Ett starkt konsumentskydd skapar incitament för tillverkare att producera varor som håller längre. Centerpartiet vill därför utöka den lagstadgade konsumenträtten för produkter så att företag har bevisbördan i ett år i stället för dagens sex månader.
De nyss nämnda frågorna är viktiga för att uppnå det konsumentpolitiska målet att konsumentmarknader ska vara väl fungerande och bidra till en miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar konsumtion. Med detta sagt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.