KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Frågestunden handlar om statsrådens ansvar och deras tjänsteutövning. Såvitt jag vet är inte syftet att utreda partipolitiska ställningstaganden. Men jag svarar ändå gärna på de frågor som riksdagsledamoten ställer. I dag har vi ett regelverk som säkerställer att konfessionella inslag inte ska förekomma i undervisningen.
Men vi har också ett regelverk som säger att det i en fristående skola får förekomma konfessionella inslag utanför undervisningen, det vi kallar utbildning. Det finns mig veterligen inga förslag om att förbjuda julgranar, psalmböcker eller bordsbön. Som jag ser det är det en självklarhet att varje elev som vill be en bön ska ha rätt att göra det.
Men i egenskap av socialdemokratisk politiker vill jag bekämpa att skolor har rätt att se till att barn och elever ber böner på skoltid.
Anna Ekström (S):
Det finns en viss begreppsförvirring här. Vi talar om religiösa inslag och om konfessionella inslag. Det beslut som fattades på Socialdemokraternas kongress handlade om skolors möjligheter att ha konfessionella inslag i sin utbildning och sin undervisning.
Jag kan försäkra Tuve Skånberg om att det inte kommer att läggas fram några förslag, åtminstone inte av mig, som handlar om att förbjuda barn att be.
Anna Ekström (S):
Tack för en angelägen fråga, Elisabet Knutsson! I Sverige har vi i dag en arbetsmarknad där fullgjord gymnasieutbildning är näst intill obligatoriskt för att man ska kunna få ett jobb. Det är också viktigt för att man ska kunna läsa vidare. Samtidigt har vi en gymnasieskola där en så stor andel som ungefär en tredjedel går ut utan fullständig gymnasieexamen. Vi vet också att många nyanlända elever kommer att få svårt att hinna med att klara sin gymnasieutbildning på utsatt tid.
Det här är ett område som regeringen arbetar mycket hårt med. Det handlar om att säkra att gymnasieskolan har resurser för att verkligen hjälpa och stödja elever att klara målen, inte minst nyanlända elever. Men det handlar också om att säkerställa att det finns goda möjligheter att få gymnasiebehörighet på andra vägar än genom ungdomsgymnasieskolan. Då tänker jag framför allt på vuxenutbildning men också på folkhögskolor.
Anna Ekström (S):
Man ska alltid vara noga med vad som är målen och vad som är medlen. Det gäller nog att vara ganska otraditionell när det gäller medlen, eftersom vi har en mycket stor uppgift, framför allt när det gäller att säkerställa att de nyanlända eleverna får en riktigt bra chans till en start som leder till jobb i det svenska samhället.
Jag ser stora möjligheter för regeringen att återkomma med förslag om möjligheter för ungdomar att klara sin gymnasieexamen på andra sätt än bara genom traditionellt yrkesgymnasium, till exempel de yrkesskolor som Elisabet Knutsson talar om.
Anna Ekström (S):
Också den här frågan är väldigt angelägen och aktuell. Regeringen har ett flertal stora program som just nu pågår. Skolverket arbetar mycket hårt för att säkerställa att alla skolor kan vara bra skolor. Det handlar om det stora programmet Samverkan för bästa skola, de stora nationella skolutvecklingsprogrammen och den stora insats som görs för nyanlända inom ramen för Skolverkets arbete.
Det är engagerade och kunniga huvudmän, lärare och rektorer ute i landet som gör det stora arbetet. Dessa arbeten är väldigt angelägna, men de bekostas i dag av särskilda medel. Skolkommissionen föreslår bland annat att insatser av den typen ska få en lite mer permanent finansiering. Utan att föregripa förslagens hantering framöver vill jag säga att jag är väldigt positiv till att Skolverket och skolorna får en lite mer långsiktig planeringshorisont när det gäller det viktiga arbetet med att stärka elevernas resultat.
Anna Ekström (S):
Det här förslaget ska nu skickas ut på remiss. Vi från regeringen är väldigt angelägna om att ta del av remissinstansernas synpunkter. Det brukar förslag tjäna på. Samtidigt är Skolkommissionens förslag framtagna i en bred sammansättning. Skolkommissionen består av företrädare för professionerna i skolan och av forskare. För mig är det viktigt att vi fortsättningsvis för det angelägna samtalet om hur skolan ska styras i en anda av samstämmighet.
Vi gör vårt bästa för att stötta skolorna i det arbetet.
Anna Ekström (S):
Camilla Waltersson Grönvall har höga tankar om Skolkommissionen. Skolkommissionen har lämnat ett förslag. Det förslaget ska ut på remiss. Den remissomgången kommer förstås att vara väldigt viktig för att ge regeringen lite kött på benen när det gäller dessa förslag. Med det vill jag inte säga att man ska bortse från förslagen, tvärtom.
De är framtagna i en bred enighet av en skolkommission där det finns företrädare för både professionen och forskarsamhället. Det förslag som Camilla Waltersson Grönvall tar upp är ett förslag bland många i den ganska tjocka luntan med förslag. Detta förslag har sin bakgrund i en ganska problematisk verklighet som består i att de elever som vill gå i riktigt populära fristående skolor men vars föräldrar inte ställde dem i kö när de föddes har sämre livschanser.
Tycker Camilla Waltersson Grönvall att det är en bra verklighet?
Anna Ekström (S):
Jag upprepar det som jag sa, att regeringen inte har tagit ställning till de enskilda förslagen i Skolkommissionens betänkande. Jag kan också konstatera att jag inte får något svar från Camilla Waltersson Grönvall. Tycker Camilla Waltersson Grönvall att det är tillfredsställande att elever är helt beroende av vilka val föräldrarna gör när eleverna är i spädbarnsåldern av vilka skolor eleverna ska få chans att gå i?
Jag tycker att det är oanständigt, orättvist och emot den valfrihet som Camilla Waltersson Grönvall själv brukar vara förespråkare för.
Anna Ekström (S):
Studie- och yrkesvägledning genom hela skolgången är väldigt viktigt för elevers val av utbildning och deras fria val av kommande yrke. Men detta är också viktigt för arbetsmarknadens kompetensförsörjning. Genom god kunskap om vilka utbildningar som leder till bra arbetsmarknadsutsikter ökar möjligheterna för både att eleverna gör välgrundade val och att arbetsmarknaden får den kompetens som den så väl behöver. I dag ser vi brister i studie- och yrkesvägledningen.
Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att säkra tillgången. Bland annat genomför Statens skolverk just nu fortbildningsinsatser för studie- och yrkesvägledare för att förbättra kvaliteten i vägledningen. Såväl Yrkesprogramsutredningen som Gymnasieutredningen har lyft fram dessa frågor. I Regeringskansliet bereder vi just nu både Yrkesprogramsutredningens och Gymnasieutredningens betänkanden. Dessa frågor ligger då högt på dagordningen.
Anna Ekström (S):
Det är glädjande att det finns en bred enighet i riksdagen om betydelsen av studie- och yrkesvägledning. Med tanke på den fråga som tidigare ställdes och som handlade om de nyanlända eleverna ser jag också att det finns ett stort behov av studie- och yrkesvägledning som kan informera om den allt viktigare vuxenutbildningen. Jag tackar för Caroline Helmersson Olssons fråga men även för det stöd som ledamoten uttalar å hela utskottets vägnar. Det känns värmande och stärkande i det fortsatta arbetet.
Anna Ekström (S):
Tack, Maria Stockhaus, för frågan! Vi har i dag fått ett rykande färskt slutbetänkande från Skolkommissionen, och det ska nu skickas ut på remiss. Att i dag besvara detaljerade frågor om hur olika förslag ska finansieras är lite väl tidigt. Vi har en fungerande budgetprocess där man tar fram olika former av förslag som kräver en finansiering.
Jag kan inte föregripa den budgetprocessen genom att ge några besked av den typ som Maria Stockhaus efterfrågar. Däremot kan jag säga att det är väldigt välkommet att få ett förslag från Skolkommissionen som är underbyggt med en ganska ordentlig analys och ger uttryck för ett samlat önskemål från de professioner och forskare som ingår i Skolkommissionen. Vi ska naturligtvis ta kommissionens förslag på stort allvar.
Anna Ekström (S):
Också på det här området lägger kommissionen fram förslag som är väldigt intressanta. Det är förslag som handlar om hur man kan stärka rekryteringen till lärarutbildningen och hur man kan bredda så att fler kan söka sig till olika former av kompletterande pedagogiska utbildningar. Men det är också förslag som handlar om en professionsutveckling för de lärare vi redan har, liksom förslag om att bygga ut excellenta undervisningsmiljöer på lärarhögskolorna.
Vi kommer att bereda de här förslagen, och jag ser verkligen fram emot remissopinionerna.
Anna Ekström (S):
Jag har, precis som uppenbarligen Erik Bengtzboe, noga studerat Skolkommissionens digra betänkande. Jag har faktiskt inte hittat något avsnitt i det betänkandet som tar avstånd från den välfärdsutredning som Erik Bengtzboe både i dag och tidigare har tagit avstånd från. Välfärdsutredningen är en sak; Skolkommissionen är en annan. Vi bereder just nu Välfärdsutredningens förslag i Regeringskansliet. Jag kan inte här ge något besked om hur vi kommer att gå vidare med den saken. Den hör heller inte till mitt ansvarsområde.
Vad jag däremot kan ge besked om är att det för regeringens del är väldigt viktigt att den svenska skolan är en skola där fokus ligger på elevernas kunskap och bildning. Huvudsyftet för den svenska skolan ska vara att säkerställa att elever lär sig mycket, och kunskap och bildning ska stå i centrum. Då ser vi problem med en skola som bygger på att syftet är att skapa vinst. Detta är något som regeringen har diskuterat och kommer att fortsätta diskutera oavsett Skolkommissionens förslag.
Anna Ekström (S):
I det som Skolkommissionen uttalar sägs tydligt att vi har en valfrihet i svensk skola, och den ska vi ha kvar. Vi har en mångfald i svensk skola, och den ska vi ha kvar. Men att därav dra slutsatsen att vi måste ha exakt det system vi har i dag med exakt de etableringsregler och exakt de regler för fritt skolval som i dag gäller är att gå lite för långt.
Vi har glädje av att studera Skolkommissionens ganska övergripande förslag och i stället fokusera på kunskap och bildning, inte vinstjakt.
Anna Ekström (S):
Tack, Ulrika Carlsson, för frågan! Den är verkligen viktig. Vi har i Sverige ett skolsystem som ska vara för alla och en skola som ska vara inkluderande. Jag är glad över att utbildningsutskottet visar den stora omsorg och det stora intresse för frågan som Ulrika Carlsson redogör för. Vi har under åren gjort ett stort antal insatser för att säkra att den svenska skolan verkligen är en inkluderande skola.
Jag kan som exempel nämna de stora insatser som har gjorts för elevhälsan men också de stora insatser som görs inom ramen för Samverkan för bästa skola och andra stora, generella och breda kompetensutvecklingssystem. Kanske viktigast av allt är den satsning som görs på specialpedagogik och speciallärare. Jag ser fram emot att göra ännu mer och är glad över det stöd som riksdagen visar i den här frågan.
Anna Ekström (S):
Tack för frågan, Ulrika Carlsson! I den svenska gymnasieskolan har vi ett allmänt problem, som gäller för alla elever, men det blir kanske allra mest tydligt för de elever som finns inom särskolegrenen. Jag tänker på tillgången till APL-platser inom yrkesprogrammen.
Skolverket har nyligen beslutat att fördela statsbidrag för att säkerställa att det kan ske ett arbete med att säkra att särskoleeleverna också ska få tillgång till praktikplatser. Det är oerhört viktigt för deras arbetsmarknadsinträde.
Anna Ekström (S):
Tack för att du följer upp den här viktiga frågan, Christina Örnebjär! Vi har problem med inlåsning, som är precis som ni beskriver, i den svenska skolan. Den tar sig flera olika uttryck. Ett av dem är att de elever som går ut från särskolan har en tuffare väg in på arbetsmarknaden.
Jag vill betona att det kan göras stora insatser, också för den här gruppen, i den mån vi genom gymnasieskolans yrkesprogram kan öppna upp för mer praktik och i den mån vi kan använda olika former av praolösningar och liknande. Skolverket gjorde för något år sedan en rapport som handlade om kommunernas arbete med att säkerställa arbetsplatsförlagt lärande också för denna grupp. Den rapporten ger faktiskt grund för eftertanke.
Den svenska skolan måste bli bättre på att inkludera alla elever i sin verksamhet. Den målgrupp som utskottet och kammaren tydligen kommer att peka på är viktig.
Anna Ekström (S):
Liknelsen med ett maratonlopp är väldigt bra. Jag uppfattar det här som en fråga som inte är särskilt partiskiljande. Det är ett område där det är svårt att komma fram till ett resultat eftersom det är en stor utmaning för många skolor att klara den uppgiften. Men det är en viktig utmaning. Som vanligt finns det inga enkla, kvicka lösningar.
Det handlar om tillgång till kompetent lärarpersonal, det handlar om att säkra kvaliteten i undervisningen och det handlar om att säkra en god samverkan med det omgivande samhället.
Anna Ekström (S):
Tack för frågan, Lena Hallengren! Naturbruksgymnasierna är en viktig del av vår svenska gymnasieskola. Och de gröna näringarna är, precis som Lena Hallengren säger, ett viktigt inslag i vår strategi, för att hela Sverige ska leva men också för att hela Sverige ska växa och för att den här växande näringen ska kunna fortleva och utvecklas. Naturturism utvecklas ständigt. Det gäller inte minst ekoturism.
Det är en växande näring i hela vårt land. Skolverket har i två rapporter lämnat förslag om hur naturbruksgymnasierna ska utvecklas i det här avseendet. Vi har dessutom mottagit gymnasieutredningen som har varit ute på remiss. Och regeringens sammanlagda bedömning är att arbetsmarknadsbehovet kommer att växa inom naturturismsektorn.
Därför har vi för avsikt att gå till Skolverket och be dem ta fram en ny inriktning om naturturism inom naturbruksprogrammet.
Anna Ekström (S):
Det här är en fråga som verkligen har engagerat. Jag har fått frågor om den på frågestunden, interpellationer och en hel del frågor från både branschen och pressen. Det är uppenbart att det är en fråga som engagerar. När vi nu hade satt ned foten och bestämt att vi vill ha en ny inriktning mot naturturism ville regeringen inte vänta med att lämna det beskedet. Vi valde därför att gå ut och säga det nu, även om uppdraget till Skolverket kommer först i höst.
Anna Ekström (S):
Tack, Anna Wallentheim, för frågan! Vi har talat en del om skatter under denna frågestund. Här har vi en nationell skatt - våra svenska folkhögskolor - som kan erbjuda inte bara ungdomar utan även den övriga befolkningen en rik flora av utbildningar. Folkhögskolorna kan också erbjuda en fullkomligt livsnödvändig ingrediens i vårt utbildningssystem, nämligen en ordentlig portion bildning.
Vi lever i en tid då folkbildning kanske är viktigare än någonsin - en tid då alternativa fakta uppstår och världen, problemen och lösningarna målas i svart och vitt. I denna tid kan folkhögskolorna bidra till att vi får en lite gråare förståelse för hur stora och svåra problemen i samhället är. Jag vill se folkhögskolor som står på folkbildningens grund men som erbjuder utbildning till fler grupper än vad som i dag är fallet.
Jag skulle gärna se att fler grupper med bristfällig gymnasieutbildning hade möjlighet att gå på folkhögskolorna.
Anna Ekström (S):
Anna Wallentheim har alldeles rätt: Det här är en utveckling som vi måste hålla ögonen på. Jag och regeringen vill att folkhögskolorna ska kunna nå fler - jag tänker inte minst på de många ungdomar som lämnar gymnasieskolan med ofullständiga betyg och på de många nyanlända elever som har kommit hit, som kan erbjudas en bra start i det svenska samhället.
Vi vill öka antalet platser på folkhögskolorna, men vi vill göra detta på ett sådant sätt att folkhögskolans särart, där bildning och ett lite långsammare lärande kan få ges plats, finns kvar.
Anna Ekström (S):
Tack, Maria Stockhaus, för frågan! Det är alldeles riktigt, när vi diskuterar it i skolan, att det är klart att utrustning, innehåll i programvara och liknande spelar roll. Men det absolut avgörande är lärarnas kompetens.
I samtliga de utvärderingar som har gjorts av Skolverket och andra utvärderare ser vi att bristen på kompetens hela tiden uppges som det största problemet och det största hindret för framgång, detta oavsett vem vi frågar. Också lärarna själva uppger att de har ett mycket stort behov av kompetens.
Inom ramen för de nationella skolutvecklingsprogram som regeringen har satsat väldigt stora belopp på under mandatperioden ingår olika former av stöd för lärarnas kompetensutveckling också på it-området som en väldigt avgörande del. Självklart är också lärarutbildningen viktig. Jag hoppas kunna få en möjlighet att komma tillbaka i nästa inlägg till den frågan, för nu är min talartid slut.
Anna Ekström (S):
Förutsättningen för att kunna undervisa i en skola där den digitala miljön redan finns, och där till exempel ämnen som programmering nu kommer att ingå i kursplaner och läroplaner, är att lärarutbildningen ska ge en sådan bra grund. Vi arbetar med den frågan i Regeringskansliet. Samtidigt är det så att en väldigt stor andel av den undervisning som finns bedrivs av lärare som redan finns i vår skola. Också där behövs betydande insatser.
Anna Ekström (S):
Tack så mycket för frågan, Per Lodenius, och tack för det stora engagemang för folkbildningen som Centerpartiet visar! Jag noterar med glädje att Centerpartiet i sin budgetmotion har bejakat alla de satsningar som regeringen gör på folkbildningens område.
Jag noterar också att jag i den fråga som ställs här inte får några av de ganska trista slängar som kom i Moderaternas huvudanförande och som handlade om att folkbildningen skulle vara ett sätt att gömma undan arbetslöshet.
Jag har svårt att tänka mig större och bättre satsningar för att stärka människors möjligheter att ta de jobb som nu växer fram i Sverige än att säkra möjligheten för många, ja, för alla, att verkligen få ta den där gymnasieexamen som är den nyckel som öppnar dörren till vår ganska tuffa arbetsmarknad i Sverige.
Jag är säker på att jag bakom mig har inte bara Centerpartiet utan också väldigt många av våra arbetsgivare som med ljus och lykta letar efter människor som har rätt kompetens för att ta de många lediga jobb som finns. Här är folkbildningen och inte minst folkhögskolorna en mycket viktig del i den satsning som vi gemensamt måste göra för att säkerställa att det finns utbildad arbetskraft till de många jobb som nu växer fram.
Den specifika fråga som Per Lodenius ställer handlar om personer som har en lite extra lång väg att gå till den eftertraktade gymnasieexamen. Där är de satsningar som görs på det särskilda utbildningsstödet förstås väldigt viktiga, inte minst för de många folkhögskolor som har tagit ett så stort ansvar för att säkerställa att det finns utbildning också för människor med funktionsvariationer.
När det gäller det helt enhälliga tillkännagivandet som riksdagen så klokt gjorde får jag meddela att regeringen just nu bereder frågan och arbetar med hur vi ska komma tillbaka och svara.
Anna Ekström (S):
Det är som jag sa i min förra replik att frågan om hur vi ska hantera tillkännagivandet alltjämt bereds i Regeringskansliet. Det betyder inte att vi ingenting gör, utan det betyder att vi tänker på det. Vi kommer naturligtvis att återkomma med besked i frågan. Vi har som bekant en utredning som arbetar med kommunal vuxenutbildning.
Den utredningen funderar just nu på frågor som ligger ganska nära den fråga som ledamoten ställer. Jag fick också en fråga nu om hur jag ser på möjligheterna för studieförbund att göra insatser inför den valrörelse som nu kommer. Jag kan säga att den valrörelsen blir väldigt viktig, inte minst om man har ett bildningsperspektiv.
Om man är bekymrad över ett läge där halvsanningar och rykten lätt får fötter och lätt blir till sanningar är en förmåga till god källkritik förstås helt avgörande. Ibland kan man fundera över om våra elvaåringar ofta har större kunskaper i källkritik på internet än vad deras föräldrar har - i alla fall om de har följt alla de utmärkta dokument som finns i vår grundskola och vår gymnasieskola.
Jag vill inte stå här i riksdagens talarstol och tala om för studieförbunden vilka insatser de ska ägna sig åt. Jag tycker att folkbildningen ska vara fri och frivillig.
Men eftersom jag har besökt Studieförbundet Vuxenskolan flera gånger under de senaste veckorna vet jag att de insatser som görs där är mycket efterlängtade av många deltagare, och också, från min utgångspunkt, väldigt välkomna för alla som värnar om att folkbildningen ska bidra till just kunskap och bildning och att den ska verka fritt och vara frivillig.
Anna Ekström (S):
Tack, ledamoten, för det stora engagemang som Liberalerna historiskt har visat för folkbildningen i allmänhet och folkhögskolor och studieförbund i synnerhet. När jag läste igenom Liberalernas budgetmotion höjde jag verkligen på ögonbrynen åt att Liberalerna säger nej till så stora delar av regeringens satsningar.
Men jag blev lite lugnad när jag läste brödtexten och såg att det framför allt handlade om att Liberalerna var oroliga över hastigheten. Men nu blir jag ännu mer bekymrad när jag hör frågan som ställs. Eftersom den handlar om de deltagare som har ett särskilt behov av stöd på grund av en funktionsnedsättning blir jag brydd över att Liberalerna har sagt nej till den satsning som sker på särskilt utbildningsstöd.
Den är ju gjord just för att deltagare med funktionsnedsättningar och funktionsvariationer av olika slag ska kunna delta i folkhögskolan. Det finns ingenting i den satsningen som gör det svårt för folkhögskolorna att bygga upp kapaciteten. Jag måste ställa en motfråga: Hur kan ledamoten motivera att Liberalerna inte ställer upp på den här väldigt nödvändiga och välbehövliga satsningen på just särskilt utbildningsstöd?
Vi är tydligen helt överens om att en stor grupp personer har stort behov av extra anpassningar och extra stöd för att kunna nå den eftertraktade gymnasieexamen. Och vi är uppenbarligen överens om att folkhögskolan är en bra aktör för det.
Hur kan Liberalerna, med den inställning man har, motivera att man inte omedelbart går på regeringens förslag när det gäller just satsningarna på funktionsnedsatta inom ramen för folkhögskolan?
Anna Ekström (S):
Jag ser absolut att det finns stora problem för de personer som har olika former av funktionsvariationer och som verkligen behöver extra stöd för att kunna få den utbildning som behövs på den svenska arbetsmarknaden, för den delen också den bildning som alla behöver för att kunna delta som aktiva medborgare i samhällsdebatten och bygga vårt gemensamma samhälle. Det är just därför regeringen har gjort den här stora satsningen på folkhögskolan.
Och det är just därför regeringen i den satsningen gör en extra, speciell satsning just på det särskilda utbildningsstödet. Det är också därför som vi i den här budgeten gör något som man inte alltid lyckas förhandla fram i budgetar. Det är nämligen inte nog med att vi höjer antalet platser; vi säkrar också att platserna får en ordentligt högre ersättning. Den ersättningen stiger också med fler platser.
Folkhögskolornas organisationer, Folkbildningsrådet och studieförbunden har välkomnat satsningen varmt. Och jag är stolt över att vi har kunnat gå fram med den. Frågan är om det är för snabbt, om det är för höga krav som ställs och om vi är för otåliga när vi ställer medel till förfogande för att inrätta så många nya utbildningsplatser. Det kan man alltid diskutera.
Jag är ganska övertygad om att det är en satsning som är mycket motiverad. Vi vill inte riskera att tappa en enda människa. För deltagare med funktionsnedsättningar som kan delta i folkhögskolornas viktiga verksamhet är varje plats av värde.
Jag är väldigt glad och stolt över att vi har lyckats ordna med så många som 5 000 platser, till glädje och till gagn för våra funktionsnedsatta deltagare men framför allt till glädje och till gagn för hela vårt samhälle.