Barbro Holmberg (S):
Alla medlemsstater i EU är sedan länge bundna av de internationella förpliktelser som följer framför allt av 1951 års konvention om flyktingars rättsliga ställning, Genèvekonventionen, och den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Dessa förpliktelser är också fastlagda i EU:s fördrag.
Den harmonisering av asylreglerna som EU:s medlemsstater har arbetat med de senaste åren innebär ytterligare ett steg i att stärka asylrätten i vår del av världen. Vi har redan nått en god bit på väg genom gemensamma regler för bland annat mottagande av asylsökande och tillfälligt skydd. De två aktuella direktiven om skyddsgrunder och asylförfaranden får dock betecknas som de mest centrala på området.
När det gäller skyddsgrundsdirektivet nådde rådet i mars en politisk överenskommelse. Denna innebär bland annat att begreppet "skyddsbehövande i övrigt" som en särskild skyddsstatus nu införs i alla medlemsstater. Vidare har icke-statlig förföljelse samt förföljelse på grund av kön och sexuell läggning godtagits som flyktinggrundande förföljelse av alla medlemsstater.
Utöver detta lägger direktivet också fast gemensamma miniminormer för bland annat sociala rättigheter. De förpliktelser som staterna har på detta område genom folkrätt och nationell rätt gäller fortsättningsvis, även om de inte finns reglerade i detta direktiv. Det direktiv som ännu är under förhandling är asylprocedurdirektivet.
Alla medlemsstater är redan bundna av de internationella rättsregler som ligger till grund för direktivet. Direktivet ersätter inte på något sätt dessa förpliktelser. Givetvis är utgångspunkten att de stater som ingår i EU har asylsystem som inte äventyrar rättssäkerheten.
När det sedan gäller förhandlingsresultatet finns en långtgående samsyn på viktiga punkter som till exempel rätt till rättshjälp, intervju och tolk. Detta är områden som är centrala i direktivet och innebär stora framsteg i sak.
I den här delen kan jag också hänvisa till de svar jag givit på Kalle Larssons fråga i december i fjol, 2003/04:352, och på hans interpellation i februari i år, 2003/04:259. Det finns även områden där medlemsstaterna har svårt att komma överens, eftersom asylprocedurdirektivet ska jämka samman många olika rättssystem och förvaltningstraditioner.
Det är skälet till att det har visat sig vara svårt att finna gemensamma regler som passar alla stater. Jag hyser dock hopp om att vi ska nå godtagbara lösningar även i dessa frågor. Direktivet är dessutom ett första steg och blir en grund för fortsatt harmonisering av den europeiska asylpolitiken. Samverkan med UNHCR är en viktig och naturlig del i harmoniseringsarbetet.
Såväl kommissionen som medlemsstaterna har kontinuerliga kontakter med UNHCR. Vi har även utbyte med frivilligorganisationer i frågan. UNHCR:s synpunkter har stor betydelse för arbetet. Genom EU:s asylharmonisering lägger vi fast en gemensam grund för vilka regler som gäller för den som söker skydd i någon av medlemsstaterna. Inte minst får det betydelse för nya medlemsstater.
Denna gemensamma grund bygger på och uppfyller de internationella skyddsreglerna, vilket i sig är utgångspunkten för en human och rättssäker asylpolitik i hela unionen.