KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Malmer Stenergard (M):
Vi ska självklart ha väldigt ambitiösa miljömål och sträva efter att leva upp till dem, även om vi har sett en oroväckande utveckling under de senare åren. Vi ska inte sluta skydda, men vi måste ha lite sans i debatten. Vi kan konstatera, utifrån regeringens egna skrivningar i strategin för skogsprogrammet, att 31 procent av Sveriges skogsmark redan i dag är undantagen från bruk. Frågan är: Hur mycket vill man egentligen undanta?
I förra veckan landade i våra fack här i riksdagen en ny utredning från Riksrevisionen, som har konstaterat att arbetet med skydd av skog hittills till stor del har varit fokuserat på kvantitet i stället för kvalitet och att det behövs en ändring där. Slutligen: Det sjätte jobbskatteavdraget ger mer pengar i plånboken för konsumenter. Mer pengar i plånboken tillsammans med större kunskap och medvetna val kan verkligen göra stor skillnad i klimatarbetet.
Maria Malmer Stenergard (M):
Man ska ha stor respekt för lagstiftningens inflytande, men man ska också ha stor respekt för vad det innebär med ledning och styrning i offentlig sektor. Under den tid som den rödgröna regeringen har suttit i Rosenbad har det verkligen visat sig att det spelar roll vilka signaler man sänder till myndigheter. Det har funnits en otroligt oroväckande tendens hos myndigheterna när det gäller hur skogsägare behandlas i det här landet.
Låt mig vara väldigt tydlig: Moderaterna står upp för äganderätten och skogsägarnas rätt att bruka sin skog. Vi stoppar därför den hårt kritiserade nyckelbiotopsinventeringen. Det är dessutom ett beslut som riksdagen har fattat. En majoritet här i riksdagen står bakom det, och ledamotens regering borde ha gjort detta för länge sedan. Principen om frihet under ansvar har gynnat den svenska skogen och skogsnäringen, och den måste fortsatt vara bärande.
Staten ska inte ianspråkta egendom från enskilda utan att skälig ersättning ges. Sedan kan ersättning utgå på annat sätt - till exempel i form av skogsbyte, som Alliansen nu vill att man återinför - men just nyckelbiotopsinventeringen har lett till att människor inte har fått ersättning vid äganderättsinskränkningar.
Detta är särskilt sorgligt eftersom de värden man nu säger sig vilja skydda i stor omfattning har uppkommit just tack vare familjers brukande av skogen i generationer. När det kommer till äganderätten kan man lita på Moderaterna. Vi kommer att vara the last man standing.
Maria Malmer Stenergard (M):
Nu måste rätt ändå få vara rätt: Vi kapar inte ersättningen helt, utan vi behåller en del av anslaget. Vi kapar dock ersättningen för nyckelbiotopsinventeringarna till dess att de kan ske på ett rättssäkert sätt. Det är som sagt helt i enlighet med vad riksdagsmajoriteten har föreslagit. Det är också så att regeringen själv har konstaterat att 31 procent av Sveriges skogsmark i dag är undantagen från bruk. Frågan blir då hur stor del Isak From egentligen skulle vilja undanta från bruk.
Är det 40 procent eller 50 procent? Det finns som sagt andra sätt att skydda skog, till exempel genom skogsbyte. Jag vill också påminna om den rapport som nyligen kom från Riksrevisionen och som visar att Sverige i alldeles för stor utsträckning har fokuserat på kvantitet och inte kvalitet när det kommer till skydd. Det är dags för en förändring.
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack för att du tar upp otroligt viktiga frågor som rör utsläppen från transportsektorn, Maria Gardfjell! Vi måste ju komma till rätta med dem, för de står för en tredjedel av våra utsläpp här i Sverige. Men, återigen: Rätt ska vara rätt. Klimatarbetet får minska, säger Maria Gardfjell. Det stämmer inte. Vi gör däremot om klimatarbetet genom vår budget, eller tar i alla fall viktiga steg.
Vi slutar fokusera på antal satsade kronor och symbolåtgärder, vilket flera expertmyndigheter har konstaterat att det rör sig om, och fokuserar i stället på sådant som gör särskild nytta. Därför har vi faktiskt plockat en del av Klimatklivet, nämligen den del som experter som Konjunkturinstitutet har sagt är mer effektiv. Det handlar om utbyggnad av laddinfrastruktur på publika platser, där fler kan ta del av dem.
Det satsar vi på i en särskild ny budgetpost, och det tror jag faktiskt inte har undgått Maria Gardfjell. När det gäller kritiken från Bil Sweden rör den framför allt ladda-hemma-stödet. Det är sällan en skräll när någon som har åtnjutit bidrag och inte längre kan göra det har lite synpunkter på saken. Jag känner mig dock väldigt trygg i våra beslut, för detta har kallats ett fiasko.
Det är ytterst få som har sökt bidraget, och det handlar om åtgärder som ändå hade genomförts, konstaterar experterna. Så nej, det blir inte mindre klimatarbete nu, men det blir ett bättre fokus. Jag vill återigen påminna om att vi satsar 1,1 miljarder mer i den budget som vi diskuterar i dag och som handlar om de gröna näringarna, eftersom de är så otroligt viktiga för vårt klimatarbete.
Ingen - allra minst klimatet - tjänar på att de slås ut.
Maria Malmer Stenergard (M):
I frågan låg svaret! Den kraftiga efterfrågeökning som man har sett talar väl absolut för att det inte behövs några stöd. Vi ser jättegärna att man ökar livsmedelsproduktionen, men vi ser också gärna att konsumenterna är med och styr och påverkar vilket utbud som ska finnas. Vi anser att vi från politiskt håll - från denna kammare - inte ska tala om för människor vad de bör lägga på sin tallrik.
Där har ledamoten Maria Gardfjell också sitt svar.
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack för det mycket omfångsrika inlägget, Maria Gardfjell! Jag har en fråga till att börja med. Jag reagerade nämligen på uttalandet att hon inte nog kan betona hur oseriöst det är att vi inte har fått övergångsbudgeten på plats.
I övergångsbudgeten fanns det inte med något stöd till de lantbrukare som drabbats av torkan och de skogsbrukare som drabbats av bränder. Tack vare att Moderaterna och Kristdemokraterna lade denna budget på riksdagens bord kan nu arbetet med att skyndsamt betala ut ersättningen komma igång.
Det hade stått Miljöpartiet helt fritt att lägga fram en budget på liknande sätt så att lantbrukarna hade kunnat få ersättning om den hade vunnit gehör. På vilket sätt anser Maria Gardfjell att det är oseriöst att vi vill se till att lantbrukarna får ersättning?
Maria Malmer Stenergard (M):
Man kan lätt få intrycket att övergångsbudgeten är någon form av neutral budget. Men det är den alltså inte alls, utan den är en förlängning på den rödgröna politik som har varit så oerhört skadlig för just de gröna näringarna under alldeles för lång tid. Glädjande nog kom tidigare i höst ersättning på plats för dem som har drabbats av torkan.
Men som en konsekvens av den politik som man sedan länge har aviserat föreslog man i övergångsbudgeten att stödet till stor del skulle ätas upp av en höjning av dieselskatten just för de näringar som har drabbats så hårt av torkan. Det skulle inte gynna vår livsmedelsproduktion, och vi säger ju att vi vill att den ska öka.
Jag kan bara hålla med ledaren i tidningen Land i dag där man skriver att det nu bara är att hålla tummarna för att vi får en regering som vill arbeta i enlighet med den klubbade budgeten. Med detta vill också jag önska alla en riktigt god jul.
Maria Malmer Stenergard (M):
Häromdagen kunde man läsa i Svenska Dagbladet att Kristdemokraterna vill att vi ska minska invandringen drastiskt. Man vill få ned söktrycket med 70 procent, vilket motsvarar nivån i övriga nordiska länder.
Vi moderater välkomnar att Kristdemokraterna har anslutit sig till den linje som Moderaterna har drivit ett tag nu, men om 70 procent för asylsökande ska bli verklighet krävs en migrationspolitik som är mer stram än nu och inte mer generös. Ändå röstar Kristdemokraterna i dag ja till utökad invandring. Jag har lite svårt att få ihop detta resonemang.
Migrationsverkets prognoser, som Hans Eklind var inne på i sitt anförande, visar dels på fler asylsökande, dels på över 8 000 fler anhöriginvandrare bara under nästa år till följd av det förslag som Kristdemokraterna i dag röstar för. Det lät på Hans Eklind som att det inte är så mycket.
Men i en situation där Sverige förra året hade näst flest beviljade asylansökningar per invånare i EU, och där vi hade en asylrelaterad beviljandenivå på 42 000 uppehållstillstånd, tycker jag att det är mycket. Vi får inte glömma de omfattande integrationsproblem vi har i Sverige.
Jag menar att vi har en medmänsklig skyldighet att ge dem som har kommit hit en verklig chans att komma in i samhället. Slutligen förstår jag heller inte resonemanget att man inte skulle kunna rösta för att behålla befintlig lagstiftning därför att det inte är utrett. Det som vi har nu måste väl ändå anses utrett, och då menar jag att det går alldeles utmärkt att göra som Moderaterna och rösta för att vi ska behålla den linje som vi har nu.
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack så mycket för svaret, Hans Eklind! Vi efterfrågar precis som Kristdemokraterna en bred migrationsutredning och en bred politik för en långsiktigt hållbar migration. Men den utredning som Kristdemokraterna efterfrågar i sin motion, som vi behandlar i dagens betänkande, omfattar ytterligare en asylgrund utöver den utökade anhöriginvandringen.
Det är alltså två reformer som man pekar ut och vill se framöver och som leder till mer invandring, inte mindre. Jag har helt ärligt svårt att få ihop detta med den långsiktiga politik som stakades ut i artikeln i Svenska Dagbladet. Hur ska invandringen kunna minska så drastiskt som man säger sig vilja om man samtidigt i denna kammare gång på gång röstar för en mer omfattande invandring?
Vi kan konstatera att de flesta andra länder som har en rätt till anhöriginvandring för alternativt skyddsbehövande inte har haft tillnärmelsevis det stora asylmottagande som Sverige har haft under de senaste åren. Det är klart att ju fler asylsökande man har, desto mer anhöriginvandring följer åren därefter. Detta måste vi beakta.
Hans Eklind sa i sitt huvudanförande att han inte ville gå in på de konkreta åtgärder som kan leda till att Kristdemokraterna uppnår det mål som sattes upp i artikeln i Svenska Dagbladet, men jag är väldigt nyfiken på att få höra lite om hur man tänker att man ska kunna uppnå det, givet att man nu gång på gång röstar för en mer omfattande invandring.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag lyssnade mycket noga. Det som sas i huvudanförandet stämde inte helt överens med det som sas nu. Det som sas nu var betydligt tydligare. I sitt huvudanförande garderade sig Rasmus Ling lite grann. Han sa att man förvisso har gått med på detta men egentligen tycker som Vänsterpartiet. Det måste jag säga är ganska anmärkningsvärt för ett parti som ändå påstår sig ha någon form av regeringsduglighet. Rasmus Ling talade om att man tackade Vänsterpartiet för medmänsklighet. Jag skulle vilja uppehålla mig lite grann kring detta ord.
Det är väldigt lätt att gömma sig bakom det. Men tycker inte Rasmus Ling att vi har en skyldighet gentemot alla de människor som har kommit till vårt land och som vi har välkomnat innanför våra gränser att se till att de får en riktig chans att komma in i samhället, att se till att barnen får den utbildning som de behöver och att se till att de får lära sig svenska så att de kan stå på egna ben och själva betala sin hyra när de blir vuxna?
Om vi fortsätter öka invandringen i den takt som Miljöpartiet och Vänsterpartiet vill kommer vi inte att kunna ge dem denna möjlighet. Vi står inför ett enormt integrationsmisslyckande. Det är mitt och Rasmus Lings ansvar att se till att vi rättar till det. Det kan vi inte göra genom att öka invandringen. Nu behöver Sverige en stram och hållbar migrationspolitik om vi verkligen ska ta ansvar.
Maria Malmer Stenergard (M):
Antingen kan man stå här och peka finger och tala om vem som sa vad förr, eller så tar man det ansvar som man är satt att ta. Vi kan konstatera att det fortfarande tar åtta år innan ens hälften av de nyanlända har ett jobb. Det tar 18 år innan ens hälften av dem som saknar gymnasieutbildning har ett jobb, och de blir allt fler.
Hälften av dem som är arbetslösa är utrikes födda, och här står Morgan Johansson och är nöjd. Vi har under alldeles för lång tid haft en alldeles för omfattande invandring. Det har lett till en omfattande integrationskris, och det är barnen som blir lidande. Det är barnen som ärver utanförskapet från sina föräldrar, och det måste vi ta ansvar för.
Givetvis finns det goda exempel, men i stora delar av Sverige finns det inte det. Detta måste vi våga se. Vi måste förstå att antalet som kommer hit spelar roll för vår förmåga att integrera de många som har kommit hit för att stanna. Detta insåg även Socialdemokraterna före valet.
Då talade ni om nivåer på ungefär 14 000 asylsökande. Det var fortfarande rätt höga nivåer men betydligt lägre än dem vi har i dag. Vad hände med det? Var det också bara tomma ord?
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack, ministern, för svaret! Sverige har under lång tid tagit ett stort ansvar för asylsökande. Sverige är fortfarande ett av de länder i EU som tar emot störst antal asylsökande per invånare. Förra året var Sverige det land i EU som beviljade näst flest asylansökningar sett till antalet invånare.
Till detta kommer sedan anhöriginvandringen och kvotflyktingar, samtidigt som Sverige brottas med ett stort integrationsmisslyckande med utanförskap, kriminalitet, arbetslöshet och bostadsbrist som följd. Alldeles för många barn får aldrig se sin mamma och pappa gå till jobbet. Att i det läge vi befinner oss i nu gå fram med förslag som ökar invandringen är djupt oansvarigt.
Migrationspolitiken måste framöver vara stram, hållbar och tydligt kopplad till vår förmåga att integrera dem som har kommit hit - eller snarare vår oförmåga att integrera. Trots detta föreslår regeringen, tillsammans med Liberalerna och Centerpartiet, en mer omfattande anhöriginvandring i samband med att man nu förlänger den tillfälliga lagen. Samma partier har i januariöverenskommelsen dessutom kommit överens om att driva på för en ny skyddsgrund.
Det är en åtgärd som ytterligare skulle öka invandringen till Sverige. Morgan Johansson har tidigare sagt att den kommande parlamentariska utredningen om migrationen enbart ska se över ett fåtal frågor. Han har exemplifierat med permanenta kontra tillfälliga uppehållstillstånd samt den nya humanitära skyddsgrunden.
Det innebär att man i så fall helt bortser från behovet av en bred översyn av hela den svenska migrationspolitiken. Vi moderater menar att ett ytterligare lappande och lagande är det sista som svensk migrationspolitik behöver nu. I stället krävs en omfattande utredning där en rad frågor måste upp på bordet.
Det handlar bland annat om anhöriginvandring, om uppvärdering av medborgarskapet, om kvalificering in i välfärden och om ett fungerande återvändande. Nu är tid att ta ansvar för en långsiktigt hållbar migrationspolitik. Det är bakgrunden till min interpellation.
Jag har frågat migrationsministern dels när regeringen avser att återkomma med direktiv till en parlamentarisk utredning - nu är det bråttom - dels om regeringen är beredd att i en sådan utredning ta ett brett grepp om hela migrationspolitiken.
I sitt svar i dag sa Morgan Johansson att samtliga riksdagspartier kommer att bjudas in till den parlamentariska kommittén, och det i sig ska borga för att en bred diskussion kommer till stånd. Jag är lite rädd att Morgan Johansson har missuppfattat vad jag menar med ett brett grepp om hela migrationspolitiken.
Jag välkomnar självklart att alla partier får vara med i diskussionerna, men det jag främst syftar på är inte hur många personer som sitter vid bordet utan på att alla frågor ska upp på bordet. Frågorna kvarstår: Hur ambitiös mäktar regeringen med att vara i sitt arbete med migrationspolitiken? Ska man bara, som Morgan Johansson tidigare har uppgivit för medierna, titta på ett fåtal frågor, eller är man nu beredd att ta ansvar och ta ett helhetsgrepp om migrationsfrågan?
Jag ser verkligen fram emot ett svar.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tror att det är väldigt få som skulle instämma med den bild som migrationsministern målar upp av hur det går med integrationen i Sverige. Faktum är att skillnaden i arbetslöshet mellan inrikes och utrikes födda ökade under förra mandatperioden då Socialdemokraterna styrde, från 10 procentenheter 2014 till 11,6 procentenheter 2018. Det tycker inte jag är en positiv utveckling.
Till detta ska vi lägga alla de stora problem vi ser med utanförskap, bostadsbrist, kriminalitet och barn som aldrig får se sina föräldrar gå till jobbet. Jag måste säga att det är beklämmande att migrationsministern inte har förmåga att ta till sig den allvarliga problematik som vi faktiskt brottas med och som spelar väldigt stor roll för vår förmåga att välkomna människor till det här landet framöver. Flyktingkrisen är nämligen inte över. Det räcker att besöka våra kommuner för att se det.
Skolorna, sjukhusen och civilsamhället arbetar fortfarande på högvarv för att hantera konsekvenserna av ett stort flyktingmottagande i Sverige under många år. Ändå är Socialdemokraterna uppenbarligen beredda att öppna upp regelverket så att det blir ännu generösare, i en situation där vi har dessa allvarliga integrationsproblem. Men nu är inte tid att återigen lappa och laga, skapa kryphål och försvåra, stressa fram och skylla ifrån sig.
Nu är i stället tid att skapa nytt - en ny, hållbar, långsiktig och stram migrationspolitik, som tydligt kopplas till vår förmåga, eller oförmåga, att integrera. Om regeringen är beredd att göra detta - ta ett helhetsgrepp och verkligen ta ansvar - är Moderaterna beredda att med full kraft också vara med och ta ansvar. Jag hoppas innerligt att regeringen kan se den utsträckta handen och att vi kan påbörja detta otroligt viktiga arbete.
Maria Malmer Stenergard (M):
Man måste bara älska svensk politik! Här ställer jag en fråga till migrationsministern om de allvarliga konsekvenser som gymnasielagen får ute i kommunerna, där socialdemokratiska kommunalråd gång på gång larmar om att man inte kan hantera situationen. Vad får jag då för svar? Jo, i svaret kritiseras Moderaternas hållning i frågan om id-kontroller. Vi hade en annan modell för hur de skulle införas. Det är väl inte att ta ansvar, fru talman?
Nu diskuterar vi gymnasielagen och de allvarliga konsekvenser av den som vi ser. Då tycker jag att vi ska hålla oss till detta. Jag tror inte att Lagrådets ledamöter skulle dela den positiva syn på gymnasielagen som migrationsministern här ger uttryck för. Fru talman! Sverige ska ha en human migrationspolitik som respekterar mänskliga rättigheter och internationella konventioner.
Jag menar att det också är vår skyldighet att prioritera att ge skydd åt dem som har störst behov av skydd. Gymnasielagen ger i stället skydd åt människor som saknar skyddsskäl. Man kan faktiskt ifrågasätta om detta är rätt och rättvist mot dem som är på flykt i en trasig värld. Det moraliskt riktiga och humana kan också ifrågasättas när det gäller dem som omfattas av gymnasielagen.
För att få permanenta uppehållstillstånd måste de som omfattas av lagen få jobb och egen försörjning inom sex månader efter färdiga studier. De som inte klarar detta ska då utvisas efter att ha varit en längre tid i Sverige. Lagen riskerar snarare att bli en långvarig utvisning, vilket också påtalats av bland andra Skåne Stadsmission. Det, fru talman, tycker jag knappast är humant.
Därför vill jag fråga Morgan Johansson: Är det rimligt att införa en särlagstiftning som ger en viss grupp människor som inte har skyddsskäl företräde framför andra? Är det rätt och rättvist? Återigen undrar jag om regeringen kommer att jobba för att detta inte ska upprepas. Och är det verkligen humant att låta människor stanna här längre när det finns en stor risk för att de ändå kommer att behöva utvisas?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tycker ändå att man ska ta det på allvar när civilsamhället varnar för att den lagstiftning som man har tagit fram riskerar att bara leda till att det blir långdragna utvisningar. Det är knappast humant. Svensk migrationspolitik måste bygga på att ett ja är ett ja och att ett nej verkligen är ett nej.
Den som har skäl att stanna ska inte bara välkomnas innanför Sveriges gränser utan måste också på riktigt ges en chans att välkomnas in i det svenska samhället och vara med och bidra. Det ställer väldigt stora krav på oss som land och vår förmåga att integrera. De som inte har skäl att stanna ska snabbt få besked, och de ska få snabb hjälp att återvända.
Men med tiden har gränserna mellan ja och nej faktiskt suddats ut, i takt med att särregleringarna och avstegen har blivit allt fler. Det har skett med goda intentioner - det är jag helt övertygad om. Men det har inte fått goda konsekvenser. Det är inte humant att dra ut på en utvisning på det viset. Det är inte rätt eller rimligt att prioritera dem utan skyddsbehov framför dem som faktiskt har skyddsbehov. Det är inte alltid lätt att vara politiker.
Jag har stor respekt för att Morgan Johansson har en svår uppgift, men nu har Morgan Johansson en riktigt god chans att göra verklig skillnad och ta initiativ till den långsiktiga och hållbara migrationspolitik som vi verkligen behöver och som krävs om vi ska mäkta med integrationsproblemen. Det ska vara en tydlig förankring i verkligheten.
Det är väl kanske där jag ser att det brister lite, men jag hoppas att vi framöver ska kunna samarbeta kring denna fråga, så att vi verkligen får det långsiktiga migrationssystemet på plats.
Maria Malmer Stenergard (M):
Muhammad Irfan har en master från Antwerpen och forskar om vad som orsakar minnesstörningar hos människor. Det gör han vid Karolinska Institutet här i Stockholm. Han är ett fåtal experiment från att kunna ta på sig doktorshatten, men nu ska han utvisas från Sverige. Skälet är att han har bedrivit delar av sin forskning i USA. I USA finns nämligen det labb med avancerad utrustning och kunskaper inom just den typ av hjärnforskning som projektet behöver.
Domen är överklagad, men Muhammad har under lång tid levt med hotet om utvisning. I en intervju säger forskarens handledare vid Karolinska Institutet att projektet inte har kunnat slutföras eftersom forskaren inte har fått resa tillbaka till USA för att göra de avslutande experimenten. Fru talman! Det är absurt att forskare utvisas från Sverige för att delar av forskningen har bedrivits i ett annat land.
Sverige ska vara ett attraktivt land för kompetent arbetskraft, drivna företagare och duktiga studenter. Just nu känns det som att Sverige håller på att bli raka motsatsen. Det har nu gått drygt tre månader sedan januariöverenskommelsen slöts mellan Socialdemokraterna, Miljöpartiet, Centerpartiet och Liberalerna. I den anges att problemet med kompetensutvisningar måste lösas.
Hittills har det från den socialdemokratiskt ledda regeringen dock inte redovisats ett enda politiskt initiativ för att kompetensutvisningarna ska få sitt slut. Detta är bakgrunden till min interpellation. Vilka åtgärder vidtar regeringen och ministern för att forskare inte ska utvisas från Sverige för att de har bedrivit delar av sin forskning i ett annat land?
När i tiden kommer den lösning på problemet med kompetensutvisningar som aviserades i januariöverenskommelsen att vara på plats? Jag måste tillstå att jag är rätt förvånad över svaret här i kammaren i dag. Migrationsministern ägnar långa stycken åt att beskriva hur viktiga utländska doktorander är för svenska företag och för Sverige.
Men när det gäller svaren på mina båda frågor håller han sig mycket kort: Frågan om att tillsätta en utredning förhandlas med berörda partier. De berörda partierna - jag antar att det är Socialdemokraterna, Miljöpartiet, Liberalerna och Centerpartiet - har ju redan kommit överens om att frågan om kompetensutvisningar ska lösas. Fallet med Muhammad och flera andra visar att det bråttom, så jag upprepar min fråga: När och hur tänker regeringen åtgärda problemet med kompetensutvisningar?