Betty Malmberg (M):
I en värld som förändras i allt snabbare takt kommer utbildningsväsendet och arbetsmarknaden att stå inför ständiga utmaningar. Mer utbildning kommer att ges på distans via webben. Att jobba och studera i ett annat land kommer att bli än vanligare än i dag. Att belönas med guldklocka efter 25 år på samma arbetsplats kommer däremot att tillhöra en svunnen tid.
Prognosen är att studier och arbete kommer att varvas i allt högre utsträckning genom hela arbetslivet. Det livslånga lärandet, som har funnits som politisk vision sedan decennier tillbaka, kommer att bli realitet, och det är en utveckling som sker såväl lokalt som globalt. Kunskap är lätt att bära, heter det, och den utveckling vi ser är att människor bär med sig sin bildning och kompetens till och från olika länder.
Därför måste politiken nu skapa strukturer för att möta dessa människor, så att kompetensen snabbt kan tas till vara och värderas för dem som vill jobba och plugga i ett annat land. Och det är just det som dagens betänkande handlar om. Fru talman! Nya moderaterna och de andra allianspartierna är överens med regeringen om att införa den så kallade nationella referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande.
Det är detta som presenteras i betänkandet. Initiativet till detta togs 2008 av Europaparlamentet. Sedan har frågan även beretts av alliansregeringen, som tidigt aviserade att Sverige har för avsikt att införa systemet. Detta är bra, eftersom det syftar till att öka rörligheten och förbättra anställbarheten och studiemöjligheterna för arbetstagare och studerande inom EU.
Vi har också signaler om att alla EU-länder kommer att införa systemet eller redan har gjort det. Nya moderaterna är däremot inte överens med regeringen om allt.
Under remissomgången var det nämligen många tunga remissinstanser som visade sig vara positiva till förslaget, precis som vi, men samtidigt uttryckte oro för effekten och resultatet av att införa systemet, eftersom utbildningar av mycket olikartad karaktär skulle föras in i en gemensam nivåindelning.
Linköpings universitet hänvisar till exempel till att forskning visat på påtagliga problem med att göra en kvalifikationstaxonomi, som det heter, där man nivågrupperar olika typer av utbildningar. Det gäller de åtta nivåer man talar om i betänkandet.
SUHF, Sveriges universitets- och högskoleförbund, har påpekat att införandet av en nationell referensram är en stor och omfattande förändring. Även om de ställer sig bakom det hela tycker de att det borde föregås av en försöksverksamhet. Vi i Alliansen och Nya moderaterna tycker att riksdagen borde ta deras oro på allvar.
Vi tycker därför att regeringen ska ha i uppdrag att följa upp effekterna av införandet, bland annat då det gäller hur olika typer av utbildningar kommer att klassificeras. Kostnaderna för klassificering får heller inte missgynna mindre utbildningsanordnare. Det finns också ett visst tvivel på att Myndigheten för yrkeshögskolan får tillräckligt med resurser för uppdraget som samordnare av systemet.
När vi framför detta säger majoriteten i utskottet att det inte behövs. De försvarar sig med att systemet kommer att följas upp, och det stämmer. EU kommer att följa upp systemet, men vi i Sverige är knappast betjänta av vad uppföljningen på en aggregerad EU-nivå visar utan behöver hålla fokus på vad som händer i vårt land.
Vilka konsekvenser får till exempel det nya systemet för folkhögskolorna? De kommer att få en extrakostnad på knappt 60 000 kronor per skola för nivåsättning av utbildning. Kommer den viktiga utbildningsanordnaren Myndigheten för yrkeshögskolan att få tillräckligt med resurser? När det gäller Myndigheten för yrkeshögskolan har regeringen faktiskt backat.
Man har ökat resurserna från det att propositionen lades fram. Men frågan är fortfarande om det kommer att räcka. Det här är strukturella och ekonomiska frågor som är viktiga för en god implementering av systemet, och det vi behöver är just en god implementering och uppföljning på svensk nivå. Fru talman! För en månad sedan började mitt barnbarn Kenzie förskolan.
Vad hon kommer att möta på sin kunskapsresa genom utbildning och arbetsliv kan vi bara sia om, något som blir än mer påtagligt om man betänker att hon kommer att vara en del av arbetslivet ända in på 2080-talet. Det ger lite perspektiv! Kanske just detta ramverk inte då längre finns i bruk.
Men min förhoppning är att hon kommer att mötas av ett globalt erkännandesystem som underlättar för hennes livslånga lärande och som värderar den kompetens hon förvärvat, oavsett om det skett genom formellt eller informellt lärande. Fru talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och till reservation 2.