Katarina Köhler (S):
Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna 12, 13, 14 och 16.
Vi har fler reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till dessa reservationer, men vi står naturligtvis bakom även våra andra reservationer. Vi socialdemokrater välkomnar den förändrade plan- och bygglagen.
En sådan behövdes. Arbetet har pågått i flera år, och nu ska denna lag sättas i sjön den 2 maj. Vi har haft synpunkter på den kommande lagen när det gäller sakfrågorna, men kanske framför allt för att vi tycker att den emellanåt varit slarvigt handlagd.
I morgon kommer vi förhoppningsvis att anta den sista kompletteringen, alltså förändringen, av den tidigare lagen, och den kommer att börja gälla den 2 maj. Jag ska säga något om våra motioner som handlar om tillgänglighet. Vi socialdemokrater vill vidga begreppet tillgänglighet. Det finns flera dimensioner.
Vi anser att man ska behandla tillgängligheten ur ett vidare perspektiv än vad som hittills gjorts. Vi vill att det ska finnas en helhetssyn som inkluderar den offentliga miljön såväl inne som ute men också tillgängligheten i våra bostäder för dem som har funktionshinder men också för dem som är äldre.
Vi tänker till och med så långsiktigt att vi planerar våra bostäder med tanke på att det kan hända saker under livets gång men att vi ändå ska kunna kan bo kvar i våra bostäder trots att vi kanske får ett funktionshinder redan i låg ålder.
Vi tycker alltså att det är viktigt att vi från nu och framåt har ett tänkande på det hållbara när det gäller detaljplaner och nybyggnationer, alltså att de ska vara ekonomiskt, ekologiskt och socialt hållbara. När vi gör nytt ska vi tänka lång tid framåt, och vi ska också sätta in tillgänglighetsfrågorna i samtliga delar.
Det skulle kunna betyda sparade pengar och sparade resurser på annat sätt både i äldreomsorgen och i arbetet med funktionshindrade. Det skulle kunna betyda att vi bryter segregation mellan grupper av människor och i stället skapar någonting bra med mångfald och gemenskap som minskar fördomar och inskränkthet med mera.
Vi ska kunna vara delaktiga och aktiva medborgare oberoende av ålder eller funktionshinder. Men om vi ska kunna vara det krävs att hela samhället är tillgängligt - att det finns hissar i flerfamiljshus och att det finns utrymme nog i badrummen så att man kan få in en rullator om det behövs.
Tvättstugan kanske inte alltid ska ligga i källaren, och köken kan byggas på ett sätt som gör att breda grupper kan använda köket även om det händer någonting. Att vara en aktiv och delaktig medborgare betyder också att man ska kunna gå på konsert, bio eller möten i offentliga lokaler och att det ska vara möjligt att ta sig dit.
Det var meningen att vi 2010 skulle vara klara med enkelt avhjälpta hinder. Det har vi inte klarat av. Vi är långt ifrån ett tillgängligt samhälle. Nu är det dags att prioritera dessa frågor och att göra de inventeringar och den översyn som det finns krav på i motionerna. Och det ska göras i detta bredare perspektiv som jag pratar om.
Vi måste i lagstiftningen visa att vi menar allvar med ett tillgängligt Sverige. När det gäller byggande i framtiden måste vi också med kraft skärpa kraven på energieffektivisering.
Bostadssektorn står för nästan 40 procent av vår energianvändning. Jag ska säga några ord om motion N369. I regleringsbrevet för 2009 fick Boverket i uppgift att påbörja arbetet med att se över gällande energikrav i Boverkets byggregler.
Det har resulterat i ett förslag som visserligen innebär skärpta krav på byggnadens energianvändning för bostäder och lokaler som har annan uppvärmning än elvärme.
Men förslaget som Boverket har kommit med innebär att reglerna för nybyggnader i södra delen av landet ändras från 110 till 90 kilowattimmar per kvadratmeter och år och vidare uppåt i landet till upp till 130 kilowattimmar per kvadratmeter och år. Vi menar att den största effektiviseringspotentialen på kort och medellång sikt finns i den befintliga bebyggelsen.
Många äldre byggnader har en klimat- och energistatus som ligger långt under vad som är möjligt att uppnå i dag. Det är därför viktigt att alla möjligheter till energieffektivisering tas till vara, särskilt i samband med större ombyggnader och upprustningsåtgärder. Även här är det viktigt att framhålla det hållbara. Vi har inte råd att låta bli det.
Socialdemokraternas, Vänsterns och Miljöpartiets gemensamma förslag innebär en ytterligare skärpning. Vi menar att det går att få ned energiförbrukningen till 70 kilowattimmar per kvadratmeter och år i södra Sverige när det gäller nybyggnationer och upp till 100 kilowattimmar per kvadratmeter och år längst uppe i norr.
Det kommer vi att klara om vi vågar det. Vi måste kunna ställa krav på byggbranschen, och vi måste klara av att förändra attityder och att ge mer och ökade kunskaper på detta område. Men vi måste framför allt våga ta i denna fråga i politiken. Nu har vi pratat nog, tycker vi. Det är dags för handling.
Vi socialdemokrater vill skapa villkor som gör det möjligt och lockande för människor och företag att vilja energieffektivisera. Det vill vi göra bland annat genom att sätta ned fastighetsavgiften till 0 kronor i tre år för dem som sänker sin elförbrukning med minst en tredjedel. Genom ett utvidgat ROT-avdrag kan detta ske också i flerfamiljshus.
Inte minst viktigt är detta i de stora miljonprogramsområden där behoven är stora. Vi vill utveckla kompletterande stödformer till förnybar energi. Fram till dess att vi har ett långsiktigt program finns det många sätt på vilka vi kan stimulera till en ökad energieffektivisering.
Jag vill passa på att från Socialdemokraterna även i dag - vi har sagt det tidigare - säga till regeringen att vi vill ha en blocköverskridande överenskommelse om energipolitiken. Det är viktigt att Sverige har en ansvarsfull politik på detta område. Vi uppmanar regeringen igen att bjuda in till förnyade samtal om energipolitiken.
Herr talman! Jag ska också säga några ord om motion C301 som handlar om allmänna sammankomster på offentlig plats. Demokratin förutsätter debatt, opinionsbildning och det offentliga samtalet. Yttrandefriheten är en förutsättning för demokrati. Men möjligheterna att använda yttrandefriheten blir alltmer en fråga om ekonomiska resurser.
Den som har pengar kan köpa reklamplatser, köpa tv-reklam, ge ut tidningar och så vidare och på så sätt sprida sina åsikter. För folkrörelserna har det offentliga rummet i alla tider fått ersätta de ekonomiska resurserna.
Genom direktkommunikation med medborgare på gator och torg, utanför affärer och på andra allmänna platser har vi inbjudit till samtal och diskussioner om samhällsfrågor och politik. En förutsättning för detta är att publika platser är allmänna och att man därmed har rätt att torgföra sina åsikter.
Tyvärr går utvecklingen snabbt mot en privatisering av de allmänna platserna, och därmed blir möjligheterna för åsiktsutbyte och opinionsbildning mindre för många. I valrörelsen 2010 visade sig detta bland annat i stadsdelen Rosengård i Malmö.
Centrumanläggningen liksom all omgivande mark är i dag privatägd. Fastighetsägarna och markägarna förbjöd all politisk verksamhet.
I ett område där alla andra krafter verkar för att öka integrationen och valdeltagandet förbjöds de politiska partierna att verka. Framväxten av stora köpcentrum med inomhustorg som är omgärdade av stora parkeringsplatser begränsar möjligheterna.
Fastighetsbolaget och köpmannaföreningen som äger marken har bestämmanderätt över vilka åsikter, föreningar eller rörelser som får sprida sina budskap. Oftast tillåts ingen opinionsbildning alls. Trenden förstärks inne i städerna där affärsgatorna ersätts av inomhusgallerior som också hindrar opinionsbildning av olika slag.
I en alltmer mediestyrd värld är det personliga samtalet ännu viktigare om mångfalden ska kunna bevaras i vår demokrati. Då krävs det att människor och organisationer fritt kan framföra sina uppfattningar och informera och argumentera på de platser där människor finns i vardagen.
Därför måste den typen av platser göras tillgänglig för yttrandefriheten. Alla partier säger sig i dag värna om precis det jag talar om.
Därför hoppas jag att allianspartierna verkligen tänker om och vågar ta ställning för demokratin, för yttrandefriheten och för de offentliga samtalen. Aktiva, delaktiga medborgare är den viktigaste faktorn för det goda samhället.