KBLab/rixvox huggingface dataset:
Angelica Lundberg (SD):
Låt oss titta lite grann på det som regeringen anför att den har gjort för att underlätta situationen för barn i överskuldsatta hushåll. I februari 2022 skrev man in i regleringsbrevet att Kronofogdemyndigheten ska verka för avhysningsförebyggande samarbete. Det är väl jättebra. Sedan pratar man väldigt mycket om de bidrag som man vill införa. Det är symtomatiskt för regeringens politik.
Man fortsätter att hålla skatter och kostnader på höga nivåer så att vanligt folk inte har råd, och sedan kompenserar man det genom att betala ut bidrag. Huruvida Sverigedemokraterna kommer att ställa sig bakom ett höjt bostadsbidrag eller barnbidrag är i det här läget något vi får avvakta tills budgeten är framlagd och se. Men faktum är att vi har att förhålla oss till den situation som den här regeringen har skapat.
Faktum är, fru talman, att den regering som Max Elger representerar har haft makten i snart åtta år. Det är ganska lång tid. Under den tiden har alltså antalet barn som vräks ökat. Elpriserna har gått upp. Bränslepriserna är på helt galet höga nivåer. Inflationen är den högsta på 30 år. Otryggheten breder ut sig i vårt land.
Skjutningar, gängvåld, kravaller och upplopp är sådant som vi har fått bli vana vid. Skuldberget ökar, och människor får det allt svårare i sin vardag. Utan att raljera, fru talman, kan jag faktiskt inte komma på ett enda område där den här regeringen har lyckats. Sverigedemokraterna har lagt fram många förslag som på riktigt skulle kunna göra skillnad.
När det gäller överskuldsättning och barns situation i skuldsatta hushåll vill vi bland annat stärka unga personers kunskap om privatekonomi. Vi vill stärka och utveckla konsumentvägledningen på bästa sätt så att alla medborgare, oavsett var i landet de bor, ges möjlighet till lokal konsumentvägledning.
Vi vill utreda hur ett komplett skuldregister kan införas så att den som ska bevilja en kredit kan få överblick över konsumentens hela ekonomi. Vi vill förbättra och utöka kreditprövningen. Vi vill att krediter som huvudsakligen avser kreditköp, alltså köp kopplade till en vara eller tjänst, ska omfattas av lagen om högkostnadskrediter.
Samma sak gäller köp där betalning omvandlas från faktura till delbetalning - vi vill att de också ska omfattas av reglerna om högkostnadskrediter. Vi vill begränsa antalet högkostnadskrediter och ytterligare skärpa regleringen kring marknadsföring av krediter.
Vi har också föreslagit åtgärder för att öka byggandet av lägenheter som folk har råd att bo i. Att investeringsstödet skulle ge fler hyresrätter stämmer inte; det är konstaterat. Samtidigt vill vi sänka bränslepriset och priset på el - på riktigt och inte som regeringen, som ger med den ena handen och tar med den andra.
Detta, fru talman, är bara ett axplock av alla de åtgärder som vi har föreslagit och som Socialdemokraterna sagt nej till. Att den absoluta majoriteten av de familjer som vräks har hyresskulder och att pandemin är en stor anledning är säkert jag och statsrådet överens om. Men den här situationen kunde rimligtvis förutspås. Varför agerade inte regeringen tidigare? Såg man det inte komma?
Angelica Lundberg (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Nu är det ju så här: Saker och ting blir inte mer sanna, lögner blir inte mer sanna, ju mer man upprepar dem. Det här med funkisskatt har vi avhandlat ganska många gånger tidigare. Det finns inget sådant begrepp, och det är inget Sverigedemokraterna har infört, så jag hoppas att vi kan lägga en filt över det. Det blir också lite komiskt när statsrådet tar upp sysselsättningen. Jag vet inte - är vi sämst i Europa nu, eller har vi hoppat upp några placeringar? Hur ser det ut med sysselsättningen egentligen?
Statsrådet får gärna redogöra för hur det går med den. Barn som vräks, som får flytta runt hos släktingar eller bo på vandrarhem och som saknar en fast punkt i tillvaron, far naturligtvis illa. Det skapar en otrygg vardag som kan leda till problem i skolan, problem med kompisar och psykisk ohälsa. Självklart är det bra att Kronofogden samarbetar med socialtjänsten för att förebygga vräkningar av barnfamiljer.
Men att det här var något som inte skedde tidigare utan som regeringen gav Kronofogdemyndigheten i uppdrag först i februari i år är talande för hur frågor om skuldsättning och andra frågor hanteras av den här regeringen. Man väntar tills något sker i stället för att tänka framåt. Först när problemet är ett faktum agerar regeringen. Då kan det många gånger vara för sent.
Man är reaktiv i stället för proaktiv. Våra förslag har till syfte att stoppa överskuldsättningen innan den sker, medan regeringen fokuserar på att sätta plåster på redan öppna sår. Man ser det helt enkelt inte komma.
Jag hoppas att statsrådet i och med den här debatten ändå har fått upp ögonen för problematiken och att han agerar snabbt och koncist så att vi kan undvika att fler barn far illa i framtiden.
Angelica Lundberg (SD):
Som en följd av januariöverenskommelsen infördes i maj 2020 en skatt på plastbärkassar. Kassarna beskattades med 3 kronor styck, och mindre, tunnare kassar som används för frukt och grönt beskattades med 30 öre styck.
Sverigedemokraterna var redan vid införandet starkt kritiska till skatten och påtalade att miljöeffekten skulle utebli, att plastpåsar som säljs i Sverige i ytterst ringa grad bidrar till nedskräpning samt att den fiskala effekten skulle bli mycket mindre än vad regeringen påstod. Nu, ganska exakt två år efter införandet, kan det konstateras att vi hade rätt.
Skatten är en total flopp på alla sätt och vis. Miljömässigt är skatten en flopp. Den infördes på alla svenska plastbärkassar utan hänsyn till hur påsen är tillverkad. Det betyder att även återvunna miljökassar omfattas - ja, till och med helt komposterbara kassar tillverkade av enbart förnybar råvara.
Anledningen var att de såg ut som plastbärkassar. Det är ju så dumt att det inte finns ord för det. Andra typer av plastpåsar, till exempel de som bröd ofta kommer i, är fria från plastskatt. Även avfallspåsar på rulle, ofta importerade och gjorda av fossil plast, är skattebefriade, liksom fryspåsar, blixtlåspåsar och svarta sopsäckar.
Vad händer då när man inför en sådan här missriktad skatt? Förut bar svenska folket hem sina matvaror i en svensktillverkad kasse av återvunnen plast, som man sedan använde att ha barnens badkläder i innan man stoppade den i sopkärlet hemma och lät den återvinnas igen genom att bli el och värme i ett värmekraftverk. Nu har försäljningen av papperspåsar i stället ökat kraftigt. Varför är då detta dåligt?
Jo, papperspåsar kräver mer energi vid tillverkning och har väldigt litet användningsområde efter det att man burit hem sin mat i dem. Redan där är de sämre för miljön. Men dessutom tar papperspåsar ungefär åtta gånger så stor plats som plastpåsar. Det medför ökade transporter till butikerna, med stor miljöbelastning som följd.
Dessutom, fru talman, försvinner ju inte behovet av avfallspåsar bara för att regeringen inför en skatt på bärkassar. Användningen av plastpåsar på rulle har ökat lavinartat. Denna påse är skattebefriad och inte sällan importerad och gjord av fossil plast.
Som om inte detta vore nog måste all den plast som förut samlades in och återvanns för att bli plastpåsar nu eldas upp eller läggas på deponi i andra länder. Det blir alltså en miljömässig jätteflopp. Ekonomiskt sett är skatten också en flopp. Regeringen beräknade att den skulle inbringa cirka 2,8 miljarder per år.
Det verkliga utfallet blev i stället ungefär 300 miljoner, alltså 2 1⁄2 miljard mindre än förväntat. Detta hade man kunnat förutse genom att titta på andra länder. Men regeringen såg det inte komma. Det är så många fel med den här skatten, fru talman, att ingen på riktigt kan vilja ha den kvar.
Frågan är om regeringen kommer att påbörja arbetet med att ta bort den redan nu eller om vi måste vänta tills vi har en ny regering innan vi kan avskaffa den ineffektiva plastpåseskatten.
Angelica Lundberg (SD):
Jag tackar finansministern för svaret. I en ny rapport från tankesmedjan Environment and Public Health Institute konstateras att plastpåseskatten är kontraproduktiv och aldrig borde ha införts. Förutom att plastpåseskatten helt utraderat en svensk miljöanpassad plastbärkasse, tvingat företag att säga upp personal och flyttat produktion utomlands har tyngre papperspåsar med högre miljöpåverkan ersatt plastbärkassarna.
Dessutom har användningen av avfallspåsar i plast, ofta importerade och tillverkade av fossil plast, ökat dramatiskt. Fru talman! Jag vill sammanfattningsvis säga att den skatt på plastbärkassar som Socialdemokraterna tillsammans med Miljöpartiet, Centern och Liberalerna införde är den största skatteflopp jag känner till. Inte på ett enda område har skatten fyllt sin funktion.
Den är dålig för miljön, för svensk företagsamhet och för svenska konsumenter, och den täckte inte hålen i regeringens budget. Att regeringen valde att införa en så onödig reform vars underlag dessutom var bristfälligt är beklämmande. Nackdelarna med skatten var uppenbara och odiskutabla redan då, och farhågorna har nu bekräftats.
Med klara fakta på bordet är det enda rimliga att göra om och göra rätt. Jag vill därför fråga finansministern följande. Nu när Socialdemokraterna har blivit av med Liberalerna, kan vi inte enas? Kan statsrådet lova att vi tillsammans agerar för att så fort som möjligt ta bort den kontraproduktiva plastpåseskatten?
Angelica Lundberg (SD):
Svanen, Ecolabel, Fairtrade, Svenskt Sigill, Från Sverige, Kravmärkt, Svensk Fågel och Arlakannan är bara ett axplock av de märkningar som konsumenter stöter på dagligen. Livsmedel kan vara märkta Ursprung EU, även om reglerna för djurhållning och jordbruk kan skilja sig kraftigt åt mellan olika EU-länder.
Antibiotikaanvändningen i svensk djurhållning är mycket låg, och i vår växtodling använder vi minst växtskyddsmedel i hela EU. Alla dessa märkningar och dålig ursprungsinformation gör det svårt för konsumenter som vill stödja svenska bönder att välja rätt. Hur tänker statsrådet Lena Micko agera för att underlätta för konsumenter som vill handla svenskt?
Angelica Lundberg (SD):
Många konsumenter är måna om att stödja svenska företag, och de krav vi har för livsmedelsproduktion i Sverige är höga. Dock ställer vi inte samma krav på varor som importeras som vi gör på våra egna producenter. Med en högre efterfrågan på svenskproducerat kan också självförsörjningsgraden öka. Anser statsrådet att regeringen gör tillräckligt för att hjälpa de konsumenter som vill handla svenskt?
Angelica Lundberg (SD):
De stora problemen med överskuldsättning, som drabbar både individer och samhället, har inte minskat under pandemin, utan tvärtom. De åtgärder som regeringen har vidtagit har varit uddlösa och inte tillräckliga. Sverigedemokraterna lanserar därför ett kraftfullt åtgärdsprogram med 20 punkter för att vända den negativa trenden med överskuldsättning.
Ett av våra förslag är att efter finsk modell begränsa tiderna för när utbetalning av lån kan ske. Riskerna för att lån tas på ogenomtänkta grunder ökar på kvällar och nätter, speciellt om det finns en missbruksproblematik med i bilden. Jag vill därför fråga finansmarknadsministern om det är rimligt att kunna få ett snabblån på 20 000 kronor utbetalt när man står på krogen klockan ett en lördagsnatt.
Jag vill också fråga om hon delar Sverigedemokraternas uppfattning att begränsningar för utbetalning av snabblån bör införas.
Angelica Lundberg (SD):
Konsumtionslån med höga räntor, ofta riktade till konsumenter med svag återbetalningsförmåga, driver överskuldsättningen i en negativ riktning. För att komma till rätta med problemen lanserade Sverigedemokraterna i höstas ett kraftfullt åtgärdsprogram mot överskuldsättning. Ett av våra förslag är att sänka gränsen för när en kredit räknas som en högkostnadskredit.
Det är vanligt att företag lägger sig precis under gränsen, som i dag är 30 procent plus referensräntan, för att på så sätt undvika att omfattas av de räntetak och andra regler som gäller för högkostnadskrediter.
Jag vill därför fråga: Anser finansmarknadsministern att en kredit med 29 procents ränta är en lågkostnadskredit, eller delar statsrådet min uppfattning att en sådan ränta är orimligt hög? I så fall, varför begränsar regeringen inte dessa krediter mer?
Angelica Lundberg (SD):
I dag finns det ingen maxgräns för hur lång tid en bodelning får ta. Det finns inte heller några sanktioner att ta till mot den som medvetet fördröjer processen. De flesta bodelningar är relativt enkla. Ändå finns det vittnesmål om processer som har pågått i flera år. Det värsta exemplet jag har hört är en bodelning efter en skilsmässa som har pågått i över nio år. Det är naturligtvis inte rimligt. Det försätter också den svagare parten i en oerhört utsatt situation.
Bodelningsförrättning är dessutom väldigt dyrt. Det omfattas inte längre av rättsskyddet. Sverigedemokraterna har i riksdagen drivit på för en maximal tidsgräns för bodelningsförrättning och för att förhindra att en starkare part tjänar på att försvåra eller förhala bodelningen. Jag vill därför fråga: Hur avser justitieministern att agera för att stärka skyddet för den svagare parten i bodelningsprocessen?
Momodou Malcolm Jallow (V):
Intressant - när jag satt och tittade på listan såg jag att Moderaterna och Centerpartiet skulle tala före mig, och jag tänkte att jag hade velat ta replik på dem. Så blev det så att det efter att jag talat var just Moderaterna och Centerpartiet som begärde replik - fantastiskt! Till din fråga. Det sägs att ett visst parti inte ska ha inflytande. Vi är här, precis på samma villkor som alla andra partier, för att påverka svensk politik.
Det sägs att vi som parti inte ska ha någon påverkan, och så blir det just vi som får påverka vilken regering som ska bildas i Sverige. Det blir nästan lite komiskt. Det är klart att vi ska påverka svensk politik. Det gjorde vi under förra mandatperioden, och det kommer vi att fortsätta att göra. Vi har all avsikt att göra det.
Det är därför jag står här och talar om marknadshyror och om allmännyttan. Men jag vill gärna ställa en motfråga till Moderaterna. Jag har alltid undrat var Moderaterna står egentligen. Förra gången när vi stod här angrep Moderaterna Socialdemokraterna, Centerpartiet och Miljöpartiet, och det gör att jag och många andra blir lite förvirrade.
Är ni för marknadshyror och fri hyressättning eller inte? Om ni är för det, varför angriper ni en regering som faktiskt vill införa det som ni vill ha? Om ni inte är för det tror jag att folk skulle uppskatta om Mats Green kunde tydliggöra var ni egentligen står i den frågan. Det har jag undrat sedan förra gången vi hade en debatt här, när jag såg hur hårt du gick fram mot regeringen.
Momodou Malcolm Jallow (V):
Jag tror inte att någon som lyssnar på detta tar det som Mats Green säger på allvar. Vänsterpartiet är det enda parti som har stått här varje gång vi har haft debatt och konsekvent talat emot marknadshyror.
Om vi dessutom ska tala om moral är Vänsterpartiet det enda parti som under valrörelsen sa en sak och nu står här och fortsätter att driva de frågorna precis som vi lovat. Att denna fråga lyfts med oss kan ingen bland svenska folket som lyssnar ta på allvar.
En annan sak som jag alltid undrat när det gäller moderat politik är varför det finns så mycket förakt för fattiga människor, låginkomsttagare och svaga och utsatta grupper. Varför driver ni en ekonomisk politik som hela tiden bygger på att lyfta dem som redan är högst upp, på bekostnad av dem som finns längst ned?
Varför har ni detta förakt? Varför vill ni avskaffa investeringsstödet för byggande av hyresrätter samtidigt som ni är för att subventionera de rikaste, som har råd? Varför har Moderaterna detta hat och förakt för fattiga, låginkomsttagare och svaga och utsatta människor? Detta är en fråga som jag tror att Moderaterna borde tänka på. Men svaret kanske är att det är så kapitalismens logik fungerar.
Kapitalismen suger musten ur fattiga människor; det är detta den är byggd på. Och det är denna ideologi som moderat politik bygger på, så jag förstår det. Men det är en fruktansvärd ideologi. Den politik som bedrivs, framför allt bostadspolitiken, handlar om rättigheter, men ni vill förvandla den till att handla om investeringsobjekt. Det ska alltid handla om hur man maximerar vinster.
Momodou Malcolm Jallow (V):
Det är märkligt att du står här och försvarar kapitalismen, Ola. Återigen: Jag pratade om Sverige. Den historia jag pratade om handlade om svensk bostadspolitisk historia. Du får gärna säga emot mig vad gäller svensk . Ursäkta, fru talman! Det som Ola pratade om handlade inte om svensk bostadspolitisk historia.
Om Ola vill angripa sakfrågan, som handlar om just svensk bostadspolitisk historia, är jag beredd att ta det. Vad gäller bostadspolitiken i Sverige är Vänsterpartiets hållning tydlig: Vi tycker att staten måste ta en större roll i byggandet av bostäder. Staten måste ta finansieringen. Med detta sagt innebär det inte att privata bostadsbolag inte är välkomna.
Det är klart att det är ett partnerskap och att staten måste göra det tillsammans med privata bostadsbolag. En sak som vi vet har varit ett problem är att det kostar mycket att bygga. Därför säger vi att staten måste kunna komma in och använda skattebetalarnas pengar för att underlätta byggandet så att man kan bygga lite billigare. Det är viktigt.
Som vi hörde handlar Olas strategi om att Centerpartiet inte vill använda skattebetalarnas pengar för att finansiera byggande av hyresrätter. Men Centerpartiet har inga som helst problem med att subventionera bostadsrätter, villor och hus som ägs av välbärgade, rika människor. Det är hyckleri.
Det blir därför väldigt märkligt att gång på gång höra Ola prata om hur vi ska kunna finansiera, när man inte har några problem med att finansiera rika människors ränteavdrag, som kostade 17 miljarder bara förra året. Det är pengar som skulle kunna användas till att bygga billiga bostäder med rimliga hyror.
Momodou Malcolm Jallow (V):
Det var många frågor, men jag ska börja med den sista. Du frågade vad det innebär, Ola Johansson. Jag håller med om att det innebär att varje människa som bor i detta land ska ha möjlighet att ha en god bostad. Alla ska ha detta oavsett hur tjock plånbok man har, hur fattig man är eller om man är låginkomsttagare eller ensamkommande flykting. Man ska ha möjlighet att få någonstans att bo.
Det är en grundlagsstadgad rätt. För Vänsterpartiet innebär detta att vi måste ha en generell social bostadspolitik som möjliggör för varenda människa som finns här att ha någonstans att bo. För att detta ska ske kan vi inte upprepa samma sak som vi gjorde för hundra år sedan, som jag nämnde i mitt anförande.
Det system som Centerpartiet föreslår tillsammans med regeringen i dag är att fastighetsägarna ska ha ensamrätt att sätta hyror. Detta har prövats, och det ledde till katastrofala situationer för människor. Bostadslösheten ökade mycket, folk hade ingenstans att ta vägen utan bodde i tält och industrilokaler och flera var inneboende.
Vi har provat detta och vet vad konsekvensen blir. När vi vet vad konsekvensen blir och vad historien har lärt oss är det bara dumt att stå här och insistera på att vi ska upprepa samma misstag. Vi vet hur det blir, och all forskning visar att det blir dåligt. Till och med fastighetsägarna, som egentligen vinner på detta, säger att de inte tycker om lösningen. Men ändå fortsätter Centerpartiet och regeringen att säga att detta ska göras. Det är inte rimligt.
Momodou Malcolm Jallow (V):
Tack så mycket, Emma Hult! Det är inte mycket som jag inte håller med om i ditt anförande, där du sa väldigt viktiga och riktiga saker. Tack för ditt engagemang! I mitt anförande nämnde jag försäljningen av allmännyttan. Åren 2016-2017 såldes sammanlagt 25 240 allmännyttiga hyresrätter.
I Stockholm har den blågröna majoriteten ordnat för ombildning av 20 000 allmännyttiga lägenheter. Jag tog upp den här frågan med statsrådet och frågade vad regeringen tänkte göra. Statsrådet svarade: Det finns inget man kan göra, för vi har ju kommunalt självstyre. Som jag nämnde infördes 1999 den så kallade stopplagen för att motverka försäljningen av allmännyttan.
Det fungerade ganska bra, för försäljningen gick från 24 000 lägenheter år 2000 till runt 3 000 lägenheter. Min fråga till Emma är: Tänker ni i Miljöpartiet, som sitter med i regeringen, jobba för en liknande stopplag för att se till att allmännyttan finns kvar?
Momodou Malcolm Jallow (V):
Senast i en debatt med Emma Hults kollega talade vi om blandade bostadsformer, vilket vi är för. Vänsterpartiet tycker att det är bra med blandade bostadsformer. Men det talas aldrig om blandade bostadsformer i välbärgade områden. Varför är det så? Vi talar om blandade bostadsformer och säljer och omvandlar hyresrätter i fattiga och utsatta områden? Men när det gäller Danderyd och Limhamn är det ingen som talar om det.
Varför har vi dubbla måttstockar? Det ska ju vara samma regler för alla. Emma nämner att det är väldigt viktigt att vi ser till att kommunerna lever upp till bostadsförsörjningsansvaret. Jo, det har vi försökt få dem att göra under många år, men vi har misslyckats. När vi nu har konstaterat att man har misslyckats att göra det, vad är då nästa steg? Vad behöver vi göra?
Ska vi fortsätta säga att man måste göra det, eller ska vi faktiskt ta vårt ansvar och se till att vi har verktyg som tvingar kommunerna att faktiskt göra det, som stopplagen? Det behöver inte vara just stopplagen, men vi måste ha ett verktyg som helt enkelt ser till att bostadsförsörjningsansvaret följs i enlighet med lagen. Vad tänker ni göra kring detta?
Momodou Malcolm Jallow (V):
Jag har svårt att förstå att det är en kompromiss. Jag förstår att man ibland måste kompromissa. Det har jag hört många gånger. Jag förstår att det ibland finns kompromisser i politiken. Men att påstå att fri hyressättning inte är marknadshyror är att dra det för långt. Alla som vet någonting om bostadspolitik och marknadshyror har konstaterat att det är marknadshyror.
Det är nämligen marknaden som avgör. Om den ena parten, i det här fallet fastighetsägaren, får ensamrätt på att sätta hyrorna utan att hyresgästen, genom Hyresgästföreningen och det förhandlingssystem som vi har i Sverige i dag, har möjlighet att påverka är det enda som avgör vem som får bostad just förmågan att efterfråga bostaden baserat på priset.
Om man har nog med pengar för att efterfråga dyra hyresrätter har man möjlighet att få bostad. Har man inte tillräcklig stor förmåga och plånbok för att efterfråga dyra hyresrätter får man inte någon bostad. Det är så marknaden fungerar. Det handlar om efterfrågan och tillgång. Det är alltså inget annat än marknadshyror. Anser Joakim Järrebring fortfarande på allvar att det som hans regering vill införa inte är marknadshyror?
Momodou Malcolm Jallow (V):
Som Mats Green nämnde var Emma Hult snabb att påpeka att vi i dag inte debatterar bostadspolitik. Jag vill hålla med Mats Green - det är bostadspolitik vi debatterar. Man kan inte prata om planering och byggande utan att prata om bostadspolitiken, byggandet av bostäder och bostadsbristen. Men jag tänker hålla mig till ämnet så som Emma Hult ser det.
Vi i Vänsterpartiet tycker att det är bra att man kan koordinera byggandet och planeringen på regional nivå. Att staten, kommunen och regionen samarbetar är viktigt.
Samtidigt tycker vi att det är problematiskt när det här endast är vägledande, när det så att säga inte är bindande.
Om vi nu har en bostadsplanering som är regional och där man på något sätt definierar vad det är som behövs, vad som behöver byggas, vilka kommuner som ska bygga vad och hur många bostäder som ska byggas, vad är det då som säger att kommunerna kommer att följa den planeringen? Vi har ju erfarenhet av detta här i Stockholm, där man har planering på regional nivå.
Här finns det fortfarande kommuner som väljer att inte bygga trots att det behövs bostäder. Vänsterpartiet vill att detta ska vara bindande. Vad tänker Miljöpartiet om det?