Ulf Nilsson (FP):
Alldeles riktigt, vi måste satsa på forskning och utbildning. Det är därför alliansen lägger 2 miljarder mer än regeringen på forskning under de närmaste fem åren, och det är därför Folkpartiet lägger ytterligare 1 miljard mer än regeringen på forskning under de närmaste fyra åren. Men vi har ingen budgetdiskussion i dag.
Jag är tacksam för att regeringen, om än långsamt och sent, inser att väldigt mycket med den här lärarutbildningen var feltänkt. Frågan är bara om det räcker.
När utbildningsministern talar om kursplaner med 5-20 poäng i läs- och skrivutveckling för lärare för de yngre barnen menar jag, utan att gå in och precisera hur många poäng det borde vara, att det är alldeles för lite. Jag anser att lågstadielärarna, som de förr kallades, ska vara riktiga experter på just läs- och skrivinlärning samt räkning.
Jag brukar säga att frågan är om det inte är den viktigaste lärarkategorin i skolan, för om man kommer efter i tvåan och trean är det ofta hopplöst senare. Det tas små steg i rätt riktning, det kan jag hålla med om, men det skulle behövas en riktig förändring av lärarutbildningen.
Konsekvensen av att man slog ihop åtta lärarutbildningar till en gemensam linje och införde stor valfrihet har ju hittills blivit att ämneslärare läser fler ämnen, och de kan mindre i varje ämne. Konsekvensen har också blivit att de tidigare låg- och mellanstadielärarna har mer ämneskunskaper i olika ämnen men mindre specialkunskaper på det som är bra för just deras stadium.
Den tanken är fel, och det är naturligtvis bra att regeringen inser att den måste backa. Ministern säger själv det som var förbjudet att säga när ni införde denna lärarutbildning, nämligen att ni minskar valfriheten. Jag tror att valfriheten i lärarutbildningen måste minskas väsentligt.
Det säger jag som liberal av den enkla anledningen att, som jag sagt tidigare, valfrihet nog är bra, men om jag får ont i blindtarmen vill jag inte bli opererad av en läkare som i sin utbildning valt bort att studera blindtarmen. Inte heller vill jag att mina barn i ettan och tvåan ska bli undervisade av lärare som valt bort läs- och skrivinlärning.
Därför vill jag faktiskt minska valfriheten i lärarutbildningen. Det internationella har vi knappt berört i dag; lärarutbildningen glömdes ju bort i propositionen om den nya högskolan. Vi är på väg att utveckla internationella examina i Sverige. Flera högskolor och universitet har fått i uppgift att utveckla den nya masterexamen.
Jag vet att det pågår ett arbete och att utbildningsministern inte i detalj nu kan tala om det, men jag skulle ändå vilja höra i vilken riktning utbildningsministern vill driva internationaliseringen av lärarutbildningen. Folkpartiet har lämnat några tydliga inriktningsförslag.
Vi tycker att utbildningen för ämneslärare i grundskolans högstadium, för att använda den termen, och för gymnasielärare ska bli lika med en masterexamen, alltså en femårig utbildning. Det skulle innebära en skärpning av ämneskunskaperna för gymnasielärarna. Det skulle också innebära att högstadielärarna fick ett halvt års längre utbildning.
När det gäller lärarna för de yngre barnen har vi ett tydligt förslag. Vi vill införa - vi använder det ordet - en riktig lågstadielärarutbildning med lärare som är experter på läs- och skrivutveckling samt räkning. Den kan genom vidare studier sedan kompletteras till att även bli en masterexamen. Jag skulle vilja höra hur ministern ser på det.