Beatrice Ask (M):
Först måste jag säga att det låter som att vi är rätt överens om att vi har en ganska bra lagstiftning. Riksdagen har på olika sätt varit mycket tydlig i de reformer som gjordes 2006, och det är så att barnperspektivet ska gälla.
Sedan ska lagstiftning också implementeras och användas på ett korrekt sätt, och där blir det direkt mycket mer komplicerat eftersom det är komplexa situationer och eftersom det är precis som interpellanten säger - man kan inte alltid så lätt ta reda på hur barnet självt ser på sin situation, och det finns en vilja från barnets sida att vara rättvis. Det kanske är svårt att bedöma.
Ibland är barnen dessutom så små att det är svårt för en utomstående att samtala med barnen. Vuxna föräldrar har även en förmåga att manipulera barnen, på olika sätt interagera med varandra och utnyttja barnen. Ibland blir det här alltså väldigt bekymmersamt. Det är ett av skälen till att det erbjuds återkommande utbildning för dem som arbetar med de här frågorna.
Det är naturligtvis bra till en viss gräns, men jag tror också att den allmänna debatten om vuxnas ansvar - att vuxna har ett ansvar för sina barn och för hur man uppträder mot barnen - är väldigt viktig. Det är svårt att lagstifta om, men vi har regler för vad föräldraskapet innebär, såsom skyldigheten att betala för sitt barn och ställa upp på olika sätt.
Jag tycker att man ändå kan säga att det är glädjande, om man ser det i ett lite längre perspektiv, att 93 procent av föräldrarna i dag har gemensam vårdnad. Nu vet vi att gemensam vårdnad inte alltid är gemensam vårdnad, men det finns ändå en tydlig ambition hos merparten av föräldrar att ta ett gemensamt ansvar. Det är ett steg framåt, för så har det inte alltid sett ut.
Sedan har vi då de här konflikterna som hamnar i domstolen där man tvingas att på ett eller annat sätt utreda det hela. Där är socialnämndens agerande och socialförvaltningarnas arbete med att ta fram underlag naturligtvis oerhört centralt, därför att ofta när konflikter uppstått är det den vägen man får adekvat information.
Det som jag tror är viktigt att arbeta med och följa upp är naturligtvis att domstolarna måste redovisa hur de har diskuterat och hur de har tänkt när de fattat domslut, för ofta finns det en infektion föräldrarna emellan som inte alltid reds ut genom ett domstolsbeslut. Jag tror att det ändå kan underlätta för något slags respekt för att så här långt har vi kommit, att så här ser det ut, om det är tydligt motiverat.
Att ställa krav på tydliga domskäl är också ett sätt att tvinga fram den seriösa bedömning och beredning av ärendena som barnen och familjerna är värda. Där tror jag att vi har mycket kvar att utveckla. Med de förändringar som riksdagen beslutade om 2006 har vi tagit kliv framåt.
Jag känner att det finns ett stort behov av att utvärdera regelverket. Det är väl snarast efter en sådan utvärdering som man kan se på vilka områden eventuella förändringar skulle kunna göras. I och med att det är ett så komplext och känsligt område finns det inga enkla lösningar. Egentligen är varje enskilt ärende på något sätt unikt, och det gäller att arbeta med dem på ett oerhört omsorgsfullt sätt.
Men vi kommer att inleda en utvärdering under den här mandatperioden.