KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Westlund (S):
Nu tog ledamoten upp samma sak som Rickard Nordin också nämnde i sitt anförande. Vi har förhandlat med Alliansen om reservation 2. Alliansen råkar tycka samma sak som Sverigedemokraterna i denna sakfråga. Vi har aldrig haft som princip att då inte förhandla med Alliansen. Däremot har Liberalerna som princip att inte anpassa sin politik till Sverigedemokraterna. Den principen verkar vara helt frånvarande nu när jag hör ledamotens svar på min fråga.
Anledningen till att vi har den här principen är att vi inte vill bidra till att normalisera ett rasistiskt parti. Vi vill inte ge Sverigedemokraterna inflytande och inte göra dem glada över att få inflytande. Så varför valde ni att anpassa er text för att göra dem glada? Vad förväntar ni er för stöd tillbaka?
Åsa Westlund (S):
Mattias Bäckström Johansson från Sverigedemokraterna! Det råder ingen tvekan om att du och ditt parti har mycket emot förnybar energi. Det är väldigt mycket raljanta svängar. Ni vill helt enkelt inte se den utveckling mot mer förnybart som hela världen skriker efter. Ni vill inte att Sverige ska vara med på det tåget, bli konkurrenskraftigare och utveckla vår industri i den riktningen.
I stället är det kärnkraften som ni hänger upp hela den svenska energiförsörjningen på, om jag inte har missförstått något. Hur vill ni egentligen se på svensk elproduktion i framtiden, Mattias Bäckström Johansson? Varifrån ska vi få vår el i framtiden? Vem ska bygga den här kärnkraften, som ni sätter er tillit till? Vi har redan hört här i debatten att de svenska kärnkraftsägarna i dag säger att ny kärnkraft är en icke-fråga.
Ny kärnkraft är ungefär dubbelt så dyr som förnybar energi. Ingenstans i världen byggs den utan stora statliga subventioner. Vem ska då bygga kärnkraften, och vem ska betala den, Mattias Bäckström Johansson?
Åsa Westlund (S):
Tack, Mattias Bäckström Johansson! Jag lyssnade noga på din replik, men jag hörde inte svaret på min fråga. Vem är det egentligen som ska bygga den framtida kärnkraften, som du sätter din tilltro till? I energiöverenskommelsen har vi tagit ansvar för att Sverige ska ha en tryggad energiförsörjning. Det måste väl ändå ligga också i Sverigedemokraternas intresse att vi har el i ledningarna när vi behöver den? Då handlar det om: Hur ska vi på bästa sätt se till att den finns där?
Ska det ske på ett sätt som gör att skattebetalarna står med minsta möjliga kostnad, att konsumenterna har elförsörjning och att det blir sjysta villkor för producenterna? Vi har valt att bygga ut det förnybara av många skäl men också för tryggad elförsörjning på ett bra sätt för skattebetalarna. Det är mycket billigare än kärnkraftsel. Du sätter din tilltro till att det ska komma någonting framöver.
Det finns ingenting i din budget som andas att ni är beredda att ta ansvar för en tryggad energiförsörjning framöver om spekulationerna i fjärde generationens kärnkraft ens skulle bli av. Ni har inga pengar avsatta till det. Du tror väl ändå inte att kärnkraftverken som vi har i dag ska överleva 100 år framöver? De kommer att läggas ned.
Frågan är: Vad ska de ersättas med på ett sätt som är rimligt också kostnadsmässigt för svenska konsumenter och skattebetalare? Även om det inte kommer att bli ett förnybart eller klimatmässigt svar tycker jag ändå att Sverigedemokraterna kan ha något svar till skattebetalarna. Vem ska betala den nya energiproduktionen?
Åsa Westlund (S):
Liberalerna står nu utanför två blocköverskridande överenskommelser inom centrala delar av svensk politik, nämligen försvaret och energipolitiken. När nu Liberalerna sågar de här överenskommelserna jäms med fotknölarna skulle det vara intressant att höra några reflektioner över hur man ser på möjligheten att över huvud taget bilda regering med någon efter nästa val.
Jag antar att det ändå är målet för Liberalerna, men jag har lite svårt att se att man ska kunna samarbeta med partier som står upp för de här överenskommelserna när kritiken är så pass hård som den är från Liberalernas sida. Som alltid vurmar Liberalerna mycket för kärnkraften.
Jag välkomnar att Liberalerna med dig, Maria Weimer, som energipolitisk talesperson trots detta inte säger helt nej till förnybart utan ändå vill se sådana satsningar. Jag välkomnar också ditt säkerhetspolitiska fokus. Jag tycker att det är ett oerhört viktigt perspektiv att ha med sig även när man talar om energifrågorna. Men jag undrar: Varför är ni mindre oroliga för beroende av ryskt uran än av rysk gas?
Varför är inte det en fråga som ni funderar på? Det är ändå så att vissa ägare av kärnkraftverk i Sverige har haft upp till 60 procent ryskt uran i kärnkraftverken.
Om Ryssland som en av världens stora exportörer av uran av något skäl skulle vilja använda sig av den påtryckningsmakten skulle det kraftigt förändra förutsättningarna för leveranstrygghet inte bara i Sverige utan också i andra delar av världen. Varför är Liberalerna mindre oroliga för beroende av ryskt uran än av rysk gas?
Åsa Westlund (S):
Tack för svaret, Maria Weimer! I dagsläget tror jag absolut att det går lätt att hitta andra leverantörer av uran. Men frågan är vad som händer om en stor exportör som Ryssland och kanske något annat land - de viktigaste länderna för kommersiell uranbrytning är Australien, Kazakstan, Kanada, Ryssland, Niger och Namibia - stänger ned sin produktion eller i alla fall sin export av uran.
Det är klart att det kommer att påverka hela världsmarknaden, driva upp priserna och även påverka utbudet. Även om den situationen inte finns i dag är det någonting som man måste ha med sig i det långa loppet. Här talar vi om långa perspektiv, och vi måste ha beredskap för många saker - däribland att Ryssland vill använda även sitt uran till olika typer av politiska påtryckningar.
Det finns såklart andra aspekter på kärnkraften som också har med säkerheten att göra. Jag kan känna viss oro för att vi är beroende av produktion på ett litet fåtal platser i landet som står för en väldigt stor del av vår produktion. Ur ett rent säkerhetsperspektiv tycker jag att det känns rätt bra att vi börjar få en mer decentraliserad och utspridd energiproduktion än vi tidigare har haft.
Jag välkomnar lojaliteten med Baltikum som Maria Weimer nämnde i sitt anförande. Det är självklart bra att vi kan exportera el till Baltikum som är fossilfri och klimatsmart. Men det gäller väl även den förnybara energin. Jag har svårt att förstå övertonerna av motstånd mot att vi satsar på förnybart i Sverige.
Vi kan faktiskt sälja en del av överskottet, de dagar vi har ett sådant, till Baltikum. Det gör väl inte de länderna mindre oberoende av Ryssland att det är förnybart i ledningen än att det är svensk kärnkraft.
Åsa Westlund (S):
Jag tackar Mattias Bäckström Johansson för frågan. Jag tycker att det är viktigt att vi har en överkapacitet i Sverige och att vi är nettoexportörer av el. Inte minst med tanke på det säkerhetsläge vi har tycker jag att det känns bra att vi har den möjligheten; jag tror att det ger stor trygghet både för industrin och för konsumenterna i vårt land att vi har den typen av energisystem.
Jag är också glad att vi kan exportera elen de dagar vi har ett överskott. Mattias Bäckström Johansson är ganska skeptisk till kablar till andra länder och vill gärna ha ett så självförsörjande system som möjligt, där vi i stor utsträckning är avstängda från omvärlden. Det skulle ju minska möjligheten att över huvud taget sälja överskott på energi, vilket i sig skulle leda till stora kostnader för konsumenterna.
Om vi hade ett mer tilltäppt nationellt system skulle vi nämligen vara tvungna att ha en betydligt större överproduktion nationellt för att kunna garantera att vi har el i kontakterna hela tiden. Min fråga till Mattias Bäckström Johansson är därför: Hur hade du tänkt finansiera den överproduktion vi måste ha om vi inte ska ha kablar till våra grannländer och möjliggöra export de dagar vi har för mycket el?
Åsa Westlund (S):
Jag tackar åter Mattias Bäckström Johansson för möjligheten att försöka att förklara detta för lyssnare som inte följer med dagligdags i de här svängarna - det är knappt att man hänger med själv. Om vi vill ha tillförlitlig el i kontakten vilken dag som helst måste vi, normalt sett, ha någon form av överproduktion.
Vissa dagar kommer vi att ha lite mindre, andra dagar kommer vi att ha mer, men totalen bör ligga på ett litet nettoöverskott för att vi ska kunna vara säkra på att vi har en god elförsörjning. Skillnaden mellan dig och mig i denna fråga är att du vill ha mer nationellt system, där vi står för en större överkapacitet nationellt och där vi också måste finansiera den överkapaciteten. Om man bygger ihop många länder tillsammans behöver man mindre överproduktion totalt sett.
Detta är bra för klimatet, eftersom alla länder inte har den fossilfria elproduktion som vi har utan i stället använder mycket kol i sin elproduktion. Genom att binda samman länder minskar man klimatutsläppen och behovet av att ha nationella överskott. Därigenom kan man, totalt sett, ha ett mindre överskott av elproduktion.
Jag har tidigare i denna debatt frågat hur Mattias Bäckström Johansson har tänkt sig att elproduktionen i Sverige ska finansieras, eftersom Sverigedemokraterna säger nej till de förslag som vi har på mer förnybar el. Jag saknar fortfarande det svaret. Vi tar ansvar för att det ska finnas annan elproduktion när de kärnkraftverk som finns i Sverige i dag läggs ned. Vi bygger ut den förnybara energiproduktionen i elcertifikatssystemet.
Sverigedemokraterna har ingenting som man vill komma med här. De sätter sin tillit till marknaden, som ska bygga dyr kärnkraft som konsumenterna till slut får betala.
Åsa Westlund (S):
Jag tackar Rickard Nordin för frågan. Man kan verkligen tycka att dessa system för kvotplikt, eller bonus-malus-system, borde ha funnits på plats för länge sedan. Jag tror att den regering som Rickard Nordins parti tillhörde två gånger försökte att göra ett system för biodrivmedel som skulle klara EU:s regler, men man misslyckades. Jag är också frustrerad över att det tar lång tid.
Jag hade hoppats att detta system skulle finnas på plats när vi tog över makten, men det gjorde det inte. Nu håller vi på och stångas med dem som vill sätta käppar i hjulet. Vi vet att vi har en utmaning i att övertyga många. Det gäller inte alla inom EU - det finns ju också där personer som vill se mer förnybar energi och klimatsmart tänkande - utan framför allt dem som värnar om statsstödsregler.
Där tycker jag att vi ska göra gemensam sak och se att vi har ett gemensamt arbete framför oss med att övertyga dem som behöver övertygas för att vi ska kunna få ett hållbart system. Jag hoppas att det kan gå fort, men tio år i EU gör mig lite tveksam till detta.
Jag tror dock att varje ansträngning behövs, och jag tycker att vi ska ta den diskussionen i samband med det paket som nu har presenterats från EU-kommissionens sida. Europaparlamentariker, Sveriges regering och Sveriges riksdag bör göra gemensam sak. Jag är övertygad om att Rickard Nordin egentligen håller med om att det är viktigt att vi samarbetar i denna fråga.
Vad gäller transportsektorn är det oroande att utsläppen ökar. Vi jobbar, som sagt, med att få till ett system som klarar EU:s regler på detta område. Det finns ett gemensamt mål i Miljömålsberedningen, vilket du själv nämnde, på 70 procent till 2030. Jag vet inte varför ni i Miljömålsberedningen inte kom fram till ett mål för 2020 - det vet du säkert bättre.
Jag kan tycka att det mål som diskuteras i er motion låter väldigt lågt, om man ska nå fram till 70 procent till 2030.
Åsa Westlund (S):
Det är lätt att dela Rickard Nordins och Centerpartiets frustration. Vi har inte lyckats hittills, och ni lyckades inte heller under de åtta år som ni hade regeringsmakten. Man kan lyckas ibland. Jag minns ett möte i Europaparlamentet där jag och Anders Wijkman från Kristdemokraterna tillsammans lyckades få igenom en viss förståelse för etanolen i Sverige, trots det motstånd som finns.
Det går, om man samtalar och övertygar och försöker att träffa så många som möjligt. Jag är övertygad om att ni, som regering, gjorde det bästa ni kunde. Jag är också övertygad om att den här regeringen gör det bästa den kan, eftersom detta är ett svenskt intresse, för att vi ska kunna använda det gröna guld som vi har i form av skogen. Det är också av intresse för hela världen, för att vi ska kunna få ut bästa möjliga klimatnytta. Jag välkomnar att vi är många som driver på i dessa frågor.
Jag hoppas också att den här frustrationen kan vändas till rätt personer, nämligen till dem som är de faktiska motståndarna: de som finns inom EU-systemet och värnar statsstödsreglerna så mycket att det går ut över klimatet.
Åsa Westlund (S):
Jag vill ställa en fråga till miljöminister Karolina Skog om hormonstörande ämnen. Vad gör regeringen för att de kriterier för hormonstörande ämnen som nu föreslagits inom EU ska utformas på ett sätt som är i enlighet med försiktighetsprincipen? Vi utsätts dagligen för en lång rad olika hormonstörande ämnen. De finns i dammet på golvet, i matförpackningar och i hudkrämer. Enligt den forskning som finns bidrar hormonstörande kemikalier, även i mycket små mängder, till olika hormonrelaterade störningar.
De kan leda till bland annat bröstcancer och prostatacancer och till att barn föds med missbildade könsorgan. Nyare studier visar också på ett samband mellan hormonstörande ämnen och till exempel adhd, diabetes och fetma - sjukdomar som vi vet ökar dramatiskt i samhället. Vad gör regeringen för att få till stånd bra EU-regler för hormonstörande ämnen, i enlighet med försiktighetsprincipen, som kan ge oss ett fullgott skydd mot de här ämnena?
Åsa Westlund (S):
Jag har noterat regeringens arbete och även att man har fått med sig andra länder på att driva den här linjen, som är otroligt viktig för att minska mänskligt lidande men också för att bespara oss stora kostnader framöver. Min fråga är: Finns det fortfarande stöd från andra länder i att gå vidare och få fram ett ytterligare reviderat förslag till hur de här ämnena ska definieras, så att vi kan få en säker lagstiftning på plats?
Åsa Westlund (S):
Min fråga går till arbetsmarknads- och etableringsminister Ylva Johansson. Jag är stolt över att Sverige har tagit och tar ett stort ansvar för att ta emot flyktingar. Icke desto mindre står vi inför en stor utmaning när det gäller att få nyanlända i jobb. Trots att ekonomin går bra, jobben blir fler och arbetslösheten bland unga är rekordlåg vet vi att det kommer att vara tufft för många nyanlända att få sitt första jobb.
Sedan tidigare vet vi att utlandsfödda kvinnor har extra svårt att få jobb och därmed egen försörjning. Det gäller framför allt dem som har kort eller ingen utbildning. I mitt eget län skiljer det ungefär 7 procent mellan utrikes och inrikes födda kvinnor i arbetslöshet. Min fråga är helt enkelt: Vad gör regeringen för att de kvinnor och män som fått uppehållstillstånd nu snabbt ska komma i arbete eller utbildning?
Åsa Westlund (S):
Jag tackar Jens Holm för frågan. Nej, det gör vi inte. Denna lagstiftning kommer äntligen att ge oss en väg framåt för att vidta de förbättrade miljöåtgärder som vi på papperet sagt skulle ha gjorts för länge sedan, till exempel prövningen av dammar som aldrig skett. Vi kommer nu att kunna inrikta oss på där det behövs mest för miljön, och vi kommer att få vattenkraft med modernare miljötillstånd.
Det är en väl avvägd lagstiftning som ger en rimlig väg framåt för såväl miljön som vattenkraftselen. När man lagstiftar i EU utgår man från en generell EU-nivå, och vår vattenkraft är väldigt nationell. Det är få länder som har vattenkraft i den omfattning som vi har, och därför är EU-lagstiftningen inte alltid väl anpassad för vår situation.
Vår möjlighet att göra den rimliga avvägningen mellan behovet av vattenkraftsel och miljönyttor såsom biologisk mångfald är beroende av rätt klassificering utifrån att vattenkraften har påverkat vattnet så som det ser ut. Därför är det högst rimligt att man utnyttjar möjligheten som ges i direktivet att använda denna klassificering.
Åsa Westlund (S):
Det är inte att lägga sig under EU:s lagstiftning, utan det är att följa den svenska lagstiftning som vi nu implementerar. EU ger möjlighet att definiera vatten som kraftigt modifierade, till exempel när det finns mycket vattenkraft som har påverkat vattnet, och den möjligheten ska vi använda oss av.
Det är tänkt att det ska fungera så, även om kraftigt modifierade vatten, i alla fall i den debatt som jag var med om i Europaparlamentet, främst handlade om vatten som var påverkat av farliga ämnen eller andra saker, inte av vattenkraft. Det ingår i EU-lagstiftningen. Sedan kommer avvägningen av vilka miljökrav som ska ställas utifrån klassificeringen av normerna och den verksamhet som ska bedrivas.
Den är såklart jätteviktig och kommer att bli svår, men jag har fullt förtroende för att myndigheterna kommer att klara detta väl. Låt mig avsluta med att säga att jag inte har hört något från Vänsterpartiet i dag om att vi behöver 100 procent förnybart och att vattenkraften är en väldigt viktig del i det. Det har varit mycket fokus på den andra miljönyttan, men vi ser båda miljönyttorna.
Dessutom har vi äntligen kommit igång med den prövning som inte har skett under flera års tid.
Åsa Westlund (S):
Vi har inte olika syn på hur Postnord fungerar i dag. Det fungerar inte tillfredsställande. Jag tror att vi alla är upprörda och oroliga över vad som kommer att hända när handeln ökar inför julen. Kommer paketen att komma fram i tid, och - kanske ännu allvarligare - får alla invånare i Sverige sina räkningar så att de slipper hamna hos kronofogden? Om detta är vi helt överens - det fungerar inte tillfredsställande i dag.
Men det jag efterlyste i mitt inlägg var någon form av självkritik utifrån denna dåliga affär. Jag lyssnade noga, men jag hörde ingen sådan självkritik från Lars Hjälmered. Därför måste jag ta tillfället i akt att fråga Lars Hjälmered och Moderaterna: Vilken omprövning av er politik har ni gjort?
Tycker ni fortfarande att det här var en bra affär, givet utvecklingen för den svenska postverksamheten?
Åsa Westlund (S):
Tack, Lars Hjälmered! Jag hörde ändå någon självkritik i ditt inlägg, och jag tror att det är välkommet för skattebetalarna och medborgarna att höra att det finns dåliga affärer som är gjorda av den förra alliansregeringen. Ändå kan jag inte låta bli att tycka att det är lite konstigt att man talar om Vattenfall och underlåter att nämna den största och värsta skandalen, nämligen köpet av Nuon. Hur många miljarder har den affären nu kostat skattebetalarna - är det 44 miljarder?
Också där får man gärna vara lite självkritisk. Du, Lars Hjälmered, sitter ju i näringsutskottet nu. Jag tycker att ett rimligt besked till de svenska väljarna inför valet 2018 skulle vara att Moderaterna eller Alliansen har gjort upp med utförsäljningspolitiken. Affären med Postnord syftade ju egentligen till att lägga ut företaget på börsen, och ni har gjort många liknande dåliga affärer.
Apoteket är ett exempel - ni sålde ut fyra bolag för 5,9 miljarder, och några år senare var bara ett av dessa bolag värt lika mycket. Moderaterna i Stockholms läns landsting, som jag bor i, har reat ut tillgångar. Vårdcentralen Serafen såldes för 700 000 kronor. Kort tid därefter såldes den för 20 miljoner. Er nuvarande partiledare var delaktig i att sälja ut stora delar av Stockholms verksamhet.
Ni sålde ut för 3,4 miljoner, och sedan sålde man vidare för 81,7 miljoner. Har ni gjort upp med den politiken, eller tänker ni fortsätta sälja ut våra gemensamma verksamheter till underpris på det här sättet? Tänker ni vara mer varsamma med skattebetalarnas pengar? Det är ju faktiskt det detta handlar om. Vi vill ha en väl fungerande postverksamhet i Sverige, men vi vill också ha varsamhet med skattebetalarnas pengar framöver.
Åsa Westlund (S):
Jag vill fråga Maria Malmer Stenergard om flygskatten. Naturvårdsverket menar att svenskarnas flygresors sammanlagda klimatpåverkande utsläpp står för en lika stor klimatpåverkan som hela den svenska personbilstrafiken.
Prognoser pekar på att klimatpåverkan från flyget ensamt inom ett par decennier kommer att vara större än från svenskars alla andra verksamheter tillsammans. Det är alltså hög tid att bromsa denna utveckling. Regeringen har tillsatt en utredning för att öka användningen av biobränslen och jobbar fortsatt aktivt för internationella lösningar.
Min fråga till Maria Malmer Stenergard är följande: Hur går Moderaternas nej till flygskatt ihop med den princip om att förorenaren ska betala som ni i detta betänkande säger att ni står bakom? Vi har skatt på bensin, tågresor och koldioxidutsläpp, men flyget beskattas inte alls.
Åsa Westlund (S):
Tack, Maria Malmer Stenergard, för svaret! Under min tid som Europaparlamentariker jobbade jag stenhårt för att få in flyget i EU:s utsläppshandel. Vi lyckades; 2008 tog vi beslut om att allt flyg som trafikerade från eller till EU skulle ingå i EU:s utsläppshandelssystem. Fortfarande i dag, 2018, ser vi att så inte är fallet.
Bara den trafik som rör sig inom EU ingår, därför att bland andra Maria Malmer Stenergards parti har varit med och skjutit upp det hela så att det internationella flyget fortfarande inte ingår i EU:s utsläppshandelssystem. Jag tycker att det är beklagligt. Jag tycker att det är bra att man vill jobba på internationell nivå. Det vill vi också; vi vill fortsätta det hårda arbete som vi redan ägnar oss åt.
Men efter så här många år av intensivt arbete - och det har faktiskt även din tidigare regering bidragit till - kan vi tyvärr konstatera att det saknas effektiva styrmedel. Min fråga blir: Ser du inte med oro på att det i dag kan vara ekonomiskt attraktivt för människor att ta flyget mellan Stockholm och Göteborg i stället för att ta tåget?
Ser du inte ett problem med att ni inte lever upp till principen om att det är förorenaren som ska betala när det gäller flyget? Varför ska flyget ha denna gräddfil i svensk klimatpolitik?