Anne-Marie Pålsson (M):
Jag har också några synpunkter som rör vad vi gör här i riksdagen och vad vi kanske borde göra i stället. Vad ska vi göra? Ja, om den saken är vi nog inte helt överens. En ledtråd skulle möjligtvis kunna vara att titta på vad grundlagen säger att vi ska göra. Det är att vi ska lagstifta, kontrollera regeringen och besluta om budget. Punkt slut - sedan sägs ingenting mer. Det sägs ingenting om att vi ska besöka valkretsar och liknande.
Lagstifta, kontrollera regeringen och besluta om budget - allt därutöver är någonting som vi själva gör därför att vi vill göra oss valbara en period till och ska kunna fullgöra just de grundläggande funktionerna på ett korrekt sätt. Vad gör vi då? Ja, vi gör förstås det vi ska göra: Vi lagstiftar, vi kontrollerar regeringen och vi beslutar om budget. Men vi gör det kanske inte med den intensitet och på det sätt vi borde göra.
I stället har vi kommit att använda lite väl mycket tid till saker som vi inte borde göra. Just en sådan aktivitet har redan nämnts tidigare i debatten, och det handlar om det enskilda motionsskrivandet. Fru talman! För närvarande ligger de enskilda motionerna på ungefär 4 000 per år.
Det är 4 000 enskilda motioner per år som utskotten ska behandla och som vi sedan i denna kammare ska diskutera och besluta om. Men den sysslan är till stora delar skäligen meningslös.
Även om kammaren skulle vara aldrig så enig i synen på en enskild motion och det skulle vara enhällighet om ett tillkännagivande finns det inga garantier någonstans att regeringen verkligen gör på det vis som riksdagen har sagt. Så är den svenska grundlagen utformad.
De enskilda motionerna tar oerhört mycket tid och kommer också att innebära att vi lägger för lite tid på det vi borde göra, det vill säga ägna oss åt lagstiftningsarbete och kontrollarbete. Jag menar att det vore rimligt om vi styrde om våra aktiviteter i denna kammare till att handla om det som är de grundläggande sakerna. Låt mig då peka på några aktiviteter som får för lite uppmärksamhet och som vi borde ägna oss mer åt.
Det första är EU-frågorna. En stor del av de propositioner som kommer från regeringen i dag och en stor del av lagstiftningsarbetet handlar om att implementera EU-beslut. Men för att vi i Sverige ska vara en ordentlig kraft i EU-arbetet måste riksdagen vara med på ett mycket tidigare stadium än vad som är fallet i dag, och vi måste frigöra tid och kraft från enskilda motioner till att det handlar mycket mer om EU-arbetet.
En annan fråga som är problematisk handlar om motionstiden för regeringens propositioner. Regeringen har alla resurser i världen för att ta fram sina propositioner. Vi har 15 dagar på oss i riksdagen. Det är fullständigt orimligt att läsa propositionerna, förstå dem och kunna formulera några förnuftiga och rimliga kommentarer med anledning av propositionerna.
Särskilt tydligt är detta med budgetpropositionen, som väger åtskilliga kilo och omfattar tiotusentals sidor. Det finns ingen chans att riksdagen kan göra ett ordentligt arbete, utan det blir lite överslätande och fluffigt i största allmänhet. Därför vore det naturligtvis bra om man som regel införde att motionstiden förlängs från 15 dagar till en månad - ett minimum - så att vi verkligen på ett mer seriöst sätt kan göra det vi bör göra.
Detta är några enkla förslag som jag har motionerat om tidigare och som jag tycker att det är tråkigt att riksdagen inte vill bifalla. Fru talman! Det här är en fråga som är oerhört viktig - frågan om riksdagens arbetsformer. Det är bra att vi har en debatt här, men det var bara fyra namn på talarlistan. Jag undrar i mitt stilla sinne: Var är alla övriga av de 349 ledamöterna? Varför deltar man inte i denna debatt?