Torbjörn Björlund (V):
Jag tackar utrikesministern för svaret. Det är nog första gången jag står här och har en interpellationsdebatt med en utrikesminister och är ganska nöjd med svaret, måste jag säga. Det var en annan typ av utrikesminister i den förra regeringen. Då var det lite svårare. Men det är inte så att jag är helt nöjd. Det skulle kanske vara tjänstefel. Jag har några frågor.
Det är ett ganska kortfattat svar inramat av konstateranden som vi egentligen kanske redan känner till. Något som jag definitivt vill komma in på och som jag saknar i svaret är en problematisering av USA:s roll. USA är i dag världens enda supermakt och har ganska stor makt på många sätt. De har en mycket problematisk historia inom Latinamerika och Kuba.
Men i interpellationssvaret är det svårt att se de större sammanhangen och sambanden, svårt att se kopplingen mellan Kubas historia och USA. Blockaden initierades av USA under tidigt 60-tal. Jag har i min interpellation gått igenom historiken: hur Kuba utsatts för blockaden, vad som har hänt och USA:s roll i det hela.
Det är egentligen där jag tycker att kärnan finns. Ska man titta på utvecklingen på Kuba måste man sätta in den i dess kontext. Man har varit påverkad av blockaden och under tryck i ganska många år. Det ursäktar ingenting av dagens brister i demokratin. Man skulle kunna ha ett annat system än en enpartistat. Man måste kunna ha pressfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet, och man ska kunna ha en rättssäker process när det gäller vissa så kallade dissidenter. Det finns ingenting som tar bort det.
Däremot måste man se detta i kontexten av denna påverkan. Vad är det som utvecklar demokrati? Att en hävning av blockaden ger en bättre demokrati är ganska lätt att konstatera. Men vad i övrigt behöver göras för att till exempel inte få en utveckling som i andra länder i Latinamerika, där USA går in och blandar sig i varenda sak? Det hör till kärnan i det här. Hur gör vi utrikespolitiskt, efter att blockaden hävts, för att förhindra att man får en utveckling som ser ut som i andra latinamerikanska länder?
Detta är någonting som har lyfts fram av många länder i Latinamerika. Utvecklingen i egentligen alla länder i Sydamerika har påverkats av den gamla kolonialismen och det jag vill påstå är USA:s imperialism. Hur gör vi för att i det läget våga kritisera USA för det de gör och har gjort? Vi hade en gång i tiden en svensk socialdemokratisk statsminister som vågade gå ut på gatorna och demonstrera mot USA. Sådant skulle jag vilja ha tillbaka.
Jag tycker att dagens utveckling är likadan eller kanske till och med värre i vissa sammanhang, men USA:s roll belyses inte. När jag varit på Kuba har jag sett den här problematiken. Det finns en cementerad bild av vad som är rätt och riktigt. Den har påverkats av den långa blockaden, men också av den situation man har. I en liten historik som jag tagit med mig bekräftas det som utrikesministern påpekar.
Vid den första omröstningen 1992 om att häva blockaden röstade 59 länder för och 3 emot att häva blockaden. År 2014 var det 188 ja och 2 nej. Det påvisar vilken utveckling som skett. Ändå är inte blockaden hävd. Det måste vara någonting som kopplas just till kritik av USA. Att lyfta fram USA:s roll i utvecklingen av Kuba är centralt.
Detta skulle jag gärna ha velat att utrikesministern gjort i svaret. Jag skulle gärna vilja att utrikesministern utvecklade detta mer, utöver de konstateranden som vi fått i interpellationssvaret.