KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jessica Thunander (V):
Jag tackar infrastrukturministern för svaret. Jag vill dock påpeka att min fråga till infrastrukturministern inte handlade om järnvägen och hur mycket pengar regeringen satsar på den. Det är för övrigt alldeles för lite även om det är mycket, speciellt med tanke på den stora underhållsskulden, kapacitetsbristen på många ställen och de framtvingade nedläggningarna av flera regionala banor.
Jag är också fullt medveten om de klimat- och miljömål som regering och riksdag har satt upp - och om hur dåliga vi är på att styra mot dem. Enligt all forskning går det sisådär.
Vi kommer inte att nå målen till 2030 med de styrmedel vi har och de saker vi gör i dag, trots det klimatnödläge vi befinner oss i och trots att vi borde ha ställt om för årtionden sedan och är på tok för långsamma. Snacka går, men det krävs betydligt fler faktiska effektiva åtgärder och mer verkstad.
Min fråga, som jag fortfarande inte tycker att jag har fått svar på, gäller de stora vägprojekt som ligger kvar i infrastrukturplanen sedan gammalt, trots att de direkt motverkar miljö- och klimatmålen. I rapporten Miljömål i transportplaneringen visar forskare på allvarliga brister i nuvarande planering och processer. Det finns ett betydande glapp mellan mål och utfall i infrastrukturplaneringen.
I rapporten föreslås att Trafikverket i sin planering tydligare bör ta utgångspunkt i klimatmålet för transportsektorn och aktivt styra investeringar mot åtgärder som bidrar till en omställning av transportsystemet på både kort och lång sikt. Man får ju den efterfrågan som man bygger för. Det är ingen hemlighet att vi behöver minska vägtrafiken för att klara klimatmålen till 2030.
Infrastrukturplaneringen har mycket långa ledtider. Det gör att en stor andel av de investeringar som ligger i dagens planer beslutades långt innan dagens klimatmål antogs. Ska vi ta klimatmålet på allvar blir det tydligt att fokus för infrastrukturplaneringen behöver förändras.
I rapporten föreslås att regeringen ger Trafikverket i uppdrag att utveckla metodik och samverkansformer där man i samråd med regioner och kommuner kan identifiera tidigare beslutade objekt som inte uppfyller dagens krav.
Man behöver utveckla modeller för att göra det möjligt att riva upp och ompröva gamla beslut om objekt som går emot klimat- och miljömålen och ersätta dem med projekt för att ställa om transportsektorn. Detta måste självklart göras med respekt för kommuner och regioner och utan att rasera tilliten mellan parterna.
Med anledning av detta vill jag fråga infrastrukturminister Tomas Eneroth: Avser ministern att ta initiativ i enlighet med rapportens förslag för att riva upp och ompröva infrastrukturobjekt som inte är förenliga med våra klimat- och miljömål?
Jessica Thunander (V):
Jag tackar för svaret, infrastrukturministern! Nu måste jag vara mycket tydlig. Min fråga handlar inte om underhåll av vägar. Jag bor själv på landsbygden, och underhållet är jätteeftersatt och mycket viktigt. Jag håller med om att det finns ställen i landet där man måste använda sig av bil.
Det kommer att vara så även i fortsättningen oavsett hur mycket vi bygger ut järnvägstrafiken och även kollektivtrafiken. Det kommer att finnas ställen där vägarna måste rustas upp. Jag är fullt medveten om det.
Det handlar om stora vägtrafikprojekt, inte sällan i storstadsregioner där kollektivtrafik är ett verkligt alternativ. Det går direkt emot miljö- och klimatmålen, och det finns andra alternativ för att transportera sig. Det är viktigt att hålla isär dessa frågor, det vill säga nybyggnation eller underhåll av vägar där de verkligen behövs.
Infrastrukturministern tar också upp biodrivmedel och omställning till el. Det är också mycket viktiga frågor. De kommer inte att räcka om vägtrafiken fortsätter att öka så som i dag. 89 procent av råvarorna till biodrivmedlen i Sverige i dag kommer från utlandet. Mycket av dem produceras inte på ett hållbart sätt utan de drabbar andra befolkningar.
Även om vi ökar produktionen av biodrivmedel i Sverige är biobränslepotentialen begränsad. Vi kan inte öka hur mycket som helst. Vi ska också komma ihåg att flyget och sjöfarten är intresserade av biodrivmedel, och vi måste fundera över var de biodrivmedel vi kan få fram används bäst. Var är de viktigast?
Hur får vi en bättre transporteffektivitet? Trafikverket tillsammans med fem andra myndigheter tog fram en rapport om hur vi ska nå klimatmålen och hur vi ska använda energi. Där var elektrifiering och biodrivmedel två delar, men den tredje delen var transporteffektivitet. Detta syns inte alls i inriktningsrapporten från Trafikverket till nationell plan.
Jag hoppas verkligen att vi når målen till 2030 och sedan blir helt fossilfria till 2045. Jag önskar att det är så. Det kan vi, men då måste vi steppa upp. Det är nio år kvar. Vi kan inte vänta med att sätta igång, utan det krävs ganska ingripande och stora åtgärder för att vi ska lyckas.
Jag förstår också att det finns olika behov och mål att väga mot varandra, men klimatförändringen är helt livsavgörande. Människor lider och dör varje dag i klimatrelaterade katastrofer. Det är bränder, stormar, orkaner, översvämningar och så vidare.
Det blir även mindre mängd jordbruksproduktion och så vidare. Transporteffektiviteten måste bli bättre, och vi måste ha som mål att inte öka vägtrafiken - även om den fortfarande kommer att behövas.
Jag ställer fortfarande frågan: Är infrastrukturministern villig att ge Trafikverket i uppdrag att se över beslutade projekt med klimat- och miljömålen för ögonen?
Jessica Thunander (V):
Jag håller helt med om detta att vi har byggt utifrån män och mäns bilar. Det är ju faktiskt sant. Vi har i årtionden byggt vår infrastruktur kring bilen och haft bilen som norm. Men det betyder att det går att bygga på annat sätt, utifrån andra normer och andra målsättningar. Det måste vi också göra.
Men det blir problematiskt när så många stora vägprojekt - nu pratar jag nya vägar - som ökar vägtrafiken fortfarande ligger kvar i planen. I förra planen är två tredjedelar av projekten sådana som har följt med från tidigare planer.
Jag tycker att det behövs ett omtag, där man tittar på gamla projekt och tar med de klimat- och miljömål som inte fanns när man beslutade om dem.
Det är också problematiskt att Trafikverket exempelvis inte verkar se infrastrukturen som något som är viktigt i klimatomställningen, att döma av inriktningsplanen och hur Trafikverket pratar.
Det handlar om att regeringen behöver bli mycket tydligare i sina direktiv så att Trafikverket verkligen ser sin roll i omställningen och ser att också infrastrukturen måste ställas om och göras om eftersom det är den som påverkar hur mycket trafik det är i olika trafikslag.
Det är bra att vi är överens om hur viktigt det här är, för klimatförändringen är här nu och det är bråttom.
Jessica Thunander (V):
Min fråga går till infrastrukturminister Tomas Eneroth. Sedan fordonsbesiktningen avreglerades har antalet besiktningsstationer ökat i tätbefolkade delar av landet. Men det finns områden i Sverige där tillgängligheten har blivit väldigt liten. Till exempel har Bilprovningen stängt sin station i Tärnaby, och där finns inga andra alternativ. De hänvisar till Storuman.
Däremellan är det 13 mil enkel väg, och resan tar cirka tre och en halv timme tur och retur. Andra får en ännu längre resa. Det går åt minst en halv arbetsdag och mycket drivmedel för att genomföra den lagstadgade bilbesiktningen, som ska finnas tillgänglig för alla inom rimligt avstånd och inte minst i en del av landet där bilen är ett nödvändigt transportmedel.
Hur avser regeringen att se till att alla Sveriges bilägare har rimligt avstånd till en bilbesiktningsstation?
Jessica Thunander (V):
Min fråga går till Tomas Eneroth. Taxibranschen har drabbats nästan lika hårt som flyget av coronakrisen och har tappat 80 procent av sin omsättning. Taxi är en bransch med små marginaler och hög överetablering i storstäderna. Stöden - utom specialstöden till flygbranschen - är utformade för helt andra verksamheter såsom industri och annan produktion med höga fasta kostnader och högre marginaler, vilket taxibranschen inte har.
Dessutom fungerar kontrollerna av stöden för taxi väldigt dåligt, vilket ger stort utrymme för fusk. Vi är mycket oroliga för att de seriösa och ärliga företagen kommer att slås ut till förmån för de oseriösa och oärliga. Jag undrar om regeringen planerar ett nytt stöd utformat för taxibranschen och andra branscher där stöden inte fungerar som de ska i dag.
Jessica Thunander (V):
Tack, Tomas Eneroth, för det svaret! Det gläder mig att ni inte utesluter att hitta sätt att hjälpa taxinäringen. Jag upprepar att stöden enligt taxibranschen själv ofta inte fungerar ultimat för just taxi eftersom branschen inte fungerar som till exempel fysisk produktion eller industriproduktion. Seriös verksamhet riskerar verkligen att slås ut, och oseriös blir kvar.
Jag undrar: När skulle ett sådant förslag till stöd kunna tänkas komma?
Jessica Thunander (V):
Min fråga går till Eva Nordmark. I flera årtionden har tågpersonalens utsatthet för hot och våld ombord och i stationsområden eskalerat. Under pandemin har situationen förvärrats betydligt. Det handlar om ren misshandel och hot. Personal blir spottad på, blir sprejad med okända vätskor i ansiktet, får föremål kastade på sig och så vidare. Brotten begås både ombord och i stationsområdena.
Sällan går fallen vidare till åtal. Utredningarna läggs ned. Det är under all kritik att anställda i Sverige tvingas gå till jobbet rädda och oroliga för vad som ska hända under deras arbetspass. Ensambemanningen är mycket utbredd. De anställda arbetar ofta ensamma ombord på ett fordon som går i minst 150 och där man inte har någonstans att ta vägen om något händer.
Jag vill fråga Eva Nordmark: Vilka åtgärder vidtar regeringen för att hejda utvecklingen och se till att de anställda ombord på tågen är trygga och inte behöver arbeta ensamma?
Jessica Thunander (V):
Min fråga går till Anders Ygeman. PTS har i dagarna släppt en rapport som innebär att Sverige sannolikt inte heller fortsättningsvis når sina mål gällande bredbandsutbyggnad. Bredbandsutbyggnaden har avstannat när den har nått platser där den så kallade marknaden egentligen inte är intresserad. Samtidigt får vi höra om företag, inklusive Telia, som bryter avtal om utbyggnad eller drar ut på genomförandet orimligt länge.
På många ställen klipps kopparnätet innan alternativ finns, vilket lämnar människor utan kommunikationsmöjligheter, inte minst när även mobiltäckning saknas. Jag vill fråga digitaliseringsministern hur regeringen avser att se till att alla invånare i Sverige får tillgång till internet och telefoni inom rimlig tid, när det verkar som att det inte är tillräckligt att anslå mer medel.
Jessica Thunander (V):
SJ har bytt personalplaneringssystem utan att det nya systemet var färdigtestat och utan att man visste om det skulle fungera, detta trots varningar. Det har inneburit stora förseningar, inställda tåg, osäkerhet och strul för resenärer men framför allt ett helt ohållbart arbetsliv för de anställda, som inte får sina scheman i tid och som får turer som inte stämmer med deras kompetens samt extrema arbetstider.
De går sönder, och sjukskrivningarna skenar, inte bara på grund av corona utan på grund av utmattning. Det är inte första gången personalen drabbas hårt. Regeringen hänvisar till att SJ är ett aktiebolag, men jag anser att staten som ägare har ett grundläggande ansvar för verksamheten. Nu undrar jag: Vilka åtgärder planerar regeringen att vidta för att SJ-personalen ska garanteras en dräglig arbetssituation?
Jessica Thunander (V):
Jag vill bara få ett förtydligande. Anser regeringen alltså att man som ägare av ett aktiebolag inte har ansvar för personalens situation? Detta är en situation som det varnades för. Hur informerad är regeringen om sådana förändringar? Och tror ni att avkastningskravet kan påverka hur man hanterar sin personal på SJ?
Jessica Thunander (V):
Min fråga går till Tomas Eneroth. Det talas mycket om lika konkurrensvillkor i olika sammanhang, inklusive transporter. SJ AB lyder under samma lagar som alla andra aktiebolag och bolag ägda av andra stater, men ändå har EU beslutat att SJ till skillnad från konkurrenterna måste köpa sina fordon genom offentlig upphandling.
Det betyder att det både tar flera år längre tid och blir betydligt dyrare för SJ när man ska köpa nya fordon, medan konkurrenterna kan uppgradera och modernisera sin fordonspark betydligt snabbare och billigare. Därmed får de konkurrensfördelar. Det här är inte lika konkurrensvillkor. Jag undrar vad regeringen gör för att omgående rätta till det här.
Jessica Thunander (V):
Min fråga går till statsrådet Farmanbar. Andelen elbilar i Sverige ökar, vilket är helt nödvändigt med tanke på den klimatomställning som vi måste göra. Men ett hinder för många att skaffa elbil är oron över att inte kunna hitta någonstans att ladda bilen på längre resor. Regeringen har satsat på utbyggnad av laddinfrastruktur.
Men i slutet av året kommer det, enligt en granskning som SVT har gjort, att gå 20 elbilar per publikt ladduttag. För fem år sedan var det 6 bilar. Risken att hamna i lång laddkö på resan har alltså ökat betydligt. Uppenbarligen räcker inte regeringens satsningar. Och utbyggnaden går fortfarande för långsamt. Vad gör regeringen för att öka takten i utbyggnaden av laddinfrastruktur?
Vi kan se att de resurser som tillsätts inte räcker för att hålla takten.
Denis Begic (S):
Tack, Jens Holm, för din fråga! Jag tror att vi behöver titta på alla slags transporter vi har. Vi satsar otroligt mycket pengar på att vi ska ha bra stambanor. Vi ska se till att på de sträckor där tågen kan konkurrera ska de också konkurrera med flyget. På det sättet kanske flyget till och med minskar.
Jag har som tidigare nämnts stor respekt för det som flygbranschen just nu gör och försöker göra genom att minska sina utsläpp samt för den teknik som är på väg in. Jag vill inte heller föregripa vad som kommer att hända när Arlandarådet kommer fram till exakt vad det är vi skulle kunna göra.
En av de saker man diskuterar är att lägga ned Bromma och bygga ut Arlanda för att möta det behov som finns. Låt oss inte föregripa allt på en gång. Låt oss se vad Arlandarådet har att säga till oss och se om vi genom de satsningar som vi gör på kollektivtrafiken och tågresandet lyckas minska flygresandet åtminstone på korta sträckor och långsträckor i Sverige.
Vi ser redan resultat från till exempel Frankrike där man lägger ned linjer för att man har byggt ut tågresandet. Det är det vi vill åstadkomma.
Denis Begic (S):
Jag vill återigen säga att det finns flera olika saker som man behöver göra. Anders Åkesson har nämnt vår punkt 32 i januariavtalet. Det talas om fördubbling av resandet. Det gäller att titta på vad vi i Sverige kan göra för att minska klimatpåverkan. Jag tror inte att lösningen är att vi inte har Arlanda och att alla åker tåg till Köpenhamn och flyger därifrån. Miljöpåverkan ser inga gränser.
Miljön kommer att påverkas även om människorna flyger från Köpenhamn i stället för från Arlanda. Däremot har vi på Arlanda kontroll över vilka inflygningar som görs och vilket bränsle som blandas in. Det har vi inte i Danmark. Vi är inte en dansk regering. Därför är det viktigt vilka typer av transporter vi har. Jag vill också svara på en fråga som Jens Holm ställde i sitt anförande. Det är frågan om ICAO.
Jag vet att regeringen redan nu har börjat påverkanskampanjen för att införa bränsleskatt. Det första steget är förstås EU för att påverka de länder som finns i EU. Därför nämner jag konkurrensen. Det är viktigt att Sverige gör det för att sedan till hösten försöka påverka resten av världen och börja införa det.
Det är när vi inför skatt på drivmedel i flyget som vi kommer att se den verkliga minskningen av miljöpåverkan från flygbranschen.
Denis Begic (S):
Tack, Magnus Jacobsson, KD, för frågan! Först och främst handlar det, som jag nämnde, om att det redan finns lagar som säkerställer att dessa barn blir sedda, om man ska uttrycka sig så. Det som också är viktigt att komma ihåg är att det är minimikrav som vi just nu ställer.
Det kanske blir mer administration med det förslag som ni har i er reservation. Tekniken är i dag mycket snabbt på väg framåt. Jag nämnde att det ska vara teknikneutralt, vilket också regeringen har nämnt. Det betyder att tekniken kanske kommer att utvecklas rätt så snabbt för att dessa saker ska kunna göras.
Det är också viktigt att komma ihåg att remissinstanserna, bland andra Örebro universitet, inte undantar högre utbildningar från detta. Att göra undantag skulle hämma eleverna i att prestera bättre. När vi implementerar denna lag är det viktigt för oss att fundera på vad som är nästa steg och hur vi ska komma vidare.
Jag har läst de remissvar som har kommit, bland annat från Skolverket och andra, som anser att detta är bra undantag så länge.
Denis Begic (S):
Det är just väsentliga administrativa funktioner, som Magnus Jacobsson nämnde tidigare, som skolväsendet har åsikter om. Jag tror att utvecklingen så småningom kommer att gå mer åt det hållet. Men just nu tycker jag att det är viktigt att vi implementerar detta. Vi har lagar som ser till att barn som har funktionsvariationer får individuella prövningar.
Det är det vi ska använda så länge. Därför yrkar jag fortfarande bifall till förslaget i betänkandet.
Denis Begic (S):
Tack, Jimmy Ståhl, för frågan och engagemanget! Låt mig börja med den första frågan om kopparnät. Jag har varit lokalpolitiker och vet att när Telia skulle plocka bort kopparnätet fanns det alltid en bra diskussion med kommuner och regioner om hur man skulle lösa problemet.
Ibland har Telia till och med förlängt tiden för att man i kommunerna skulle hinna bygga nytt. Som exempel kan jag nämna Hällefors i Örebro som faktiskt är bäst i landet på att bygga bredband. Det är tack vare att man har suttit ned och pratat om detta. Vad gäller den andra frågan tycker jag absolut att den är viktig. I alla de frågor vi har tycker jag att vi behöver fundera mycket längre än vad vi tänker just nu.
Det är viktigt att ta hand om narkotika när den förekommer, men vi får inte glömma integriteten för våra medborgare. Alla ska inte kunna få veta vilken medicin jag beställer om jag har rätt att beställa den eller vilka tidningar jag prenumererar på, herr talman. Jag tycker att frågan är viktig, men jag tror att vi behöver titta närmare på hur lagen ska utformas.
Jag hoppas att vi kan utforma den så att den faktiskt ger effekt och att de olagliga delarna i posthanteringen försvinner. Det kan finnas möjlighet att göra detta.
Denis Begic (S):
Återigen vill jag säga att jag tycker att vi måste fundera riktigt ordentligt när det gäller de här försändelserna. Vem ska ha misstankar? Hur ska det se ut? Vem ska ha rätt att titta? Vem ska ha rätt att öppna? Integriteten för våra medborgare är en otroligt viktig fråga. När det gäller utbyggnad av bredband tror jag att vi är överens om att det behövs mer. Det sa jag också i mitt huvudanförande.
Redan i år har regeringen lagt 1 miljard på att bygga ut bredband i glesbygden. Vi hoppas att det ska räcka för att nå målen - kanske inte 2020, men åtminstone 2021. Men den viktiga frågan - det har jag också sagt i mitt huvudanförande - är att staten behöver ta kontroll. Med den breda uppgörelse som vi har nu känns det som att vi kommer att klara av det.
Denis Begic (S):
Jag tackar Anders Hansson för engagemanget. Jag har fört samma diskussion med Bredbandsföreningen och Stadsnätsföreningen. Vi har diskuterat de här frågorna. Om du lyssnade på mitt anförande, Anders Hansson, hörde du att det kanske är dags att marknaden slutar och att staten tar över - just på grund av de saker som du nämner. Det har kommit till min kännedom att det kan sluta vid kommungränsen därför att det är en annan kommun.
Det har också kommit till min kännedom att stadsnäten i två kommuner ibland avsett att gå in för att ta ett område gemensamt. Sedan har marknaden kommit in och sagt "det ska vi göra", och så har stadsnäten fått flytta på sig. Därefter har det tagit tre, fyra, fem år innan marknaden verkligen gjort det. Vi behöver ta den här frågan på allvar. Därför sa jag i mitt huvudanförande att det nu är viktigt att staten kliver in på de svåra områdena. Det är där vi är nu.
Jag hoppas att det är svar på din fråga, Anders Hansson.
Denis Begic (S):
Tack, Anders Hansson! Jag tror att vi förstår varandra men kanske ändå missförstår varandra lite grann. Jag pratar också om detta. Den nya infrastrukturmyndigheten kommer att ta hand om det här, och den nya ministern Anders Ygeman kommer att ta hand om de här frågorna. Jag har fortfarande stor tilltro till den överenskommelse vi har ingått, det så kallade januariavtalet, där vi säger att det finns frågor som vi behöver fundera på.
Jag är ny i riksdagen och har ansvar för de här frågorna. Det finns saker som har kommit till min kännedom nu men som jag inte tänkt på förut. Detta är ett exempel. Jag vet att det finns stadsnät som har löst frågan genom att bilda bolag mellan två eller tre kommuner. På så sätt har man kunnat göra de här sakerna gemensamt och gå över kommungränserna.
Jag vet att det till och med har förekommit att man struntat i det här och sagt: Ni får bygga på vår sida, men det får inte vara ett låst nät, utan någon annan får köra i själva tråden. Det finns alltså möjligheter att göra detta. Det kan absolut vara så att lagen behöver ses över.
Tillsammans med den nya infrastrukturmyndigheten och den nya ministern ska vi se vad vi kan göra för att underlätta. Nu behöver vi kanske lite mer av pragmatiskt tänkande och lite mer funderingar kring hur vi når de mål som vi har satt. Dessa enkla saker ska inte sätta käppar i hjulet för det.
Denis Begic (S):
Min fråga går till infrastrukturminister Tomas Eneroth. Först vill jag gratulera till det förnyade förtroendet. Förra regeringen gjorde väldigt mycket för att få ordning och reda på våra svenska vägar. Jag har varit uppvaktad av både åkerinäringen och facken, många gånger för att diskutera hur Sverige ska göra för att man ska få sjystare villkor.
Jag har själv hört och sett hur illa det har varit för de människor som har kört lastbilar på svenska vägar, ofta från länder i östra Europa. Det har inte bara handlat om att få lika konkurrensvillkor, utan det har handlat om att dessa människor ska få bättre sociala villkor. Nu har vi en EU-uppgörelse på plats.
Då blir min fråga till statsrådet: Hur ser du på den uppgörelse som har träffats i EU, och hur ska lagen efterföljas och kontrolleras?
Denis Begic (S):
Min fråga går till EU-minister Hans Dahlgren. I skuggan av brexit finns det faktiskt länder som knackar på och gärna vill vara med i den europeiska gemenskapen. Jag tänker på länder som Nordmakedonien, Montenegro och Bosnien och Hercegovina, som vill vara en del av den EU-gemenskap som finns. Många unga människor i de länderna väljer i dag att söka sig en bättre framtid, bland annat i EU:s länder.
Jag läste en artikel i går där det stod att det från Bosnien har flyttat 150 000 unga och välutbildade människor till EU-länder, och de löser en del av de problem som vi i bland annat Sverige har med företag och institutioner som behöver arbetskraft. Därför blir min fråga: Hur ser statsrådet på möjligheten att underlätta för de här länderna att vara en del av den europeiska gemenskapen?
Denis Begic (S):
Min fråga går till statsrådet Anders Ygeman. Vi är stolta över den bredbandsutbyggnad vi har gjort och den fiber som har dragits runt om i Sverige. Dock är vi kanske inte riktigt nöjda, för detta är ett viktigt steg i rätt riktning för Sverige. Framför allt handlar det om att det ser väldigt olika ut i stad och land. I mitt eget län, Örebro län, ser det till exempel väldigt olika ut i Lindesberg och Örebro.
Man säger att det är marknaden som ska leverera bredbandet. Hur ser statsrådet på att marknaden inte levererar på alla ställen? Vad kan vi göra för att se till att marknaden gör det?