KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Ja, den här diskussionen kommer säkert att fortsätta länge. Det är en del av vardagen för många. Det här med hat och hot mot förtroendevalda vet nog vi socialdemokrater mer om än de allra flesta. Två av våra främsta företrädare har trots allt blivit dödade. Ett av mina tidigaste politiska minnen är begravningen av Olof Palme.
Jag minns också mycket väl de hatkampanjer som pågick mot honom från den yttersta högern under hela 80-talet fram till mordet. Jag satt i regeringen 2003 när Anna Lindh blev dödad. Jag minns mycket väl kvällen och natten mellan den 10 och 11 september 2003.
I Norge dödade en norsk nazist 69 barn och ungdomar i det uttalade syftet att utplåna en hel generation unga socialdemokrater. Det är det värsta terrordådet i Norden under efterkrigstiden. I Storbritannien höggs Jo Cox, en ung, kvinnlig labourpolitiker, ihjäl av en engelsk högerextremist 2016.
Vi vet alltså en del om vad hot och hat kan leda till när det riktas mot förtroendevalda. Det finns också många exempel på kommunpolitiker, till och med kommunstyrelseordförande, som har valt att sluta.
De kan inte vara kvar eftersom det högerextrema hatet och hotet, till och med mot deras barn, har varit så starkt. Jag påstår faktiskt att det är därifrån det i allmänhet kommer, från dessa högerextrema krafter. Det tycker jag att vi ska vara tydliga med.
Den lagstiftning vi har nu grundar sig på uppfattningen att när man ger sig på en person på grund av dess förtroendeuppdrag ger man sig på inte bara personen i sig, utan man ger sig på hela det demokratiska systemet. Syftet är att skrämma, så att personen inte ska våga vara politiskt aktiv och inte våga yttra sig i det offentliga samtalet. Därför ska statsmakterna se särskilt strängt på den typen av hot, hat och våld.
Det är grunden för den straffskärpning som vi genomförde för ett år sedan. Den gäller när någon ger sig på en förtroendevald men också på en förtroendevalds närstående. Då ska den straffskärpningsgrunden kunna användas. I interpellationssvaret sa jag att vi också har förstärkt med ytterligare polisiära insatser, med särskilda demokrati- och hatbrottsgrupper inom polisen i Stockholm, Göteborg och Malmö.
Men den kompetensen har byggts upp också i andra delar av landet. Thomas Morell tar upp sociala medier. Jag är väl medveten om de drev och hatkampanjer som kan piskas upp där. Jag påstår att detta i huvudsak är organiserat av den yttersta högern.
Jag måste få säga till Thomas Morell att jag ju vet att Sverigedemokraterna ibland är en del av problemet här, inte en del av lösningen. Det hela är mycket enkelt: Det tar bara fem minuter att gå in på Twitter för att se vilka som drar igång de hat- och hotkampanjer som syns där praktiskt taget dygnet runt och alltid.
Om Thomas Morell är orolig över hat och hot mot förtroendevalda tycker jag att han borde gå till sitt eget parti och hjälpa till med att försöka städa upp allt det som Sverigedemokraterna driver fram på sociala medier. Jag påstår att mycket av detta kommer därifrån. Hjälp till med det!
Morgan Johansson (S):
Jag påstår att det må vara så att Breivik agerade ensam, men han var inte ensam i så måtto att han inte hade blivit understödd, inspirerad och underhållen av en ideologisk offensiv under många år dessförinnan. Man ser på en del av dessa gärningsmän att de är en del av en helhet.
Samma sak gäller för Anton Lundin Pettersson, den person som beväpnade sig med ett svärd i Trollhättan och som gick in på en skola för att döda så många invandrare som han kunde komma åt. Detsamma gäller för Peter Mangs, gärningsmannen i Malmö. Han gick runt på gatorna i Malmö för att skjuta så många invandrare som möjligt.
Det är klart att de på ett sätt var ensamagerande, men de radikaliserades av det slags hat- och hotkampanjer som förekommer dagligen och dygnet runt på sociala medier. Det är detta jag vill att Thomas Morell ska ta ett visst ansvar för. Jag är inte född i går - jag är trots allt 50 år - utan jag kan se när sådant är organiserat. Jag ser hur personerna bakom de anonyma kontona på Twitter agerar.
Anonyma konton kan i vartannat tweet vara hat mot invandrare, muslimer eller politiker som jag själv. Ofta är de också sexistiska om de går på kvinnliga förtroendevalda. Det kan vara mycket grovt. Det här gäller varannan tweet. Varannan tweet stöder också Sverigedemokraterna. De visar sitt stöd för sverigedemokratiska politiker, nyheter och utspel.
Jag är som sagt inte född i går, utan jag ser när sådant är organiserat. Om Thomas Morell vill vara en del av lösning vill jag återigen säga att han borde vända sig till sitt parti. Det är möjligt att han inte känner till vad de håller på med och att han tror att det är något spontant som folk försöker uppnå. Men jag påstår att det inte kan se ut så här om det inte i grunden är organiserat.
Om man går in på Twitter nu känns det ibland som att sänka sig ned i en kloak av gift, hat och sörja, så som det ser ut. Det är ingen tillfällighet att det ser ut så här. Det är inget spontant som bara uppstår, utan det är organiserat.
Om Thomas Morell vill vara en del av lösningen - det tror jag ärligt talat att han vill, för han ger alla signaler om det - tycker jag att han ska gå till sitt eget parti och se till att man upphör med alla sådana aktiviteter och sådan organisering. Det är lite tidigt att utvärdera lagstiftningen som sådan. Den har varit i kraft under endast ett år. Men vi kommer naturligtvis att behöva göra detta.
Jag tycker ändå att det är en viktig markering att ha en sådan straffskärpningsgrund. Det signalerar just att om man ger sig på förtroendevalda ger man sig också på hela systemet. Det måste stävjas. Jag tror dock att vi behöver göra mer, inte bara straffrättsligt eller polisiärt utan framför allt också för att kunna förebygga sådant hat och hot. Om det här fortsätter på sociala medier riskerar vi att få fler våldsdåd av den typ vi på senare år tyvärr har sett.
Morgan Johansson (S):
Jag tackar för en bra diskussion. Vi har alla ett ansvar för att se till att så mycket vi kan göra bekämpa den här typen av hot, hat och drev mot enskilda politiker. Thomas Morell har rätt i att en del av det här ligger längre tillbaka i tiden, men det gäller inte Anton Lundin Pettersson och våldsdådet i Trollhättan.
Det skedde för bara några år sedan, och där var bakgrunden bland annat just en radikalisering på nätet. Peter Mangs hade en annan typ av bakgrund, men det var också fråga om en radikalisering. Ännu längre tillbaka i tiden, i början av 90-talet, gick Lasermannen, John Ausonius, runt och sköt invandrare i Stockholm.
Det var också hatbrott. Jag vill återkomma till att sociala medier har förgiftats de senaste åren, framför allt från högerextremt håll. Detta är mycket påtagligt. Jag påstår att det är därifrån hotet kommer. Jag påstår också att det inte kan vara en tillfällighet att samma konton som underbygger Sverigedemokraterna också ägnar sig åt den typen av hat och hot.
Kan Thomas Morell göra någonting åt det är jag den förste att tacka, för det tycker jag verkligen skulle behövas. Hur vi uppträder mot varandra och hur vi diskuterar färgar naturligtvis också av sig på resten av samhället och samhällsdebatten. Därför måste vi ta ansvar även för det. Jag önskar Thomas Morell en god jul och ett gott nytt år.
Vi hoppas som sagt att nästa år blir bättre än det här året har varit, och vi kommer att ses i fler debatter framöver.
Morgan Johansson (S):
Jag förstår att både Boriana Åberg och Niklas Wykman gärna vill skarva hur mycket som helst i debatten. Men det finns trots allt en gräns för hur man gör det. Boriana Åberg säger att vi inte skiljer mellan en jägare som har ett extravapen i bagaget och en gängkriminell. Detta är rent fel. Det vi har skärpt straffet för är grovt vapenbrott. Vi häktar inte jägare som har ett extravapen i sin bagagelucka.
Så är inte lagstiftningen utformad; det har den aldrig varit. Så stå inte i riksdagens kammare och påstå något sådant! Det kan faktiskt finnas människor som tror på det. Detsamma gäller Niklas Wykman. Jag har aldrig påstått att skatteintäkterna minskade under er period. Det är bara att gå tillbaka i protokollet och titta vad jag verkligen sa. Jag säger att underskottet ökade under er period, och det är sant. Ni gick 2006 in i mandatperioden med ett överskott som vi hade arbetat upp.
Göran Persson hade sanerat statsfinanserna, och vi lämnade över ett överskott på 68 miljarder till er. Ni gjorde slut på de pengarna blixtsnabbt genom att göra skattesänkningar. Ni gjorde slut på dem i en sådan omfattning att ni sedan inte kunde finansiera väsentliga offentliga investeringar, bland annat polisutbildningen. Det var alltså underskotten som ökade under er tid, på ett sådant sätt att ni inte klarade av den grunduppgiften.
Sedan kan vi naturligtvis ha en ideologisk diskussion kring vad det egentligen är som driver fram kriminalitet. Jag är väl medveten om att svaren på de frågorna är komplexa. Det kan handla om många olika orsaker. Men jag är ändå övertygad om att om man inte klarar av att föra en politik som ger alla ungdomar framtidstro, arbetsmarknadsmöjligheter och bra utbildning ökar risken för att en del av dem rekryteras till kriminella gäng.
Jag menar att det är mer eller mindre en självklarhet att det förhåller sig på det sättet. Generell välfärdspolitik, det vill säga en politik där vi håller ihop samhället och ser till att alla ungdomar har bra möjligheter att utvecklas, är enligt min uppfattning också den bästa brottsförebyggande åtgärden. Men jag förstår att Moderaterna inte vill köpa detta över huvud taget. Ni har ju nämligen helt motsatt utgångspunkt.
Så fort ni får tillfälle att regera gör ni precis tvärtom. Ni sänker skatterna, framför allt för dem som har de högsta inkomsterna, så att de kan dra iväg. Klassklyftorna ökade som sagt snabbast i hela OECD-området under er period. Sedan trycker ni ned de sämst ställda. Ni skär ned på a-kassan och andra typer av ersättningar. När det sedan visar sig att ni inte klarar den ekonomiska politiken bryr ni er inte om det.
Under er tid ökade också socialbidragstagandet kraftigt. Under våra år, efter det att vi tillträdde 2014, minskade arbetslösheten år för år, framför allt ungdomsarbetslösheten, och vi såg en utveckling där klyftorna faktiskt minskade. Nu är vi mitt i en coronakris, och situationen ser därför annorlunda ut.
Men jag är övertygad om att en politik som syftar till att fortsätta hålla ihop Sverige och använda de pengar vi nu har arbetat upp just för att stärka jämlikheten och minska klassklyftorna samtidigt också är den bästa brottsförebyggande politiken.
Morgan Johansson (S):
När det först gäller frågan om skatteintäkterna är det så att lönesumman ökar för varje år eftersom lönerna ökar. Detta innebär att vi totalt sett har en trendmässig ökning av skatteintäkterna, oavsett vad man gör. Problemet uppstår om behoven ökar snabbare än skatteintäkterna - det är då vi får ett underskott. Det var precis detta som inträffade för Moderaterna, till följd av era skattesänkningar: Ni klarade inte av att fylla de behov som fanns. I stället fortsatte ni att låna pengar till skattesänkningar.
Det var detta ni gjorde under hela er sista mandatperiod: Ni lånade er fram. När det gäller fördelningsprofilen är jag den första att säga att om jag hade fått bestämma skulle vi naturligtvis aldrig ha avskaffat värnskatten. Nu gjorde vi upp med andra partier om detta. Den budget som nu ligger framför oss har en väldigt fin fördelningsprofil.
Mest ekonomiska förstärkningar kommer till låg- och medelinkomsttagare, och det är en följd både av skattesänkningar till låg- och medelinkomsttagare och av förstärkningar av transfereringssystemen. Vi har exempelvis förbättrat a-kassan på ett mycket påtagligt sätt, vilket har enorm betydelse för den som riskerar att bli arbetslös. Likadant har vi förbättrat underhållsstödet.
Inte minst vill jag också nämna pensionstillskottet. Vi höjer pensionerna för de pensionärer som har det sämst ställt. Om Niklas Wykman vill få en lektion i hur man utformar en fördelningspolitiskt bra ekonomisk politik tycker jag att han ska studera de fördelningsanalyser som nu görs av den budget som vi precis har lagt på riksdagens bord. Sedan är jag som sagt övertygad om att om klyftorna växer ökar också risken för kriminalitet.
Därför kommer det alltid att vara en socialdemokrats viktigaste uppgift att slåss för ökad jämlikhet och minskade klassklyftor.
Morgan Johansson (S):
Arin Karapet har frågat mig om jag är beredd att ta initiativ för att genomföra fyra förändringar som rör arbetskraftsinvandring. Det handlar om stopp för arbetskraftsinvandring av personliga assistenter, förbud mot spårbyte, höjda lönekrav samt försörjningskrav för anhöriga. Jag ser först och främst väldigt allvarligt på uppgifter om att systemet för arbetskraftsinvandring utnyttjas. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att kartlägga i vilken utsträckning regelverket används för olika former av missbruk och föreslå åtgärder.
Utredaren ska bland annat undersöka om så kallade cirkeltillstånd, där familjemedlemmens uppehållstillstånd är beroende av arbetskraftsinvandrarens tillstånd samtidigt som arbetskraftsinvandrarens anställning är beroende av familjemedlemmens rätt att vistas i Sverige, används för organiserat missbruk. I uppdraget ingår även att ta ställning till om uppsåtliga förfaranden där personer reser in i Sverige med hjälp av uppehållstillstånd som utfärdats på oriktiga uppgifter ska straffbeläggas.
Regelverket för familjemedlemmar till arbetskraftsinvandrare är relativt generöst, och man kan ifrågasätta om det är rimligt att den gruppen behandlas mer fördelaktigt än personer som ansöker om uppehållstillstånd enligt de allmänna regler som gäller vid anhöriginvandring. Utredningen ska därför ta ställning till om det ska införas ett försörjningskrav för familjemedlemmar till arbetskraftsinvandrare. Ett sådant krav skulle naturligtvis påverka inkomstkravet för arbetstillstånd om det finns medföljande familjemedlemmar.
Utredningens uppdrag om försörjningskrav för familjemedlemmar kommer att redovisas i ett delbetänkande senast den 1 februari nästa år och övriga delar senast den 1 november nästa år. När det gäller frågan om spårbyte vill jag påminna om att det är en ordning som infördes av den tidigare alliansregeringen. Huvudregeln är att uppehålls- och arbetstillstånd ska vara beviljat innan en person reser in i Sverige. Det är viktigt för att upprätthålla en reglerad invandring. Ibland finns det goda skäl att göra undantag från huvudregeln, till exempel under vissa förutsättningar om en person har etablerat sig på arbetsmarknaden.
Jag ser därför inte någon anledning att vidta någon åtgärd i den frågan.
Morgan Johansson (S):
Spårbyte är inte huvudproblemet. Det är inte i huvudsak där fusket sker. Dessutom minskar spårbytena nu. Det har varit en minskning från 2018 till 2019 med över 20 procent. Det beror också på att handläggningstiderna på Migrationsverket blir kortare. Därmed blir det kortare tid att arbeta under asyltiden, och därmed minskar möjligheterna till spårbyte. Men det är inte huvudproblemet. Spårbyte är inte heller huvudproblemet när det gäller det ukrainska fallet.
Det kan man ta hand om genom att sätta upp Ukraina på en säkra länder-lista, så att det går att särbehandla och snabbehandla de ansökningarna. När det gäller asylansökningar från Ukraina ligger beviljandegraden i dag på runt 1 procent. Det är ett land där det inte förekommer någon allmän förföljelse. Det är Migrationsverket som bestämmer hur listan ska se ut.
Jag påpekar bara att om man sätter upp ett land på säkra länder-listan minskar också riskerna för den typ av fusk som vi har sett i den delen. Varför har vi inte gjort någonting i den här frågan på de här sex åren? Till att börja med röstade Socialdemokraterna nej till den reform som ni drev igenom för tio år sedan, Arin Karapet. Vi har hela tiden kritiserat den, och vi har fått rätt i våra förutsägelser.
Under lång tid var det bara socialdemokratin och fackföreningsrörelsen som lyfte fram det medan det försvarades från alla andra håll. Nu är det en annan situation. Det kom en rapport från tolv myndigheter som jobbar mot organiserad kriminalitet där man säger att det här är ett jätteproblem. Häromdagen kom en rapport från Riksrevisionen där man säger exakt samma sak. Det finns nu ett helt annat tryck. Vi ser också att de partier som har försvarat det börjar ändra uppfattning, vilket är bra.
Nu finns det alltså ett politiskt tryck och en politisk möjlighet att göra något åt det. Den möjligheten tänker jag ta, fru talman. Jag är fast besluten att med alla tillgängliga medel försöka städa upp också i det här systemet.
Morgan Johansson (S):
I båda de frågorna slår Louise Meijer in öppna dörrar. När det gäller kameraövervakningen har vi redan satt till ökade resurser till Datainspektionen. Vi har dessutom sett till att brottsbekämpande myndigheter inte längre behöver ha tillstånd, vilket innebär att arbetsbördan lättar för Datainspektionen. Nu minskar alltså handläggningstiderna på den myndigheten.
När det gäller ordningsvakterna har vi också tillsatt en översyn just om befogenheter och hur ordningsvakter ska kunna jobba framöver. De frågorna är alltså också omhändertagna, skulle jag vilja säga. Huvudfrågan här är egentligen: Hur ska man göra brett för att komma åt den här typen av kriminalitet? När jag besöker de utsatta områdena, oftast i samverkan med polisen, säger polisen i de utsatta områdena ofta tre saker.
De säger: "Ja, vi behöver bli fler." Det behövs fler poliser. Och så säger de: "Vi behöver ha bättre verktyg." Det kan handla om häktningsmöjligheter, hemliga tvångsmedel, kameror och annat. Men sedan säger de en sak till: "Tänk på att det inte bara handlar om oss poliser."
Ska det här fungera och vi ska kunna bryta nyrekryteringen till de kriminella gängen måste socialtjänsten och fritidsverksamheten fungera på ett bra sätt, och skolan i det utsatta området måste vara av absolut toppklass. Då måste vi också vara beredda att avsätta pengar till det. Då måste man också ha ett bra samarbete med civilsamhället, med idrotten och föreningslivet i övrigt. Hela samhället måste dra åt rätt håll.
Det är precis det helhetsintrycket som vi har i vår politik, menar jag, men som Moderaterna tyvärr saknar. Det finns inte särskilt mycket brottsförebyggande arbete, och i er senaste budget skär ni också ned på riktade statsbidrag just till skolan i de här områdena med 400 miljoner kronor. Helheten behövs - inte bara det brottsbekämpande arbetet utan faktiskt också det brottsförebyggande. Det är viktigt.
Morgan Johansson (S):
Runar Filper har frågat mig om jag har sett problemet med föräldrapåverkan och att det kan förekomma i dagens Sverige att barn splittras från sina föräldrar på ett felaktigt sätt, och om jag i så fall vidtar några åtgärder. Han har vidare frågat mig om jag kan ta initiativ till att se över rättsförhållandet mellan barn och föräldrar i föräldrabalken, liksom direktiv och rekommendationer från myndigheter som styr hur familjerättsliga ärenden hanteras. Jag har nyligen besvarat en liknande riksdagsfråga från Runar Filper, så mitt svar i dag kommer han, i mångt och mycket, att känna igen.
Barnets bästa är avgörande för alla beslut om vårdnad, boende och umgänge. Vid bedömningen av vad som är bäst för barnet ska barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna beaktas särskilt. Som utgångspunkt är det i de flesta fall bäst för barnet att båda föräldrarna är delaktiga och tar ansvar för barnet. Barnets rätt till båda sina föräldrar får dock inte innebära att barnet måste leva eller umgås med en förälder under alla förhållanden.
Vid bedömningen av barnets bästa ska hänsyn alltid tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Att ett barn har rätt att framföra sina åsikter innebär inte att barnet ska tvingas att välja mellan sina föräldrar. 2014 års vårdnadsutredning har lämnat en rad förslag i syfte att ytterligare stärka barnperspektivet i mål om vårdnad, boende och umgänge.
Utredningen föreslår bland annat att barnets rätt att få information ska tydliggöras och att barnet inte behöver uttrycka en bestämd uppfattning för att få sina åsikter beaktade. Utredningen föreslår också att socialnämnden ska få höra barnet även om vårdnadshavarna motsätter sig detta. Det pågår nu ett arbete inom Regeringskansliet med att ta fram en lagrådsremiss som bygger på utredningens betänkande. Planeringen är att lagrådsremissen ska beslutas inom kort.
Morgan Johansson (S):
När jag läste interpellationen kände jag att det var lite svårt att få grepp om vad Runar Filper egentligen ville, men när jag hör honom här blir det klart vad han vill.
Det framgår också i hans skrivningar att han anser att jag borde se över rättsförhållandet mellan barn och föräldrar i riktning att jag ska ändra lagstiftningen så att barn i ökad utsträckning i så fall måste träffa föräldrar de inte vill träffa. Det är vad detta i slutändan rinner ned till.
Då kan jag rakt upp och ned säga att en sådan översyn tänker jag inte göra. Vi har inget pappaperspektiv i de här frågorna. Vi har inte heller något mammaperspektiv i de här frågorna. Vi har ett barnperspektiv i de här frågorna. Det är barnets bästa som ska vara avgörande, och då ska också barnets röst väga tungt i förhandlingarna.
Utgångspunkten ska inte vara föräldrarnas rätt till barnet utan barnets rätt till sina föräldrar. Om ett barn inte vill träffa den ena föräldern måste det på ett eller annat sätt faktiskt respekteras. I vissa fall kan vi tycka att det är helt självklart, till exempel när den ena föräldern har begått ett övergrepp mot barnet, som Runar Filper tar upp.
Min bestämda uppfattning är att inga barn ska behöva träffa sina förövare. På den punkten tycker jag faktiskt att lagstiftningen bör bli ännu tydligare. Vi behöver nog göra en översyn i den riktningen, men det är i så fall tvärtemot vad Runar Filper vill. Han vill öppna ett utrymme så att barn i ökad utsträckning ska behöva träffa föräldrar de inte vill träffa. I det avseendet menar jag att diskussionen om föräldraalienation leder fel.
Den lägger i grunden skulden på barnet. Min uppfattning är att det är förälderns ansvar, den vuxnes ansvar, att bygga en relation med barnet så att barnet vill träffa föräldern, alldeles oavsett vad den andra föräldern säger om sin före detta.
Det är den vuxnes ansvar att se till att bygga en sådan relation med sitt barn att barnet vill träffa sin förälder, alldeles oavsett vad den andra föräldern säger. Så måste det vara. Hur man än vänder och vrider på detta är det i alla händelser väldigt svårt, för att inte säga omöjligt, att lagstifta i en fråga som i grunden handlar om hur föräldrar pratar med sina barn.
Vår utgångspunkt, återigen, är barnets bästa, men också barnets rätt att bli hörd i dessa ofta väldigt svåra situationer. Barnets åsikt ska också tas på allvar och beaktas. Den utgångspunkten tänker jag inte rubba, och därför tänker vi inte göra någon sådan översyn som Runar Filper är ute efter.