Lena Hallengren (S):
Axel Darvik berör många olika frågor. För den fortsatta interpellationsdebatten vill jag slå fast att CSN hela tiden kan bli bättre. Handläggningstiderna kan fortsatt minska. Men jag vill upprepa det jag sade i mitt interpellationssvar, nämligen att den genomsnittliga tiden som CSN kan påverka är sex dagar. Det är viktigt att vara medveten om vad vi talar om och vilka handläggningstider som CSN de facto kan påverka.
Axel Darvik säger att man från studenternas sida har synpunkter på tillgänglighet och inflytande. Det är naturligtvis också frågor som CSN får jobba med. På vilket sätt skulle tillgänglighet och inflytande öka om bankerna tog över räntan och utbetalningarna? Det ställer jag mig frågande till. Det vore intressant att höra Axel Darvik utveckla det.
Att man inte skulle överlåta myndighetsbeslut utan endast utbetalningen är verkligen ett ideologiskt ställningstagande snarare än en fråga om att öka tillgänglighet eller korta handläggningstider. Det som tar tid för CSN är ju just att sköta den myndighetsutövning som handlar om att pröva om den studerande har rätt till studiemedel, ålder, antal veckor man studerar, om man har godkända studieresultat, om utbildningen är studiemedelsberättigad med mera.
Det är det som tar tid. Att trycka på knappen för utbetalning innebär ingen lång handläggningstid. Man kan fundera över hur situationen blir för den enskilde när marknaden tar över. CSN sköter fortfarande myndighetsutövningen och därefter går man runt till Handelsbanken, SEB och Nordea för att se var man kan få lägst ränta. Det snabbar ju knappast på processen.
Man kan ha helt andra skäl, ideologiska sådana, för att den enskilde själv ska ta på sig förhandlingen med bankerna, men det kortar knappast tiden och det ökar knappast den ekonomiska tryggheten. Det är ett faktum att räntan är lägre. CSN har en genomsnittlig ränta de senaste tre åren. Man gör också ett avdrag med 30 % för att det inte ska handla om en avdragsmöjlighet för vissa studenter med till exempel stora kapitalinkomster.
Ett genomsnitt av de senaste tre åren minus 30 %, så sätter CSN sin ränta. Det innebär att man ligger lite efter. Men det betyder också att man jämnar ut uppgången när räntan stiger. Det blir alltså en jämnare ränta där man utjämnar toppar och dalar, vilket är en viktig del av CSN:s ansvar.
Att vilja ha ett system där marknaden bestämmer är helt klart en ideologisk fråga. Man kan fråga sig hur marknaden, i det här fallet banken, reagerar om staten är borgenär och garanterar att man får tillbaka pengarna. Vad är incitamentet till marknaden att ha en låg ränta då? Finns inte snarare incitamentet att ha en ganska hög ränta och höga kostnader?
Om inte studenten betalar betalar staten. Då är man garanterad en ökad intäkt. Marknaden har naturligtvis intresse av att öka sina intäkter snarare än att ha god service till studenten. Det går inte att så enkelt jämföra det svenska och det finska systemet. Man kan inte bara plocka ut en liten del i ett system som har en helt annan uppbyggnad, en helt annan lånebenägenhet och ett helt annat välfärdssystem med andra utgångspunkter.
Det är intressant att följa och titta på olika system, men Axel Darvik drar för enkla slutsatser, tycker jag.