Patrik Björck (S):
Arbetsmarknadsministern säger att obligatoriet skulle lösa även den här frågan. Nu tror jag inte det, av två skäl. Det första är att det troligen inte kommer att bli något obligatorium. Jag tror inte att arbetsmarknadsministern och Staffan Danielsson, som är de enda som förespråkar detta, räcker för att genomföra det.
Det andra är att den här frågan ju kan lösas väldigt snabbt och smidigt om man gör som jag föreslår, det vill säga överlämnar utbetalningen av aktivitetsersättningen till a-kassorna. Då är ju frågan löst. Med en relativt enkel byråkratisk åtgärd har man löst problemet och förhindrat att en massa enskilda människor hamnar i en fruktansvärd situation.
Vad som gör det obegripligt för mig - det ska jag villigt erkänna - är att jag inte kan se den ideologiska låsningen. I den fråga vi diskuterade i samband med den förra interpellationen kan jag se att det finns en tydlig vänster-höger-skala. Vi anser att generösa och bra system i arbetslöshetsförsäkringen är bra för den enskilde, bra för landet och bra för arbetsmarknaden.
Arbetsmarknadsministern vill inte ha ett sådant system, för han vill ha ett system där den arbetslöse ska tvingas ut i en låglönekonkurrens. Han vill ha en helt annan samhällsmodell med stora klasskillnader, stora löneskillnader och en helt annan arbetsmarknad. Där finns det en klassisk vänster-höger-konflikt. På något sätt får man respektera att arbetsmarknadsministern har en helt annan människosyn och en helt annan samhällssyn.
Det har jag respekt för demokratiskt, även om jag inte delar den människosynen eller den samhällssynen. I denna fråga handlar det egentligen bara om vem som har samhällets uppdrag att sköta den här utbetalningen. Jag kan inte förstå vad man vinner med att obstruera en lösning på problemet.
Vilken IFAU-rapport stöder arbetsmarknadsministern sig på när han vill utsätta enskilda människor för en sådan här fruktansvärd behandling? Vilka rapporter kommer från Finanspolitiska rådet, eller från vem som helst, som säger att detta är bra arbetsmarknadspolitik? Vad finns det för orsak till att göra som man gör?
Man flaggade för det här problemet för två år sedan. När systemet genomfördes ett år senare uppstod det omedelbart, precis som man hade sagt. Nu har den varit i drift i ett och ett halvt år, och problemet kvarstår. Lösningen finns. Vad väntar arbetsmarknadsministern på?
Får man vara så konspiratorisk att tro att arbetsmarknadsministern tycker att alla former av slag som drabbar de arbetslösa är bra, oavsett hur de arbetslösas elände uppstår är det eländet i sig som är målet med politiken? Om det är på det sättet kan jag förstå svaret, men säg då att det är elände för den enskilde som arbetsmarknadsministerns politik syftar till.
Då kan vi diskutera det, och då är vi tillbaka igen i en riktig politisk diskussion.
Men om det inte är så, om arbetsmarknadsministern ser att enskilda människor drabbas av ett byråkratiskt felgrepp som man kan rätta till, som inte är ideologiskt betingat, där det inte finns några forskningsrapporter som stöder att det skulle ha någon påverkan på arbetsmarknadspolitiken vem som betalar ut aktivitetsersättningen, varför vill arbetsmarknadsministern inte vara med och medverka till en lösning av problemet? Det är för mig helt obegripligt.
Det skulle vara spännande om jag fick reda på varför man inte kan ta bort den snubbeltråd som fäller så många enskilda människor i olycka?