Helena Lindahl (C):
När jag gick i skolan fanns det inte speciellt många företagare runt omkring mig. Egentligen hade mina klasskamrater inte det heller. När vi pratade om framtiden och jobb var det ofta som anställd på ett företag eller inom offentlig sektor. Det fanns knappt i min begreppsvärld att jag skulle kunna bli företagare och ännu mindre att anställa. I dag har den synen förändrats.
Flera år senare när jag återvände till min gamla skola som lärare var tongången bland eleverna annorlunda. Eleverna såg företagande som en möjlighet och en dröm att förverkliga. En av de viktigaste saker som Centerpartiet och Alliansen har bidragit med i näringspolitiken är just införandet av entreprenörskap i skolans läroplan.
På sikt bidrar det till att skapa ett samhälle där företagande är lika naturligt som att vara anställd. Detta tjänar alla på, både individen och samhället, eftersom det behövs fler som jobbar, fler som betalar skatt och bidrar till vår välfärd och vår utveckling. Intresset för att starta företag i Sverige är inte stort enbart bland ungdomar, utan det är stort bland alla.
I fjolårets Entreprenörskapsbarometer, som Tillväxtverket presenterade, framgår det att 49 procent av svenskarna skulle kunna tänka sig att bli företagare. Men i praktiken är det bara 10 procent som är företagare. Det visar att vi har en del utmaningar att lösa och att vi måste fortsätta arbetet med att förenkla för alla människor som vill starta och driva företag.
Sänkta kostnader för företag och i synnerhet för att anställa unga är en viktig del i ett ökat företagande. Många ungdomar har faktiskt fått jobb tack vare alliansregeringens sänkta arbetsgivaravgifter. Vi vill fortsätta med detta, det vill säga att sänka arbetsgivaravgiften för unga under 23 år. Många unga har svårt att få sitt första jobb.
Är det så att det kostar lika mycket att anställa en ung människa som en som har erfarenhet kan jag nog garantera att de flesta arbetsgivare väljer personen som har erfarenhet. De yngsta har svårt att konkurrera. Genom att sänka arbetsgivaravgiften för den här gruppen blir det betydligt enklare för dem att få in en fot på arbetsmarknaden.
Om skatterna höjs på jobben är det de unga som drabbas hårdast - detta i en tid då vi behöver fler unga på arbetsmarknaden eftersom utanförskapet hos unga ökar. Därför är det för mig väldigt svårt att begripa varför regeringspartierna - jag hoppas att jag senare kan få svar av Mikael Damberg på det - med Vänsterpartiets stöd vill fördubbla kostnaderna för att anställa unga.
I stället för riktiga jobb vill regeringen införa så kallade traineejobb inom äldreomsorgen, sjukvården och på fritids. Vad är det som säger att alla unga och arbetslösa vill jobba inom just de här sektorerna? Vad är det som säger att man är lämpad för att jobba inom dessa sektorer? Det krävs både kunskap och intresse för att jobba inom de sektorerna. Vem som helst kan inte jobba med äldre eller med barn.
Vidare: Har personalen tid och möjlighet att vara handledare för traineejobbarna? Min mamma jobbade tidigare inom vården. Hon och hennes arbetskamrater hann knappt med att ta lunchrast därför att de hade väldigt tuffa arbetsscheman. Hur ska de ha tid att vara handledare? Har ni inom vänsterregeringen ställt den frågan till de berörda?
Dessutom har flera av de berörda facken varit kritiska till den här satsningen av anledningar som jag har nämnt. Hur kan ni i vänsterregeringen tillsammans med Vänsterpartiet dra undan mattan för unga och för företagen?
Det intressanta i kråksången är dock att ni vill kompensera offentlig sektor - kommuner och landsting - med ungefär 3 miljarder för de kostnadsökningar som de får genom att ni vill höja arbetsgivaravgifterna för unga. Men företagen får inte något. Fru talman!
De flesta partier är överens om att om fler arbetar längre får vi också in mer pengar till vår gemensamma välfärd. För att uppmuntra detta sänkte vi arbetsgivaravgiften för dem som är över 65 år. Men det vill ni ta bort genom en höjd löneskatt på 5,6 procent på arbetsinkomster för personer över 65 år.
Detta ökar kostnaderna för att anställa personer över 65 år med 340 miljoner kronor, enligt riksdagens utredningstjänst. Höjningen skulle knappast få fler att vilja jobba längre, och arbetsplatser som har många anställda över just 65 skulle få det tuffare.
Det är bra att pensionärerna får en höjd pension, men det tragiska är att de pensionärer som kan jobba och bidra också ska betala den extra höjningen som övriga pensionärer får. Snacka om att ge med ena handen och ta med den andra! Fru talman! På 60- och 70-talen var det många hemmafruar som började att jobba inom vården.
Då fanns det bara en arbetsgivare - den offentliga - och lönen och arbetsvillkoren lämnade mycket övrigt att önska. I dag har den som jobbar inom vården möjlighet att välja mellan flera arbetsgivare. Merparten av vårdföretagen är små och ägs och drivs ofta av kvinnor. När Socialdemokraterna tillsammans med Miljöpartiet och Vänsterpartiet ville halvera RUT och begränsa vinsterna i vården skulle det slå hårt mot de här små företagen.
Ska man våga anställa, eller måste man säga upp folk? Alltifrån årets Nobelpristagare i ekonomi till ekonomiprofessorer har de senaste veckorna sagt att begränsa vinster är fel väg att gå. Det är inte fel att göra vinst. Det viktiga är att ha en stark tillsyn och tuff kvalitetskontroll.
Just nu pågår det en utredning om vinster i välfärden som regeringspartierna tillsammans med Vänsterpartiet tillsatt. Men i er iver att få rätt verkar det som om ni till och med vill gömma utredningsrapporter som visar på att era förslag om förbud mot vinster inte fungerar eller är lämpliga. Ni ändrar utredarens direktiv för att sanningen inte ska komma fram.
Det kan man faktiskt förvänta sig i diktaturer, men inte i Sverige. Även näringslivet är upprört och förväntar sig, Mikael Damberg, att ni ska lägga korten på bordet. Carola Lemne, vd för Svenskt Näringsliv, säger i en artikel i Dagens industri: Det är anmärkningsvärt om regeringen medvetet försökt mörka centrala fakta om detta i den statliga utredningen om ägarprövning i välfärden.
Nu måste regeringen lägga alla papper på bordet. Kommer ni att göra det, Mikael Damberg? Mina kolleger har också nämnt kilometerskatten. Det är ett tragiskt förslag, och jag tycker inte att det ska utredas utan läggas direkt i papperskorgen. Det kommer att slå mot landsbygden och mot norra Sverige där de långa avstånden finns, det kommer att slå mot jobben och inkomsterna, och det kommer att bli höjda priser för konsumenterna.
På vilket sätt skulle lastbilsskatt gynna Sveriges näringsliv, näringsministern? Det finns naturligtvis andra frågor, till exempel Bromma och Förbifart Stockholm. Bromma är en fråga för hela landet och för regional utveckling. Det är inte bara en storstadsfråga. När det gäller Förbifart Stockholm blir det en merkostnad på 1 miljard om man fryser bygget fram till den 1 maj.
I Västerbotten får vi 837 miljoner från staten de närmaste tio åren för att bygga och underhålla våra länsvägar, och därför känns det riktigt provocerande när infrastrukturministern säger att 1 miljard inte är mycket i det stora hela. Centerpartiets viktigaste politiska prioriteringar är att stärka möjligheterna att starta, driva och utveckla företag i hela Sverige.
Men jag har också träffat många som säger att det måste bli tryggare att vara företagare innan de vågar göra verklighet av sina drömmar. Företagare ska ha samma rätt till trygghet vid sjukdom, föräldraledighet och arbetslöshet som anställda har. Det skulle också göra att fler vågar ta steget.