Hillevi Engström (M):
Tack för interpellationen! Den är viktig. Socialdemokraterna skriver i sin budgetmotion att regeringens arbetsmarknadspolitik går i rätt riktning. Det tycker jag är positivt, för jag välkomnar konstruktiva förslag. Det har varit viktigt för regeringen att lyssna till de långtidsarbetslösa själva och deras uppfattningar. Det har skett i olika enkäter.
Där uppger 64 procent att de arbetsuppgifter som de har i sin sysselsättningsfas är väl anpassade, och så många som 77 procent är helt eller delvis nöjda med sin plats. Vi har låtit Arbetsförmedlingen kontrollera alla anordnare. Det har lett till att man har avbrutit samarbetet med närmare 300 anordnare och uppmanat närmare 300 att ändra sitt förhållningssätt. Vi har också gett IFAU i uppdrag att göra olika utvärderingar.
Nu återstår det att vänta in Arbetsförmedlingens förslag i januari som gäller just anordnarstödets konstruktion. Johan Andersson ställer frågan om plusjobben. Man kanske skulle kunna säga att det som vi nu genomför för just den här gruppen av personer liknar plusjobb, med den skillnaden att det handlar om arbete på hela arbetsmarknaden. Det är alltså bredare än bara offentlig sektor.
Vi vill nämligen stimulera arbetsgivare att anställa personer som har varit borta under en väldigt lång tid. Det gör vi genom att vi har höjt det särskilda anställningsstödet så att en arbetsgivare får upp till 890 kronor per dag. Det ger en lönekompensation på 85 procent, vilket motsvarar en månadslön på drygt 17 000 kronor. Det är inte nog med det. Arbetsgivaren får också ett handledarstöd för att kunna avsätta personal för att hjälpa dessa långtidsarbetslösa att verkligen klara av att behålla arbetet.
Och det är ett riktigt arbete som ger sjukpenninggrundande inkomst och pensionsgrundande inkomst. Det finns alltså ett kraftfullt stöd för arbetsgivare på hela arbetsmarknaden att anställa personer på ett likartat sätt. Det är ungefär som det som Johan Andersson frågar mig om. Men den stora utmaningen, skulle jag vilja säga, är inte att det fattas resurser. Det är inte heller så att de här långtidsarbetslösa personerna inte skulle vilja ha ett arbete.
Den stora utmaningen är att arbetsgivare har fördomar mot personer som har varit borta länge. Det är oerhört beklagligt. Jag vet av egen erfarenhet, genom dem jag har träffat, att det är personer som har kompetens och som har erfarenhet. Och även om man är äldre får man inte exkluderas från arbetsmarknaden. Många personer som är inne i jobb- och utvecklingsgarantins senare fas är äldre. En större andel har funktionsnedsättningar. Och personerna har varit arbetslösa i genomsnitt i sju år.
Så många som var femte har varit arbetslös och inskriven på Arbetsförmedlingen i mer än tio år. Jag menar att vi måste anstränga oss till det yttersta för att de här personerna ska få chansen att få en arbetsgemenskap. Vi gör nu förbättringar, liksom tidigare deltagare i interpellationsdebatten har varit inne på. Vi förbättrar handläggartätheten. Det ska gälla alla personer i garantierna, och också de andra, förstås.
Ambitionen är att man ska få en dubbelt så bra kontakt med kvalificerade arbetsförmedlare. Jag ställer stora förhoppningar till den stora satsningen. Det finns ingen quick fix. Vi försöker på olika sätt att stävja det här problemet. Men det är en mycket prioriterad fråga för mig och för regeringen att personer som vill arbeta ska kunna göra det.