KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christina Axelsson (S):
Tack för det beskedet, Lisbeth Grönfeldt Bergman! Det finns alltså inga svar just nu. Jag kan se hur man på Näringsdepartementet har jobbat länge med den här frågan. Jag upprepar vad jag sade i mitt anförande: Vad var det vi sade? Det var det här som vi från Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet var oroliga för.
Man ser problemet och hoppas på kreativitet och hoppas att det ska vara fantasifulla lösningar. Det är väl jättebra, men man måste också göra något! Man måste se till att det blir gjort. Gång efter annan har länsstyrelserna påpekat bristerna för människor särskilt i glesbygd och i Stockholms skärgård.
Då är det oerhört angeläget att vi får konstruktiva förslag på hur det här kan lösas. Vi i oppositionen är inte nöjda med att regeringen bara bereder ärendet. Jag väntar mig nu att det kommer skarpa förslag - att de är både fantasifulla och kreativa får jag förutsätta - och att de kommer inom en mycket snar framtid.
Christina Axelsson (S):
Ibland förändras verkligheten. När vi skrev interpellationerna var vi frustrerade över det snökaos som rådde, inte minst i mitt hemlän Stockholm. Men när man tänker på det som händer ute i världen, till exempel i Chile, ställs de tågförseningar som vi nu debatterar i ett lite annat perspektiv.
Jag vill börja med att säga det. Dock är det många människor i landet som har drabbats av trafikstörningar. Många skulle resa till och från jobbet. En del skulle resa för att ta del av ett efterlängtat kulturutbud eller för att söka jobb. I min hembygd, Stockholms län, handlar det om alla som reser med kollektivtrafiken.
Varje dag har hundratusentals människor kommit för sent eller inte kommit alls sedan vintern slog till i mitten av december. På KTH har man räknat ut att det kostar 150 miljoner per dag för resenärerna. Och precis som ministern säger är det ytterst resenärerna som får stå för notan.
SL som är operatör i Stockholm har i ett meddelande till resenärerna beklagat och bett om ursäkt. Man ger också en kompensation. Som Pia Nilsson sade har det dock varit vinter förr med svåra följder för just tågtrafiken.
Det var därför man gjorde vinterutredningen 2002 när Banverket, operatörerna och den socialdemokratiska regeringen satte sig ned och diskuterade. Det man då konstaterade brast är precis samma saker som nu, information och snöröjning. Jag var en hel del försenad när jag kom till riksdagen i dag.
Pendeltåget var 20 minuter sent. Vintern håller alltså i sig fortfarande. Därför är det så angeläget att ministern tar ansvaret för att undanröja de brister som vinterutredningen visade på redan 2002.
Man har inte vidtagit de åtgärder som man sade att man skulle vidta. Det är angeläget att ministern tar sitt ansvar i stället för att skylla på någon annan. Man kan inte skylla på tidigare regeringar. Man kan inte skylla på att Banverket gör si eller så.
Det är här och nu som det är snö och kallt. Det är också angeläget att vi får till informationen. Det visade inte minst den utfrågning som trafikutskottet hade häromveckan. Många av dem som skrev till oss inför utfrågningen klagade just på informationen och desinformationen. Man kunde stå och vänta på en kall perrong där det stod att tåget skulle komma om tre minuter.
Då stod man kvar för att vara först på tåget, men när tre minuter hade gått stod det att nästa tåg skulle komma om en kvart. Det var så att säga spöktåg. Här måste till en tydlig ändring. Där tror jag att ministern genom ett uppdrag till Banverket kan åstadkomma något redan nu.
Christina Axelsson (S):
Till Jan-Evert Rådhström kan jag bara säga: Det är ingen som lastar någon regering eller någon minister för att det snöar, vilket vi påpekat i våra interpellationer. Det är bra om Jan-Evert Rådhström läser också interpellationerna, inte bara det svar som den egna ministern lämnat.
Det är faktiskt Moderaterna som har nyckeln till kassakistan. Det är kanske därför som det blir sådana här brister. Att det är trångt på spåren sade någon på den utfrågning vi hade. Men vad har gjorts för att det inte ska vara så trångt? I min hembygd, Stockholms län, håller man äntligen på med bygget av Citybanan.
Men vad gjordes från moderater, centerpartister med flera när ni tog över? Jo, hela bygget stoppades så det hela blev väldigt fördröjt och, naturligtvis, fördyrat eftersom man en gång till utredde alternativet med ett tredje spår.
Det har kostat både tid och pengar och har naturligtvis också bidragit till att det kommer att ta ännu längre tid innan vi, både sommar och vinter, kan komma fram på spåren. Trängselskatten var det före förra valet en väldig debatt om. Det är glädjande att ni bejakade den och det införandet. Men pengarna från trängselskatten gick inte till kollektivtrafiken, vilket stockholmarna hade röstat för.
Nu ska trängselskattepengarna gå till vägar; så är det sagt. Det är nu sittande regering som har tagit bort det bidrag till rullande materiel som man tidigare kunde få för att kunna köpa bättre tåg - tåg som är mer beständiga mot vintern. Vad de pengarna lades på vet inte jag. Nu är de borta.
Det är väl sådant som skulle ha stått i svaret. Detta med förbättrad information vid störningar är inte löst. Där har ni inte gjort någonting, vill jag påstå. Det hade varit klädsamt med en uppföljning redan före vintern av den vinterutredning som gjordes 2002. Det har ju ministern nu haft mer än tre år på sig att hinna med, men inte heller det har gjorts.
Någon talade här om Schweiz och om att man minsann har flera olika operatörer. Det är riktigt. Jag har varit i Schweiz och lyssnat på dem där. När jag frågade hur det kom sig att det inte var några störningar i deras tågtrafik berättade de att de först sätter tidtabellen. Sedan får operatörerna köra därefter. Men så är det väl inte riktigt tänkt att det ska gå till i det här landet.
Jag vill återigen fråga ministern vilka åtgärder som har vidtagits och vilka åtgärder som, om vi blickar framåt, kommer att vidtas så att vi slipper stå här och debattera samma sak nästa år.
Christina Axelsson (S):
Det är väsentligt att järnvägssektorn kan leva upp till sitt ansvar och ta hand om sina allt fler resenärer på ett tillfredsställande sätt. Annars kommer tågtrafiken att förlora resande. Det är ett viktigt uppdrag som vi har allihop.
Inte minst den här interpellationsdebatten vittnar om den iver som vi från oppositionens sida, från Socialdemokraterna, känner för att göra någonting för att det ska bli bättre. Ministern har talat om hur mycket man satsar på drift och underhåll. Jag fick lära mig i dag när vi hade en diskussion i utskottet att det även handlar om att reinvestera.
Det måste vara investeringar också i tågtrafiken och inte bara i väg. Det hade varit klädsamt om ministern i sitt svar hade sagt: Vad gör jag åt det här? Jo, jag har fördröjt byggandet av Citybanan med nästan ett år. Det har blivit dyrare - ledsamt.
Trängselskatten, som ni alla hade röstat om här i Stockholms län, gick inte till kollektivtrafiken. Tji fick de som röstade ja i den frågan. Det skulle gå till vägar.
Bidraget till rullande materiel, som vi satsade på för att vi skulle ha bra och funktionsdugliga tåg, tog man snabbt bort. Det är väl det som ministern har gjort under den här perioden. Ja, informationen måste bli bättre. Det är glädjande att det äntligen har kommit till. Det var en fråga som vi tog upp i tidigare propositioner.
Christina Axelsson (S):
Jag vill börja med att gratulera Birgitta Ohlsson till utnämningen till EU-minister. Det är roligt att vi har ministrar med erfarenhet från riksdagen. Det är en demokratifråga. Men det är också viktigt att vi kan prata det svenska språket i riksdagen i alla utskott och naturligtvis även i EU-nämnden. Jag vill tacka ministern för svaret som vi har fått.
Som jag tidigare sade är det oerhört viktigt att vi kan prata svenska. Vår riksdag och vår parlamentarism bygger på ett lekmannastyre. Det får inte bli så att vi har språktester för att komma in i riksdagen eller för att bli vald att sitta i EU-nämnden.
Men även om jag tackar för svaret undrar jag vad man har svarat på. Jag ska inte klandra ministern för det dokument som EU-nämnden erhöll inför det informella ministerrådsmötet den 11 februari. Det var före ministerns tid, så att säga. Men det är ett exempel på hur man nonchalerar demokratin och svenska språket från regeringens sida.
Det var det som gjorde mig upprörd. Jag har tidigare också tagit upp i EU-nämnden vikten av att vi har översatta dokument för att alla ska kunna förstå och kunna vara med och verkligen ta hänsyn.
Det tycker jag är konstigt, som barnen säger. Jag tror nog att EU-ministern också kan tycka att det är ett underligt beteende. Det finns andra dokument som det har tagit väldigt lång tid innan vi har fått översatta. Här behövs en skärpning från regeringens sida.
Det står i svaret att det framgår av Lissabonfördraget att svenska är ett av EU:s officiella språk. Det är väl jättebra! Men hur tänker man hantera det i Sverige?
Är det statsrådets avsikt att arbeta för att vi också i Sverige ska ha svenska som officiellt språk, det vill säga att de handlingar som vi levererar är på svenska? Vilka åtgärder ämnar statsrådet vidta för att vi ska få snabba översättningar?
Det ska inte vara översatt via något Googleprogram, utan det ska vara en officiell översättning. Jag vill gärna ha svar på mina frågor.
Christina Axelsson (S):
Jag frågar kanske inte för det som har varit, EU-ministern, utan för det som komma ska. Jag förstår att det ibland behövs snabba saker. Det har jag full förståelse för. Det har vi också i EU-nämnden liksom i andra utskott.
Men från den 15 januari till den 9 februari har det gått ganska många dagar. Att man sedan får en översättning på en hemsida först efter det att rådet har ägt rum tycker jag inte är någonting att skryta om från regeringens sida. Jag hoppas nu med en ny EU-minister att vi får en annan hantering av de frågorna.
Det är därför jag ställer interpellationen. Jag vill uppmärksamma ministern på vikten av att vi får handlingar på svenska inför de samråd vi har. Både Grundlagsberedningen och Författningsutredningen på 60-talet var eniga när man sade att handlingar skulle författas på ett sådant språk att de kan användas i gymnasieundervisningen.
Det var inte bara gymnasieundervisningen i engelska som åberopades utan gymnasieundervisningen för alla. Jag vill upprepa att det inte ska vara något språktest för att sitta vare sig i EU-nämnden eller i Sveriges riksdag. Det är viktigt att vi får handlingar som är relevanta på vårt eget språk.
Sedan kan det behövas att det går fort, och då kan man självklart få en muntlig översättning. Jag hoppas att ministern tar detta till sig och bevakar frågan i framtiden så att vi slipper sitta på EU-nämnden och anmärka på att det inte finns handlingar på det svenska språket.
Christina Axelsson (S):
Det handlar inte bara om tolkning, utan det handlar också om hur regeringen kommunicerar. Det finns papper som kommer till oss i EU-nämnden eller utskotten från andra sidan vattnet, som vi säger här, det vill säga att de kommer från Regeringskansliet.
Det är viktigt att dessa papper, som faktiskt är skrivna av en svensk regering till en svensk riksdag, också är på svenska. Annars tycker jag att det är konstigt, som barnen säger. Det är en grundläggande demokratifråga att vi får våra handlingar så att vi kan förstå dem.
Jag är fullt medveten om att vi i olika internationella sammanhang också använder oss av engelska språket, men just i lagstiftningsfrågor och andra frågor av viktig karaktär är det viktigt att vi får handlingarna översatta.
Det är också viktigt för de medborgare som följer frågor i riksdagen att de har möjligheter att ta del av de handlingar som föreligger. Jag vill göra ett medskick till ministern inför framtiden: Låt oss se till att vi värnar det svenska språket i de sammanhang där vi har chansen att göra det, också inom vårt eget regeringskansli!
Christina Axelsson (S):
Jag kunde inte låta bli att gå in i denna debatt när man började prata om att det är i storstäderna det fuskas. Som urstockholmare måste jag säga att jag tror att det fuskas på andra håll i landet också.
Jag är verkligen förvånad över att Sveriges infrastrukturminister säger att man inte kan införa regler som skulle minska detta fusk på mellan 2 och 4 miljarder - ja, herr talman, det är ingen som vet hur mycket det faktiskt fuskas, för det kan man aldrig räkna ut. Fusket syns liksom inte.
När det gäller att detta skulle drabba en hel bransch och bli väldigt krångligt tror jag att de flesta i denna bransch - de som inte fuskar, vill säga - skulle vara glada om man slapp den illojala konkurrens detta medför.
Det är faktiskt så att det till syvende och sist är de som åker taxi som får betala, oavsett om det handlar om fusk eller om det handlar om nya regler för tömningscentraler. Denna fråga är utredd nu.
Man hade hoppats att det skulle komma något förslag från regeringen, som annars så nitiskt - precis som Eva-Lena Jansson diskuterade här tidigare - jagar dem man misstänker fuskar. När det gäller taxiåkare verkar det dock som att man ser mellan fingrarna. Jag måste alltså instämma i det Eva-Lena Jansson sade om att regeringen gör sina val.
Det kanske beror på att detta problem, herr talman, är störst i storstadsområdena. Det är väl där man åker mest taxi. Inom kort kommer vi att ha ett evenemang i denna stad som kommer att leda till att många reser hit: Vi ska ha ett kronprinsessbröllop, vilket är glädjande.
Man måste ändå säga att det av alla dem som kommer att behöva ta taxi säkert kommer att vara många som inte får rätt information utan blir lurade.
Transportstyrelsen ska inom kort påbörja en kartläggning av problemets omfattning, och min fråga till ministern är: Kommer Transportstyrelsen att särskilt under denna period vara ute för att se hur mycket det faktiskt fuskas inom taxibranschen vad gäller att köra svart?
Jag hoppas att alla de som är sjysta åkare, vilket är de flesta, lyssnar till ministern när hon säger att det blir regelkrångel med att vara ärlig. Jag tror faktiskt inte att branschen tycker på det sättet, herr talman.
Christina Axelsson (S):
Jag måste erkänna att även jag häpnar över det svar som Åsa Torstensson lämnar till oss här i dag. Men jag är ändå glad över att vi fick ett svar; annars är inte det något som Åsa Torstensson är känd för i interpellationsdebatter. Infrastrukturministern säger att det här inte är den enda lösningen. Nej, jag kan hålla med om det.
Tömningscentraler är inte den enda lösningen, men det är en bra lösning för att hitta dem som fuskar.
Jag förstår inte varför den moderatledda regeringen så hårdnackat har gått emot en sådan här reform när man har varit så angelägen om att göra reformer på andra sätt som faktiskt har försvårat för människor, inte minst de sjuka och arbetslösa.
Ministern berömmer sig för att ni har tagit initiativ, gett uppdrag och talat med restaurangbranschen. Men jag undrar om man har talat med taxibranschen.
Det är väl viktigt att lyssna till dem som är sunda åkare och höra hur de vill ha det och hur de vill stävja den konkurrens som inte är i linje med de lagar och regler som vi har byggt upp i samhället.
Jag måste avslutningsvis få säga att jag är stolt över min huvudstad, min hembygd Stockholm, och jag tycker att det är angeläget att de som kommer hit ska känna sig trygga och inte ska bli lurade för att de behöver ta en taxi.
Christina Axelsson (S):
Jag tackar Åsa Torstensson för svaret. Anledningen till min interpellation är att man har bedömt cabotagetransporter olika i våra grannländer Finland och Danmark. Därav ställde jag frågan hur man definierar det i Sverige.
När jag fick svaret blev jag lite förvånad när ministern sade att hon är glad över att vi har en EU-harmonisering. Stolt men inte nöjd, skulle man kunna sammanfatta det som, eftersom man vill gå längre.
Det är konstigt att ministern inte uttryckte det när vi hade samråd i frågan i EU-nämnden i juni för ett år sedan. Det hade varit klädsamt om ministern hade sagt att man ville något annat. Så var det inte. Därför var det heller ingen avvikande mening mot Sveriges ståndpunkt i frågan.
Jag vill också påminna ministern om att i förordningen, som alltså gäller i Sverige, framgår att man vill ha ett gradvis fullbordande av EU:s inre marknad på området.
Men då ska man ta hänsyn till kontrollerna och effektiviteten, och man ska ta hänsyn till utveckling av anställningsförhållanden inom yrket - jag tänker på chaufförer och andra. Man ska också se på områdena som gäller vägavgifter samt social lagstiftning och säkerhetslagstiftning.
Jag har inte hört med ett ord att ministern har berört frågorna och på olika sätt agerat inom ramen för vårt medlemskap i EU för att driva på frågorna. Det var därför jag frågade ministern på vilket sätt ministern har agerat för att det här ska bli något som blir bra för svensk del och för andra länders del också i Europa.
Jag återkommer då till hur man i Sverige ser på frågan. Hur ser ministern på vad cabotage är?
Hur tänker ministern fortsätta att agera i frågorna för att vi ska få den effektiva tillsynen, så att man på sikt, precis som ministern här redogör för, kan säga att vi nu mer kan harmonisera marknaden vad gäller cabotagetillträde i vårt land?
Christina Axelsson (S):
Ministerns statssekreterare lyfte också upp att det var så många tomtransporter. Man skulle kunna tjäna 30 procent om det fanns fritt cabotagetillträde. Men nu handlar det inte bara om tomma transporter utan det handlar faktiskt också om de som kör transporterna.
Det är väl viktigt att också följa kör- och vilotider och andra regleringar som finns på området, som har debatterats i kammaren tidigare i dag. Det är också viktigt att ministern är ärlig och talar om vad den svenska ståndpunkten verkligen är. När vi hade samrådet var man nöjd med detta, men bara i fråga om när det träder i kraft.
Ministern ser förvånad ut, men jag har kvar minnesanteckningarna - de stenografiska uppteckningarna - från EU-nämnden. Där står det att man stöder kommissionens ståndpunkt i frågan och också den kompromiss som lades fram av dåvarande ordförandeland. Jag tänkte också ta upp en annan sak som ministern tog upp i frågesvaret.
Där hänvisar hon till mycket bra information på Transportstyrelsens hemsida. Om det hade funnits mycket bra information på Transportstyrelsens hemsida kanske jag inte ens hade behövt stå här med denna interpellation. Om man söker på cabotage hittar man inte det på Transportstyrelsens hemsida utan man hittar det på yrkestrafiken.se, som är en helt annan hemsida.
Där står det att en förutsättning för att få utföra inrikestransporter är att fordonet har kommit in i landet med gods från ett annat land. Det står ingenting om transitcabotaget, som också är en del i den förordning som ministern har varit och fattat beslut om.
Jag tog tillfället i akt och ringde till Transportstyrelsen för att diskutera frågan med en mycket trevlig jurist. Han kunde erkänna att cabotage inte finns med. Det är väl oerhört viktig att man har en ordentlig och helt omfattande information för dem som faktiskt ska leta efter informationen.
Det är också viktigt för dem som ska titta att förordningarna faktiskt hålls och att det finns information om vad som gäller. Det går faktiskt att köra in med ett tomt fordon i Sverige eller något annat EU-land för att göra en transittransport. Då handlar det om att man öppnar för sådant i den information som lämnas.
Anser ministern att det är en mycket bra information som visserligen inte finns på Transportstyrelsens hemsida men på annat ställe på webben?
Christina Axelsson (S):
Det ministern säger om att man ska utvärdera fördraget är inget nytt. Det hade vi redan när vi hade det uppe till beredning i EU-nämnden. Att man ska se över cabotageregler med mera inom transportpolitiken 2013 är alltså inget man har kommit på nu.
Man nämner inte att detta är viktiga aspekter. Dessa aspekter är viktiga för att vi ska kunna vara med och påverka de bilar som kommer och kör genom vårt land, oavsett om de har gods eller är tomma, så att vi har bilar som inte släpper ut så mycket och att lagar och regler följs. Det är också oerhört viktigt.
När vi nu öppnar för cabotaget på detta sätt har man en möjlighet att kontrollera. Förut har det varit svårare att komma till stånd med detta eftersom det har varit olika regler i de olika länderna. Jag tycker att det är märkligt att ministern så här snart efter att man har fattat ett beslut går ut och säger att man vill något annat.
Om det är så att man vill något annat måste man i så fall också återkomma till riksdagen och faktiskt diskutera det med de berörda - trafikutskottet, EU-nämnden med flera.
Christina Axelsson (S):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Det kan väl sammanfattas med att det är mycket nu. Många uppdrag har getts till olika myndigheter under olika departement. Det jag är orolig för är att det kanske är för många, att riskhantering i Mälardalen blir något som alla ska ta men ingen tar ansvar för.
Ministern säger i sitt svar: "Den som ansvarar för en verksamhet under normala förhållanden har motsvarande ansvar även under krissituationer." Men det är viktigt att det finns någon som håller ihop det här, för det kan hända så mycket. Det var därför jag ställde frågan i min interpellation: Vilken samlad strategi har regeringen och försvarsminister Tolgfors? Vem har huvudansvaret?
Vem ska komma med förslag om hur man ska göra för att minska effekterna om det blir en översvämning i Sveriges tredje största sjö Mälaren? Vem har huvudansvaret för att tillse att vattentäkter för över två miljoner människor inte riskeras om nivån i Östersjön stiger och vi skulle få en saltvatteninträngning i Mälaren?
Det är bra att man gör utredningar, men det måste också komma fram vem som sedan ska ta hand om det. Jag vill med min interpellation peka på vikten av både miljöfrågor och säkerhetsfrågor vad gäller risken med Mälarens vatten. Frågor kring Mälaren är egentligen en typisk fråga för en region att behandla, men den frågan diskuterades tidigare i dag.
Även nu när vi diskuterar frågor om Mälaren måste jag beklaga och säga att det är en stor besvikelse att regeringen inte har tagit tag i regionfrågan utan i stället dragit den i långbänk, att Moderaterna hårdnackat motsätter sig en regionbildning i Stockholm som skulle kunna vara den som ansvarar just för miljö- och säkerhetsfrågor kring Mälaren. Herr talman!
Svaret från försvarsministern innehåller ett smörgåsbord om vad som pågår men inte just det jag frågade, den strategi som regeringen har för att det inte ska hända. Ministern talade om ombyggnad av Karl Johan-slussen vid Söderström i Stockholm. Men för att öka avtappningen så mycket behöver det kosta mer än vad som egentligen är stadens behov för att bygga om Slussen.
Regeringen påpekar i klimatpropositionen att berörd part ska vara med och ta kostnaderna, fast det finns inget svar på vem denna berörda part är. Men det får vi kanske i ministerns nästa inlägg. Den här frågan var också uppe i Mälartinget, som hade sitt möte för bara någon vecka sedan. Man pratade då om att vatten är liv.
Vatten är attraktivt och vatten är gränslöst, men vatten är också en sårbar resurs. Men Mälardalsrådet kan inte göra mycket mer än att lyfta upp frågorna, precis som jag gör i dag. Mälardalsrådet säger då att offentliga aktörer bör prioritera vattenfrågan tydligare i sin samhällsplanering. Själva tänker man lösa det genom att ordna seminarier och debatter för att lyfta fram denna viktiga fråga.
Men det är också viktigt att regeringen gör något för att lyfta fram frågan. Nu, herr minister, är det väl bra om jag får höra lite mer om regeringens strategi.