Hillevi Engström (M):
Det är tråkigt att inte Gunvor G Ericson är här, men det är trevligt att Mats Pertoft är här! När det gäller kvinnor och män har vi det problemet i Sverige att vi har en könssegregerad arbetsmarknad. Man väljer olika, och man blir behandlad olika från det att man föds till dess att man i princip går någon annanstans - jag börjar bli trött nu. Det är allvarligt, och jag tror att grunden ligger redan i förskolan.
Där måste lärarna ha en kompetens för att bemöta pojkar och flickor på ett neutralt sätt. Mycket behöver göras redan där. När man tittar på var kvinnor och män jobbar kan man förstå att det kan bli så att kvinnor i större utsträckning utsätts för de kortare vikariaten. Det är också en ojämställdhet i Sverige att kvinnor och män delar ojämlikt på föräldraledigheten.
Kvinnor är betydligt mer frånvarande från arbetsmarknaden genom att de föder barn och är mammalediga. Senare i arbetslivet jobbar de också många gånger deltid. Det gör att det blir vikariatskedjor i de typiska yrken där kvinnor finns i större omfattning. Det gör också att en arbetsgivare som har många kvinnor anställda inte kommer att kunna erbjuda de kvinnor som är vikarier tillsvidareanställningar eftersom andra kommer tillbaka.
Det är klart att det är en olycklig kombination av omständigheter. Men tittar man på hur det ser ut i Sverige är det ändå 84 procent av dem som arbetar som har en tillsvidareanställning, och det ska vara grunden. Vi vill ju lika lite som någon annan att det här systemet ska missbrukas. Det som vi har undersökt, och som kommissionen också har efterfrågat, är hur det här missbruket ser ut. Vi har inte kunnat se att det här är något kontinuerligt kommissionen.
Men enligt kommissionen finns det en teoretisk möjlighet att missbruka visstidsreglerna, och det är det som vi försöker att täppa till genom den departementsskrivelse som vi nu bereder. I genomsnitt varje kvartal kommer 100 000 personer in från arbetslöshet till sysselsättning.
Av dessa 100 000 är det ca 80 000 som får en visstidsanställning, det vill säga att arbetsgivare ofta börjar med visstidsanställning, särskilt för unga, som sedan blir en brygga in till arbetsmarknaden. Förhoppningen är att den ska landa i en tillsvidareanställning, för de allra flesta vill ju ha en fast förankring på arbetsmarknaden. Svaret på Gunvor G Ericsons fråga är att vi just nu tittar på remissförslagen.
Det som är intressant vid en snabb blick på dem är att de skiljer sig väldigt mycket åt, det vill säga att arbetsgivarna inte tycker att det behöver göras någonting medan de fackliga organisationerna tycker att det behöver göras ganska mycket. Det gäller att hitta en balans, för det jag är lite rädd för är att om det blir alltför strikta regler kommer de som är vikarier att få sluta vara vikarier och inte ens får fortsätta på en visstidsanställning.
Det kan man se inom till exempel mediebranschen, där människor har blivit utlasade just för att arbetsgivare inte vill ge just den specifika journalisten en tillsvidareanställning. Då får man ett yrkesförbud i stället. Det är en svår avvägning, för till syvende och sist är det ju arbetsgivare som beslutar om anställning. Det gäller alltså för regeringen att lägga fram ett väl avvägt förslag som möter såväl arbetstagarnas berättigade krav på trygghet som arbetsgivarnas behov av flexibilitet.