Sven Otto Littorin (M):
Sven-Erik Österberg har frågat mig vilka förändringar i svensk lagstiftning jag avser att ta initiativ till på grund av Lavaldomen och när detta kommer att ske i tid och om jag avser att verka för att en anpassning sker av de svenska kollektivavtalen.
Han har vidare frågat hur jag tänker verka för att de svenska fackförbunden ska kunna fortsätta att ställa krav på att svenska löner ska betalas för arbete som utförs i Sverige, vilka initiativ jag tänker ta för att säkerställa att utstationerad arbetskraft får samma villkor som övriga löntagare i Sverige och på vilket sätt jag avser att motverka att Lavaldomen öppnar upp för att sjysta arbetsgivare riskerar att bli utkonkurrerade av illojala företag.
Vidare har Sven-Erik Österberg frågat om jag kommer att ta initiativ till att ett socialt protokoll införs i EU-lagstiftningen och om jag är beredd att öppet återge den information jag gav om Lavalutredningens betänkande vid ministermötet i Bryssel den 17 december 2008. Slutligen har han frågat om jag avser att, med anledning av Lavalutredningens förslag, ta fram en strategiplan inför det svenska ordförandeskapet i EU och när i så fall en sådan kan presenteras i tid. Lavalutredningens betänkande har skickats ut på remiss, och remisstiden går ut den 18 mars 2009.
Jag kommer att ta del av remissinstansernas synpunkter innan regeringen fattar beslut om vilka lagstiftningsförslag som ska läggas fram. Det är mycket viktigt att det ges gott om tid att utarbeta propositionen, eftersom detta är svåra juridiska frågor av stort politiskt intresse. Förslagen ska även lagrådsremitteras. Jag vill inte föregå lagstiftningsarbetet genom att redan nu ange någon åsikt om vilka krav fackförbunden ska kunna ställa på företag som utstationerar arbetstagare till Sverige.
Jag kan dock säga att Lavalutredningens analys visar att den svenska modellen på arbetsmarknaden står sig även i ett EU-sammanhang. Det är inte nödvändigt att införa lagstiftade minimilöner eller ett system för allmängiltigförklaring av kollektivavtal här. Vi kan fortsätta att ställa krav enligt svenska kollektivavtal också för utstationerade arbetstagare, om än med vissa begränsningar. Det följer av Lavaldomen att kollektivavtalen måste vara klara och tydliga för att kunna ligga till grund för krav mot utländska arbetsgivare.
Det är arbetsmarknadens parters ansvar att se till att de svenska kollektivavtalen anpassas till dessa krav. Jag är övertygad om att parterna kommer att ta denna uppgift på allvar för att svenska kollektivavtal ska kunna tillämpas även i förhållande till utländska företag. Vad gäller frågan om ett socialt protokoll är det för tidigt att redan innan Lissabonfördraget har trätt i kraft ställa nya krav på fördragsändringar. Sådana krav riskerar att undergräva fördragets ikraftträdande och riva upp resultatet av flera års förhandlingsarbete.
Vi måste dessutom ta hänsyn till att de 27 medlemsländerna har olika arbetsmarknadsmodeller och delvis olika syn på skyddet av arbetstagare och friheten att tillhandahålla tjänster. Verkligheten är att vi sannolikt inte skulle komma någonstans alls om vi öppnade för nya förhandlingar om ett socialt protokoll. Skulle sådana förhandlingar gå i mål finns det dessutom en överhängande risk för att en kompromiss skulle gå i en riktning som varken regeringen eller Socialdemokraterna önskar. Därför vill regeringen inte driva krav på ett socialt protokoll.
Jag vill här framhålla allt det arbete som trots allt pågår med att driva utvecklingen framåt. EU-kommissionen arbetar med att på olika sätt förbättra medlemsstaternas genomförande av utstationeringsdirektivet. Bland annat har man givit en rekommendation om ökat administrativt samarbete, och regeringen är mycket positiv till det arbetet. Kommissionen håller dessutom på att tillsätta en expertkommitté som ska jobba med tillämpningen av direktivets regler i medlemsstaterna och bestå av experter från de olika länderna.
Även arbetsmarknadens parter kommer att få en roll i gruppen. Sverige kommer självklart att delta aktivt i detta arbete. Vid lunchdiskussionen på Epscorådets möte den 17 december 2008 informerade jag om Lavalutredningens betänkande. Jag gav en kort beskrivning av de förslag som lämnats i betänkandet och angav som mitt inledande intryck att förslagen visar att den svenska modellen i grunden står sig även i ett EU-sammanhang.
Som jag har sagt tidigare i många sammanhang är det min fasta övertygelse att vi kan hantera konsekvenserna av Lavaldomen genom åtgärder på nationell nivå, genom en anpassning av lagstiftningen och kollektivavtalen för dessa situationer. Lavalutredningens förslag gäller åtgärder på nationell nivå, och föranleder inte att någon särskild strategiplan inför ordförandeskapet i EU tas fram.