Lena Hallengren (S):
Jag tycker att det kan passa i tider som dessa att påminna lite grann om den 21 januari 2019. Då fick Sverige äntligen en regering efter nästan fem månader med en övergångsregering, en tid som känns ganska avlägsen. Det politiska minnet är nuförtiden ganska kort. Då satt vi och förhandlade - många partier var involverade - och det käkades kakor hos talmannen.
Framför allt fördes det väldigt många seriösa samtal om hur Sverige skulle ta sig ur en situation som till en början syntes olöslig. Det fanns ett antal alternativ på bordet. Vi socialdemokrater ville verkligen undvika en högerkonservativ regering, kanske den mest högerkonservativa som Sverige under modern tid hade skådat, med moderater och kristdemokrater med stöd av sverigedemokrater. Vad gör man då?
Jo, då ska man förhandla med andra partier för att få ihop en möjlig konstellation som gör att en statsminister och en regering kan tillträda och landet kan styras. Vad fanns det då för bud till de olika partierna? Borttagen värnskatt skulle ha stått absolut längst ned bland förslagen, om jag hade fått rangordna dem. Det står absolut inte på någon önskelista över huvud taget.
Men Ulla Andersson känner ju mycket väl till att även om Centerpartiet och Liberalerna hade valt att gå med moderater och kristdemokrater hade det blivit borttagen värnskatt. Då var frågan: Ska vi strunta i att få ihop en regering och låta M och KD med stöd av SD och kanske C och L i stället bilda regering och få ännu mer skattesänkningar?
Jag tycker att det hade varit oerhört olyckligt, men det är en del av uppgörelsen som vi inte hade valt om vi hade fått bestämma helt själva. Det får vi inte.
Man kan verkligen diskutera också andra skattesänkningar som har gjorts och det faktum att jobbskatteavdragen 1, 2, 3, 4 och 5, för att inte tala om det som M och KD drämde till med i den budget som gick igenom före förra julen och som vi fortfarande regerar med, tog ytterligare 20 miljarder. Det har gjort att pensionärer får betala högre skatt än de som arbetar, och det tycker vi är helt orimligt.
Jag vet att Ulla Andersson är överens med mig om att det är orimligt att de som har arbetat ett helt liv beskattas hårdare än de som har en löneinkomst. Att ta bort denna pensionärsskatt är också en stor kostnad, men det är en rättvisefråga. Det ger pensionärer möjlighet att ha en bättre ekonomi. Det är ett vallöfte som det har varit viktigt för Socialdemokraterna att infria. Bilden som Ulla Andersson ger av 1 1⁄2 miljard till sjukvården är lite skev.
Staten, regeringen och Sveriges Kommuner och Regioner har ju tecknat avtal om 11 1⁄2 miljard kronor, vilket är rätt mycket pengar. Det är pengar som definitivt går till hälso- och sjukvården, inklusive nödvändig utveckling av densamma. Man ska inte ta ut glädjen i förskott, men vi har kunnat se en viss minskning av köerna de senaste månaderna. Låt oss hoppas att det fortsätter så.
Jag tror inte att kömiljarden är den enda faktorn, men jag tror att den bidrar. I överenskommelsen mellan staten, regeringen och Sveriges Kommuner och Regioner spelar de generella statsbidragen givetvis roll, och vi socialdemokrater har varit tydliga med att vi ska fortsätta med dessa.
Men för att man ska orka med ett utvecklings- och förändringsarbete runt om i landet för en mer jämlik hälso- och sjukvård spelar överenskommelsen på 11 1⁄2 miljard kronor roll, och det är mer än 50 miljoner till Gävleborg.