KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elisabeth Svantesson (M):
Jonas Sjöstedt har frågat mig om jag avser att verka för en lagstiftning som förhindrar att arbetsgivare anlitar bemanningsföretag när det samtidigt finns tidigare anställda med företrädesrätt på samma arbetsplats. Bemanningsföretag fyller en viktig funktion på svensk arbetsmarknad. Bemanningsbranschen anställer många unga människor och många utrikes födda och är därför en väg in i arbetslivet för dem som kan ha svårt att etablera sig på arbetsmarknaden.
Regeringen har, som bekant, i januari i år tillsatt en utredning - Utredningen om inhyrning och företrädesrätt till återanställning - med uppdraget att undersöka i vilken omfattning personal från bemanningsföretag hyrs in i situationer där arbetstagare som tidigare har sagts upp har företrädesrätt till återanställning. Utredningen ska också beakta hur arbetsmarknadens parter i sina kollektivavtal har reglerat möjligheten till inhyrning i samband med arbetsbristsituationer.
Utredningen måste få slutföra sitt uppdrag, som ska redovisas nästa år. Först därefter går det att ta ställning till om det kan finnas behov av några eventuella åtgärder. Jonas Sjöstedt har också gjort gällande att det blir allt svårare att få en fast anställning i Sverige. Det finns emellertid ingenting som säger att man är visstidsanställd bara för att man är anställd i ett bemanningsföretag. En övervägande majoritet av de anställda i bemanningsbranschen har en tillsvidareanställning. De flesta bemanningsföretag har dessutom kollektivavtal.
Elisabeth Svantesson (M):
Vad ska jag säga till dem som väntar på ett sms? Rösta för allt i världen inte på Vänsterpartiet i valet 2014! Den som röstar på Vänsterpartiet, som vill beskatta företagande och kostnaden att anställa, kommer inte att få se fler jobb på svensk arbetsmarknad. Det är ingen slump att det är över 200 000 fler som har ett jobb att gå till i dag jämfört med 2006. Det är ingen slump, utan det beror på en reformpolitik för fler jobb. Låt oss gå tillbaka till de bemanningsanställdas situation.
När man lyssnar på Jonas Sjöstedt låter det som om han förutsätter att alla som jobbar i ett bemanningsföretag gör det helt ofrivilligt, att de inte trivs och att de känner sig otrygga. Sanningen är ju den att väldigt många i bemanningsföretag har en fast anställning. Annas Pepparkakor, som jag ska besöka i morgon, väljer, i stället för att ta in människor på visstid med tillfälliga timanställningar, att under perioder ha bemanningsanställda.
Flera av dem och många andra i bemanningsbranschen har faktiskt en fast anställning. Jag kan nämna ett annat exempel, som jag vet att jag nämnde när Jonas Sjöstedt och jag senast möttes i debatt om detta, nämligen Anki, som nu går i pension och gärna vill ta extrauppdrag. Hon har lång erfarenhet i kommunal sektor och vill jobba extra i ett bemanningsföretag nu när hon lämnar sitt jobb. Detta är god exempel på hur bemanningsbranschen kan fungera.
Sedan finns i alla branscher olika typer av anställningsformer, och man kan alltid diskutera moralen i olika företags beteende. Jag vet inte om Jonas Sjöstedt vill förbjuda Volvo att flytta en del av sin tillverkning från Umeå. Var ska politiker gå in och bestämma över hur företag bemannar eller organiserar sig?
Låt mig dock vara tydlig: Det är aldrig okej att kringgå LAS på ett otillbörligt sätt. Jag vet att tidningen Arbetet alldeles nyss rapporterade att just de bemanningsnämnder som kom till i avtalsrörelsen 2010 inte har avgjort ett enda fall. De har varit i princip sysslolösa. Jag vill veta mer. Jonas Sjöstedt vet allt. Han vet att han vill förbjuda bemanningsföretag. Jag vill veta mer och få en kartläggning av hur det ser ut.
Jag tror att det är viktigt att göra det innan man som Jonas Sjöstedt tar varje medialt tillfälle i akt att skälla och ropa på mer regleringar och förbud. Det är inte speciellt konstruktivt. Det som är konstruktivt är att vi fortsätter att ha en politik där jobben faktiskt växer till och blir fler. En del jobb kommer att växa till i bemanningsbranschen, men många jobb kommer att växa till på helt andra sätt, till exempel genom RUT eller restaurangmomsen. Jobb växer faktiskt till genom dessa reformer, och många unga får sitt första jobb.
För mig är bemanningsbranschen en av många viktiga delar på svensk arbetsmarknad, men självklart ska det vara sjysta villkor här precis som i övriga delar av svensk arbetsmarknad.
Elisabeth Svantesson (M):
Det är väldigt tydligt att vi har två alternativ. Det ena är alliansregeringen, som ser både framtidens hot och framtidens utmaningar och är villig att lösa problem. Jag kan inte nog betona att det är viktigt med sjysta villkor på svensk arbetsmarknad, men jag kan också vara väldigt tydlig med att det inte är vare sig Jonas Sjöstedt eller jag som kommer att bestämma exakt hur arbetet ska fördelas.
Men det ska gå sjyst till, och vi har lagen om anställningsskydd, som också säger att vi inte får ha otillbörliga uppsägningar. För mig är det allra viktigaste att jobben växer till. Ja, Jonas Sjöstedt, även på 1990-talet växte den svenska befolkningen ganska ordentligt, men vi tappade över 500 000 sysselsatta. Den här krisen har alliansregeringen skött på ett bra sätt. Jag kommer aldrig att vara nöjd med en arbetslöshet som den vi ser i dag.
Det är därför vi fortsätter att jobba med människor som står längre ifrån arbetsmarknaden och som tidigare gömdes och glömdes av den socialdemokratiska regeringen, som ni faktiskt gav stöd till. Många kvinnor förtidspensionerades bort. I den här frågan är jag inte lika tvärsäker. Jag vill veta hur situationen ser ut. Jag vill ha en kartläggning. Något jag dock är tvärsäker på är att bemanningsföretagen fyller en viktig funktion på svensk arbetsmarknad. Där arbetar nu 1,4 procent av de sysselsatta.
Ska vi hänga med och inte backa tillbaka framtiden får vi acceptera detta. Däremot ska vi så klart ha sjysta villkor på hela den svenska arbetsmarknaden. Det vill jag vara väldigt tydlig med.
Elisabeth Svantesson (M):
Jennie Nilsson har frågat mig om jag avser att vidta nödvändiga åtgärder och ändra regelverket så att arbetslösa kan komma i arbete. Regeringens prioritering är att de arbetsmarknadspolitiska insatserna ska riktas till dem med störst behov, det vill säga de långtidsarbetslösa. Samtidigt bör åtgärder vidtas tidigt i arbetslöshetsperioden för att motverka att fler blir långtidsarbetslösa.
Det bör främst ske genom förmedlingsinsatser och förbättrad uppföljning av korttidsarbetslösas jobbsökande, men även i form av programplatser till dem som löper störst risk för långtidsarbetslöshet. Det är Arbetsförmedlingen som är ansvarig myndighet och beslutar om deltagande i arbetsmarknadspolitiska insatser, till exempel arbetsmarknadsutbildning. Arbetsförmedlingens beslut baseras på en arbetsmarknadspolitisk bedömning där individens behov och möjligheter till ny anställning utgör grunden för beslut om eventuella insatser.
Det är positivt för såväl arbetstagare som arbetsmarknadens funktion att arbetsmarknadens parter tecknar överenskommelser om omställningsinsatser för anställda som förlorar sitt jobb vid en nedläggning. Sådana överenskommelser har ett stort värde. De kan dock ej inkludera och ta i anspråk de arbetsmarknadspolitiska verktyg och de offentliga medel som Arbetsförmedlingen förfogar över. Jag vill dock samtidigt understryka hur viktigt det är att Arbetsförmedlingen inom ramen för sitt uppdrag samverkar med arbetsmarknadens parter.
Vad Jennie Nilsson anser vara byråkratiskt regelverk anser jag vara ett rimligt och nödvändigt regelverk som säkrar att skattemedel används i enlighet med de prioriteringar som regering och riksdag beslutat. Jag avser därför inte att ändra vare sig grunderna eller ansvaret för de prioriteringar som måste göras inom den arbetsmarknadspolitiska ramen.
Elisabeth Svantesson (M):
Avslutningsvis tror jag inte att den stora konflikten ligger i exakt hur pengar i olika omställningsavtal ska användas för den som söker arbete. Jag vet inte precis allt som har hänt i Halmstad. Men jag vet att man har haft diskussioner - Arbetsförmedlingen har funnits med i samtalen - och att man har varit tydlig med att det är viktigt att pengarna används innan man går in i a-kassan. Det är så det fungerar i de flesta arbetslöshetskassor - de gör inte exakt likadant.
Det är arbetslöshetskassorna som avgör om en arbetssökande kan få ta del av en utbildning med bibehållen arbetslöshetsersättning. Det beror lite på vilken a-kassa man tillhör och vilken typ av utbildning det handlar om. Det är svårt att vara precis i just det här fallet. Den största konflikten mellan oss gäller inte exakt hur regelverket ska se ut. Den största konflikten mellan socialdemokratin och Alliansen gäller hur jobben ska fortsätta att växa fram. Hur ska personer som nu har förlorat sina jobb på Pilkington kunna komma vidare?
Det handlar naturligtvis om omställning. Vi har omställningsavtal, vi har en arbetsförmedling och vi har en gedigen reguljär utbildning där man nu kan gå vidare. Vi har dock varit lyhörda mot parterna och sagt: Hur kan vi förbättra detta? Vi har roller för omskolning, och det finns goda möjligheter att omskola sig på många sätt i Sverige. Det handlar dock även om hur jobben ska fortsätta växa fram.
I går kom Statistiska centralbyråns statistik för 2013 som visar att över 275 000 fler har ett jobb att gå till i dag jämfört med 2006, trots en långvarig lågkonjunktur. Det har inte skett av en slump. Det har skett genom en gedigen politik för fler jobb. Vi har ökat drivkraften för att arbeta, men vi har också underlättat för företag att finnas och växa i Sverige. Många har haft en tuff period under krisen.
De mest exportberoende företagen har upplevt en otroligt tuff tid, men vi ser att andra företag har kunnat växa. Jobben växer alltså fram. De personer som nu har förlorat sina jobb på Pilkington kommer att ha goda förutsättningar att komma vidare genom olika typer av stödsystem och omställningsförmåga. Själva har de också arbetslivserfarenhet som gör att många av dem kommer att stå starka på svensk arbetsmarknad när jobben växer fram med en alliansregering.
Elisabeth Svantesson (M):
Ali Esbati har frågat mig om jag avser att mot bakgrund av bland annat situationen inom flygbranschen vidta åtgärder för att begränsa den tid som bemanningsanställda kan vara inne på ett företag, driva på för krav på operatörer att en hög andel av deras flygpersonal ska vara anställd i samma bolag som har driftstillståndet samt ta initiativ till en utredning om social dumpning inom luftfarten.
En självklar utgångspunkt för regeringen är att sjysta villkor ska gälla oavsett hur arbetsgivaren väljer att bedriva sin verksamhet och oavsett bransch. Hur en arbetsgivare väljer att organisera sin verksamhet är en del av arbetsledningsrättsprincipen, som är en grundläggande arbetsrättslig princip. Det innebär till exempel att en arbetsgivare själv kan välja om verksamheten ska bedrivas med egen eller inhyrd personal.
Det finns ingen bestämmelse i lag om hur länge bemanningsanställda får arbeta som inhyrda hos ett kundföretag. Detta innebär dock inte att regler som säkerställer de inhyrda arbetstagarnas rättigheter saknas. Enligt lagen om uthyrning av arbetstagare ska bemanningsanställda tillförsäkras minst de grundläggande arbets- och anställningsvillkor som skulle ha gällt om han eller hon hade anställts direkt av kundföretaget för att utföra samma arbete.
Jag har inte för avsikt att vidta åtgärder för att begränsa den tid som bemanningsanställda kan hyras in. Vad gäller den andra frågan, om jag avser att driva på för krav på operatörer att en hög andel av deras flygpersonal ska vara anställd i samma bolag som har driftstillståndet, är det infrastrukturministerns ansvarsområde.
Jag kan bara konstatera att flygoperatören naturligtvis måste följa gällande lagar och regler, såsom EU:s regelverk för flygsäkerhet, och naturligtvis ska alla bolag som är verksamma på den svenska arbetsmarknaden följa gällande lagar och regler. Vi har redan i dag ett regelverk som syftar till att säkerställa goda anställningsvillkor för inhyrda arbetstagare, bland annat lagen om uthyrning av arbetstagare, som genomför EU:s bemanningsdirektiv.
Jag ser för närvarande inget behov av att tillsätta någon särskild utredning.
Elisabeth Svantesson (M):
Ali Esbati lyfter upp en komplex fråga. Företag, arbetstagare, konsumenter och företag finns på en alltmer globaliserad och rörlig marknad. Det gäller särskilt inom flygbranschen, som är mobil till sin natur. Ökad rörlighet är i grunden något positivt eftersom den leder till tillväxt och ökat välstånd. Samtidigt är det självklart aldrig okej att kringgå lagar och regler.
Ali Esbati och jag är överens om att det ska vara sjysta villkor på den svenska arbetsmarknaden. Men när det gäller bemanningsföretagens roll på arbetsmarknaden är vi inte lika samstämmiga. Jag anser att bemanningsföretag fyller en viktig funktion på svensk arbetsmarknad. Många som vill ta sig in på arbetsmarknaden kommer in genom bemanningsföretag. Vi vet att unga i större utsträckning får jobb i bemanningsföretag än i andra företag.
Det är också en viktig väg in på arbetsmarknaden för många utrikes födda. För både unga och utrikes födda är bemanningsföretagen dörren till ett jobb, en trygghet och en gemenskap. Branschen är viktig i grunden för att hålla svenska företag konkurrenskraftiga och anpassningsbara, till exempel genom att de kan ta in personal snabbt med rätt spetskompetens eller för att klara tillfälliga toppar.
Det är absolut sant att det finns tillfällen där vi definitivt kan diskutera moralen i olika företags beteende. Men vi ska inte kasta ut barnet med badvattnet och förbjuda bemanningsföretag, så som Ali Esbati vill. Det är egentligen det som Vänsterpartiet i grund och botten vill. Det handlar inte bara om att lyfta upp något som man ser som ett problem, utan man vill faktiskt förbjuda bemanningsföretagen.
Jag tror att vi ska arbeta med att se till att bemanningsbranschen blir bättre. Regeringen har genomfört viktiga förändringar för att säkerställa villkoren för bemanningsanställda. De nya reglerna som antogs förra året innebär att huvudregeln är att bemanningsföretag ska tillförsäkra bemanningsanställda minst de grundläggande arbets- och anställningsvillkor som skulle ha gällt om de anställda anställdes direkt i kundföretaget för att utföra samma arbete.
Det är den så kallade likabehandlingsprincipen som ska gälla i bemanningsföretag. En annan sak som regeringen utreder - och det är Ali Esbati väl medveten om - är hur vanligt det är att personal från exempelvis bemanningsföretag hyrs in när det finns en företrädesrätt för arbetstagare som tidigare har sagts upp. Utredningen ska också titta på hur arbetsmarknadens parter har reglerat möjligheten till inhyrning i sådana situationer. Utredningen ska redovisas i sommar.
Efter det går det att ta ställning till om det finns behov av eventuella åtgärder. För mig är det alldeles självklart att det ska finnas sjysta villkor oavsett om man jobbar inom flyget eller inom någon annan bransch. Men att förbjuda bemanningsbranschen är inte en lösning. Det leder inte till fler jobb, och det leder inte till konkurrenskraftiga svenska företag.
Elisabeth Svantesson (M):
Ali Esbati undrar varför vi svarar med att diskutera bemanningsföretag. Det är för att frågan faktiskt handlar om det. Vi har en grundläggande skillnad i åsikt och i synen på bemanningsföretag. 1,3 procent av alla sysselsatta i Sverige arbetar i bemanningsföretag. Det sätter, tycker jag, Ali Esbatis retorik med krav på regleringar, begränsningar och förbud i ett lite annat perspektiv. Låt oss då titta på flygbranschen.
Liksom andra branscher möter den nya utmaningar. Globalisering och ökad konkurrens är krafter som man inte kan bortse från. Det är ett hårt tryck på branschen, och det påverkar naturligtvis företagen. Ett ökat utbyte generellt mellan länder gör att vi som konsumenter får tillgång till fler varor och tjänster till bättre pris. Till exempel är det många fler i dag än förut som har möjlighet att upptäcka och semestra i nya länder.
Samtidigt finns det såklart en konsumentmakt, att konsumenter kan välja till och välja från. Allt handlar inte om lagstiftning; det handlar också om konsumentmakt. Globalisering innebär möjligheter för svenska företag att sälja varor och tjänster på andra marknader, vilket skapar jobb åt tusentals svenskar. För en handelsberoende ekonomi som Sverige är det särskilt viktigt. I grunden är utbytet av varor och tjänster och rörlighet för människor någonting positivt.
Men den ökade konkurrensen har också en annan sida. Det tvingar företag att anpassa sina villkor i en allt snabbare takt. De här krafterna, eller strukturomvandlingen om man vill använda ett lite torrare uttryck, tvingar många företag att förändra sin verksamhet eller till och med att lägga ned verksamheten. Det är många gånger en väldigt smärtsam process och omställning där många människor kan förlora sina jobb.
Jag tror att flygbranschen är en av de mest utsatta branscherna speciellt med tanke på dess natur, som jag sade, eftersom man är mobil. Svaret är inte att förbjuda bemanningsföretag i Sverige, som Vänsterpartiet vill. Det kommer varken att stoppa globaliseringen eller förändra villkoren för exempelvis Qatar Airways. Jag vet att Ali Esbati har diskuterat förhållandena för deras anställda.
Att förbjuda bemanningsföretag stänger bara dörren till arbetsmarknaden för oss som bor i Sverige. Jag vill slå fast och vara tydlig med att det aldrig är acceptabelt att bryta mot, missbruka eller kringgå regler för att konkurrera med arbetskraftskostnader, varken i Sverige eller i något annat EU-land. Det vill jag vara väldigt tydlig med.
Företag och arbetstagare som verkar på flera länders arbetsmarknader kan förstås i fråga om arbetskraftskostnader räkna ut var det är mest ekonomiskt fördelaktigt att verka. Men det behöver per automatik inte betraktas som ett brott, missbruk eller kringgående av ett lands regler, och man kan alltid diskutera moralen i olika företags val.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack för interpellationen. Det här är komplexa frågor just av den anledning som jag tidigare nämnde. Men i grunden handlar det om vad vi vill reglera och vad vi vill förbjuda. Vi har varit tydliga med att när det gäller bemanningsföretag ska vi utifrån utredningen om företrädesrätten - när vi får den - fortsätta att se vad som krävs och behövs. Jag fick en fråga om jag tänker följa upp detta med social dumpning. Jag tycker att det är viktigt att följa alla frågor som har med svensk arbetsmarknad att göra.
Jag följer en annan fråga där det har diskuterats mycket om dumpning, nämligen byggbranschen och utstationerade. Där kan jag konstatera att utvecklingen i byggbranschen har varit stark. Sysselsättningen under de senaste åren har vuxit. Löneutvecklingen i byggbranschen har vuxit. Där kan vi i alla fall se en utveckling åt det hållet. Vi ska naturligtvis också följa den här branschen som är viktig både för dem som jobbar i den och för alla dem som reser.
Elisabeth Svantesson (M):
Ali Esbati har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att följa upp förekomsten av antifackligt beteende inom taxinäringen och om jag avser agera för att offentlig upphandling av färdtjänst ska stärka snarare än underminera kollektivavtal. Det är av grundläggande betydelse att alla arbetstagare ska ha möjlighet att utnyttja sin rätt att organisera sig och bedriva facklig verksamhet.
Föreningsfriheten är grundlagsskyddad och närmare regler som syftar till att skydda arbetstagarnas föreningsrätt finns bland annat i medbestämmandelagen. Vidtar en arbetsgivare åtgärder som syftar till att skada en arbetstagare för att han eller hon har använt sin föreningsrätt kan det vara att anse som en föreningsrättskränkning. I så fall kan skadestånd utdömas. Det regelverk vi har i dag fungerar enligt min mening väl.
Jag har därför inte för avsikt att vidta några åtgärder när det gäller detta. Mer specifika frågor om taxinäringen hanteras av infrastrukturministern. Jag kan bara konstatera att regeringen arbetar löpande för att förbättra regelefterlevnaden inom yrkestrafiken på väg, inklusive taxinäringen. När det gäller frågan om offentlig upphandling vill jag inledningsvis påpeka att regelverket för offentlig upphandling ligger på statsrådet Attefalls bord. Nya EU-direktiv på området antogs nyligen.
Jag kan ändå vara tydlig med följande: regeringen har, inom ramen för EU-förhandlingarna om de nya upphandlingsdirektiven, aktivt värnat den svenska arbetsmarknadsmodellen. Regeringen har bland annat gett stöd till förslaget om en ny allmän principbestämmelse om att medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att leverantörer vid fullgörande av offentliga kontrakt iakttar tillämpliga miljöskyldigheter, sociala skyldigheter och arbetsrättsliga skyldigheter.
Det handlar om skyldigheter som fastställts i unionslagstiftning, nationell lagstiftning, kollektivavtal eller i vissa internationella miljöbestämmelser, sociala bestämmelser och arbetsrättsliga bestämmelser. En förutsättning är att dessa bestämmelser och tillämpliga skyldigheter överensstämmer med unionslagstiftningen, bland annat måste de vara icke-diskriminerande och transparenta.
Regeringen har - under Socialdepartementet - tillsatt en utredning för genomförande av direktiven som ska lämna sitt slutbetänkande senare i år.
Elisabeth Svantesson (M):
Låt mig börja med att tacka för interpellationen. Ali Esbati lyfter upp en mycket viktig fråga. Det är flera delar i den. Det handlar om skydd för föreningsrätt, men det handlar också om upphandling och hur offentliga myndigheter och kommuner kan använda upphandlingen som ett sätt att styra. Låt mig sedan säga något om just den första frågan, föreningsrätten. Både Jonas Sjöstedt och Ali Esbati vet att jag inte kan kommentera enskilda fall.
Men jag vill vara mycket tydlig med vad som gäller. Föreningsrätten får aldrig kränkas. Föreningsrätten är en hörnsten i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Den har varit skyddad i svensk lag sedan lång tid tillbaka. Den innebär att både arbetsgivare och arbetstagare har rätt att tillhöra och utnyttja medlemskap i en organisation på arbetsmarknaden.
En arbetsgivare får aldrig ingripa för att en arbetstagare använder sig av föreningsrätten. Om någon arbetsgivare på något sätt gör något för att skada en arbetstagare för att han eller hon har utnyttjat föreningsrätten är det en föreningsrättskränkning. Samma sak gäller om arbetsgivaren gör det för att få en arbetstagare att inte använda sin föreningsrätt. Följden kan bli att arbetsgivaren tvingas betala skadestånd.
Om kränkningen görs genom en uppsägning kan uppsägningen förklaras ogiltig. De åtgärder som utgör kränkning kan vara av mycket olika slag. Det kan vara en uppsägning, ett avsked, men det kan också handla om en indragen förmån, avstängning eller minskad lön. Svensk lag har ett tydligt skydd just mot godtyckliga uppsägningar. Det måste finnas saklig grund.
När det gäller uppsägning på grund av personliga skäl krävs det att arbetstagaren har gjort något som har en viss tyngd, till exempel omfattande misskötsamhet eller illojalitet mot arbetsgivaren. Det kan aldrig vara saklig grund för uppsägning att någon har använt sin föreningsrätt. Om man anser sig ha blivit uppsagd på grund av ett fackligt engagemang eller om man av andra skäl ser att det inte finnas någon saklig grund för en uppsägning kan man vända sig till domstol.
Det är den svenska modellens grund. Är man medlem i en facklig organisation kan man dessutom vända sig dit för att få hjälp och stöd med att lösa tvisten. Sammantaget finns det i dag ett mycket starkt skydd i svensk arbetsrätt för föreningsrätten. Jag får återkomma i nästa inlägg om själva upphandlingsdiskussionen.