KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Vårt konkreta förslag är reformen av Dublinförordningen. Det ligger ett konkret förslag på ministerrådets bord. Det är ingen tillfällighet att det gör det, utan det beror på att vi under lång tid har jobbat tillsammans med ett antal medlemsländer och kommissionen för att få det till stånd. Konstruktionen är att om det kommer väldigt många asylsökande till samma land under kort tid ska man fördela ut dem i de övriga medlemsländerna enligt en fördelningsmekanism som slår till.
Jag tror att det är helt nödvändigt att vi får detta på plats. Det är samtidigt det som sitter väldigt långt inne för en del medlemsländer. Men det är det som vi konkret jobbar med. Jag har sagt det många gånger: Det handlar i grunden om att bryta igenom en princip.
Man kan säga att migrationsfrågorna är genuint gränsöverskridande, något som är nästan banalt att påpeka. Samtidigt är det en av de frågor som vi samarbetar allra minst kring, både mellan olika stater och överstatligt.
Den principen måste vi bryta igenom, och det är precis det vi försöker arbeta med, det vill säga det ska finnas en ordning där alla EU-länder i vissa situationer tar emot. Om vi inte skulle göra det kommer bara gränsländerna att få ta det stora ansvaret, till exempel Grekland och Italien.
Det är klart att skulle Turkietavtalet inte längre fungera kommer Grekland mycket snabbt att förvandlas till ett enda stort flyktingläger. Det rör sig om tiotusentals människor som skulle komma att söka sig över till Grekland. Kan de då inte i det läget få hjälp av övriga EU har Grekland mycket stora bekymmer. Det är detta som vi konkret jobbar för, och jag hoppas att vi ska nå framgång i det förhandlingsarbetet.
Morgan Johansson (S):
Jag håller med om att Greklands situation redan nu är allvarlig. Ungefär 60 000 sitter fast, en del på öarna och många på fastlandet, och kommer inte vidare. Det var därför vi beslutade förra året om den omfördelning som nu pågår men i alldeles för låg omfattning och alldeles för låg takt. Det håller jag med om. Ungefär 7 000 har hittills flugits ut. Men det finns inget annat sätt att jobba på.
Jag tycker det är den kloka åtgärden att vidta. Jag vet att Christina Höj Larsen ofta hårt kritiserar avtalet med Turkiet. Det är ett avtal mellan Grekland och Turkiet. Den största tillskyndaren i Europa för det avtalet är hennes egna partivänner i Grekland. Syriza styr där. Jag träffar ofta den grekiska ministern.
Han framför hela tiden samma farhågor till oss andra. Vi måste se till att avtalet faktiskt fungerar. Annars kommer Grekland att placeras i en helt omöjlig situation. Han trycker på för två saker. Den ena är att avtalet fungerar, och den andra är att vi hjälper Grekland på plats och med omfördelningen. Så till frågan om harmoniseringen.
Jag menar att detta är ett område där vi måste samarbeta mer och där Europa bör gå i en riktning mot en mer gemensam politik. Sedan kan man alltid diskutera på vilken nivå den gemensamma politiken ska ligga. Då finns den andra frågan om hur stort utrymme enskilda medlemsstater ska få för egna regler.
Där har vi sagt till riksdagen att vi önskar gå i riktning mot harmonisering, men vi vill också se till att det finns en flexibilitet för de enskilda medlemsländerna. När vi kommer längre fram i förhandlingarna kommer det att bli tydligare.
Morgan Johansson (S):
Jag är optimistisk. Det kommer att gå bra för de allra flesta människor som har kommit hit, precis som det har gått bra för de allra flesta som kom på 90-talet från Bosnien. De har nu förmånen att gå ut på den starkaste arbetsmarknaden vi har haft på många år - tack vare den politik vi har fört. Det finns 100 000 lediga jobb. Det har skapats 120 000 nya jobb på två år. Vi har den lägsta ungdomsarbetslösheten på 13 år.
Det är jag glad och stolt över. Det ska vi vara i dessa jultider. Jag är glad att det finns en positiv och stark utveckling i svensk ekonomi. Sedan är det bostadspolitiken. Det byggs mer än på 40 år. Det byggs över 60 000 bostäder i år. Vi måste upp lite högre, kanske upp till 70 000 bostäder nästa år.
Den takten måste hållas de kommande åren - men vi är inte så långt bort. Jag vill ställa två frågor till Markus Wiechel. Den första frågan gäller varför ni är för segregering. Om det inte finns en lagstiftning och en press på alla kommuner att ta ansvar kommer de nyanlända att hamna i samma kommuner. Det har vi sett under åren.
Då är väl det klokaste att se till att de hamnar i lite olika kommuner, att de sprids ut över landet. Det motverkar segregeringen. Varför är Sverigedemokraterna för segregering? Varför är ni för att de nyanlända ska hamna i samma kommuner som de alltid har hamnat i? Det är jättekonstigt. Den andra frågan gäller att ni har sagt att ni vill låsa in alla asylsökande i förvar.
Det är alltså fråga om 100 000 män, kvinnor och barn som inte ska få röra sig fritt i samhället. Har ni tänkt igenom hur alla förvaren för dessa 100 000 ska se ut? Har ni finansierat detta i er budget?
Morgan Johansson (S):
Det beror på vad Markus Wiechel menar. Just nu finns ungefär 100 000 som väntar på beslut. De befinner sig i Sverige. Det har hittills utfärdats ungefär 48 000 uppehållstillstånd. Varför vill Markus Wiechel att de ska hamna i samma kommuner de alltid har hamnat i? Varför är han för segregering? Det är där de hamnar om man inte är beredd att se till att alla kommuner tar ansvar. Det är jättekonstigt.
Jag ställde en fråga till. Den gällde förslaget att alla asylsökande ska hållas i förvar. Kent Ekeroth sa så den 7 augusti, och han fick medhåll av Richard Jomshof - de borde inte få röra sig fritt på gatorna. Vi talar i så fall om att vi måste bygga låsta läger för 100 000 människor. Har ni finansierat detta i er budget? Nej, det har ni inte gjort.
Har ni tänkt igenom förslaget? Det är fråga om 100 000 män, kvinnor och barn som ska låsas in. Jag tror att 5 000 i dag sitter i olika låsta anläggningar, fängelser och häkten. Ni vill låsa in ett mångdubbelt antal människor som inte har begått några brott över huvud taget. Det enda de har gjort är att söka asyl. Ni ska låsa in dem. 100 000 människor ska låsas in.
Inser ni vilken typ av Gulagsamhälle som ni i så fall skulle skapa? Min fråga är och har varit, och jag hoppas få svar på den: Står ni fast vid detta djupt människofientliga förslag?
Morgan Johansson (S):
Alla dessa frågor har behandlats i Grundlagsutredningen. Grundlagsutredningen kom fram till att den ordning vi har i dag skulle gälla. Det är inte jag som har hittat på den. Det finns en bred uppslutning. Faktum är att samtliga partier som ingick i Grundlagsutredningen, även Moderaterna, kom till samma slutsats, nämligen att det är den här ordningen som ska gälla.
Nu vet jag inte om Maria Abrahamsson har någon annan uppfattning, men hennes parti står bakom Grundlagsutredningen. Sedan säger Maria Abrahamsson att det har kommit en begäran från ordföranden i Högsta domstolen etcetera. Jag har inte fått in någon sådan begäran. Om det är en debattartikel skriven för tre år sedan som Maria Abrahamsson hänvisar till vill jag gärna veta det.
Jag har faktiskt inte fått någon begäran från dem hon hänvisar till om att man ska göra en bred översyn. Hon får gärna utveckla detta. Det finns ett amerikanskt uttryck som lyder: If it ain't broke, don't fix it. I korta drag - detta är också svaret på de frågor som Maria Abrahamsson ställer - är det så att jag i dagsläget inte ser något behov av de här förändringarna.
Bakgrunden är att jag anser att principen om domstolarnas oberoende är grundmurad i Sverige. Det finns enligt min uppfattning väldigt få eller egentligen ingen som ifrågasätter den. Ja, det finns kanske en del politiska krafter på högerkanten som gör det, men ingen i politisk mainstream, får man väl säga. Domstolsverket ger administrativt stöd och service till domstolarna.
Hur det skulle påverka dömandet och enskilda domar förstår jag faktiskt inte. Om Maria Abrahamsson kan hänvisa till fall där det här har påverkat dömandet får hon gärna ge sådana exempel. Justitieombudsmannen och Justitiekanslern har utövat tillsyn sedan 1809. Det är också en fråga som behandlades av Grundlagsutredningen.
Jag har som sagt inte fått några indikationer om att det skulle inskränka på den dömande verksamheten. Vad gäller domarrekryteringen gör vi en översyn, men den ordning som vi har i grunden, där Domarnämnden har en viktig funktion, avser vi inte att ändra på.
Det är också en ordning som skapades av Grundlagsutredningen i bred politisk enighet. Jag ser inga skäl att ändra på den. Budgetfrågan ser jag mer som en symbolfråga. Domstolarna är en del av rättsväsendet, och därför ser jag en väldigt klar logik i att det är justitie-utskottet som hanterar även detta. Om Maria Abrahamsson vill ändra på någonting har hon två frågor att svara på.
Den första är: Är det så att hon har en egen linje och inte längre står bakom Moderaternas bedömningar, eller är det så att Moderaterna är på väg att ändra sig? Den andra är: Vill hon vara vänlig att berätta mer konkret med exempel på vilket sätt den ordning vi i dag har skulle inskränka domstolarnas oberoende?
Morgan Johansson (S):
Maria Abrahamsson höll sig länge inom ramarna i sitt inlägg, tycker jag. Men när hon börjar påstå att socialdemokratin inte har respekterat oberoende domstolar blir jag faktiskt rätt förgrymmad. Hon är företrädare för ett parti som i årtionden bekämpade den demokratiska utvecklingen i Sverige. Jag är företrädare för ett parti som drev fram yttrandefriheten och tryckfriheten i Sverige.
Jag är företrädare för ett parti vars föregångare sattes i fängelse av den överhet som Maria Abrahamssons parti då var med om att bära upp; anledningen var att de yttrade saker som då inte var tillåtna. Vi stred för dessa demokratiska rättigheter - organisationsfriheten, föreningsfriheten och allmän och lika rösträtt. Vi stred också för en allmän utveckling av rättsstaten.
Nu får jag höra av Maria Abrahamsson att vi inte skulle ha respekterat grundläggande rättsstatliga principer. Det är ett övertramp, skulle jag vilja säga. Jag frågade Maria Abrahamsson om hon kan hänvisa till något exempel på att den gällande ordningen skulle innebära att domstolarnas oberoende ifrågasätts. Det har hon inte gjort. Hon säger att det eventuellt skulle kunna bli så.
Men hon har inget exempel att ge. Hon säger också att hon står bakom Grundlagsutredningen, precis som Moderaterna gjorde när jag satt i den utredningen. Men i nästa andetag säger hon att hennes parti vill ändra på saker och ting. Man får faktiskt bestämma sig. Är man med i en uppgörelse, eller är man inte med i en uppgörelse? Man kan inte komma i efterhand och säga "nej, det här tycker vi nog inte om", och man kan inte heller, tycker jag, bara för att man hamnar i opposition, i sådana här frågor komma och säga att man vill ändra på grundförutsättningarna.
Det är ju därför vi gör långsiktiga uppgörelser om just grundlagarna och konstitutionen: för att man ska kunna lita på det också när man sitter i opposition. Jag är väl medveten om att det, vilket Maria Abrahamsson också tar upp i sitt inlägg, finns en oroande utveckling i Europa på en del håll. Jag talar om länder som Polen och Ungern.
Om man ska mota det tror jag inte att det handlar om konstitutionella finurligheter. Polen och Ungern har sådana judicial councils som Maria Abrahamsson talar om, men det har inte hindrat auktoritära krafter från att ge sig in och försöka förändra de grundläggande förutsättningarna. Det här handlar om något helt annat.
Om vi ska kunna mota den typen av utveckling måste de demokratiska krafterna vara beredda att ta avstånd och säga ifrån när något sådant är på väg att hända. Det är ju Maria Abrahamssons egna partivänner i Ungern som driver fram en sådan utveckling.
Vill Maria Abrahamsson göra en insats för att bevara oberoende domstolar och rättsstatliga principer i Europa tycker jag nog att hon bör göra den i förhållande till exempelvis de auktoritära krafter som nu driver fram en sådan utveckling i Ungern och Polen. Då är det sina egna partivänner hon ska rikta sig mot, inte mot socialdemokratin.
Morgan Johansson (S):
Jag tycker nog att det är den som vill få fram en förändring som har bevisbördan och måste peka på att det faktiskt finns ett konkret problem. Därför har jag i denna debatt frågat Maria Abrahamsson om hon kan visa på något exempel där den ordning vi har i Sverige har inneburit att domstolarnas oberoende kan sättas i fråga. Jag upplever det inte på det sättet.
Jag har som sagt inte heller fått någon framställning från rättsväsendet om att det skulle vara så. Det skrevs en artikel 2013, när vi hade en annan justitieminister. Hon, Beatrice Ask, gjorde förmodligen samma bedömning som jag gör i dag, det vill säga att nuvarande ordning ska ligga fast. Det är inte så att Grundlagsutredningen inte ägnade tid och kraft åt detta, tvärtom. Ta frågan om Domarnämnden och domarrekryteringen.
Där skapade vi ett helt nytt system, och vi diskuterade väldigt ingående hur det skulle se ut. Vi kom överens om den ordning som nu gäller. Jag vet att Maria Abrahamsson själv har suttit i Domarnämnden och vet hur det fungerar där. När hon då säger att Moderaterna står bakom detta och i nästa andetag säger att de vill ändra systemet frångås ju den uppgörelse vi gjorde.
Den tidigare justitieministern ville som sagt inte ändra systemet utan ansåg att det skulle ligga fast och såg inte de problem som Maria Abrahamsson har lyft fram. Jag gör det inte heller, och därför avser vi inte att inleda någon ny översyn på någon av dessa punkter.
Om man inte talar om utrikespolitiken utan tar fasta på det som Maria Abrahamsson själv sa i sitt inlägg, nämligen oroande tendenser i Europa, instämmer jag i det. Vi måste därför göra allt för att se till att den typen av auktoritära tendenser inte också får starkt fäste i Sverige.
Morgan Johansson (S):
Stig Henriksson har frågat utrikesministern hur hon kommer att agera i frågan om stöd för Indiens medlemskap i Nuclear Suppliers Group, NSG. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. NSG är en exportkontrollregim med för närvarande 48 medlemsländer, däribland Sverige.
Dess arbete avser exportkontroll av listade produkter för nukleärt bruk samt andra produkter med dubbla användningsområden som kan användas i samband med utveckling eller produktion av kärnvapen. Även om Indien inte är part till icke-spridningsavtalet, NPT, är den bredare och viktigare frågeställningen för Sverige om det vid en helhetsbedömning är bättre för det globala icke-spridnings- och nedrustningsarbetet att ha Indien med i NSG eller inte.
Efter att noggrant ha studerat Indiens ansökan och hur man praktiskt har agerat rörande icke-spridning har regeringen kommit till slutsatsen att det är bättre att ha Indien med i NSG, för att där arbeta tillsammans med dem och övriga NSG-stater för en strikt global exportkontroll för att hindra spridning av kärnvapen, än att ha Indien utanför. Indien har signalerat en tydlig vilja och strävan att delta i arbetet inom de multilaterala exportkontrollregimerna.
Vid plenarmötet i Pusan i Sydkorea i mitten av oktober hälsades Indien välkommen som medlem i Missilteknologikontrollregimen, MTCR. Denna grupp syftar till att förhindra spridning av missiler som kan användas som bärare av massförstörelsevapen. MTCR är därför ett viktigt komplement till NSG.
För att effektivt kunna hindra spridning av massförstörelsevapen måste vi även få stater utanför kretsen av länder i EU, USA, Ryssland med flera - som tidigare ensamma haft tillgång till den sofistikerade teknologi som krävs på detta område - att ta sitt kontrollansvar. Med medlemskap i NSG följer ett sådant ansvar.
Morgan Johansson (S):
Det är ju så att världen förändras. Det är mer än 40 år sedan den första provsprängningen skedde. Det är mer än tio år sedan vi skrev 2006. Man måste alltid ta ställning till dessa frågor utifrån de förutsättningar som råder när frågeställningen kommer upp. Det som har varit vägledande för oss är huvudfrågan: Vad är det som mest gagnar stabilitet och fred i världen?
I det här fallet är vår slutsats att risken för spridning av kärnteknik - att den hamnar i orätta händer - ökar om inte Indien är med i NSG. Detta är huvudfrågan. Kan inte Stig Henriksson se den risken? När det gäller NSG:s krav och kriterier är det fem huvudkrav som ställs för om man ska få lov att vara med.
Det första är att man ska vara tillverkare av denna typ av teknik. Det andra är att man ska följa riktlinjerna som NSG har satt upp. Indien är tillverkare, och sedan 2008 följer man riktlinjerna. Det tredje kravet är att man har en fungerande inhemsk exportkontroll med lagstiftning och verkställighet. Även detta lever Indien upp till.
Det fjärde är att man har skrivit på icke-spridningsavtalet, eller motsvarande avtal, och även har skrivit på IAEA-avtalet. Det är ju detta vi diskuterar - Indien har skrivit på IAEA-avtalet, men man har inte skrivit på icke-spridningsavtalet NPT. Det andra kriteriet lever man dock som sagt upp till.
Det femte och sista kravet är att man verkar internationellt för nedrustning av massförstörelsevapen, vilket Indien faktiskt gör. Dessutom har Indien ett ensidigt proklamerat stopp för provsprängningar av kärnvapen. Till grund för dessa fem kriterier ligger också en bör-formulering - det vill säga att medlemmar bör leva upp till detta.
Av dessa fem krav kan man säga att Indien åtminstone lever upp till fyra och ett halvt. Jag tycker att det är mot den bakgrunden som man ska göra denna helhetsbedömning. Hur uppträder Indien? Tjänar världen i stabilitet på att Indien är med under den här exportkontrollregimen eller inte?
Vår bedömning är att riskerna för spridning av den här tekniken minskar om Indien är med i denna samarbetsorganisation. I den bästa av världar hade Indien aldrig haft några kärnvapen, och provsprängningen 1974 hade aldrig ägt rum. I den bästa av världar hade Indien åtagit sig att skrota ut sina kärnvapen och att nedrusta.
Där är vi dock inte i dag, och då måste man försöka att se hur förutsättningarna ser ut just nu. Därför är vår slutsats att Indien, i denna situation, bör kunna beviljas medlemskap i NSG.
Morgan Johansson (S):
Det bästa argumentet är det som Stig Henriksson själv använde - att kärnvapen inte är ett mindre hot i dag än vad det var för 10 eller 15 år sedan. I många avseenden är det snarare ett större hot i dag, och vi ser att ett antal länder försöker att utveckla kärnvapen på olika sätt. Det är just därför - för att se till att den här tekniken inte kommer i orätta händer - som vi behöver ha effektiva exportkontrollregimer.
Detta är också mitt huvudargument: I det här läget anser vi att det tjänar världens stabilitet och fred bäst att Indien får denna möjlighet. Då ställer man sig under den exportkontroll som detta avtal innebär, och då minskar risken för att den här tekniken ska komma i orätta händer.
Stig Henriksson talar om Pakistan och Nordkorea, men de har visat en helt annan attityd i förhållande till fred och stabilitet. Det kommer aldrig att komma i fråga att Nordkorea skulle kunna vara aktuellt. Som jag var inne på tidigare är huvudfrågan att inte göra det bästa till det godas fiende. I den bästa av världar hade vi haft ett mycket mindre antal länder som hade skaffat kärnvapen.
I den bästa av världar hade vi varit på väg mot en nedrustning, där vi kunde se till att göra oss av med alla kärnvapen. Där är vi dock inte, och då måste vi i stället se till att det finns effektiva kontrollmekanismer som gör att spridningen av denna teknik kan hållas så liten som möjligt. Det är precis detta som NSG handlar om. Jag tackar Stig Henriksson för debatten.
Jag är inte säker på att vi kan komma överens i grundfrågan, men jag hoppas i alla fall att jag har kunnat göra huvudargumentet tydligt. För oss handlar det om att bidra till ökad stabilitet och fred totalt sett i världen.
Morgan Johansson (S):
Det är bekvämt för Staffan Danielsson att lägga skulden på myndigheten, för då slipper han kritisera sitt eget partis regering. Men precis som jag sa i mitt tidigare inlägg var det där problemen startade. År 2012 kom de nya riktlinjerna från Socialstyrelsen. Då började det bli svårare. Migrationsverket påtalade detta för regeringen.
Den gamla regeringen gjorde ingenting - inte 2012, 2013 eller 2014. Det blev en fråga som vi fick lösa. Skyll inte på Migrationsverket! Skyll på den gamla regeringen! Jag kan väl möjligen fråga vad Staffan Danielsson gjorde för att lösa upp de här knutarna eller för att påtala detta? Han satt ju i riksdagen förra mandatperioden.
Nu får vi på plats ett nytt system för medicinska åldersbedömningar. Vi kommer dessutom att få en ordning där vi kan göra åldersbedömningar tidigare. Vi har också, som Staffan Danielsson påpekade, redan agerat för att se till att Migrationsverket kan göra detta även om det inte finns möjlighet till medicinsk åldersbedömning.
Detta har redan skett i över 2 000 fall hittills. Låt mig ta upp frågan om kroppsbesiktning, och nu talar vi om brottsprocessen. Ibland blir man lite irriterad över hur debatter förs. Vi visste ju att detta skulle diskuteras just i dag.
I dagens Svenska Dagbladet har Moderaterna skrivit en debattartikel om just åldersbedömning i brottsprocesser. Moderaterna Tomas Tobé och Beatrice Ask skriver så här: "Dessvärre ser vi en oroväckande passivitet från regeringen. Justitieminister Morgan Johansson måste ge sin och regeringens syn på saken och se till att ny lagstiftning läggs fram till riksdagen." De vet ju mycket väl hur processen ser ut!
Jag kan inte agera förrän rättsprocessen är slut och Högsta domstolen har fattat beslut i frågan. Vi vet att målet har överklagats till HD och att det har meddelats prövningstillstånd. Beslutet från Högsta domstolen kommer inom kort, förmodligen före årsskiftet.
Vi har redan förberett en lagstiftning för det fall hovrättens ställningstagande skulle bekräftas och man alltså skulle säga att det inte finns någon legal grund för kroppsbesiktning. Då har vi redan förberett ett förslag som vi snabbt kan remittera och gå till riksdagen med. Men man blir ibland besviken över politiker som borde veta bättre och se hur processen ser ut innan de anklagar oss för passivitet.
Vi kommer att agera i den här frågan när vi har konstitutionella möjligheter att göra det. Det har vi efter att Högsta domstolen har kommit med sitt besked.
Morgan Johansson (S):
Tack, Staffan Danielsson, för de avslutande orden! Jag tror att vi har samma ingång i detta: Barn ska behandlas som barn, och vuxna ska behandlas som vuxna. Barn ska bo med barn, om de är ensamkommande, och vuxna ska bo på vuxenboenden. Börjar man blanda de grupperna riskerar man att hamna i svåra situationer och också utsätta barn för risker.
Det är därför det har varit viktigt att se till att det kommer ett system på plats. Vi gav Rättsmedicinalverket detta uppdrag. De knutar som fanns för några år sedan är upplösta, skulle jag vilja säga. Det finns nu ett stort förtroende för processen hos till exempel Barnläkarföreningen och Socialstyrelsen.
Vi tar fram några av de mest moderna metoderna för att se till att det finns en stor säkerhet i de bedömningar som görs. Vi går också fram till riksdagen med möjlighet att tidigarelägga bedömningarna så att de inte görs i slutet av asylprocessen utan i början, det vill säga innan man har hunnit bo på boendena under lång tid. Sedan var det frågan om brottmålsprocessen.
Så fort Högsta domstolen har avgjort ärendet får vi se vilka bedömningar som görs när det gäller kroppsbesiktning. I det fall det blir aktuellt för regeringen att agera är vi förberedda att göra det, och då kommer vi att gå fram snabbt. Jag tackar Staffan Danielsson för debatten, och jag önskar honom en god jul, ett gott nytt år och en trevlig vistelse under helgen.