KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva Nordmark (S):
Som sagt är vi helt överens om hur allvarligt detta är, både när det gäller arbetsmiljösituationen och det faktum att detta är ett hot mot rättsstaten och det demokratiska samhället. Det är ju ett angrepp på samhället när människor ger sig på personer som arbetar med myndighetsutövning och som är viktiga samhällsbärande yrkesgrupper. Ingen ska behöva bli utsatt för hot, våld eller trakasserier i sitt arbete.
Ett perspektiv som interpellanten lyfter fram och som jag tycker är viktigt att understryka är att arbetsgivarna har ett stort ansvar för att vidta alla de åtgärder som krävs för att skydda arbetstagarna. Det handlar om förebyggande åtgärder. Det handlar om omhändertagande. Det handlar om säkerhetsrutiner, handlingsplaner och utbildningar.
Arbetsgivarna ska också se till att den lokala samverkan med skyddsombuden fungerar och att riskbedömningar görs. Jag välkomnar att Boriana Åberg lyfter fram rapporten från Akademikerförbundet SSR. Det är väldigt viktigt att vi som politiker lyssnar in den kunskap som finns hos de två fackliga organisationer som organiserar socialsekreterare, Akademikerförbundet SSR och fackförbundet Vision.
Vi måste ta del av den analys som de gör och se till att de har möjlighet att säkerställa att skyddsorganisationerna funkar och att skyddsombuden har de förutsättningar som de behöver ute på arbetsplatserna. Att nästan en tredjedel av dem som har blivit utsatta för hot eller våld uppger att de inte har fått stöd av sin arbetsgivare i samband med detta är allvarligt.
Här måste arbetsgivarna ta ett större ansvar och se till att de anställda kan känna sig trygga och kan vända sig till sin arbetsgivare om de blir utsatta. För dem som jobbar i den kommunala socialtjänsten finns det redan i dag en möjlighet för arbetsgivaren att vidta särskilda åtgärder för att skydda anställda från repressalier.
Jag tycker att det är viktigt att understryka att det är viktigt att arbetsgivarna också använder denna möjlighet när det krävs.
Eva Nordmark (S):
Som sagt: Straffskalan för grovt våld eller hot mot tjänsteman har skärpts, och det finns sedan tidigare en brottsrubricering om olaga förföljelse. Möjligheten för arbetsgivaren att skydda vissa personuppgifter har utvidgats. Ett antal konkreta åtgärder har vidtagits, men mer behöver göras. Jag tror att vi är överens om det. Jag välkomnar verkligen denna debatt.
Den 14 maj 2020 tillsattes den blåljusutredning som vi har talat om här. När utövare av samhällsnyttiga funktioner utsätts för våld, hot, trakasserier och andra brott utgör det inte bara ett angrepp på de personerna utan i förlängningen även på det demokratiska samhället. Det straffrättsliga skyddet för dessa grupper måste därför vara ändamålsenligt och starkt.
Det finns många för samhället viktiga funktioner som inte omfattas av det förstärkta straffrättsliga skydd som föreskrivs för tjänstemän i 17 kap. brottsbalken. Mot den bakgrunden behövs det en fortsatt analys av vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och av hur ett sådant skydd kan uppnås.
Utredaren ska bland annat ta ställning till vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett sådant skydd kan utformas. Slutsatserna ska redovisas senast den 12 november 2021. Min förhoppning är att de åtgärder som regeringen nu har vidtagit och det arbete som pågår effektivt ska bidra till att vi får bukt med detta allvarliga samhällsproblem.
Eva Nordmark (S):
Lars Beckman har frågat mig hur jag kan förtydliga intentionen med åtgärden extratjänster, om jag har gjort någon mer ingående analys av de samhällsekonomiska vinsterna och andra fördelar med extratjänsterna i relation till kostnaden för åtgärden, och hur jag i så fall ser på åtgärdens resultat och betydelse hittills, samt om jag avser att vidta några förändringar av insatsen extratjänster inför 2021 för att öka andelen som lämnar åtgärden och går till en icke-subventionerad anställning.
Arbete är den viktigaste förutsättningen för egen försörjning och etablering i samhället. Forskning visar att subventionerade anställningar är effektiva insatser för att få personer med svagare förankring på arbetsmarknaden i arbete. Andelen som får ett arbete efter avslutad insats varierar mellan olika subventionerade anställningar.
Detta beror bland annat på målgruppen för stöden, arbetsgivarna som får stödet och hur Arbetsförmedlingen arbetar med stöden. Extratjänster riktar sig till dem som står längst ifrån arbetsmarknaden och som därmed bedöms ha störst behov av en subvention. För den som har en extratjänst kan möjligheten att få ett arbete öka direkt eller successivt i möjlig kombination med andra subventionerade anställningar eller insatser.
Sysselsättningsgraden för utrikes födda kvinnor är högre i Sverige än genomsnittet inom EU, men nivån är fortfarande för låg. Regeringen anser att arbetsmarknadspolitiken ska bidra till jämställdhet och motverka en könsuppdelad arbetsmarknad. Extratjänster har bidragit till en jämnare könsfördelning i de subventionerade anställningarna.
Extratjänster kan skapa arbetstillfällen och kan öka chansen till arbete, inte minst för utrikes födda kvinnor som är en grupp som har särskilt svag ställning på arbetsmarknaden. Extratjänster fungerar också som en väg in i viktiga välfärdsyrken där det i dag råder brist på arbetskraft. En följd av att en individ får en subventionerad anställning i syfte att stärka sin ställning på arbetsmarknaden är att individens eventuella behov av ekonomiskt bistånd från kommunen minskar.
Som arbetsmarknadsminister kommenterar jag inte tillämpningen av regelverk eller myndigheters agerande i enskilda fall. Det är en fråga för myndigheter och domstolar. Myndigheterna är fristående från regeringen och bedriver sin verksamhet självständigt.
Antalet långtidsarbetslösa har ökat, vilket medför ett behov av insatser för dem som har varit utan arbete under en lång tid eller för nyanlända som saknar förutsättningarna att få arbete utan omfattande stöd. Extratjänster fyller ett sådant syfte. Dessa insatser ska riktas till dem som står längst ifrån arbetsmarknaden och ha samhällsekonomiskt rimliga volymer.
Eva Nordmark (S):
Tack, Lars Beckman, för interpellationen! Först av allt tror jag att det är viktigt att vi konstaterar att coronapandemin kommer att påverka den svenska arbetsmarknaden under lång tid och flera år framöver. Vi ser att tiden i arbetslöshet blir längre för allt fler människor. I detta läge måste vi göra allt som står i vår makt för att se till att långtidsarbetslösheten inte biter sig fast på höga nivåer.
Arbetslöshet är inte bara ett problem för den som blir av med jobbet, utan det är någonting som angår hela samhället. Om vi tillåter långtidsarbetslösheten att bita sig fast riskerar vi både ökat socialt utanförskap och en försvagning av vår gemensamma välfärd. I budgetpropositionen för 2021 har regeringen därför presenterat kraftfulla åtgärder för att den som blir arbetslös ska få möjlighet till utbildning och omställning och vid behov få stöd att hitta ett nytt arbete.
Med budgeten kommer omfattande satsningar för jobb och omställning. Regeringen har presenterat sammanlagt 11 miljarder kronor för nästa år till åtgärder för ekonomisk trygghet, stärkt kompetens och förbättrade jobbchanser. Av dessa tillförs 500 miljoner till introduktionsjobb och extratjänster för att skapa fler arbetstillfällen för nyanlända och långtidsarbetslösa som kan stärka deras ställning på arbetsmarknaden.
Extratjänsterna riktar sig till dem som står allra längst från arbetsmarknaden och som därmed bedöms ha allra störst behov av en subvention. Detta ökar chansen till arbete för personer som har en särskilt svag ställning på arbetsmarknaden. Denna typ av insatser är särskilt viktig nu i en tid då arbetslösheten och långtidsarbetslösheten ökar.
Eva Nordmark (S):
Vi har ett antal olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder som man kan säga är skräddarsydda för olika målgrupper.
Om vi har en arbetsmarknadspolitisk insats som riktar sig till dem som står allra längst ifrån arbetsmarknaden är det klart att det inte är konstigt att resultatet, när man räknar övergången direkt till annat arbete, är lägre än för till exempel arbetsmarknadsutbildningar där arbetsgivare och fackföreningar samverkar när det gäller specifika bristyrken där man har brist på arbetskraft och behöver anställa direkt.
Chefen för arbetsmarknadssektionen på Sveriges Kommuner och Regioner, Roy Melchert, säger att det finns många fördelar med extratjänsterna både för kommunerna och för de enskilda individerna: "För personer som står långt från arbetsmarknaden - inte minst utrikesfödda kvinnor - har extratjänsterna varit ett bra sätt att få in en fot i arbetslivet. Och för kommunerna har det varit ett led i den strategiska kompetensförsörjningen, en möjlighet att få in folk i vård och omsorg."
Självfallet är jag inte nöjd. Jag vill se till att människor får ett stöd och snabbt kommer i utbildning eller arbete. Det är därför det arbete som regeringen bedriver för att reformera Arbetsförmedlingen och utveckla arbetsmarknadspolitiken är så viktigt. Jag ser att allt fler inser möjligheterna med extratjänster.
Det finns partivänner till Lars Beckman som hyllar extratjänsterna och som ser att man, genom att ge möjlighet för exempelvis en utrikes född kvinna att kliva in på arbetsmarknaden och sedan fylla på med en utbildning till exempelvis vårdbiträde, kan skapa jobb och lösa en del arbetskraftsbrister som finns i dag. Fru talman!
För regeringen är det självklart att kvinnor och män ska ha lika villkor och förutsättningar för delaktighet och etablering i arbetslivet och i samhällslivet. Arbetsförmedlingen har ett viktigt uppdrag här att få både kvinnor och män i arbete och att bidra till de jämställdhetspolitiska målen. I december 2020 hade 10 983 personer en extratjänst.
63 procent var kvinnor, att jämföra med 39 procent för introduktionsjobb och 33 procent för nystartsjobb. Extratjänster bidrar alltså till en jämnare könsfördelning i de subventionerade anställningarna. För personer som står långt ifrån arbetsmarknaden, inte minst utrikes födda kvinnor, är extratjänster ett bra sätt att få in en fot i arbetslivet.
Eva Nordmark (S):
Att få möjlighet till en extratjänst ger för väldigt många, inte minst utrikes födda kvinnor, en arbetslivserfarenhet i Sverige och den första raden på cv:t. En extratjänst kan på det sättet också vara viktigt för att de ska kunna kliva in i en utbildning eller på sikt få ett arbete, antingen direkt eller successivt.
År 2021 satsar regeringen 500 miljoner kronor på introduktionsjobb och extratjänster för nyanlända och långtidsarbetslösa för att stärka deras ställning på arbetsmarknaden. Detta är bara ett av väldigt många verktyg som Arbetsförmedlingen har i sin verktygslåda. Vi lägger fram en historiskt kraftfull budget med satsningar på över 100 miljarder kronor.
Sammantaget beräknas budgeten, med bland annat investeringar i klimatomställning och välfärd, skapa runt 75 000 nya jobb. Budgeten handlar inte bara om dessa 500 miljoner kronor till introduktionsjobb och extratjänster, som jag nämnde. Här ligger också förstärkningar på a-kassan som förlängs till 2022, så att fler omfattas av en ekonomisk trygghet. Här ligger 1 miljard kronor till Arbetsförmedlingen för att hantera fler arbetslösa och för att säkerställa lokal närvaro i hela landet.
Här ligger 1 miljard kronor till matchningstjänster, så att den som behöver få stöd för att hitta ett jobb eller börja studera får rätt stöd. Och här ligger också bland annat 772 miljoner kronor till arbetsmarknadsutbildningar för att stärka arbetssökande genom yrkesutbildningar och för att lösa problemen med bristyrken. Mer behöver säkerligen göras, och jag utesluter inte fler insatser.
Vi ska komma ihåg att vi just nu har den allvarligaste krisen på svensk arbetsmarknad i modern tid. Då behöver vi som är ansvariga politiker se till att göra vårt yttersta för att ge människor rätt stöd.
Eva Nordmark (S):
Mats Green har frågat mig vilken analys jag gör av Arbetsförmedlingens behov av resurser givet att resurser inte har använts som planerat. Vidare har han frågat mig om jag kommer att vidta några åtgärder och förändringar kring myndighetens uppdrag och resurstillskott framöver. Arbete är den viktigaste förutsättningen för egen försörjning och etablering i samhället. I spåren av pandemin har arbetslösheten stigit kraftigt, liksom antalet inskrivna arbetssökande hos Arbetsförmedlingen.
Regeringen har vidtagit kraftfulla åtgärder för att minska konsekvenserna av pandemin för jobb och företag, och betydande resurser har bland annat tillförts arbetsmarknadspolitiken. Att Arbetsförmedlingen lämnar tillbaka delar av anslagna medel har flera förklaringar. En del av anslagssparandet beror på att arbetslösheten under 2020 inte blev så hög som beräknat, vilket medförde lägre utgifter för arbetslöshetsersättning.
Pandemin har också inneburit att Arbetsförmedlingens förutsättningar att besluta om insatser har försämrats när arbetsplatsförlagda insatser inte varit tillgängliga i samma utsträckning som tidigare på grund av risker för smittspridning, vilket påverkat resursutnyttjandet. Tillgången till arbetsplatser och arbetstillfällen har minskat, vilket inneburit färre subventionerade anställningar och nystartsjobb.
Arbetsförmedlingen har även behövt fokusera resurser på att hantera de historiskt höga varseltalen och att skriva in de många nya arbetslösa. I vilken utsträckning pandemin skulle påverka verksamheten och insatserna har varit svårt att förutse. Något som också påverkat 2020 är att Arbetsförmedlingens förvaltningsresurser samt omfattningen av arbetsmarknadspolitiska insatser minskade kraftigt under 2019 till följd av den budget som riksdagen beslutade om.
Insatserna var i början av 2020 nere på nivåer som försvårade möjligheterna att nå mer omfattande volymer under 2020. Jag kan samtidigt konstatera att det under främst andra halvåret, trots pandemin, skedde en positiv utveckling där allt fler arbetslösa fick en insats.
Exempelvis har anställningsstöd för personer som står långt från arbetsmarknaden kunnat öka under året, och antalet personer som får ta del av upphandlade matchningstjänster har ökat betydligt under slutet av 2020. Regeringen har vidtagit åtgärder för att underlätta detta genom att förlänga maxtiden för introduktionsjobb, extratjänster och stöd för start av näringsverksamhet samt genom uppdrag att effektivisa processerna för anvisning till upphandlade matchningstjänster.
Det är angeläget att myndighetens verksamhet fortsatt utvecklas så att de resurser myndigheten tilldelas kommer arbetssökande till del på ett effektivt sätt. När det gäller frågan om förändringar av Arbetsförmedlingens uppdrag och resurstillskott framöver fortsätter arbetet med reformeringen av myndigheten, och resursbehovet ses över löpande. Avslutningsvis vill jag säga att en aktiv arbetsmarknadspolitik är viktig för att hålla sysselsättningen uppe vid en ekonomisk avmattning.
Det är också viktigt att Arbetsförmedlingen även fortsatt har förutsättningar att möta en hög arbetslöshet.
Eva Nordmark (S):
Mats Green säger att det har varit ett återkommande faktum och problem under den rödgröna regeringen att Arbetsförmedlingen inte gör av med sina pengar. Han pekar särskilt på år 2020. Men om Mats Green hade varit angelägen om att titta längre bak i historien hade han sett att detta har varit ett faktum under många år och att anslagssparande är någonting som förekommer återkommande.
Vi kan också se att det har skett under olika regeringar, såväl för arbetsmarknadspolitiska insatser som för individersättningar till arbetslösa. Även vid finanskrisen 2008-2009 uppstod betydande sparanden, fru talman. Jag vill också kommentera ett annat uttalande av Mats Green.
Det är faktiskt ganska anmärkningsvärt, Mats Green, när du beskriver Arbetsförmedlingen som en dysfunktionell myndighet. Jag vill säga att detta handlar om tusentals anställda på Arbetsförmedlingen som varje dag gör sitt yttersta för att hantera alla de varsel som har kommit in.
Under 2020, ett extremt år, gjorde de varje dag sitt yttersta för att ge rätt stöd till alla de människor som har blivit arbetslösa och hjälpa dem att komma i utbildning eller jobb.
Trots dessa tuffa förutsättningar i den allvarligaste kris vi har sett i modern tid blev det faktiskt, som jag beskrev inledningsvis, en positiv utveckling under det andra halvåret 2020: Allt fler arbetslösa fick en insats, trots det mycket allvarliga läget på svensk arbetsmarknad.
Jag måste säga att jag någonstans tycker att det vore hedervärt om Mats Green också kunde fundera lite grann på sin egen roll i detta.
Hur tänker Mats Green själv kring det faktum att man i denna kammare inför budgetåret 2019 röstade igenom en budget som innebar att 4 500 personer på Arbetsförmedlingen varslades om uppsägning? Det var Moderaternas och Kristdemokraternas budget, som man röstade igenom tillsammans med Sverigedemokraterna.
Jag skulle vilja fråga Mats Green om den har haft någon betydelse för de förutsättningar som vår viktiga myndighet Arbetsförmedlingen har haft under det tuffa år vi gick igenom 2020.
Eva Nordmark (S):
Mats Green gör en höna av en fjäder när det gäller anslagssparande. Jag vill upprepa att anslagssparande har funnits under flera år, även under finanskrisen 2008-2009 då Moderaterna stod för regeringsinnehavet.
Om man tittar på det anslagssparande som gjordes 2020 kan jag konstatera att 40 procent av det handlar om att arbetslösheten inte blev så hög som vi hade trott. Alltså behövdes inte lika mycket individersättningar betalas ut i arbetslöshetsförsäkringen, vilket borde vara någonting som gläder Mats Green.
Men sedan har vi också en pandemi, och Arbetsförmedlingen har verkligen jobbat hårt för att ge ett bra stöd till de människor som har blivit arbetslösa. Det har dock varit väldigt svårt med bland annat arbetsplatsförlagda aktiviteter, av det enkla skälet att väldigt många har arbetat hemifrån.
På grund av risk för smittspridning har man inte heller tagit emot arbetssökande på samma sätt som tidigare.
Jag noterar också att Mats Green väljer att inte alls svara på den fråga jag ställde, nämligen hur han själv funderar över det faktum att den budget som röstades igenom för 2019 faktiskt även innebar en otroligt tuff start för myndigheten år 2020.
Som en följd av den budgeten minskade omfattningen av arbetsmarknadspolitiska insatser kraftigt under 2019 och var i början av 2020 nere på nivåer som försvårade möjligheterna att nå mer omfattande volymer när effekten av pandemin slog till.
Regeringen och samarbetspartierna har sedan dess lagt fram nya budgetar, och med budgetpropositionen för 2021 har Arbetsförmedlingen förstärkts med 1 miljard kronor för att möta den ökande arbetslösheten samt säkerställa en ändamålsenlig lokal närvaro och likvärdig service i hela landet. Det är väldigt viktigt att Arbetsförmedlingen även fortsatt har förutsättningar att möta en hög arbetslöshet. Fru talman!
När Mats Green analyserar Arbetsförmedlingens förmåga att använda anslagna resurser får han väldigt gärna reflektera över Moderaternas egen roll för myndighetens kapacitet att hantera följderna av pandemin. Vilka förutsättningar gav den plötsliga neddragningen om mer än 3 miljarder kronor Arbetsförmedlingen att hantera ett kraftigt inflöde av nya arbetslösa? Jag ställer den frågan igen.
Eva Nordmark (S):
Jag kan i alla fall säga att jag delar Mats Green engagemang för arbetsmarknadspolitiken. Vi måste i detta nu göra allt vi kan för att minska krisens effekter på jobb och företag och för att förhindra att långtidsarbetslösheten biter sig fast på höga nivåer. Tyvärr ser inte jag att Moderaterna har rätt recept för att möta de historiska utmaningar som vi står inför. Moderaternas politik innebär bara plikt, ingen rätt.
Moderaternas arbetslinje går ut på att det enda sättet att få människor att söka jobb är att göra ersättningarna så låga som möjligt. Bland det första Moderaterna gjorde när man kom till makten 2006 var att ge sig på a-kassan. Man chockhöjde avgifterna och försämrade villkoren. Detta ledde till att en halv miljon människor lämnade a-kassan. När finanskrisen sedan slog till 2008 var det alldeles för många som stod helt utanför den trygghet som a-kassan ger. Fru talman! Regeringens politik är en annan.
Under denna kris har vi förstärkt a-kassan och sett till att fler omfattas av den. Vi ser nu till att satsa historiska summor för klimatomställning och satsningar på välfärd. Detta kommer att ge ungefär 75 000 nya jobb under de här åren. Vi fortsätter också att bygga ut Kunskapslyftet.
Vi har tillfört medel så att antalet studieplatser i landet kraftigt kan byggas ut, och många människor har tagit denna möjlighet att bygga på sina kunskaper. Det är så vi ställer om för framtidens jobb och för att komma starkare ur den här krisen. Om det är någon arbetslös som har sett denna debatt vill jag säga till dig att det inte är kört. Fortsätt att söka jobb; det finns jobb att söka. Håll dig aktiv!
Skaffa en utbildning! Det är en jättetuff tid nu, men vi ska ta oss igenom detta tillsammans.
Eva Nordmark (S):
Det är viktigt att se att coronapandemin har utmanat arbetsmiljön i alla yrken och branscher på svensk arbetsmarknad, inte minst, som jag sa i min inledning, för den personal som är anställd inom hälso- och sjukvården och inom äldreomsorgen. Jag välkomnar Saila Quicklunds stora engagemang i arbetsmiljöfrågorna.
Jag kan berätta att det inte är 500 personer per år som avlider på grund av sitt arbete och ohälsosam belastning. Siffrorna är högre än så. Vi räknar med ungefär 700 personer årligen. Lägger man dessutom till de personer som dör av sjukdomar orsakade av arbetslivet är det fler än 1 000 personer.
Vi vet också från forskningen att denna utveckling kan komma att förvärras, och därför måste vi sätta stopp för detta och bryta utvecklingen. Därför är höjda ambitioner för arbetsmiljöpolitiken centralt. Jag välkomnar engagemanget. Det behövs att en bred majoritet av de politiska partierna står bakom denna inriktning.
Låt mig också informera om den nya arbetsmiljöstrategi som jag presenterade för ett par veckor sedan. Den innehåller just en utvidgning av nollvisionen så att den också omfattar dem som dör på grund av arbete. Det är ett mycket viktigt jämställdhetspolitiskt besked.
Vi kommer att behöva göra mycket mer på detta område. Jag har också gett besked om en arbetsmiljöutredning. Vi behöver se över arbetsmiljöregelverket. Svensk arbetsmarknad ser inte ut som på 70talet, när de flesta hade mer manuella jobb i industrin och fler i arbetskraften var män.
Mycket har hänt, och därför behöver vi se över arbetsmiljöregelverket utifrån ett jämställdhetsperspektiv, vidga nollvisionen och utöka sanktionsmöjligheterna för de arbetsgivare som inte följer de krav och regler som finns.
I en typiskt manlig bransch som byggbranschen är det enkelt att se om en byggställning är fel uppsatt och det finns risk för liv och hälsa. Det är inte lika enkelt att i äldreomsorgen eller sjukvården identifiera en ohälsosam stress och press. Därför behöver vi mer kunskap och bättre verktyg.
V behöver se till att arbetsgivarna tar sitt ansvar och att det finns goda förutsättningar för skyddsombuden att utföra sitt livsviktiga arbete. Och vi behöver som sagt se över arbetsmiljöregelverket.
Utöver det jag inledningsvis lyfte fram och det jag nu har sagt kommer Äldreomsorgslyftet, som syftar till att stärka kompetensen hos både ny och befintlig personal och chefer, att ge ungefär 10 000 nya fasta anställningar inom äldreomsorgen. Vi gör också en särskild satsning på hållbart arbetsliv och återhämtning inom vård och omsorg.
I år skjuter regeringen till 300 miljoner kronor, och för 2022 och framåt beräknas totalt 1 miljard kronor per år avsättas för detta ändamål. Dessa resurser ska oavkortat gå till en förbättrad arbetsmiljö. Det handlar om kraftiga generella tillskott till kommuner och regioner som ska möjliggöra för fler anställda och bättre arbetsvillkor i välfärden.
Ett tioårigt forskningsprogram har också inrättats hos Forskningsrådet för hälsa, arbetsliv och välfärd som ska fokusera på arbetsmiljön i kvinnodominerade yrken.