KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Wallén (S):
Lars Hjälmered och jag kan vara överens om en sak, nämligen att handel är viktigt för att skapa relationer. Vi kan också vara överens om att handel med nya tillväxtmarknader, nya icke-demokratiska länder, innebär stora utmaningar. Det krävs att vi gör mycket noggranna avvägningar.
Men jag blir förvirrad när Lars Hjälmered återigen talar om Saudidebaclet. Det som hände var att vår utrikesminister Margot Wallström stod upp för just mänskliga rättigheter - det som Lars Hjälmered efterfrågar mer av i handelspolitiken. När utrikesministern gör så är det fel. Då är det ett Saudidebacle. Jag förstår inte riktigt hur han kommer till den slutsatsen.
Varken Lars Hjälmered eller Hans Rothenberg från Moderaterna svarade på frågan om vad Moderaterna ville med det militära samarbetsavtalet som Sverige hade med Saudiarabien. Ni duckar hela tiden för frågan, vilket jag tolkar som att något är skumt, att ni inte vågar ge uttryck för vad ni egentligen tycker och tänker. Det borde ni göra under debatten så att vi en gång för alla kan få ett svar.
Vi ska ju diskutera de svåra avvägningarna i handelspolitiken, hur vi kan skapa nya relationer med länder som vi kanske inte har så goda relationer till i dag och samtidigt stå upp för mänskliga rättigheter och jämställdhet. Det är de frågorna vi ska diskutera i den exportstrategi som regeringen med Mikael Damberg i spetsen håller på att ta fram. Vi hoppas att Moderaterna vill vara med och delta i det arbetet.
Anna Wallén (S):
Jag har en fråga till närings- och innovationsminister Mikael Damberg. Regeringen har satt ett mål om att Sverige ska ha EU:s lägsta arbetslöshet till år 2020. För att nå det målet krävs det en aktiv näringspolitik. Vi riksdagsledamöter är ofta ute och besöker företag runt om i landet. Det är ofta två utmaningar eller problem som tas upp och som vi får som medskick till regeringen.
Det gäller kompetensförsörjningen och att många företag har svårt att hitta personal med rätt utbildning. Det gäller också tillgången till kapital och till riskkapital. Det statliga riskkapitalet har fått ganska mycket kritik - med all rätt, skulle jag vilja säga. Det handlar om att det statliga riskkapitalet ofta har kommit in i ett för sent skede. Det handlar om att det har varit spretigt.
Det handlar också om att det har varit mycket ineffektivt. Jag vill fråga närings- och innovationsminister Mikael Damberg vad regeringen avser att göra för att förbättra den statliga riskkapitalförsörjningen.
Anna Wallén (S):
Jag börjar med att be om ursäkt för att jag knappt hann ställa min fråga till närings- och innovationsministern. Fyra av fem jobb skapas i små och medelstora företag. Därför är tillgången till riskkapital så oerhört viktig för att företag ska kunna starta och kunna skapa fler jobb i Sverige. Vi har många innovativa personer och företag i Sverige som behöver tillgång till riskkapital i ett tidigt skeende.
Det har regeringen antagligen lite lösningar på i den proposition som kommer i början av nästa år. Jag vill också ställa en annan fråga till närings- och innovationsminister Mikael Damberg. För många av dessa företag är Sverige en för liten marknad. Många av dessa innovativa företag behöver genast ut i stora vida världen. Vad kan regeringen göra för att underlätta denna resa?
Anna Wallén (S):
Jag tar till mig de första orden. Moderaten Hans Rothenberg benämnde en socialdemokrat som praktisk och förnuftig. Det är bra - vi behöver berömma varandra ibland också. När det gäller möjligheter för svenska välfärdsföretag att gå på export tycker jag absolut att det är viktigt. I flera av de frihandelsavtal vi förhandlar om, bland annat CETA, öppnar man upp för möjligheten att delta i offentlig upphandling, vilket är viktigt.
Hans Rothenberg säger också att vi har en hemmamarknad när det gäller välfärdsföretag som inte fungerar. Det kan jag absolut instämma i, herr talman. Det handlar om att människor som ska använda välfärdsföretagens tjänster inte har rätt till vissa delar. Vi har exempel på barn som inte får den hjälp och det stöd som de behöver i skolan därför att välfärdsföretagen prioriterar vinster snarare än att ge det stöd som barn och ungdomar har rätt till.
Regeringen vill begränsa vinstuttagen i välfärden. Vi tycker att skattepengarna ska användas till det de är menade att gå till, nämligen dem som behöver vård och omsorg och de unga som går i skolan. Det tycker vi är viktigt. Vi vill inte förbjuda dessa företag att existera i Sverige, så som Alliansen ofta vill påskina.
I en debatt vi hade i förra veckan var det också mycket fokus på detta, och man fick det att låta som att det inte finns någon möjlighet för dessa företag att verka. Är Hans Rothenberg helt nöjd med hur det ser i välfärdssektorn i Sverige, med de privata välfärdsföretagen?
Anna Wallén (S):
Denna debatt är viktig. Jag har precis redogjort för regeringens förhållande till frihandel och vilka möjligheter som svenska företag har att gå på export och så vidare. Och så går man in och sjunker till en lägre nivå, men när Hans Rothenberg gör det hakar jag gärna på. Du frågade hur det känns med sådana kompisar, Hans Rothenberg, men vi kanske ska blicka ut över din sida av plenisalen och fundera över de kompisar som finns i Alliansen, om det nu över huvud taget finns en allians.
Det är nya bud, och det är diskussioner i tidningarna om vem som gör vad och så vidare. Jag tror att Hans Rothenberg ska vara mer orolig över sina så kallade kompisar i Alliansen och de diskussioner man har i hans eget parti just nu. Han borde fokusera mer på det och vara mindre orolig över regeringssamarbetet.
Anna Wallén (S):
Tack för din fråga, Håkan Svenneling! Jag får ofta denna fråga av människor när jag är ute och reser i Sverige. Det har varit stor uppmärksamhet kring regeringens olika resor till Iran. Mitt svar då och nu är att regeringen tycker att det är oerhört viktigt att vi har en dialog med dessa länder. Det handlar framför allt om att handel skapar och bygger broar mellan människor.
I stället för att isolera Iran helt, som man har gjort under en längre tid, ser vi en möjlighet för oss i Sverige, som har en feministisk regering, att vara där och diskutera dessa frågor. Vid alla de möten som regeringen och andra representanter har haft på plats i Iran har man lyft fram frågor om mänskliga rättigheter och om kvinnors rättigheter.
Vi tror också att svenska företag som har en svensk företagskultur kan bidra till detta arbete. Ett litet steg på vägen är att det just nu pågår en fotoutställning i Iran som heter Swedish dads . Jag vet inte om Håkan Svenneling känner till den. På utställningen beskrivs svenska pappor som är hemma och föräldralediga för att visa den stora jämställdhet som Sverige har i förhållande till många andra länder.
Anna Wallén (S):
Jag kan konstatera att jag och Håkan Svenneling har lite olika uppfattningar om hur vi ska förhålla oss när det gäller handelspolitiken. Men jag står fast vid det som jag sa i min första replik, nämligen att jag tycker att det är viktigt att vi bygger broar genom handel och att vi har samtal med Iran. Man kan tycka att det var symbolpolitik att vi åkte till Iran med en helt kvinnlig delegation. Men jag tycker ändå att det är mycket viktigt att visa hur det svenska samhället ser ut. Sverige är ett av världens mest jämställda länder.
Vi har väldigt många kvinnor i ledande positioner - hälften av regeringen består av kvinnor och så vidare. Det tycker jag är viktigt att visa upp när vi ska påbörja ett samarbete med ett land där kvinnor nästan inte har några rättigheter. Håkan Svenneling har tidigare kritiserat andra delar, bland annat när det gäller handelsdelegationer. Jag hade hoppats att han lite grann skulle ta upp det i dag.
Där tycker jag att Håkan Svenneling har lite rimlig kritik när det gäller att det behövs mer transparens i fråga om vilka som deltar i regeringens handelsdelegationer och vad syftet är för de svenska företag som deltar i de handelsdelegationer som reser till olika länder. Det finns nämligen stora möjligheter, och det finns en stor kompetens hos våra svenska företag. Men jag tycker att det är viktigt att öka transparensen och visa vilka som ingår i dessa handelsdelegationer och vilken typ av affärer de är där för att främja.
Anna Wallén (S):
Jag tackar Johan Nissinen för frågan. Jag och regeringen tycker att Storbritanniens utträde ur EU är en oerhört svår fråga. Det är i dag som Storbritannien lämnar in sin formella ansökan om utträde ur EU, och förhandlingarna ska börja. Det har aldrig tidigare hänt i EU:s historia att ett land har lämnat unionen. Det är oerhört viktigt för Sverige att ha bra relationer med Storbritannien. Som jag sa i mitt anförande är Storbritannien Sveriges fjärde största handelspartner i dag.
Vi har många svenska företag i Storbritannien, och det är många svenskar som bor där. Vi har sagt att vi verkligen vill vara med och stötta upp att Storbritannien ska få ett så bra avtal som möjligt med EU. Men det är också svårt att ge dem ett för bra avtal, eftersom det skulle sända signaler till andra EU-länder: Kolla vad bra det gick för Storbritannien. Vi kan också lämna EU och vara med och ta russinen ur kakan.
Jag kan därför inte säga exakt var vi kommer att landa, men jag kan försäkra Johan Nissinen om att regeringen kämpar för att ha goda relationer med Storbritannien, som är mycket viktigt för Sverige.
Anna Wallén (S):
Vi måste absolut respektera det beslut som Storbritannien har fattat och förhålla oss till det. Förhandlingarna kommer att påbörjas i dag. Det som jag ser som stora utmaningar är att Storbritanniens förhandlingar om utträde måste vara klara inom två år och att man parallellt med det ska förhandla om ett frihandelsavtal med EU. Normala frihandelsförhandlingar kan ta fem sex år.
Jag ser det därför som en jättestor utmaning att allt detta ska hinnas med på så kort tid. Men jag håller också tummarna för att det ska bli så bra som möjligt för alla inblandade.
Anna Wallén (S):
När man är ledamot i riksdagens näringsutskott är företagsbesök en stor och viktig del i ens riksdagsuppdrag. Jag besöker framför allt företag i min valkrets Västmanland. Det finns en sak som jag nästan alltid får med mig från de företag jag besöker: Man har problem att hitta personal som har rätt utbildning för de olika typer av jobb som man behöver ha för att kunna anställa och för att kunna växa. Senast var jag i Kungsör. Där söker man verktygsmakare.
Man har letat runt om i hela Sverige, och det går inte att finna några sådana. Jag skulle vilja fråga statsministern vad regeringen gör för att minska eller komma till rätta med dessa matchningsproblem på arbetsmarknaden.
Anna Wallén (S):
Det kan inte ha undgått någon att USA har fått en ny president som är protektionistisk och tror på högra handelstullar. Vi i Sverige vet att handel skapar tillväxt och bygger broar mellan nationer och mellan människor. Sverige är ett litet, exportberoende land. I mitt hemlän Västmanland har vi många stora företag som har världen som sin marknad.
Samtidigt ligger många små och medelstora företag i framkant när det gäller innovationer och teknisk utveckling. Men alltför sällan tar de steget ut i världen. Min fråga till statsministern är vad regeringen gör för att fler små och medelstora företag ska ta sig ut i världen och våga satsa.
Anton Abele (M):
Det gläder mig att se att Maria Ferm har sett att våra förändringar har gjort skillnad och faktiskt erkänner att vi har genomfört de förändringar som vi talar om. Jag är, precis som Maria Ferm, väldigt mån om att kriminalvården ska fungera på ett bra sätt. Jag tycker att kriminalvården ska ha ett innehåll som är inriktat på att just minska återfallen i våldsbrottslighet och annan brottslighet. Då kan man absolut tala om arbete, studier och olika former av behandling som metoder som fungerar för att åstadkomma det. Vi ska aldrig vara nöjda.
Jag tror att vi har kommit långt på vägen att ha en kriminalvård som fungerar mycket bra, men mycket mer finns att göra. Det är viktigt att komma ihåg att debatten är det som för detta arbete framåt, och det gläder mig att Maria Ferm tar upp detta.
Anton Abele (M):
Som jag nämnde till Maria Ferm, jag vet inte om det var någon som lyssnade på det, pågår det nu en utredning som ska se över hela rättskedjan, varför det tar så lång tid från det att ett brott anmäls till dess det faktiskt lagförs. Jag tycker att det är viktigt att vi inväntar den utredningen. Jag hoppas att Lena Olsson känner till att den finns. Sverige är generellt sett ett mycket tryggt land att leva i. Jag tror att fokus på ungdomsbrottsligheten har blivit väldigt tydligt de senaste åren.
Polisen säger själv att det här ska man ha som huvudfokus under de kommande åren. Vi ser att hela samhället nu börjar resa sig mot våldet, framför allt när det gäller ungdomsvåldet. Det gläder mig väldigt mycket. I valet 2010 fick inte Vänsterpartiet väljarnas förtroende i just de här frågorna. Det är uppenbart. Jag tycker att det är viktigt att komma ihåg att människor har ett stort förtroende för vårt rättsarbete. Låt det fortsätta så!
Anton Abele (M):
Jag tycker att det som Lena Olsson lyfter upp absolut är en viktig aspekt, att vi faktiskt har domstolar som fungerar. Jag tror att mycket mer finns att göra, som på väldigt många andra områden. Samtidigt ska man komma ihåg att generellt sett är Sverige ett mycket bra land när det gäller just domstolarna och själva rättskedjan generellt sett. Vi ska göra ytterligare ansträngningar för att förbättra den här rättskedjan. Det pågår, som jag sade, en utredning. Vi ska också ha tydliga och tidiga insatser mot just ungdomskriminalitet.
Lena Olsson lyfter fram det här som ett stort problem, och det är det. Men vi har också gjort mycket på det här området. Det ska vi komma ihåg. Som jag sade kommer polisen nu att ha ungdomarna som främsta fokus under det kommande året. Det är en stor förbättring och jag tror att det kommer att leda till att ungdomsbrotten klaras upp i mycket snabbare takt än i dag.
Anton Abele (M):
Anna Wallén lyfter upp tryggheten som en väldigt viktig aspekt. Jag håller med henne. Jag vet inte om Anna Wallén har tittat på den nationella trygghetsundersökningen. Den visar att tryggheten har ökat under de senaste fyra åren, sedan alliansregeringen tillträdde. Jag tycker att det är ett mycket gott resultat. Låt oss fortsätta det arbetet! Det finns mycket mer att göra. Du tar upp att den kriminella banan kan vara en enkel väg att välja. Självklart kan det vara det för dessa individer. Och vi ska hjälpa dem. Det finns mycket mer vi kan göra.
Tydliga insatser mot ungdomsbrottslighet, hjälp och stöd till brottsutsatta är två viktiga förslag som jag tycker att vi ska gå framåt med och arbeta ännu mer på. Som jag säger, Sverige ska vara ett tryggt land att leva i för alla. Vi har ett långt arbete framför oss. Under de här fyra åren tror jag att många viktiga förändringar kommer att ske när det gäller tryggheten i vårt samhälle.
Anton Abele (M):
Som jag sade i mitt anförande ska samma regler gälla på Internet som i verkligheten. För att det ska vara möjligt måste vi stifta nya lagar på det här området. I dag har vi en situation där man fritt kan kränka människor på Internet, utan att någonting händer. Eftersom polisen inte har möjligheter eller befogenheter att utreda sådana brott läggs förundersökningarna ned gång på gång. Jag har själv varit med om det.
Det är uppenbart att Maria Ferm inte känner till att människor dagligen kränks. Tusentals unga människor kränks på Internet, och ingenting kan göras åt det. När Maria Ferm säger att integriteten och yttrandefriheten kränks förstår jag inte hur hon menar. Det som alltid har varit olagligt att säga eller skriva i verkligheten kommer nu att bli det också på Internet. Jag förstår inte vad som är problemet.
Jag skulle vilja fråga Maria Ferm vad hon har att säga till de personer som dagligen kränks. Vad ska du göra för att hjälpa dem, Maria Ferm?
Anton Abele (M):
Maria Ferm säger att vi ska ha en god proportionalitet mellan integritetskränkning och yttrandefrihet. Jag håller helt med. Men att situationen är som den är i dag är bara att konstatera. Samma lagar och regler gäller inte på Internet som i verkligheten, och det är inte okej. Det är tydligt att det Maria Ferm nu säger är att vi ska låta mobbarna fortsätta. Låt dem som kränker få fortsätta med detta! Det är mycket viktigare. Det är ganska intressant. Det är någonting vi inte har hört förut. Det är nytt.
Frågan är då: Är Miljöpartiet det parti som nu ska låta mobbarna fortsätta på Internet?
Anton Abele (M):
Jag har följt debatten, men jag har inte varit jätteengagerad i den. Jag har inte synts så mycket i medierna som andra har gjort. Däremot har jag följt debatten noga. Det är en politiserad debatt med mycket pajkastning, och det är synd. Har de två interpellanterna varit på hockey? Har ni varit på hockey eller fotboll den senaste tiden och sett vad som faktiskt sker? Allvarligt talat!
Ni talar till exempel om kameraövervakning och att det måste bli bättre kvalitet. Tror ni att det går att se vem det är om personen är maskerad? Kameraövervakning i all ära, men ni måste inse verkligheten. Det går inte att lösa alla problem enbart med hjälp av bättre kvalitet. Jag var den 14 november och såg en hockeymatch mellan Djurgården och AIK i Globen.
Jag fick gå en gedigen rundvandring för att se säkerhetsarrangemangen runt omkring evenemanget. Det var den första matchen där man tog betalt för polisens insatser. Det som var slående var det enorma säkerhetsarbetet. Har ni sett den säkerhetsloge som polisen har? Där går det att se människors ansikten utan problem. Den punkten är redan klar. Låt oss då tala om huliganerna.
Bengaler nämns ofta i sammanhanget. Vet ni vad som sker i klacken när en bengal tänds? Man säger ofta att polisen skulle kunna göra ännu mer. Men får jag fråga er: Hur tänker ni att polisen ska göra mer när resultatet blir att man får en bengal i ansiktet när man går in? Det är vad polisen själv säger: Om vi går in får vi bengaler upptryckta i ansiktet.
Det är helt oacceptabelt, och det är klart att vi måste göra någonting åt det. Till er vill jag bara säga så här: Om ni är ute ännu mer och ser verkligheten kommer ni att förstå att lösningen handlar om att klubbarna måste göra mer, men framför allt att vi alla måste samarbeta mer. Samverkan är lösningen på det här, inget annat.
Anton Abele (M):
Jag vill tacka ministern för att hon tar sig tid att komma hit och diskutera den här viktiga frågan. Kent Ekeroth ställer en mycket relevant och intressant fråga, och framför allt ger han mycket intressanta exempel på fall där man såklart blir upprörd över de straff som kanske utdömts. Jag är väl medveten om SD:s hårda attityd i dessa frågor och fullt införstådd med hur Kent Ekeroths samhälle skulle se ut när det gäller detta.
Jag tycker att frågan om straffskärpningarna är intressant. Jag är själv ung, och när jag träffar mina vänner hänvisar de ofta till vissa brott och frågar hur vi kunde döma ut ett så oerhört lågt straff för våldtäkten eller misshandeln. Själv engagerade jag mig just efter ett sådant fall.
Straffskärpning i all ära, men frågan är om skärpta straff löser alla problem. Skulle den personen inte begå brottet bara för att straffet var mycket strängare? Det är mycket viktigt att vi fokuserar på de tidiga insatser som justitieministern talar om. Vi talar om ungdomar mellan 15 och 18 år. När de begår det första brottet, tar tag i stenen och slår i huvudet på den 81-årige mannen, har det redan gått för långt.
Då kan vi redan ha förlorat. Det är där vi måste börja tänka på hur vi ska agera i framtiden i just dessa fall. Därför skulle jag vilja fråga Kent Ekeroth vilka lösningar de har när det gäller de tidiga insatserna. Jag vet att de vill skärpa straffen för en rad brott, och det är mycket viktigt, men tror Kent Ekeroth att det för 15-åringen är det viktigaste? Om han vetat att han fått dubbla straffet mot i dag, hade han inte begått brottet ändå?
Det vore intressant att få svar på den frågan. Jag vet att Sverigedemokraterna ofta har brister vad gäller de tidiga insatserna och lösningarna.
Anton Abele (M):
Jag är väl medveten om Kent Ekeroths tidsaspekt. Det vore, som sagt, intressant att höra lite grann om vilka förslag Ekeroth har när det gäller de tidiga insatserna. Straffskärpningar i all ära - jag tror att de ger effekt - men jag tror att det också vore viktigt att titta på vad som kan lösa dessa problem. Vad hade gjort att den unga personen inte tagit tag i stenen och slagit den i huvudet på en annan? Vad hade gjort att man inte begått våldtäkten på den 16-åriga tjejen? Det är svaren på dessa frågor vi måste få fram.
Resultatet av straffskärpningar får vi först efter att någon begått ett brott. Hur förhindrar vi personen att begå brottet över huvud taget? Det känns tyvärr som att Sverigedemokraterna inte alltid har en politik för och lösningar på dessa problem.
Roger Haddad (L):
Maria Ferm från Miljöpartiet hade ett par meningar som jag reagerade på. Hon kritiserade regeringen för att vi bara satsar på fler poliser, fängelser och tuffa tag. Jag är lite besviken på den beskrivningen, utifrån vad Folkpartiet och mina allianskolleger har sagt i talarstolen. Vi har fokuserat på det kommunala samarbetet med socialtjänsten. Flera av oss har betonat hur viktigt det är med kommunernas roll och med skolan.
Vi har inte nämnt det i den här debatten, men regeringen har faktiskt jobbat mycket med våldsbrott mot kvinnor och hedersrelaterat våld. Man har tagit fram handlingsplaner. Man har anslagit en miljard kronor till länsstyrelserna som ska fördelas ut till kommunerna. Det görs alltså flera saker. Det är klart att regeringen och staten har ansvar. Men jag hörde inget i inlägget om vad man kan göra på kommunal nivå, vad föreningslivet och andra aktörer kan göra. Allt kan ju inte regeringen göra.
Det hoppas jag att även Miljöpartiet tycker.
Roger Haddad (L):
Jag kan lugna Maria Ferm när det gäller handläggningstiden. Ingen av oss har ju undvikit det ämnet. I princip samtliga inlägg har berört den samlade kritik som finns mot myndigheter som inte lever upp till målen. Det finns alltså en bred enighet i utskottet när det gäller handläggningstider, och det tycker jag är bra.
Maria Ferm och Miljöpartiet försöker här med en socialdemokratisk variant och pekar på ökade klyftor och att den här regeringen inte har tagit sitt ansvar. Jag har inte den bilden. Vi har satsat på vuxenutbildning, vi har satsat på yrkesvux, vi gör om hela gymnasieskolan och hela grundskolan, vi satsar på antimobbningsprogram och så vidare.
Flera av de åtgärderna - som både Miljöpartiet och tidigare Socialdemokraterna har varit inne på - har man röstat emot. Det känner jag igen som skolpolitiker i kommunen. Oavsett om det har gällt ordning och reda i klassrummen eller på skolan eller antimobbningsrutiner säger man att vi tar i för hårt.
Samtidigt har flera gått upp och sagt att detta indirekt berör ordning och reda, situationen i skolan, om ungdomar avbryter sina studier och hamnar i kriminalitet och annat. Vi har lite olika bilder av vad vi gör och inte gör.