Jan Björklund (L):
Jag tackar för interpellationen och för det engagemang som båda debattörerna visar för frågan. Regeringens arbete är så fördelat att vi har lite olika ansvarsområden. Mitt ansvarsområde handlar om utbildningen av tolkar. Men det är klart att utbildningen av tolkar är en nyckelfråga i detta sammanhang. Då frågar ni vad vi nu ska göra eftersom situationen inte är tillräckligt bra.
Jag håller med om det. Svaret är att vi just har gjort en mycket stor reform. Innan vi gör nästa stora reform bör vi väl åtminstone vänta lite grann för att se vad den första reformen ledde till? Avsikten med den första reformen var att lösa många av de problem som ni pekar på i era frågor och i era inlägg.
Jag vill peka på att när det gäller den gamla utbildningen, som kanske romantiserades väl mycket av interpellanten, var det bara 26 av de 1 000 som genomgick den som nådde målet att bli auktoriserade tolkar. De övriga hade inte tillräckliga kunskaper. Sanningen är att den utbildningen inte var bra. Den pågick ofta under några dagar eller några korta perioder. Det fanns inga förkunskapskrav och inte heller några examinationskrav.
Den nya utbildningen är ett halvår effektiv tid. Man läser på halvtid under ett helt år. Det finns förkunskapskrav, och det sker examination. Denna utbildning har just startat, och vi vet därför inte vilken effekt den får. Men det är svårt att tro något annat än att man lär sig mycket mer när man har ett halvår effektiv tid än när man har några dagar på sig för utbildningen.
En av bakgrunderna till interpellationen är att Nikos Papadopoulos är orolig för att utbildningen kommer att ske på bara tre ställen i Sverige och att många då skulle få så långt till utbildningen att det blir svårt för dem att genomföra den. Till att börja med finns inte utbildningen på tre ställen utan på sju. Utredaren föreslog tre ställen. I verkligheten har vi nu lagt upp den på ett sådant sätt att den är på sju ställen. Dessutom är det fullt möjligt att läsa på distans, vilket är ett modernt sätt att studera.
Man måste därför inte sitta ett halvår i en universitetsaula, utan man kan läsa detta var man än befinner sig. Min bedömning är att på det sätt som utbildningen nu är upplagd har vi försökt lösa de kvalitetsproblem som fanns i den gamla utbildningen. Sedan får vi väl avvakta något år eller två innan vi kan dra slutsatser om vi tror att det behövs ytterligare åtgärder. Auktorisationen av tolkar i dag sköts av Kammarkollegiet.
Jag fick frågan här om det behövs en särskild myndighet. Svaret är att det finns en myndighet som har ansvaret för auktorisation, och det är Kammarkollegiet. Att inrätta en ny myndighet bara för att lösa det som en annan myndighet redan har ansvar för ska vi väl akta oss för. Men jag vill inte utesluta någon åtgärd i framtiden. Nu har vi gjort en stor reform. Den gamla och den nya regeringen har haft samma inställning till detta. Nu fullföljer vi det.
När detta har satt sig får vi utvärdera om det finns behov av ytterligare förändringar på detta område. Själva grundengagemanget för frågan delar jag med er, och att utbildningen inte var bra tidigare är vi helt överens om. Men nu har vi vidtagit en del rätt så radikala åtgärder, och vi hoppas att de ska ge effekt.