KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik Andersson (M):
Är det inte lite märkligt att det stora, nöjda och statsbärande partiet ska folkbilda lilla mig, den lilla moderaten som ifrågasätter regeringens politik? Det är en von oben-attityd som är helt otrolig. Det är socialism ut i fingerspetsarna. Man ska utbilda folket i vad de ska tycka. Det är väl jättebra att vi är oeniga i våra uppfattningar om detta så att det händer någonting.
Annars skulle ingenting hända; annars skulle vi leva i en diktatur. Jag har varit inne på regeringens hemsida. Om jag får tillåta mig att vara lite ungdomlig kan jag säga att den är helt kass, precis som den politik som regeringen företräder. Ett allvarligt problem som vi diskuterar är att regeringen använder väldigt många ord och vidtar väldigt många åtgärder. Men inga fungerar i praktiken.
Därför är det klart att det är viktigt, när det gäller de åtgärder som man har beslutat om, att folk kommer med i dessa olika program eller vad det nu kan vara. Det måste bli enklare. Det är för byråkratiskt och för jobbigt. Till och med Svenskt Näringsliv tycker att snabbspåret för bristyrken är ett för stelbent system som skapar stora problem i näringslivet.
Byggnadsarbetare finns inte med trots att vi har brist på bostäder. Arbetsförmedlingen vet inte ens hur de ska agera när det gäller snabbspåret. Snabbspåret har gett noll slaktare trots att det är ett bristyrke. Inte en enda slaktare har kommit in i snabbspåret. Jag har redan redovisat de förslag som vi har för en bättre politik som verkligen får in människor i arbete och som får in människor i samhället.
Detta är ett allvarligt problem och en tickande bomb. Vi måste få in personer som står långt utanför arbetsmarknaden, i synnerhet utomeuropeiska, annars kan det bli mycket svårt framöver. Detta måste vi lösa nu, herr talman.
Erik Andersson (M):
Jag vet inte exakt var jag ska börja, men det känns som om regeringen har tappat greppet om landet. Vi har trygghetsfrågan, köerna i sjukvården, integrationsprocessen och bostadsfrågan. Regeringen känns väldigt passiv i många av dessa frågor. Statsrådet säger att arbetslösheten har minskat och minskar, och visst är det så.
Detta är fullt normalt i en högkonjunktur, men - det finns alltid ett "men" - det gäller inte alla. Regeringens målsättning är att ha EU:s lägsta arbetslöshet, vilket är ett väldigt knepigt mål eftersom vi är beroende av hur det ser ut i andra länder. Arbetslösheten kan minska utan att målet uppnås. Det kan även bli tvärtom så att vi uppnår målet trots att arbetslösheten ökar. Herr talman!
Man kan undra vem som kom på den briljanta idén att sätta ett sådant knepigt mål. Var det statsministern eller arbetsmarknadsministern? För mig är målet helt obegripligt. Det är lika obegripligt som innovationskatapulter och industrikansler. Det är bara en massa ord, och det finns egentligen inte någon plan för hur Sverige ska bli mer konkurrenskraftigt.
Nu kommer regeringen även att försämra för småföretagen i och med översynen av 3:12-reglerna. Skatterna kommer att öka med flera miljarder. Man har glömt bort att fyra av fem jobb skapas i småföretagen. Nu ser alltså regeringen till att skatten höjs för dessa jobbskapare, och det tycker Socialdemokraterna är bra. I Sverige ska det alltid löna sig att arbeta och inte gå på bidrag.
Nu väljer regeringen att höja bidragen, och det blir dyrare att arbeta eftersom det kommer nya skattehöjningar på jobb. Moderaterna står för en politik där jobben står i främsta rummet - inte bidragen, som S prioriterar. Vi föreslår ett bidragstak för att stoppa denna utveckling. Vi har en plan för Sverige. Det har inte regeringen. Herr talman! Regeringen ser inte de små och medelstora företagen.
Som vanligt är den bara intresserad av de stora drakarna. Det bygger nog på en historiesyn som i dag är förlegad. Förr kunde stora fackföreningar blomstra och på så sätt öka bidragen till LO och i slutändan till det socialdemokratiska partiet. Nu ser det bra ut, men flera bedömare, däribland regeringens egen myndighet Konjunkturinstitutet, tror att arbetslösheten kommer att stiga från 2019.
Då blir det väldigt svårt att uppnå regeringens mål. Med tanke på flyktingkrisen är läget självklart mer ansträngt nu än det var 2014. Men även före 2014 var det svårt för nyanlända att komma i jobb. Utvecklingen är riktigt dålig, och något i integrationsprocessen verkar inte fungera.
Mycket handlar om att det ska löna sig mer att arbeta än att gå på bidrag. Svenska myndigheter måste redan från början tala om vad som gäller i Sverige. De kan säga: "Du är välkommen hit, men det förväntas av dig att du arbetar och gör rätt för dig. Om du blir sjuk och inte kan arbeta har vi ett skyddsnät som hjälper till. Men för att det ska fungera måste alla som kan arbeta bidra till den gemensamma välfärden." Herr talman!
Jag vill fråga ministern hur regeringen ska uppnå målet om lägst arbetslöshet i EU 2020. Vilka reformer har regeringen gjort som har lett till minskad arbetslöshet?
Erik Andersson (M):
Eva-Lena Jansson! Jag skriver mina tal själv. Det är oförskämt att säga att jag står här och rabblar upp talepunkter. Men givetvis är vi valda av ett parti, och när vi står i talarstolen är det klart att vi förespråkar den politiken. Det är väl inte så konstigt. Du står ju själv här och pratar om socialdemokratisk politik. Eller är det endast dina egna åsikter som gäller? Det är bra med mål, och det är bra med full sysselsättning. Givetvis ska vi ha det.
Men det som vi diskuterar i den här debatten är ju att det är ett mål i förhållande till andra länder. Även om arbetslösheten ökar skulle vi faktiskt kunna uppnå det målet. Och även om arbetslösheten minskar kanske vi inte uppnår det alls. Det är det som är knepigheten i ett mål som är relaterat till andra. Socialdemokraterna är fixerade vid skatter.
De menar att höjda skatter är rättvisa. Men det beror på vilken syn man har på människan. Är skatten statens pengar redan från början, eller är skatten medborgarnas intjänade medel som de har givit till staten för att vi ska ha en gemensam välfärd? Det är två helt olika synsätt. Har man för höga skatter är det klart att det inte är lönsamt att arbeta. Så är det.
Det är inget konstigt. Socialdemokraterna vill alltid höja skatterna. Nu har man höjt skatterna på exempelvis alkohol och tobak. Varför gör man det? Jo, man gör det för att man vill att folk inte ska förbruka de här produkterna speciellt mycket. Det är precis likadant med arbete. Har man för höga skatter på arbete är det klart att människor arbetar mindre. Vet ni vad, herr talman?
Jag har en kompis som arbetar i sjukvården här i Stockholm. I princip kan han inte jobba extra, fast det behövs fler händer i sjukvården. Om han jobbar så pass mycket att han kommer upp till nivån för statlig skatt får han nämligen inte så mycket över. Exempelvis får han 400 kronor kvar av en tusenlapp. Då känner han att det är bättre att vara ledig. Det är det jag menar.
Ökade skatter gör att det blir mindre lönsamt att arbeta. Då har vi det här med Lafferkurvan. Man måste hitta ett optimalt läge. Det kan till och med vara så att skatteintäkterna ökar om man sänker skatterna på arbete. Flera undersökningar har visat det. Men tyvärr tror jag inte att Socialdemokraterna lyssnar med de öronen. Det är jättebra att arbetslösheten sjunker. Det är vi väldigt glada för.
Vi alla är glada för det. Men det är givetvis inte bara den här regeringens förtjänst. Det har att göra med världsekonomin, tidigare regeringar och framtidsutsikterna - hurdan man tror att framtiden kommer att bli. Men tyvärr gäller detta inte alla. Vi har exempelvis utomeuropeiskt födda kvinnor som inte kommer in på arbetsmarknaden. Det är slöseri att just dessa kvinnor inte kan få in en fot på arbetsmarknaden.
Därför tycker vi exempelvis att Arbetsförmedlingen bör få ett tydligare uppdrag att vända denna negativa trend. I Sverige har vi ett samhälle där vi arbetar för allas lika värde och jämlikhet, även mellan könen. Det är ett misslyckande att vi inte får in exempelvis utomeuropeiskt födda kvinnor på arbetsmarknaden. Min fråga kvarstår. Vilka av den här regeringens reformer har lett till minskad arbetslöshet, herr talman?
Erik Andersson (M):
Det är få länder i världen som beskattar låga inkomster så mycket som vi gör i Sverige. Eva-Lena Jansson står här och säger att det är rättvisa att de som tjänar mer betalar mer i skatt. Det kan man ju tycka. Men varför beskattar vi dem med låga inkomster så pass mycket som vi gör i det här landet? Det är helt fel.
Statsrådet står och säger att regeringen har sanerat ekonomin. Vad jag kan se i den socialdemokratiska och miljöpartistiska budgeten lånar man miljarder i en högkonjunktur. Man samlar inte i de berömda ladorna som finansministern talade om tidigare.
Det gör vi i Moderaternas budget. Vi samlar i ladorna i en högkonjunktur just för att kunna parera en lågkonjunktur som kommer att komma. Till och med regeringens egna institutioner vet att det kommer att komma. Men man väljer att slösa med skattebetalarnas pengar och låna i en högkonjunktur.
Interpellationen handlar om målet om EU:s lägsta arbetslöshet. Nu hinner jag tyvärr inte svara på alla frågor, herr talman, eftersom min talartid håller på att ta slut. Det finns en avsaknad av en plan för Sverige, där vi ser att mycket går åt fel håll. Det är kanske det enda vallöfte som regeringen har hållit, att Sverige håller på att gå sönder.
Vi har en polis som inte kan garantera tryggheten för medborgarna. Ligor får agera fritt i utanförskapsområden. Trots detta önskar jag statsrådet: En god jul och ett gott nytt år! Det gäller även Eva-Lena Jansson.
Erik Andersson (M):
Det här blir en dag i Miljöpartiets tecken. Nyligen slog Europadomstolen fast att religionsfriheten inte ger föräldrarna rätt att hindra sina döttrar från att delta i skolans simundervisning. Domen byggde på ett fall där ett par föräldrar vägrade att skicka sina döttrar till skolans simlektioner där både pojkar och flickor deltog. Denna problematik finns även i Sverige.
Religionsfriheten används som ett skäl för att inte delta eller för att ha skilda tider för kvinnor och män i badhusen eller på idrottslektionerna. Det kan ju finnas pedagogiska skäl till att ha åtskilda aktiviteter, men religionen kan aldrig vara ett sådant skäl i ett sekulärt samhälle. Att inte kunna simma är förenat med livsfara.
Men frågan handlar egentligen om ifall man får hindra sina barn att delta i simundervisning eller inte. Jag tycker att det här är en fråga om jämställdhet, om rättvisa och om frihet.
I Sverige har skolan sett till att alla barn har chans att bli precis vad man vill oavsett om man är fattig eller rik, var man kommer ifrån eller vilket kön som man har. Givetvis finns det undersökningar som visar att det finns olika socioekonomiska skillnader. Vi har skolplikt i landet. Om man senare väljer att studera vidare på högskola så är även den kostnadsfri. I vårt system kan alla som vill utbilda sig.
Det är ett bra system, och det har också visat sig vara väldigt lyckosamt. Det är inte alltid från familjer som har råd att utbilda sina barn som framtidens stora entreprenörer eller genier kommer. I det här landet kan alla som vill lyckas. Men det var i och för sig inte så många hundra år sedan som barn i Sverige förbjöds att gå i skolan därför att de var tvungna att hjälpa till hemma i produktionen, i jordbruket eller i någon annan sysselsättning - detta för att familjen skulle överleva.
Det har vi lämnat bakom oss. Vi har byggt ett system där barn inte behöver försörja sina föräldrar. Frågan är alltså inte ny, men nu finns det en helt annan problematik. Nu stöter vi på andra problem. Vissa barn hindras från att fullt ut delta i skolarbetet. Det kan vara på grund av religion, kultur eller något annat.
Det är inte ett problem hos de flesta familjer eller personer att anpassa sig till hur systemet ser ut och till det land man kommer till. Men det är klart att det uppstår problem för skolan när föräldrar inte vill anpassa sig till rådande system. Många gånger slår svenska skolor nästan knut på sig själva för att tillmötesgå så många som möjligt.
I många fall kan det vara bra, men i andra fall kan det vara viktigt att visa vad som gäller i det land som man har kommit till. I grunden är det inte så konstigt att man anpassar sig. Det är inte heller konstigt att det kan uppstå problem. Om man kommer till ett land som är ett av de mest jämställda länderna i världen från en kultur där kvinnan kanske inte ses som en jämlike är det klart att det kan uppstå problem.
Då är det viktigt, herr talman, att samhället står stadigt och förklarar varför man har gjort på ett visst sätt och varför barn ska lära sig att simma. Vad jag förstod av svaret kommer regeringen inte att vidta några specifika åtgärder med anledning av domen.
Erik Andersson (M):
Jag tycker också att det är bra att vi diskuterar denna fråga. Svaret på frågan är nej. Att vi har friskolor tror jag inte har bidragit till att skolor har slagit knut på sig själva. Jag tror snarare tvärtom, att friskolor har sett till att svenska elever har kunnat tillgodogöra sig ökade kunskaper.
Vi vet i och för sig inte hur det skulle ha varit om vi bara hade haft kommunala skolor, men jag tror att det är bra med friskolor. Det är bra för lärarna - eftersom det är bra med flera arbetsgivare - det är bra för eleverna och det är bra för föräldrarna. Det kan givetvis finnas exempel på både kommunala och fristående skolor där man på felaktiga grunder har gett ett beviljande att inte delta i undervisning utifrån grunder som inte är pedagogiska.
Detta kan finnas, och det tycker jag är tråkigt. Där är det viktigt att samhället står upp för vad som ska gälla. Om man står upp för det som är rätt och riktigt och varför eleverna ska lära sig något tror jag att det blir lättare för föräldrarna att kunna argumentera i sin vidare bekantskapskrets och säga: Jag kan inte göra något åt det - det är så här det fungerar.
Vi ställs inför olika prövningar, och värdegrunder kommer i gungning. Det är viktigt att vi ser till att alla, både flickor och pojkar, har lika möjligheter att bli precis vad de vill. Vi kan inte acceptera att flera personer inte kommer att få fullständiga betyg. Detta tycker jag är en viktig fråga.
Det är inte en helt enkel fråga, men därför är det bra att den diskuteras. Därför tycker jag också att domen från Europadomstolen är intressant, för då kommer frågan: Hur långt ska skolan anpassa sig till föräldrarna, utifrån de normer och värderingar som vi har i detta land?
Vi får se över vad Skolinspektionen gör och inte gör. Utifrån det jag kunde utläsa har Skolinspektionen gett klartecken till att ha segregerade idrottslektioner på grund av kön, inte pedagogik. Det tycker jag är väldigt märkligt.
Jag förstår om man av pedagogiska skäl vill dela upp en klass i exempelvis pojkar och flickor, men det kan inte ske på grund av religion, till exempel. Det tycker jag är helt fel. Därför är det bra att man ser över reglerna och ser till att skolan får stöd.
Om ministrar slirar om vad som ska gälla är det klart att det blir svårare för rektorer och kommunpolitiker att stå stadigt. Det är bra om man är tydlig i frågan om vad som gäller och säger: I det här landet gäller detta, och det är så här vi ska göra.
Erik Andersson (M):
Det miljöparti jag kände till var ett parti som värnade om småskalighet och mångfald. Nu känns det nästan som om Miljöpartiet har dragit väldigt långt till vänster och börjar prata om kunder. Det som finns är ju elever, och vi ska se till att dessa elever kan rustas för framtiden. Detta är det stora och viktiga uppdraget.
Givetvis är föräldrarna en extremt viktig del i uppfostran av barnen, men skolan ger en viss värdegrund till barnen. Så är det - detta kan vi inte sticka under stol med. Det ska den också göra. Vi vill ju att våra barn ska bli personer som anammar demokratiska idéer och tolerans och respekterar demokratin.
Vi vet hur skolan kan indoktrinera i vissa diktaturer, och då går det helt fel. Skolan är extremt viktig. Jag har personligen erfarenhet av att vara ordförande i en gymnasienämnd. Jag vet precis vilken grannlaga uppgift det är, och har diskussioner med föräldrar om olika saker.
Då är det viktigt att man står på sig, att man vet vad som är rätt och fel och att man står stadigt i de åsikter och det som skolan vill förmedla. Jag förstår att de allra flesta människor i vårt land och även skolan försöker lösa saker och ting så att de blir till det bästa, men någonstans finns en gräns för hur långt man kan gå. Andra elever kanske blir lidande.
Vi har den tidigare diskussionen om när man får åka på semester eller inte. Nu kan man inte åka på semester, fast många gör det ändå. Det är möjligt att de elever som blir kvar blir lidande i undervisningen. Men nu handlade interpellationen i och för sig om en dom som gällde simundervisningen.
Erik Andersson (M):
Frågan är berättigad. Först och främst kan i och för sig inte statsrådet svara på hur och varför den illegala verksamheten kunde pågå under så lång tid. Jag tror att vi båda tycker att det är väldigt konstigt.
I synnerhet när ens överordnade har fått kännedom om något tycker man ju att en generaldirektör eller en annan chef i ett statligt verk borde agera fort så att inte skattebetalarnas pengar helt enkelt kommer i orätta händer eller försnillas.
Om jag har förstått statsrådet rätt handlar den anmälan som kom i november om att man hade fått kännedom om att en anställd inom Statens fastighetsverk hade agerat på ett illojalt sätt och var misstänkt för det som jag tog upp tidigare. I januari fick man reda på att även generaldirektören var misstänkt för eller på något sätt inblandad i detta. Då uppstår en fråga.
Den 24 januari sändes programmet. Den 25 januari gjordes en husrannsakan. Om jag inte minns helt fel var det dagen efter programmet som statsrådet hade en presskonferens om att man bytte ut generaldirektören. Var det i samband med programmet som statsrådet fick reda på att generaldirektören kan ha varit inblandad, eller var det långt tidigare i januari som statsrådet fick kännedom om detta?
Om det var så tycker jag att man kanske skulle ha agerat lite tidigare. En sak vet vi: Det är regeringen som tillsätter generaldirektörer. Sedan låter man givetvis myndigheterna agera på ett oberoende och opartiskt sätt, men när det gäller just generaldirektörsfrågan kan inte statsrådet slå ifrån sig.
Erik Andersson (M):
Alla åtgärder som har vidtagits efteråt är jättebra. Det är så här man ska göra och agera för att detta inte ska kunna hända igen eller i alla fall för att minska risken att det händer igen. Det jag tror att de flesta tycker är konstigt är hur verksamheten har kunnat pågå så länge. Det kan inte statsrådet ställas till svars för. Där skulle man i stället ha haft några early warning systems på Statens fastighetsverk som triggades igång och ledde till att nödvändiga åtgärder vidtogs.
Ju längre en sådan här skumraskverksamhet får pågå, desto mer förlorar skattebetalarna på det. Herr talman! Jag går nu över till den fråga som jag tycker är mest intressant. Den första polisanmälan gällde fastighetschefen. Sedan sändes programmet den 24 januari. Den 25 januari, efter programmet, gjordes husrannsakan.
Nu minns jag inte, men jag tror att det var den 26 januari som statsrådet hade presskonferens och man bytte ut generaldirektören. Frågan är: När under denna period fick statsrådet kännedom om att även den högsta ledningen kunde misstänkas vara inblandad? Var det i samband med programmet som statsrådet fick reda på det, eller var det långt före?
Var det en månad före, i början av januari, eller var det i mitten av januari? Det är en ganska intressant fråga. Jag anser att man skulle ha agerat mycket snabbare om man hade fått kännedom om sådan information.
Erik Andersson (M):
Om det är något parti som värnar om skattebetalarnas pengar är det vi moderater. Moderater jobbar faktiskt med jämställdhet på riktigt. Sveriges första kvinnliga talman var moderat. Sveriges första kvinnliga statsminister kommer med största sannolikhet också att vara moderat, och jag kommer att jobba för en kvinnlig statsminister. Kommer Eva-Lena Jansson att göra det? Nej, knappast. Det tror jag inte.
Det handlar om frihet, frihet, frihet och jobb, jobb, jobb. Historiskt sett blir kvinnor mer jämställda och fria när de börjar tjäna egna pengar och inte längre är beroende av sin man. Vad gör regeringen då i denna fråga? Jo, man höjer skatten för 40 procent av alla barnmorskor, så att det inte blir lönsamt att arbeta.
Högre skatt - mindre frihet. Så är det ju, tyvärr. Alliansregeringen gjorde en historisk satsning just när det gällde jämställdhet. Det var 2,6 miljarder som satsades. Givetvis skulle man ha kunnat samordna resultatet av satsningarna bättre. Mycket var i form av projekt, och den största delen gick till arbete mot mäns våld mot kvinnor.
Sedan fanns det andra projekt, som att se till att stadsmiljön blir tryggare och vänligare så att man vågar vistas ute. Var tredje kvinna känner sig inte trygg med att gå utomhus. Vi kan inte ha det så. Där måste vi göra satsningar. Alla ska ha precis lika rätt att bli vad de vill. Det är den utgångspunkten vi ska ha i Sverige. Sedan ska inte kön ha någon betydelse för just den delen.
Tack för debatten!
Erik Andersson (M):
Jag har skrivit denna interpellation eftersom jag är bekymrad över utvecklingen i Sverige, inte minst i vissa av våra förorter. Jag är bekymrad över det existerande kvinnoförtrycket. Jag är också mycket bekymrad över den kriminalitet som håller på att breda ut sig. Jag vet att Elisabeth Svantesson ställde en liknande fråga, men denna fråga är värd att diskutera hela tiden. Även om jag fick ett begagnat svar, som jag förstod det, är det viktigt att vi diskuterar denna fråga varje dag.
Det går alltid att diskutera vad som gjordes för 30, 10 eller 5 år sedan, men jag är mer intresserad av vad vi ska göra i dag. Jag fick ett utförligt svar från statsrådet, men jag tror att det krävs lite mer konkreta insatser. Jag har pratat med invånare, företagare, polis och kommun, och det är ingen vacker bild som framträder.
I TV4:s program Kalla fakta kunde vi se hur problemen bekräftades. Vi såg hur man till exempel systematiskt separerade flickor och pojkar när de åkte skolbuss. Vilken signal ger det till dessa barn? Skolan är viktig när det gäller att lära barn om demokrati och allas lika värde. Misslyckas skolan med det ska den inte få fortsätta bedriva sin verksamhet. Här måste Skolinspektionen bli tydligare.
Det är viktigt att de tjänstemän som arbetar i stat och kommun står stadigt och vågar tala om vad som gäller och inte accepterar systematisk könsapartheid, exempelvis i idrott. I programmet kunde vi även se en kvinna som inte kunde gå klädd som hon ville. Hon anklagades för att vara klädd på ett felaktigt sätt, och det förekom stenkastning mot hennes bostad. Det är helt oacceptabelt.
Eftersom jag bor i Stockholms län har jag besökt många Stockholmsförorter, och jag menar att vi måste ta krafttag på flera plan om vi ska lyckas vända denna utveckling. Först och främst måste vi ha en närvarande polis. Vi måste också vara klara och tydliga med vad som gäller i Sverige.
Annars kommer dessa problem fortsätta generation efter generation, och då har vi inte vunnit något med den jämställdhetskamp som har varit så viktig för vårt land. Vi har även problematiken med brottsligheten. Vi har knarkförsäljning dygnet runt på torgen i vissa av våra förorter.
När polis eller ambulans kommer till platsen möts de av stenkastare eftersom de som säljer knark inte vill ha myndigheterna där utan vill agera ostört. Flertalet av dem som bor där tycker att detta är uselt. De vill inte ha det så här men vågar inte själva agera. De vill inte leva i ett område där lag och ordning inte råder, men de vågar inte ingripa.
Ibland vågar inte ens polisen ge sig ut på torget. Jag blev mycket förvånad när jag såg ett reportage om ett norskt tvteam som besökte Rinkeby. Polisen visade var torget låg men vågade själv inte gå dit eftersom det skulle uppfattas som provocerande. Jag fann inte ord. Då har vi misslyckats totalt vad gäller att upprätthålla lag och ordning i våra förorter. Jag blir bara förbannad.
Det känns som att staten har kapitulerat för dessa problem. Är inte exempelvis Rinkeby, Fittja och Tensta en del av den svenska rättsstaten? Dessutom flyr företagarna förorten eftersom det inte råder lag och ordning. Denna utveckling måste vändas.