KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niels Paarup-Petersen (C):
Jag kan börja med att säga att den ärade ledamoten från Vänsterpartiet missuppfattade vad jag sa. Det är väl inte första gången som detta har skett, men den här gången uppfattade jag att det inte var med flit. Jag tycker absolut att det är ett misslyckande när den här typen av lagstiftning behövs. Särskilt tycker jag att det är ett misslyckande när den behöver användas.
Jag tycker att det är ett misslyckande när en skola har kommit till en nivå där det bästa man kan göra för eleverna är att stänga den. Jag tror att alla är överens om att man har misslyckats jättemycket då. Det som ledamoten uppfattade förut var att jag skulle tycka att detta är något som bara behövs därför att vi har det skolsystem som vi har i dag. Så är det verkligen inte. Jag skulle tycka att detta behövdes oavsett om det fanns fristående skolor eller inte.
Jag kommer från en kommun där detta verkligen har behövts jättelänge. På det tredje mötet, tror jag, som jag var på i riksdagen efter att jag blivit vald frågade jag Skolverket: Varför accepterar ni att det finns så många skolor där eleverna inte klarar sig bara därför att de är kommunala? Vid det fjärde mötet var det Skolinspektionen som var där. Jag frågade: Hur kan ni inte göra någonting när det finns så många kommunala skolor där eleverna inte lyckas? Varför låter ni dem gå? Vi ska absolut gå på de fristående skolorna, men varför går ni inte på de kommunala skolorna också?
Det gick ett år eller två; sedan tog regeringen äntligen tag i att faktiskt göra någonting så att kommunala skolor kunde få rättelser. Ja, det är ett misslyckande när vi kommer dit. Men det är inte Internationella Engelska Skolans fel att Värner Rydénskolan i Malmö har levererat dåliga resultat i tio år. Jag vet att du gärna skulle vilja att det var svaret, Daniel Riazat, men så enkel är inte världen.
Niels Paarup-Petersen (C):
Jag fick väl inte direkt något svar på min fråga. Men jag kan tacka för att du påminner om hur mycket Centerpartiet har att säga till om. Det får man gärna påminna sig om. Om åtta nio månader kan man se till att det fortsätter så. Mycket blir bättre på det sättet. Du säger: Varför fanns inte behovet innan? Men det gjorde det ju! Det var bara ingen som hade koll. Det är ju det som är problemet.
Vi har mycket bättre koll i dag på hur det går med eleverna i svensk skola än vad vi hade för 20 år sedan. Du behöver inte leta i gamla tidningar särskilt mycket innan du kan läsa om segregationsfrågor, barn som inte lyckas etcetera. Det är ingenting nytt. Det innebär inte att det faktum att det etableras en fristående skola inte kan påverka den kommunala skolan. Det kan det absolut. Jag tror att du har hört mig tala om det i olika sammanhang tidigare också.
Problemet är detta: Att kommunerna har ett annat ansvar betyder inte att de kan säga att de inte har något ansvar. Det är ju det här som händer varje gång. Ja, Centerpartiet har ansvar i jättemånga kommuner. Om de skolorna inte levererar tycker jag att kommunen, som Centerpartiet är en del av, har ett stort ansvar för det. Om det händer i Malmö, där Socialdemokraterna styr, ofta med Vänsterpartiets stöd, tycker jag att de har ett stort ansvar.
Om det är en fristående skola tycker jag att den skolans huvudman har ett stort ansvar. Det här är inte jättesvårt. De som har ansvar har ansvar. Det tycker jag, oavsett om det är en fristående skola eller en kommunal skola. Du tycker så om det är en fristående skola, men om det är en kommunal skola är det fine. Det tycker inte jag. Förlåt, herr ålderspresident - nu sa jag "du" flera gånger. Det beklagar jag djupt. Centerpartiet i Malmö till exempel har lagt 100 miljoner kronor mer än vad det röda styret har på skolan.
Det kan vara en fin liten avslutning med tanke på att du kallar det för nedskärningspolitik. Det finns alla möjligheter för min ärade kollega att kolla med sina kollegor i Malmö vad de kan hjälpa med för att säkra att vi inte fortsätter slänga ut 500 elever varje år till evig arbetslöshet för att de inte får behörighet.
Niels Paarup-Petersen (C):
Patrick Reslow och jag är båda från Malmö, som hälften av utbildningsutskottet verkar vara. Och det är ju bra att Patrick Reslow kan förstå danska. Men det hade också varit bra om han hade kunnat förstå Malmös verklighet. Där är det jättemånga arbetslösa nyanlända utlandsfödda invandrare etcetera. Bästa möjligheten för dem att komma in på arbetsmarknaden är att säga: Det viktiga är om du kan någonting. Det viktiga är inte att du har lärt dig det i svensk skola.
Kan du bygga en vägg som uppfyller svenska regler är detta det viktiga, inte att du har lärt dig att bygga väggen i en svensk skola. Det är detta som det går ut på, ingenting annat. Det är baserat inte minst på de europeiska reglerna inom EQF, EU:s regelverk och ramverk för kunskap. Det hade man också haft möjlighet att ta till sig. Det handlar om kunnande. Man kan se på programmerare i dag, en av de mest eftertraktade grupperna i samhället. De har sällan lärt sig inom det formella utbildningssystemet, för det systemet är dåligt på det.
De har lärt sig själva, och de kan få ett papper som säger hur duktiga de är. Det är bra. Det är inte att sänka kraven, utan det är att sänka trösklarna. Den skillnaden är jätteviktig, för vi måste skapa lätta vägar in. Det är viktigt att skilja på detta. Ja, de formella utbildningarna är viktiga i Sverige, men de är inte målet utan bara ett medel.
Detta är viktigt. Om det är någon som har kunskap som gör att de kan ta sig framåt i livet, bidra till tillväxt och kanske skapa ny utveckling och allt sådant är jag helt indifferent till om de har fått kunskapen från Lunds universitet eller ett universitet i utlandet eller om de har lärt sig via Youtube. Jag bryr mig inte. Jag vill bara att de ska kunna det som vi behöver. Vi kommer tillbaka till svenskan i äldreomsorgen.
Om man inte kan svenska ordentligt får man inget papper på att man kan det. Detta är ett sätt för vården att säga att den vill ha papper på att man kan svenska. Det handlar inte om att gå på sfi utan om att kunna svenska. På det här sättet kan vi få bort dem som inte kan svenska. Det blir tydligare, enklare och bättre.
Niels Paarup-Petersen (C):
Då är vi tillbaka till att om vi får validering kan man kräva ett intyg på att den svenska man pratar lever upp till vad som motsvarar det formella. Det kan man inte i dag. Återigen: Detta är ett enklare sätt att säkra att kraven på svenska kan uppfyllas. Man kan inte säga just att man behöver veta om personer kan svenska på en viss nivå, för alla har inte gått utbildning. Men de kanske kan svenska ändå. Nu kommer man att kunna säga så därför att man kan kräva att personer validerar sin svenska.
Det är en förbättring i förhållande till vad man vill uppnå. Det formella är den grund som det valideras gentemot. När vi i det formella systemet har sagt att det är så här man blir sjuksköterska kan man inte komma och bli sjuksköterska med en utbildning från ett annat land om den inte motsvarar det man ska lära sig i det formella systemet. Det formella är alltså grunden - det som det andra ska motsvara. Annars räknas valideringen inte. Det är detta som är hela grunden.
Jag tycker att det är fel att säga att vi läser propositionen olika och att den ene har rätt och den andre har fel. Jag har inte gått en sekund på svenska, som vi pratade om förut, men det är inte så att jag, baserat på denna debatt, kan läsa svenska bättre än min ledamotskollega. Jag har inget papper på det.
Ledamoten har säkert gått i svensk skola i hela sitt liv och har en massa bevis på att han har olika typer av svenskanivåer. Jag har inte det, men jag har läst propositionen. Jag har sett den. Jag har kollat av den mot SeQF. Detta är vad det handlar om, att sänka trösklarna, inte kraven. Det borde vi alla vara intresserade av, för vi ska ha in arbetslösa på arbetsmarknaden, också om de är utlandsfödda.
Ni skriver, Patrick Reslow, att propositionen "förväntas få särskilt positiva effekter för utlandsfödda". Ni skriver inte att ni inte vill ha det, men ni skriver: "Syftet med en ny lagstiftning kan inte vara att sänka trösklar för att underlätta för vissa grupper", alltså de utlandsfödda. Detta är jättemärkligt.
Niels Paarup-Petersen (C):
Jag vill börja med att be dem där ute som tittar och som är intresserade av skolfrågor om ursäkt för den här debatten. Ni har förtjänat otroligt mycket mer. Men det är som det är. Jag kan ge skolministern rätt i att vi ska ta ansvar för helheten och samhällsintresset. Det är precis så. Det var det som många av oss hade hoppats att vi kunde göra i dag också.
Ett råd i all välmening till skolministern är att en del i att samarbeta är att inte bara ringa och prata utan att också ringa och lyssna. Det är en skillnad. Om ministern också hade lyssnat hade hon hört att vi faktiskt är redo att ändra reglerna.
Vi hade stämma i september 2021 - jag vet inte när de andra har det, får jag erkänna - och då antog vi exempelvis detta: Utgångspunkten för resursfördelningssystemet ska vara att systemet blir mer transparent och förutsägbart för såväl kommunala som fristående huvudmän och tar hänsyn till skolors olika förutsättningar, så som till exempel storlek.
Systemet ska också ta hänsyn till kommunens uppdrag som ansvarig för att garantera att alla barn får den utbildning som de har rätt till. Det kan inte vara någon jätteöverraskning att detta är vår politik om man är skolminister. Detta var ett stämmobeslut, och det har kommunicerats på alla håll och kanter. Kommunerna ska ha mer betalt. Man måste ha hänsyn till att det finns små skolor som ska vara med i det resursfördelningssystem som finns. Vi har också sagt detta i alla möjliga andra sammanhang.
Att nu säga att vi inte har sett detta eller att vi har ändrat oss är helt enkelt inte korrekt. Som sagt: Lyssna också! Då hade vi haft ett förslag i dag som vi hade kunnat rösta för. I stället måste vi nu vänta till efter valet, hur lång tid det nu kommer att ta.
Niels Paarup-Petersen (C):
Jag kan för sakens skull upplysa dem som är här om att det inte är en korrekt beskrivning. Vår politik, som jag precis läste upp, antogs innan den nuvarande ministern hade blivit minister. Att då påstå att ministern har pratat om vår politik med någon som har gett en annan bild är tyvärr lite anmärkningsvärt.
Vi har varit jättetydliga gång på gång och sagt: Ta med glesbygden! Det kan inte vara någon hemlighet att Centerpartiet står upp för glesbygden. Det är mycket om Centerpartiet som många här inne säkert inte kommer att förstå - så är det ofta - men om man inte har förstått att vi står upp för glesbygden och små skolor i skolpolitiken är det jättemärkligt. Gång på gång och på alla områden är det detta som är i fokus.
OECD säger samma sak om det här förslaget: Ta med de här bitarna och se till att det också tas hänsyn till små skolor och glesbygd i fråga om resursfördelning. Vi har också sagt det. Skolministern har valt att detta inte ska vara med i förslaget, det är ändå så. Skolministern har valt att det inte ska vara med i förslaget, och därför säger vi nej tack. Det är ett aktivt val att inte ta med det.
Det är inte någonting som bara händer, och det är inte någon annan än skolministern som har ansvar för detta. Om det hade varit med skulle vi ha kunnat rösta för förslaget. Om ni också hade tagit lite bättre hänsyn till att faktiskt göra det bättre, så som Regelrådet beskriver, hade det kunnat vara en bättre transparens etcetera i de här frågorna om hur det ska beräknas. Som sagt är vi redo. Vi hade gärna velat ta den här frågan vidare, precis som min uppfattning är att resten av dem som är här i rummet också skulle vilja göra. Men vi kommer inte vidare.
Vi står kvar med den gamla världen som den ser ut och som ingen vill ha för att Lina Axelsson Kihlblom hellre vill ha en valrörelse än en förändring av Sveriges skolor på den här punkten. Det är oerhört trist.
Niels Paarup-Petersen (C):
Jag vill ställa en fråga till statsrådet Eneroth. Danmark håller just nu på att använda Öresund som soptipp. Vad som motsvarar över 40 000 containrar med förorenat slam dumpas två kilometer från Falsterbos Natura 2000-område. Öresund är världens mest trafikerade farvatten och är direktkopplat till Östersjön, som är världens mest döda hav. Från dansk sida har det påståtts att man i Sverige varit nöjd med den information man fått vid överläggningar. Men Naturvårdsverket och länsstyrelsen är tydliga med att så inte är fallet.
Både danska och svenska myndigheter, organisationer och inte minst medborgare kritiserar det pågående arbetet. Men man har beslutat om en särlagstiftning som gör att danska organisationer, kommuner och medborgare inte kan klaga. Jag, medier och organisationer efterfrågar insatser från den svenska regeringen där man tar tag i den danska regeringen och säger att detta inte är accepterat. Men den svenska regeringen agerar inte. Om Finland skulle dumpa två miljoner kubikmeter förorenat slam utanför Stockholms skärgård, skulle regeringen vara tyst även då? Det kan man undra.
Jag vill därför fråga statsrådet varför regeringen inte vill ta kontakt med den danska regeringen och aktivt försöka hindra dumpningen.
Niels Paarup-Petersen (C):
Regeringen vill införa id-kontroller i Öresundsregionen trots att man vet att det förstör trafiken och integrationen i regionen. Varken Region Skåne, länsstyrelsen eller näringslivet i Skåne förstår hur regeringen tänker och inte heller jag. År 2015 infördes id-kontroller för att hindra asylsökande från att komma till Sverige. De flyktingar som kommer nu har viseringsfrihet i EU och stoppas inte. Danmark släppte 2015 igenom alla flyktingar till Sverige. I dag har Danmark skarpa gränskontroller.
Vid id-kontroller kontrollerar man enbart om personer har ett id, inte vilka de är - trots att migrationsministern påstår annat. Vad är det med id-kontroller? Kan den som inte har id helt enkelt ta bilen i stället för tåget? Vanliga personbilar kontrolleras inte. JK har ifrågasatt om kontrollerna under 2015 var lagliga. Sedan dess har EU-domstolen 2018 konstaterat att det är olagligt med id-kontroller mellan EU-länder, men regeringen bortser från allt detta.
Varför vill regeringen, statsrådet Ernkrans, införa id-kontroller trots att de är onödiga, overksamma och olagliga samt förstör för Öresundsregionen?
Niels Paarup-Petersen (C):
I måndags dödades två lärare i Malmö. Jag ska inte förminska det som hänt genom att göra politik av det, spekulera om orsaker eller påstå att jag har några svar. Men som alla andra i Malmö är jag full av frågor om hur det kunde hända och varför, men kanske kommer vi aldrig att få några svar.
Men det vi vet är att på mindre än ett år har det varit tre allvarliga skolattacker i Skåne, och Säpo varnar för att allt fler barn radikaliseras på nätet. Vi måste därför söka svar på vad det är som pågår, och jag är övertygad om att vi alla måste hjälpas åt att hitta dessa svar.
Därför frågar jag skolministern: Kan inte alla partier i riksdagen sätta sig ned tillsammans med kloka människor från hela landet för att se hur vi kan stärka arbetet med att fånga upp dessa killar innan det är för sent?
Niels Paarup-Petersen (C):
Kalla fakta har avslöjat hur den kommunala grundskolan Sorgenfriskolan i Malmö under minst tio års tid har avskilt barn från deras klasser på ett sätt som strider mot lagen. I ett litet rum på fjärde våningen, utan fönster, placerades barn som man tyckte störde undervisningen eller inte hängde med. "Det var förvaring av barn, om jag ska beskriva det helt ärligt", säger en lärare. En annan säger att dessa barn fick lärarledda lektioner som mest ett par gånger per månad. Under tio års tid har skolan återkommande fått kritik, men ingenting har hänt.
Många av de barn som placerades på det här sättet har gått ut med underkända betyg, såklart, och är i dag dömda för brott. Malmös socialdemokratiska styre har i årtionden haft ansvar för skolan i Malmö. Få kommuner har lika många elever som lämnar skolan utan behörighet. I flera skolor har detta skett år efter år, inte minst därför att de inte har lyckats nå den här typen av elever. Utbildningsministern har ändå vid flera tillfällen lyft fram Malmö som en framgångskommun när det gäller skolan. Det är anmärkningsvärt, och det gör mig orolig för synen på de elever som behöver mest stöd.
Hur anser utbildningsministern att kommuner, inte minst så kallade föregångskommuner, ska hantera elever med behov av särskilt stöd?
Niels Paarup-Petersen (C):
Det är absolut ett huvudmannaansvar. Det som är lite anmärkningsvärt här är att ministern själv har lyft just denna specifika huvudman som en framgångssaga. Denna huvudman har mer eller mindre Sverigerekord i att inte lyckas få elever att klara skolan. Det är därför väldigt relevant att få höra vad det är som gör att ministern anser att detta är en framgång.
Utöver det skulle det vara intressant att höra från ministern, som har lyft den här kommunen specifikt, hur det skulle vara möjligt att kräva mer, till exempel av kommunerna, för att få dem att lyckas bättre när de år efter år inte levererar.
Niels Paarup-Petersen (C):
Jag vill gärna ställa en fråga till skolminister Lotta Edholm. I dagens skolsystem finns det ingen direkt koppling mellan skolors ersättning och deras ansvar. De skolor och huvudmän som har störst ansvar för att alla elever i hela Sverige har en skola att gå i får inte nödvändigtvis ersättning för att ta detta ansvar, även om ansvaret medför kostnader. I praktiken får vissa skolor därför mer betalt än de borde och andra mindre än de borde. Det är ett systemfel som måste förändras och det ganska snabbt.
Den tidigare regeringen var för ensidig i sina förslag, och därför blev det ingen förändring förra mandatperioden. Men vi behöver snabbt få till en faktisk förändring för svensk skolas bästa. Därför vill jag fråga skolministern om hon är redo att - gärna gemensamt här i kammaren - etablera en ny resursfördelning för svensk skola.
John E Weinerhall (M):
Jag tackar kulturministern för svaret, även om det inte till fullo besvarade mina funderingar om fri entré på statliga museer. Precis som ministern var inne på är tillgänglighet till statliga museer viktigt för enskilda människor och för samhället i stort. Den dåvarande rödgröna regeringen införde 2016 fri entré på 18 statliga museer för att få fler besökare till museerna.
Det gjordes också med förhoppningen att nya grupper skulle hitta till museerna och ta del av deras kulturutbud. Vi moderater gjorde en annan prioritering i budgeten för 2019 eftersom vi anser att skattekollektivet inte ska finansiera vuxnas besök på museer. Den nyligen tillträdda regeringen har dock aviserat att den fria entrén på statliga museer ska vara kvar medan vi moderater som sagt vill ta bort den. Det är trots allt så att kulturen är större än det som bedrivs i statlig regi.
Räknar vi in alla museer, även väldigt små, finns det drygt 1 700 stycken i vårt land. De sysselsätter ca 6 000 årsarbetskrafter och inbringar 5,5 miljarder i intäkter, som härrör från totalt 26,5 miljoner museibesök. Det finns museer som är centrala - vid hovstaten och universitet/högskolor, som samtliga är statliga - regionala, lokala, privata, stiftelseägda och ideellt drivna. Fru talman!
Vi moderater tycker att fri entré på museer är en dålig idé ur flera olika aspekter. Vi tycker som tidigare nämnts att det inte är skattekollektivets uppgift att betala för museibesök för vuxna och arbetande människor. En stor del museibesökarna är också turister, vilka rimligtvis borde få betala för sig.
En annan viktig aspekt är att det bidrar till en skev konkurrens, där privata museer måste ta ut entréavgift för att gå runt medan staten med sin beskattningsrätt till synes verkar ha en outsinlig kassa att finansiera vuxna människors museibesök med. Förutom de principiella argumenten mot fri entré finns det också goda praktiska argument för att fri entré är en dålig idé.
Visst kan man konstatera att besökarantalet blir större med fri entré, men det har också en baksida, nämligen att kostnaderna ökar. Med fler besökare krävs högre säkerhet och mer städning, och kostnader för konservering och så vidare blir högre. Enligt Nationalmuseums överintendent beräknas museet få ett underskott på 30 miljoner kronor i år därför att museet underkompenseras för den fria entrén.
Överintendenten har i ett uttalande sagt att regeringen har två alternativ: att låta museet ta ut avgift eller att kompensera för de ökade kostnaderna. Givet att ministern inte tydligt har tagit ställning för något av nyss nämnda alternativ är min fråga till ministern fortsatt om hon tänker tillföra mer skattepengar till museerna för fri entré eller om hon kan tänka sig att avskaffa fri entré och låta vuxna människor gå på museum på egen bekostnad.
John E Weinerhall (M):
Det är klart att det är viktigt med tillgänglighet. Detta har vi pratat om tidigare, och det är vi nog överens om. Det som jag fortfarande har funderingar om är subventioneringen av vuxnas entréavgifter. Politik handlar trots allt om prioriteringar. På vänstersidan i svensk politik verkar man ofta ha en massa pengar att sätta sprätt på.
Det finns bara ett problem med detta, och det är att det alltid är någon annans pengar. Låt oss inte glömma vems pengar det är. Det är alla som genom arbete, tidigare arbete, företagande och sparande och som redan betalar bland världens högsta skatter som skapar det värde som politiker fördelar. Som moderat är det en självklar utgångspunkt att det är de som skapar värdet som också har rätt till det i första hand och inte politiker.
Nobelpristagaren i ekonomi, Milton Friedman, sa en gång att det inte finns några gratisluncher. Det är min egen översättning, givet att vi inte får prata engelska i denna kammare. Men det verkar regeringen ibland tro att det gör. Har man utgångspunkten att det inte i första hand är politiker som äger rätten till människors intjänade pengar kommer med detta också den självklara respekten för skattebetalarnas pengar. Jag måste därför fråga kulturministern två saker.
Är det hennes åsikt att alla som redan tyngs av den tunga skattebördan ska behöva betala för turister och vuxna som har råd att betala för sig själva, i stället för att museerna ska ha möjlighet att ta ut avgift? Och hur ser hon på den snedvridna konkurrens som det blir när 18 statliga museer har fri entré med skattesubvention och nästan 1 700 museer i Sverige inte har denna möjlighet genom skattemedel?
John E Weinerhall (M):
Nu är det här en debatt om fri entré till statliga museer, inte om kulturskolan. Men jag kan svara på frågan om varför vi tog bort detta. Det är en helt annan sak än statlig verksamhet som staten bedriver i form av museer. Kulturskolan är en kommunal verksamhet.
I samband med att vi tog bort de här 100 miljonerna, som är en förhållandevis liten del i sammanhanget i budgeten, sköt vi till ganska många miljarder i statsbidrag till kommunerna. Då kan jag i stället vända på frågan och fråga kulturministern varför hon inte har större tilltro till de kommunpolitiker som sedan ska fördela de här statsbidragen. Man kan exempelvis använda dem till den kommunala kulturskolan. Det kan tänkas.
När den rödgröna regeringen införde fri entré på statliga museer var det som tidigare nämnts för att man hade en förhoppning om att fler som inte tidigare gått på museum skulle göra det. Vi kan samtidigt konstatera att det är en ganska skev fördelning i befolkningen bland dem som ändå går på museum. Enligt en rapport från Myndigheten för kulturanalys är det fyra gånger så stor andel personer med eftergymnasial utbildning bland dem som går på museum som bland befolkningen i stort.
Nära hälften av alla besökare på museerna är från det egna länet, och en tredjedel är utländska besökare, det vill säga turister. När jag ser på detta med mina moderata glasögon måste jag erkänna att jag inte kan göra annat än att förhålla mig kraftigt skeptisk till fri entré. Jag förstår inte riktigt hur ministern verkligen kan anse det vara rimligt att med skattebetalares pengar betala museibesök för människor som har råd att betala för sig samt för turister från andra länder.
Jag ser gärna att ministern utvecklar sitt svar om det lite grann.