KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven-Erik Österberg (S):
Jag ska återknyta till det som frågan handlade om, dels att följa upp det här, dels vilka effekter utbyggnaden av stadsnät kan ha på andra verksamheter, alltså utträngning.
Som jag sade i mitt svar, är bredbandssatsning det som regeringen har stimulerat i det här läget, inte stadsnätsutbyggnad, av det skälet att vi vill ha en utbyggnad som gör att vi når en så stor del som möjligt av svenska folket så snabbt som det över huvud taget är möjligt.
Vi kan jämföra oss internationellt och se att vi inte har någonting att skämmas för, utan vi ligger väldigt bra till på det här området. Vissa undersökningar som har gjorts i Europa visar att vi leder ligan när det gäller just IT-mognad. Vi får också ett utbyte av det här när vi ser hur ungdomar har tillgång till datorer och till nätet. Det är positivt.
När det gäller att regeringen har gått in, kunde man ju säga att om det här hade lösts av marknaden själv vore det bra. Nu lever vi inte i den världen att det sker. Om stimulansen inte hade funnits, om kommunen själv inte hade tagit tag i detta och byggt ut nätet, skulle de vita fläckarna på Sveriges IT-karta vara betydligt större än vad de är i dag. Det kan vi se. Vi följer upp det här noga. Det sade jag också i mitt svar.
Jag skulle kunna nöja mig med att säga att Post- och telestyrelsen har ett uppdrag att följa upp det här och se till att utbyggnaden, och det sätt som kommunerna hanterar det här, sker på det sätt som det var tänkt från början. Något annat tänker jag inte heller försvara när det gäller just denna utbyggnad. Exemplet Södertälje kan ju stanna därvidlag att det är ett exempel. Det har också beivrats, genom att en dom har fallit som säger att man har gjort på ett felaktigt sätt.
Då får kommunen rätta sig efter det, att det har begåtts en felaktighet. Vi kan konstatera att så också har skett och att man har följt domen. Jag tycker att det finns kontroll på det här. Utbyggnaden sker på ett bra sätt.
När det gäller att det skulle bli något slags kommunala monopol på den här sidan vet vi vad som gäller när kommunerna satsar på det här, att det naturligtvis är självkostnadsprincipen som gäller. Man ska erbjuda tjänsterna enligt en självkostnadsprincip. Det är viktigt. Det gäller annan kommunal verksamhet när man erbjuder kommuninvånarna tjänster.
Jag måste säga till sist att jag tycker att så som det har fungerat har det fallit ut på ett bra sätt totalt sett i Sverige som helhet, med hela IT-utbyggnaden, bredbandsdelen och även stadsnäten. Det betyder inte att det inte kan finnas enstaka exempel där det inte har fungerat som det skulle.
Det är viktigt att man fortsätter att följa upp det här via Post- och telestyrelsens försorg och ser att det går till på rätt sätt. Det är också så regeringen agerar fortlöpande och också tänker göra fortsättningsvis i den här frågan.
Sven-Erik Österberg (S):
Det är omöjligt för mig att svara på hur vi ska hantera det vi får från Post- och telestyrelsen innan vi vet vad de har kommit fram till. Den frågan kan jag inte svara på. Men oavsett vad de kommer fram till kommer vi naturligtvis att behandla det på ett seriöst sätt utifrån det uppdrag de har haft. Något annat finns inte att peka på. Torsten Lindström tar om ungefär samma sak igen.
Jag tycker att det är märkligt om Torsten Lindström har den inställningen att han tror att man i sin IT-iver ute i Kommun-Sverige har satsat så enormt på stadsdelsnät av kommunala pengar att annan verksamhet har fallit åt sidan. Det är ju ett starkt underbetyg åt de kommunala församlingarna och valda församlingar i respektive kommun att inte kunna göra de prioriteringar som finns och också värna om sin kommun.
Jag känner inte till ett enda fall där andra verksamheter skulle ha blivit starkt lidande. I så fall kan man ju föra den argumentationen så fort kommunen gör en satsning att någonting annat har blivit lidande och skulle ha haft mera. Det handlar om den politiska prioriteringen, som styrs utifrån hur majoriteter ser ut i de olika kommunerna.
Där kan definitivt inte staten gripa in och säga hur man ska göra, utan det hör absolut till det kommunala självstyret. Jag vill understryka igen att problemet om man tittar närmare på stadsdelsnäten är att det inte har funnits ordentliga alternativ i den tid och den takt som man var velat bygga ut det här. När det väl är på plats kommer diskussionen upp.
Med den rätta beskrivningen till kommissionen och som det ser ut tror inte jag att det är problem. Man får också svar från kommissionen utifrån hur man ställer frågan, hur man belyser problemet. Jag tror att man måste ha hela problembilden med sig när man anspelar på vad EU skulle ha för tyckande just i den här frågan.
Sven-Erik Österberg (S):
Den sista frågan kommer jag inte att svara på. Det kan jag inte vid stående bord. Den vill jag avvakta med. När det gäller lagen om offentlig upphandling har vi en översyn just nu och en utredning som ska lämna under våren. Vi har uppgiften att göra vissa justeringar i lagen, att förbättra lagen och framför allt att förenkla den och göra den tydligare för både upphandlande enhet och leverantör för att se till att lagen fungerar bättre.
Jag tror att man måste ha klart för sig om det som Gunnar Axén pekar på när det gäller Svenska spel att den saken inte är prövad. NOU är ju inte domstol. De lägger en rekommendation och gör en bedömning. Om man är upphandlande enhet eller inte kan bara fastställas slutgiltigt om saken blir prövad och man får se den ur juridisk aspekt.
Det är viktigt att vidhålla en god svensk sed att inte döma i förväg och dra långtgående slutsatser innan en sak har blivit prövad på juridisk grund. Det är viktigt att peka på när det gäller Svenska spel och andra bolag där man kan ha funderingar kring om man är upphandlande enhet eller inte. För övrigt har jag ingen annan åsikt än Gunnar Axén.
Det finns inget annat än att jobba starkt med att se till korruption inte förekommer. Jag vill ändå återkomma till det jag startade med. Vi kan se att svensk statsförvaltning står sig väl i internationell jämförelse.
Vår modell med ett litet regeringskansli och fristående myndigheter har i hög utsträckning inneburit positiva erfarenheter med hög effektivitet, korta beslutsvägar och en god kontroll. Senast under det svenska ordförandeskapet i EU har vi sett att vi i jämförelse med andra länder i Europa står oss väl. Det här fungerar också väldigt bra som helhet.
Det Gunnar Axén pekar på är några fall som vi alla känner till. I all verksamhet som förekommer är det här några enstaka tillfällen. Det tar inte bort bilden av svensk statsförvaltning. Det betyder inte att man kan luta sig tillbaka och känna sig till freds med att det som har inträffat har inträffat.
Det gäller att vara väldigt tydlig och jobba vidare med detta och se till att man förbättrar och finslipar processerna och att man i de enskilda bolagen, eller myndigheterna, har en ordentlig diskussion för att jobba fram bolagsstyrningen och det som rör etik och moral och se till att internkontrollen fungerar på bästa sätt.
Jag vet att man i ett bolag som Apoteket har tagit ett ordentligt ansvar. Styrelsen har haft ingående diskussioner kring de brister som påpekats. Hur gör man för att följa upp detta, hur hanterar man det för att få bort tankarna kring dessa påpekanden och hur får man ett säkrare bolag?
På Systembolaget har man haft juridiska prövningar och anställda har blivit fällda. Det har satt fokus på hur man fortsättningsvis ska hantera detta för att det inte ska bli en återupprepning av det inträffade. Det här är oerhört viktigt på alla sätt och vis.
När jag har följt deras system och sett hur de har jobbat måste jag säga att de har gjort det på ett mycket förtjänstfullt sätt som också inger förtroende inför framtiden.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag tycker heller inte att det finns skäl att ha några partiskillnader i synen på korruption, och det tror jag inte att vi har. Vi kan diskutera hur vi når målet och så vidare. Jag tycker att jag klart redogjort för regeringens stora ambition på området och det arbete som har lagts ned. Sedan kan man alltid kräva mer, men det är inte så lätt att man bara säger att nu är det förbjudet att göra något som är förbjudet, och så upphör det.
Vi måste ha ett system för att följa upp det, och där människor blir involverade, och dagligen synliggöra de problem som kan finnas så att man kan undvika situationer som innebär att förtroendet för verksamheten naggas i kanten. Det är vad som ytterst sker när sådant här dyker upp. Det är inte bra för Sverige som helhet, och det är inte bra för vare sig de statliga bolagen eller myndigheterna i sig.
I grund och botten ser vi i vår jämförelse att vi har en stark offentlig förvaltning både när det gäller myndigheter och när det gäller de statliga bolagen. Där har vi nått långt, men vi ska jobba vidare, se till att vi blir ännu bättre och se till att programmen följs upp och verkställs ute. Till sist kan jag försäkra Gunnar Axén att jag väl känner till problembilden när det gäller LOU.
Vi hade ett rundabordssamtal med både leverantörer och upphandlande enheter före jul där vi gick igenom hur problembilden ser ut. Jag har en särskild lista på problem som jag tar med mig i arbetet med att skriva en proposition som pekar på några av de frågor som Gunnar Axén tar upp. Jag tar frågan på allra största allvar och ska se till att så att säga lyssna in hur problemen ser ut.
Min stora ambition är att via lagstiftning förbättra på området så att vi stärker hela den upphandlande processen, vilket är väldigt viktigt. Det är viktigt att leverantörerna känner trygghet i den här processen. Men det är också viktigt att de som representerar upphandlande enheter har ett regelverk som gör att de känner sig trygga och vet att de inte gör fel.
Sven-Erik Österberg (S):
Lennart Kollmats har frågat mig om jag avser att verka för ett avtal även med andra spelbolag än de som i dag har tillstånd riktat till svenska spelare, om jag avser att verka för att öppna för ytterligare pokerspel på nätet när det inte är utklarat vad Svenska Spels inträde på den marknaden inneburit samt vad jag avser att göra för att klara ut vilka åldersgränser som ska gälla för olika spel.
Lotteriutredningen lade fram sitt slutbetänkande Spel i en föränderlig vä rld den 27 januari 2006. Som ett alternativ till den nuvarande regleringen presenteras i betänkandet en licensmodell. Det är min avsikt att remittera betänkandet i sin helhet, och jag vill inte föregripa remissförfarandet genom att vidta några åtgärder i enskilda frågor innan remissinstanserna har fått tillfälle att yttra sig.
Ett antal ansökningar har inkommit till Finansdepartementet avseende Internetpoker. Dessa ansökningar bereds för närvarande i Regeringskansliet. Jag vill därför inte uttala mig i denna fråga innan dessa ärenden är färdigberedda. Som interpellanten påpekar behandlar Lotteriutredningen inte frågan om åldersgränser. När det gäller åldersgränser vill jag framhålla att de spel som har bedömts vara särskilt känsliga ur spelberoendesynpunkt är föremål för just åldersgränser.
Sven-Erik Österberg (S):
Ser Lennart Kollmats till att jag är kvar efter valet så lovar jag att det ska bli proposition om åldergränser. Det kan vi vara överens om. Det kanske inte var riktigt det Lennart Kollmats menade. Det kan vi ta en annan debatt om sedan. Jag tänkte säga att det här med gratislotterier har vi väl alla råkat ut för i någon form. Jag delar Lennart Kollmats syn. Jag tycker att det är ett gränsfall i fråga om marknadsföring. Gratislotterier faller ju utanför lotterilagen.
Vi har väl alla fått sådana här kuvert där man vinner på alla tre lotterna. Det är dock inte Svenska Spel som står bakom det, utan det kan vara vilket företag som helst. Men det fordrar någon form av insats och så vidare, vilket leder till att man hamnar i en bokklubb eller vad det är. Där tycker jag att man kan ha verkliga dubier över hur det fungerar. Sedan tror jag att man ska nämna en sak som jag inte håller med Lennart Kollmats om, och jag vet inte riktigt hur han menar heller.
Jag tror att det är få som har drabbats av spelberoende när de har spelat Bingolotto, om man säger så. Jag har själv spelat Bingolotto - inte för att jag är speciellt spelintresserad utan för att jag har gynnat den lokala fotbollsklubben och så vidare. Det tar ju en vecka innan man kan köpa en ny lott, och då hinner man återhämta sig efter det spelscenario som varit. Det finns andra saker som är väldigt mycket mer bekymmersamma. Sedan finns det problem också med Svenska Spel. Det gäller hur man möter den här konkurrensen.
Man kan bara se vad som tornar upp sig inför kommande fotbolls-VM, hur man spelar på det här, hur man går ut och ger återbäring i vinst med höga procenttal. Där blir Svenska Spel med sina regler utkonkurrerade, och andra tar över. Det är klart att det där är ett bekymmer. Vi får en marknad som är oreglerad som tar över. De reglerade marknaderna, som vi är bekymrade över, tappar andelar. Det är en del av den huvudproblematik som vi också måste hantera framöver.
Jag ska göra vad jag kan på den punkten och kommer också att återkomma när remissinstanserna sagt sitt gällande hur vi vill leda det här arbetet vidare för att få en bättre spelsituation i Sverige.
Sven-Erik Österberg (S):
Per Landgren har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att erfarenheterna av bankkrisens effekter för småföretagen ska kunna leda till att småföretagens ställning stärks gentemot kreditgivarna.
Småföretagarfrågor kan belysas ur många skilda perspektiv, och jag ska här redogöra för de frågeställningar som faller under mitt ansvarsområde. Som jag nämnde i svaret på Per Landgrens fråga i januari om företagande och bankkris har åtgärder vidtagits för att omsätta de lärdomar som drogs efter bankkrisen i praktiken; bland annat har en helt ny lag om bank- och finansieringsrörelse antagits.
Den nya rörelselagstiftningen har varit i kraft i snart två år. Syftet har varit att skapa ett stabilare och mer konkurrensutsatt system. Ett stabilt banksystem med ökat fokus på väl utvecklad riskhantering innebär också att man i större utsträckning kan undvika att banker får allvarliga finansiella problem som i sin tur kan leda till oönskade effekter för låntagarna.
Så här långt tyder allt på att den nya lagstiftningen fungerar väl. Den nya lagstiftningen om banker och andra kreditinstitut bygger på förslag som lämnades av den så kallade Banklagskommittén som tillsattes av regeringen efter bankkrisen. Kommittén lade också fram betänkandet Offentlig administration av banker i kris .
Arbete pågår just nu inom Finansdepartementet med att bereda detta förslag som också ska bidra till att förebygga och hantera kriser i banker. Enligt förslaget ska staten ges en möjlighet att under en begränsad tid ta kontroll över en bank i kris och genomföra en rekonstruktion under ordnade och förtroendeskapande former.
Syftet är att begränsa risken för en allvarlig kris i det finansiella systemet, men en sådan reglering bör också kunna bidra till att banker inte hamnar i situationer som innebär akuta problem med till exempel uppsagda krediter till småföretagare. Utöver dessa åtgärder ser jag i dagsläget inget behov av att reformera banklagstiftningen ytterligare. Inte heller i övrigt ser jag något behov av en expertpanel för att utreda dessa frågor.
Den åsikten framfördes också i regeringens skrivelse 2004/05:75 med anledning av riksdagens förslag om inrättande av en expertpanel med anledning av bankkrisen. Skrivelsen behandlades i vanlig ordning av riksdagen som inte anförde någon annan syn på saken än den regeringen anförde. Regeringen har således inte, som Per Landgren påstår, låtit bli att följa riksdagens uppmaning i denna fråga.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag skulle vilja säga att regeringen visst har prioriterat detta. När jag läser den skrivelse som har gått ut, vilken jag grundar mitt interpellationssvar på, ser jag att den tar ansats i precis det förhållande som Per Landgren debatterar här och som togs upp i utskottsbetänkandet i mars 2002. Det låg till grund för hur man skulle kunna hantera det här.
I skrivelsen gör regeringen en bedömning och lämnar ett förslag till riksdagen när det gäller precis samma del, att man ska väga det här ur företagarnas perspektiv. Men man gör bedömningen att, och det kan man väl säga var så för finansutskottets del också, att expertpanelen inte var målet. Den var ju ett medel för att för företagen åstadkomma ett säkrare och tryggare förhållande till bankvärlden om det skulle inträffa en kris. Det var ju det som var målet. Expertpanelen var medlet för att nå detta syfte.
Det regeringen gör i skrivelsen är att rikta uppmärksamheten mot andra medel för att nå de mål som vi är överens om. Där skriver regeringen bort expertpanelen som ett medel och hänvisar till de förbättringar som har gjorts bland annat med ny banklagstiftning och en rad andra saker som man pekar på, insolvensförfarande, ny förmånsrättsordning och så vidare, sådant som har lagts till under resans gång.
Man anser därmed inte att expertpanelen behövs, vilket också riksdagen ställde sig bakom i det läget. Då anser inte jag att det ligger något uppdrag till regeringen att tillsätta en expertpanel. Så ser jag på frågan när jag tagit del av hur ärendet har hanterats. Sedan kan jag bara som en liten rättelse till Per Landgren säga att jag inte tillhörde finansutskottet i mars 2002. Då var jag ordförande i arbetsmarknadsutskottet. Jag var alltså inte delaktig i det här. Rätt ska vara rätt.
Frågan om reglering får man alltid av journalisterna när det är stora problem. Borde det inte regleras hur det ska vara? Den svenska principen - det har vi väldigt brett över partigränserna varit överens om - är att vi inte kan detaljreglera ett förhållande mellan näringsidkare och banker. Vi har en fri prissättning. Vi har en räntesättning som är öppen.
Det kan vara frestande många gånger att detaljreglera det här, men hur man hanterar det måste skötas av parterna som också finns på marknaden. Däremot ska vi bygga upp säkerheten runtomkring så att det också blir tryggare och inte någon hamnar i beråd. Jag skulle vilja säga att vi har ordentligt fokus på den här frågan.
Det viktigaste är ändå det mål som jag pekade på, herr talman, att se till att vi, om det uppstår situationer inom bankvärlden som kan tangera det som hände i början av 1990-talet, ska ha ett system som fungerar på så sätt att lidandet blir mindre för dem som är inblandade i den här branschen och så att vi kan klara oss bättre i sådana situationer än man gjorde 1990. Med det anser jag att vi är en bra bit på väg med de åtgärder som vi har vidtagit.
Men det som återstår är hela den del som jag hänvisade till, Offentlig administration av banker i kris . Den kommer vi att komma med en promemoria om under 2006, som Per Landgren kan få ta del av i allra högsta grad.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag har i sak inte så mycket mer att säga. Jag har klarlagt vår syn på detta. Jag vill än en gång säga att jag tycker att regeringen på ett tydligt sätt har klarlagt för riksdagen hur man har hanterat situationen, och riksdagen har accepterat det. Vi har utgått från att det gäller i helheten. Vi kan aldrig på något sätt förutse eller anta exakt vad som händer i framtiden.
Men vi måste alltid ha för ögonen att det kan uppstå kriser i systemet. Jag vill påstå att det just nu inte föreligger några tecken. Marknaden är stabil - och även banksystemet. Med den erfarenhetsbank som många besitter i verksamheten har man dragit en stark lärdom från början av 1990-talet.
Insikten är betydligt större än det sätt som Per Landgren beskriver att många företagare hanterades i den situationen. Det var många gånger på ett nonchalant sätt. Insikten om hur det fungerar är betydligt större. Med det komplement som jag har beskrivit har vi redan ett system, men vi kommer att ha än mer när vi är färdiga med de sista delarna, som står robustare och utgör en större trygghet för företagare.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag har inte så mycket mer att säga. Jag tror att vi är ganska överens om det här. Jag kommer också att agera på det sätt som jag har sagt i den här debatten, så att vi får en bättre tingens ordning just på det här området. Det är väldigt viktigt för förhållandet mellan stora och små företag men också myndigheter, kommuner och företag, så att man får ett bättre samarbetsklimat och att småföretagaren kan känna sig tryggare när han levererar och får betalt i tid. Vi har ett gemensamt uppdrag att verkställa det. Jag tackar också för debatten.
Sven-Erik Österberg (S):
Jag skulle vilja börja med att säga att den utlokalisering som regeringen genomförde för inte så länge sedan som ett led i försvarsbeslutet väl är en av de största satsningar på utlokalisering som har gjorts. Jag vill bara påminna Margareta Andersson om att den ju mötte massiv kritik, inte minst från borgerligt håll - kanske inte direkt från Margareta Andersson, men flera av de andra borgerliga partierna var ju emot det här.
De tyckte att det här var slöseri med statens resurser och att det inte skulle skapa bra förutsättningar. Hur man hanterar det är väl en diskussion som Margareta Andersson får ta inom sin allians. Från regeringens sida drev vi igenom det här av det skälet att det är viktigt att det finns statlig verksamhet ute på orter i hela landet. En ort mår bra av att ha en allsidig kompetens bland sin befolkning.
Också näringslivet och det yrkesverksamma livet kräver människor med differentierade kunskaper. Det berikar så att säga helheten. Det tror jag är väldigt viktigt att peka på. Regeringen har drivit det.
Den elektroniska delen och de försök som har gjorts i bland annat Norsjö visar att för stora delar av befolkningen, och för näringslivet också, fungerar det väldigt väl när man via nätet söker kontakt och snabbt kan få leverans av en F-skattsedel eller vad det kan vara. Jag studerade det här på plats i Norsjö, och det visade sig att det är väldigt uppskattat, också av näringslivet.
I och med att flera myndigheter samverkar på en mindre ort kan man också ha en myndighetsnärvaro på den orten, som i annat fall förmodligen inte skulle ha det. Jag tror väldigt mycket på just den typen av verksamhet. Det har berikat verksamheterna på många sätt. Däremot kan jag hålla med Margareta Andersson om att vi inte får blunda och säga att nu kan elektroniken ta över.
Det finns generationsklyftor i det här, och inte bara generationsklyftor. Det kan också vara utbildningsklyftor längre ned i åldrarna. Man får inte göra den problematiken för lätt. Därför har jag som förvaltningsminister vid många tillfällen väldigt tydligt sagt att det är viktigt att utveckla 24-timmarsmyndigheten, närvaron via den elektroniska delen. Men samtidigt måste också servicen fungera parallellt via andra kontakter, telefon eller rent fysiska kontakter om en myndighet är närvarande.
Det är det väldigt viktigt att peka på. Jag kan inte heller låta bli att återigen ta upp det som jag sade inledningsvis. Jag tittade på de borgerliga partiernas förslag om den statliga förvaltningen. Det handlar verkligen inte om utlokaliseringar. Det handlar verkligen inte om att stödja den tanke som Margareta Andersson framför här. Här handlar det om nedläggning av olika myndigheter och centralisering i allra högsta grad om det skulle bli verklighet.
Jag tar gärna till mig den kritik som Margareta Andersson tar upp här, och debatterar den. Men det finns nog också lite grann att göra för Margareta Andersson, lite att driva inom alliansen så att man inte får en politik som går åt totalt andra hållet jämfört med vad regeringen faktiskt driver här när det gäller att försöka utlokalisera och berika hela landet med statlig verksamhet.