KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
Jag vill tacka för frågan, Jasenko Omanovic. Frågan om arbetslöshet och full sysselsättning är ett av regeringens allra viktigaste och mest prioriterade områden. Det är därför oerhört glädjande att vi, trots att vi har haft den allvarliga sysselsättningskrisen, kan se att arbetslösheten sjunker och sysselsättningen ökar. Vi kan också se att det är 20 000 färre långtidsarbetslösa än för bara ett år sedan.
Det har heller inte varit så många anmälda arbeten på Arbetsförmedlingen under flera decennier, så det är en positiv trend. Man ska också komma ihåg att antalet lediga platser som finns på Platsbanken på Arbetsförmedlingen är ungefär en tredjedel av de lediga platser som finns att förmedla.
Just nu när jobbchanserna ökar så mycket i Sverige, arbetsgivarna suktar efter kompetent personal och vi vet att det finns väldigt många, inte minst utrikes födda, som besitter en hög outnyttjad kompetens, just i det skedet vill Socialdemokraterna minska matchningsstödet genom att ta bort jobbcoacher när de behövs som allra bäst. Det kan jag tycka är lite förvånande, och det kommer sannolikt att leda till att färre platser kan besättas.
Det är mycket som går åt rätt håll, men det finns grupper som jag oroar mig för. Det är också det som visar sig i Arbetsförmedlingens rapport, senast från i går. Det är grupper som sticker ut i arbetslöshetsstatistiken. Det är personer med funktionshinder, med nedsatt arbetsförmåga. Det är personer med låg skolunderbyggnad. Det är någonting jag tar väldigt allvarligt på. Det finns en mängd åtgärder riktade till arbetsgivare för att särskilt hjälpa funktionshindrade att komma in på arbetsmarknaden.
Där försöker vi nu göra insatser genom att Arbetsförmedlingen ska rigga ett informationsprojekt eller en kampanj riktad till arbetsgivare för att visa på vilken vinna-vinna-vinna-situation det är för alla berörda om man vill och vågar anställa personer som har varit borta länge från arbetsmarknaden. Det är ett oerhört prioriterat område. Det finns också brister bland dem som har en låg skolunderbyggnad, som bara har en grundskoleutbildning eller mindre än det.
Vi har gjort enormt stora satsningar på just utbildning och att äldre personer kan läsa in utbildning med ett förhöjt studiebidrag.
Det som var glädjande i Arbetsförmedlingens rapportering i går var att i den grupp som är långtidsarbetslösa, som minst har varit arbetslösa i tre år men i genomsnitt i åtta år och många så länge som 10-15 år, kan vi se att sex av tio lämnar jobb- och utvecklingsgarantin för att komma i jobb. Det är en positiv utveckling, även om jag långt ifrån är nöjd förrän alla som har möjlighet också kan hitta en anställning.
Men det krävs också att arbetsgivare runt om i Sverige ser vilken fördel det är att kunna anställa en erfaren person som har mycket kvar att ge trots att den personen kan ha varit borta en period från arbetsmarknaden. Där tror jag att vi alla har en roll att fylla. Jag är försiktigt optimistisk. Det går åt rätt håll för Sverige.
Tack vare att vi har en av Europas allra starkaste ekonomier har vi också råd att satsa så mycket som 69 miljarder kronor varje år på just en aktiv arbetsmarknadspolitik.
Hillevi Engström (M):
Det här är en viktig fråga som vi debatterar. Jag tror att utbildning är en del av lösningen, det vill säga att människor har en bra grund att stå på. Framför allt är det viktigt att man får den grunden i den reguljära utbildningen. Det har varit en stor brist att så många barn och unga har släpat efter. Skolorna har inte passat alla individer. Därför tror jag mycket på de skolreformer som nu sker. Vuxna ska också kunna göra utbildningsval i vuxen ålder.
Arbetsmarknadsutbildning fyller också en viktig funktion. Arbetsmarknadsutbildning kan inte, och ska inte, kompensera det som den reguljära utbildningen borde och skulle göra. 70 000 personer skrevs in på utbildning inom Arbetsförmedlingens försorg förra året. Om man tittar på gruppen långtidsarbetslösa i dag - Socialdemokraterna begärde en utredning från RUT, riksdagens utredningstjänst, som kom i går - finns också en stor andel personer som har en akademisk utbildning.
De kan ha pluggat i fem, sex, sju, åtta eller nio år. De har en relevant utbildning men saknar arbetslivserfarenhet eller har funktionshinder eller något annat. Att tro att lösningen är så enkel som genom att gå kortare kurser hos Lernia eller andra utbildningsanordnare är att göra saken för enkel. Det finns ett utbud. Vi måste hela tiden titta på utbudet av åtgärder på Arbetsförmedlingen och se vad som passar individer bäst.
Krisen kan ha gjort att personer borde ha fått en insats tidigare, och det är något vi tittar på. En eller annan individ kan ha missats. Att bara säga att utbildning är lösningen är att göra det för enkelt för sig. Många har också en bra grund att stå på rent teoretiskt. Där är det viktigt att få kontakt med arbetsmarknaden och stärka självförtroendet - inse att man har kompetensen.
Jag vill tacka för en bra diskussion och intressant fråga som jag tar på stort allvar.
Hillevi Engström (M):
Patrik Björck har frågat mig om jag avser att ta något initiativ för att rätta till den svenska lagen så att den överensstämmer med EU:s direktiv när det gäller visstidsanställningar. Kommissionen lämnade i våras en formell underrättelse till Sverige, där de anser att de svenska reglerna om tidsbegränsade anställningar i lagen om anställningsskydd inte är förenliga med det så kallade visstidsdirektivet. Regeringen gav den 21 juni i år in sitt svar, och vi väntar nu på kommissionens respons.
Det är självklart så att vår lagstiftning ska vara förenlig med EU-rätten, inklusive visstidsdirektivet. Regeringens utgångspunkt är att våra regler är förenliga med visstidsdirektivet. Regeringen tar inte lätt på kommissionens synpunkter. Man ska dock komma ihåg att en formell underrättelse inte innebär ett slutgiltigt avgörande av hur de svenska reglerna förhåller sig till direktivet, utan endast ger uttryck för kommissionens uppfattning i frågan.
Det är inte så att EU-domstolen slagit fast att vår svenska lag är felaktig. För det fall att kommissionen går vidare med ett motiverat yttrande kommer vi naturligtvis att mycket noga analysera innehållet i det och i vad mån det föranleder några åtgärder. Regeringen ser ett stort värde i de reformer av lagen om anställningsskydd som vi har genomfört och som ytterst handlar om att skapa bättre förutsättningar för företagande och för fler jobb.
Det är självfallet inte bra om möjligheterna till tidsbegränsade anställningar missbrukas. Tillsvidareanställningar är och ska vara huvudregeln på svensk arbetsmarknad. Samtidigt är möjligheten till tidsbegränsade anställningar värdefull både för att täcka företagens behov av flexibilitet i olika sammanhang och som en viktig bro in i arbetslivet för dem som står utanför arbetsmarknaden. Jag följer noga utvecklingen på arbetsmarknaden, både i detta och i andra avseenden.
Hillevi Engström (M):
En av regeringens allra mest prioriterade frågor och den viktigaste utmaningen är att fler kommer i jobb. Alla som kan och vill arbeta ska få möjlighet att göra det, som jag brukar säga, till hundra procent av sin förmåga. Vi måste göra en mängd olika saker. Vi måste stärka den svenska skolan. Alla barn och ungdomar måste lämna skolan med förutsättningarna att kunna ta sig in på den svenska arbetsmarknaden. Så är det inte i dag.
Det kommer att ta tid innan omställningen är klar, inte minst med den nya gymnasieskolan och de andra kraven i grundskolan. Vi ser att Sverige kommer ut ur krisen som en av de starkaste ekonomierna i Europa. Företagen har dock fortfarande svårigheter och vågar inte riktigt tro på konjunkturuppgången. Vi ser ett Europa där många länder skär ned i välfärden. Storbritannien skär ned med en halv miljon anställda i välfärden. Skolor och sjukvård drabbas.
I Sverige kan vi dock fortsätta att göra satsningar. Min uppgift som arbetsmarknadsminister är att inte strunta i ett enda gott förslag som kan göra att framför allt våra ungdomar kommer in, att de som kommer från andra länder får en plats på arbetsmarknaden och att de som har funktionshinder får en möjlighet att jobba utifrån sin förmåga. Då kan vi inte säga att vi ska göra det svårare eller dyrare att anställa.
Jag lyssnar gärna på kloka förslag från parterna men att i detta läge minska företagens möjligheter att visstidsanställa när tillvaron är så osäker som den är skulle vara helt fel väg att gå. Jag hoppas dock att ännu fler kommer att få tillsvidareanställningar när vi har en tryggare och stabilare tillvaro. Det är målsättningen och grunden för anställningar på den svenska arbetsmarknaden. Jag tackar för debatten.
Hillevi Engström (M):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att minska ungdomsarbetslösheten. En hög ungdomsarbetslöshet är, precis som Monica Green framhåller, inte ett svenskt fenomen utan ett problem som vi delar med stora delar av Europa. Under de senaste månaderna har vi dock sett tecken på att ungdomsarbetslösheten åter har börjat sjunka, i takt med att konjunkturläget har förbättrats.
Detta är glädjande och tyder också på att regeringens politik, med syftet att öka möjligheterna för fler att arbeta, är fortsatt framgångsrik. Regeringen har under den gångna mandatperioden arbetat hårt för att minska utanförskapet och för att fler människor ska kunna komma i arbete. Ungdomar har varit - och är - en viktig grupp i detta arbete.
De åtgärder som vidtogs under den gångna mandatperioden i syfte att bekämpa ungdomsarbetslösheten innefattar bland annat införandet av nystartsjobb och jobbgarantin för ungdomar. Regeringen öppnade också upp för möjligheten att visstidsanställa en person i upp till två år. En visstidsanställning är ofta en väg in på arbetsmarknaden för unga.
Regeringen har under innevarande mandatperiod för avsikt att införa en ny tidsbegränsad anställningsform för elever som går lärlingsprogram inom gymnasieskolan. Dessutom öppnar vi för lärlingsprovanställningar för personer upp till 23 år. Lärlingssatsningen öppnar helt nya vägar till jobb för många ungdomar som i dag har svag förankring på arbetsmarknaden.
För att vidare öka drivkrafterna för arbetslösa ungdomar att slutföra sina grundskole- eller gymnasiestudier kommer arbetslösa ungdomar i åldrarna 20-24 år tillfälligt att kunna få studiemedel med den högre bidragsnivån för studier på grundskole- och gymnasienivå. Detta är bara några exempel på regeringens satsningar som syftar till att bekämpa ungdomsarbetslösheten.
Regeringen följer naturligtvis mycket noga resultaten och utvecklingen av insatserna för att fler unga ska få möjlighet att arbeta.
Hillevi Engström (M):
Det ska inte råda något tvivel om annat än att ungdomsarbetslösheten är på tok för hög. Det är en allvarlig fråga. Speciellt allvarligt är det om ungdomsarbetslösheten biter sig fast på samma höga nivåer som efter 1990-talskrisen då väldigt många aldrig kom in på arbetsmarknaden. Detta är en utmaning. Det krävs en palett av åtgärder. Grunden är skola och utbildning. Inget barn och ingen ungdom ska lämna skolan utan att ha en bra grund att stå på.
Det handlar också om att det ska bli billigare för arbetsgivare att anställa unga. Motsatsen, att göra det svårare och dyrare, skulle vara förödande. Den ekvationen kommer aldrig att gå ihop, tror jag.
Vidare handlar det om att ge ungdomar möjlighet till jobbcoachning, om att lyfta fram det som var och en är bra på och stärka individerna och om att matcha de unga mot de lediga jobb som nu växer fram i Sverige. Där har oppositionen en annan politik. Man tycker inte att externa jobbcoacher är bra även om effekterna är goda.
Skolan och gymnasielärlingssatsningen är fortfarande en fråga där vi mer ska diskutera hur detta med utformningen ska gå till. Lärlingsprovanställning - två års provanställning - nämner Monica Green. Det vi har diskuterat och det vi föreslår är ett och ett halvt års provanställning med ett utbildningsinnehåll för unga under 23 år. Det är en dispositiv lagstiftning.
Parterna har också en viktig roll där. Ungdomsarbetslösheten kommer att vara en viktig fråga under den här mandatperioden. Redan i dag ser vi att 40 000 fler ungdomar är sysselsatta än i oktober 2009 så vi är på rätt väg. Men jag är inte nöjd förrän alla unga som vill ha ett jobb också kan få det.
Hillevi Engström (M):
Det har varit ganska många debatter - vi hade också en i förmiddags - om de här frågorna. Frågorna är oerhört viktiga, men svaren är desamma. Jag tror att vi måste enas om hur det ser ut på den svenska arbetsmarknaden. Går det åt rätt håll eller går det åt fel håll? Jag har i mina inlägg pekat på den offentliga statistiken, på att arbetslösheten sjunker, långtidsarbetslösheten sjunker och sysselsättningen ökar.
Vi har halverat sjukskrivningstalet i Sverige. Hälften så många är sjukskrivna hälften så lång tid. Fler och fler kommer in i arbetskraften. Vi ser också att det finns många arbetsgivare som vill anställa. Då tror jag att vi måste enas om hur det ser ut. Sedan är det också så att det inte finns någon enkel lösning. Jag skulle inget hellre vilja än det som Raimo Pärssinen säger, att alla får ett jobb. Vi delar den uppfattningen.
Regeringens politik går ut på att det ska löna sig att arbeta. Det ska vara billigare och enklare att anställa. Företag ska kunna växa i Sverige. Vi försöker också uppmuntra arbetsgivare att ta ett ökat ansvar särskilt för de utrikes födda, de som är funktionshindrade och de yngre. Vi har en stor utmaning framför oss. Det som skiljer oppositionen och Alliansen åt är att vi vill se en mångfald. Vi tror nämligen på att det man gör i andra länder också funkar bra i Sverige.
Vi kan se att 26 000 personer har fått jobb med hjälp av en jobbcoach. Jag tycker att det ibland är närmast oförskämt att faktiskt prata ned en hel yrkesgrupp med väldigt många engagerade, kunniga och kompetenta personer som dagligdags arbetar med att hjälpa arbetslösa personer att hitta ett jobb. Låt oss vara överens om att väldigt många gör ett väldigt bra jobb, både på Arbetsförmedlingen och i de externa företagen.
Det behövs flera åtgärder, det behövs flera verktyg i verktygslådan, inte färre. Min fråga till oppositionen är: Hur ska matchningen gå till när ni vill ta bort matchningsstödet nu när jobbchanserna ökar? Vad är era svar på de här frågorna? Det är väldigt lätt att vara kritisk, men det är kanske också svårt för oppositionen, framför allt när man under lång tid inte har haft någon ledning, att peka på vad era alternativ är. Jag är villig att lyssna om ni har bra förslag.
Hillevi Engström (M):
Jag tackar för frågan. Jag har diskuterat den väldigt många gånger, och jag tror att det är ganska tydligt vad vi i regeringen är stolta över men vad vi inte är nöjda med. Vi är väldigt glada över att långtidsarbetslösheten har sjunkit med 23 000 personer det senaste året, att det går bra, att många också lämnar innan de kommer in i den senare fasen av jobb- och utvecklingsgarantin, att man till och med lämnar innan man kommer in i jobb- och utvecklingsgarantin över huvud taget.
Jag har haft nöjet att resa runt i Sverige en hel del och har träffat människor som tidigare har varit bortglömda, som ingen har sett, som har bollats runt i systemen, som har stämplat, gått på en åtgärd, stämplat och placerats i en insats. Många vittnar om att de faktiskt är nöjda med att ha en meningsfull sysselsättning, någonstans att gå, någonstans att få en gemenskap och känna sig behövd. Senast i går tittade jag på filmen Hur många lingon finns det i världen .
Det var uppenbart vad ett arbete betyder för att få en gemenskap. Jag tycker att den beskrivning som Gunilla Svantorp ger inte är riktig, även om jag kan hålla med om att vi måste rensa bort dem som missbrukar ett system. Där är vi helt överens. De här personerna har i genomsnitt varit arbetslösa i åtta år. Så många som var femte person har varit arbetslös och inskriven på Arbetsförmedlingen i mer än tio år. De har sett högkonjunkturer komma och gå utan att de har kommit in på arbetsmarknaden.
Nu är de i sysselsättning hos en anordnare: privata företag, ideella organisationer och många kommuner. Det stora flertalet är steget närmare en anställning än de någonsin har varit tidigare. De flesta har också genomgått utbildning genom Arbetsförmedlingens försorg. Lösningen är inte så enkel som det Socialdemokraterna för fram när man säger utbildning, utbildning och utbildning.
Jag brukar ställa en motfråga: Vad är det för utbildning som Gunilla Svantorp tror är lösningen, om det är en sådan quick fix-modell som ska till? Det är faktiskt så att väldigt många får utbildning genom Arbetsförmedlingens försorg, så många som 70 000 under förra året. Vad är det för kurser som Gunilla Svantorp tror är den enda lösningen på ett väldigt mångfasetterat och svårt problem?
Hillevi Engström (M):
Jobb- och utvecklingsgarantin är ett program med flera olika delar. Det är viktigt att veta att man först genomgår fas 1 och 2. Där får man förutom fördjupad kartläggning och insatser också arbetsmarknadsutbildning som en viktig del. När man har gått tre år i jobb- och utvecklingsgarantin ska alla möjligheter vara uttömda. Man ska ha fått den utbildning som kan kvalificera till att få ett jobb inom ett av de bristyrken som finns. Det är fråga om kortare arbetsmarknadsutbildningar.
Det är inte fråga om att det inte finns utbildningar. Som jag sade tidigare i mitt svar fick 70 000 personer en utbildning genom Arbetsförmedlingens försorg under förra året. Det ska definitivt finnas kvar en lagom mängd arbetsmarknadsutbildningar. Men om vi tittar på den forskning som finns, till exempel i Långtidsutredningen, framkommer en del om arbetsmarknadsutbildning.
Där påtalas vikten av en rimlig balans, att det inte blir inflation i antalet utbildningsplatser - som det var tidigare. Det ledde till inlåsningseffekter. En viktig del är de stora satsningar som görs inom det reguljära utbildningssystemet, som så klart är öppet för alla människor i Sverige, till exempel yrkesvux. Det kan vara ett bra komplement för en långtidsarbetslös person att studera vidare.
Det är ovisst hur mycket Socialdemokraterna vill satsa på arbetsmarknadsutbildning. Det är en utbildning som är tre gånger så dyr som all annan utbildning. Det är också tveksamt när det blir stora volymer att den får en bra effekt. Det finns en del som är intressant angående de bristyrken som finns i Sverige. Det är något som det finns bra koll på. De kräver i allmänhet långa utbildningar.
Det är fråga om kvalificerade hantverksutbildningar, IT-teknikerutbildningar och den typen av utbildningar. Jag tror att till och med Gunilla Svantorp inser att det är svårt att fylla upp de platserna med hjälp av arbetsmarknadsutbildning. Det känns lite förmätet att påtala detta, men den grupp som har varit borta lång tid från arbetsmarknaden har också svårigheter. Till stor del är det fråga om personer som inte är fullt arbetsföra utan som har funktionsnedsättningar.
Den stora utmaningen jag tycker att vi kan enas om är att arbetsgivare måste vilja öppna dörren och välkomna personer med nedsatt arbetsförmåga men som både vill och kan bidra. Många av dessa personer har bra erfarenheter med höga och fina utbildningar, men ingen vågar ge dem chansen. Det är den stora utmaningen, inte att ge dem en mängd olika utbildningar.
Hillevi Engström (M):
Jag vill påtala att det har blivit betydligt ljusare på arbetsmarknaden. 136 000 fler är sysselsatta i dag än för ett år sedan. 40 000 personer finns i nystartsjobb. Nystartsjobben är en bra arbetsmarknadsåtgärd för långtidsarbetslösa personer. 60 000 fler unga har fått jobb. Det som Gunilla Svantorp tar upp när det gäller lönebidragsanställningar är viktigt.
Det finns mycket resurser, närmare 1 miljard kronor, kvar för lönebidragsanställningar. Det finns resurser och det finns långtidsarbetslösa personer med nedsatt arbetsförmåga. Men, Gunilla Svantorp, det som fattas är fler arbetsgivare som säger att de långtidsarbetslösa är välkomna till deras arbetsplatser. De får en nästan full kostnadstäckning för lönen. Ändå vill inte arbetsgivare - privata, offentliga, ideella - ge dessa personer en chans.
Än så länge kan vi vara överens om att varken Gunilla Svantorp eller jag anställer personer på det sättet. Det är den stora utmaningen. I morgon har jag en träff med arbetsmarknadens parter om lönebidragsanställningar. Jag hade en träff för två veckor sedan. Vi är villiga att lyssna in om det finns något mer i stöden vi kan förbättra. Det finns fördomar och problem som gör att arbetslivet blir så pass slimmat att de inte har ork eller tid och det finns orosmoment; dessa personer har varit borta så länge.
Problemet är mer mångfasetterat än att, som Gunilla Svantorp säger, låta dem studera. Det är inte så enkelt. Jag är ändå förhoppningsfull inför de möten vi ska ha med arbetsmarknadens parter, nämligen att de också tar sin del av ansvaret så att människor som har varit borta länge från arbetsmarknaden kan komma in. Där är vi överens. Lösningen är inte bara utbildning. Då hade vi sett en mycket bättre situation för de långtidsarbetslösa. Tack för frågan och för debatten!
Hillevi Engström (M):
Annika Lillemets har frågat mig om och i så fall hur jag avser att agera för att återinföra friåret. Hon har också frågat mig på vilket sätt jag har beaktat resultatet för friårsvikarierna under det svenska friåret och om jag även har tagit del av erfarenheterna från den finska alterneringsledigheten. Mitt svar på den första frågan är enkelt - nej, jag avser inte att verka för att återinföra friåret.
Att återinföra friåret skulle innebära att arbetsutbudet hålls tillbaka i ett läge där arbetskraftsefterfrågan ökar. I stället vill jag främja arbetsutbudet och sysselsättningen, vilket är viktigt inte minst för att möta den demografiska utmaningen samt för att öka den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna. Men framför allt vill vi fokusera resurserna på dem som står allra längst från arbetsmarknaden.
Deltagarna i jobb- och utvecklingsgarantin samt jobbgarantin för ungdomar ska erbjudas insatser av hög kvalitet. Jag har också bett Arbetsförmedlingen att återkomma med information om vilka åtgärder som skulle kunna vidtas för att öka möjligheterna för människor att få ett arbete efter jobb- och utvecklingsgarantins fas 3. Nu till frågorna om hur jag har beaktat resultatet för friårsvikarierna under det svenska friåret och om jag har tagit del av erfarenheterna från den finska alterneringsledigheten.
Såväl i Sverige som i Finland visar forskningen att arbetsmarknadseffekterna för friårslediga är negativa, men att vikarierna för de friårslediga i viss mån kan stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Regeringen har valt att fokusera på mer effektiva och riktade insatser för att se till att resurserna går till dem som har störst behov. Vi har genomfört en rad satsningar för att arbetslösa ska kunna upprätthålla den viktiga kontakten med arbetslivet, exempelvis genom anställningsstöd och praktikinsatser.
Från och med den 1 februari 2011 är det mer förmånligt för arbetsgivare att med särskilt anställningsstöd anställa personer som varit arbetslösa under lång tid. Även instegsjobben har förstärkts i syfte att ytterligare öka möjligheterna för dem som har en svag förankring på arbetsmarknaden. För att förhindra att människor hamnar i långvarig arbetslöshet har regeringen i samband med den djupa lågkonjunkturen genomfört stora satsningar på arbetspraktik.
Regeringen bedömer att det finns utrymme för ca 14 000 årsplatser i praktik under 2011. Vidare har regeringen infört nystartsjobb, en insats som tar sikte på människor som av olika anledningar har varit borta från arbetsmarknaden en längre tid och som behöver hjälp att få fotfäste på arbetsmarknaden. Åtgärden friår krävde stora arbetsförmedlingsinsatser.
Betydande administrativa resurser togs i anspråk på arbetsförmedlingskontoren och skapade mindre tid över till Arbetsförmedlingens egentliga jobb - att förmedla arbeten till arbetssökande.