Eva Selin Lindgren (C):
Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i miljö- och jordbruksutskottets betänkande. Jag konstaterar att det omfattar ett väldigt brett område med många viktiga frågor. Det gäller havsmiljön, jordbruksmarken och luftmiljön. Vi är alla beroende av alla dessa delar i vårt ekosystem.
För mer än hundra år sedan kallade indianhövdingen Seattle i USA detta för livets väv. Han sade också: Människan vävde inte livets väv, hon är bara en tråd i den. Vad hon gör mot den väven gör hon mot sig själv. Det är lätt att instämma i hans bedömning.
Och en del av våra diskussioner handlar precis om detta. Vad gör vi med livets väv? Vår havsmiljö väcker känslor. Vi seglar på havet, vi badar och fiskar i havet, och några har havet som arbetsplats. Vår kärlek till både Västerhavet och Östersjön delar vi med flera grannländer.
Men det är inte bara kärleken vi delar utan också den akuta miljösituationen som Dan Nilsson nyss beskrev. Allians för Sverige har varit tydlig med att havsmiljön är en av de högst prioriterade frågorna inom miljöområdet. Vi kommer att fortsätta med att lägga stor kraft på att säkerställa Östersjön och Västerhavet som levande hav.
Som redan nämnts lämnade nyligen havsmiljöutredaren Göran Enander över sitt betänkande till miljöministern. Betänkandet går nu ut på remiss och kommer att mynna ut i en havsmiljöproposition som sedan kommer att hamna på riksdagens bord.
I det sammanhanget vill jag för Centerpartiets del välkomna förslaget från utredaren om att Östersjön ska bli ett pilotområde, något som Centern drivit under lång tid. För att ta itu med Östersjöns miljöproblem har ett intensivt arbete bedrivits inom ramen för Helsingforskonventionen som vi hörde om tidigare.
Vid ett ministermöte i november 2007 kom Helcom överens om en ny aktionsplan för Östersjön. Detta är en stor framgång för Sverige och för Östersjöns miljö. Det övergripande målet för aktionsplanen är att Östersjön ska ha god ekologisk status år 2021. Bland annat innehåller aktionsplanen ett utsläppstak för fosfor och kväve.
Precis som när det handlar om klimatet kräver nämligen havsmiljön internationella överenskommelser. Även Sverige som land kan göra mycket för att förbättra havsmiljön. Därför är det ett viktigt beslut som vi har fattat när vi vill förbjuda fosfater i tvättmedel.
Just nu bereder Regeringskansliet förslaget från Kemikalieinspektionen om att också förbjuda fosfater i diskmedel. Våra hav ger oss också stora möjligheter. Fisket och sjöfarten är betydande och avgörande för företagsamheten.
Jordbruket och livsmedelsindustrin är beroende av uthålliga havsresurser, och skärgårdsmiljöerna är oerhört viktiga för de många turistföretag och enskilda människor som är aktiva i den skärgård som finns runt våra kuster. Dessa möjligheter gör också att vi möter tydliga och akuta miljöutmaningar.
Vi har läckage av näringsämnen som kväve och fosfor från industrier, jordbruk och hushåll. Vi vet att det orsakar algblomning och döda havsbottnar. Torskbestånden har minskat på grund av syrebrist och överfiske, och långlivade miljögifter hotar havens ekosystem. Herr talman!
Sverige har ett av världens renaste jordbruk - ett jordbruk som förser oss med framför allt livsmedel, men också med öppna landskap och energi. Att vi har ett konkurrenskraftigt jordbruk är inte bara avgörande för vår livsmedelsförsörjning utan också för många av våra miljömål, till exempel öppna odlingslandskap.
Men jordbruket har även ett stort ansvar för arbetet med att komma till rätta med övergödningsproblemen i havet - ett ansvar som de vill ta. Utsläppen från jordbruket har minskat, men för att vi ska nå miljömålet Ingen övergödning krävs det fler åtgärder. Det är oerhört viktigt att det fortsatta arbetet sker i nära dialog mellan miljö- och jordbrukssektorn.
Det finns många konkreta åtgärder som kan minska jordbrukets påverkan på haven, såsom skyddszoner, våtmarker och odling av fånggrödor med flera. Men för att denna positiva utveckling ska ske krävs det att vi har ett konkurrenskraftigt jordbruk i Sverige.
Även om många företag i dag har en god lönsamhet krävs det att vi garanterar långsiktiga villkor om företag i de gröna näringarna ska våga göra de nödvändiga investeringarna. I det sammanhanget skulle jag vilja fråga Socialdemokraterna en sak med anledning av en av reservationerna. Där säger ni att det måste kosta att använda handelsgödsel.
Min fråga är om s har tänkt sig att höja skatten på handelsgödsel. En av de reservationer vi behandlar i dag är nr 16, om att göra en översyn av gränsvärdena för utsläppen av luftburna partiklar, och den diskuterades nyss.
Men såvitt jag har förstått förekommer det inom Naturvårdsverket en mer eller mindre kontinuerlig översyn av de gränsvärden vi har i Sverige, och dessa kommer ju framdeles inte bara att gälla för PM10 utan även för PM2,5.
Om ni inte vet skillnaden så är PM10 partiklar som är mindre än 10 mikrometer, och PM2,5 är mindre än 2,5 mikrometer. Anledningen till att man inför en ny gräns är att de minsta partiklarna uppträder annorlunda i människans andningssystem än de större.
De större partiklarna bildas ofta genom mekaniska processer, till exempel som vindblåst damm och sand, intorkad havssprej etcetera, men de små partiklarna bildas huvudsakligen vid omvandling från gaser till partiklar.
Där har vi tidigare exempel i Sverige genom våra sulfat- och nitratpartiklar som först har varit i gasform. Vi människor har genom evolutionen utvecklats så att vårt andningssystem genom alla krokiga vägar i viss mån kan sortera bort de större partiklarna. Dessa sväljer vi ned eller hostar upp.
Men när det gäller de små partiklarna tar kroppen fel, så de följer med luften ned i lungblåsorna. Därifrån kan de komma vidare ut i blodet. Det gör att man har andra hälsoeffekter, och man är allra räddast för de små partiklarna, PM2,5.
Per talade om dödsfall i Sverige, men i global skala är detta den allra största dödsorsaken, om man jämför med trafiken till exempel. Man räknar med att några miljoner människor dör av effekter av de här små partiklarna. Det är alltså väldigt viktigt att komma till rätta med dem, inte bara i Sverige utan allra viktigast är kanske vårt globala arbete.
Men då kan man inte bara sätta en gräns, utan man måste också titta på vad det är för källor som ger upphov till dessa partiklar. De källorna är ganska likartade över jorden. Det är trafikavgaser, som vi har varit inne på, men det är också partiklar från energianläggningar och eldning, från industrier, raffinaderier, smältverk med flera - det är väldigt många av människans aktiviteter som ger upphov till de här små partiklarna.
Storstäder och tättbebyggda områden är värre utsatta än glesbygd och landsbygd. Om man studerar detta inom Europa ser man att vi har en gradient. Vi har alltså renast uppe i Norden, och allra renast på nordvästra Irland vid Atlanten. Där är det en otroligt ren luft och en ren miljö, medan det blir smutsigare när man kommer ned i mer tättbebyggda områden.
Frågan är alltså om det som Per föreslår gäller hur man ska attackera källorna, för det tror jag är det viktigaste. Och där kan Sverige gå före genom att utveckla en renare teknik, och det har man redan börjat med på flera ställen, bland annat i Västsverige som jag kommer ifrån. Även fordonsindustrin försöker ta sitt ansvar här.
De har hela tiden sänkt partikelhalter från till exempel lastfordon men också sänkt utsläppen av kväveoxider. Det sker alltså en transport av luftföroreningar inom Europa med våra vädersystem, så när vi ska sätta gränser för de här små partiklarna är en stor del långdistanstransporterat, det vill säga partiklarna kommer till oss från andra länder precis på samma sätt som försurningen kom från Storbritannien och Tyskland.
Jag har studerat detta väldigt länge, och när vi mätte i Västsverige kunde vi se att uppe i de i dag invandrartäta områdena i Bergsjön och Biskopsgården hade man lika ren luft som på Tjörns västsida, för huvuddelen var långdistanstransporterat. Man har också sett denna transport till Nordpolen och Nordnorge.
Därför är det viktigt att såväl EU som FN och Världshälsoorganisationen är med i det här arbetet för en renare global atmosfär. Vår miljöminister driver också att få med de olika länderna i EU i detta arbete.
I Naturvårdsverkets rapport Frisk luft föreslår man som delmål 10 mikrogram per kubikmeter som årsmedelvärde för den minsta partikelfraktionen PM2,5, och man föreslår 18 mikrogram per kubikmeter för PM10 som maxvärden år 2015. Detta är också i linje med vad Världshälsoorganisationen har föreslagit.
Min fråga till er som jämför nivåer i olika länder är egentligen om ni har någon annan ambition. När man jämför med USA ska man komma ihåg att USA har helt andra förutsättningar. De har annan topologi, ett annat klimat och aktiviteterna ser olika ut. De är inte desamma som våra. Dessutom har man hela omvandlingen som är komplicerad.
Därför skulle jag vilja veta vilka gränser ni vill ha för Sveriges del. Jag har jobbat med det här i 25 år. Jag har utbildat forskare i Asien och Afrika som mäter där för att förbättra miljön.
Och jag kan utifrån min horisont säga att vad vi har efterlyst inom EU är just en gräns för PM2,5. Nu är man på väg att sätta den, och jag tycker att det är positivt att man över huvud taget tar tag i problemet med de allra minsta partiklarna. Om ni tänker själva att ni har en partikel som är tio nanometer och så har ni en som är en mikrometer, då är det en faktor 100 där.
Det behövs en miljon små partiklar för att ge samma massa som den större. Därför är det också tveksamt att sätta massmått. En del forskare mäter faktiskt antalet i stället.