KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Det här med att den ideella sektorn gnager vet jag inte vad man har fått ifrån. Jag har varit med i partiet sedan 70-talet, och jag har aldrig hört det. Tvärtom har jag alltid hört att vi har hyllat organisationer, folkrörelse och den ideella sektorn.
De flesta socialdemokrater har ett ganska omfattande engagemang i olika typer av organisationer. Det kan vara allt från att vara med i den lokala idrottsföreningen till att leda förbund, vilket jag gör. Jag har aldrig någonsin upplevt att vi har varit emot detta.
Jag har jobbat ideellt sedan jag var 15 år och hoppas kunna göra det resten av mitt liv.
Efter att några av handikappförbunden hade haft lite tjafs med momshantering och arbetsgivaravgiftshantering fick jag i uppdrag att utreda skattesituationen för den ideella sektorn.
Det visade sig lite förvånande att Sverige ligger mycket bra till. I princip är de ideella allmännyttiga organisationerna, vilket är de allra flesta organisationer, skattebefriade.
De finns lite sällskapsföreningar och annat som inte omfattas av detta, men ingen av oss i kammaren skulle nog drömma om att just den typen av organisationer inte skulle vara skattebefriade. Den ideella sektorn betalar arbetsgivaravgifter, precis som alla andra.
Men vi ska komma ihåg att i den ideella sektorn är det många som har lönebidrag och som på olika sätt får ersättning från samhället. Moms är en speciell historia.
Man måste bedriva verksamhet som mer eller mindre är näringsverksamhet. Det finns tydliga prejudikat från tidigare Regeringsrätten. Storbritannien togs här som exempel på något bra.
Storbritannien är det land som sticker ut i Europa, för de har perspektivet att det ska vara välgörenhet för att man få skattebefrielse. De sticker ut helt i förhållande till nästan alla andra västeuropeiska länder.
Jag har inte jämfört med öststatsländerna men med de flesta västeuropeiska länder, och det är ingen tvekan om att Storbritannien sticker ut i detta avseende. Nej, det gnager inte på oss socialdemokrater. Jag ska inte tala för Vänsterpartiet, men jag tror inte att de heller har den uppfattningen. Det är rent nonsens.
Det måste vara ett påhitt som Finn Bengtsson har drömt ihop på sin kammare. Jag har aldrig hört detta förut.
Börje Vestlund (S):
Ett av de största besvären för just den ideella sektorn och organisationerna som var under Alliansens tid var att man blev noggrannare med att granska bidrag. Jag ska inte säga någonting annat än att det var bra. Men det innebar också att man fick väldiga förseningar av sina utbetalningar. Jag talar då inte om de politiska ungdomsförbunden.
De ska vi hålla hårt i. Det är absolut min uppfattning. Men det var stora organisationer som höll på att få säga upp all sin personal eftersom de helt enkelt inte hade eget kapital. Det är också en sak som hände under Alliansens tid. Låt mig avsluta med momsen.
Oavsett vilken ambition vi än har när det gäller lagstiftning och vad vi tycker om den eller inte tycker om den får man från tid till annan ett domstolsutslag som vi inte hade räknat med när reglerna infördes. Då har man att ta ställning till hur man ska hantera det.
Det förekommer mer eller mindre om inte varje månad så åtminstone varje år, törs jag påstå, att någon lagstiftning hanteras i den högsta instansen och att den kommer fram till någonting som man inte har tänkt sig. Sådant måste man hantera på det ena eller andra sättet. Man har angripit folkrörelser förut.
Det är inte alltid Alliansen har reagerat direkt. Första gången diskussionen om idrottsorganisationer var uppe i EU-nämnden reagerade inte Alliansen särskilt mycket. Det var först när man fick en stor reaktion från idrottsrörelsen som den reagerade.
Börje Vestlund (S):
Det är sant att det här är ett projekt som vi alla, oaktat parti, och även regeringen har känt en viss tveksamhet till.
Men man har insett att investeringar i Europa är nödvändiga, inte minst i de länder som fått göra många försakelser och där vi vet att det finns stora problem med investeringar. Det är detta faktum som har föranlett det hela.
Utifrån detta har vi skaffat oss en gemensam uppfattning i den här kammaren, alla åtta partier tillsammans. Sverigedemokraterna hade möjligen en avvikande uppfattning, men det var i alla fall sju partier.
Man har fått justera lite åsikter och den svenska ståndpunkten, som det heter på EU-nivå, och man har försökt att hitta en lösning för att vi som ett parlament ska kunna gå fram och ställa nödvändiga krav. Det har gällt inte minst finansieringen, som varit det viktigaste för oss eftersom vi är nettobetalare.
Jan Ericson sitter i finansutskottet, men jag såg ingen reservation i det granskningsbetänkande vi behandlade så sent som i förra veckan. Det förvånar mig. Jag ska inte höja temperaturen alltför mycket i debatten, men det är lite grälsjukt att komma när tåget har gått.
Vi har granskat, vi har haft debatt i kammaren och vi har försökt vara hovsamma - Fredrik Schulte och jag har nog aldrig varit så artiga mot varandra i en debatt som då. Man kan inte säga annat än att vi har gått fram med en röst i det här sammanhanget.
Även Moderata samlingspartiet stod bakom den svenska ståndpunkten efter att vi justerat den lite - i och för sig med betoning på lite, men det spelar ingen roll. Oaktat vem som förlorade har vi gått fram med en röst. Vi har varit överens, och vi har försökt hålla en linje där vi kan hålla ihop detta viktiga förslag.
För det är utan tvekan viktigt, och det är stort. Vi brukar hålla ihop i den här kammaren när det gäller de stora förslagen på EU-nivå. Det har varit viktigt.
Vi har velat skicka med vår regering ett mandat som så många som möjligt kan stå bakom i de stora, viktiga besluten. Sedan kan vi vara oeniga och ha avvikande meningar i andra beslut. I det här fallet började det lite skakigt, men vi var överens allihop.
Det som förvånar mig är att det inte fanns några reservationer eller avvikande meningar i slutet av behandlingen. Vid ett tillfälle fick regeringen ändra sin ståndpunkt. Det måste man naturligtvis göra - annars har man inte lyssnat på överläggningarna vare sig i EU-nämnden eller i utskottet.
I det här fallet gjorde man det, och jag förstår därför inte riktigt den kritik som kommer efter framläggandet.
Börje Vestlund (S):
Först om detta med att pressa regeringen, som Fredrik Schulte uttrycker det. Jag måste ha varit jävligt framgå. Förlåt mig! Jag ber om ursäkt - jag ska inte göra så mer! I så fall har jag varit väldigt framgångsrik i EU-nämnden tidigare, för då har jag pressat alliansregeringen många gånger.
Men jag har inte kallat det för att "pressa", utan jag har kallat det att vi har ett bra samarbete med regeringen i de frågor där detta har skett. Det gäller bland andra Annie Lööf och de olika energiministrarna. Jag kallar dock detta inte att pressa, utan jag kallar det ett gott samarbete. Men det är möjligt att begreppen är olika.
Beträffande geografiska hänsyn: Det fanns faktiskt förslag från ett antal medlemsländer om att man skulle fördela pengarna så att alla länder fick lika mycket i förhållande till befolkningen eller vad det kunde vara. Sådana förslag fanns det ganska långt in i förhandlingarna.
Vi var överens om att definitivt säga nej till sådana saker. Det skulle aldrig användas. Vi ville inte ha det. Det revisionsrätten har anfört måste naturligtvis vägas in.
Men det är väl ingen - jag betonar det - här i kammaren som har tyckt att detta har varit det allra bästa förslaget. Men vi tycker att om vi ska vara med, då måste vi vara med och påverka, och då kan vi inte bara säga nej.
Det är ett argument som vi ofta använder i EU-frågor eftersom det är viktigt för Sverige att vara med hela vägen.
Börje Vestlund (S):
Jag har suttit i näringsutskottet i åtta år, och jag vet inte hur många gånger jag har träffat lantbrukarnas organisationer. De har alltid har sagt en och samma sak: Vi betraktas som en speciell näring och inte som vilken näring som helst. Men vi vill vara en del av näringspolitiken.
Det är precis det som landsbygdsministern står här och säger: Vi vill arbeta för att landsbygdsfrågorna inte ska särskiljas som en liten grupp för sig, utan de ska integreras i många andra politikområden. Här har nämnts trafikpolitiken när det gällde flygplatserna. Man kan prata om vägar.
Man kan prata om mycket annat. Men de frågorna har aldrig varit på Landsbygdsdepartementet. Vi kan prata om utbyggnaden av bredband.
Det handlar inte ett dugg om Landsbygdsdepartementet. Tvärtom är det så att förutom jordbruks- och fiskepolitiken är det ytterst få frågor som har hanterats inom Landsbygdsdepartementet.
Jag tycker att vi ska se det som en framgång för Sveriges regering att vi ser skogs- och lantbruksfrågorna som en näring bland andra, och jag gratulerar dem för det. Det andra jag vill säga rör Magnus Oscarssons inlägg om mjölkbönderna. Den debatten har vi nog följt allihop, och det finns väldigt mycket att säga i den debatten.
Det är ju det som är problemet: subventionerna och den inre marknaden. I dag kommer det in väldigt många mjölkprodukter utifrån, vilket gör att mjölkbönderna får mindre att göra. Såvitt jag har uppfattat det - någon kan gärna gå upp och rätta mig - har vi aldrig haft några oenigheter i Sveriges riksdag om detta.
Jag tror att alliansregeringen, Socialdemokraterna, Vänsterpartiet, Miljöpartiet och också Sverigedemokraterna - men det kanske någon annan kan svara på vid något annat tillfälle - har varit överens om den frågan: Vi ska inte ska ha fler subventioner, och vi ska ha en inre marknad även för jordbruksprodukter. Den diskussionen förstår jag alltså inte. Är det någon ny linje som Kristdemokraterna plötsligt har intagit?
Den är i så fall helt och hållet ny för den här mandatperioden.
Börje Vestlund (S):
Detta med Landsbygdsdepartementet är en tudelad fråga. Mycket av det som Kristina Yngwe tog upp handlar egentligen om sådant som också låg på Miljödepartementet. Det var inte bara it-ministern och infrastrukturministern som hade ett stort ansvar, utan det var även miljöministern.
Det är precis som alla andra frågor: Landsbygden är inte annorlunda än något annat. Det krävs en lång rad insatser från många håll i vårt samhälle. I interpellationen tog man upp de stora frågorna, det vill säga hur man ska få service på landsbygden.
Där behöver vi sätta in statliga extrapengar för att det ska leva. Jag blir alltid förvånad över den här typen av debatter. I det här fallet tog man upp skatten på handelsgödsel. Herregud, är det bara bönder som bor på landsbygden? Så har jag inte uppfattat det. Det bor en hel rad olika människor på landsbygden som inte är bönder.
Det handlar alltså om lite mer än bara jordbrukspolitik. Problemet är att man har halkat totalt snett i den här debatten. Man blandar ihop jordbrukspolitik och regionalpolitik. Det är beklagligt.
Börje Vestlund (S):
Jag tänkte först lyssna på debatten, men jag kan inte låta bli att gå upp i talarstolen när det ena debaclet efter det andra tas upp av Moderaterna. Man talar om att det är så hemskt i relationerna mellan Saudiarabien och Sverige. Hur många dagar var ambassadören borta från Sverige? Var det 14, 15 eller 16 dagar? Jag vet inte. Jag kommer inte ihåg.
Hur som helst var det kort tid. Det skulle vara intressant att få veta från Moderaterna vilka handelsavtal mellan företag som har skadats alternativt ställts in på grund av detta debacle, för att man har hävdat mänskliga rättigheter.
I en sådan här debatt möts verkligen motsatserna. Man kan vara mycket renlärig i handelspolitiken liksom i biståndspolitiken; aldrig en krona eller ett handelsavtal med en diktatur eller någon som inte kan hantera mänskliga rättigheter. Problemet är att en hel del skulle bli konstigt.
Det finns många länder som går från att vara demokratier till att bli diktaturer och sedan bli demokratier igen, och så vidare. Det är viktigare att vi har bra relationer. Men nu har relationerna återupptagits med Saudiarabien.
Vad är det egentligen som Moderaterna vill? Herr talman! Vissa är förbittrade på denna regering för att det inte finns en handelsminister.
Men jag som har varit politiskt aktiv under många år kan säga att olika regeringar har haft olika sammansättningar av statsråd. Det innebär inte att frågorna blir mindre viktiga.
Det kanske finns kritiska ledarartiklar i The Guardian, men det kan inte jämföras med allt beröm Sverige har fått för sitt agerande - inte minst Margot Wallström. Det här är lite grann en stor storm i ett vattenglas. Det finns inga problem i dag. Varför hålla på och älta?
Det är bara för att Moderaterna vill driva en konstig debatt som jag är säker på att de är ensamma om att driva.
Börje Vestlund (S):
Jag kan hålla med Hans Rothenberg om ett par saker. Handelspolitik är viktig, inte minst för Sverige. Det är också viktigt att Sverige hittar nya handelspartner, nya länder att handla med. Vi behöver sträcka oss lite längre. Det har gjorts många försök, men tyvärr har vi inte nått ända fram.
Därför behöver Sverige fortsätta sina ansträngningar för att hitta nya handelspartner. Vi vet att Tyskland och Norge som i dag är våra två största handelspartner och andra europeiska länder som är stora handelspartner till oss kan ha ett mindre behov av export i framtiden.
Vi vet inte vad som händer i Sydostasien. Vad kommer att hända där? Det finns oroande tecken på att ekonomin i Kina är på väg nedåt ganska ordentligt. Därför är handelspolitiken viktig. Man måste utveckla den hela tiden, och man måste vara rädd om den.
Så långt är allt rätt, men det jag irriterar mig på hos Moderaterna kan man uttrycka så här: Det var väl jättebra, Hans Rothenberg, att de där två aporna inte fick åka i väg till Saudi. Var de fyra, till och med? Fantastiskt! Det var ju tur att du hittade något exempel. Men jämför det med tidigare, när vi verkligen har haft diplomatiska kriser.
Ta till exempel den med USA på 60- och 70-talen. Då var ambassadören borta ett år. Det är stor skillnad mellan att vara borta ett år och att vara borta hur många dagar det nu var. Jag tycker att det måste sättas in i någon form av jämförelse. Man kan inte bara tuta på och säga att nu är det så här, och nu kommer det för alltid att vara så här.
Börje Vestlund (S):
Jag ska ta upp en sak som ibland borde sägas om bostadspolitiken. När jag kom in i politiken i början av 90-talet var problemet inte att det byggdes för lite. Då revs bostäder i många kommuner runt om i vårt land för att det hade byggts för mycket.
I storstäderna kunde man ganska lätt få en bostad om man var beredd att inte bo i de mest centrala lägena. Det var i princip bara fyra fem kommuner i hela Sverige som hade någon typ av bostadsbrist. Storstadsregionerna var de allra viktigaste.
Ibland finns det anledning att komma ihåg detta när man säger att det inte har byggts på så länge. Sedan exploderade allt, och det ställdes mycket stora krav, inte minst på grund av att vi hade många nya universitetsorter som växte fram i snabb takt. Detta gjorde att det behövdes väldigt många nya bostäder.
Det finns anledning att påminna om detta ibland, eftersom det låter ungefär som om några onda regeringar under 60-, 70- och 80-talen aldrig någonsin byggde någonting för att de inte ville. Men det är faktiskt fel. TTIP är viktigt.
Det är kanske en av de saker som kommer att innebära ett stort uppsving för ekonomin i USA men inte minst inom EU. Frågan om ISDS är mycket besvärlig. Ändå har man inte kommit till de riktigt besvärliga frågorna, nämligen frågorna om GMO och djurhälsa.
Det finns många andra besvärliga frågor, för att inte tala om de protektionistiska stämningar som råder i mycket stora delar av de amerikanska delstaterna. Den produktion som finns där får absolut inte röras.
Men så långt har man inte ens kommit än. Jag ska säga någonting om TTIP och ISDS. ISDS är någonting som utvecklas över tiden. Den ISDS som eventuellt kommer att finnas med i TTIP kommer inte alls att se likadan ut som många andra.
Förmodligen måste man just i detta avseende förhandla om ganska många handelsavtal mellan EU och andra länder, helt enkelt därför att det inte är särskilt modernt. Man har framför allt inte den insyn som man skulle behöva ha i denna typ av processer. Det finns ingen insyn som i andra rättsprocesser. Det är en kritik som har riktats och som är korrekt.
Där bör man fundera på om man kan ändra detta på något sätt. Slutligen skulle jag vilja säga någonting om frågan om det är besvärande att det är någon som säger någonting. Nej, det är inte besvärande. Men det som är besvärande är att kritiken mot TTIP finns praktiskt taget överallt. Vilka grupper man än kommer till finns det några som kritiserar det ur ett eller annat perspektiv.
Därför tror jag inte alls att det är besvärande att en ledamot i EU-parlamentet gör detta.
Börje Vestlund (S):
Man borde väl ändå ha lärt sig vid det här laget att vi har ett budgetsamarbete men att Vänsterpartiet faktiskt är ett eget oppositionsparti precis som alla andra oppositionspartier här i riksdagen. Därför står det oss fritt att ha uppfattningar även i frågor som ligger utanför själva budgeten.
Jag tycker att det bör klargöras en gång för alla. Om det bara var Jonas Sjöstedt som kritiserade TTIP vore det väl en sak, men det finns många andra också.
Det är det som är den stora konsten med TTIP och all annan handelspolitik, det vill säga att få en förankring hos människor såväl rent generellt som bland de olika organisationerna för att diskutera sakfrågorna och vad det egentligen står i TTIP.
Tyvärr är det så att det i alla handelsförhandlingar som bedrivs och som inte är offentliga finns en tendens att komma fram, säga "Titta vad jag har här!" och vifta med ett papper. "Så här kommer det att se ut!" säger man. Alla som har varit med en tid vet att det inte är så. Jag vill bara säga en sak.
När vi förlorade valet hade vi en gruppledare som hette Sven-Erik Österberg, och han sa en gång till oss: Låt deras politik få genomslag innan vi kritiserar. Det finns bara en utredning om kilometerskatten, och det finns en förhandlingsman när det gäller Bromma. Det är inte så att det finns något beslut här och nu som vi ska ta ställning till. Detta blir bara ett självspelande piano.
Börje Vestlund (S):
Ibland blir det lite komiskt att delta i den ekonomiska debatten. Man skulle kunna tro att hela den ekonomiska debatten i Sverige bara handlade om skatter. Jag tror att finansministern sa att hon besvarat 20 interpellationer och att 19 av dem handlat om skatter och bara en om finansfrågor.
Det tycker jag visar lite av hur det fungerar. Fru talman! Jag har också varit irriterad på utjämningssystemet i Sverige - inte så lite heller, utan ganska mycket.
Men detta var när alla de delar av utjämningssystemet som gynnade Stockholm hade väldigt lite tilldelning, medan alla de delar som gynnade framför allt landsbygd och glesbygd hade ganska stor tilldelning.
Dessutom hade det inte gjorts några investeringar i Stockholmsregionen - sedan 1800-talet sa vi ibland, men det var inte riktigt sant. Sedan slutet av 60-talet kan vi väl i alla fall säga, så är vi närmare sanningen. När det fungerade på det sättet fanns det anledning att vara ganska irriterad på skatteutjämningen.
Vad som hände sedan, två utredningar senare, var att de delar som är särskilt viktiga för Stockholmsregionen - barnomsorgen, i viss mån skolan och kollektivtrafiken samt även sjukvården - kom att prioriteras högre i systemet. Det var så här långt man kunde komma, kan man väl säga.
Det handlar inte bara om Stockholm utan om hela landet. Jag tycker att det är ett ganska rimligt system vi har i dag i förhållande till annat. Det går säkert att fila ytterligare på det, men alla som satt sig in i detta vet att det hör till de krångligare saker man kan ägna sig åt.
Erik Andersson frågar sig vad Göteborg och Malmö använder pengarna från skatteutjämningen till och talar om arenor. Förlåt mig, men nu är vi nog ute och cyklar, och inte så lite heller! Finns det någon region i hela landet som inte har byggt någon skrytarena - skrotarena höll jag på att säga - så att något kommunalråd gärna kan säga: Det var jag som slogs för den här arenan!
Så säger man att man inte betalar så mycket för bygget, men det är ett faktum att kommuner är inblandade, och i bland annat Solna vet vi att detta inte alls var så bra. Låt mig också påpeka att allt det negativa som man säger har drabbat Stockholm, förutom skatteutjämningen, har drabbat hela övriga landet också.
Det gäller sådant som ROT, RUT och arbetsgivaravgiften för unga. Vi kan alltid ha en diskussion om hur lämpligt detta är och dryfta allt möjligt kring det, men det drabbar faktiskt inte bara Stockholm.
Jag tycker att man ska fundera på vilken typ av ekonomisk politik vi ska ha i det här landet och vad tillväxten beror på. Jag är för min del ganska säker på att tillväxten i allt väsentligt beror på att företag producerar varor och tjänster.
Börje Vestlund (S):
Innan jag kom till riksdagen satt jag några år i fullmäktige i Stockholm. Jag lovar er att vi pumpade in ganska ordentligt med pengar i Globen under ett antal år. Ingen region kan säga att de inte har varit med och gjort den typen av dumheter.
Jag håller med om att det är dumheter. Fru talman! Jag ska tala vidare om tillväxten. Jag slutade med att säga att det är företagen som växer. Det är väl inget tvivel om att flera branscher växer så det knakar i regionen.
När man läser rapporter om hur det fungerar i Stockholm ser man att det växer och växer. Problemet är att bostadsbyggandet och infrastrukturen inte hänger med. Bostadsbyggandet har inte hängt med på väldigt länge. Det har inte heller gjorts särskilt mycket de senaste åtta åren.
Därför är det viktigt att man nu tar itu med dessa för Stockholmsregionen så viktiga frågor. De som bor vid Vanadisvägen kan konstatera att de har fått en mycket bättre situation. Man får igenom trafiken mycket lättare genom Östermalm än vad man fick tidigare. Det är bara ett exempel på vad man har gjort för Stockholm de senaste åren.
Kom inte och säg att Stockholm har gått lottlöst från tillväxten! Tillväxten sker inte för att man minskar eller höjer skatten, om det inte är väldigt mycket. Vi får väl se hur tillväxten kommer att vara i framtiden.
Börje Vestlund (S):
Jag måste säga att detta nog är den underligaste interpellation jag någonsin har läst. Jag har nog aldrig sett någonting som jag har blivit så förvånad över. Vad är det för faktaunderlag man har i det här sammanhanget? Det är skatter som man faktiskt har planerat för, som man inte har lagt fram någon proposition om, men man har remitterat det.
Vad är det då för underlag som man saknar, som man tycker att man inte har, i de här sammanhangen? Är budgetpropositionen numera så annorlunda? Jag har inte sett det i alla fall. Jag tror att man i finansutskottet läser budgetpropositionen rätt ordentligt, både det som handlar om utgifter och det som handlar om inkomster. Jag tror i alla fall det.
Det är möjligt att det är något jag har missat, men jag kan inte säga att det finns några jättestora skillnader i förhållande till hur det var under alliansregeringen. Jag tror att man måste vara mer exakt i de här sammanhangen. Man fortsätter med att tala om konsekvenser på energipolitikens område.
Låt mig säga så här: Vi som har hängt med ett antal år när det gäller energipolitiken har väl mer eller mindre väntat på att någonting skulle ske med de gamla kärnkraftverken. Det är det ena.
Det andra är att kärnkraftsindustrin själv har sagt att beslutet man tog inte berodde på den här skatten. Det var helt och hållet på kommersiella grunder som man lade ned det här. Det har varit på gång länge. Det är ingenting som är nytt. Däremot är själva beslutet om vilket år och när ganska nytt.
Men man har diskuterat under en längre tid hur länge kärnkraftverken kommer att hålla. Man har ibland sagt 10 år, ibland 20 år, ibland 30 år. Men att den var på väg ut visste alla. Det är jag ganska säker på att också alliansregeringen var väl medveten om.
Det var väl därför man gjorde den energiöverenskommelse som man gjorde i Alliansen. Det är åtminstone den uppfattning jag har fått. Man var tvungen att göra någonting. Jag måste säga att jag är förvånad över den här interpellationen, för jag tycker inte att det finns någon som helst verklighet.
Om jag får vara lite raljant skulle jag vilja säga att det ligger inom ramen för ett gnäll på regeringen när man inte har någonting annat att säga.