Nina Lundström (L):
Jag vill börja med att tacka för svaret. Ja, cykling är klimatsmart, cykling minskar trängseln i andra transportslag, både tåg och bilar, och cykling bidrar till folkhälsa. Men en förutsättning för att cykling ska kunna ske är att det finns cykelstråk och cykelvägar.
Och det finns hinder att anlägga stråken; det är många som kan vittna om det. Lantmäteriet tog i sin rapport redan år 2002 upp just frågan om cykelstråken men också gångstråken. De konstaterade i sin rapport 2002:9 att det behövs en översyn av lagstiftningen.
Cyklingsutredningen, som kom 2012, konstaterade också behovet av lagstiftningsförändringar - det återkommer jag till - likaså Utredningen om fossilfri fordonstrafik. De två utredningarna, Cyklingsutredningen och Utredningen om fossilfri fordonstrafik, ställde sig bakom Lantmäteriets analys från 2002 att det behövs ändringar och en översyn av anläggningslagen.
Därför har jag ställt de frågor som jag har ställt till ministern. Man kan ibland tycka att det är en kommunal eller regional angelägenhet, och jag har också hört infrastrukturministern uttrycka att det är kommunernas ansvar att anlägga stråken.
Men jag tycker att också vi i riksdagen har ett ansvar, inte minst när ansvariga myndigheter så tydligt pekar på att det finns utmaningar och problem med lagstiftningen och när också utredningar har ställt sig bakom den analysen. Jag kan tolka svaret som att det inte finns behov av ytterligare åtgärder, utan att de lagstiftningar som vi har och de instrument som finns räcker.
Då är min fråga till infrastrukturministern: Hur ser infrastrukturministern på att ansvarig myndighet och utredningar ändå har pekat på att det finns problem med lagstiftningen? Är infrastrukturministern beredd att ändra lagstiftningen? Cyklingsutredningen sa följande: Möjligheterna att tillskapa långa strukturer enligt PBL är begränsade.
Man säger också följande: Det saknas ett självständigt planinstrument för linjära strukturer och stråk för cyklingsändamål. När vi i olika sammanhang är ute och diskuterar cykling kan vi konstatera att många på kommunnivå vittnar om de svårigheter som finns att anlägga de stråk som är nödvändiga. Visst går det att göra mycket genom samarbete, och det är den bästa vägen, men ibland kanske det inte räcker till.
Cykelvägnäten behöver också vara utbyggda och gena för att vi verkligen ska stimulera till cykling. Vi har mycket att lära av länder som Holland, Danmark och Tyskland. Där kan vi konstatera att infrastrukturen, att cykelvägarna och stråken finns, är en förutsättning för att folk ska kunna cykla. Jag blir lite fundersam när infrastrukturministern hänvisar till användning av expropriering.
Uppenbarligen har ansvariga myndigheter och utredningar landat i en annan analys. Jag skulle vilja höra hur infrastrukturministern ser på det faktum att man tycker att det behövs lagstiftningsförändringar. Jag tror att det finns väldigt mycket mer vi kan göra, även från riksdagens sida, för att skapa förutsättningar för cykling. Jag tror också att det bästa alltid är lösningar på frivillig basis.
Men jag tror också att man måste lyssna in myndigheters och utredningars problemformuleringar och vill höra vad ministern kan bidra med då propositionen lades fram utan förslag.