KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Björck (S):
Svaret är: Det är absolut inte okej. Det är detta vi vill åtgärda genom betänkandet och propositionen. Det var lätt att svara på. Jan Ericson svarade dock inte på de frågor som jag tog upp i min replik. Vad har han att invända mot min verklighetsbeskrivning? Sänkte man inte a-kassan? Försämrade man inte regelverket? Jan Ericson gick bara förbi det.
Det var detta min replik handlade om. Civilminister Ardalan Shekarabi höll ett fantastiskt anförande här i kammaren tidigare. Jag noterade inte om Jan Ericson var här då, men civilministern bjöd in de borgerliga ledamöterna att gästa verkligheten.
Jag är inte säker på om Jan Ericson ingick i inbjudan, men jag tror säkert att han kan inbegripas om han inte var med. Ardalan är ju en oerhört vänlig, öppen och positiv person.
Då kan Jan Ericson möta de företagare som civilministern redogjorde för och de löntagare som har beskrivit hur dagens situation ser ut, hur det är där ute i verkligheten, där småföretag och löntagare får problem med dagens regler. Jag rekommenderar Jan Ericson att bevista verkligheten.
Då kanske han också kan svara ja på om han vill förbättra för småföretag. Återigen: Förnekar Jan Ericson att a-kassan sänktes, att man inte gjorde något åt effekten av Lavaldomen och att de borgerliga partierna tävlar i lönesänkning? Allt detta orsakar också lönedumpning. Det är detta mönster som det är så viktigt att se.
Patrik Björck (S):
Jag måste erkänna att jag blev lite förvånad när jag såg i kammarens kalender att arbetsmarknadsministern skulle svara på en interpellation om sexualbrottslighet. Jag måste också erkänna, herr talman, att jag blir lite förvånad över att interpellationen slank igenom kammarkansliet. Men nu är det som det är, och då kan det vara intressant att fundera över vad detta står för. Richard Jomshof, Sverigedemokraterna, är naturligtvis inte intresserad av arbetsmarknadspolitik.
Det vet vi sedan länge, herr talman. Richard Jomshof är egentligen inte heller intresserad av sexualbrottslighet; det vet vi också sedan länge. Däremot är Richard Jomshof och Sverigedemokraterna helt förblindade av sin syn på invandring och hur invandringen påverkar Sverige på ett negativt sätt.
Richard Jomshof säger att han har gått igenom samtliga studier om invandrares brottslighet i Sverige. Det kan man ju roa sig med. Man kan också roa sig med att gå igenom studier av sverigedemokratisk brottslighet i Sverige. Det är också en intressant studie som man skulle kunna överräcka till Richard Jomshof, men jag misstänker att hans säkerhetschef redan har den väl dokumenterad.
Det finns tre sorters sverigedemokrater i den här kammaren: Det finns de som står under åtal, det finns de som troligen kommer att hamna under åtal och det finns de som har stått under åtal. Sexualbrottslighet är, precis som arbetsmarknadsministern säger, någonting fruktansvärt.
All brottslighet har ett offer, och sexualbrottsligheten har definitivt några av de mest utsatta offren i kriminaliteten. Därför är det extra fruktansvärt, och därför arbetar regeringen, precis som arbetsmarknadsministern säger, hårt mot all form av brottslighet - särskilt sexualbrottsligheten. Herr talman! Min fråga är om Richard Jomshofs engagemang i frågan är lika starkt.
Jag tycker att det finns goda grunder att tvivla på det. Om man går till Richard Jomshofs egen riksdagsgrupp kan man där ta del av vittnesmål. Kvinnliga ledamöter i den sverigedemokratiska riksdagsgruppen beskriver, herr talman, att man där behandlar sina kvinnliga kamrater på ett djupt förnedrande sätt.
Richard Jomshof känner nog väl till detta. Den kvinnliga riksdagsledamoten i Richard Jomshofs egen sverigedemokratiska riksdagsgrupp förklarar också att detta speglar "en gravt kvinnofientlig attityd".
Detta är alltså inte någonting som jag hittar på här för att misskreditera den sverigedemokratiska riksdagsgruppen, utan det är en kvinnlig medlem ur Richard Jomshofs riksdagsgrupp som vittnar om Sverigedemokraternas kvinnosyn. Herr talman!
Om man ska bekämpa sexualbrottslighet måste man göra det med polisiära metoder, med att stärka åklagare, med att stärka domstolar och med att ställa förövarna inför rätta. Men man måste också öka jämställdheten här i landet och bekämpa den vidriga kvinnosyn som Richard Jomshof och Sverigedemokraterna står för.
Patrik Björck (S):
Nej, Richard Jomshof, det skulle vara mig främmande att raljera över något så otäckt som sexualbrottslighet och sverigedemokrater.
Det här är ett djupt allvarligt bekymmer, och citatet som jag lät kammaren ta del av är direkt från Richard Jomshofs egen riksdagsgrupp där hans egen riksdagskollega beskriver att man som kvinna behandlas på ett djupt förnedrande sätt och att det speglar en gravt kvinnofientlig attityd.
Om vi nu, herr talman, ska tala om kulturer skulle jag vilja säga att Richard Jomshof inte står för någon vidare god kultur när det gäller jämställdhet eller synen på kvinnor och kvinnors rättigheter. Om jag får lov att ta några ytterligare exempel är Richard Jomshof partisekreterare för ett parti som berömmer en sajt som sprider rasistisk propaganda, hänger ut människor och barn och uppmanar läsarna att förfölja barn på nätet.
Man har företrädare, apropå det här med sexualbrottslighet, som har sagt att många offer hade kunnat undvika att bli våldtagna om de varit mer försiktiga.
Den här synen på det offentliga samtalet i allmänhet och kvinnor och kvinnors rättigheter i synnerhet är en del av de problem som man måste komma till rätta med om man ska kunna hantera sexualbrottsligheten framöver. Jag vill återigen poängtera att det självklart är polis, åklagare och domstolar som ska ställa förövarna till svars.
Det är självklart att samhället ska ha ett starkt skydd för brottsoffer i allmänhet och för brottsoffer för sexualbrott i synnerhet. Men vi måste också föra en kamp i hela samhället mot den kvinnofientliga attityd som Richard Jomshof och Sverigedemokraterna står för.
Patrik Björck (S):
Alternativa fakta och så kallade fake news är kanske inte något helt nytt, men det är just nu mer problematiskt än på länge. Ett exempel är att myter om vaccinationer skapar svåra problem och utmaningar för sjukvården. Ett annat exempel är myter om internationell handel. Frihandel i allmänhet och frihandelsavtal i synnerhet är i dag utsatta för en situation liknande den för vaccinationer.
Frihandeln är viktig för Sverige och svensk välfärd och en bärande del av den svenska modellen. Jag skulle vilja fråga handelsminister Ann Linde hur regeringens strategi ser ut för att hantera dessa myter.
Patrik Björck (S):
Då vill jag bara kort fråga: Förs detta arbete också på Europanivå, och ser man, liksom jag, allvaret i denna situation? Det har alltid funnits en situation där mytbildning har varit en del av samhällsdebatten. Just nu tycker jag att det har blivit värre, och då får man kanske ta i lite mer och ta strategierna på allvar. Min fråga till handelsministern är alltså: Förs detta arbete även på Europanivå?
Patrik Björck (S):
När det gäller det djupa engagemanget i EU-politiken var det ökänt och välkänt att den tidigare regeringen åkte ned till Bryssel och gjorde ingenting. Under sju års tid sa man att det inte skulle gå att hantera effekten av Lavaldomen. Den nya regeringen åkte ned, förhandlade med 27 olika medlemsländer och kommer nu att kunna förflytta positionen till en för den svenska modellen betydligt bättre ställning.
Det handlar om att den nya, socialdemokratiskt ledda regeringen hade viljan till förändring och hårt arbete. Om man ska arbeta i Europeiska unionen och ta del av det som kan vara positivt med ett samarbete över gränserna måste man vara beredd till hårt arbete för att påverka och se till att de förslag som kommer är genomförbara i enlighet med vår svenska arbetsmarknadsmodell.
Där fanns det inget engagemang över huvud taget från regeringen Reinfeldt. Man gjorde ingenting. Jag vet inte hur många gånger jag har stått i denna talarstol och ställt frågor till Reinfeldt, Littorin och andra moderata ministrar om vad de gjorde nere i Bryssel för att rätta till det som Lavaldomen ställt till. Svaret blev hela tiden: Det går inte.
Vi gör ingenting, för om vi skulle göra något eller lyfta upp frågan riskerar det att bli sämre. Fru talman! Min fråga till Christian Holm Barenfeld är: Ser du inte något av den oro som alla andra ser när det gäller den bristande legitimiteten för EU? Har Christian Holm Barenfeld i så fall inga synpunkter på detta?
Till och med liberala och konservativa partikamrater till Christian Holm Barenfeld ute i Europa är övertygade om att detta är ett problem.
Patrik Björck (S):
Det där sista var en mycket spännande interiör från Europeiska folkpartiets arbete. Jag ska fundera lite grann på det. Christian Holm Barenfeld säger någonting mycket viktigt nu som vi ska ta till oss. Han säger att vi - moderater och socialdemokrater - har olika ståndpunkter i Lavalfrågan.
I det läser jag in att han menar att han var rätt nöjd med sakernas tillstånd som Lavaldomen ställde till för den svenska arbetsmarknadsmodellen. Jag kan inte tolka det på något annat sätt. Christian Holm Barenfeld säger att det var okej att inte göra någonting, eftersom vi har olika ståndpunkter. När Socialdemokraterna sedan leder regeringen åker vi ned till Bryssel och fixar det, för att vi har en annan ståndpunkt.
Det går inte att tolka på något annat sätt än att den försvagning av den svenska arbetsmarknadsmodellen som Lavaldomen innebar tycker Christian Holm Barenfeld var bra. Det tycker inte vi socialdemokrater. Därför rättar vi till det. Men det tyckte ni moderater, och därför rättade ni inte till det. Det är ett mycket tydligt och bra ställningstagande som vi får här i kammaren i dag. Tack så mycket för det, Christian Holm Barenfeld. Fru talman! Jag har ytterligare en fråga.
Christian Holm Barenfeld tycker att EU ska syssla med bra saker. Så långt kan jag och Christian Holm Barenfeld vara överens. Men frågan är: Anser Christian Holm Barenfeld att den fria rörligheten är en sådan bra sak?
Det är för att försöka upprätthålla, effektivisera och göra den bättre som kommissionen lägger fram förslag för att skapa ökad legitimitet bland medborgarna. Frågan till Christian Holm Barenfeld är alltså: Är den fria rörligheten en sådan bra sak som EU borde syssla med?
Patrik Björck (S):
Jag hade som sagt kanske inte tänkt ha en debatt om ett enigt betänkande, men för saklighetens vill jag ändå upplysa dem som lyssnar om att Jan Ericson inte riktigt har förstått frågan. Det förslag vi ska rösta om i dag är inte samma förslag som det som Parlamentariska socialförsäkringsutredningen lade fram. Det är ett helt annat förslag.
Eftersom det förslag som lades fram av PSFU inte klarade av en granskning av Arbetsmarknadsdepartementets och andras jurister fick vi omarbeta det, och det är ett helt annat förslag som nu läggs fram. Det förslag som PSFU lade fram byggde på att man skulle få försäkra den inkomst man hade före förtroendeuppdraget, och detta förslag är uppbyggt på ett helt annat sätt. Man försäkrar själva förtroendeuppdraget.
Det är alltså två diametralt olika förslag, och det kan vara bra för Jan Ericson att höra så att han vet vad det är han voterar om i eftermiddag. Hur man än vänder och vrider på saker och ting, herr talman, håller jag med om att tre år är en lång tid för att hantera denna fråga. Det är dock kortare tid än de åtta år som Jan Ericsons parti hade på sig.
Jag vill inte på något sätt ursäkta att det tog tre år, men det är i alla fall betydligt bättre än de åtta år under vilka den tidigare regeringen inte lyckades göra någonting. Jag ville som sagt bara göra ett tillrättaläggande i sakfrågan, herr talman. Jag är också väldigt tacksam över att vi har en enig riksdag. Jag hoppas att ledamöterna har läst betänkandet, så att det vet vad de voterar om.
Patrik Björck (S):
Jag tänkte passa på att ta den utsträckta handen från Jessika Roswall, Moderaternas företrädare, när det gäller en värdig debatt om arbetsmarknaden i valrörelsen. Jag tänkte börja med att kommentera några saker som Jessika Roswall inledde sitt anförande med.
Jessika Roswall var lite bekymrad över att vi socialdemokrater inte hade nått våra mål från den tidigare valrörelsen, där vi bland annat hade lovat att Sverige år 2020 skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet. Först måste jag ändå säga att det kanske är lite tidigt att döma om det. Det får vi se 2020. Men en sak kan vi döma om, herr talman.
Det är att vi redan förra året nådde Moderaternas arbetsmarknadspolitiska mål i förra valrörelsen. Moderaterna lovade att om de fick fortsätta med sin arbetsmarknadspolitik skulle man till år 2020 nå 5 miljoner sysselsatta. Det gjorde vi så att säga med vänsterhanden förra året.
Det är klart att man kan fråga väljarna vilken politik, vilket parti, som man ska sätta att ansvara för arbetsmarknadspolitiken. Är det ett parti som har ett ambitiöst mål och jobbar stenhårt för att nå det, eller är det ett parti som har ett slarvigt satt mål, som Moderaterna? Herr talman! Den frågan var närmast retorisk.
Men det är viktigt att komma ihåg skillnaden och varför vi når lägre arbetslöshet och bättre ekonomi och alltid presterar detta och varför Moderaterna alltid misslyckas och får en högre arbetslöshet och en sämre ekonomi. Det är för att vi jobbar helt olika med arbetsmarknadspolitiken.
Moderaterna utgår från att arbetslöshet uppstår för att människor väljer att inte arbeta. Vi socialdemokrater vet att arbetslöshet uppstår för att det saknas efterfrågan på arbete. Då är det politikens uppgift att öka efterfrågan på arbete. Det gör vi genom investeringar i välfärden och investeringar i infrastruktur. Vi har det högsta byggandet sedan 70-talet just nu.
Vi investerar i människor, i utbildning. Det är så man hanterar arbetslösheten. Eftersom vi vet hur arbetsmarknaden fungerar så fungerar alltid vår politik. Herr talman! Som en liten bonus innebär det också att ekonomin blir så mycket bättre och statsfinanserna går med överskott, medan Moderaterna misslyckas med arbetsmarknadspolitiken och då alltid tappar greppet om ekonomin.
Det är väldigt viktigt att förstå de sambanden, herr talman. Jag har några små funderingar. Att vi kanske har EU:s eller världens bäst fungerande arbetsmarknad verkar vara ett problem för Moderaterna. Enligt en nyligen gjord undersökning i EU har vi i Sverige också den lägsta andelen fattiga. Herr talman!
Hur konstigt det än kan låta verkar även detta vara ett problem för Moderaterna när man nu går ut och föreslår att man ska sänka löner och skapa mer otrygghet. En väl fungerande arbetsmarknad är deras problem. Jag tror inte att väljarna delar den uppfattningen. Att vi har den lägsta andelen fattiga i EU tycker Moderaterna är ett problem.
Jag tror inte att väljarna tycker att det är ett problem. Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna.
Patrik Björck (S):
Jag tror att Margareta Cederfelt möjligen är den enda i detta land som inte känner en stor tvekan i fråga om Moderaternas sätt att förhålla sig till Sverigedemokraterna. Detta är en process som har pågått i medierna om och om igen. Den tidigare partiledaren kunde inte komma någonstans utan att försöka svara på dessa frågor. Och den nuvarande partiledaren har ärvt frågorna.
Varje gång som frågan ställs och svaret kommer blir det mer förvirrat. Det finns tyvärr en väldigt stor tveksamhet, fru talman, i fråga om Moderaternas sätt att förhålla sig till Sverigedemokraterna. Frågan om EU-samarbetet är viktig.
Om man lyssnar på debatten här i dag kan man konstatera att också Kristdemokraterna har en negativ och destruktiv inställning till Europasamarbetet. Vi hörde Kristdemokraternas representant, fru talman, säga blankt nej till i stort sett allting. Men det finns en ny ton bland Moderaterna i EU-frågor som är djupt oroväckande.
När man samtidigt ser att de inte kan ge tydliga besked om samarbetet med ett starkt reaktionärt och Europakritiskt parti som Sverigedemokraterna är det klart att det finns anledning att bli extra tveksam. Nej, det finns ingen anledning för mig att ha några synpunkter på vad som är lögn eller sanning i detta.
Jag bara konstaterar att det finns en väldigt stor osäkerhet om var Moderaterna står när det gäller deras förhållningssätt gentemot Sverigedemokraterna. Jag kan konstatera att det naturligtvis också gäller Kristdemokraterna.
Patrik Björck (S):
Hur många gånger ska frågan ställas? Jag skulle väl kunna ge ett enkelt svar: Tills den besvaras. Orsaken till att frågan ställs gång på gång på gång, som Margareta Cederfelt mycket riktigt påpekar, är att den inte besvaras. Den dag som frågan besvaras får man väl hitta en annan fråga att ställa. Det är inte jag som ställer frågan gång på gång på gång.
Det är landets samlade journalistkår. Svaret blir: Frågan kommer troligen att ställas tills den får ett svar. Men det var bara den ena delen. Den andra delen är den oerhört negativa och destruktiva Europapolitik som Moderaterna i dag står för. Man säger nej till i stort sett allting.
Man använder subsidiaritetsinstrumentet i Sveriges riksdag för att försöka obstruera i sakfrågan - vi hade ett exempel på det i mitt utskott i våras - och inte för att subsidiaritetspröva, som det är till för. Detta är ett av många exempel på att Moderaterna förflyttar sig i Europapolitiken på ett mycket oroväckande sätt.
Det är inte bara jag, fru talman, som noterar detta och är orolig. Alla som följer Sveriges utveckling - näringslivet och andra - har anledning att vara oerhört oroade över Moderaternas inställning i Europafrågor. Man är helt enkelt inte pålitlig i Europapolitiken längre.
Patrik Björck (S):
Christian Holm Barenfeld säger att den moderata tidigare regeringen var mycket aktiv i Europapolitiken. Låt mig bara ta ett exempel.
Lavaldomen föll 2007, och under alla de år som ledde fram till regeringsskiftet 2014 ställde jag vid upprepade tillfällen frågor till regeringsföreträdare - både statsministern och arbetsmarknadsministern - om vad man gjorde i EU för att riva upp denna felaktiga lagstiftning, som skadade svensk arbetsmarknad svårt.
Varenda gång erkände de - och var på det sättet hederliga, fru talman; det kan jag ge dem - att de inte gjorde någonting. De sa: Vi gör ingenting, för vi kan inte - om vi skulle börja röra i detta direktiv skulle det troligen bli sämre för svenska löntagare. Detta har jag hört upprepas många gånger. Man gjorde ingenting, erkände att man inte gjorde någonting och sa att det inte var möjligt att göra någonting.
Sedan fick vi häromåret en ny regering, fru talman, som omedelbart började göra saker och ting. Detta var en regering som ville mycket och som kunde göra mycket.
Man kan tycka att tre år är lång tid, fru talman, men i dessa sammanhang, när det gäller dessa komplicerade frågor och handlar om 28 länder, är det en enorm prestation av den svenska regeringen att på tre år komma till rätta med detta bekymmer, så att vi åter kan fastställa svenska löner i Sverige.
Världen är faktiskt så komplicerad att om arbetsmarknadspolitiken ska vara ett nationellt område - vilket Christian Holm Barenfeld säger att han vill, fru talman - måste man också se till det finns instrument för detta. Eftersom den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att fackföreningarna kan kräva kollektivavtal var detta helt avgörande att rätta till. Det klarade den socialdemokratiskt ledda regeringen av.
Patrik Björck (S):
Vi har några gånger under denna debatt hört Christian Holm Barenfeld och hans kamrater i Alliansen tala om att säga nej. Säga nej gjorde också den tidigare borgerliga regeringen när det gällde att skapa ett bättre skydd för anställda. Den borgerliga regeringen fixade ett svenskt anställningsskydd som var så dåligt att till och med EU-kommissionen reagerade och sa att det bröt mot EU:s lagstiftning.
Man hade ett anställningsskydd för tillfälligt anställda där det gick att stapla anställningar på varandra. Det var inte bara de fackliga organisationerna, de anställda och oppositionen här i Sveriges riksdag som ville att den borgerliga regeringen skulle rätta till detta.
EU-kommissionen ålade, med hot om vite, den borgerligt ledda regeringen att åtminstone ge de svenska löntagarna samma anställningsskydd som gällde som minimikrav i Europa. Vad svarade då den moderatledda regeringen?
Regeringen svarade precis som Christian Holm Barenfeld gör här i dag, fru talman: Den sa nej, nej och nej. Det verkar vara en väl inövad replik. Denna debatt oss emellan handlar om huruvida det är möjligt att påverka EU-politiken eller inte.
Det viktiga att komma ihåg, fru talman, är att det första som krävs för att man ska kunna påverka är att man har viljan att påverka. Om man inte har viljan att påverka är det naturligtvis oerhört svårt. Men det räcker inte att ha viljan att påverka, utan man måste också ha förmågan att påverka och förmågan att arbeta hårt. Det är därför den socialdemokratiskt ledda regeringen når resultat.
Patrik Björck (S):
Det är spännande att Ali Esbati tar upp den lite äldre konflikten. Det finns en närmare konflikt om kollektivavtal i Sverige som handlar om svenska hamnar. Där hävdar Ali Esbati att om det är en arbetsplats inom en bransch där det tillfälligt uppstår något sorts svikt i majoritetsförhållanden är inte riksavtalen viktiga för att hävda fackliga rättigheter.
Det är vad jag försökte docera lite om för att lära Ali Esbati den grundläggande tanken i hur man organiserar svensk arbetsmarknad. Det är precis det som jag säger. Ett fack ska organisera och förhandla ett avtal för ett visst arbete.
Om man har olika avtal så att man splittrar upp olika organisationers medlemmar på samma arbetsplats eller inom samma bransch kommer det att gå med svensk fackföreningsrörelse som det gått med alla fackföreningsrörelser runt om i världen som har provat den principen. Då kommer det att gå utför med löntagarnas rättigheter och löntagarnas styrka. Fru talman!
Det är här jag menar att Ali Esbati närmar sig vad jag uppfattar - det är en spekulation från min sida - är den mer marknadsliberale Hanif Balis ståndpunkt att det är nyttigt och bra med konkurrens på alla områden. Även mellan fackföreningar och arbetare är det bra med konkurrens. Det är här Ali Esbati medvetet eller omedvetet ansluter sig till en dogmatisk liberal inställning.
Det är en annan sak att vi i Sverige självklart har föreningsfrihet och att vi självklart ansluter oss till vilken förening vi vill. Det är helt klart. Men jag talar utifrån ett fackligt perspektiv om hur man bäst organiserar och försvarar löntagarnas rättigheter. Det är inte genom att börja konkurrera med skilda fackliga majoriteter på enskilda arbetsplatser. En sådan utveckling skulle leda väldigt fel, fru talman.