Sven Otto Littorin (M):
Låt oss vara överens om att ungdomsarbetslösheten är vår tids stora gissel. Det har varit så under alltför lång tid. Det är precis som Eva-Lena Jansson sade i snitt betydligt kortare tid i arbetslöshet när man är ung. Men när konjunkturen ser ut som den gör är det nu många unga som slås ut just nu på grund av turordningskretsar och annat.
Risken är att vi hamnar i ett läge som är lite grann påminnande om 90-talet där många ungdomar fastnar i ett utanförskap och aldrig kommer tillbaka. Det måste vi undvika till snudd på varje pris, höll jag på att säga. Det får inte återupprepas. Jag frågade min danske kollega. Sverige ligger bland de sämsta länderna, och Danmark hör till de allra bästa i EU när det gäller ungdomsarbetslöshet. Jag frågade honom: Vad är ert recept? Hur gjorde ni? Kan vi dra några lärdomar?
Han tittade på mig och sade: Ni måste ju halvera a-kassan för ungdomar. Det var det vi gjorde. Det var ju en jättebra idé! Nej, sade jag, det tänker vi inte göra. Då får vi jobba med andra saker. Det jag tror är väldigt viktigt är att titta över: Vilka är de som kommer ut i arbetslöshet? Vilka är de ungdomarna? Hur ser de ut? Vad har de för erfarenheter och kompetenser?
Vi konstaterar raskt att av till exempel de ungdomar som finns i jobbgarantin för unga är var femte utan färdig gymnasiekompetens. Det är väl ett utmärkt tillfälle att förstärka den och ge dem möjligheter när det nu är sämre tider att komplettera sin utbildning. När man pratar med många av de ungdomar som nu blir arbetslösa säger de: Jag tänker passa på att plugga nu. Det är en bra idé att göra det.
Ur det perspektivet är investeringar och satsningar i utbildningssystemet väldigt viktiga och bra. De är viktiga ur det korta krisperspektivet. Men de är också viktiga som en investering långsiktigt för framtiden. Jag skulle vilja säga att utbildningspolitikens vikt ökar. Det andra är naturligtvis, och den bedömningen kan jag dela med Eva-Lena Jansson och också Jennie Nilsson, att tidiga insatser är viktigt.
Men det ska ställas i relation till att ungdomar har kortare tid i arbetslöshet. Det gör att jag inte tror att det är riktigt rimligt att de får en insats från första dagen. Det första som händer är att de ska möta sin coach. De ska få hjälp att gå igenom och titta: Hur ser min kompetensprofil ut? Hur kan jag komplettera den? De kan få råd och hjälp att söka vidare och söka in på gymnasium, yrkesvux, komvux eller vad det nu kan vara.
Men det handlar också om att skriva ett cv och få en kontakt. Däremot tror jag att det är viktigt, och jag skulle inget hellre vilja än att göra det möjligt, att få insatser tidigare i jobbgarantin för unga. Det är någonting som jag definitivt prioriterar för framtiden. Jag hoppas att Eva-Lena Jansson känner att det åtminstone är ett delsvar, även om jag utgår från att du inte är riktigt nöjd. Det är åtminstone det jag skulle jobba för.
När det gäller uppdelningen är det viktigt att konstatera att vi inte försöker att lösa allt i arbetsmarknadspolitiken, utan även utbildningspolitiken är viktig. Det är utbildningssystemet som ska ta hand om de längre utbildningarna medan vi kan göra kortare insatser i arbetsmarknadspolitiken. Det handlar om praktiskt kompetensutveckling, praktik och annat för att göra det lättare att kunna komma tillbaka. Jag tror att vi behöver båda.
Jag är dessutom övertygad om att vi behöver coacher som i tidigare skeden kan hjälpa till, peka rätt och hjälpa dessa ungdomar att komma rätt. Jag tycker att detta är en väldigt bra diskussion. Det är kanske den viktigaste interpellationsdebatten i dag, om jag får säga så. Ungdomsarbetslösheten är vår stora gemensamma och svåraste politiska fråga.
Hur kan vi bättre komma till rätta med den så att fler ungdomar får möjlighet att snabbare komma in på arbetsmarknaden?