Andreas Carlgren (C):
Det har varit många engagerade inlägg i den här debatten. Jag tror att det beror på att vi alla egentligen känner en oerhört stor kärlek till den svenska naturen. Vi ser de skiftande årstiderna. Vi ser hagmarkerna. Vi ser skogarna som sträcker sig över åsar och berg, åsar och berg, åsar och berg, ibland in i oändligheten. Vi ser de öppna landskapen.
Vi ser också stränderna utmed havsbandet. Vi vill att också våra barn och barnbarn ska få uppleva frisk luft, rent vatten, levande skogar och öppna landskap. Till exempel är allemansrätten så självklar för oss att vi blir förvånade när utländska turister kommer hit och vallfärdar för att uppleva den.
Ur den här kärleken till naturen växer också viljan att göra oss till föregångare, till dem som visar på förebilder och möjligheter för världen i att ta sig vidare när det gäller ansvaret för miljön och klimatet.
Ur det växer också en dröm om Sverige som ett land som går före, som drar med sig andra, som lämnar uppgivenhet inför miljöhoten bakom oss och som tar täten i utvecklingen mot en grön ekonomi och en grön framtid. Lars Hjälmered, Anita Brodén och Otto von Arnold har beskrivit väldigt väl hur alliansregeringens ambitioner ser ut.
Vi säger klart och tydligt att vi ser Sverige som det gröna föregångslandet. Vi vill vidareutveckla det. Vi vill både samla krafterna här och nu och peka ut vart vi ska gå vidare. Jag kan också gärna säga att Alliansen har självkänsla nog att inte bara säga att allt före oss var dåligt.
Vi bygger också vidare på en tradition som finns sedan tidigare i svensk miljöpolitik och som visade sig genom pionjärinsatsen att stå värd för FN:s första konferens om miljö 1972, som har burits av miljöministrar som till exempel Ingvar Carlsson, Birgitta Dahl och Anna Lindh liksom också av miljöministrar som Olof Johansson, Görel Thurdin eller miljöengagerade jordbruksministrar som Anders Dahlgren och Karl-Erik Olsson.
Tillsammans har de gett Sverige rollen som pionjär och föregångare, och det är den vi nu som samlad allians bygger vidare på. Det betyder också att peka ut det gröna föregångslandet Sverige, att lära av det som har varit tidigare men också att formulera drömmen om vart vi vill utveckla den gröna ekonomin och det gröna samhället. Det är inte någonting vi längtar tillbaka till.
Det är inte ett stillastående här och nu, och inte heller något skryt. Men det är ett anspråk på mer. Det handlar till exempel om att vidareutveckla Sverige som föregångsland för gröna klimatlösningar där vi varje år har bestående utsläppsminskningar för klimatet, snabbare än någonsin under alliansregeringen och mer än någonsin förra året.
Vi har nu också sett trendskiftet när det gäller trafiken, där vi nu pekar ut Sverige som föregångsland för en grön bilpark. Miljöbilarna har ökat från 25 000 till 330 000, och vi ska nu gå vidare till verkligt grön och miljöanpassad bilism. Jag har hört Matilda Ernkrans gång på gång upprepa frågan om utsläppsrätterna.
Jag vill bara påpeka att Anders Borg inte har sagt det som Matilda Ernkrans påstår. Finansdepartementet har dementerat både rubrik och ingress i Veckans Affärer. Vad Anders Borg har sagt är: Jag kan i dag inte förhålla mig till hur vi ska göra med de utsläppsrätter som vi eventuellt kan tillgodoräkna oss. Och - precis som har påpekats här - de beskeden kommer vi att ge i god tid innan 2012.
Viktigare är att när FN-förhandlingar går långsamt och uppvisar problem - visserligen blev det nu senast framsteg i Cancún, men som helhet åstadkommer de ändå för lite - kan vi inte låta FN-förhandlingarna hindra oss från att själva gå vidare. Vi måste fortsätta som det gröna föregångsland Sverige ska vara. Också där ska vi sträva efter att få andra med oss.
Det betyder också att vi driver på arbetet i EU med att höja ambitionerna samtidigt som vi själva förverkligar det mest ambitiösa målet i EU. Jag vet att det brukar sägas att vi tappar rollen som förebild och föregångare. Men än en gång: Har ni något land i Europa som går snabbare fram, som har en högre ambitionsnivå och som når ett lägre per-capita-utsläpp än Sverige?
Det handlar också om föregångsrollen när det gäller grön och förnybar energi. Ta bara några rubriker från tidningarna de senaste två tre dagarna: Askalon utanför Karlstad levererar till vad som kommer att bli världens största solkraftsanläggning i USA. Svenska forskare hjälper Kina att göra bioetanol. Världens största vindkraftverk kan byggas i Hanöbukten. Biogasen skapar nya jobb.
Sverige är föregångsland inom förnybar energi, tycker den amerikanska branschorganisationen American Council on Renewable Energy. Vi är också, och ska vara, föregångare när det gäller att utveckla de gröna näringarna som en viktig resursbas för framtidens gröna produkter. Det handlar om biogas med gödsel, etanol ur skogarnas cellulosa och fytokemi, det vill säga kemiska produkter ur gröna växter i stället för olja.
På område efter område blir det nya möjligheter. Det gäller inte minst skogen som ryggrad i den framtida gröna ekonomin. Det handlar om vår roll som föregångare i arbetet mot gifter i miljön och i vardagen. Precis som Anita Brodén och andra har nämnt höjer vi nu dessa anslag med 100 miljoner kronor och ser till att vidareutveckla strategi också till handling och därför också planen för det.
Vi har gått före under förra perioden genom kvicksilverförbudet i Sverige. Vi driver sedan på i EU och vi driver nu också på internationellt. Vi planerar nu att gå före när det gäller bisfenol A. Vi har drivit på EU till lyckade resultat, till exempel där vi har fått det 80-procentiga förbudet för deka-BDE i EU.
Det är en långt mycket mer betydelsefull insats än att bara ha ett nationellt förbud i Sverige. Det handlar till exempel om att ta bort fosfaterna ur tvättmedlen. De är helt borta nu, och nästa år försvinner de också från maskindiskmedlen. Detta är exempel på hur vi nu redan har inlett arbetet med att vara föregångare och att nu bygga vidare framåt på det som har gjorts av regeringar före oss.
Sverige ska vara föregångsland när det gäller hållbara städer, till exempel genom att bygga hela system och se till att ta vara på slam från avfall och avloppsvatten för att få fram biogas. Vi ska se till att det också kan bidra till att skapa försörjning för kollektivtrafiken. På det sättet kan Sverige bygga hela system och vara den som är föregångare internationellt.
Men också där handlar det om att satsa pengarna rätt. Det är därför jag säger till exempelvis Jens Holm att inte i första hand satsa pengarna på det som redan är lönsamt. Det var det som var invändningen mot utformningen på klimatinvesteringsprogrammet. Jag har mött så många projekt ute i landet där man stolt har berättat om vad man har åstadkommit.
Man kan berätta till exempel hur man i ett landsting hade snabbat på energieffektiviseringen och att man hade fått någonting som hade varit lönsamt på två och ett halvt år att tack vare pengar från klimatinvesteringsprogrammet nu bli lönsamt på två år. Är det verkligen sådana åtgärder som man ska satsa statens och skattebetalarnas pengar på? Är det inte mycket bättre att använda dem så att vi får ännu mer miljönytta för pengarna?
På så sätt blir vi också föregångslandet för den gröna ekonomin. Vi pekar ut riktningen - visionen att ha noll i nettoutsläpp fram mot 2050.
Det förutsätter en strategi för hela ekonomin, och det är där vi nu också leder arbetet vidare för att kunna peka ut det mest ambitiösa mål och den mest ambitiösa vision som något industriland har. Så klarar vi det som många bara drömmer om, det vill säga att vi blir rikare samtidigt som vi förorenar mindre.
Men vi ska utveckla det till en verkligt grön ekonomi som lever i samklang med klimatets och miljöns villkor. Vi säger att Sverige må vara litet på jorden, men vi har mycket att vara stolta över. Det finns mer vi vill åstadkomma. Därför har vi nu pekat ut områden där vi leder arbetet vidare när det gäller att göra oss till gröna föregångare. Det handlar om klimatet, havet, den biologiska mångfalden och den giftfria miljön.
Men det gröna föregångslandet Sverige handlar också om att vara ett generöst och ansvarstagande land. Det ska vara generöst i budgeten. Därför har vi ökningarna förra perioden från 15 till 20 miljarder. Det ska vara generöst också nu, där vi vet att ramarna i början av varje period är lägre än de blir när utfallet räknas i slutet av perioden.
Det är också så vi har varit generösa med vårt bistånd till dem som av olika skäl har behövt stöd och hjälp att utvecklas. Det är därför vi nu också tar ledningen när det gäller klimatbistånd och klimatinsatser genom biståndet. Vi ger också mest snabbstartspengar per capita i hela EU.
Till sist vet vi att det är just i korsvägen mellan vardagsslitet och drömmen som det gröna framgångslandet och föregångslandet Sverige byggs upp. Där, i korsvägen, behövs också politik - det som vi gärna kallar liberal miljöpolitik - för att förverkliga drömmen. Den bygger på erfarenheten av hur vi har kommit den första sträckan på väg.
Och hur kom vi dit? Jo, vi arbetade hårt och lät ingen stå i vägen för våra drömmar. Vi såg möjligheter och satte upp mål. Det är så vi också nu behöver mobilisera hela samhället och se till att peka ut vart vi ska gå i nästa sträcka för att bygga det gröna föregångslandet vidare.
Så får vi med oss alla från fabriksarbetare, tekniker, ingenjörer, laboratorieassistenter och småföretagare i arbetet för det gröna föregångslandet Sverige. Där bygger vi vidare på ideal och metoder som vi gärna kallar liberala. Det gäller till exempel utvecklandet av kunnandet, den avancerade utbildningen och spjutspetsforskningen.
Där bygger vi på erfarenheten att bara ett land som ligger i den absoluta spetsen av forskningen också kan vara ett grönt föregångsland. Där släpper vi fram och satsar på innovationer, entreprenörskapet och företagandet därför vi vet att bara så kan vi släppa loss de starka krafter som driver oss in i den gröna ekonomin.
Vi ger ingenjörerna och den nya tekniken möjligheter att förverkliga det högekologiska genom det högteknologiska. Vi låter det gröna växa fram underifrån genom självbestämmande och genom att ta vara på Småortssveriges livskraft.
Där bygger vi starka småföretagarsamhällen och åstadkommer och stimulerar nätverk av uppfinnare, företagare och finansiärer som hittar varandra. Där bygger vi också öppenhet mot omvärlden. Det möjliggör den mekanism för tekniköverföring som redan har tjänat oss i ett par hundra år och som kallas internationell handel. Detta är liberala principer.
De bygger på att uppmuntra, stimulera och lita på det öppna samhälle som till exempel Karl Popper talar om och som söker sig med nyfikenhet och fördomsfrihet mot framtiden. Där låter man olika alternativ konkurrera med varandra. Där växer en mångfald lösningar fram.
Där utsätter man sig ständigt för prövning och omprövning när så behövs. Detta bygger på samarbete i hela samhället från företagen till forskningen, näringslivet och arbetarna. Vi inbjuder också till samarbete politiskt för att driva på utvecklingen mot det gröna föregångslandet.
Vi står också inför ett val. Är det viktigast att lyfta fram kritiken mot varandra? Eller är det viktigare att spänna krafterna gemensamt för att se till att vi verkligen gör oss till det gröna föregångslandet? Därför ser vi fram emot ett samarbete med alla de politiska partierna, inte minst när det gäller utvecklingen av miljömålen.
Där vill vi söka bred uppslutning kring höga ambitioner för det gröna föregångslandet. Vi ser Miljömålsberedningen som en viktig möjlighet för att åstadkomma en bred parlamentarisk uppslutning för viktiga miljömål. Vi vill tillsammans utveckla de krav som besluten i Nagoya utmanar oss att anta. Jag diskuterar gärna det vidare med till exempel Åsa Romson som tog upp den frågan.
Vi har också frågan hur vi utvecklar Sverige som föregångare i hållbart skogsbruk. Hur utvecklar vi ett skogslandskap som bevarar den biologiska mångfalden och säkrar både skydd och produktion? Här vänder jag mig inte minst till Socialdemokraterna som av tradition har värnat Sveriges industriella ryggrad. Låt oss göra det till en del av de ökade miljöambitionerna.
Vi vill utveckla kretsloppssamhället och skapa bättre fungerande former för avfallshanteringen som ställer höga miljökrav och där flera aktörer kan hjälpa till att ta hand om till exempel matavfall. Den vägen kan vi skapa bättre förutsättning för produktion av biogas och utveckla distributionen till kunderna. Vi behöver fler tankställen i landet för att bidra till utvecklingen av en fossiloberoende fordonspark.
Vi behöver skapa en nationell biogasstrategi. Vi samarbetar gärna om det också. Vi behöver utveckla den förnybara energin. Både solenergin och vindkraften behöver än mer skjuts. Där har vi en gemensam inriktning. Vad kan vi göra gemensamt för att åstadkomma det?
Låt oss gärna ha en dialog om hur Sveriges långa erfarenheter av miljöskatter och tidigare förslag om flygskatt kan bidra till att de internationella klimatförhandlingarna tar steg framåt och hur de bättre kan bidra till miljöarbetet här hemma i Sverige. Låt den internationella solidaritetens ideal också prägla mer av marknaden, till exempel genom att reformera CDM.
Det går att säkra att de går till utsläppsminskningar som annars inte skulle ha blivit gjorda, att de går till fler projekt i fattiga länder och att de leder till en verkligt grön utveckling med nya innovationer och ny teknik i utvecklingsländerna. Så kan vi sätta ett helt samhälle på fötter för att gå vidare mot Sverige som det gröna föregångslandet. Så kan vi skapa ett brett samarbete i hela samhället.
Så skulle vi också, om det finns vilja, kunna skapa bredare samarbete om miljöpolitiken i Sverige. Till det finns en inbjudan. Det finns ett land som behöver stora insatser. Alliansen är beredd att leda det arbetet, men vi är också beredda att vara generösa och inte bara kritisera andra utan också se möjligheter till samarbete där dörrar annars lätt stängs.
Så kan vi öppna utvecklingsmöjligheter som ger större chanser för vårt land. Dem vill vi ta vara på.