Maria Larsson (KD):
LSS är en fantastisk reform; jag håller verkligen med Eva Olofsson om detta. Den infördes av den tidigare borgerliga regeringen, och den innebar en stor frihet i människors liv. Det är en reform vi fortsatt måste värna och vårda. Om det förekommer fusk och överutnyttjande ska vi givetvis se till att det åberopas och att vi kommer till rätta med det.
Att värna reformen för dessa människors självständighet är dock en viktig uppgift. Det är också viktigt att komma ihåg att det när personlig assistans infördes inte var för att funktionshindrade i allmänhet skulle få hjälp med sina behov. Det skulle de nämligen redan få enligt socialtjänstlagen.
LSS tillkom i stället för att personer med behov av mycket omfattande hjälp eller hjälp av mycket privat karaktär skulle ges ett avgörande inflytande över vem som skulle kunna utföra hjälpen. Det är viktigt att säga att socialtjänstlagen innebär ett stort ansvar att också stödja personer med funktionshinder.
Eva Olofsson hänvisar till domen från Högsta förvaltningsdomstolen, det som tidigare kallades Regeringsrätten. Denna dom kom i juni 2009, och där skriver Högsta förvaltningsdomstolen att frågan i målet enbart gäller huruvida den aktuella personens hjälpbehov är sådant att personen är berättigad till insatsen personlig assistans enligt LSS eller om det ska tillgodoses med andra insatser.
Det är det frågan gäller; det handlar inte om huruvida man ska få hjälp eller inte utan snarare om vilken av lagstiftningarna som ska tillämpas. Då handlar det om att personen i fråga klarar av att äta och dricka själv. Följande är från Regeringsrättens dom, alltså som de resonerar: "Han kan även hälla upp dryck i glas och själv lägga upp mat på tallrik när den är serverad på bordet.
Vad han behöver hjälp med är att tillreda och plocka fram och undan mat. Han behöver också hjälp med att dela mat som är seg eller där det krävs kniv och gaffel. Regeringsrätten finner att detta hjälpbehov inte är av det personliga och integritetskänsliga slag att det bör beaktas vid bedömningen av hans rätt till personlig assistans."
Det personen i fråga behövde hjälp med, bedömde Regeringsrätten, var alltså inte av personligt och integritetskänsligt slag. Det innebär inte att man inte är berättigad till hjälp. Det är viktigt att säga. Hjälp kan tillgodoses - bör tillgodoses - med andra insatser. Detta handlar dock om vilken av lagarna som är rimlig att tillämpa just utifrån de olika perspektiven.
Frågan handlar alltså inte enbart om vilken typ av hjälp som ska ges utan vilket lagrum som är tillämpligt, det vill säga om hjälpen ska ges med personlig assistans eller i annan form. Sedan är det så att de omprövningar Försäkringskassan gör är något den har haft i uppgift att göra mycket länge. Man ska göra tvåårsomprövningar av alla beslut, för situationen kan förändras för enskilda människor.
De kan ha ett större eller ett mindre behov av insatser. Därför är det rimligt att tvåårsomprövningar görs kontinuerligt. Detta har Försäkringskassan dess värre i liten utsträckning hunnit med tidigare. Man har blivit bättre på att hinna med tvåårsomprövningarna, och man har prioriterat dem högre. Det är någonting jag tycker är bra att man hinner och att man gör.
Det kan i en del fall naturligtvis leda till att insatsernas omfattning förändras. Totalt är det 16 000 personer som kommer i fråga för personlig assistans i dagsläget, och det är inte alla som omprövas under ett år. Under 2010 var det 5 500 personer som fick sina LSS-insatser omprövade.