KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan-Evert Rådhström (M):
För att alla som är intresserade av de här frågorna ska få en tydlig bild vill jag säga att det ligger en proposition på vårt bord i dag. Det är fortfarande motionsperiod på den.
Men som jag förstod justitieministern nu kommer det ytterligare en proposition just om ljuddämparfrågan där ni kommer att behandla den i detalj. Man kan ju inte säga att det finns några skarpa tankar på hur den här frågan ska lösas i propositionen Ökad kontroll av vapen .
Jag vill få en tydlig markering av justitieministern att den här frågan kommer att lösas nu i år, inom en kort tid. Vi kanske kan få statsrådet att säga här att denna fråga är löst före den 1 juli även om det krävs en ny proposition.
Om det inte är så att en ny proposition ska komma finns det en annan möjlighet att lösa den här frågan. Det krävs ju en lagändring för att få bort detta från vapenlagen. Vi skulle ju kunna vara kreativa här i Sveriges riksdag för att hinna med detta.
Då skulle ministern slippa höra mig i kammaren nästa höst säga att vi nu är inne på det sjunde året som jag försöker att driva den här frågan. Det kunde kanske vara så att jag väcker en motion med anledning av det betänkande som ligger på vårt bord. Sedan kanske ministern kan prata med sina socialdemokratiska vänner så att de kan tillstyrka den.
Då skulle vi kunna få en majoritet i Sveriges riksdag för att vi ska ta bort licenstvånget för ljuddämpare. För mig är det självklart att vi ska ta bort licenstvånget.
Justitieministern känner säkert till att om jag har licens på ett jaktvapen i dag, ett klass 1-vapen som vi nu pratar om, innebär licensen att jag har ett förtroende att köpa ammunition till detta vapen när jag visar min licens. Det är väl förståeligt att det endast är de som har licens på sitt vapen som kan köpa detta.
Om jag har licens på ett klass 1-vapen, tycker justitieministern då att det är logiskt att jag får köpa skyddsutrustning till detta vapen? Och då menar jag skyddsutrustning i form av ljuddämpare.
Jan-Evert Rådhström (M):
Det var precis som jag befarade. Det är inte någon som vill försena den här frågan. Men de som är intresserade kan konstatera att det inte handlar om någon lagändring som tar bort licenstvånget för ljuddämpare. En lagändring ska Sveriges riksdag besluta om, och det står det ingenting om i den här propositionen. Fru talman!
Jag tycker nog att justitieministern var lite glidande när det gäller sanningshalten i det han sade, om man kan säga så. Det handlar om eventuella förslag på ändringar i vapenförordningen som ska göra bedömningen något enklare när Rikspolisstyrelsen ska ge ett tillstånd för en ljuddämpare.
Kravet på en licens kvarstår alltså fortfarande, och det är synd. Det är en bit på väg. Jag kommer naturligtvis att stå bakom detta, men jag kommer ändå att skriva en motion med anledning av den här propositionen som dessvärre är för dåligt underbyggd.
Ni har ju fått den kunskap som många av oss haft ända sedan naturlagarna trädde i kraft. Jag kommer att föreslå att vi tar bort licenstvånget.
Det är naturligtvis fritt för justitieministern, i likhet med alla andra svenska medborgare, att försöka prata med de socialdemokrater som stöder regeringen om att i detta fall stödja en motion från mig som gör att vi går ett steg längre än vad justitieministern har varit beredd att göra. Då skulle vi slippa detta licenstvång.
Det står fritt för justitieministern att prata med sina socialdemokratiska riksdagsledamöter.
Jan-Evert Rådhström (M):
Betänkandet TU9 om kör- och vilotider vid internationell järnvägstrafik trodde jag kanske inte inledningsvis skulle föranleda en debatt och ett antal reservationer. Men nu står vi här i kammaren, och det ska debatteras. Jag trodde kanske i min enfald att vi kunde ha en ganska samlad syn på det här - naturligtvis bortsett från Vänsterpartiet som vill detaljstyra allting.
Men vi kan väl ändå konstatera att det är vällovligt att vi får regler som ytterligare stärker den gränsöverskridande konkurrensen. Detta är ju ett sätt att åstadkomma detta.
Det gläder mig att Per Bolund så entusiastiskt sjunger avregleringens lov och hur vi kan få ökad konkurrens på järnvägsområdet.
Jag ser fram emot att Per Bolund även fortsättningsvis deltar i våra järnvägsdebatter framöver när det gäller nationell järnvägstrafik och fortsätter denna inslagna väg och stöder alliansen när det gäller att få en bättre kollektivtrafik på järnväg genom ökad konkurrens och avreglering. Det ligger ju precis i linje med vad Miljöpartiet i dag har sagt.
Jag förutsätter alltså att ingen annan ståndpunkt kommer till tals när det gäller den nationella järnvägstrafiken. När det gäller de reservationer som finns, som jag för övrigt, fru talman, passar på att yrka avslag på nu, kan man när det gäller dygnsvilan säga att det ju står i propositionen att denna del är föremål för förhandlingar.
De förhandlingar som ligger till grund för att man ska behöva ha ändrade regler för dygnsvila startades redan hösten 2007. Jag tycker alltså inte att det är något problem. Det förvånar mig att det över huvud taget finns en reservation när det gäller den delen, för det pågår förhandlingar, och jag kan i vissa stycken dela en del farhågor om att det kan vara hämmande med dagens regler.
Men frågan är som sagt under beaktande, och jag tror att det kommer att bli betydligt bättre under förhandlingsfasen.
Det finns alltså möjlighet om arbetsmarknadens parter kommer överens om detta. Så var det sagt. Jag tycker inte att jag har anledning att förlänga denna debatt. Vi får se om vi behöver utbyta några ytterligare åsikter i ett replikskifte. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och naturligtvis än en gång avslag på motionerna.
Jan-Evert Rådhström (M):
Den överenskommelse som nu ligger på vårt bord är gjord. Redan när man kom överens inom EU såg man att man behöver diskutera dygnsvilan. Därför sade man redan inledningsvis i det avtal som ligger till grund för de här dokumenten att denna del skulle omförhandlas.
Det är det som sker nu. Det skulle omförhandlas efter två år, och omförhandlingarna började hösten 2007. Det är bra att så sker. Jag tycker att det är betydligt bättre att man kommer framåt i frågor än att de går i stå och ingenting händer. Vi borde kunna vara överens.
Många gånger är kanske problemet att man inte kan gå till handling på grund av att man inte orkar fatta ett beslut, men så har skett i det här fallet. Jag tror att de tveksamma aspekter som du tog upp kommer att diskuteras nu när förhandlingarna pågår.
Jan-Evert Rådhström (M):
Här, precis som för alla andra yrkesgrupper, finns det säkerhetsklassning av personal. Peter Pedersen har själv varit med och diskuterat och fattat beslut när det gäller sjöfartsektorn. Det finns inom luftfarten också. Vi har kategorisering av olika yrkesgrupper. Jag ser inget problem i det.
Jag ser inte heller något problem i att vi försöker få till stånd ett avtal som ska vara tillfyllest för svensk del. Nattbegreppet skiljer sig i den här detaljen, men det går att ta in det i nationella överenskommelser.
Jag ser inte något stort problem här mer än Vänsterpartiets önskan och klåfingrigheten att man ska styra saker och ting i varje detalj från Sveriges riksdag. Jag har större förtroende för arbetsmarknadens parter än Peter Pedersen i detta fall. Jag tror att arbetsmarknadens parter sköter detta.
Vi kommer säkert att få fler frågor framöver där Vänsterpartiet vill styra från denna talarstol och vi har förtroende för arbetsmarknadens parter.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag tycker att det är väl magstarkt när Per Bolund säger att vi inte lägger två strån i kors och vill agera här. Det är klart att vi gör. Det är viktigt att vi försöker att få så bra regler som möjligt. Det är också bra att vi får fram avtal som gynnar konkurrensen och som är ett steg mot en fortsatta avreglerad marknad när det gäller internationell järnvägstrafik.
Jag tror att vi ska se detta som en fortsättning mot att vi ska få en bättre och mer konkurrensutsatt järnvägstrafik som är gränsöverskridande och även nationell naturligtvis. Jag tror att det vore förödande om vi inte kommer överens på Europanivå i det här läget och har det som grund för fortsatta diskussioner.
Jag har en kommentar till eftersom du tog upp det. Miljöpartiet är för konkurrens på järnvägssidan i Sverige, och ni är för fler järnvägsoperatörer. Jag noterade att Per Bolund sade så.
Om det stämmer är det ett mycket intressant ställningstagande som jag välkomnar från Miljöpartiet.
Jan-Evert Rådhström (M):
Från Tågoperatörernas sida är det klart att de kan tycka att det är begränsande utifrån sin synpunkt och vad de har framfört för uppfattningar. Det kan jag förstå. Men samtidigt får även Tågoperatörerna och alla andra ha respekt för att vi är ett steg på väg mot att få en fungerande marknad fullt ut. Då är det här ett steg på vägen. Alternativet kunde vara att vi inte över huvud taget kan ha fungerande internationell tågtrafik.
Jag ser alltså det här som ett steg på vägen framåt. Jag föll tillbaka i den traditionella tron om Miljöpartiet och konkurrensutsättning av svensk järnvägstrafik. Det var tydligen en villfarelse som jag fick leva med här under cirka fem minuter, att ni var främjare av en konkurrensutsatt järnvägstrafik i vårt land.
Nu kom det fram: Monopolet ska leva när det gäller SJ. Vi ska ha andra aktörer som kan konkurrera på de tåglinjer som inte går runt utan är stödberättigade. Vi är alltså tyvärr tillbaka på ruta ett, Per, men jag ser ändå fram emot fortsatta järnvägsdebatter.
Men något främjande från er sida av att få ökat kollektivresande i vårt land för resenärer, med fler aktörer även på SJ:s nät, finns tydligen inte.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag blev något förvånad när jag hörde den här debatten och tyckte att interpellanterna på ett så flagrant sätt har glömt bort historien och i stort sett ansåg att till och med vädret är ministerns fel. Det är lite förvånande. Jag skulle vilja ta upp lite grann av historiebeskrivningen som jag tycker är intressant.
Som ministern naturligtvis mycket väl vet har vi haft en stagnation i tågtrafiken. Det var ingen ökning av persontrafiken från 50-talet fram till 80-talet. Det enda som skedde var att tågtrafiken tappade i andel av trafikarbetet. Men det var ingen som helst ökning. Då togs beslut om att SJ skulle delas, och 1988 bildades Banverket.
Det var ett steg för att öka konkurrensen och se till att det blev mer effektivt. År 2000 bolagiserades SJ. Detta har fått till följd att persontrafiken från att inte ha ökat någonting från 50-talet till 80-talet därefter har ökat med 64 procent.
Det tycker jag är ganska intressant med tanke på att vi i olika inlägg här hör att man ifrågasätter om vi över huvud taget ska ha en konkurrensutsatt järnvägstrafik i vårt land. Jag vill också att statsrådet kommenterar historiebeskrivningen.
Sven Bergström beskrev mycket väl hur det var 2002. Vi vet också att SJ 2005 var mycket irriterade på hur den dåvarande regeringen skötte drift och underhåll på järnvägssidan och skrev ett brev till regeringen i november 2005.
Jag har letat med ljus och lykta efter några som helst åtgärder som har vidtagits dels före detta, eftersom det var en diskussion långt tidigare, dels i samband med och efter detta. Jag kan inte se att den dåvarande regeringen över huvud taget gjorde någonting. Stämmer min analys i detta hänseende? Jag vill ställa en lite mer framåtsyftande fråga till statsrådet.
Hur ser statsrådet på den diskussion som faktiskt förs här i dag? Förut hade vi ett vänsterparti som var mot konkurrens och för socialisering av företag.
Nu har vi fler politiska partier som inte delar Rosengrens uppfattning om att konkurrens är bra, vilket Sven Bergström tydligt redogjorde för, utan anser att man ska gå tillbaka till ett system där man anser att effektivitet och konkurrens inte är bra. Det är väldigt oroande för mig. Jag undrar om statsrådet delar den uppfattningen.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag blev namngiven ett antal gånger i interpellationsdebatten, så jag tar mig friheten att också kommentera när ordföranden i trafikutskottet Lena Hallengren säger att de inte är negativa till konkurrens. Det var faktiskt precis vad ni var; ni sade ju nej till att bolagisera Banverkets produktion. Det är där jag ser en väldigt stor skillnad.
Jag tycker att det är intressant att höra infrastrukturministerns syn på att vi har partier i dag som har ändrat sig så radikalt. SJ bolagiserades nämligen år 2000. Det var en socialdemokratisk regering som gjorde det. Då såg man fördelar med att utöka konkurrensen, men i dag säger man nej när det ska effektiviseras. Det är skrämmande.
Pia Nilsson tycker att det är beklämmande att alliansregeringen slår sig för bröstet för det som har varit. Ja, vi har haft en majoritet under tre år, och vi kommer att fortsätta ha det under nästa mandatperiod, så ni får väl fortsätta att beklaga er. Vi har ökat anslaget till drift och underhåll med 30 procent, och vi har ökat investeringsbudgeten med 50 procent.
Jag tycker att det är hedrande att vi äntligen har en infrastrukturpolitik på järnvägsområdet som innebär radikala ökningar. Jag säger som Sven Bergström: Det gäller att vara bäst när det gäller. Det är precis det alliansregeringen är. Herr talman!
I regleringsbrevet för 2009 sade faktiskt regeringen till Banverket att de skulle utveckla informationssystemet. Tyvärr blev de inte färdiga med det, men min fråga till ministern är: Ni gav väl uppdraget på grund av att ingenting har gjorts tidigare år?
Jan-Evert Rådhström (M):
När jag hörde Peter Hultqvist dra en historisk beskrivning från 2006 kände jag att det nog fanns skäl att gå upp i den här debatten. Det pratas om att det fattas stora resurser. Av en tillfällighet hade jag med mig Socialdemokraternas motion för utgiftsområde 22, för 2011.
Där kan man se, när ni nu pratar om hur ödesdigert det är med satsningen på drift och underhåll, att ni inte har några pengar till ökade anslag för drift och underhåll. Ni har pengar för att projektera strategiska infrastruktursatsningar, alltså för att bygga en höghastighetsjärnväg som inte hjälper någonting i fråga om den debatt som förs här.
Peter Hultqvist glömde en viktig sak när han pratade om tiden sedan 2006. Han glömde den närtidssatsning som regeringen har gjort, den närtidssatsning på järnvägsområdet som innebar att vi till fullo följde godstransportörernas önskemål om vilka satsningar vi skulle göra för att höja kapaciteten på järnvägsnätet.
Peter Hultqvist glömde också bort hur det var 2004 när den dåvarande socialdemokratiska regeringen anslog pengar, 38 miljarder till drift och underhåll av järnvägen. Då sade Banverket att det fattades 8 miljarder kronor. Den dåvarande regeringen satsade för lite pengar, tyckte Banverket. Vad gjorde då alliansregeringen?
Jo, fyra år senare, när alliansregeringen tillträdde, satsade vi inte 38 miljarder på drift och underhåll i infrastrukturplanen. Vi satsade 64 miljarder. Vi gjorde en ökning på 26 miljarder. Fru talman! Mitt inlägg är mest riktat till Peter Hultqvist. Det bör kanske vara en tillrättavisning. Men framför allt handlar det om att få en nyanserad bild av historiebeskrivningen.
För ibland kan man bli lite irriterad när ni glömmer bort och får så stora minnesluckor.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag är fortsatt förvånad över de inlägg som har gjorts av interpellanterna. Det pratas mycket om vikten av att vi ska få en fungerande järnväg, en än bättre järnväg. Det är viktigt. Det kan jag till fullo hålla med om. Vi ska satsa på drift och underhåll. Vi ska satsa på att få ett så bra system som möjligt.
Det är en bra satsning och bra åtgärder som regeringen vidtar. Det kommer vi att få se av Trafikverkets ytterligare analys. Peter Hultqvist pratar om betydelsen av järnväg i glesbygd och skogsbygder. Ja, det är bra.
Men jag tror att Peter Hultqvist när han kommer hem till Dalarna och lovordar det han har sagt här i kammaren glömmer bort att tala om hur han ska finansiera detta, med en kilometerskatt som drabbar Dalarna, Norrland och skogslänen med enorma summor.
Han glömmer också att tala om att satsningen som oppositionen vill göra på järnvägsnätet är att bygga en höghastighetsbana mellan Borås och Göteborg, som inte går att trafikera med gods. Han glömmer också att säga att han vill satsa på Ostlänken som är ganska långt ifrån Dalarna och de delar av landet som han pratar sig varm för.
Den ska finansieras med lån. Höjd kilometerskatt för skogslänen och resten finansieras med ökade lån. Det är det som är den minnesbild som jag kommer att ha efter den här interpellationsdebatten och det som har sagts av oppositionen. Det är märkligt, tycker jag. Jag tror att vi kunde ha en betydligt mer seriös debatt än den vi har hört hittills.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag tycker att infrastrukturministern på ett mycket förtjänstfullt sätt har svarat på de frågor Stina Bergström har ställt i sin interpellation. Att jag går upp i debatten beror på att Stina Bergströms bakomliggande orsaker till interpellationen gör mig orolig.
Det handlar nämligen om att Miljöpartiet likt Vänsterpartiet är emot en avreglering. Det står också tydligt i interpellationen. Jag tog därför och tittade lite grann på hur Miljöpartiet egentligen kan tänka i sådana här frågor. Jag läste motion 2010/11:T377 som Miljöpartiet har skrivit och som handlar om bland annat konkurrens.
Där tycker de att Trafikverket bör utföra banunderhåll i egen regi. Samtidigt skriver Miljöpartiet i motion 2010/11:T10 om Riksrevisionen: "Det finns uppgifter om att brister i konkurrensen inom byggbranschen trissar upp priserna med upp till 20 %." Detta är väldigt insiktsfullt av Miljöpartiet.
De ser att ett monopol, en icke-konkurrens, gör att det blir dyrare. Ändå hävdar de när det gäller järnvägstrafik att det ska vara monopol. Jag har fortsatt att titta på vad det egentligen är Stina Bergström och Miljöpartiet tycker.
De skriver, återigen i motion 2010/11:T377, att SJ ska ha huvudansvaret för nationell tågtrafik. Då måste jag ställa frågan till Stina Bergström om hon vill att Tågåkeriet i Bergslagen inte ska få vara en aktör på marknaden.
Stina Bergström besökte själv Tågåkeriet i Bergslagen den 23 februari, vilket man kan läsa på hennes blogg, och då var hon så entusiastisk till att de finns på marknaden. Jag måste fråga om Stina Bergström samtidigt sade att hon tycker att de inte ska få finnas på en konkurrensutsatt marknad. Det kunde jag tyvärr inte läsa i hennes blogginlägg, men jag kanske kan få svar i dag på frågan om hon vill att de ska försvinna från marknaden.
Stina Bergström tar också upp någonting som kanske förvånar mig än mer, och det är det hon sade även i detta inlägg, nämligen att resenären inte är beroende av vem som kör utan bara att det fungerar. Ja, kanske är det så att det är bra med konkurrens för att det ska fungera. Stina Bergström sade även att det måste vara prisvärt att åka tåg. Då måste jag fråga en sak.
I dag gick jag in och tittade på SJ:s och Veolias hemsidor. Om man vill åka med ett bolag som är fullt konkurrensutsatt och som agerar på marknaden kan jag konstatera att en biljett Malmö-Stockholm 199 kronor. Det är det billigaste alternativet, för student.
Det billigaste jag kunde finna hos SJ var 400 kronor. Varför vill Stina Bergström ta bort möjligheten att åka billigt? Hon vill att den som ska åka tåg ska ha färre alternativ att åka med, och man ska dessutom betala ett högre pris.
Jag ser fram emot Stina Bergströms förklaring till varför hon vill att Veolia ska försvinna från den svenska marknaden och att tågresenärer ska betala mångdubbelt högre priser bara för att monopolet ska få gälla.
Jan-Evert Rådhström (M):
Siv Holma kallar mig för marknadsfundamentalist. Det var nog att ta i, men det är ju inte var dag som Siv Holma över huvud taget tar ordet "marknad" i sin mun, och det är väl i det sammanhanget som hon kan säga det. Nu finns Veolia på marknaden.
Stina Bergström vill inte ge någon kommentar till varför hon vill få bort dem från marknaden. Jag rekommenderar ändå Stina att gå in och se på Veolias hemsida på resealternativ.
Det är märkligt att ett sådant företag, som nu är en sådan nagel i ögat på Siv Holma och Stina Bergström, visar olika resealternativ. De visar vilka tåg som går mellan Malmö och Stockholm, alltså även SJ:s tåg. De erbjuder alla som går in på hemsidan att välja om de vill åka med SJ eller Veolia.
Jag behöver knappast kommentera om den möjligheten finns hos monopolbolaget SJ. Där får man nog leta med ljus och lykta om man vill finna information om ett konkurrerande företag. Det finns naturligtvis inte. Men ett marknadsföretag ser fördelen med att erbjuda många alternativ, och då erbjuder man även tjänster som konkurrenter har.
Stina Bergström nämnde England. Vi träffade Brian Simpson, som är ordförande i transportutskottet, när vi var i Bryssel nyligen. Han lovordade den svenska avregleringen av järnvägsmarknaden. Han är labourpolitiker och såg Sverige som ett föredöme. Det är glädjande att se. Jag frågar mig: Vill ni också återreglera flygmarknaden?
Vill ni återreglera telekommarknaden och få tillbaka gamla Televerket?
Jan-Evert Rådhström (M):
För att börja med en del av svaret på din fråga: Jag tror inte att det har gått obemärkt förbi att vi har vidtagit enormt mycket åtgärder för att förbättra det svenska underhållet på järnvägssystemet. Vi har startat en produktivitetskommitté som ser på alla delar av hur vi stärker och förbättrar effektiviteten på entreprenader och så vidare. Vi jobbar med såväl innovations- som funktionsupphandlingar, vilket också är enormt viktigt.
Det är något som var fjärran under socialdemokratisk ledning. Vi har ökat underhållet med 80 procent till drift och underhåll, vilket var fjärran för socialdemokratin, som också hade en ofinansierad budget. Jag tycker nästan att det är oförskämt när Mejern påstår att jag raljerar över en viktig fråga. Det är en enormt viktig fråga. Därför överskred jag tyvärr till och med min tid i talarstolen.
Du glömde att tala om att Sverige också är effektivast i Europa på drift och underhåll - vi får ut mest. Men jag sade också i mitt anförande att vi har lång väg kvar.
Det Mejern inte vill nämna i talarstolen och som svenska folket behöver få vetskap om är att Lars Mejern Larsson yrkar bifall till Lars Ohlys motion T459, där han faktiskt säger att banunderhållet ska återgå i egen regi hos Trafikverket. Det är andra att-satsen i den motionen, för att påminna Mejern om att det är en återsocialisering som ni yrkar på.
Jan-Evert Rådhström (M):
Man ska inte säga att en person föds för sex år sedan. Men vi har 30 år av eftersatt underhåll när ditt parti hade ansvar - det är tyvärr så, Mejern Larsson. Jag ser att jag inte får någon mer replik och beklagar det. Jag får ingen replik av Stina Bergström som vill gå upp och försvara detta.
Även Stina Bergströms att-sats yrkar du bifall till, hennes att-sats att Trafikverket ska sköta underhållet i egen regi. Lars Ohlys motion har jag förklarat tydligt. Du yrkar också bifall till Ygemans motion om att det avhjälpande underhållet ska utföras i egen regi.
Inte med ett ord nämnde Lars Mejern Larsson i anförandet vad det är ni de facto yrkar bifall till.
Ni yrkar bifall till motioner som vill återsocialisera drift och underhåll av det svenska järnvägsnätet, vilket innebär ineffektivitet, ökade kostnader, mindre användning av våra skattemedel och att 2 600 personer i den privata järnvägssektorn inte kan verka i vårt land.
Förstår Lars Mejern Larsson signalvärdet efter kvällens votering? Tror Mejern att detta leder till att de som sitter på styrelsesammanträden i Europa vill göra nya satsningar i Sverige? Nej, naturligtvis inte! Nu tittar de på om de kan sälja maskinparken - möjligtvis kan de sälja den till Trafikverket, men annars ska den säljas utomlands. Det är detta som är konsekvensen av vänsterpolitik i denna kammare.