Thomas Östros (S):
Axel Darvik har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att lösa problemet med svenska elevers allt sämre resultat i matematik. Jag vill inledningsvis säga att jag delar Axel Darviks syn på betydelsen av goda matematikkunskaper. Sådana kunskaper är nödvändiga för ett aktivt samhälls- och yrkesliv och utgör ofta en grundförutsättning för lärande i andra ämnen.
Det är naturligt att matematik tillhör basämnena i grundskolan, att godkänt betyg utgör ett behörighetskrav till gymnasieskolan och att matematik är ett kärnämne i gymnasieskolan. Elever i den svenska skolan uppvisar goda resultat i internationella undersökningar. I den senaste PISA-undersökningen för 15-åringar ligger svenska elevers matematikresultat över genomsnittet i OECD.
Samtidigt visar skolstatistiken att alltför många elever i grundskolan inte når målen i matematik och att många elever inte uppnår nivån för Godkänd på de nationella proven i matematik i gymnasieskolan. Rapporter från landets tekniska högskolor visar att spridningen i de studerandes förkunskaper i matematik ökar och att resultaten i de inledande matematikkurserna försämrats de senaste åren. Detta är inte acceptabelt.
Det är av vitalt intresse att matematikundervisningen utvecklas så att elevernas intresse för och kunskaperna i matematik ökar. Så långt är jag enig med Axel Darvik. När det gäller åtgärderna däremot, står vi långt från varandra. Några enkla recept för att lösa problemen finns inte.
Det handlar i stället om att attityden till ämnet måste förändras, att utmana traditioner och utveckla matematikundervisningens innehåll och didaktik, att ta till vara forskningsresultat och goda exempel och att skapa erfarenhetsutbyte och diskussionsmöjligheter mellan lärargrupper på olika nivåer i utbildningssystemet och så vidare. Insatser måste sättas in på alla nivåer i vårt utbildningssystem.
Mot den bakgrunden tillsatte regeringen våren 2003 en matematikdelegation sammansatt av ledande matematiker, didaktiker och lärare från olika stadier. Uppgiften är att utarbeta en handlingsplan med förslag till åtgärder för att förändra attityder till och öka intresset för matematikämnet samt utveckla matematikundervisningen.
Handlingsplanen ska omfatta förskola, skola, vuxenutbildning, högskola och folkbildning och redovisas för regeringen senast den 28 maj i år. Delegationen har tillämpat ett öppet arbetssätt och har genom bland annat en egen hemsida, regionala konferenser och Matematikbiennalen haft kontakt med ett stort antal intresserade lärare från alla stadier under det år man arbetat. Delegationen har även engagerat internationella forskare i arbetet.
Jag ser med stort intresse fram emot delegationens förslag. Jag vill också nämna att den av regeringen tillsatta Tillträdesutredningen nu lämnat sitt betänkande. Utredaren föreslår bland annat förändringar i meritvärderingen till grundläggande högskoleutbildning som uppmuntrar eleverna i gymnasieskolan att välja kurser i bland annat matematik i större utsträckning än i dag. Betänkandet remissbehandlas för närvarande.
Dessutom vill jag påpeka att Axel Darvik har fel när han påstår att alla elever i gymnasieskolan läser samma matematik. Antalet obligatoriska matematikkurser varierar faktiskt mellan olika gymnasieprogram. Ytterligare matematikkurser är valbara. Undervisningen behöver heller inte vara identisk för elever som läser samma matematikkurs. Olika undervisningsmetoder och val av tillämpningar, som präglas av karaktären på programmen, motiverar och stimulerar eleverna att nå de gemensamma målen.
Axel Darviks och Folkpartiets förslag till lösning på matematikämnets problematik är bland annat att återinföra allmän och särskild kurs i grundskolan. Förslaget är märkligt då forskning och erfarenhet visar att elever presterar bäst i miljöer som karakteriseras av höga förväntningar.
Den tidigare nämnda internationella PISA-studien visar att ju mer differentierat och selektivt ett utbildningssystem är, desto större är prestationsskillnaderna mellan elever med olika familjebakgrund och att länder som satsar på att uppnå likvärdiga resultat för elever med olika socioekonomisk bakgrund uppnår goda resultat. Folkpartiet fortsätter sin politik som syftar till att sortera människor och där resultatet blir att för vissa elever skapas återvändsgränder i utbildningssystemet. För mig är det ett främmande synsätt.
Inom ramen för en sammanhållen skola ska alla barn och ungdomar mötas utifrån individuella förutsättningar. Det gäller också i matematikämnet.