Mikael Odenberg (M):
Jag kan inte vara lika tydlig i den frågan. Ett skäl till det är att vapenexportfrågorna inte är mitt föredragningsansvar i regeringen, utan de ligger på Utrikesdepartementet.
Det andra skälet är att om vi anser att vi har rätt att ha bombkapsel 90 för att i den värsta av världar försvara vårt eget territorium är det inte självklart att vi då ska förmena andra länder rätten att använda samma vapen för att försvara sitt territorium. Det finns en sorts inbyggd komplikation i detta som egentligen inte enbart har bäring på bombkapslar och klustervapen.
Alla vapen är mycket obehagliga. Det finns ett militärt operativt intresse av att få verkan i målet. Det är inte särskilt kul om man är målet. Det gäller inte bara klustervapen utan alla vapen. I en självförsvarssituation, en invasionsförsvarssituation, finns det ett starkt operativt behov av bombkapsel 90.
Vi har behov av att kunna bekämpa ytmål, och det är detta vapen riggat till att göra. Det är den obehagliga sanningen. Därför har den svenska positionen så här långt varit att inte driva linjen att totalförbjuda vapen eftersom det inte är vapnen i sig som är onda utan användningen av dem.
Hela inriktningen i CCW-processen har varit att försöka få till stånd en rättsligt, juridiskt, bindande reglering av hur dessa vapen är utformade och framför allt hur de används. Det finns i och för sig redan i folkrätten regler för detta, men de går att bygga vidare på. Det är den process som varit tidigare. Det är inte så att om det inte finns något skrivet mellan de fyra allianspartierna så är det Moderaterna som bestämmer.
Här kan man snarare säga att den nya regeringen för den tidigare regeringens tradition vidare. Jag ger alltså i grunden samma svar till Veronica Palm som Leni Björklund gjorde. Vi har inte ändrat position utan vi fortsätter att ha positionen att internationellt, inom ramen för CCW-processen, verka för att vi får en rättsligt bindande reglering av hur klustervapen används. Däremot jobbar vi inte, åtminstone inte i dagsläget, för ett totalförbud.
Nu har processen från konferensen i Genève, som nyligen hölls, i någon mån havererat. Därför finns det de som funderar på att dra i gång en extern process, alltså utanför FN-systemet. Norrmännen överväger att göra det i början av nästa år. Hur Sverige kommer att ställa sig till det kan jag inte svara på i dag.
Det är en fråga som nu blir föremål för beredning i Utrikesdepartementet, och från Försvarsdepartementet kommer vi naturligtvis att ge våra synpunkter. Jag menar fortfarande att det i grunden är rätt att fokusera på användningen av klustervapnen och försöka få ett juridiskt bindande regelverk.
Det gäller också att angripa de tekniskt ofulländade klustervapnen, de som ute i verkligheten föranleder de stora skadeverkningarna och det stora lidandet för civilbefolkningen, alltså sådana klustervapen som efterlämnar ett stort antal odetonerade substridsdelar.
Vad gäller försvarsindustrins planer måste jag hänvisa Veronica Palm till försvarsindustrin. Jag har inga särskilda insikter i vad den planerar, men jag kan föreställa mig att den ägnar sig åt utveckling av vapen som är tillåtna. Det har jag dock inte närmare kännedom om.
Veronica Palm får vända sig till exempelvis Försvarsindustriföreningen med sina frågor. Jag fick också en fråga om hur många bombkapsel 90 vi har. Jag kan inte besvara frågan eftersom den uppgiften är sekretessbelagd.