Mikael Cederbratt (M):
Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. Jag tycker att det kan vara på sin plats att man talar om vilka fyra mål kammaren har satt upp för det här politikområdet. Vi ska värna asylrätten, ha en reglerad invandring, öka möjligheterna att komma till Sverige och arbeta och harmonisera gentemot EU. Grundbulten i en demokrati är att värna asylrätten.
I lugna tider brukar det inte vara något problem att få alla att säga att det verkar bra. Just nu upplever vi stora flyktingströmmar. I oktober kom 3 500 människor till Sverige och sökte asyl. Under november kom 2 800. Innan året är slut bedöms det ha kommit ungefär 38 000 människor, som tidigare har sagts. Vi har ganska bra handläggningstider jämfört med tidigare.
56 procent får sitt beslut inom sex månader. Det är ändå stora utmaningar och svårigheter förknippade med den stora mängd människor som kommer till Sverige för Migrationsverket, för kommunerna och för samhället i stort. Låt mig gå tillbaka ett år i tiden. Då hade vi en diskussion om hur vi skulle hantera ensamkommande barn.
Vi fick många ensamkommande barn, och vi hade svårt att få dem att få komma till olika kommuner. Vissa kommuner, inte minst Mölndal, fick en oerhört stor belastning. Under det år som har varit har regeringen tillsatt pengar. Vi har varit ute och pratat med människor, och det har vidtagits ett antal åtgärder. Nu när årsskiftet kommer tror vi att det finns en balans i placeringen av de ensamkommande barnen. Herr talman!
Det är när den stora flyktingström som vi nu upplever kommer som den generösa flyktingpolitiken sätts på prov. Därför tycker jag att vi efter den här debatten ska ha ett klarläggande i var riksdagens största parti, Socialdemokraterna, står i frågan. Är det Göran Johanssons linje som gäller? Den säger att vi avvisar alla som kommer illegalt - ett tydligt och klart brott mot Genèvekonventionen.
Eller är det Ilmar Reepalus variant som gäller? Där sätter man upp en gränsstation på Öresundsbron - ett klart brott mot Schengenavtalet? Det bör förtydligas, för det här är inte vilka socialdemokrater som helst. När det gäller de utmaningar och svårigheter som finns med flyktingmottagandet har, som vi vet, regeringen fattat ett beslut om att se över lagen om mottagande av asylsökande. Det är bra, för det var tolv år sedan det gjordes.
Under de här tolv åren hade Sverige i princip en socialdemokratisk regering. Därför är det lite förvånande med den starka kritiken från tunga kommunala socialdemokratiska företrädare. Varför ska vi ha reglerad invandring? Förespråkare för mer eller mindre fri invandring brukar säga att det är inhumant. Men det är precis tvärsom.
Det är en garanti för att de som faktiskt behöver det mest får möjlighet att stanna. Det underlättar också kampen mot svartarbete. Det underlättar kampen mot organiserad brottslighet. Det är också ett grundskydd och ett rättmätigt krav från oss som bor och lever i det här landet att myndigheter har lite koll på vad det är för människor som befinner sig här.
Till stöd för den reglerade invandringen har regeringen nu tilldelat Migrationsverket medel som motsvarar en ärendehantering på 220 000. Det säger generaldirektören att han är mer än nöjd med.
Vi har också satsat 14 miljoner på att gå in i viseringssystemet VIS som innebär att när någon söker visering kan man ta biometriska uppgifter, bland annat fingeravtryck, för att få en tätare koppling mellan identitet och person. Sedan drygt ett och ett halvt år tillbaka har vi den nya instans- och processordningen. Jag vill hävda att den har varit mycket framgångsrik. Men bra kan bli bättre. Det är därför regeringen också nu har en utredning som löper.
Jag tror att det är vid halvårsskiftet nästa år som utredaren återkommer med lite synpunkter på sekretessfrågor och offentliga biträden. Den 27 februari 2009 kommer sedan översynen att presenteras. Migrationsverket för också en dialog med polisen. Reglerad invandring har en början och ett slut. I början är det viktigt med en rättssäker process för att hantera vilka grunder den sökande har.
Men om det visar sig att de grunderna inte är tillräckliga är det viktigt att människorna det handlar om lämnar Sverige. Det ska helst ske frivilligt. Men om de inte gör det frivilligt måste de få lite hjälp. Jag tror att polisens roll i detta kan förbättras. När det gäller möjligheten att komma till Sverige och arbeta är det full fart. Remisstiden gick ut den 15 november. Jag har läst remissvaren.
De är till övervägande del positiva. Jag måste ändå säga att jag blev lite förvånad när Kalle Larsson, som jag har uppfattat som livrädd för att människor ska komma till det här landet och arbeta, nu helt plötsligt säger att de var först. Vi får naturligtvis titta på detta noggrant. Jag gjorde ändå en sökning snabbt och lätt för ett par minuter sedan i riksdagens arkiv.
Då visade det sig att den 25 januari 1991 fanns det en moderat partimotion där man föreslog en ökad arbetskraftsinvandring. Den 12 december samma år kom det en vänsterpartistisk partimotion. I delar av den står det så här: Vänsterpartiet motsätter sig en ökning av renodlad arbetskraftsinvandring vid sidan av den fria nordiska arbetsmarknaden.
Jag vet inte vad som är rätt eller fel, men det känns som att Kalle Larsson behöver kolla en gång till. Arbetskraftsinvandring är ett strategiskt politiskt vägval. Vi moderater och vi i alliansen tror att det värnar asylrätten på sikt. Det är viktigt att man inom ramen för en reglerad invandring inte bara kan komma till Sverige som flykting utan också kan komma hit och arbeta.
Det för också med sig en möjlighet att utjämna de stora ekonomiska skillnader som finns på jorden. Vi vet hur mycket pengar som går från de människor som lämnar sitt land och arbetar någon annanstans tillbaka till ursprungsländerna. Det finns lite olika siffror, men det är två tre gånger så mycket som det internationella biståndet. Därför är det viktigt att titta på detta i ett samlat perspektiv. Jag vet att både vår migrationsminister och vår biståndsminister gör detta. Det är meningen att det ska bli en vinna-vinna-situation.
Det ska inte bli som Kalle Larsson beskriver det hela - med västvärldens fel och brister. Det finns säkert annat också. Jag blev förvånad över att du glömde den kommunistiska världens fel och brister. Vi har ett eget behov av att få hit människor som arbetar. Den demografiska situationen kommer att innebära att vi behöver människor som kan utföra viktiga arbeten, vårda oss och allt vad det kan vara.
Det finns nu i EU en diskussion om ett så kallat blue card . Det rör sig om en liten del högutbildade, oftast med högskoleexamen. Det är bra, men det är för lite. Den svenska linjen är ett mycket bredare anslag. Vi vill också att arbetsgivaren ska kunna hjälpa till att hitta de behov som finns. 200 000 flyktingar har kommit till EU i år.
Under UNHCR:s vingar finns drygt 20 miljoner människor. Antalet människor som lever på under 1 dollar per dag ökar. Det jag nu beskriver, herr talman, är en utmaning i samma klass som klimatfrågan. Den utmaning som flyktingar och migranter kommer att utgöra kan inte Sverige allena hantera.
Det är därför vi säger: Samarbete, samarbete och åter samarbete men också en harmonisering av det samarbetet inom EU. EU måste bli bättre på det här området. Vi måste hjälpas åt mer. Migrationsministern har sett till, i och för sig efter idogt tjatande, att 32 miljoner har landat i det här landet för att hjälpa till med hanteringen av irakier. Om jag är rätt underrättad kommer Migrationsverket att starta ett projekt som man bedömer ska kunna hantera ungefär 5 000 ansökningar.
Man ska få ett svar bara efter ett par veckors tid. Vi kan bli effektivare inom EU med brottsbekämpning. Vi kan öka kvaliteten på mottagandet, höja kvaliteten inom asylprocessen och öka den totala kapaciteten att ta emot flyktingar i Europa. Det primära måste väl ändå vara att en flykting får skydd och inte att den kommer till Avesta?
De som inte ställer upp på det här samarbetet måste faktiskt vara snälla och hederliga och tala om hur vi löser den globala situationen gemensamt.