Ulf Nilsson (FP):
Det far omkring en massa tekniska termer här som jag också själv använder. Men prislappen är alltså den summa som betalas ut per student för att studenterna ska få undervisning, lektioner, seminarier och handledning. Den har nu minskat med 20 %, det har Riksdagens revisorer, regeringens utredare Lind och Universitets- och högskoleförbundet visat.
I och för sig var det positivt att utbildningsministern nämnde att han insåg att det fanns budgetproblem och hade respekt för det. Men då tycker jag att man borde ta en diskussion om vi kan anstränga oss och skriva upp ersättningen per student. När det gäller det tekniska med löneomräkningen är jag inte den typen av budgetexpert att jag kan säga hur ett system ska se ut.
Men jag kan konstatera att högskolor och forskning inte har fått några reella ökningar i förhållande till deras kostnader. Vad Folkpartiet har gjort under mina fem sex år i utbildningsutskottet är att vi i vår strängt finansierade budget föreslår betydligt mer pengar till forskning och forskarutbildning än vad regeringen gör, och det tänker vi fortsätta med.
Vi föreslår under en treårsperiod närmare 2 miljarder kronor mera till forskning än vad regeringen gör, och då blir det en ökning och inte bara en någorlunda kompensation för minskningen. Herr talman! Under tio år har det skett en 80-procentig ökning av antalet studenter. Merparten av denna ökning har vi varit överens om.
Men anslagen till de fasta forskningsresurserna - det som kallas faktultetsanslagen - har i stort sett legat stilla under den här tiden. Det gör att lärarna får allt svårare att hinna med både forskning och undervisning. Förutom att dessa anslag har urholkats är det ett problem att andelen fasta anslag har minskat. Det är ju väldigt viktigt för den fria forskningen att det finns utrymme för forskning som inte bara bygger på osäkra anslag utifrån.
För den arbetsro som en skapande miljö behöver är det viktigt att inte en massa tid ska gå till att formulera ansökningar. Där finns det också en skillnad mellan regeringens och Folkpartiets politik. Förutom att vi vill höja det hela totalt säger vi också att de fasta anslagen ska fördelas.
När det gäller de tekniska högskolorna finansieras en stor del av professorernas löner av anslag utifrån, inte av fakultetsmedel som det borde vara. Därför säger vi dels att de fasta anslagen måste öka, dels att de totala forskningsanslagen måste öka. På det viset kan Vetenskapsrådets resurser användas till mer långsiktiga satsningar på framstående forskningsmiljöer.
Eftersom min interpellation handlar om pengar går jag in på det igen. Nästa år har regeringen ökat anslaget till forskningen med 100 miljoner. Folkpartiet föreslår att det anslaget ska öka med 700 miljoner jämfört med i år. Men av de 100 miljonerna som regeringen föreslår ska 50 miljoner gå till regioner som drabbats av försvarsnedläggningar.
Det är en väldigt märklig prioritering som har mera med regionalpolitik att göra än med forskningspolitik. Regeringen vill satsa på områdena medicin och teknik, och det tycker jag är bra.
Men eftersom inga riktiga pengar kommer in i systemet nästa år - då talar jag om 2005, för det är lite osäkert vad som händer senare - blir det, som har framgått av debatten, en överföring från humaniora och samhällsvetenskap, trots att också de områdena innehåller många viktiga forskningsuppgifter.