KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Romson (MP):
Jag har två eller tre frågor apropå Lars Hjälmereds anförande. Den första gäller kemikaliepolitiken. Lars Hjälmered är nöjd med att regeringen lägger fram en budget där man säger att man ska ta fram en handlingsplan för att identifiera åtgärder på området. Då är bara min korta fråga: Varför skrotar man Miljömålsrådets strategi och åtgärdsförslag? Varför fördröjer man det här arbetet, och varför säger man nu att det är prioriterat?
Under förra mandatperioden var det ju så oprioriterat att vi var ett av de länder i EU som inte tog fram särskilt många ämnen på kemikalielistan, utan länder som Norge var mer aktiva i det arbetet. Den andra frågan gäller skogspolitiken. Du säger att det är viktigt med privat ägande och ordning och reda i finanserna bland annat. Då undrar jag hur det går ihop med den reform som ni precis nyligen har genomfört som innebär att man ersätter skogsägare med 125 procent av värdet på deras skog när man skyddar den.
Det blir både dyrt för staten när man ska skydda skog och väldigt dåliga incitament för markägaren att behålla skogen i privat ägo. Min sista fråga när det gäller skogen handlar om skogsavverkningarna. Är du nöjd med att nästan en fjärdedel av skogsavverkningarna inte ens når upp till minimikraven i skogslagstiftningen? Om inte, vad är det för åtgärder som du skulle vilja se från regeringen för att åtgärda det?
Det kan ju inte vara en ordning som stämmer överens med de åtaganden som Sverige nu har gjort när det gäller biologisk mångfald att vi inte ens när vi avverkar skog kan nå upp till våra egna lagkrav.
Åsa Romson (MP):
Att det blir en dialog med skogsägarna är jättebra, men det har ju pågått i flera år. Att minimikraven i skogsskyddsreglerna är så lågt ställda är därför att man sade att utöver det behövs ett ytterligare skydd och ett ytterligare värnande om biologisk mångfald. Men det tar vi i hand på i Sverige att man sköter den frivilliga vägen. Jag menar att den strategin måste omvärderas.
Det är inte att vara ansvarsfull att se hur den biologiska mångfalden i skogen minskar och hur avverkningarna inte sköts och sedan ligga på latsidan och säga: Vi tänker inte tänker vidta några regelförändringar, utan vi ska ha en dialog in i evigheten om hur det här ska hanteras.
Det var, såvitt jag vet, inte full medvetenhet om det när man gjorde det. Konsekvenserna av det kommer att bli ganska negativa på miljötillståndet i skogen. Det är intressant att notera att du säger att man kommer tillbaka i närtid med en handlingsplan på det kemikaliepolitiska området. Det förutsätter jag med tanke på att man i princip redan har en åtgärdslista i backspegeln från Miljömålsrådet. Jag hoppas att man drar nytta av den.
Men att ni drar frågan i denna långbänk är ändå oförsvarligt genom att det nedmonterar det miljömålssystem som vi har i Sverige. Att dra ned 300 miljoner på Regeringskansliet tror jag är fullt acceptabelt med tanke på de överskott som Regeringskansliet har haft de senaste åren. Att i det finansiella läge som vi har i Sverige inte dra ned på verksamheter som berör politikens eget och närmaste område vore oansvarigt.
Åsa Romson (MP):
Tack, miljöministern, för att du har kommit hit denna sena timme för att debattera detta viktiga område. Du har helt rätt i att det är många som är engagerade, och det är många som drar över talartiden. Varje beslut som leder till att vi ökar miljöpåverkan är en förlorad chans att göra någonting bättre.
Miljöpartiet kom inte in i riksdagen för att säga någonting annat än att varje missad chans på miljöområdet också är någonting en regering måste ta ansvar för. Hittills har vi inte fått möjlighet att sitta i en regering och ta det ansvaret själva. Men vi är väldigt beredda att göra det en dag. Det är lätt att ryckas med i miljöministerns engagerade tal om det svenska landskapet.
Men jag har svårt att se framför mig realiteten av föregångslandet Sverige när jag vet att den gångna och pågående politiken i Sverige innebär en jakt på hotade arter och klimatstörande motorvägar som byggs medan vi har nedskärningar på järnvägstrafiken. Vi har framtidsförstörande kärnkraft. Vi ska nu enligt ministerns tal också göra Sverige till en park med kärnkraftverk för att producera den så kallade koldioxidfria elen till EU.
Vi ser art- och friluftsförstörande åtgärder med ett urholkat strandskydd. Jag kan rada upp många sådana exempel i den här debatten. Det är inte ett föregångsland, miljöministern. Varför ska inte Sverige utnyttja sin potential fullt ut? Varför begränsar ni det till att leva på gamla meriter och att delvis värna om ett gammalt system i stället för att titta utåt?
Det finns länder som har gått om Sverige på vissa områden. Det finns länder som ännu inte har kommit ifatt Sverige. Men Sverige kan fortfarande göra mer. Varför vill man som miljöminister i Sverige inte göra mer?
Åsa Romson (MP):
Det är intressant att miljöministern nu vill tala om att inte bygga en sex kilometer lång tunnel i Stockholm skulle vara att slå mot Småortssverige. Jag tror att det är många småorter i Sverige som vet att deras pengar går upp i det blå på infrastrukturområdet när man ska lassa in dem i det svarta hål som kommer att heta Förbifart Stockholm. Jag såg valaffischerna från Centerpartiet med miljöministerns nuna på.
Där sade man till stockholmarna att lösningen för en miljömässigt bättre framtid inte ligger i att stoppa bilarna utan att ändra bränslet. Jag tror att du begår ett fruktansvärt misstag när du inte ser de stora städerna i Europa och de växande ständerna i Sverige. Där handlar miljöfrågan om att växla ökad massbilism mot en effektiv kollektivtrafik och en hälsosam cykel- och gångtrafik.
Det ger en livskraftig stad som inte bygger vidare på den massbilism som du en gång har kritiserat men som du nu gör dig till största förespråkare för. Du talar här om samarbete med bland annat Miljöpartiet. Jag skulle återigen vilja redovisa vad Jens Holm läste upp från regeringsförklaringen: Regeringens bedömning är att redan vidtagna och aviserade åtgärder för de närmaste åren räcker för nå målet. Det handlar då om koldioxidmålet. Vad är det då, miljöminister Andreas Carlgren, vi ska samarbeta om?
Du är nöjd, du tycker att vi är en förebild och du tänker inte göra något mer på klimatområdet under denna mandatperiod.
Åsa Romson (MP):
Jag noterar att Lars Hjälmered inte svarade på den fråga som jag ställde i mitt anförande: Är det bra att den svenska regleringen för skydd av biologisk mångfald när det gäller täktverksamhet i Sverige i dag är sämre än den var tidigare? Är du nöjd med det? Hur agerar Sverige i så fall internationellt när man samtidigt säger att man tycker att biologisk mångfald ska öka och stärkas?
Du slängde tillbaka en fråga som jag inte berörde i mitt anförande. Den handlar bland annat om Miljöpartiets motion om att stärka miljömålens ställning när det gäller den övergripande samhällsplaneringen. Där svarar utskottet i den text som du ställer dig bakom att detta ska göras i regelverket när det gäller strategiska planer och översiktsplaner. Det är en faktisk beskrivning; så är det. Men både du och jag vet att problemet är att översiktsplanerna långt ifrån är det mest styrande dokumentet i kommunerna.
Det står att de ska vara det, men de är inte det. Det finns mycket i övrigt att önska när det gäller hur man sedan går vidare till de reella planerna, det vill säga dem som är juridiskt bindande, dem som ger byggrätter och dem som alla aktörer ställer in sig efter. Det handlar bland annat om detaljplaner. I detta led hänger inte miljömålen med. Där görs inte bedömningarna av de myndigheter som ska göra dem. Det är detta som vi från Miljöpartiet har uppmärksammat.
När det gäller många viktiga samhällsplaneringsinstrument måste många av miljömålen förverkligas också genom ändrad samhällsplanering. Det är i den fysiska planeringen av hur vi använder markresurserna som vi till stora delar också bestämmer inriktningen och möjliggör för en mer hållbar produktion.
Det handlar till exempel om att säkerställa att vi har gott om god jordbruksmark för livsmedelsproduktionen i stället för att asfaltera alldeles för stora ytor och inte få utrymme för matproduktion och annat. Jag tycker att man gör det lite lätt för sig när man säger att detta är besvarat.
Åsa Romson (MP):
Vi hör här att Lars Hjälmered är ganska nöjd med det svenska skyddet av biologisk mångfald även när det gäller täktverksamhet. Efter tillståndet på norra Gotland kan vi konstatera att det inte längre finns någon stoppregel för när värnandet om livsbetingelserna för skyddsvärda arter ska kunna hindra en sådan utbredning. Regeringen verkar nöjd med det. Det är delvis ett annat svar än det miljöministern gav.
Han höll ändå öppet för att man skulle titta på om de här skyddsreglerna hade försämrats och i så fall återkomma med en förändring. I övrigt är det ord som känns igen. När man pratar om miljöpolitik med Moderaterna säger de att vi har en ansvarsfull hantering och att de har lagt det här i Miljömålsberedningen. Jag vill påminna om att det fanns ett miljömålsråd redan före Miljömålsberedningen.
Redan 2008 tog de fram en väldigt gedigen rapport med ett antal mycket konkreta åtgärder för hur man skulle kunna nå de svenska miljömålen. Det är en rapport som den borgerliga regeringen nu har suttit på i flera år. Rapportens rubrik var Nu är det bråttom . Det här var alltså 2008. Det är möjligen så att den borgerliga regeringen inte har mer bråttom i miljöpolitiken än att man har lagt in detta i ytterligare en lång beredningsprocess.
Än så länge har Miljömålsberedningen inte presenterat några konkreta råd till regeringen om hur vi ska nå de här målen på ett ansvarsfullt sätt. Att säga att man har en ansvarsfull beredning av det här när man egentligen bara har förlängt en procedur och lagt frågor från tidigare utredningar som man inte orkat hantera i långbänk, tycker jag är närmast oansvarigt.
Åsa Romson (MP):
Jag var tvungen att ta en replik eftersom jag tyckte att min centerpartistiska kollega tog ut svängarna lite, när han lite raljant sade att det görs en krystad reservation beträffande det första delbetänkandet från Miljömålsberedningen och att vi egentligen är så väldigt överens.
Jag tycker att man ska vara väldigt försiktig med den typen av uttalanden när det har varit väldigt tydligt här i kammaren - när det fattades beslut för knappt ett år sedan, i juni, om att ändra miljömålssystemet - att partierna inte är överens. Jag förstår att du gärna vill påskina att alla är så väldigt överens om detta system och att alla i beredningen är överens om allt som vi säger där.
Men det är lite svårt. Reservationer skrivs just därför att man inte är överens. Om det är något som är krystat är det väl att påstå att man skulle vara överens fast man inte är det. Vi får se vad Miljömålsberedningen kommer fram till. Vi försöker än så länge att arbeta inom det systemet, men vi har varit väldigt kritiska framför allt till att den borgerliga regeringen har förstört den modell för miljömålssystem som började sätta sig rejält. Det råd av myndighetschefer som hade börjat komma fram med mycket konkreta förslag upplöstes.
Vissa kan tolka det så att regeringen gjorde det precis när cheferna hade börjat känna sådan tillförsikt och tillit till varandra att de gemensamt - över myndighetsgränserna, vilket är precis det vi haft så många problem med på miljöområdet - kunde komma fram med mycket konkreta åtgärdsförslag som faktiskt skulle föra arbetet framåt. Det var då den borgerliga regeringen gick in och sade: Nej, nu ska vi ändra alltihop i det här systemet, och vi ska inte beakta de här åtgärdsförslagen. Man upphävde de 72 delmålen, som du själv säger är de som är riktigt styrande.
Det betyder att vi nu, 2011, inte har ett enda styrande miljömål. Vi har bara de här 16 övergripande målen. Statliga myndigheter har fått i uppdrag att ha egna mål. Sveriges kommuner har inga gemensamma mål att gå efter. Det går inte att säga att det här systemet är någonting vi alla är överens om och att se att det har börjat leverera, för det har det inte ännu.
Åsa Romson (MP):
Jag förstår att ni har ambitionen att utveckla det här, men ni utvecklar det åt ett visst håll, och vi är fortfarande ganska kritiska till att det är det bästa sättet att utveckla systemet på. Vi försöker att jobba inom det systemet och göra det så bra som möjligt, men ni gör det väldigt svårt att komma fram till de konkreta åtgärderna. Jag tror att det är viktigt att peka på det. Jag vet att vår representant har kommit med input och många förslag och idéer i beredningen, men vår representant känner inte att det direkt tas emot med någon större entusiasm bland de andra.
Har till exempel Naturvårdsverket i sitt regleringsbrev över huvud taget fått ett fokus på miljömålen? Det är inte särskilt mycket, vad jag vet och vad jag har sett. Vi hör Skogsstyrelsen säga: Nej, men vi kan inte avsätta pengar till att skydda skog i den här delen av landet, för man uppfyllde sitt miljömål 2010, och än så länge har vi inget nytt från 2011 och framåt. Då borde vi vänta på Miljömålsberedningens treåriga strategi för markanvändning och delegera pengarna efter det, så att säga.
Alla står och väntar. Du kan tycka att det är krystat eller inte, men det är så myndigheter agerar. Jag kommer själv från kommunsektorn och vet precis vilken positiv kraft som man äntligen hade fått i gång när man började sammanlänka de kommunala miljöprogrammen och liknande med de nationella. Nu frågar man sig: Vad är det som gäller? Det finns för tillfället inget insamlingsmål för förädling av biologiskt avfall, till exempel. Allt sådant står och väntar.
Självklart ska vi försöka täppa till det här, och jag hoppas att det betänkande som kommer i mars är fullödigt på alla de här områdena. För det finns någonting som oroar mig när regeringen säger att anledningen till att man gjorde det här systemet - det sades tidigare från talarstolen - var att man ville prioritera hårdare mellan miljömålen. Jag är orolig för att man prioriterar bort miljömål som inte är riktigt lika heta i den mediala debatten.
Det betyder att vi kommer att få förseningar och fördröjningar på viktiga områden. Vi kommer att upptäcka om 10-15 år att vi hade behövt vara betydligt mer förutseende. Vi hade kunnat vara det om vi hade fullföljt miljömålssystemet, men tyvärr började regeringen prioritera bort det området.
Åsa Romson (MP):
Det var intressant att lyssna på Johan Hultberg och ta del av Moderaternas syn på skogspolitiken. Det sista som nämndes var väl symtomatiskt - man vill få skogspolitiken att enbart handla om konkurrenskraften och uttaget av varor för export, de traditionella varorna timmer, bränsle och papper.
Det som Miljöpartiet har lyft fram i sin motion om skogspolitiken är att vi måste se till flera värden, just de värden som du inledningsvis tog upp och där du tyckte att miljövärdena var tillräckligt tillgodosedda med den politik som förs.
I den proposition om att stärka produktionsinriktningen som lades fram under förra mandatperioden sade man att när det gäller att balansera det här med moderna krav från miljösynpunkt återkommer man i en proposition om miljömålen. Det man återkom med i propositionen om miljömålen var en förlängning, en fördröjning och en förhalning av alla målsättningar som gäller efter 2010.
Jag skulle vilja fråga dig, Johan: Vilket mål jobbar Skogsstyrelsen och länsstyrelserna mot när det gäller att skydda arealer av skog som är värdefulla ur skogssynvinkel efter 2010? Vilket mål jobbar de mot?
Åsa Romson (MP):
Vi är överens om att målet om levande skogar inte är nått. Så långt har vi inte kommit. Jag hör på dig att du inte tycker att det är något stort bekymmer att det inte finns något nytt arealmål när det gäller skyddet av de värdefulla skogskärnorna. Men du borde vara lite mer bekymrad över att vi har så dåligt resultat när det gäller att ens uppfylla minimikraven i skogsvårdslagen. Minimikraven enligt den svenska modellen, som du kallar den för, i skogshänseende gäller frihet under ansvar.
Jag undrar var ansvaret ligger. I dag är det mest frihet. Skulle vi ha diskuterat skolpolitik skulle du ha dömt ut mig för flumpolitik om jag hade kommit med den typ av regler som ni företräder när det gäller en del av skogsavverkningarna i Sverige. Vi har inte en tillräcklig styrning för att skydda den miljönytta i skogen som svenska folket eftersträvar.
När det gäller konkurrenskraften hos det svenska skogsbruket pekar du återigen enbart på den aspekten att man ska plocka ut timmer och papper ur skogen. Jag tycker att Sverige är ett lite mer förädlat land än så. Vi har många tjänster som vi kan utnyttja i skogen, inte minst är turismen och landsbygdsutvecklingen på lokal nivå oerhört viktiga. Där vet du precis som jag att traktkalhyggena är ett stort gissel.
Det är svårt att få ihop det med en landsbygdsutveckling där man är beroende av att skogen står kvar, att det alltid finns några träd kvar, att man inte kommer ut på de öppna ökenområden som vi har i skogslandskapet.
För att vi ska få konkurrenskraft hos även den skogsbrukare som tar ut skog, för det ska vi naturligtvis göra, tror jag inte att vägen för Sverige är att vi ska devalvera miljöarbetet, precis lika lite som vägen ut för konkurrenskraften för det svenska jordbruket är att börja konkurrera med så låga miljökrav som möjligt. Titta på svenska konsumenter, titta på upplysta konsumenter, titta på vad vårt skogsbruk skulle kunna erbjuda för mervärde!
Det mervärdet ligger inte i att konkurrera med illegalt avverkade timmer från andra länder. Jag noterade att du inte svarade på reservationen om det, som Miljöpartiet för övrigt stöder.
Åsa Romson (MP):
Per Åsling och jag delar i stort synen att skogsbruket är en viktig näring i Sverige. Jag menar dock att miljönyttan är ett underprioriterat och eftersatt mål i svensk skogspolitik i dag. Jag undrar därför vad Per Åsling menade.
Du säger att det är viktigt med kunskap och rådgivning för att komma till rätta med att hänsynsreglerna inte följs, att delar av markerna körs sönder, att värdefulla kärnområden avverkas trots att dessa bör undantas vid avverkning och så vidare.
I vilken annan del av miljöpolitiken fungerar det enbart med mer rådgivning om resterande regelpaket verkar ge incitament för att inte ta hänsyn? Det finns ekonomiska incitament som säger att det är mycket billigare att avverka alltihop. Det finns inga krav som gör att man någonsin får en sanktion.
Man kan aldrig någonsin få en tillsägelse som känns, och det är inget belopp som ska betalas eller något som ska utdömas. I vilken annan del av miljöpolitiken, Per Åsling, använder vi enbart kunskap och rådgivning? Jag håller med om att kunskap är A och O. Det är jätteviktigt. Huvuddelen av de svenska skogsägarna vill sin skog väl och gör många gånger bra saker.
Men vi kan inte ha så mycket som en fjärdedel, eller som under 2010 till och med en tredjedel, undermåliga avverkningar med anmärkningar. Enkla regler som att göra skogsavverkning först efter en barmarksinventering skulle kunna komma till rätta med många av dessa saker. Varför vill man inte gå längre än att bara skapa en strategi?
Någon sade att vi i oppositionen är otåliga, och när det gäller denna punkt har vi all rätt att vara otåliga.
Åsa Romson (MP):
Det låter ju bra. Vi får väl ses här nästa år, Per Åsling, och se om du fick rätt och om siffrorna gick tillbaka. De senaste åren har anmärkningarna på avverkningarna nämligen bara ökat. Vi får återkomma till den debatten. Centerpartiet var i alla fall ärligt i valrörelsen och sade tydligt att man inte ville ha den möjlighet till sanktionsavgifter i delar av regelverket som miljöorganisationerna hade identifierat ett behov av.
En del av era allianskamrater uttryckte det på ett annat sätt. Jag vill fråga Per Åsling en annan sak. Du pratade om att man inte ska stirra sig blind på arealmålen inom de delmål som tidigare har funnits inom miljömålssystemet när det gäller biologisk mångfald och levande skogar. Det håller jag absolut med om. Det handlar inte bara om antalet kvadratmeter, utan till stor del om kvaliteten.
Därför är vi oroliga för att markbytet som ni gör med de statliga skogarna inte innebär någon höjd kvalitet eftersom det faller ut i norra Sverige i stället för i de områden i södra Sverige där det skulle behövas. Jag hoppas att ni följer det noga. Jag tror att det är oerhört viktigt för kvaliteten.
Den springande punkten just nu är att det efter 2010 inte finns något mål för myndigheterna och länsstyrelsen att jobba konkret mot för att skydda skogar. Vad gör vi medan Miljömålsberedningen bereder? Den bereder och gör strategier, diskuterar och för dialog. Under tiden hotas värdefulla naturområden av skövling.
Det finns inte pengar, och det finns ingen målstyrning för myndigheterna att gå in och stoppa avverkning eftersom de har uppfyllt målet. Riksdagsmajoriteten ger också signalen att målen är uppfyllda och att ni är glada och nöjda. Vad gör vi nästa gång naturområdena hotas av skövling när det i dag inte finns mål som fungerar? Anita Brodén tog upp ett aktuellt fall.
Åsa Romson (MP):
Det var många fina ord och en mycket bra redogörelse för hur systemet ser ut i dag. Jag undrar lite grann över regeringens linje här. Som det redogörs för i betänkandet förlitar man sig till den överenskommelse som, det måste erkännas, ännu inte har realiserats i några större detaljer.
200 återvinningsstationer i hela Sverige är knappast någonting som gör det enklare för konsumenterna. Du pratar, Christer, om konsumentnära regler. Jag undrar hur du ser på fastighetsnära källsortering och hur man ska få konsumenterna, hushållen, att källsortera i fastigheterna och hur vi ska få det systemet att fungera. Min andra fråga gäller avfallshierarkin.
Du säger att den ska förtydligas i samband med implementeringen av EU:s avfallsdirektiv. Varför föreslår man inte att avfallshierarkin helt enkelt skrivs in i lagen? Det är det tydligaste stället att tydliggöra den på, och det är det tydligaste stället att förtydliga för kommunerna att ta med den i deras egna renhållningsordningar, som ju styr allt hushållsavfallsinsamlande i Sverige.
Åsa Romson (MP):
Jag håller helt med om det. Problemet är bara vad som är vår roll här i riksdagen. Hur underlättar vi för framför allt kommunerna att ta det ansvaret? Det är de som har informationsansvaret gentemot befolkningen. Om vi nu pratar om hushållsavfall är det kommunerna som står för ansvaret för att det omhändertas.
Vi har en lagstiftning som gör att olika aktörer agerar på delvis samma del, och deras förhållande gentemot varandra vet vi. Det är en diskussion mellan parterna sedan flera år tillbaka, och det har inte lösts.
Den här regeringen lägger inte fram ett enda förslag till riksdagen för att underlätta för de lokala aktörerna och underlättar inte ett dugg för kommunerna för att medborgarna ska få mer information eller för att vi ska stegen vidare och bygga på de goda exempel vi har i flera av de kommuner som själva har tagit på sig att gå vidare med framför allt informationsinsatserna.
Vi måste ta vårt ansvar också här i riksdagen och lagstifta så att det blir tydligare och att vi kommer vidare och tar steg bort från avfallsförbränning och från bara energiåtervinning till materialåtervinning, till återvinning av produkter och till minimering av avfallet. I det läget ger ni inte kommunerna eller aktörerna för den delen några fler verktyg.
Det verkar trots allt vara regeringens linje att man är ganska nöjd med situationen.