Lars Isovaara (SD):
Utskottet har beslutat om en så kallad förenklad behandling av motionsärendena. Det finns egentligen ingenting att invända mot det, då ställningstaganden till likartade motioner har gjorts i betänkanden under 2011. Jag vill dock hänvisa till Sverigedemokraternas särskilda yttrande som finns i detta betänkande. Fru talman! Jag skulle vilja börja med att beklaga det som nu sker med Astra Zenecas forskningsverksamhet i Sverige.
1 100-1 200 högkvalificerade tjänster försvinner, de flesta i Södertälje. Vi har genom årens lopp sett flera exempel på sådana företagsflyttar i en riktning som allt som oftast gått från Sverige till andra länder, även om det också finns en del exempel på det motsatta. Storföretagen är numera globala. Produktionen och nu också forskningen blir än mer koncentrerade till vissa specifika centrum.
Storföretagen har, brutalt sagt, blivit för stora för många av sina egna ursprungsländer. De största svenska industriföretagen har visserligen ökat försäljningen med tvåsiffriga procentbelopp under de senaste åren, men när det gäller antalet anställda i Sverige är ökningen blygsam. Nyanställningar sker i stor utsträckning utomlands, inte alltför sällan genom uppköp av andra bolag.
I fallet Ericsson har det totala antalet anställda ökat med drygt 14 000 under fjolåret, men i Sverige har det skett en minskning. Samtidigt får vi ha i åtanke att den ekonomiska expansionen till stor del sker i länder som just har kommit in i den tillväxtfas som Europa och USA var inne i under efterkrigstiden. Länder som Kina har uppvisat tillväxtsiffror på uppemot 8-9 procent år efter år. Indien och Brasilien står på tur.
En ökad tillväxt i dessa länder innebär naturligt en ökad lokal efterfrågan på kvalificerade produkter och tjänster som vi i väst trott att vi har haft ett slags ensamrätt på. En ökad tillväxt i dessa länder ger också möjlighet att satsa mer på lokal forskning och utveckling och i en bortre förlängning skapa gynnsamma villkor för företagsetableringar. Det innebär i sin tur att utveckling och forskning riskerar att flytta ut från Sverige till exempelvis Kina.
Så ser det ut. Fru talman! Nu ska verkligen inte allt målas i svart, utan vi kan också se att det finns områden där svenska företag hävdar sig väl och är världsledande. Det finns fortfarande en stor och outnyttjad exportpotential vad råvarutillgångar anbelangar. Det har inte minst den supercykel som startade i början på 2000-talet i Kina visat.
Sverige har förmånen att ha en mineralrik berggrund och en relativt väl utbyggd infrastruktur. Den globala efterfrågan på järnmalm kommer enligt vissa bedömare att dubblas fram till 2030. Skogsindustrin är fortfarande en viktig basindustri och en betydelsefull näringsgren med hänsyn tagen till Sveriges nettoexportinkomster. Basindustrin sysselsätter fler än 350 000 personer, och indirekt sysselsätter tillverkningsindustrin närmare en och en halv miljon människor.
Basindustrin är dessutom en viktig inköpare av kvalificerade tjänster. I det här sammanhanget kan inte nog betonas hur väsentligt det är med en säker och prisvärd energitillförsel för att inte arbetsplatser ska förloras i den hårda internationella konkurrensen. Industrin kräver bland annat besked om hur den långsiktiga energipolitiken ska utformas. För oss sverigedemokrater är utveckling och förnyelse av kärnkraften den väg Sverige bör satsa på.
Beslut om detta måste tas snart. Att pappers- och massaindustrin skulle börja lägga ned verksamhet i Sverige på grund av energipriserna är en situation som i dag kanske inte direkt är aktuell, men hur ser det ut om säg tio år? Fru talman! Vad finns då att göra? Självklart måste vi slå vakt om de storföretag som finns i landet och ge dessa goda förutsättningar för att utvecklas.
Förutsättningarna kan bestå av satsningar på infrastruktur eller stimulans till forskningssamarbete. Men för att rejält öka antalet arbetstillfällen är det småföretagen som vi måste satsa på. Endast 0,1 procent, 1 promille, av företagen kan betraktas som storföretag, det vill säga med fler än 250 anställda. Faktum är att nästan 50 procent av de privatanställda arbetar i företag med mindre än 50 anställda.
De framtida nya arbetstillfällena måste således till stor del komma från småföretagen. Att öka småföretagens möjligheter att ge sig in på en exportmarknad är onekligen en väg som måste betecknas som spännande och dessutom nödvändig. Hur glädjande utvecklingen än är inom mineralnäringen just nu skadar det aldrig att det finns fler ben att stå på.
Vi sverigedemokrater har tidigare i vår budgetmotion föreslagit just exportfrämjande åtgärder genom att avsätta större resurser till Exportrådet. Regelförenklingsarbetet måste fortsätta med kraft. Företagare och entreprenörer ska inte fastna i byråkrati och regelkrångel. Fru talman! Till sist vill jag säga några ord om utbildning och näringsliv.
Historiskt sett har det visat sig att de länder som satsat på högkvalificerad utbildning inom teknik och vetenskap haft ett försprång gentemot andra länder. Utbildning är grundbulten i allt framåtskridande. Det är i sanning beklagligt att Sverige nu har en massarbetslöshet - jag vill kalla det så - bland ungdomarna. Det finns 147 000 arbetslösa ungdomar i åldern upp till 24 år.
Det motsvarar en arbetslöshet på 25,2 procent. Det är helt enkelt förskräckliga siffror. Att i det läget tala om en arbetskraftsimport som lösning på det hela får mig minst sagt att lyfta på ögonbrynen. Att få våra svenska ungdomar ut i arbetslivet är givetvis en fråga som måste lösas, och det snart, för att vi inte ska få en helt förlorad generation.
Visst saknas det folk inom yrken med de högst kvalificerade utbildningsnivåerna, såsom civilingenjörer, läkare och sjuksköterskor, men vi kan också se att det så kallade bristindexet ligger över 3 på en skala mellan 1 och 5 inom en mängd andra yrken, som entreprenadmaskinförare, bussförare, lastbilsförare, byggnadsplåtslagare, golvläggare, kockar och murare. Det är hög tid att uppgradera de yrkestekniska utbildningarna inom gymnasieskolan.
Vi har helt enkelt inte råd att slarva bort våra ungdomar.