KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Jag hade först och främst tänkt börja med att tacka Hans Wallmark för att vi alltid får ha dessa spännande och viktiga diskussioner om svensk utrikespolitik och säkerhetspolitiken i allmänhet. Vi lever i en sådan orolig värld, och det krävs att vi reder ut argumenten.
Vi har haft extra trevligt i dag för att vi har passat på att lyfta gamla oförrätter upp i ljuset och också gamla texter. Frågan om ryskt kärnbränsle i svenska kärnkraftverk finns i arkiven. Då är det så roligt att det var en fråga som ställdes av dåvarande ordföranden för försvarsutskottet Peter Hultqvist till min företrädare Carl Bildt för ungefär tre år sedan.
Därför har jag besvarat frågan precis som Carl Bildt gjorde då. Nu har vi på något sätt gått hela varvet runt. Huvudargumentet handlar om: Ska staten peka ut vilka leverantörer som enskilda bolag ska använda sig av i sin energiproduktion? Vad ska du då säga om Kazakstan eller något av de andra länderna som levererar?
Ska staten gå in och reglera detta? Jag tror inte, Hans Wallmark, att du egentligen tycker det. Det måste vara en grundläggande princip att staten inte kan gå in och säga: De här får ni köpa av, och de här ska ni inte köpa av. Jag tror att vi då hamnar i ett moras. Det är därför som Carl Bildt svarade som han gjorde, och det är därför som jag upprepar samma svar i dag.
Vattenfall har sedan 2010 riksdagens uppdrag att på affärsmässigt sätt bedriva energiverksamhet så att bolaget är ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion. Det innebär att regeringen som ägare i vår styrning av Vattenfall inte ska vidta några åtgärder som strider mot uppdraget att Vattenfall ska agera affärsmässigt.
Nu köper det bränsleelement från flera leverantörer. Att inte binda sig till en leverantör är väl också en grundläggande princip för att säkra bränsletillförseln. Vattenfall har sedan flera år ett projekt för att utvärdera och verifiera framtida bränsleelement där man har flera leverantörer.
Anser Hans Wallmark att staten ska gå in och tala om exakt från vilka leverantörer Vattenfall eller andra statliga bolag ska köpa produkter?
Margot Wallström (S):
Tack så mycket, Hans Wallmark! Det har hänt några andra saker också på sistone, nämligen att EU har beslutat om sanktioner gentemot Ryssland. Risken är att man blandar mål och medel och att man till slut också blandar äpplen och päron. Frågan är: Vilka medel vill man använda? Vi har en energiunion med energipolitiska mål. Vi håller med varandra om vikten av detta.
Vi har en sanktionsregim och en strategi gentemot Ryssland och hur vi ska hantera Ryssland inklusive alla de säkerhetspolitiska frågorna. Men är rätt väg att gå och rätt medel att låta staten gå in och avgöra för olika företag vilka leverantörer de ska använda sig av? Då tror jag att vi är farligt ute. Jag står gärna för det.
Vi kan hålla på hur länge som helst och gå tillbaka till tidigare frågeställare och dem som har svarat på frågorna. Jag menar att vi måste hantera den situation vi har i dag. Vi har en policy som måste vara alldeles klar och tydlig gentemot Ryssland inklusive sanktionerna och hålla fast vid dem och stå fast vid denna enighet bland EU-länderna. Vi måste stötta och hjälpa Ukraina.
Vi behöver hjälpa dem att lyckas och hjälpa dem ekonomiskt. Vi behöver se till att de får en energipolitik som är en energipolitik för framtiden. Vi behöver också en försvarspolitik och säkerhetspolitik som sätter oss i det bästa läget.
Men vi ska inte använda statens ägardirektiv för att gå in och reglera i detalj hur inte ens ett statligt ägt företag ska ha det med sina leverantörer. Då tror jag att vi är på ett sluttande plan.
Margot Wallström (S):
Om detta sista är vi eniga. Vi tillhör de länder som starkast driver på för att behålla sanktionsregimen gentemot Ryssland, att vara konsekventa och att hålla ihop EU. Men detta är fel verktyg. Man kan ju inte göra detta godtyckligt.
Man måste fortfarande följa folkrätten och ha en rättslig grund för att agera, antingen det nu är svensk lagstiftning eller internationell rätt, så att vi blir konsekventa och är en trovärdig handelspartner. Frågan är då hur man ska agera gentemot andra länder. Ska vi också när det gäller andra länder utfärda ägardirektiv eller specificera vilka leverantörer man får köpa från?
Då är vi på ett sluttande plan och reglerar detaljer som staten inte ska lägga sig i. Jag trodde nog att Hans Wallmark, som jag utgår från har en mer tillåtande syn på marknadsekonomin, inte skulle tycka att detta är en särskilt bra option.
Margot Wallström (S):
Jag tackar både Lotta Johnsson Fornarve och Hillevi Larsson för att ni så kunnigt kompletterar bilden som jag gav i mitt formella svar. Låt mig vara lite personlig. Försvarsministern och jag besökte både Bagdad och vår styrka i Erbil. Intrycket var precis det ni har gett exempel på här.
Det handlar om den allvarliga säkerhetssituationen. Varje dag äger bombattacker och terroristattentat rum i Bagdad som människor ska leva med. Det är helt godtyckligt var de sker någonstans, och de försätter alla i en ständig beredskap och skräck för vad som kan inträffa. Det handlar om den ekonomiska krisen och de låga oljepriserna.
Det innebär att statskassan har dränerats på pengar, och det är ont om allting. Det är svårt att upprätthålla all samhällsservice. Dessutom finns det någonstans mellan 1,7 och 1,8 miljoner flyktingar i landet som också lever under knappa omständigheter. Flera deltagare i våra möten tog upp hur dessa attacker också drabbar kvinnor.
Det är en ökad våldsnivå som brutaliserar hela samhället, och det går ofta ut över kvinnorna. Det var ett återkommande problem, förutom att våldet manifesteras i hur Daesh tar till fånga inte minst yazidiska kvinnor och säljer dem - en sorts slavmarknad år 2015.
Vi har senare vid ett möte med yazidier i Borlänge träffat läkare som har kommit till Sverige. Det var ett viktigt möte för oss, där vi kunde höra ännu mer om vad de kan rapportera.
Kvinnor säljs, och det är hela minoritetsgruppens framtid som undermineras och förstörs - för att inte tala om dessa unga flickors liv. Alltid när vi åker på dessa resor ber vi att få träffa företrädare för både civilsamhällets organisationer och för minoriteter. Vi satt med dem enskilt för att höra hur också turkmener och assyrier har det.
Det var väsentliga samtal för oss, eftersom de gav en bild av alla de utmaningar som Irak står inför. Sverige är en av de allra största givarna av icke öronmärkt stöd till UNHCR. Sverige har sedan förra året bidragit med mer än 300 miljoner kronor i humanitärt stöd, och vi planerar också nu ett betydande bidrag till UNDP:s stabiliseringsfond.
Det är också en del av koalitionens arbete mot Isil för att stabilisera områden. Sedan finns två Sidaprojekt som rör politisk kapacitetsuppbyggnad och att säkra lokalförvaltningen i två provinser. Det är en viktig del av vår politik. I dag har nästan 2 procent av vår befolkning rötter i Irak. Det betyder mycket för oss i dag att vi har de kontakterna.
När vi kom till Bagdad var det flera människor som pratade svenska där. De jobbar också politiskt. Det visar än en gång på banden mellan Sverige och Irak. Det är viktigt att vi fortsätter att engagera oss.
Margot Wallström (S):
För att börja där Hillevi Larsson slutade: I våra samtal i både Bagdad och Erbil tog vi upp kvinnors situation i Irak. Vi träffade också representanter för civilsamhället i Irak, bland annat från kvinnorörelser. Det underströk vilket viktigt arbete de utför.
Irak är faktiskt det enda landet i den här regionen som har antagit en ambitiös åtgärdsplan för att implementera resolution 1325, som ju handlar om kvinnor, fred och säkerhet. Det är förstås välkommet, men implementeringen är bristfällig. Det finns mycket mer att göra, och arbetet saknar både resurser och politisk prioritet. Det var någonting som vi diskuterade med kvinnoorganisationernas företrädare.
Frågan har varit betydelsefull också i utvecklingssamarbetet med Irak. Sverige har till exempel bidragit med 28 miljoner kronor till Kvinna till kvinna under åren 2011-2014. Vi vet att den organisationen utför ett viktigt arbete där, så att säga i fält.
Genomgående talade vi om att det för al-Abadi handlar om att bedriva en icke-sekteristisk och inkluderande politik framöver. Även med alla utmaningar och svårigheter som det kan medföra är det vägen framåt. Det är en politisk lösning också för Irak som är det viktigaste.
Det framgick att de i alla våra samtal framförde begäran om assistans, stöd och hjälp och goda råd, så det finns hur mycket som helst att göra. De uttryckte också sin uppskattning över att vi har varit en partner till Irak i det här arbetet, som för dem har varit helt avgörande. Vi ska alltså fortsätta.
Vi måste också se på framtiden, hur vi bäst kan hjälpa till att bygga upp Irak igen. Dessutom har vi vår militära styrka i Erbil som bekämpar Daesh och gör det på ett mycket professionellt och även där välkommet sätt. De jobbar så att säga som rådgivare.
Vi förstod och lärde oss att det handlar om allt från medicinska råd till råd om hur man röjer minor. Det är en del av deras dagliga uppgifter. De gör det här på ett alldeles utmärkt sätt och behövs också i fortsättningen. Därför presenterar vi ett förslag om att förlänga insatsen i Irak. Tack för era kompletterande synpunkter!
Vi kommer förhoppningsvis även i fortsättningen att få ett brett stöd för att hjälpa folket i Irak och inte minst se till att kvinnorna och minoriteterna skyddas på allra bästa sätt.
Margot Wallström (S):
Om vi ska försöka sammanfatta vad vi från Sveriges sida bidrar och fortsatt ska bidra med handlar det om att upprätthålla och utveckla våra politiska relationer med Irak och KRG och att vi fortsätter att ha ett långsiktigt engagemang. Det framgick tydligt att de vill både fördjupa och bredda de här relationerna betydligt.
Vi ska fortsätta med det svenska stödet, det humanitära biståndet och militära främjande insatser så att Irak kan stabiliseras och konsolidera sin demokrati. Jag håller helt med om att det är oerhört viktigt att man då inte ingriper till exempel mot fredliga demonstranter utan tillåter olika meningsyttringar och att man bedriver en icke-sekteristisk politik.
Vi ska fortsätta att hävda vikten av politisk dialog, försoning, respekt för mänskliga rättigheter och för rättsstaten. Vi tänker fortsätta att stödja FN:s ansträngningar - inklusive Unami, alltså FN:s mission i Irak - och fortsätta att uppmana al-Abadi att föra en sådan inkluderande politik gentemot olika folkgrupper och etnisk-religiösa minoriteter som finns i Irak. Det är vägen framåt.
Margot Wallström (S):
Tack, Christian och Hillevi! Tack, Christian, för det du har gjort och att du har varit där! Jag vet inte om du har ingått i observatörsstyrkan. Men all närvaro och att engagera sig är otroligt viktigt, och det ska vi visa all uppskattning för. Dessvärre skiljer sig inte min bedömning av situationen väsentligt från det du beskriver.
Det har inte skett någon större förbättring av MR-situationen i landet, och vi kan inte säga att regimen i grunden har ändrat sin inställning. Men man har kanske varit lite tydligare än tidigare med att åstadkomma en lite närmare relation med EU. Det kan kanske ändå sägas vara ett gott tecken, och det bör vi utnyttja för att påverka utvecklingen i rätt riktning.
Sedan kan man säga att det som har hänt med sanktionerna är ett bevis på både styrkan och svagheten med sanktioner. De måste ju vara ett led i en strategi som är större och som är en plan för hur man ska engagera sig i ett land. Det kan inte bara bestå av sanktioner. De åstadkommer i bästa fall att fångar släpps fria, men sanktioner kan lika fort återinföras för att samma misstag tyvärr upprepas.
För Statkevitj var det förstås väldigt viktigt att de fanns. Han blev fri tack vare att det påtryckningsmedlet fanns. Men det har helt klart stora begränsningar. Vi har jobbat inom EU för att man ska använda sanktionsinstrumentet på ett lite mer resultatinriktat sätt. Det handlar alltså om att man inriktar sanktionerna på specifika åtgärder och förväntningar på landet i fråga, så att man blir tydligare med det.
Vad är det vi vill åstadkomma? Vad är det ni ska svara med för att vi ska lyfta sanktionerna? Jag kan bara hålla med om era beskrivningar av det. När vi har infört sanktionerna gentemot Vitryssland är det just frigivandet av politiska fångar som har varit det tydligaste kravet. Om de då gör detta måste vi förstås svara på ett rationellt sätt. Annars har vi omedelbart gjort oss av med det instrumentet.
Men det finns andra instrument som vi kan använda för att förbättra förutsättningarna för Vitryssland att utvecklas mer mot en demokrati med stärkta mänskliga rättigheter. Det handlar om utvecklingssamarbete. Det handlar om biståndsinsatser. Det handlar om miljöskyddet i Vitryssland. Det handlar om den typen av mycket konkret engagemang som är långsiktigt för Vitrysslands folk. Det handlar också om att visa att det lönar sig att närma sig EU och EU-samarbetet.
Det är så vi tänker kring vad vi behöver göra. Man måste ha en uthållig sanktionspolitik mot Vitryssland. Om de vill förbättra relationen till EU inser de förhoppningsvis att detta inte blir möjligt om de fortsätter att agera på ett sätt så att de återigen blir föremål för skärpta sanktioner.
Men, som sagt, detta har sina begränsningar, och det bör vara så resultatinriktat som det över huvud taget är möjligt.
Margot Wallström (S):
Jag tackar Hillevi Larsson och Christian Holm Barenfeld. Frågan var om vi är beredda att återinföra sanktioner. Ja, naturligtvis är vi det om EU-kretsen bestämmer sig för det och om EU-medlemsländerna är överens. Det är förstås det som kan ge en effekt. Då skulle vi vara redo att diskutera det, och det måste vi alltid vara.
Det finns ingenting som hindrar EU från att införa nya sanktioner om det blir nödvändigt och om vi bedömer att det är viktigt. Men sanktioner har inget egenvärde. Det viktiga är att vi kan förmå Vitryssland att ta steg i rätt riktning. Det viktiga är inte hur många personer som man har på sanktionslistan. Men vi har strävat att efter att se till att sanktionerna blir så åtgärdsinriktade som möjligt. I detta fall var de förstås mycket tydligt kopplade till de politiska fångarna.
Det var därför som det fanns stor enighet. Vi hade varit ensamma om vi hade gått emot det. Jag håller med om att det är viktigt att i EU-nämnden och här i riksdagen förankra det som vi gör och att ibland förstås diskutera hela sanktionspolitiken och också politiken gentemot ett land som Vitryssland och få tillfälle till den debatten. Det håller jag verkligen med om.
Det som diskuterades i EU-kretsen gällde tidpunkten och hur man så att säga skulle lyfta sanktionerna. Skulle man lyfta sanktionerna gentemot alla på listan, eller skulle man göra någon sorts begränsning? Så gick debatten. Men det var mycket tydligt att riktningen var att man skulle svara mot att de hade frigett de politiska fångarna genom att suspendera detta.
Tidpunkten diskuterades också, och det fanns en mycket stor enighet bland medlemsländerna. Nu ska vi fortsätta, precis som har tagits upp här, med en regelbunden dialog med företrädare för till exempel den vitryska oppositionen.
Det är viktigt att fortsätta med våra insatser som är mer långsiktiga, inklusive utvecklingssamarbete, miljöskydd och biståndsinsatser i Vitryssland, för att förhoppningsvis kunna driva på utvecklingen i rätt riktning, inte minst för det vitryska folket.
Margot Wallström (S):
Det tycker jag var en bra avslutande fråga. Du kan vara alldeles säker, Christian Holm Barenfeld, på att vi redan i dag uppfattas som dem som engagerar sig mest i Östliga Partnerskapet och att vi fortsätter att jobba med dessa frågor. Vi kommer fortsatt ha dem högt på vår politiska dagordning. När dessa diskussioner kommer upp förväntas vi förstås också inta en tydlig position.
Det är mycket viktigt att vi inte glömmer vad som pågår där och att vi inte tycker att vi kan slå oss till ro för att det har varit ett val. Tvärtom måste detta vara ett långsiktigt åtagande och ett engagemang som demonstreras om och om igen. Jag kan intyga att vi fortsätter med det engagemang som startades av den tidigare regeringen när det gäller Östliga Partnerskapet och relationen till Vitryssland.
Vi gör det förstås bäst på plattformen Europeiska unionen. Vi får bara hoppas att EU visar att man kan vara stark och stå enad i krissituationer som den vi har i dag, så att vi fortsatt förhoppningsvis kan trycka på för demokrati och mänskliga rättigheter i Vitryssland. Jag tackar för debatten.
Margot Wallström (S):
Tack, Hans Wallmark, för frågan! Det är alldeles riktigt att jag reagerade omedelbart och kommenterade saken på det enda möjliga sättet, nämligen att vi beslutar själva om vår säkerhetspolitik. Vi låter oss inte påverkas av hotfulla uttalanden. UD kallade också upp den ryske ambassadören för samtal.
Nu hör det till saken att vi inte brukar avslöja innehållet i de här samtalen, och det är ju för att vi ska kunna ställa relevanta frågor, i det här fallet till ambassadören, och förhoppningsvis kunna få ett svar och en dialog kring de frågor som är viktiga för oss.
Vår säkerhetspolitiska linje som Hans Wallmark väl känner till ligger fast, och vår självständighet är förstås en grundpelare i detta.
Margot Wallström (S):
Vad trevligt det är, Hans Wallmark, när vi kan hålla med varandra till hundra procent! Det är ju så att vår säkerhetspolitik beslutar vi om helt självständigt, utan påverkan eller hot från andra nationer. Vi håller oss till det som är vår linje. Den ska hanteras ansvarsfullt och med bred parlamentarisk uppslutning. Vi håller kursen. Vi förblir tydliga.
Vi svajar inte i vår säkerhetspolitik, och vi anser förstås från regeringens sida att den militära alliansfriheten också ger oss handlingsfrihet att stå upp för Sveriges suveränitet och verka för säkerhet i vårt närområde. Samtidigt är det utrikespolitiken som i allra högsta grad utgör vår främsta försvarslinje.
Vi stärker dessutom försvarsförmågan nu, under bred politisk enighet.
Margot Wallström (S):
Tack för frågan, Björn Söder! Det stora flertalet flyktingar som kommer till Sverige kommer från Syrien. Vi kan konstatera att grundorsaken till den här konflikten är politisk, och därför måste också lösningen vara det. Vi måste fortsätta verka för en långsiktigt hållbar politisk lösning i Syrienkonflikten, och vi står förstås bakom och stöder Staffan de Misturas ansträngningar.
Vårt andra spår från början har varit det humanitära. Sverige är en humanitär stormakt, den femte största bidragsgivaren i världen. Vi måste också hjälpa människor som är på flykt från ett land som det inte längre går att bo i. Det är 12 miljoner som är på flykt, antingen som internflyktingar eller i andra länder.
Det stora antal som nu kommer till Europa är ändå ett fåtal jämfört med dem som flyr till grannländerna, och därför måste vi göra både och. Vi måste både angripa orsakerna till flykten och faktiskt också hjälpa dem som redan är på flykt.
Margot Wallström (S):
Björn Söder! Det är viktigt att både hjälpa på plats och att ha en generös flyktingmottagning i Sverige. Som jag sa är vi redan den femte största bidragsgivaren i världen. På grund av den mycket allvarliga situationen i världen i dag höjer vi nu de humanitära anslagen med 485 miljoner kronor till 5,34 miljarder i budgetpropositionen för nästa år.
Nästa år får både UNHCR och FN:s katastroffond ökade anslag. Det funkar inte som med äpplen och päron eller vad du nu väljer, utan i utrikespolitiken måste du ibland göra både och. Det är inga enkla val. Vi måste hjälpa de människor som redan är på flykt, vi måste angripa grundorsakerna, och vi måste även se till att investera i en humanitär hjälp runt om i världen.
Vi gör både och, och vi gör det generösare än de flesta andra länder i världen. Vi kan vara stolta över det. Jag säger inte att det inte är en påfrestning på våra samhällen eller att det inte kommer att utgöra en stor utmaning för oss. Men vi ska fortsatt göra det, och vi kan klara av det.
Margot Wallström (S):
Tack, Hillevi Larsson, som också kan frågan väl. Som jag sa tidigare är grundorsaken politisk. Därför måste också lösningen vara politisk. Vi anser att ansträngningarna måste intensifieras för att hitta en politisk lösning. Vi står bakom, stöder och är i regelbunden kontakt med FN-sändebudet Staffan de Mistura, som nu har presenterat förslag till väg framåt.
Fyra arbetsgrupper ska startas i Genève, och man ska sedan försöka få ett internationellt bidrag och skapa stödgrupper av länder som vill hjälpa till. Det internationella samfundet däremot drar åt lite olika håll. Det är också bekymmersamt att det finns ett ökat ryskt militärt stöd till Asadregimen.
Det står klart att Asadregimen har bombat sin egen befolkning och dödat så många människor att det är orimligt att tänka sig att Asadregimen ska finnas kvar. Vi kan ge ett intensifierat stöd, inklusive från EU, till Staffan de Misturas ansträngningar.
Margot Wallström (S):
Det är ett internationellt ansvar, och det är ett ansvar som faller på säkerhetsrådet. Hittills har säkerhetsrådet utgjort ett enormt misslyckande för världssamfundet i fråga om att ingripa och stoppa konflikten i Syrien och att ingripa också mot det utbredda sexuella våld som vi ser inte bara i Syrien som utförs av Isil utan också av Boko Haram och andra grupper runt om i världen.
Nu är det dessutom definierat som ett slags religiös utövning, som en del av en religion. Det är mycket farligt. Det är också därför som jag har skrivit till generalsekreterare Ban Ki Moon för att föreslå att frågan förs upp på ett mycket tydligare sätt på FN:s dagordning. Det måste vi bidra till. Vi kommer att göra det från Sveriges sida som ett led i vår feministiska utrikespolitik.
Margot Wallström (S):
För fem år sedan - det var precis då Birgitta Ohlsson blev minister i en borgerlig regering. Det var väl också från och med då man borde ha mer ordentligt tagit itu med den här frågan, så lite självinsikt kanske borde finnas i allt det här. I övrigt håller jag med. Jag tror att vi är inne på samma linje: Ungerns agerande är inte acceptabelt.
Nu uttalar sig också institutioner för mänskliga rättigheter runt om i världen och protesterar mot behandlingen av flyktingarna, de hårda metoder som används mot dem och att man sätter upp staket. Jag förväntar mig att Ungern lever upp till de åtaganden som finns på asylområdet. Det är jätteviktigt att alla får sina asylskäl prövade. Nu måste EU:s medlemsländer hjälpas åt. Det är alldeles tydligt vad vi tycker.
Vi har framfört det i alla politiska kontakter och när vi träffar medierna, och vi försöker på alla sätt påverka för att få till en gemensam EU-linje. Det ska vi fortsätta att göra. Vi måste också lösa de praktiska problem som Ungern har, och vi måste hjälpas åt med detta.
Margot Wallström (S):
Som alla vet som har följt vad vi gör genom EU-nämnden men också på våra möten, både utrikesministermöten och i allmänna rådet, är det här en fråga som vi driver. Jag har faktiskt inte alls någonting emot att säga tack till dig, Birgitta Ohlsson, för jag anser att du var en av dem som verkligen drev på och såg till att diskussionen om en mekanism inom EU för att bevaka frågan om mänskliga rättigheter finns på plats.
Detta har vi drivit och stött, konsekvent, också i vår politik. Vi kommer att fortsätta att göra det. Det här är ett inte alldeles enkelt arbete, men det måste göras. Jag hoppas att vi också i den här frågan kan hitta en politisk samsyn och ett samarbete för att driva den framöver. Men vi har fullföljt den linjen, och vi kommer att fortsätta att göra det.