Martin Andreasson (L):
Nu är det ju så, till att börja med, att den här folkhälsorapporten har avrapporterats till statsrådet och till regeringen. Jag vill också påminna statsrådet om att interpellationsinstrumentet trots allt inte syftar till en partidebatt mellan oss som företräder olika partier, utan det är riksdagens kontrollinstitution gentemot regeringen.
Det är självklart att det är riksdagsledamöterna som ställer frågorna till regeringen för att få veta vad regeringen avser att göra med olika frågor.
Jag ska ändå passa på att hänvisa till att jag förutsätter att Morgan Johansson har tagit del av den partimotion, 2005/06:L291, om sexuellt likaberättigande som Folkpartiet lade fram i höstas och som innehåller ett brett batteri med, om jag minns rätt, ca 50 konkreta förslag på vad som ligger inom statens ansvarsområde och som syftar till att förbättra HBT-personers situation.
Där finns ett särskilt avsnitt som handlar om folkhälsofrågor, hälsofrågor och just bemötandefrågor. Om statsrådet inte har gjort det rekommenderar jag honom verkligen att ta del av den motionen. Nu är det statsrådet som har anledning att beskriva vad regeringen avser att göra. Jag saknar fortfarande en konkret beskrivning.
Vi är naturligtvis överens om att koncentrerar man statens medel till rätt saker, i stället för att styra över dem på saker som inte hör till kärnuppdraget, får man också möjlighet att genomföra satsningar.
Det som Folkhälsoinstitutets studier liksom Socialstyrelsens tidigare kartläggning visar är just att osynliggörandet av HBT-personer och tystnaden kring HBT-personer är så stor att man inte kan förlita sig på att generella åtgärder når ut lika väl till alla oavsett sexuell läggning och könsidentitet.
Om så vore fallet skulle vi inte befinna oss i den situationen, som jag sade tidigare, att självmordsförsök är dubbelt så vanliga bland homo- och bisexuella och att den psykiska ohälsan i form av nedsatt psykiskt välbefinnande är dubbelt så vanlig bland homo- och bisexuella som i den övriga befolkningen. Jag vill återkomma till några konkreta saker. För det första hänvisade statsrådet till Socialstyrelsens kartläggning, både i sitt första svar och nu i sitt inlägg.
Det var en mycket bra kartläggning, men det är lite svårt att hänvisa till den för att förklara vad man gör med anledning av Folkhälsoinstitutets rapport. Socialstyrelsens kartläggning gavs ju faktiskt med anledning av ett regeringsuppdrag 2003 och slutredovisades juni 2004, det vill säga i god tid innan FHI-rapporten var färdig.
Statsrådet hänvisar också i sitt svar till den arbetsgrupp som regeringen avser att tillsätta med uppgift att lämna förslag som handlar om lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning. Här är väl i så fall ett konkret svar som statsrådet skulle kunna ge på en sak som ligger direkt på regeringens bord och som regeringen har flaggat för.
Just med hänsyn till att vi ser att transpersoner i det här sammanhanget är extra utsatta borde det väl vara ganska naturligt att den här arbetsgruppen inte bara tar sikte på homo- och bisexuella utan också tar sikte på frågor som rör transpersoner. Jag tycker att det skulle vara ett välkommet besked som statsrådet får tillfälle att ge i sitt nästa inlägg.
I sitt nästa inlägg får statsrådet gärna också förklara hänvisningen till det regeringsuppdrag som gavs 2005 när det gäller att ta fram ett förslag till nationellt program för att förhindra självmord. Statsrådet är säkert medveten om att det regeringsuppdraget inte på något sätt explicit beskriver situationen för HBT-personer, trots att vi nu kan se att självmordrisken är betydligt större där.
Statsrådet har också chansen att säga att detta är en sak som regeringen kommer att specifikt ta sikte på när man arbetar vidare med sitt förslag efter att förslaget kommit tillbaka till regeringens bord. Statsrådet har chansen. Varsågod!