KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tobias Billström (M):
Kalle Larsson har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta, och på vilket sätt jag är beredd att verka, på en rad områden främst i fråga om kvinnors asylskäl.
Vad avser Kalle Larssons inledande frågor hänvisar jag till mitt svar den 7 januari 2009 på fråga 2008/09:442 av Anne Ludvigsson om bristande rättssäkerhet för kvinnor i asylprocessen.
Där nämner jag att regeringen tidigare har anvisat Migrationsverket att i utbildningshänseende särskilt uppmärksamma frågor som rör kvinnor och att regeringen i regleringsbrevet för 2009 har begärt att Migrationsverket ska redovisa hur myndigheten arbetar med att bibehålla och vidareutveckla kompetensen rörande mänskliga rättigheter med en analys av kompetensbehovet kopplat till kvinnors villkor.
Myndigheten ska också vid genomförandet av verksamheten beakta och belysa mäns och kvinnors villkor, vilket framgår av Migrationsverkets instruktion. När det gäller länderkunskap och könsrelaterad förföljelse vill jag framhålla att Utvärderingsutredningen ska klarlägga hur den nya instans- och processordningen uppfyller de grundläggande krav som ställdes upp vid dess införande.
I enlighet med direktiven ska utredaren bland annat redovisa hur landinformationen har fungerat i tvåpartsprocessen samt belysa hur rättsbildning och praxis utvecklas. I avvaktan på utredningens resultat ser jag ingen anledning att ta något initiativ i fråga om landkunskapen hos myndigheter och domstolar eller överväga en utvärdering av tillämpningen av utlänningslagens bestämmelser om förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning.
I Migrationsverkets regleringsbrev för 2008 gav regeringen verket i uppdrag att redogöra för tillämpningen av bestämmelsen i utlänningslagen om fortsatt uppehållstillstånd när ett tillståndsgrundande förhållande upphört under prövotiden vid uppskjuten invandringsprövning.
Utifrån vad Migrationsverket redovisade den 29 augusti 2008 har jag inte fått intrycket av att det råder några missförhållanden i verkets tillämpning av bestämmelsen, men jag kommer att fortsätta följa Migrationsverkets arbete inom det här området.
Det bör också påpekas att ett beslut om att neka fortsatt uppehållstillstånd och att utvisa den berörda personen kan överklagas till migrationsdomstol. Personer som har utsatts för människohandel för sexuella ändamål har redan möjlighet att söka uppehållstillstånd i Sverige som till exempel skyddsbehövande. En individuell bedömning av skälen i fråga om skyddsbehovet görs utifrån vad den sökande riskerar vid ett återvändande till hemlandet.
Härmed har jag besvarat Kalle Larssons frågor.
Tobias Billström (M):
Låt mig börja med att säga att jag tycker att det är väldigt bra att de här frågorna lyfts fram. Regeringen tycker att det är oerhört angeläget att man tar fasta på de problem som kan finnas och som är specifikt komplicerade när det gäller kvinnors asylsituation. Apropå vad Kalle Larsson sade tidigare välkomnade jag den rapport som Röda Korset presenterade i december förra året.
Jag hoppas att resultatet av Röda Korsets projekt kan bidra till Migrationsverkets fortsatta kvalitetsutveckling. Det här projektet har förresten möjliggjorts genom medel från Europeiska flyktingfonden. Det kan vara värt att nämna i den här debatten, särskilt när man har den med Kalle Larsson, av skäl som han själv säkert inser med tanke på Vänsterpartiets inställning till en gemensam europeisk asylpolitik.
Migrationsverket har haft sina riktlinjer i fråga om utredning och bedömning av kvinnors skyddsbehov sedan 2002. Verket arbetar nu med att förnya riktlinjerna. Enligt uppgift ska dessa vara klara i februari 2009, alltså om bara några veckor. Det är naturligtvis av största betydelse att verkets utredare och beslutsfattare följer sina egna riktlinjer. Det hoppas jag att vi alla är eniga om här i kammaren oavsett vilket parti vi tillhör. Jag vill också säga att den historiska bakgrunden kan vara värd att beröra.
I samband med att utlänningslagen antogs 2005 framhöll flera remissinstanser vikten av utbildning för utredare och beslutsfattare i fråga om kvinnors asylskäl. Riksdagen betonade också i det sammanhanget vikten av att Migrationsverkets utredare följde verkets egna riktlinjer om kvinnors asylskäl och uttalade också specifikt att det var Migrationsverkets ansvar att se till att detta sker. Detta har denna regering tagit fasta på.
Regeringen har i tidigare regleringsbrev anvisat Migrationsverket att i utbildningshänseende särskilt uppmärksamma frågor som rör kvinnor. Regeringen har dessutom begärt, vilket är naturligt i en sådan fråga, en redovisning från verket av hur man arbetat med frågor som rör kvinnors villkor. Den ska Migrationsverket lämna i den kommande årsredovisningen.
I regleringsbrevet för 2009 har regeringen vidare begärt en redovisning med analys av kompetensbehovet i fråga om bland annat kvinnors villkor.
Utöver detta - Anne Ludvigsson var tidigare inne på kvinnoorganisationernas roll i det här sammanhanget - tar de enskilda ambassaderna runt om i världen in kvinnoorganisationers synpunkter i sina så kallade MR-rapporter, rapporter om hur det står till med läget för de mänskliga rättigheterna i det land där ambassaden är belägen och har sitt verksamhetsområde.
För egen del kommer jag att fortsätta att noga följa vad Migrationsverket gör särskilt i fråga om kompetensutveckling beträffande kvinnofrågor och allmänt i fråga om verkets övergripande kvalitetsarbete just därför att jag tycker att det är en så viktig fråga.
Tobias Billström (M):
Att Kalle Larsson ibland har svårt att vara lidelsefri när det gäller Europeiska unionen kan jag ha förståelse för, givet Vänsterpartiets position att vi ska lämna Europeiska unionen.
Men Kalle Larsson måste väl ändå erkänna att om vi inte hade varit med i Europeiska unionen hade vi heller inte kunnat få någon finansiering av den här typen av viktiga studier, som både Kalle Larsson och jag - det är i varje fall mitt intryck efter den här debatten - bägge två upplever som väldigt meningsfulla och viktiga. När det gäller utvärderingar av saker och ting är det så att en utvärdering av regeringens verksamhet kommer en gång vart fjärde år.
Vare sig man vill eller inte kommer det en utvärdering, och den görs av väljarna. Men med myndigheter förhåller det sig annorlunda. Där är det regeringen som påtalar via till exempel regleringsbrev vad det är för information som man vill ha tillbaka - vilken typ av information man tycker att verket ska analysera särskilt och leverera besked om.
Jag tycker därför att det är rimligt att Migrationsverket får möjlighet att nu gå igenom och meddela tillbaka till regeringen hur verkets utbildningsarbete fungerar, vilka problem man upplever på det här området och vilka framsteg man har gjort. När det beskedet är lämnat i februari 2009 enligt plan tycker jag att det kan finnas anledning att fortsätta diskussionen.
Migrationsverkets riktlinjer hittills för utredning och bedömning av kvinnors skyddsbehov låter så här: Målsättningen med riktlinjerna är att öka personalens medvetandegrad kring den speciella problematik som kvinnor kan ha i asylprocessen samtidigt som kvinnorna själva ska ges så goda förutsättningar som möjligt att i den mån de så vill berätta om sina egna upplevelser, och då även i delar av högst känslig och privat natur.
Förhoppningen är att alla för kvinnan relevanta asylaspekter ska komma fram och bli prövade på ett rättssäkert sätt. Detta är alltså den inriktning som redan i dag gäller, och det tycker jag att det kan vara viktigt att nämna för kammarens protokolls skull. Migrationsverket har ett tydligt definierat uppdrag i de här frågorna, och detta står i verkets handbok för utlänningsärenden.
Men som sagt var har vi en situation där Migrationsverket har meddelat att handboken är under omarbetning, och kapitlet med riktlinjer för kvinnor och dessutom för HBT-personer är fortfarande under revidering. Förhoppningsvis kommer det att vara färdigt i februari 2009. Jag tycker också att det kan vara värt att nämna det uppdrag som riksdagen har gett regeringen.
Det här är ju en diskussion som även har förts tidigare i kammaren och även i riksdagens utskott.
När det gäller Kalle Larssons frågor om upplägget tycker jag att utskottets betänkande lämnar väldigt bra svar på hur man från riksdagens sida har tänkt sig att det här ska fungera. Man säger också att det är en fråga som i första hand måste hanteras av Migrationsverket. Det var vad utskottsmajoriteten vid det tillfället kom fram till, och det ämnar jag rätta mig efter.
Tobias Billström (M):
Once in a blue moon - det är nog första gången under mina år här i riksdagen och som statsråd som jag har hört Kalle Larsson säga att Europeiska unionen kan åstadkomma någonting bra när det gäller asylfrågor. Det händer faktiskt inte varje dag, och därför kan det vara värt att nämna detta specifikt. Jag tycker att det här har varit en intressant interpellationsdebatt, och jag tycker att det är bra - det vill jag säga till både interpellanten och övriga deltagare - att vi har en diskussion om kvinnors asylskäl.
Här delar jag faktiskt Kalle Larssons uppfattning, nämligen att dessa kan vara mycket specifika. Och är de specifika finns det också anledning att särskilt lyfta fram det eventuella utbildningsbehov som kan finnas när det gäller utredare och beslutsfattare hos de myndigheter som ska handlägga de här frågorna.
Av just den anledningen känner jag mig stolt över att den nuvarande regeringen tagit initiativ till att Migrationsverket fått mycket specifika instruktioner i regleringsbrevet och att de dessutom själva tagit tag i dessa frågor och nu gjort en utredning som vi ivrigt väntar på ska läggas fram för allmänt beskådande.
Jag tycker också att det är bra att diskussionen kommer att fortsätta när dessa papper väl ligger på bordet, men ännu viktigare är att inte glömma bort det som dagens debatt visat, nämligen att det är angeläget att hela tiden hålla diskussionen levande om sådana saker som kan vara specifika samt se till att alla de asylaspekter som kan vara relevanta, i det här fallet för kvinnor, kommer fram och blir prövade på ett rättssäkert sätt.
Det är regeringens ledstjärna.
Tobias Billström (M):
Luciano Astudillo har frågat om utrikesministern är beredd att ge Portugals utrikesminister stöd för dennes uppmaning till europeiska länder att ta emot Guantánamofångar som inte kan skickas tillbaka till sina ursprungsländer. Vidare har Luciano Astudillo frågat vilka initiativ utrikesministern är beredd att vidta för att eventuellt ta emot och ge det stöd som behövs till de friade Guantánamofångar som skulle kunna få ett värdigt liv i Sverige.
Interpellationen har lämnats över till mig för besvarande, eftersom den har migrationspolitiska aspekter.
Det har länge varit den svenska regeringens ståndpunkt att de frihetsberövade på Guantánamobasen antingen ska behandlas som krigsfångar eller civila som gripits i samband med en väpnad konflikt och i båda fallen behandlas i enlighet med Genèvekonventionerna och att de i den mån de gjort sig skyldiga till brott ska ställas till ansvar för detta inför opartiska domstolar.
Regeringens uppfattning är att fånglägret på Guantánamo måste avvecklas så snart som möjligt. Eftersom USA upprättat och drivit Guantánamolägret är det USA som har ansvaret för att avveckla lägret i enlighet med folkrättens principer, i synnerhet respekten för mänskliga rättigheter. USA har också förpliktat sig till detta. Det naturliga är att USA erbjuder skydd åt dem som inte kan åtalas och inte kan återsändas till sitt hemland.
Regeringen räknar med en diskussion inom EU-kretsen i denna fråga. Det är positivt att EU gemensamt analyserar de olika aspekterna av en stängning av lägret. Det är Migrationsverket som fattar beslut om uppehållstillstånd för enskilda personer. Vidarebosättning är ett instrument för Sverige att erbjuda skydd för flyktingar och skyddsbehövande i övrigt och därigenom tillhandahålla en lösning som inte omedelbart står i utsikt där de befinner sig.
Vidarebosättning är också ett sätt att dela ansvaret med länder som hyser stora flyktinggrupper. I normalfallet kommer förslag om vidarebosättning från UNHCR. Någon sådan framställning har inte gjorts, men för det fall en framställan skulle komma in skulle den behandlas av Migrationsverket.
Tobias Billström (M):
Låt mig börja med att vända mig till interpellanten. Skälet till att det är jag som står här i kammaren och besvarar frågor är att arbetet i regeringen är så fördelat. Det här är en migrationspolitisk fråga.
Även om den kommer att diskuteras av utrikesministrarna inom Europeiska unionen, som interpellationen tar upp, kommer den också att diskuteras av ministrarna med ansvar för rättsliga och inrikes frågor, där jag representerar Sverige tillsammans med justitieminister Beatrice Ask. Om den här frågan ska hanteras på olika sätt kommer detta att få konsekvenser för vidarebosättningssystemet i Sverige, som jag är ansvarig för.
Det är alltså inget konstigt i att det är jag som står här och svarar på frågor. Jag har fått lite olika synpunkter. Jag ska försöka dra igenom dem. Först och främst är det, som har sagts tidigare, så att frågan och detta initiativ diskuteras i EU-kretsen. Det är bra att vi gemensamt belyser de aspekter som en eventuell stängning innefattar.
Den tillträdande amerikanske presidenten Barack Obama, som nämndes här tidigare, har uttalat sina avsikter att stänga lägret. Men han tillträder sin post i dag. Det gör att tidsramen för det här är mycket oklar.
Det återstår också att se hur administrationen avser att lagföra de fångar som man bedömer att man inte kan släppa, liksom hur frågan var de dömda ska avtjäna sina straff hanteras och vart de frisläppta ska sändas i den mån de riskerar repressalier i sina hemländer. Allt detta är frågor som måste redas ut i grunden. Jag tycker också att det är viktigt att fundera lite över den vidare aspekten på detta.
I mitt svar redogjorde jag för det svenska systemet. Det innebär att det är Migrationsverket, en myndighet som jag är ansvarig för, inte utrikesministern, som i första instans beslutar i ärenden om uppehållstillstånd i Sverige. Detta hänger som sagt samman med vidarebosättningskvoten.
Det är lite lustigt att höra Luciano Astudillos uttalande om att vi skulle ha ett moraliskt ansvar för avvecklandet av Guantánamo - ungefär som om Sverige startat Guantánamo. För mig är det helt självklart att det är USA som har huvudansvaret för Guantánamo. Det är inte heller varje dag man får höra representanter från Vänsterpartiet tala om att hjälpa USA. Det är också någonting nytt.
Jag tycker nog att man bör vara lite försiktig med den typen av ställningstaganden och först se till att folk sopar rent framför egen dörr. Jag har ägnat större delen av min vakna tid de senaste tre åren på den här posten åt att sopa rent efter USA. Jag tycker att USA kanske också kan börja med lite renhållning självt innan man kommer och ropar på hjälp från andra.
Tobias Billström (M):
Sanningen är illa tåld. Det märks också i denna debatt. Det kan tyckas som ett Sisyfosarbete att upprepa hur den svenska lagstiftningen är konstruerad. Ändå har Luciano Astudillo själv som socialdemokrat varit med i denna kammare och röstat för hur utlänningslagen är konstruerad. Han har röstat för och tagit ställning för hur vi avgör och bedömer asylärenden.
Han har röstat för hur konstruktionen kring vidarebosättningssystemet ska se ut, och han har säkert upprepade gånger utanför den här kammaren försvarat den nya instans- och processordningen i utlännings- och medborgarskapsärenden. Du har i varje fall gjort det när du och jag uppträdde tillsammans i valrörelsen i Malmö 2006, Luciano Astudillo. Den här konstruktionen gäller nu. Du må tycka illa om att vi har en borgerlig regering, men du har faktiskt själv lagt fast det regelverk och det ramverk som vi också arbetar efter.
Det gjorde vi ju i enighet 2006 i kammaren. Det var en socialdemokratisk migrationsminister, Barbro Holmberg som hon hette, som kom till kammaren och presenterade det här förslaget. Riksdagen tog, som sagt var, ställning för det. I det ingår principen om vidarebosättning som är det instrument som kan komma att bli aktuellt i de här frågorna. Vi passar inte, men vi avvaktar den organisation som vi har mycket stort förtroende för, nämligen UNHCR:s bedömning av de här frågorna.
Kommer det att göras någon framställning kommer Migrationsverket i enlighet med de principer som gäller att ta ställning för detta. Jag tycker att det är en intressant debatt. Vi kommer säkert att ha anledning att komma tillbaka till den framöver. Men, som sagt, diskussionerna på EU-nivå och med den nu snart tillträdda och installerade amerikanska administrationen kommer nog att visa sig vara avgörande i den här frågan.
Tobias Billström (M):
Magdalena Streijffert har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att säkerställa en rättstillämpning i enlighet med vad som uttalats i förarbetena till utlänningslagen när det gäller frågor om asyl till personer som i sitt hemland riskerar att förföljas på grund av sin sexuella läggning eller könsidentitet. Det är normalt sett den sökande som ska lägga fram de omständigheter som talar för att han eller hon är berättigad att få ett uppehållstillstånd.
Enligt utlänningslagen är en person att anse som flykting om han eller hon känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av ras, nationalitet, religiös eller politisk uppfattning eller på grund av kön, sexuell läggning eller annan tillhörighet till viss samhällsgrupp. Det som avgör om en asylsökande ska anses vara flykting är om han eller hon riskerar förföljelse mot bakgrund av de individuella omständigheterna i det enskilda fallet.
Bedömningen görs av Migrationsverket och, vid överklaganden, migrationsdomstolarna med beaktande av den asylsökandes egen berättelse tillsammans med vad som är känt om förhållandena i hemlandet. Migrationsöverdomstolen har som högsta instans ansvaret för prejudikatbildningen.
När det gäller hur praxis har utvecklats generellt kan jag säga att Utvärderingsutredningen i regeringens direktiv bland annat har fått i uppdrag att belysa hur rättsbildning och praxis har utvecklats i den nya instans- och processordningen genom avgöranden av Migrationsöverdomstolen.
I den utsträckning vägledning i tillämpningen av utlänningslagen har utvecklats enbart genom avgöranden av migrationsdomstolarna eller Migrationsverket ska även detta belysas. Som jag uppgav i mitt svar på fråga 2008/09:172 av Kalle Larsson från Vänsterpartiet, Praxis vid förföljelse på grund av sexuell läggning, vill jag invänta utredningens betänkande innan jag tar ställning till om ytterligare åtgärder är nödvändiga.
Tobias Billström (M):
Jag tycker att det är bra att Magdalena Streijffert instämmer i min bedömning att Migrationsverket anstränger sig och att vi från regeringens sida - det är värt ett erkännande från oppositionen - har utformat regleringsbreven på ett bra sätt till Migrationsverket. Då får vi tillbaka den information som är nödvändig för att kunna övervaka att de statliga myndigheterna fullgör sitt ansvar enligt de bedömningar som vi politiskt förtroendevalda har gjort.
Jag tackar för det erkännandet och kommer att lägga det på minnet. Sedan är ivern att stifta lag stor från Magdalena Streijfferts sida. Det är väl bra. Men då ser jag det som min uppgift som statsråd att se till att eventuellt lagstiftningsarbete bedrivs på ett genomtänkt sätt så att vi får en rättssäker och välfungerande lagstiftning på plats. Det är en grannlaga uppgift.
Det kommer alltid att vara en grannlaga uppgift att se till att asylärenden prövas på ett sådant sätt att det går att säkerställa att människor uppfyller de kriterier för skydd som är uppställda dels i vår egen nationella lagstiftning, dels i de EU-direktiv, bland annat skyddsgrundsdirektivet, som införlivas och som ligger till grund för svensk lagstiftning och dels slutligen de internationella konventioner som Sverige har undertecknat och förbundit sig att följa. Dessa tre element är viktiga.
För att detta ska kunna ske måste vi göra ett bra och genomtänkt beredningsarbete. Jag ser också fram emot att få ta del av Utvärderingsutredningens slutbetänkande när det väl kommer på bordet. Jag hoppas att vi kommer att ha en bra och konstruktiv debatt, lika konstruktiv som vi har haft i kammaren i kväll, när slutbetänkandet väl ligger på bordet.
Tobias Billström (M):
Chatrine Pålsson Ahlgren har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta dels för att ensamma barn eller barn där föräldrarna av myndigheterna bedömts som olämpliga inte ska utvisas från Sverige, dels för att Sverige bättre ska leva upp till barnkonventionen i fråga om utvisningsbeslut. Chatrine Pålsson Ahlgren aktualiserar med sina frågor förhållandet mellan utlänningslagen och lagen om särskilda bestämmelser om vård av unga .
Jag uppfattar hennes inställning som att utländska barn som är omhändertagna av svenska myndigheter inte ska tvingas återvända till det land där de är medborgare. Frågan behandlades, efter omfattande beredning genom bland annat den parlamentariska Barnkommittén, i propositionen 1996/97:25 Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv .
I enlighet med Barnkommitténs uppfattning konstaterades där att beslut som fattas i enlighet med utlänningslagens regler i princip tar över beslut rörande enskilda som fattas enligt annan lagstiftning, så även när ett barn omhändertagits enligt LVU. En möjlighet infördes emellertid att meddela tidsbegränsat uppehållstillstånd så länge vården pågår förutsatt att ändamålet med vården inte kan tillgodoses i hemlandet.
Denna bestämmelse fördes sedan över till den nu gällande utlänningslagen, som trädde i kraft den 31 mars 2006. Vad gäller efterlevnaden av barnkonventionen var redan den tidigare utlänningslagen utformad för att tillgodose konventionens krav. I den nya lagen skedde förtydliganden för att säkerställa detta.
Med denna lagstiftning samt med den möjlighet att få Migrationsverkets beslut överprövade av migrationsdomstol som nu finns, och med Migrationsöverdomstolen som praxisskapande tredje instans, anser jag att rättssäkerheten i utlänningsärenden är väl tillgodosedd. Som Chatrine Pålsson Ahlgren framhåller pågår en utvärdering av den nya instans- och processordningen i utlänningsärenden och vissa andra bestämmelser som infördes i samband med den nya ordningen.
Utvärderingsutredningen ska bland annat belysa om de materiella bestämmelserna är tillräckligt preciserade för att vara lämpade för domstolsprövning och analysera hur undantagsbestämmelsen om uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter tillämpats. Utredningen ska vidare kartlägga tillämpningen av de nya reglerna om verkställighetshinder.
Utredningens uppdrag gäller inte specifikt de frågor som Chatrine Pålsson Ahlgren ställt till mig, men slutbetänkandet, som ska lämnas senast den 30 juni i år, kan ändå visa sig ge värdefull belysning i sammanhanget. Mot bakgrund av vad jag här framfört avser jag inte att ta några initiativ i de frågor som Chatrine Pålsson Ahlgren ställt till mig.