Torsten Lindström (KD):
Allra först vill jag tacka utrikesministern för svaret på min interpellation. Låt mig också uttrycka att jag uppskattar de insatser som det svenska Utrikesdepartementet, svenska frivilligorganisationer och även svenska politiska partiers biståndsorganisationer gör för det vitryska folket.
Det handlar om solidaritet med ett folk nära oss, där pressen på oppositioner och det civila samhället från regimens sida ökar successivt. Lagen gör det allt lättare att fängsla oppositionella, som riskerar flera års fängelse om de medverkar i demonstrationer eller sprider information. Organisationer som arbetar för mänskliga fri- och rättigheter ansätts. Religiösa grupper behandlas omilt. Politiska ledare fängslas.
Fängelserna för de politiska fångarna är till och med sämre än för kriminella fångar. Regimen tillåter inte någon offentlig kritik. Myndigheterna använder lagstiftning för att förhindra frivilligorganisationer, politiska partier, fackföreningar, journalister och individer att uttrycka sina åsikter. Hot, trakasserier, överdrivet våld, massarresteringar och långa fängelsestraff används som metoder för att tysta all opposition - detta i ett av våra närmaste grannländer.
Det blir också allt svårare att ge ut fria tidningar i Vitryssland. BAZH - en organisation för oberoende journalister som 2004 fick Sacharovpriset av Europarådet för sitt arbete för fri opinionsbildning och information - har under det senaste året fått se två av sina medlemmar mördas under oklara omständigheter. Medierna kontrolleras av myndigheterna. En privatisering som hade borgat för mångfald har aldrig genomförts.
De senaste två åren har också hälften av de oberoende kvarstående tidningarna lagts ned eftersom inget tryckeri vågar trycka dem. Även internationella organisationer har svårt att verka. Till och med projekt mot våld mot kvinnor och för barns rättigheter kan försvåras av myndigheterna. Fru talman! Närmast väntar ett presidentval den 19 mars.
Få hyser förhoppningar om att det ska bli ett riktigt fritt val även om oppositionen lyckats enas om en gemensam kandidat, Milinkevitj. Följdfrågan blir naturligtvis vad som sker efter valet. Har regeringen någon särskild tanke för det svenska engagemanget ifall valet blir ännu ett riggat sådant, vilket ju mycket tyder på? Vad menar utrikesministern konkret när hon säger att regeringen vill bredda och utveckla samarbetet med Vitryssland?
Ska samarbetet fortsätta att fokusera på det civila samhället, vilket jag hoppas? Och hur ser strategin för det i så fall ut? Fru talman! Jag vill också till utrikesministern ställa frågan om vad Sverige kan göra mer. Sedan ett par år har Sverige ett sektionskontor i Minsk som är underställt ambassaden i Moskva. Det är bra att vi har utsänd diplomatisk närvaro i Vitryssland. Det är en signal att vi fäster betydelse vid våra relationer med det vitryska folket, men det räcker inte.
Vi behöver ta fler steg. Andra länder, flera EU-länder och också USA, har ambassader i Minsk, och det borde Sverige också ha. Kristdemokraterna har tillsammans med övriga i Allians för Sverige tagit initiativ för att inrätta en svensk ambassad i Minsk. Denna fråga om när det slutliga ställningstagandet om en ambassad i Minsk kommer från regeringen är ju också, som ministern säkert känner till, lite av följetong.
Frågan är om utrikesministern i dag kan kasta något ljus i denna fråga och om hon är redo att ge besked om och när det blir en ambassad i Minsk.