KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jasenko Omanovic (S):
Det är väldigt intressant nu när Finn Bengtsson kommer med kommentarer. Siffror och framför allt statistik kan man drunkna i om man använder dem fel.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt när Finn Bengtsson använder siffror för att säga att jag nu har sagt i debatten att man ska vara sjukskriven, att man inte ska gå till Arbetsförmedlingen över huvud taget utan fortsätta att vara sjukskriven.
Det som jag har synpunkter på är att samhället sviker människor som är sjuka och saknar arbetsförmåga genom att skicka dem till Arbetsförmedlingen och en fiktiv, påhittad, arbetsmarknad. Det är det som är min synpunkt, inte att man ska fortsätta att vara sjukskriven.
Har man möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden ska man förstås göra det. Men problemet är att i er rehabiliteringskedja, som det heter, saknas ett moment, och det är rehabiliteringen.
Vi är missnöjda med den här reformen, därför att det som saknas är rehabilitering i rehabiliteringskedjan. Och, som sagt, 65 procent av dem som utförsäkras kommer tillbaka till sjukförsäkringen.
Jasenko Omanovic (S):
Jag var egentligen på väg ut ur kammaren när jag hörde Finn Bengtsson berätta om händelser i utskottet. Då tänkte jag att det var lika bra att komma tillbaka och tillrättavisa Finn Bengtsson och ge den rätta bilden av hur det var i utskottet. Slutligen var det ett enigt utskott som ställde sig bakom detta; det är sant.
Men allting började med att de partier som utgör regeringsunderlaget åberopade minoritetsskydd när vi kom med förslaget om att ge regeringen i uppdrag att återkomma med detta, fru talman. Då sade vi okej. Vi, de rödgröna, ville få en bred uppgörelse om detta.
Vi ville ha en enighet i frågan. Därför sade vi att vi var beredda att vänta i en eller två veckor till för att få en bred uppslutning bakom beslutet. Så visst var det ett enigt utskott som fattade beslutet, Finn Bengtsson. Men det var inte så det började.
Det började inte som du framställde det här i talarstolen - att det plötsligt var ett enigt utskott som ställde sig bakom beslutet. Vi hörde Gunnar Andrén här komma med ett inlägg där han jämför servicekontor med systembolag och ATG. För mig är det lite långsökt.
Det är inte samma sak att satsa på hästar som att behöva service från staten - en tjänst som man är beroende av. Detta har rört upp många känslor.
Den förändring som ni föreslog berörde inte bara Försäkringskassan utan också Skatteverket, Pensionsmyndigheten och Arbetsförmedlingen.
Jag är glad att vi i utskottet med vårt rödgröna initiativ lyckades få er i regeringsunderlaget att anamma vårt förslag och att vi sedan enigt beslutade om att regeringen får detta i uppdrag. Det som hände under denna tid var att Försäkringskassan gjorde det de måste göra.
De har börjat ställa om till den nya verkligheten, vilket innebar att alla servicekontor i hela landet skulle tas bort. När vi pratar med Försäkringskassan och frågar vilka andra möjligheter som finns säger de att en av möjligheterna är att förbättra. Om några år kanske vi har mer av det som Försäkringskassan erbjuder som självbetjäningstjänst.
Fler möjligheter kommer att finnas. Men man kanske fortsätter från regeringens sida med sådana här polisbeslut, höll jag på att säga, som det om VAB-intyg. Det är en tjänst som kan användas utan att behöva komma i kontakt med Försäkringskassan.
Men det här går ut på att misstänkliggöra alla föräldrar som vabbar och är hemma med sina sjuka barn. De måste lämna intyg. Då är vi tillbaka till 1950-talet, och då behövs det många händer i Försäkringskassan.
Jasenko Omanovic (S):
Jag kan börja med att instämma i det som Finn Bengtsson säger. Vi har till slut fått en bra lösning. Det är bra att en enig riksdag står bakom beslutet. Vi vill värna om servicekontoren, men det var inte det regeringen från början hade som ambition.
Det är bra att riksdagen har ändrat på det så att regeringen nu har att hålla sig till det beslut som vi fattat i riksdagen. Om man, som riksdagen den här gången har gjort, säger att man vill ha lokal närvaro ute i landet innebär det inte att man vill detaljstyra myndigheten.
Man säger till en myndighet att de i sin planering ska lägga in att de ska finnas ute i landet. Man har inte pekat ut orter. I Stockholm finns det servicekontor, liksom i Sollefteå i Ångermanland, men ingen i riksdagen har sagt att just de två kontoren ska finnas kvar.
I stället säger man att myndigheten är tillräckligt myndig för att se och besluta om var de största behoven av servicekontor finns. Jag gläder mig över, fru talman, att statsrådet nämnde att vi inte ska hindra teknikutvecklingen. Det är jag väldigt glad över.
Det innebär i så fall att man tar bort det VAB-intyg som nu hindrar Försäkringskassan från att via tekniken utföra ett bra och effektivt arbete. Jag hoppas att statsrådet kommer med förslag till riksdagen om att ta bort det.
Jasenko Omanovic (S):
Emma Carlsson Löfdahl säger att det finns en hel del förslag. Det är svårt att få ekvationen att gå ihop beträffande hur man ska sänka socialavgifter och annat.
Folkpartiet har tidigare alltid tyckt att det som man betalar in ska gå till de försäkringar som vi har.
Det jag undrar är om Folkpartiet står kvar vid den gamla socialliberala folkpartiåsikten och fortfarande tycker att det man betalar in ska gå till de försäkringar som man betalar till.
Nästan var tredje krona som man betalade i socialavgifter år 2011 gick inte till försäkringarna utan till allmänna löneavgifter.
Därför är min fråga till Folkpartiet: Finns den idén kvar inom Folkpartiet att varje krona som man betalar in i socialavgifter ska gå till försäkringar?
Jasenko Omanovic (S):
Så sent som i dag uttalade IFAU, regeringens egen myndighet, att de generella sänkningarna av sociala avgifter för ungdomar inte har haft någon effekt på sysselsättningen.
För inte så länge sedan erkände statsminister Fredrik Reinfeldt själv detsamma. Men Solveig Zander står fortfarande och pratar varmt om denna åtgärd. När ni skulle genomföra denna reform sade vi att detta inte skulle leda någonvart.
Då fanns det stora och tunga instanser, som LO, TCO med flera, som varnade för att detta i princip är att kasta pengarna i sjön, vilket nu till och med regeringens egna myndigheter och statsministern själv påpekar.
Solveig Zander nämnde även Pajala, som växer och är bra. Men det verkar som att de sociala avgifterna i Pajala enligt Solveig Zander betyder mer än järnmalmen, herr talman.
Jag tror faktiskt att det finns ett antal naturtillgångar runt om Pajala som betyder mycket mer än en sänkning av de sociala avgifterna för ungdomar eller småföretagare i Pajala.
Jasenko Omanovic (S):
Jag tackar också statsrådet för svaret. Jag är en till i raden som inte är nöjd med svaret. Man kan analysera lite grann vad statsrådet säger i sitt svar.
Jag vet inte om statsrådet konstaterar eller antar att yrken som domineras av den manliga arbetskraften är farligare än de yrken som domineras av den kvinnliga arbetskraften. Vidare konstaterar statsrådet att kunskapen om arbetsmiljöns betydelse för uppkomsten av sjukdom är större för mansdominerade arbetsmiljöer.
Jag tycker att det är viktigt att vi, fru talman, påminner oss lite grann om vad som egentligen är grundidén med den här försäkringen. Man kan titta på till exempel Försäkringskassans hemsida, hur de beskriver försäkringen.
Där står det: Skadas du på arbetsplatsen eller på vägen till eller från arbetet kan du få ersättning från arbetsskadeförsäkringen. Arbetsskadeförsäkringen gäller för anställda, uppdragstagare och egenföretagare. Det innebär att den här försäkringen omfattar alla yrkesverksamma på arbetsmarknaden.
Alla bidrar lika mycket till försäkringen genom att de betalar en avgift, arbetsskadeavgiften, och den är procentuellt lika hög för alla på arbetsmarknaden. Då går folk till jobbet i tron att de har betalat till en försäkring och att de kommer att behandlas lika. Fru talman!
Om en psykiater blir utbränd frågar man inte honom eller henne om han eller hon har någon hemma som har schizofreni och om han eller hon inte har blivit utbränd på grund av det eller att någon närstående hemma har någon sjukdom. Man har ju respekt för professionen. Det är samma sak med en byggnadsarbetare.
Man frågar inte honom - ofta är det en han - om han har donat med och snickrat på sin egen sommarstuga.
Man vet ju att det är en professionell människa som inte skadas om han fixar på sin fritid - om det är riksdagsledamöter eller statsråd kanske man kan ifrågasätta om de inte kan skada sig genom att fixa och dona med sin sommarstuga.
Men när en undersköterska, ett hemtjänstbiträde eller någon inom vården kommer och begär arbetsskadeersättning kan man hänvisa exempelvis till någon sjuk närstående hemma och till att ryggbesvären eller förslitningsskadorna kanske har uppkommit på fritiden.
Det tycker jag är respektlöst, för vi talar även där om proffs. Däremot är det lite svårare att hitta varför det är så. Varför ska det vara så svårt i vårt samhälle att ha samma respekt för olika grupper? Det beror inte på Försäkringskassans anställda.
Det beror inte på om de får en utbildning som den som statsrådet nämner i sitt svar eller inte, utan det beror på den syn vi har på vissa yrken ute i samhället.
Jasenko Omanovic (S):
Jag avslutade mitt förra inlägg med att säga att jag tror att även om man ger utbildning till Försäkringskassans anställda, även om man vidtar vissa åtgärder, finns ändå i grunden synen att vissa yrkesgrupper är mer värda än andra.
Statsrådet säger lite grann om det när han säger att det finns mer forskning, mer kunskap, om de mansdominerade yrkena, om hur en arbetsskada uppstår och vilka sjukdomar som kan drabba den anställde.
Frågan är varför det inte har vidtagits några åtgärder när statsrådet nu lite snällt konstaterar att det är så.
Det finns ingen handlingsplan för vad man tänker göra för de kvinnor som finns inom vården, handeln, lokalvården och ofta är överrepresenterade genom att de inte får sina arbetsskador beviljade.
Det gäller inte bara på det här området, utan de är även överrepresenterade bland deltidsarbetande och bland dem med låga inkomster. Det är så det ser ut. Ibland känner jag att det kan vara av lika stort värde för samhället att investera i forskning om dessa yrken.
Jag vill påstå att det är mycket viktigt att göra samma investeringar som man gör för andra, mansdominerade, yrken. Sedan har statsrådet inte ens berört min fråga hur det kommer att påverka arbetsskadeavgiften.
Om vi säger att vi vill få bort orättvisan att kvinnor i kvinnodominerade yrken inte prövas med samma rättssäkerhet som männen blir frågan vilken påverkan det har på arbetsskadeavgiften. Den frågan berör statsrådet inte på något sätt utan bara konstaterar att avgiften är på en viss nivå i år.
Varför har tidigare år en del medel inte nyttjats? Det beror på att kvinnor inte fått sina arbetsskador beviljade; i de flesta fall rör det sig om kvinnor även om det också finns män som inte fått det.
Kvinnodominerade yrken är de som får stryk i den här frågan. Jag vill höra vad statsrådet säger i det här fallet. Hur kommer avgiften att påverkas om vi uppnår ett resultat där kvinnor i lika stor omfattning som män får arbetsskadorna beviljade?
Det hoppas jag, fru talman, att statsrådet svarar på i sitt nästa inlägg.
Jasenko Omanovic (S):
Nu har vi debatterat här ett tag. Fortfarande är det en del svar vi inte har fått från ministern, även om ministern i sitt senaste inlägg försökte anstränga sig att ge några svar. Vad händer med alla dessa kvinnor när de inte får sina arbetsskador prövade?
Som Eva-Lena Jansson påpekar blir de utförsäkrade samtidigt som man inte uppnår lagstiftarens syfte. Fru talman!
Försäkringen har under de senaste fem åren gått i "vinst" med 13 miljarder.
De har helt enkelt hamnat i kvinnodominerade yrken där man inte har någon forskning eller kunskap om arbetsskadans påverkan och hur arbetsskadan har uppstått. Därmed får de så småningom bli utförsäkrade.
Jasenko Omanovic (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag kan hålla med statsrådet om det mesta i svaret. Det är jätteviktigt att elkonsumenter måste vara medvetna om sin elförbrukning. De måste ta kommandot över sin elförbrukning för att sänka elkostnaden hemma.
Jag ser den här frågan utifrån ett bredare samhällsperspektiv och inte utifrån elkonsumenten.
Vi har ett behov av, som även statsrådet påpekar här, att starta reservkraft när det blir kallt i landet eftersom en del av husen behöver värmas upp med direktverkande el.
Statsrådet säger i svaret att konsumtionen har minskat sedan toppåret 1988 från 20 terawattimmar till 15 terawattimmar år 2010. Det är en minskning med en fjärdedel på 22 år.
Vi är medvetna om att det största problemet är de kallaste dagarna på vintern. Det är inga problem med direktverkande el mitt i sommaren när det är varmt och skönt. Då har vi inga problem med direktverkande el. Det är de dagar som vi behöver mest elenergi som problemet uppstår.
Det är viktigt ur ett samhällsperspektiv att se till att vi kan få bort detta. Jag håller med statsrådet. Inte heller jag vill detaljstyra hur människor ska värma upp sina hus.
Men det finns alternativ till direktverkande el som ur både ett miljöperspektiv och ett samhällsperspektiv är mycket bättre än direktverkande el. Därför borde riksdagen och i det här fallet regeringen ta initiativ och sätta upp mål.
I den förra debatten om bredband sade ministern: Om man bestämmer sig för långsiktiga mål kan man lyckas med att uppnå dem.
I debatten om direktverkande el vore det bra ur ett samhällsperspektiv om man sätter upp en del mål för att minska elförbrukningen just de stunder när behovet av el är som störst. Det är viktigt för mig.
Jag har haft en motion om detta och kommer att fortsätta att driva frågan. Det är en viktig fråga. Det är inte så att vi löser alla problem. Jag är medveten om det. Men vi löser en del av problemen med att avskaffa direktverkande el.
Jag hoppas därför att statsrådet i sitt svar utvecklar lite mer: Varför är det så främmande att ha mål för att avskaffa direktverkande el?
Jasenko Omanovic (S):
Vi är överens om att det här är en jätteviktig fråga. I framtiden blir energin också en ännu viktigare fråga i det internationella perspektivet. Därför är det viktigt att hitta de rätta ingångarna och de rätta vägarna att minska elförbrukningen i landet framöver.
Statsrådet nämnde regelverket för nybyggda hus. Som jag har förstått det blir fjärrvärme lite diskriminerande i fråga om nybyggda hus. Där tycker jag att man skulle ta hänsyn hur många kilowattimmar man förbrukar per kvadratmeter med direktverkande el.
Man delar ju in landet i tre zoner. De flesta energibolag producerar fjärrvärme genom förbränning av sopor som man hämtar in från hushållen.
Där finns en miljöeffekt som inte räknas in i det nya regelverket. Man skulle kunna räkna in den koefficienten för nybyggda hus. Jag tror alltså att det finns mer att göra än vad vi har åstadkommit i dag.
Jag hoppas att statsrådet överväger att sätta upp mål för när vi ska avskaffa direktverkande el i Sverige.
Jasenko Omanovic (S):
Jag tackar ministern för svaret. Framför allt vill jag dock tacka Hillevi Larsson för att hon lyfter fram denna fråga. Detta är nämligen en enormt viktig fråga för den svenska modellen, herr talman. Detta är grunden till den svenska modellen. Det är finansieringen det egentligen handlar om - hur man finansierar försäkringen.
Den moderatledda regeringen har skickat ett tjugotal propositioner till riksdagen. Det har lett till att majoriteten i riksdagen har fattat beslut om att försämra möjligheten och skapa ett utrymme att ta från socialavgifter och lägga pengarna i skattkistan.
Det kontrakt Peter Persson tar upp och som fanns från början, där löntagare avstår en del av löneutrymmet för att skapa sig trygghet, har man gjort anspråk på från Moderaterna. Man har tagit en del av det och lagt i skattkistan. Sedan kan vi spekulera.
Finansministern var här i talarstolen i kammaren nära att säga: Ja, det har vi använt till skattesänkningar. Nu vet inte jag om arbetsmarknadsministern kan intyga att man har använt dessa tiotals miljarder för skattesänkningar.
Jämför man 2006 och 2011 handlar det om 80 miljarder och 500 miljoner. Har man använt dessa pengar till skattesänkningar i stället för det som löntagare på den svenska arbetsmarknaden avstod pengarna till, nämligen trygghet? Samtliga fackliga organisationer tycker att a-kassan är dålig.
Man måste ha bättre a-kassa, påstår i princip alla fackliga organisationer. Då säger ministern i sitt svar att det finns medlemserbjudanden. Tycker du att det är bra med kompletterande försäkringar? Vi sätter sådana villkor politiskt för fackförbunden att de inte har någon annan möjlighet.
Det är självklart att de vill värna om sina medlemmar och erbjuder kompletterande försäkringar. De har inget annat alternativ. De pengar deras medlemmar, löntagarna, avstod har ni moderater tagit genom ett tjugotal genomtänkta beslut här i kammaren.
Det handlar om att skapa utrymme och flytta pengar från arbetslöshetsförsäkringen, sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen till allmänna löneavgifter så att ni kan förfoga över pengarna helt fritt. Det är vad det handlar om, arbetsmarknadsministern. Det är vad Hillevi Larsson lyfter fram i sin fråga.
Det är viktigt att vi får svar på detta. Varför tycker ministern att man har rätt att göra anspråk på och avgöra hur man vill använda de pengar löntagarna har avsatt för att skapa sig trygghet, i stället för att använda dem till det löntagarna själva hade tänkt avstå pengarna till - sin egen trygghet?
Jasenko Omanovic (S):
Jag vet inte hur jag ska förklara det här för arbetsmarknadsministern. Men jag kan berätta att när jag jobbade som arbetsförmedlare träffade jag människor som första dagen, deras första stund som arbetslösa, kom in på Arbetsförmedlingen.
Vi arbetsförmedlare kunde ägna timmar om vi ville åt att prata med dem om alla möjligheter som Arbetsförmedlingen hade att erbjuda. Herr talman!
Om vi inte hade klarat upp ekonomin först, och om vi inte först hade klargjort vad som gäller ekonomiskt för en person så hade vi satsat några timmar i onödan.
Man kan inte, man orkar inte och man tar inte till sig all information om man inte vet hur det ser ut för en själv ekonomiskt. Det är detta som är viktigt för en arbetslinje. De arbetslösa är inte mot arbetslinjen när de kommer in på Arbetsförmedlingen bara för att de inte kan lyssna på det utbud som Arbetsförmedlingen har.
Det är inte detta det handlar om, utan det är deras egen överlevnad det handlar om. Därför är det viktigt med en bra arbetslöshetsförsäkring där människor kan känna sig trygga. Dessutom har de människor som har blivit arbetslösa under den tid de har jobbat betalat in sociala avgifter.
De har betalat in till sin trygghet, till sin framtid och till sin eventuella arbetslöshet. Därför är det viktigt att de får en försäkring så att de kan ta sig igenom arbetslösheten till nästa jobb.
Jasenko Omanovic (S):
Jag tackar ministern för svaret! Frågan om statlig närvaro ute i landet har flera olika aspekter.
Jag skrev min fråga till näringsministern utifrån aspekten vad statens förvaltningsnärvaro ute i landet betyder för småföretagare.
Svaret från statsrådet är att statlig förvaltning måste vara tydlig, ändamålsenlig, kostnadseffektiv och rättssäker. Det har jag inga problem med.
Om jag minns rätt skrev jag i min interpellation att jag håller med om att staten ska vara effektiv och rättssäker. Fru talman! Jag har fått brev från ett antal statsanställda vid Transportstyrelsens körkortssektion i Härnösand.
Sektionen kommer förmodligen att läggas ned, och 21 anställda kommer att förlora sina jobb. Hur förklarar man nu den ombildning som görs i myndigheten? Säger man att de inte är tydliga, ändamålsenliga, kostnadseffektiva eller rättssäkra i beslutsfattandet?
Det går inte att förklara nedläggningen på det sätt som statsrådet framför här. Det är något annat som ligger bakom beslutet, och det är något annat som ligger bakom trenden i Sverige att förlägga alla statliga myndigheter till stora städer. Det mesta hamnar faktiskt här i Stockholm. Det blir också ett Stockholmsproblem.
Det är bra att Stockholm växer. Det är bra att Stockholm kan konkurrera i ett europeiskt perspektiv. Men det blir problem också för Stockholm när växtkraften späds på med statliga jobb som flyttar hit utifrån landet. Det är svårt att förklara detta för de anställda.
Det råder ett mode bland dagens generaldirektörer att förlägga all verksamhet till Stockholm. Det är ungefär, fru talman, som att det är mode i dag att männen inte ska raka sig utan spara till skägg. Det är samma sak med detta mode. Det finns ingenting som säger att statsförvaltningen blir mer effektiv om den förläggs till Stockholm.
Det finns ingenting som säger att förvaltningen blir mer kostnadseffektiv om den förläggs till Stockholm, inte heller att verksamheten blir mer rättssäker i Stockholm. Tycker ministern något annat? Tycker ministern att verksamheten blir mer rättssäker i Stockholm än i Växjö, Luleå, Härnösand eller Borås? Är det där problemet ligger?
Jag tror att det är ett mode bland generaldirektörerna att förlägga verksamheten till Stockholm - tyvärr. Regeringen utövar ingen motkraft eller politisk vilja att uttala att staten ska vara representerad i hela landet.
Jasenko Omanovic (S):
När man skulle slå ihop tolv myndigheter till fyra på ett område sade man att alla fyra ska finnas inom armbågsavstånd i Stockholm. Självklart måste en del myndigheter finnas i Stockholm. Det säger sig självt.
Stockholm är ju huvudstaden. Men det finns många jobb. Jag nämnde här ett brev som jag har fått från anställda på Transportstyrelsen. Det finns ingen anledning att flytta jobben någon annanstans, till exempel till storstäderna. Det är det minsta de behöver.
Den andra aspekten som gjorde att jag skrev interpellationen är att de statliga myndigheter som finns ute i landet är stora kunder för en hel del småföretagare ute i kommuner där statsförvaltningen finns närvarande.
Staten upphandlar varor och tjänster för ungefär 110-120 miljarder. Det är stora summor pengar. Om all verksamhet hamnar på väldigt få ställen i Sverige kommer de flesta företagarna på just de ställena att ha möjlighet att vara med och dela på den här stora kakan.
Om man sprider ut verksamheten får de företag som finns ute i landet också chansen att ta del av dessa jobb. Det handlar kanske om taxiverksamhet, hyresverksamhet, lokalvård eller låssmedsverksamhet. Det kan handla om många olika företag som staten köper tjänster och varor av.
Därför är det viktigt att vi har en politisk vilja att sprida ut detta så mycket som möjligt. Det är självklart att man inte i detalj ska styra var myndigheterna ska ha sin verksamhet.
Men man kan ha en politisk vilja och säga att staten är en mycket stor köpare av varor och tjänster ute på marknaden, och då ska man försöka att få den verksamheten utspridd så att de företag som finns ute i landet kan ta del av detta och konkurrera om de jobb som de kan få genom att sälja varor och tjänster till staten.
Det är en del av detta. Statsrådet nämnde Sundsvall. Det är ett lysande exempel på hur man kan bygga upp detta. Därför finns det nu ett universitet i Sundsvall, och därför finns det en del privata företag inom samma it-område. De finns där på plats eftersom det finns en kompetens.
Men om den politiska viljan att placera dessa verksamheter just i Sundsvall inte hade funnits och om de här verksamheterna hade hamnat i Stockholm hade det kanske inte funnits ett universitet i dag. Då hade inte heller de privata företagen investerat i Sundsvall. Det är dit jag vill komma. Vi måste visa en politisk vilja. Vad vill vi? Vill vi att hela landet ska kunna ta del av detta eller inte?