Niklas Wykman (M):
Jag tror att Sverige, jobben, tillväxten och välfärden har väldigt lite att vinna på att vi har en mycket konfrontatorisk finansminister. Tvärtom tror jag att man ska söka lösningar och resonera utifrån nya fakta. I detta fall har nya fakta introducerats, och därför är det rimligt att diskutera de 16 000 jobb som enligt Copenhagen Economics är hotade. Det betyder alltså att man kan ompröva gamla ståndpunkter.
Man kan fundera på om de är riktiga, och man kan väga dem mot andra typer av lösningar. En ansvarstagande finansminister, som Sverige tidigare har haft, skulle givetvis resonera kring detta, komma till talarstolen här bredvid och resonera kring hur man själv ser på bedömningen, vad man tror om jobben och varför Moderaterna i så fall i sak har fel och varför man själv är beredd att ompröva. Tyvärr, herr talman, ser vi mer av aggressioner, retoriska poänger och så vidare.
Problemet med just skarp retorik och väldigt tvärsäkra uppfattningar är att det inte leder till mer tillväxt och fler jobb och inte tryggar finansieringen av välfärden. Jag tror att man bör ha en mer intellektuell, resonerande och faktamässig utgångspunkt för diskussionen, i stället för att bara angripa sina politiska motståndare - även om man givetvis vill vinna val och emellanåt plocka en och annan poäng också, för sakens skull.
Finansministern vill gärna påminna mig om vilket parti jag är medlem i, och det är väl bra, för allt i världen. Men jag kan påminna finansministern om att det är hon som är ansvarig för de offentliga finanserna i Sverige. Det är alltså finansministern som leder landet. Det är givetvis i många hänseenden glädjande att finansministern hänvisar till Moderaternas budget som ett slags facit för hur samhället borde utvecklas och styras. Om finansministern gillar Moderaternas budget så mycket rekommenderar jag henne att ställa sig bakom den i dess helhet.
Är hon inte beredd att göra det ska hon nog inte heller välja enskilda delar som något slags facit för hur man ska lösa samhällsekonomiska utmaningar.
Finansministern borde vidare fundera på hur hon tycker att jobb ska växa fram i en ny, spännande ekonomisk utveckling: globalisering, digitalisering, möjligheter att göra, köpa och sälja tjänster och varor på ett helt annat sätt än vad som tidigare har varit möjligt. Vad ställer det för typ av krav på Sverige, Magdalena Andersson?
Hur ska Sverige och det svenska skattesystemet utvecklas i en värld där produkter och tjänster kan handlas och produceras på ett helt nytt sätt? Denna fråga var, herr talman, ursprungligen ställd till arbetsmarknadsministern.
Om jobben ska växa till i Sverige - i Sundsvall, Kiruna, Kalmar som jag kommer från och utanför Sveriges storstäder - handlar det nämligen om vilka typer av regler som behöver prägla samhället i tider av digitalisering, där en stor del av tjänste- och varuproduktionen lika gärna kan ske någon annanstans. Herr talman! Jag tycker att det vore bra för Sverige om finansministern kunde tänka sig att närma sig den frågeställningen och starta en diskussion.
Varför inte ha en bred och förutsättningslös diskussion om en sådan sak? Sverige är ett land som har fungerat väl länge, både under många socialdemokratiska regeringar och, vad finansministern än säger, också under den senaste alliansregeringen. Så varför vara så konfrontatorisk? Och varför inte vara lite intellektuellt nyfiken på denna stora utmaning? Vi hade tidigare en framtidsminister.
Hon fick förvisso sparken från regeringen, men hon talade om just dessa frågor: Hur ska jobben bli fler? Hur ska vi beskatta arbete i framtiden, när det så lätt kan flyttas till andra länder? Herr talman! Jag är lite besviken på att finansministern inte åtminstone kan bemöda sig att ge några reflektioner kring själva frågeställningen i interpellationen.