KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Mathias Sundin har i en interpellation frågat mig om jag tänker ge Utredningen om genomförande av vissa straffrättsliga åtaganden för att förhindra och bekämpa terrorism i uppdrag att även utreda frågan om misstänkta terrorister som har uppehållstillstånd i landet.
Mathias Sundin frågar också om jag har för avsikt att ta initiativ till att förändra lagstiftningen på området och/eller vidta några andra åtgärder för att hantera detta problem. Kampen mot terrorism är en prioriterad fråga för regeringen. Regeringen följer noga utvecklingen på området och har även påbörjat arbetet med att ta fram en ny nationell strategi mot terrorism. En viktig del av kampen mot terrorism är ett långsiktigt förebyggande arbete för att värna demokratin och motverka radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremistiska rörelser.
En särskild nationell samordnare har fått i uppdrag att stärka detta arbete på nationell, regional och lokal nivå och stödja de aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism lokalt. Enligt internationella åtaganden som Sverige är bundet av får en person inte utvisas, överföras eller utlämnas till ett land om det innebär en risk för att personen i fråga utsätts för dödsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Detta är ett absolut hinder enligt Europakonventionen och FN:s tortyrkonvention.
Om ett utvisningsbeslut inte kan verkställas ska den beslutande myndigheten, efter ett beslut om utvisning, besluta att verkställigheten ska skjutas upp eller bevilja personen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Har personen beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska Migrationsverket ompröva utvisningsbeslutet när uppehållstillståndet löper ut. Lagen om särskild utlänningskontroll ger i vissa fall utrymme för kontroll av presumtiva terrorister som av asylrättsliga skäl inte kan verkställas ut ur landet.
Det svenska regelverket uppfyller kraven enligt folkrättsliga principer, och regeringen avser inte att i närtid vare sig förändra lagstiftningen eller utreda frågan vidare. Vid konkret brottsmisstanke, till exempel när det gäller terroristbrott, utreds och lagförs redan i dag sådana brott av rättsvårdande myndigheter.
Morgan Johansson (S):
Detta är ett dilemma för alla rättsstater, skulle jag vilja säga. Vi är i en situation där människor som har begått brott eller är i stånd att begå grova brott söker sig till andra länder. Då ska vi pröva om de har asylskäl eller inte. Om de då faller inom ramen för lagstiftningen kan de exkluderas från sin flyktingstatus.
Då ska vi i stället utvisa dem tillbaka till sitt hemland. Det kan vi dock inte göra om de där riskeras att utsättas för omänsklig behandling, tortyr eller dödsstraff enligt de konventioner som vi har skrivit på - FN:s tortyrkonvention och Europakonventionen. Det handlar också, skulle jag vilja säga, om rent mänskliga aspekter.
Vi gör inte så, helt enkelt, även om detta är människor som kanske är i stånd att begå grova brott. Vi måste försöka lösa situationen på något annat sätt. Vi har en situation då vi har dem kvar här i landet. De får tillfälliga uppehållstillstånd så länge, i väntan på att man kan avvisa dem.
Men det är inte säkert att det går; det beror helt och hållet på hur utvecklingen ser ut i det land de kommer ifrån. Då är vi inte heller nu helt utan kontrollmöjligheter, skulle jag vilja säga, enligt den lagstiftning som vi har i dag. Det är därför jag i mitt interpellationssvar hänvisar till lagen om särskild utlänningskontroll där man under vissa förutsättningar och när det gäller vissa individer kan se till att de inte alls kan röra sig fritt på det sätt som Mathias Sundin förespeglar.
Vi kan ha kontroll över dem. Lagen om särskild utlänningskontroll ger i vissa fall utrymme för en sådan kontroll. Det kan handla om anmälningsplikt på polisstation, ibland flera gånger i veckan. Det kan handla om avlyssning, det kan handla om teleövervakning och det kan handla om husrannsakan.
Det är instrument som säkerhetspolisen har för en del individer som man anser att det finns skäl att ha dessa kontrollmöjligheter för. Mathias Sundin säger att människor som är farliga kan röra sig fritt här. Det är inte riktigt så, utan vi har möjlighet inom ramen för den lagstiftning som i dag finns att utöva en kontroll över dem.
Jag vill naturligtvis inte gå in närmare på de enskilda fallen, delvis för att det är kvalificerat hemligt exakt vad det är man gör och hur gränsdragningen ser ut. Jag vill bara peka på att möjligheterna finns. Jag har fullt förtroende för säkerhetspolisens sätt att arbeta med frågorna.
Vi träffade säkerhetspolisen i går och diskuterade just hur vi ytterligare skulle kunna förstärka skyddet för oss när vi nu ser hur situationen utvecklar sig. Regeringen tar detta på stort allvar. Men den signal och det besked jag har i dag är att det inom det system vi har i dag finns möjlighet att utöva kontroll över de människor som är potentiellt farliga.
Morgan Johansson (S):
Interpellationssvaret till Mathias Sundin inrymmer en hel del av vad vi gör. Då passade vi på att också beskriva det samordningsuppdrag som finns utöver det som jag beskrev i mitt svar från början till Mathias Sundin, nämligen det vi gör när det gäller att kriminalisera resandet för att delta i terrorträning med sådana här organisationer.
Sedan kan man säga att en del av samordnarens uppdrag är att fundera på hur man kan bygga upp en exitverksamhet för folk som är på väg in i eller kanske har varit i de här grupperna och sedan vill ta sig ur dem. Kanske kan det vara en eller annan individ också i denna grupp som kan komma att träffas av det. Men det är naturligtvis för tidigt att säga. Man ska inte beskriva det som att man är nöjd med situationen och inte vill göra mer.
Men vad jag säger är att det redan i dag finns lagliga möjligheter att kontrollera individerna; sedan kan jag inte gå in närmare och kommentera enskilda fall. Vi har de här tvångsmedlen: avlyssning, anmälningsplikt, teleövervakning och husrannsakan. Det är de möjligheter vi har. Jag följer som sagt detta nära, och jag har fullt förtroende för säkerhetspolisens sätt att jobba med detta.
Jag vill peka på en sak för Mathias Sundin. För att vi över huvud taget ska få veta någonting om dessa individer och för att få information om dem finns det en del andra rättsliga instrument som måste vara på plats och som är viktiga. Ett sådant är FRA-lagstiftningen. Jag vet att Mathias Sundin är emot den och vill avskaffa den.
Det är en mycket viktig informationskälla för att kunna veta hur det ser ut på plats i andra länder och kunna kartlägga de terroristorganisationer som finns. Det är svårt att veta någonting om dessa organisationer om man inte har möjlighet till signalspaning i kabel. Men det vill Mathias Sundin avskaffa. Jag såg att han röstade emot datalagringsdirektivet och polisens sätt att hämta ut information som är lagrad.
Också det är en mycket viktig informationskälla för att över huvud taget få veta mer om dessa individer. Jag skulle vilja säga till Mathias Sundin att vi gör vad vi kan för att ha kontroll på de här individerna. Man kan inte stå i kammaren och i det ena andetaget säga att regeringen inte gör någonting och i nästa andetag vilja avlöva oss de informationskällor som finns för dessa farliga individer.
Jag tycker nog att Mathias Sundin borde tänka om i sin inställning både till datalagringsdirektivet och till FRA-lagstiftningen.
Morgan Johansson (S):
Ärligt talat, hur tror Mathias Sundin att säkerhetspolisen och övrig polis får information om dels de kriminella nätverken, dels de terroristnätverk som finns utomlands? Det är naturligtvis via underrättelseinformation.
Och den underrättelseinformationen kan man hämta antingen via signalspaning eller hemlig avlyssning, teleövervakning och annat. Det är precis det som Mathias Sundin är så starkt emot. Han vill inte ha det.
Om vi skulle riva upp FRA-lagstiftningen och om vi inte längre skulle ha datalagringsdirektivet skulle vi snäva in polisens möjligheter att över huvud taget få information om hur rörelserna ser ut, vilka organisationer vi talar om, och ibland även de enskilda individerna. Det finns ett klart samband.
Det duger inte att stå i kammaren och säga att regeringen inte gör tillräckligt och i nästa andetag vilja försvaga våra möjligheter att inhämta den underrättelseinformationen. Jag har fullt förtroende för säkerhetspolisens sätt att hantera underrättelseinformationen i stort men också deras kontroll av de enskilda individerna. Det finns en stark lagstiftning som möjliggör det. Regeringen följer detta väldigt noga.
Det är en av våra mest prioriterade frågor framöver, inte minst mot bakgrund av vad som har hänt i vår omvärld.
Morgan Johansson (S):
Det här var ju en del av den utredningsexplosion som den borgerliga regeringen bidrog till under sitt sista år, 2014. Det handlar inte bara om Justitiedepartementet utan det var en lång rad departement som gjorde samma sak. När man såg att resultaten var dåliga och att man gick mot en valförlust gällde det att på något sätt visa att man tog initiativ och därför tillsatte man en stor mängd utredningar, inte bara på Justitiedepartementet utan också på många andra områden.
På Justitiedepartementet måste man sannerligen göra saker och ting, men resultatet av åtta års borgerlig regering var att antalet anmälda brott ökade, andelen brott som klarades upp minskade och antalet återfallskriminella i kriminalvården rörde sig inte alls. Siffrorna var ungefär desamma år efter år. Det hände ingenting med dem som hade återfallit i brott. Det var ju resultatet. Så det är klart att ni måste göra mer.
Men man måste inte alltid använda utredningsformen. Det var ett misslyckande. När Beatrice Ask och hennes statsrådskolleger såg att alla nyckeltal pekade fel frågade man sig vad man skulle göra. Jo, man tillsatte ett ytterligare antal utredningar. Det är två utredningar som vi diskuterar här i dag, varav den här är den första.
När ni sedan förlorade valet och kom tillbaka till riksdagen är det första ni gör att ni ihop med Sverigedemokraterna röstar igenom en budget som innebär en minskning av Regeringskansliets anslag med nästan 200 miljoner kronor. I nästa andetag drar ni in pengarna för alla de utredningar som ni startade 2014.
Det är faktiskt inte särskilt konsekvent. Men det är det som är en del av bakgrunden till att regeringen har lagt ned ett stort antal utredningar, att ni har dragit in pengar från Regeringskansliet. Då får man se över vilka utredningar man behöver ha kvar och vilka utredningar som kan föras vidare till arbete i annan form? Naturligtvis finns det utredningar som påbörjades ganska nyligen. Den här tillsattes 2014.
Det är lättare att lägga ned nya utredningar än att lägga ned en utredning som kanske har pågått ett par år, är mitt uppe i sitt arbete och är på väg att leverera ett betänkande. Så får man göra när man ser på hur man ska hantera detta. Att man först tillsatte ett stort antal utredningar 2014 och därefter drog in pengarna för Regeringskansliet för utredningsväsen hänger faktiskt inte ihop.
Vi kommer naturligtvis att beta av de här frågorna en efter en och gå igenom de förslag som finns när det gäller inställda domstolsförhandlingar. Det gäller också RIF-arbetet som är otroligt viktigt att fortsätta att vidareutveckla så att samverkansarbetet ökar mellan myndigheter om datautveckling och annan informationshantering. Det är självklart att detta arbete ska drivas vidare. Vi ska också ta en del andra initiativ.
Den här utredningen var en av dem som var mer tillbakablickande och mindre framåtblickande. Därför drog vi slutsatsen att när vi måste göra nedskärningar på grund av att det drogs ned på pengar var detta en av de utredningar som vi kunde undvara och i stället föra arbetet vidare i en annan form.
Morgan Johansson (S):
Man styr ju inte myndigheter med utredningar. Det gör man genom regleringsbrev och delvis i myndighetsdialoger. Man styr dem också med budget och inte med utredningar. Är det vad man vill uppnå så finns det andra verktyg som regeringen har att använda sig av - jag pekade bland annat på RIF-arbetet som är otroligt viktigt.
Om man vill ha fler utredningar - ni ökade utredningsanslagen kraftigt, det talas om en utredningsexplosion 2014 - då kan man inte i nästa andetag dra ned med nästan 200 000 miljoner kronor på Regeringskansliet. Man måste förstå att Regeringskansliet hamnar i sådan situation att vi måste gå igenom allting för att se vad vi kan spara på. Och vad ska vi göra i stället?
De uppdrag som de två utredningar som vi talar om i dag har kan vi föra vidare på annat sätt. Då frågar Beatrice Ask: Vad ska ni göra i stället? Tappar ni inte i tempo där? Jag kan berätta för Beatrice Ask vad vi ska göra i stället. Vi ska ta tag i det som Expressens Anna Dahlberg skrev om i söndags: Naiva borgare har bäddat för kriminella.
En grupp står i särskild tacksamhet till Alliansen - de kriminella. Sedan går Anna Dahlberg igenom system efter system som under era åtta år öppnade upp för olika former av fusk och fiffel. Det gäller etableringslotsarna, RUT- och ROT-systemen, nystartsjobben samt skattesystemet i allmänhet.
I Dagens Nyheter av i dag görs det ytterligare en genomgång av era resultat: Systematiskt fusk med miljardstöd, och då talar vi om nystartsjobben. När man läser om hur detta miljardregn har kunnat försiggå till olika system blir man beklämd.
Expressen borde ju vara en av era vänner, men de skriver att Alliansen förvandlade Sverige till ett paradis för entreprenörer och kriminalitet. Ni hade ingen kontroll över vart alla dessa pengar gick när det gäller Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, RUT- och ROT-avdrag och Skatteverket.
Det är en sådan insats, Beatrice Ask, som vi nu kommer att få göra, städa upp i träsket av olika skatte- och bidragssystem. Det är system som varit fullständigt vidöppna för människor som velat fuska sig fram i tillvaron.
I stället för att förra året tillsätta nya utredningar tycker jag att Beatrice Ask som justitieminister borde ha satt sig ned och tittat på hur det egentligen ser ut i alla systemen, om fifflet och fusket ökat och gripit sig fast. Hon borde ha frågat sig om hon medverkat till att den ekonomiska brottsligheten ökat och vad man i så fall skulle ha gjort åt det. Nu får ni inte chansen att städa upp i det, Beatrice Ask, utan det får vi göra.
Där kommer vi att lägga våra resurser vad gäller utredningar för att komma till rätta med problemet. Det tror jag ger mycket bättre resultat än att titta bakåt och utvärdera en del administrativa åtgärder som gjordes tidigare.
Morgan Johansson (S):
Självklart är det så. Det jag pekar på är att om man ska styra myndigheterna gör man det genom regleringsbrev, genom budget, genom myndighetsdialog. Man gör det inte genom utredningar. Om vi ska ha fler utredningar måste vi i så fall se till att få en finansiering av dem. Man kan inte i ena ögonblicket säga att det ska startas ett stort antal utredningar för att i nästa dra in pengarna för Regeringskansliet, de som skulle ha gått till utredningarna. Man måste förstå att det får konsekvenser.
Vi kan inte göra mer för mindre pengar i Regeringskansliet. Så fungerar det inte. I stället gör vi en annan sak. Vi säger att de frågor som låg i utredningarna och som kan föras vidare i andra forum tar vi på allvar. Låt oss också gå igenom och ta ett nytt tag om detta med fiffel och fusk.
Jag tycker att Beatrice Ask ska ta på stort allvar den så pass hårda kritiken. Expressens ledarsida är ett utslag av det som sker, och den följs nu upp med en artikel i Dagens Nyheter.
Jag tror att vi den kommande tiden kommer att få se mycket mer av sådant som visar hur dessa system under Alliansens tid vid makten byggdes upp på ett sådant sätt att de är mycket lätta att fuska och fiffla med. Vi fick ett nytt inslag i Fusk-och-fiffel-Sverige. Det ska vi försöka städa upp. Många, många miljarder har gått till ställen dit de inte skulle ha gått. Låt oss inrikta oss på det.
Då blir det mycket mer verkstad än vad utredningarna skulle ha lett till.
Morgan Johansson (S):
Beatrice Ask har frågat mig vilka insatser jag och regeringen planerar för att vidareutveckla Kriminalvården och vilka åtgärder jag anser är nödvändiga för att kunna ha ett gott beslutsunderlag avseende insatser för att förebygga återfall i brott. Bakgrunden till Beatrice Asks frågor är bland annat regeringens beslut i början av året att avsluta utredningen En flexibel och effektiv kriminalvård. Att fler ska lämna en kriminell tillvaro bakom sig är en prioriterad fråga för regeringen. Att öka kunskapen om vad som fungerar är angeläget men kräver ett sammanhållet och långsiktigt arbete.
Den utredning som tillsattes av den förra regeringen, med ett uppdrag som omfattade många disparata delar, hade utifrån direktivens utformning inte de förutsättningar som var nödvändiga för att leverera det underlag regeringen behöver för att utveckla styrningen av Kriminalvården, inte minst avseende det återfallsförebyggande arbetet. Vi vet att övergången från anstalt till frihet är kritisk när det kommer till risken för att återfalla i brott.
En av den tidigare socialdemokratiska regeringens sista åtgärder var därför att ta initiativ till nya regler för att åstadkomma en förbättrad och mer strukturerad övergång från livet i anstalt till livet i frihet. Målsättningen var att utslussning från anstalt skulle anpassas till vad varje intagen behöver för att förbättra förutsättningarna för att klara sig i samhället efter frigivningen utan att återfalla i brott. Åtta år har passerat. Vi har i dagarna fått ta del av Kriminalvårdens årsredovisning och kan konstatera att man kan komma betydligt längre inom detta område.
Under tiden i anstalt ges ett unikt tillfälle att samordna och fokusera insatser kring individerna. Jag kan konstatera att den förra regeringen inte förrän 2014 identifierade samverkan som ett prioriterat område i Kriminalvårdens regleringsbrev. Jag och regeringen vill ta ett större och bredare grepp om det återfallsförebyggande arbetet och samverkan med andra aktörer. Exempelvis tror jag att det finns ett betydligt större utrymme att involvera socialt ansvarstagande företag och civilsamhällets organisationer i arbetet.
Regeringen anser vidare att det finns potential att generellt förbättra det brottsförebyggande arbetet. Ambitionen är att det ska finnas ett strukturerat brottsförebyggande arbete över hela landet. Dessa insatser kommer att ha stor betydelse för det återfallsförebyggande arbetet och för andra viktiga verksamheter på området, till exempel avhopparverksamhet och andra verksamheter som syftar till att förebygga nyrekrytering av unga till en kriminell livsstil. Min och regeringens avsikt är att höja ambitionsnivån på en rad områden inom Kriminalvårdens verksamhet.
Det ska vara tydligt vad en säker, human och effektiv kriminalvård är, såväl för Kriminalvårdens klienter som för brottsoffer och det omgivande samhället. Vi ska tillsammans med myndigheten och i samverkan med andra aktörer utveckla verksamheten. I det arbetet kommer den omfattande kunskap som finns, såväl nationellt som internationellt, om vad som är verksamt att tas till vara.
Morgan Johansson (S):
Det vi gjorde förra gången var bland annat att bygga ut säkerheten på fängelserna för att komma till rätta med rymningarna, som var ett stort bekymmer i början av 2000-talet. Efter de säkerhetshöjande åtgärder som vi vidtog är dessa nu mycket mindre förekommande än tidigare. Jag tycker nog att det var en ganska bra satsning som vi inledde för att göra det.
Vi kan inte ha en situation där grovt kriminella rymmer i tid och otid. Vi måste ha säkerhet på våra fängelser.
Det uppdrag som Beatrice Ask rimligen hade som justitieminister, utöver polisens uppklaringsandel, förebyggande av brott och så vidare, var väl när det gällde kriminalvården att försöka få ned andelen som återfaller i brott.
Men i statistiken över denna åtta år långa period är det som en död mans EKG - det är en rät linje i diagrammet. År efter år är det 40 procent som återfaller i brott inom tre år. År efter år är det 25 procent som återfaller i brott inom ett år. Det hände ingenting under dessa åtta år beträffande frekvensen för återfall i brott.
Det är också ett jättestort misslyckande för den tidigare regeringen, skulle jag vilja säga. Beatrice Ask säger att man efter åtta år skulle komma till rätta med detta genom en ny utredning. Den tillsattes sommaren 2014, under de sista skälvande månaderna inför valet.
Det här var en av de utredningar som ni tillsatte för att försöka ta initiativ i debatten gällande frågor som ni visste att ni hade ett svagt record i. Efter att ni tillsatt utredningen sommaren 2014 går det några månader, och så förlorar ni valet. Sedan kommer ni tillbaka hit och drar in pengarna från Regeringskansliet. I vårt förvaltningsanslag drar ni in 200 miljoner kronor som vi inte längre kan använda för utredningar.
Det är klart att vi då måste gå igenom detta, se vilka utredningar vi har och vad det finns för möjlighet att föra vidare processer i andra former än utredningar. Som jag sa i mina tidigare inlägg styr man inte myndigheter med utredningar, utan med regleringsbrev, myndighetsdialog och budget. Vad vill då jag göra? Jo, jag skulle vilja ta ett nytt och större grepp när det gäller utslussningsverksamheten.
Är det någonting som är problematiskt är det just när människor lämnar anstalten och är på väg ut i frihet igen.
Den situation vi i dag har med en fast och etablerad organiserad kriminalitet gör att det är ännu viktigare att det finns ett samhälle som är berett att ta emot och hjälpa till när det gäller bostad och sysselsättning, kanske också i samverkan med ideella krafter och ett nytt socialt nätverk. Då är det ännu viktigare att samhället finns där.
Om det inte gör det kommer de gamla kriminella gängen bara att fånga upp personen igen. Riksrevisionen har också pekat på att utslussningsverksamheten är en av de svaga punkterna. Vi kommer under den här mandatperioden att jobba väldigt mycket med just den delen. Vi tror att det är det som är det effektivaste sättet att minska återfallen i brott.