Torsten Lindström (KD):
Allra först vill jag tacka statsrådet för svaret på min interpellation. I ett samhälle där ingen lämnas efter och ingen hålls tillbaka är det viktigt att alla människor får chans till utbildning och jobb utifrån fallenhet och intresse. Samtidigt är det förstås nödvändigt att tillmötesgå företagens behov av kvalificerad arbetskraft.
I dag är ju bristen på kvalificerad, yrkeskunnig arbetskraft enligt småföretagen ett av de främsta hindren för tillväxt och nyanställningar, trots den massarbetslöshet som vi faktiskt har i vårt land. En orsak är att utbildningssystemet, som formats av Socialdemokraterna, är alltför likformat. Yrkesutbildningen är rejält styvmoderligt behandlad.
Yrkeskunskap borde i sig ha hög status. Då är inte lösningen att pressa in alla i högskolan och ha en liten kvalificerad yrkesutbildning vid sidan om. I många andra länder - Finland, Tyskland, Danmark, Schweiz, Irland, Estland, ja, de flesta i vår del av världen - finns system för högre yrkesutbildning, men inte i Sverige.
I flera internationella undersökningar har också vårt grannland Finland visat sig ha bättre skolresultat än Sverige. Där finns ett framgångsrikt yrkeshögskolesystem med 31 olika yrkeshögskolor som har olika huvudmän och driftsformer men ryms inom samma regelverk. Yrkeshögskolan är populär. I genomsnitt är det 3,8 sökande per nybörjarplats. Över hälften är kvinnor.
De studerande lockas av den tydliga möjligheten till ett riktigt jobb inom en snar framtid, och de får också jobb. Herr talman! I Finland finns 130 000 studerande i yrkeshögskolan.
I Sverige fanns i höstas bara 12 000 platser i kvalificerad yrkesutbildning och ca 1 500 platser i högskolan för yrkeshögskoleexamen - totalt 13 500 platser för kvalificerad yrkeskunskap. Att Sverige har en tiondel av den finska yrkeshögskolan är anmärkningsvärt. Kvalificerad yrkesutbildning är bra. Studier visar att KY-studenter har goda möjligheter till anställning.
Men det är dags att ta nästa steg, att göra mer av yrkesutbildningen än att använda den som en tillfällig regulator när Socialdemokraternas näringspolitik misslyckas och arbetslösheten skjuter i höjden. Det krävs politiska signaler och en tydlig vilja att ge yrkesutbildningen en hög status och en kvalitetssäkring. Det vill inte Lena Hallengren.
Riksdagen har, vilket Lena Hallengren inte nämner i sitt svar, kört över Socialdemokraterna och velat se en översyn av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna. Den utredning som regeringen tillsatte resulterade mest i en kartläggning. Nu ska det bli en utredning till, och det är bra - mycket bra - även om jag tror att det snarare skulle behövas andra politiska signaler för att verkligen komma fram.
Lena Hallengren tycker att rättssäkerheten är bra i dagens KY. Låt mig då ställa en följdfråga. Eftersom KY anordnas av lokala intressenter kan det finnas flera sinsemellan likartade utbildningar. För en sökande kan det vara svårt att få en överblick över vilken utbildning som är lämpligast att söka till.
Hur skulle till exempel Lena Hallengren ställa sig till att en kvalificerad yrkesutbildning i Ängelholm heter lokförare/tågförare medan den i Hallsberg endast benämns tågförare? Finns det månne någon skillnad på dessa utbildningar eftersom benämningarna skiljer sig åt? Borde det inte vara rimligt, fru statsråd, att enas om en benämning inom KY för samma typ av utbildning så att både studenter och arbetsgivare vet vad det handlar om?