Thomas Östros (S):
Lite grann är det kanske en eftertanke som har kommit över Mats Odell.
Man har sett hans utveckling under hösten från att nästan lite triumferande ha besökt olika riskkapitalbolag, glatt utropande att han har någonting att försälja, till att börja inse att det här med att sälja inte är någon lätt sak i och med att man av historiska skäl sitter med ett betydande ägande i två av Sveriges absolut viktigaste företag.
Det här är två företag som inte bara är viktiga i sig utan som dessutom spelar mycket stor roll för svensk finansmarknad - då talar jag om Nordea. Vi har uppfattningen att Sverige ska vara ett land i norra Europa som uppfattas som ett centrum för finansiella bolag och finansiella transaktioner där både infrastruktur och huvudkontor i attraktiva bolag finns och verkar och där en arbetsmarknad växer fram mycket starkt.
Där spelar Nordea en alldeles avgörande roll. Telia Sonera har också en mycket stor roll att spela när det gäller att Sverige i dag är en av Europas allra starkaste nationer på telekomområdet. Där finns rader av olika företag, men ett så stort företag som Telia Sonera, med huvudkontor och forskning och utveckling i Sverige, spelar naturligtvis en väldigt viktig roll. Man har nu bundit sig för i en valrörelse att det här ska säljas ut.
Det är mycket riktigt som Mats Odell säger: Vi har en budgetlag och också Mats Odells egen uppfattning att det här ska säljas ut till högsta möjliga pris. Då blir det inte lätt att samtidigt ha på sig den ansvarstagande min som Mats Odell nu försöker sig på i talarstolen. Vi vet att finansmarknaden har förändrats på ett sådant sätt att det inte finns något överskott på långsiktiga ägare i dag.
Vi har rader av olika ägartyper - på både gott och ont, ska jag villigt erkänna. Men det är klart att när man har den här typen av företag - väl kapitaliserat och med god likviditet, stora framgångar på marknaden och god intjäningsförmåga - då finns det också ett mycket stort intresse från internationella riskkapitalbolag att ge sig in som ägare för att kortsiktigt få ut så mycket som möjligt av detta.
Det är just det som exempelvis Carl Bennet, vice ordförande i Telia Sonera, varnar för. Förutsättningen för att lyckas i den typen av internationalisering för företag som har sina rötter i gamla statliga monopol och som nu lever på avreglerade marknader är att det finns långsiktiga, tunga ägare som garanterar en viss stabilitet i den förändringen.
Hur ska då Mats Odell göra när spekulanterna anmäler sig? Ni har förbundit er inför riksdagen och inför svenska folket att sälja för 50 miljarder per år, minst 150 miljarder under mandatperioden. Det är klart att Mats Odell kommer att känna, veckovis, att här ska säljas för att uppnå målen! Ni är bundna vid att sälja till maximalt pris.
Ja, det är klart att annars skulle många medborgare undra: Skänker regeringen bort delar av medborgarnas förmögenheter? Och ni kommer att upptäcka att det finns rader av köpare som är villiga att betala men som kanske inte alls uppfyller det som Mats Odell nu säger är viktigt: långsiktigt ägande med ansvar för att företagen utvecklas i Sverige och fortsätter att vara viktiga inte minst för Stockholmsregionen när det gäller finansmarknaden i Stockholm.
Varför inte ta av de ideologiska skygglapparna och se att det kan finnas en roll för ett statligt ägande också i ett börsföretag? Vi har från borgerligheten under tio års tid fått kraven på att sälja Nordea. Under tiden har aktiekursen stigit mycket kraftigt. Det har inte varit någon dålig placering av medborgarnas förmögenhet. Ta av skygglapparna! Se att det finns en roll som långsiktig ägare!
Låt marknaden fungera på ett bra och effektivt sätt, men låt inte ideologisk blindhet leda er.