Ludvig Aspling (SD):
Förra året genomfördes ett val i Zimbabwe, dels till parlamentets två kamrar, dels till presidentposten. Valet vanns av Robert Mugabes gamla maktparti Zanu-PF, som fick presidentposten och en egen majoritet i parlamentet. Även om omvärlden välkomnade att valet var relativt fritt från våld har valobservatörer pekat på att det genomfördes på ett mycket bristfälligt sätt.
EU:s observatörer påpekar bland annat följande i rapporten angående den fria åsiktsbildningen: "Notably, major shortcomings in the pre-election environment impacted on the free expression of the will of electors, state resources were misused in favour of the incumbent and coverage by state media was heavily biased in favour of the ruling party."
Under kampanjen och framåt själva valdagen fanns likaså brister, främst genom olika former av påtryckningar gentemot de röstande: "Observers widely reported on efforts to undermine the free expression of the will of electors, through inducements, intimidation and coercion against prospective voters to try to ensure a vote in favour of the ruling party."
Zimbabwes valkommission fick också hård kritik för felaktigheter i valresultatet och bristande transparens och inklusivitet. De amerikanska valobservatörsorganisationerna IRI och NDI fastslog vidare i en gemensam rapport följande: "Zimbabwe has not yet established a process that treats all political parties equitably and allows citizens to be confident that they can cast their vote and express their political opinion free from fear of retribution."
Trots att valet alltså inte på något sätt kan anses ha genomförts på ett fritt och rättvist sätt väljer Sverige att fortsätta att betala ut bistånd till just Zimbabwes politiker. Sverige betalar nämligen ut ett bistånd till Zimbabwes parlament för att bland annat skapa en demokratisk kultur. Fru talman! Jag reagerade lite grann på det svar jag fick från biståndsministern.
Han sa följande: "För att kunna få till stånd ett långsiktigt hållbart demokratiskt samhälle krävs att institutioner såsom parlamentet stärks." Detta är i och för sig sant, men det som biståndsministern envist vägrar att förstå är att det naturligtvis också krävs en genuin vilja till demokratisering från mottagarlandets sida.
Robert Mugabes maktparti Zanu-PF vet att de inte skulle vinna ett fritt och rättvist val, och därför kommer de inte att hålla något fritt och rättvist val oavsett hur många biståndsmiljoner vi kastar över dem. Jag reagerade vidare på att biståndsministern anser att biståndet ger resultat så länge som Zimbabwe stiftar nya lagar.
Han verkar inte känna till att det mest grundläggande problemet i Zimbabwe är att regeringen inte följer lagen, detta trots att Sida själv pekar ut detta som ett av de huvudsakliga problemen i sin landrapport. Det spelar alltså ingen roll om man stiftar nya lagar om mänskliga rättigheter, fria val och så vidare om regimen ändå struntar i de lagarna. Dessutom duckar ministern för de frågor jag ställde i min interpellation. Därför ställer jag dem igen.
Anser ministern att det är lämpligt att ge bistånd direkt till ett parlament som inte valts på ett fritt och demokratiskt sätt? Förstår biståndsministern att Sverige genom att fortsätta att betala ut stödet i praktiken sätter en kvalitetsstämpel på valet i Zimbabwe och att vi ger regimen ett alibi gentemot sina egna väljare?
När frågan om valfusk kommer upp är det lätt för maktpartiet att peka på just Sida och Sverige och säga att Sverige inte skulle stötta dem om de faktiskt fuskade i valet. Förstår biståndsministern problemet?