Andreas Carlgren (C):
Jag håller med både Tina Ehn och Erik A Eriksson om att det är bra med en diskussion och att den också kan öka kunskaperna. Jag hoppas att den diskussionen på många håll i Sverige, i många hem och på många arbetsplatser, ska föra perspektiven framåt och närmare varandra. Det ska självklart vara kontroll när jakt utförs. Jägarna ska registrera sig. Det har varit ett krav. De måste varje timme uppdatera sig om läget i jakten.
De måste också omedelbart rapportera om en varg fälls - senast inom en timme. Det blir en besiktning av skottplatsen. Efteråt sker obduktion, och nu ska också dna-analys göras. Så tala inte om att det har varit okontrollerat. Däremot menar jag att vargjakten ska riktas just mot områden med vargar som uppvisar dessa inavelsdefekter.
Utvärderingen får visa om avgränsningen har varit tillräcklig. Naturvårdsverkets bedömning har byggt på forskarnas bedömningar, och forskarnas bedömningar har varit att det är bara Galvenreviret som innehåller vargar som är så opåverkade av inavel att det finns skäl att skydda dem. I övriga delar menar man att inavelsgraden är så hög, så allvarlig och så hotande att det inte finns skäl att göra en större selektering.
Men låt oss bedöma det nu när vi går igenom utvärderingen. Jag tänker vara noggrann. Jag tänker inte heller lägga fingrarna emellan om det visar sig att jägare inte har följt kontrollkraven, om de har slarvat och om detta inte har skett som det ska. Låt mig också rätta till ett missförstånd som ofta finns. Det är var tionde till tjugofemte varg som visar ryggskador, hjärtfel, njurfel eller inavelsdepression, som det kallas.
Det betyder inte att det inte är många fler vargar som bär på dessa anlag. Vi vet därför ännu inte vilka anlag de vargar som har fällts har. Det är det som nu ska visa sig vid dna-test. Alldeles för många har alldeles för snabbt varit ute med alldeles för dåliga kunskaper och påstått att detta visade att vargarna var friska. Det är inte sant.
Det är anlagen som det handlar om eftersom vi pratar om genetik och att inte låta inaveln gå så långt att den också leder till akuta och uppenbara fel på vargarna. Som tur är har det ännu inte blivit riktigt så utspritt. Men vi är överens på en viktig punkt, och det är att vi ska ha en långsiktigt hållbar vargstam i Sverige. Då blir frågan: Hur uppnår vi det?
Regeringen har valt en väg där vi förbereder för att nya och friska vargar ska komma in i Sverige genom att inleda med jakt. Ni säger: Det är helt fel! Lyssna inte på människorna! Kör på! Låt en inavlad vargstam växa okontrollerat! Det är ert recept och ert alternativ. Nu hör jag visserligen att så fort ni börjar pressas börjar ändå nyanserna komma fram.
Wiwi-Anne Johansson säger att ni inte är helt emot jakt. Jag tycker att det är en bra nyansering. Men fortfarande värjer ni er helt för att säga hur många vargar det ska finnas i Sverige.
Sanningen är ju att om ni låter en inavlad vargstam växa okontrollerat behöver vi långt fler vargar i Sverige, uppemot fem tio gånger fler vargar, än om det är en frisk vargstam. Det är poängen med att göra vargstammen friskare. Då har vi en långsiktigt hållbar vargstam som vi är överens om att ha utan att den behöver vara lika stor.
Konflikterna med människor ute i landsorten behöver inte bli lika många. Ni är fortfarande svaret skyldiga. Vad är alternativet om Vänstern skulle få majoritet i höstens val? Det finns inte en antydan till svar på den frågan.