KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Låt oss först, Pyry Niemi, vara överens om att bedrägerier inte kan lösas med någon typ av märkning, och det som har skett under den här vintern och våren är till stora delar förmodade bedrägerier.
Jag tror som sagt att vi kan vara överens om att det löser man inte med märkning. Men låt mig komma till vad det är som nu är i den så kallade pipelinen. Kommissionen har ju presenterat ett fempunktsprogram för att vi som är konsumenter ska återfå förtroendet för de livsmedel som produceras i Europa.
Den första punkten i det här programmet handlar om just bekämpning av livsmedelsbedrägerier. Den andra punkten handlar om att vi måste ha EU-gemensamma provtagningsprogram. Den tredje punkten är förslag från kommissionen som handlar om hanteringen av de hästpass som alla hästar måste ha numera.
En fjärde punkt handlar om den offentliga kontrollen, och den femte punkten handlar om ursprungsmärkning. Alla de här sakerna finns alltså snart som förslag, utifrån den presentation som vi har fått del av från Europakommissionen.
Det är jätteviktigt att konsumenten har ett förtroende. Som jag bedömer det finns det nu ett heltäckande förslag från kommissionen kring all den mat som hanteras men också produceras i Europa.
Jag förväntar mig att vi inom en relativ närtid kommer att få konkreta skrivningar om vad de här förslagen ska innehålla, hur de ska implementeras i respektive medlemsstat och så vidare. Då ska vi be att få återkomma till de förslagen, för det kan säkert hända att vi måste gå till Sveriges riksdag med någon del av detta.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig i debatten om Matlandet Sverige och den vision regeringen har om mat och produktion av mat i landet konstatera att såväl efterfrågan som tillgången på närproducerade mejeri- och slakteriprodukter ökar liksom den småskaliga nära slakten.
Jag är övertygad om att de nya företag som har vuxit fram i vårt land inte hade tillkommit, i varje fall inte i den mängd som de har tillkommit, om inte jag och regeringen i sin helhet hade varit distinkt i de satsningar och visioner som vi har satt upp på området.
Jag är övertygad om att det finns stora möjligheter i svensk livsmedelsproduktion. Regeringen gör olika insatser för att ta till vara möjligheterna.
Bland annat har regeringen beslutat att tillsätta en bondeutredning för att ta reda på förutsättningar och hinder för att de möjligheter som finns i vårt land ska kunna utvecklas. Jag ser mycket fram emot utredningens förslag för de många företagen och jobben i hela matkedjan från jord till bord.
Tack, herr talman, för debatten.
Eskil Erlandsson (C):
Tack också för denna interpellation! Det är viktiga frågor, speciellt frågan hur vi ska öka produktionen av mat i vårt land. Jag står för att vi ska öka produktionen i vårt land. Jag gör det, som jag har sagt i någon tidigare debatt, av flera skäl. Ett av skälen är att det ger jobb. Det ger jobb på den svenska landsbygden, både i primärledet och i det efterföljande förädlingsledet.
Därtill utvecklar vi den biologiska mångfalden, tar till vara våra kulturlandskap och de mattraditioner som vi har och som jag tycker är viktiga också för framtiden. Vad gör då regeringen? Ja, vi har lagt fram ett antal olika förslag, varav några finns i verkligheten i dag. Vi har till exempel gjort betydande regelförenklingar på vårt område.
Vi har tagit bort en massa kostnader, som i pengar räknat kanske inte har varit så väldigt stora. En sådan kostnad som jag vet att många djurägare tycker har varit olämplig, apropå att det är bara produktionsdjuren som omfattas av kostnaden, är djurkontrollavgiften. Vi har sänkt egenavgifterna. Vi har sänkt arbetsgivaravgifterna.
Vi har infört en subventionering av de besiktningar som sker och ska ske vid våra slakterier. Detta är några exempel, men de är nog så viktiga för våra svenska bönder. Därtill har vi utvecklat visioner omkring Matlandet Sverige, som på kort tid har lett till att vi har fått ett ökat antal livsmedelsföretag i vårt land.
Det är få andra branscher i vårt land som kan uppvisa positiva siffror på nya och än mer utvecklingsbara företag i vårt land, speciellt eftersom vi är och har varit inne i en synnerligen djup lågkonjunktur. Vi kan konstatera att små verksamheter också har utvecklats.
Det gäller turistföretagandet, som har en väldig betydelse för de stora ytorna i Sverige och den svenska landsbygden. Små verksamheter som tidigare kanske har varit hobbyverksamheter är i dag deltids- eller heltidsverksamheter. Det är inga jätteverksamheter, men de är nog så viktiga för den bygd där verksamheterna finns.
Jag ser en oerhörd potential i den svenska landsbygden med ytterligare företagande runt både maten och de upplevelsenäringar som finns och som kan utvecklas för framtiden.
Jag hoppas därtill att vi ska få en reformerad jordbrukspolitik i Europeiska unionen som stärker konkurrenskraften för det svenska jordbruket, så att konkurrensförutsättningarna mot de kolleger och konkurrenter som den svenske jordbrukaren har i Europeiska unionen blir mer rättvisa än vad de är i dag.
Där hoppas jag på Socialdemokraternas benägna bistånd i diskussioner och debatter och sedermera de beslut som vi kommer att behöva fatta i relativ närtid.
Eskil Erlandsson (C):
Vi har från regeringens sida föreslagit riksdagen en mängd saker. Bland annat har vi sett till att ungefär 1 miljard kronor har lagts på en bredbandsutbyggnad.
Vi har anslagit medel förutom till Matlandet Sverige också till Skogsriket, som i kombination med Matlandet kan skapa jobb på den svenska landsbygden. Vi har gjort betydande satsningar på det riktigt finmaskiga vägnätet som Sverige är beroende av, alltså det enskilda vägnätet.
Vi ser hela landet. Vi vill ha verksamhet i hela landet. Har vi då fått detta? Ja.
I den delöversyn som gjordes av ett konsultföretag och omfattade åren 2008-2011 vad beträffar Matlandet Sverige redovisas att antalet livsmedelsföretag har ökat i vårt land - detta under en inkörningsperiod för en vision som gäller till 2020.
Jag ser detta som en stor framgång för de åtgärder som är vidtagna både i form av beslut och i form av ekonomiska insatser. Men vi är inte färdiga. Det behövs ytterligare åtgärder och insatser. Det handlar om konkurrenskraft.
Den svenska bonden måste ha en konkurrenskraft som är likvärdig med den som hans kolleger och konkurrenter har i andra delar av den gemensamma marknaden i Europa. Självklart måste lönsamheten upp. Det måste gå att tjäna pengar på bondeföretagande. Där kan staten möjligen bidra med en del i form av att sänka kostnader.
Den största kostnaden i de flesta verksamheter är faktiskt arbetskraftskostnaden. Vi har redan sänkt arbetsgivaravgiften. Vi har sänkt egenavgifterna. Enligt min uppfattning måste vi fortsätta på den vägen för att bli konkurrenskraftiga och för att få upp lönsamheten. För det tredje måste vi fortsätta att regelförenkla. På det område som jag har ansvaret för har vi lyckats sänka kostnaderna med, hör nu, 37 procent under några år.
Jag är inte nöjd, för vi måste fortsätta även där så att den tid som en bonde har kan ägnas åt den produktion som en bonde har och vill ha i stället för åt en massa byråkrati som bara kostar tid och därmed pengar. Jag är alltså glad över de insatser som är gjorda.
Jag är glad över att regeringen har anammat de visioner som jag är lite pappa för - visionen om Matlandet Sverige och visionen om Skogsriket. Och jag skulle bli ännu gladare om också oppositionen i stället för att kritisera hjälpte till, så att vi når ytterligare framgång för jobbens och den svenska landsbygdens skull.
Eskil Erlandsson (C):
Tack för den här debatten, som ju egentligen skulle handla om vilka skärpta regler, ökade krav på märkning eller bättre tillsyn som jag ämnar föreslå för att säkra tilliten till de livsmedel som produceras i landet.
Men jag ska svara på den senast framställda frågan och säga att vi har en jordbrukspolitik som nu är under reformering i Europeiska unionen. Beslut om denna väntar jag mig före utgången av det här halvåret.
Vi är alltså mitt uppe i en diskussion om hur de svenska förhållandena ska vara eftersom vi är en del av jordbrukspolitiken vad beträffar konkurrenskraft, lönsamhet och liknande. Jag har ett antal preferenser som jag ämnar driva för den svenska bondens del, så att vi ökar produktionen i vårt land.
Jag är övertygad om att det ger jobb, såväl i primärproduktionen som i efterföljande led.
Därtill har jag tidigare i debatten sagt att jag står för att vi måste ytterligare minska kostnaderna genom att försöka driva ned arbetsgivaravgifter och egenavgifter eftersom det är en mycket stor kostnadspost både att ha anställda och att vara egenföretagare.
Vi måste fortsätta regelförenkla så att bonden får ägna sig åt det som bonden är duktig på och vill ägna sig åt, nämligen sin produktion och inte den byråkrati som vi i mitt tycke har lite för mycket av i det här landet. Tack för den här debatten!
Eskil Erlandsson (C):
Som jag uppfattar debatten finns det en huvudfråga, nämligen frågan om huruvida överlåtbara fiskenyttjanderätter och säljbara kvoter är samma sak. Mitt svar på frågan är nej.
Överlåtbara fiskenyttjanderättigheter innebär bara att kvoter kan föras över utan att vara bundna till specifika och speciella fartyg. Ett system med överlåtbara fiskenyttjanderätter kan också se olika ut beroende på syfte; det vill jag betona.
Under ett utkastförbud, som jag hoppas att vi får i närtid, är det viktigt att det finns en flexibilitet för fiskarna så att man kan täcka upp de kvotandelar de behöver beroende på fångstsammansättningen i ett blandfiske.
Vi vet ju alla, herr talman, att en fiskare aldrig helt kan förutse sin fångst oavsett hur selektiva redskap som hon eller han fiskar med. Låt mig kommentera att detta är ett förslag från en myndighet som är under beredning; det vill jag betona.
I det system som har införts vad gäller säljbara kvoter i det pelagiska fisket, som alltså är någonting annat, har vi undantagit det småskaliga fisket. Detta vill jag också betona. Hur ska man då sköta kontrollen vid ett utkastförbud? Frågan är under analys och utredning av vår havs- och vattenmyndighet.
Ett sätt som jag tror att kammarens ledamöter väl känner till och som har diskuterats är att använda sig av kameror. Det är ett sätt att övervaka, och det finns säkert andra. Låt oss återkomma till den frågan när vi får analysen och utredningen från våra myndigheter.
Jag går nu över till de andra frågeställningarna som inte direkt, enligt min uppfattning, hänger samman med dagens interpellation - men ändå. Vad beträffar laxen är den biologiska beståndssituationen sådan att åtgärder måste vidtas för att vi ska rädda den vilda laxen i våra vatten.
Jag hoppas och förutsätter att kammarens ledamöter på det stora hela är ense om att vi måste rädda den biologiska mångfalden också i våra hav. Min uppfattning utifrån alla debatter som jag har varit en del av i denna kammare är att kammaren brukar värna den biologiska mångfalden. Nu är vår vildlax hotad.
Då tycker jag att det är upp till förvaltningsorganen, som har myndighet över ställningstagande vad gäller förvaltning av olika saker, att fatta adekvata beslut så att vi får den biologiska mångfald som vi vill ha också i våra vatten.
Därtill kan konstateras att mycket av det laxfiske som bedrivs sker i den småskaliga formen. Som jag har sagt tidigare har vi i andra sammanhang från de generella bestämmelserna undantagit det som vi brukar kalla för småskaligt fiske. Låt mig avslutningsvis konstatera vad som är småskaligt fiske.
Det skiljer sig lite grann åt beroende på vilket fiske vi talar om och var i landet vi är någonstans. Det är därför det är så svårt att fastställa exakt vad som är småskaligt fiske generellt för ett land.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig repetera ett par uttalanden. Ett är att det vi nu diskuterar är ett förslag och ingenting annat. Det finns alltså inga ställningstaganden gjorda i vare sig regeringen eller den här kammaren.
Det andra är att det förslag som finns, som alltså inte är behandlat utan är under beredning i Regeringskansliet och som det således inte finns något beslut om, innebär överlåtbara fiskenyttjanderättigheter som är icke säljbara och alltså inte blir en handelsvara.
Låt mig också konstatera att det finns andra förslag för att underlätta för eller rent av gynna det småskaliga fisket. Lars Tysklind nämnde ett sådant, och det är kollektiva kvoter för det småskaliga fisket.
Det är en möjlighet, som jag gärna vill upprepa, för just det småskaliga fisket. Så tillbaka till en av interpellantens huvudfrågor: Vad är då småskaligt fiske?
Jag tycker att interpellanten, Jan-Olof Larsson, själv gav, precis som jag, svaret på den frågan. Det är svårt att jämföra olika fisken beroende på var i landet det är och vilken typ av fiske det är. Därför har det så här långt inte fastslagits i någon definition vad som är småskaligt fiske, utan det avgörs från fall till fall.
Jag tror faktiskt att det är bäst på det sättet, för annars blir det ibland fel för vissa typer av verksamheter som jag tror att vi alla i den här kammaren i stället för att avveckla vill utveckla. Så till några andra frågor som har varit uppe under debatten.
Det vi nu diskuterar, Peter Jeppsson, är framtiden. Det som tas upp i dina frågeställningar rör dåtid, det vill säga: Hur ska vi förvalta vår vildlax så att vi får tillbaka den biologiska mångfald och den myckenhet av, i det här fallet, lax som vi vill ha i våra vatten?
Det infördes då av myndigheter ett specifikt antal åtgärder för att värna den vilda laxen.
För att underlätta för det småskaliga fisket fördes det till kvoter på vissa arter, torsk bland annat, som vi hade en myckenhet av och möjlighet att tillföra specifikt till det småskaliga laxfisket för att kompensera och möjliggöra en fortsatt verksamhet för de yrkesutövare som finns i det här sammanhanget.
Vad gäller integritetsaspekten är den under översyn i ett särskilt uppdrag till vår havs- och vattenmyndighet, för det är en viktig aspekt som Rune Wikström tar upp i sin frågeställning runt kameraövervakning.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill tacka för den här interpellationsdebatten. Jag tycker att den är viktig och angelägen ur ett antal synvinklar. Jag ska nämna några.
En är att fisket är en viktig verksamhet för många kustsamhällen som ger jobb och därmed möjlighet till utveckling i de här oftast ganska små samhällena.
En annan är att vi alla vill ha lagligt fångad fisk nu och då på våra matbord. Vi vill därtill ha en biologisk mångfald i våra vatten.
Av det här skälet måste vi ha ett antal regler som vi alla, speciellt de som är yrkesverksamma inom området, måste följa. Nu står vi inför ett ganska stort systemskifte i det europeiska fisket. Det innebär i korthet att vi måste och ska gå från ett system till ett annat.
Just nu tittar vi, precis som alla andra runt omkring oss, på olika lösningar på de problem och även möjligheter som finns med ett nytt system.
Jag är angelägen om att det svenska fisket kommer bra ut i de diskussioner som nu förs liksom i de efterföljande besluten.
Eskil Erlandsson (C):
Ett stort antal frågor har ställts i debatten, och jag ska försöka kommentera och besvara de flesta av dem under detta inlägg. Låt mig först konstatera att den dåvarande djurskyddsmyndigheten 2005 utarbetade en handlingsplan för att begränsa försöksdjursanvändningen. Det fanns ett antal delar i handlingsplanen.
I dag är det Vetenskapsrådet som ansvarar för forskningsstödet för utveckling av alternativa metoder till djurförsök. Det jag vill ha sagt är att de arbetsuppgifter som fanns hos den dåvarande djurskyddsmyndigheten inte är avskaffade utan finns hos andra myndigheter.
Låt mig också konstatera - vilket jag även har gjort i mitt interpellationssvar - att när en central nämnd för dessa verksamheter nu har inrättats är det klart att det kommer att bli som exempelvis inom domstolsväsendet att en praxis utarbetas när den centrala nämnden har fått verka en tid.
Den myndighet som har ansvaret för nämnderna i sig - vilket jag också påtalat i mitt svar - har ett kontinuerligt arbete med utbildnings- och seminarieverksamhet.
Man har regelbundna möten med företrädare för nämnderna, och man har föreskrifter och allmänna råd som man har utvecklat för att vi ska få en samstämmighet i olika ställningstaganden som nämnderna gör.
Kommer frågan om ytterligare anställda handläggare på nämnderna, som det fanns förslag om, upp särskilt ofta? Nej, det gör den inte.
När huvudparten av arbetsuppgifterna överfördes från den dåvarande djurskyddsmyndigheten till Jordbruksverket fördes självklart också resurserna över från de nämnder som fanns till de nya huvudmyndigheterna.
När det gäller uppdraget om handläggare i de djurförsöksetiska nämnderna kan jag konstatera att Jordbruksverket inte har återkommit till regeringen och påtalat något sådant behov. Låt mig avsluta detta inlägg med att konstatera att de djurförsöksetiska nämnderna fattar självständiga beslut men är en del av Jordbruksverket.
Verket i sig har alltså alla möjligheter att självt fatta beslut om att anställa personal eller liknande för nämndernas räkning.
Eskil Erlandsson (C):
Som jag redogjorde för i mitt interpellationssvar är användningen av försöksdjur starkt kopplad till den forskning som bedrivs i landet och hur stora resurser som ställs till förfogande inom olika forskningsområden. En faktor som gör försöksstatistiken något svåröverskådlig är att definitionen av vad som är ett försöksdjur skiljer sig åt.
Det vill jag också ha påtalat, herr talman. Definitionen skiljer sig åt mellan den svenska lagstiftningen och den som gäller enligt det EU-direktiv som finns på området.
I Sverige är det enbart ändamålet med djuranvändningen som avgör om det är ett försöksdjur, men i EU-regelverket gäller att djuret även ska vara utsatt för visst lidande för att det ska anses som ett djurförsök. Den svenska definitionen, herr talman, är alltså mer omfattande.
Förmodligen beror detta på att man använder sig av de tre r:ens princip. Förs det statistik över användningen av försöksdjur i vårt land? Ja, är svaret på den frågan. Statistiken är ett av de underlag som många myndigheter använder sig av i sina beredningsarbeten av olika slag.
Sådan statistik finns alltså. Den andra delen i detta inlägg vill jag gärna ägna åt det riksdagsbeslut som fattades i juni förra året. Då ställde sig nämligen riksdagen bakom bedömningen att det är rimligt att djurförsöksetiska prövningar finansieras med avgifter.
Så var det inte tidigare, herr talman, när Jens Holm och hans parti var med och styrde och ställde över den här verksamheten. Då var det statsanslag som bekostade det som i dag är avgiftsbelagt. Och nu har Jens Holm mage att kritisera att vi har infört det här systemet och tycka att det är för billigt, mot att det var gratis tidigare.
Då kan man ställa sig frågan vad konsekvensen i Jens Holms argumentering är, herr talman.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig tacka för interpellationen. Jag tycker att dessa frågor är av synnerlig vikt för vårt samhälle. De är det ur flera synvinklar. En synvinkel är den som Jens Holm har ägnat denna debatt åt, nämligen djurens synvinkel. Den andra är forskningens synvinkel.
Jag är angelägen om att vi fortsätter att balansera målsättningarna och ändamålen på ett bra sätt, så att vi i möjligaste utsträckning skyddar djur från onödigt lidande också i dessa sammanhang men samtidigt värnar den svenska forskningen.
Det är en angelägenhet för oss alla att vi även i framtiden får fram till exempel mediciner som kan förlänga våra liv och förbättra vår livskvalitet - därav angelägenheten att diskutera dessa frågor. Så till några specifika frågor som har ställts.
En sådan är att ansökningarna nu blir väldigt stora och omfattande. Det kan konstateras att om en ansökan inte är formulerad på ett sådant sätt att nämnden kan göra en prövning får nämnden avvisa ansökan. Det finns sådana bestämmelser i regelverket.
Låt oss också konstatera att stora ansökningar kanske kan innebära att det blir lättare och mer överskådligt att se vad målet med en forskningsansökan och med forskningen är. Det behöver inte bara vara negativt att ansökningar omfattar fler saker och kanske till och med är längre i tid. Tack, herr talman, för debatten!
Eskil Erlandsson (C):
Pyry Niemi har frågat konsumentministern vilka åtgärder hon och regeringen vidtar för att säkerställa konsumenternas rättigheter till rätt ursprungsmärkning på färdigmatförpackningar. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag vill inledningsvis säga att jag delar den frustration och oro som Pyry Niemi uttrycker över den senaste tidens rapporter om uppenbart livsmedelsfusk.
Den mat vi köper ska vara säker och rätt märkt! Det är inte acceptabelt att konsumenterna vilseleds, det är vi nog alla överens om. Vid den utfrågning som miljö- och jordbruksutskottet ordnade om livsmedelsfusk för ett par veckor sedan fick vi också höra hur livsmedelsproducenter och dagligvaruhandeln har skärpt sin egenkontroll för att förhindra fusk.
Vi fick också information om hur ansvariga myndigheter kommer att arbeta vidare med frågan. Med de åtgärder som redogjorts för kommer det sannolikt att bli mycket svårare än tidigare att lura konsumenterna om vilket köttslag som ingår i ett livsmedel. Till skillnad från Pyry Niemi så anser jag däremot inte att ursprungsmärkning är verktyget för att rätta till de brister i ärlighet som har uppdagats den senaste tiden.
Är man beredd att ljuga om vilket köttslag som ingår i en råvara eller att till och med färga fläskkött och sälja det vidare som nötkött kommer inte ett krav på att ange vilket ursprungsland råvaran kommer från att göra vare sig till eller från. Att bara fokusera på krav på ursprungsmärkning är som jag ser det att göra det för enkelt.
Det viktiga är att företagen skärper sin kontroll och ställer krav på och följer upp sina leverantörer och att myndigheterna i sin offentliga kontroll också tar med redlighetsaspekterna. Det är bara så konsumenterna kan få tillbaka förtroendet för att livsmedlen man köper är vad de utges att vara.
Med den information jag fått så ser det ut som att utvecklingen nu är på väg åt rätt håll, och det gläder mig. Däremot kan ursprungsmärkning vara av stort värde för många konsumenter av andra skäl. Regler för märkning av livsmedel tas fram gemensamt inom Europeiska unionen.
Ursprungsmärkning är en fråga som är aktuell och kommissionen kommer att presentera en rapport under hösten om ursprungsmärkning av kött som ingrediens. Senare kommer också rapporter om ursprungsmärkning av andra livsmedelskategorier. Regeringen avvaktar de rapporterna. De krav som ställs på livsmedelsföretagen längs hela produktionskedjan när det gäller säkerhet och redlighet gäller lika för alla företag oavsett storlek.
Den frivilliga ursprungsmärkningen av svenskt kött som branschen tagit initiativ till genom märkningen Svenskt kött är ett utmärkt exempel på hur företag, både små och stora, kan och vill anpassa sig till konsumenternas önskemål utan att påtvingas regler från staten. Det tycker jag är mycket bra.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig svara på frågeställningen genom att säga att jag har i stort sett varje vecka kontakter med aktörer som är inom svensk men också internationell livsmedelshantering och produktion.
Den kedja av aktörer som jag har kontakter med i stort sett varje vecka sträcker sig från primärproducenter till den dagligvaruhandel som interpellanten, jag och andra konsumenter möter när vi handlar de produkter som vi vill ha i våra kylskåp och på våra matbord. Herr talman!
Låt mig också i sammanhanget tillägga att många efterfrågar kraftigare sanktioner för denna typ av händelser, incidenter, fusk eller om vi nu vill kalla det för bedrägerier.
Jag kan meddela kammaren att regeringen beslutade i mars 2011 om att tillsätta en kommitté om straffrätten för att kartlägga straffsanktionerade områdens utveckling och analysera hur utvecklingen ska vara för olika typer av brott.
När det gäller den här typen av händelser som vi har sett under den gångna vintern och våren är det min bedömning att många av dem är inte bara fusk utan bedrägerier. Då ingår de i den straffsanktioneringsskala som omfattar just bedrägeribrottet.