Jan Lindholm (MP):
Som tidigare talare redan påpekat behandlar civilutskottet motioner som lämnades in under den allmänna motionstiden i höstas. De omfattar 14 olika ämnen med ett antal motioner i respektive ämne. I betänkandet finns även ett antal reservationer och, tror jag, fyra särskilda yttranden.
Självklart står vi från Miljöpartiet bakom samtliga våra reservationer men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 5, den om trafikförsäkringen i framtiden.
Vi i Miljöpartiet delar regeringens uppfattning när det gäller angelägenhetsgraden i att minska antalet olyckor i trafiken. Vi har 60 000 personskadade i trafiken varje år, vilket är på tok för många. Dessutom har vi runt 450 dödade varje år. Det är en katastrof.
Från Miljöpartiets sida bejakar vi verkligen Vägverkets nollvision. En tredjedel av dödsfallen, omkring 150 döda per år, kan bokföras på alkoholens konto. Insatser mot alkohol i trafiken är därför ett effektivt sätt att minska antalet dödade.
Vi hörde tidigare i kväll Miljöpartiets ledamot Karin Svensson Smith tala om alkolåsets betydelse och misslyckandet från politikernas sida för att se till att vi fick en teknisk utveckling som kanske hade betytt en del för svensk industri i dag - om vi politiker hade kommit till skott. Sänkt hastighet minskar naturligtvis också risken för dödsfall i trafiken.
Den som till exempel kör 10 procent fortare än den tillåtna hastigheten anses statistiskt sett öka risken för olyckor med dödlig utgång med någonstans mellan 40 och 50 procent. Även trafiktäthet och förartrötthet är faktorer som bidrar till ökad olycksrisk i trafiken.
Alla dessa faktorer - alkohol i trafiken, fortkörning, trafiktäthet och förartrötthet - är sådana som på olika sätt går att åtgärda.
I avsikt att öka trafiksäkerheten och minska såväl det mänskliga lidandet som de samhällsekonomiska kostnaderna har regeringen tillsatt en utredning som har till uppgift att lägga fram ett förslag om hur kostnaderna för ersättningar för skador som omfattas av trafikförsäkringen ska kunna undantas från den allmänna försäkringen.
Rent konkret innebär det alltså att syftet är att trafikrelaterade kostnader för sjukpenning, sjukersättning och aktivitetsersättning ska betalas via trafikförsäkringssystemet i stället för via sjukförsäkringssystemet. Det, påstår regeringen, skulle öka trafiksäkerheten.
Miljöpartiet delar uppfattningen att en sådan här reform teoretiskt skulle kunna ge vissa trafiksäkerhetshöjande effekter, men då under förutsättning att den utformas på rätt sätt.
Men tyvärr ingår det inte i utredarens direktiv att skapa förutsättningar för att individualisera villkoren och premierna för försäkringarna kopplat till förarens tidigare trafikbeteende.
Det är nämligen så att om man ska kunna göra det krävs det att försäkringsbolagen får tillgång till vägtrafikregistrets information om förarnas tidigare trafikhistoria. Det vägrar regeringen att ge försäkringsbolagen tillgång till. Det ingår inte i utredningsuppdraget.
Vi menar från Miljöpartiets sida att det utan den tillgången till information blir en omöjlighet för försäkringsbolagen att på något sätt anpassa försäkringarna efter olika förares riskbeteenden. Då går det inte att uppnå några ökade trafiksäkerhetseffekter.
Att ge försäkringsbolagen insyn i vägtrafikregistrets uppgifter om tidigare rattonykterhet, fortkörning och andra trafikförseelser skulle man kunna jämföra med möjligheten att inhämta kreditupplysningar om kunder i handeln.
Det senare anses inte vara integritetskränkande på något sätt, trots att sådan information om kreditvärdighet kan påverka utgången av en affärsuppgörelse som individen befinner sig i. Den skulle också kraftigt kunna begränsa en persons ekonomiska handlingsfrihet. Kan vi tillåta bankerna att inhämta kreditupplysningar borde vi kunna tillåta försäkringsbolagen att ta in uppgifter om trafikförseelser, menar vi.
Miljöpartiet menar att regeringens förslag att flytta kostnader från sjukförsäkringssystemet till trafikförsäkringssystemet blir ett slag i luften om det inte kombineras med en möjlighet för försäkringsbolagen att använda förarnas tidigare trafikbelastning som grund för individualiserade villkor i försäkringen.
Ska en förändring av systemet i den här riktningen kunna ge några trafiksäkerhetseffekter måste det finnas möjlighet för försäkringsbolagen att lägga in någon form av morötter i systemet. Eftersom uppdraget till utredaren inte har utformats på ett sådant sätt att det har möjlighet att ge några positiva effekter återstår bara de negativa effekterna.
Att splittra upp det generella sjukförsäkringssystemet i två olika ansvarsområden skapar osäkerheter för den enskilde. Vi menar från vår sida att det med stor sannolikhet också kommer att generera ytterligare domstolstvister mellan individer som har behov av försäkringsskydd och deras försäkringsgivare.
Det finns också risk för att den enskilde hamnar i kläm mellan olika bedömare och att det tar lång tid innan man eventuellt i slutändan får sin rätt. Därför menar vi att kammaren bör rösta ja till reservation 5. Det betyder att man röstar nej på punkt 8 i betänkandet genom att trycka på den röda knappen.
Jag vill passa på att fråga majoritetens företrädare varför ni fortsätter utredningsarbetet i den här frågan när det är så uppenbart att det inte kan ge några av de trafiksäkerhetsmässiga fördelar som var avsikten. Borde man inte avbryta ett sådant arbete? Det trafiksäkraste, energisnålaste och miljövänligaste sättet att resa längre sträckor, fru talman, är naturligtvis att resa med tåg.
Menar regeringen allvar med att satsa på trafiksäkerheten? Känner ni till att det finns ett par kilometer enkelspår söder om Gävle? Om de skulle byggas bort skulle man få ett fungerande dubbelspår via Stockholm ända ned till Göteborg. Det finns en kort sträcka mellan Falun och Borlänge som ni vet att jag brukar nämna, och det finns också hål på Västkustbanan som man borde bygga bort nu under lågkonjunkturen.
Med den typen av satsningar blir järnvägen så pass mycket attraktivare att många kommer att välja det alternativet. Om man väljer att vidta sådana praktiska åtgärder i stället skapar man även säkrare trafik på vägen. Men regeringen tycker i stället om att genomföra omvälvande systemförändringar i våra trygghetssystem.
Det gör de kanske i första hand för att kunna sänka skatterna och överföra kostnader för de enskilda till ett avgiftssystem i stället, så att det ser ut som att man skulle få lägre kostnader, fast det bara handlar om att vältra över skattebördan till en avgiftsbörda i stället. Jag kan inte se något annat egentligt argument till att man väljer att arbeta med en trafiksäkerhetsfråga på det här sättet. Det skapar nämligen bara orättvisa, otrygghet, fler tvister och mycket sämre omsorgskedjor.
Det ger ingen ökad trafiksäkerhet. Fru talman! Miljöpartiet har en helt annan syn på integritetsfrågor än regeringen. Den högerstyrda maktkartellen vill inte ge försäkringsbolagen insyn i Vägverkets vägtrafikregister med uppgifter om rattonykterhet, fortkörning och andra trafikförseelser med den nivån på privat information.
Men samma högerregering avslår samtidigt i betänkandet motioner som kräver att i huvudsak samma försäkringsbolags tillgång till insyn i patientjournalerna ska begränsas. Det är en väsentligt högre grad av integritetskränkande information.
När det verkligen handlar om information som om den hanteras på ett felaktigt sätt kan vara integritetskränkande i mycket stort mått blundar högerregeringen alltså i stället. Men information om trafikförseelser, som är avsevärt mycket mindre känslig ur ett sådant perspektiv, vill man inte att försäkringsbolagen ska kunna använda för att skapa ökad trafiksäkerhet. Fru talman!
Regeringens logik, om det nu finns någon sådan, är för mig totalt obegriplig.