Ulrika Heie (C):
Då var det dags att debattera ett motionsbetänkande, och när vi debatterar motioner som enskilda ledamöter har väckt under allmänna motionstiden kan betänkandet kännas lite spretigt.
Jag stöder givetvis alla Centerpartiets reservationer men yrkar för tids vinnande bifall endast till nr 1. Vi har en bedrövlig statistik på hur många motioner som faktiskt bifalls kopplat till de enskilda motionerna, trots de goda idéerna och den goda politiken.
Men det handlar samtidigt om att skapa opinion för olika frågor. Jag vill lyfta fram några olika motioner där Centerpartiet har skrivit reservationer, eftersom vi tycker att dessa bör genomföras. Den första handlar om fribeloppet, som också Sverigedemokraternas Stefan Jakobsson talade om i sitt anförande. Centerpartiet har länge drivit frågan om att höja gränsen för fribeloppet.
Att fribeloppet skulle vara den begränsande faktor som gör att man ifrågasätter kvaliteten på utbildningen och den tid man eventuellt har för studier och arbete ser jag inte som relevant. Fribeloppet är en fråga i sig. Vi bör uppmuntra möjligheter till arbete och till att ta del av arbetslivet och näringslivet och inte sätta gränser för människors möjlighet att till exempel driva företag under studietiden.
Därför anser Centerpartiet att gränsen borde höjas eller helt enkelt tas bort för lånedelen. Att ha incitament för att inte arbeta blir alldeles galet. Det blir en kullerbytta. Den andra reservationen handlar om att den övre gränsen för studiemedel borde höjas. Vi talar mycket om livslångt lärande.
Ett antal av de stora fackliga organisationerna nämner olika begrepp - till exempel talar TCO om jobbhoppning - som handlar om att ge människor möjlighet att byta inriktning på sin karriär, skaffa sig en ny utbildning och välja nya vägar i livet. Då är studiemedelssystemet en viktig del så att man har möjlighet att göra detta också senare i livet.
Därför ser Centerpartiet positivt på att det finns möjlighet till studiemedel även för äldre. Det pågår ju diskussioner om att höja pensionsåldern, och kopplat till dessa diskussioner borde detta vara en naturlig del.
Den tredje reservationen handlar om att det borde tillsättas en utredning för att ta fram ett förslag som möjliggör för människor med utvecklingsstörning att få studiemedel med den högre bidragsnivån för eftergymnasiala studier. Det bör göras för att förbättra de ekonomiska möjligheterna för studier på högskola eller yrkeshögskola för personer med utvecklingsstörning.
I dag kan till exempel lärarstuderande få den högre nivån på bidragsdelen, och jag ser det som nödvändigt att man också ser över denna möjlighet för människor med någon form av utvecklingsstörning. Det pågår viktiga projekt runt om i Sverige, men det är synd att de enbart drivs i projektform. Det borde finnas en bättre struktur för möjligheten till studier efter gymnasiesärskolan.
Gymnasiesärskolan är väldigt uppbunden runt yrkesprogram, men det finns ganska många exempel på människor som på olika sätt och med olika former av stöd också får möjlighet till högre utbildning. Till exempel har Högskolan i Gävle drivit ett projekt som möjliggjort för människor att stärka sin kompetens och komma närmare arbetsmarknaden.
I Örebro finns ett annat projekt, SV Kulturcollege, som också handlar om eftergymnasiala studier - inte på en ny nivå men som ger människor möjlighet att efter gymnasiesärskolan bygga vidare på sin kompetens för att komma närmare arbetsmarknaden. Detta ser vi som mycket positivt. Det här var några frågor som Centerpartiet driver när det gäller studiestöd. Det känns lite tråkigt att inte fler är positiva till detta.
Till exempel gäller det fribeloppet, eftersom vi vet att många olika partiföreträdare står bakom denna politik.