KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Rothenberg (M):
Efterklokheten är väl en av de klokheter som alla människor kan tillägna sig. Ingen är ofelbar - varken Per Bolund eller jag eller någon annan i kammaren. Vi har många gånger diskuterat statligt ägande och vilka bolag som ska säljas.
Om jag inte missminner mig har det även från Miljöpartiets håll riktats anklagelser mot Alliansen om att försäljningarna är ideologiskt och inte pragmatiskt grundade. Så var det när Vin & Sprit skulle säljas. Så var det när Vasakronan skulle säljas.
Säger efterklokheten Per Bolund att det kanske var klokt att sälja Vin & Sprit, som man inte ville tillstyrka när det ägde rum? Då sade bedömare att 40 miljarder kronor skulle vara ett väldigt bra pris.
Man fick 55 miljarder kronor för att sälja sprit bort från medborgarnas ägande. SAS har inte varit med på regeringens försäljningslista.
Det var sex bolag som var med där, och man gjorde runt 2006-2007 bedömningen att SAS faktiskt inte var i det skicket att man skulle få bästa möjliga valuta för pengarna. Det kan mycket väl vara så att man skulle ha sålt det då. Men det kan också mycket väl vara så att det är om tre år som det är bäst läge, ännu bättre läge att sälja SAS.
Att sälja ett bolag handlar om ansvar mot anställda, personal, kunder och mot dem som äger det, de svenska medborgarna.
Hans Rothenberg (M):
Jag vill upprepa det min kollega Carl B Hamilton sade i replikskiftet tidigare. Det är 1,1 miljarder som vi nu bemyndigar att man gör en nyemission för. Sedan får det vara stopp.
Skillnaden nu är också det bemyndigande som riksdagen kommer att ge regeringen, nämligen att vid lämpligt tillfälle avyttra ägarandelen i SAS. Det är dags nu. Det är dags att markera vad vi vill göra med vårt gemensamma ägande. Det är därför som bemyndigandet nu kommer till.
Det gläder mig att Miljöpartiet är med på det. Det gör mig förbryllad att Miljöpartiet inte har använt sina principer i tidigare fall, när det gällde Vasakronan och Vin & Sprit, men jag utgår från att Miljöpartiet tillsammans med sina två kamrater på vänsterkanten också kommer att bidra till att Lernia kommer att frigöras från statligt ägande.
Man kan kanske till och med se över ägandet i Svenska Spel, att Nordea äntligen ska kunna komma ut på en privat marknad och kanske rent av Statistiska centralbyrån? Att tala om fasta principer kräver att man också har en moral som innebär att man håller fast vid varför man har dem.
Har man fasta principer i affärer kan man inte ha en flexibel affärsmoral. Och en affärsmoral i nuläget när det gäller SAS handlar om att ta ansvar för personalen, resenärerna, infrastrukturen och det gemensamma ägandet och se till att bolaget inte bara hålls flytande utan även kan flyga vidare och att vi kan sälja det.
Hans Rothenberg (M):
Det skulle aldrig falla mig in att sova när Kent Persson talar i riksdagen. Jag har både lärt mig mycket av Kent Perssons retoriska förmåga och också inspirerats till vidare tankar om det vi diskuterar. Det är alltid lika spännande att debattera med Kent Persson. Detta var en intressant öppning från Kent Persson.
Innebär detta att Vänsterpartiet faktiskt är öppet för att sälja delar av svenska statens ägande i SAS? Jag tror aldrig någonsin att jag i Sveriges riksdag eller ens någon annanstans har hört Vänsterpartiets företrädare förorda att minska det statliga ägandet.
Det må mycket väl vara denna historiska belastning som gör att jag drar slutsatsen att Vänsterpartiet för lång tid framöver vill bevara ägandet i SAS. Det finns ingenting i den motion som Vänsterpartiet har lagt fram i sammanhanget som säger att Vänsterpartiet öppnar för en försäljning.
Jag vet att både Kent Persson och Vänsterpartiet har en fast ideologisk övertygelse om att det statliga ägandet är av godo, och jag har inte på något vis anledning att tänka mig att vare sig Kent Persson eller Vänsterpartiet skulle avvika från den konsekventa linjen.
När det gäller underlaget för den här möjligheten att både sälja och göra nyemission i SAS gör vi i näringsutskottet bedömningen att regeringen har gjort ett tillräckligt gott underlag och att det då är möjligt för riksdagen att i dag bifalla propositionen, som jag passar på att yrka bifall till. Jag tror att jag missade det i mitt anförande.
Hans Rothenberg (M):
Det här belyser ytterligare hur osäkert och vagt det är att vara delägare i ett bolag som är noterat på börsen och som är blandägt, där det är privata intressen, både storkapital och småkapital, och där också andra länder och andra regeringar är inblandade i ägarbilden.
Ja, det visar faktiskt väldigt tydligt att det här är en situation som är svår att överblicka. Och det i sig är ett väldigt starkt argument just för att reda ut ägarsituationen i fallet SAS. Uppenbarligen har informationen varit tillräcklig och till fyllest för att Vänsterpartiet ska kunna stödja en nyemission på 1,1 miljard.
Där har informationen räckt till. Men den har uppenbarligen inte räckt till för att man ska kunna bestämma sig för om man vill behålla ägandet i bolaget på lång eller på kort sikt. : Helt korrekt.) Men jag noterar faktiskt det som Kent Persson säger.
Man har inte sagt att man ska äga SAS för all tid framöver. För att vara från Vänsterpartiet är det ett stort steg. Vi har inte hört det tidigare.
Även om den rödgröna sidan har en spretig pamflett av åsikter och ställningstaganden när det gäller ägarpolitiken, inte minst i den här frågan, ser jag fram emot framtiden på lång sikt. Jag ser fram emot Vänsterpartiets sakta rörelse mot kanske en mer marknadsliberal hållning. Kent Persson är välkommen. Vi kan hålla varandra i handen då också.
Hans Rothenberg (M):
Jag tackar för instämmandet. Det är inte alltid som jag får bifall från Socialdemokraterna. Att evenemangs- och besöksnäringen är viktig tror jag inte att någon i riksdagen tvivlar på. Här talar vi nog mer om skillnaden i mål och medel.
Socialdemokraterna har alltid en tilltro till program. Vi ska samlas i vissa specifika sammanhang. Då blir det bra. Jag tror inte att vi behöver binda oss vid den formen. Det viktiga för att få en näring att utvecklas är att skapa många olika förutsättningar och ge många goda signaler till hur näringen ska kunna utvecklas.
Det handlar om att skapa goda förutsättningar för utbildningen inom näringen. Vi kan till exempel konstatera att turistutbildningen sedan ett antal år tillbaka har landat på ett flertal universitetsorter. Den utbildning som många företag bedriver i samverkan med lokala turistorgan är också en mycket viktig del.
Att kunna samlas kring ambitionen handlar om det som är grunden för allt företagande. Det gäller även småföretagandet, där turistnäringen har sin bas. Det handlar om att uppmuntra denna och se till att det finns goda villkor för de företag som verkar där, och det handlar också om goda villkor för dem som arbetar inom den här näringen.
De som arbetar inom näringen blev faktiskt ganska förskräckta i slutet av den förra mandatperioden när Socialdemokraterna ville driva igenom en flygskatt som höll på att ta död på en del av näringen. Dessutom ville man förbjuda säsongsarbete. Min fråga är: Kan vi tänka oss att de förslagen aldrig mer kommer tillbaka?
Hans Rothenberg (M):
Jag tyckte att det var någon form av erkännande som kanske inte riktigt ville gå fram när jag sade att vi nog har skillnader i mål och medel. Tilltron till branschprogrammen eller om vi inte ska ha dem är i det här sammanhanget en diskussion om medel, inte om målen.
Det är alldeles utomordentligt om vi kan ha en gemensam syn på vad vi vill med turist- och besöksnäringen och ambitionen att kunna attrahera stora internationella både kultur- och idrottsevenemang till Sverige. Men det finns några saker där vi ändå skiljer oss åt.
Och någonting som inte har framgått i tidigare replikskiften, och jag fick inte höra det heller när Carina Adolfsson Elgestam höll sitt anförande, är vad det är man vill göra med turistnäringen utöver det här programmet. Kommer man till exempel att överväga att ta upp förbudet mot säsongsanställning?
Jag tycker att det är en väldigt viktig fråga. Jag träffade Lisebergs chef för ett tag sedan. Han sade att det hade varit fullkomligt omöjligt att genomföra Jul på Liseberg om de inte hade kunnat ta in säsongsanställda. Det här tycker jag är en fråga som någonstans skulle kunna lyftas fram, gärna i en sådan här debatt. Nu är jag medveten om att replikskiftet går mot sitt slut så jag ska inte rikta någon ytterligare fråga.
Jag kan säga: Tack, Socialdemokraterna, för att ni gärna är med på de huvudlinjer som vi målar upp för en framtida turist- och besöksnärings ambitioner. Sedan har vi kanske olika vägar för hur vi vill nå dit. One size doesn't always fit everyone. Fritt översatt till svenska betyder det ungefär att samma sak inte alltid passar allt och alla.
De goda exempel som Carina Adolfsson Elgestam har tagit upp här tidigare stöder jag gärna, men jag yrkar likväl bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Hans Rothenberg (M):
Jag tackar för frågorna. Vi kan konstatera vad som har hänt under de senaste åren med Vattenfall. Det må vara under alliansregeringens period. Men allting behöver inte regeringen ta åt sig äran av. Även Vattenfalls mycket väl lämpade personal och ledning står bakom detta.
Man har bland annat infört biomassateknik i kolkraftverken i Tyskland. Det är ett viktigt steg att ta med i sammanhanget som visar att Vattenfall som svenska folkets gemensamt ägda bolag kan vara med och ta ansvar, både inom landets gränser och utanför landets gränser.
Frågan är om det hade skett om det hade varit en annan ägare till kolkraften i Tyskland. Som jag nämnde tidigare i mitt inlägg är det EU:s 2020-mål som är den bästa referenspunkten för vad som är hållbart. I denna mix finns Vattenfalls kärnkraftverk.
Där finns även vindkraftverken där man är klart ledande. Tillsammans med Sveaskog planerar man 500 nya vindkraftverk. Detta är en väldigt bra expansion.
Men vi ska också vara medvetna om, vilket jag tycker att Alf Eriksson som socialdemokrat bör ta till sig, att Vattenfalls stora expansion på den internationella marknaden skedde genom förvärv och uppköp av kärnkraft och kolkraft i Tyskland. Vilket ansvar anser Alf Eriksson att den dåvarande regeringen hade för detta?
Uppenbarligen är det den nuvarande regeringen som har allt ansvar för att Vattenfall driver kolkraftverk utomlands.
Hans Rothenberg (M):
Kärnkraft är en betydligt bättre energikälla än kolkraft. Det är viktigt att Vattenfall är aktivt i alla delar av energimarknaden.
Det är också viktigt att Vattenfall får möjlighet att vara en seriös spelare på den moderna kärnkraftsmarknaden, vilket regeringen öppnar upp för i en framtid där det snarare handlar om att se möjligheter med teknik än enbart hot. Vattenfall har under de senaste åren bytt ut en hel del av kolkraften mot bioenergi.
Det är den stora omställningen. Trots att man totalt sett har investerat - då är det inte bara Vattenfall - mer i kolkraft använder man just nu mindre kol därför att man byter ut en del av denna kolkraft mot bioenergi. Det är det som är den gröna omställningen, och den råkar sammanfalla med att vi har en alliansregering. Det är det som leder till att vi för närvarande minskar koldioxidutsläppen.
Vad är hållbart, och vad är förutsättningarna för att någonting ska kunna vara hållbart? Då får man använda begreppet lönsamt. Ett Vattenfall som levererar avkastning är det starka bolag som också kan leverera morgondagens effektiva och smarta lösningar.
Då duger det inte, som de rödgröna säger, att plocka 5 miljarder ur denna russinkaka för att investera i någon form av riskkapitalfond. Samtidigt vill De rödgröna införa förmögenhetsskatten igen. Det är lönsamhet som är grunden för hållbarhet. Därmed ber jag att få tacka Alf Eriksson för god kamp. Kampen går vidare.
Hans Rothenberg (M):
Det ligger lite grann av motsägelsens paradox i det som Per Bolund säger. Man kommer för sent med ägardirektivet. Samtidigt vill oppositionen avstyrka det. Det innebär åtminstone enligt min logik en viss fördröjning av det hela. Vad har regeringen gjort? Regeringen har bytt styrelse i Vattenfall. Regeringen har agerat under hela mandatperioden.
De incidenter som har skett på bland annat den tyska marknaden har varit händelser som har skett under denna mandatperiod och som också har lett fram till att regeringen har haft anledning att se över hur bolaget leds och vilka villkor som man ska ställa krav på att bolaget styrs under framöver.
Jag kommer med tacksamhet tillbaka till att diskutera lönsamhet och att vara ledande. Det finns gängse och vedertagna definitioner av vad det innebär att vara marknadsledande. Man brukar säga att ett bolag ska ha 25 procent av en marknad och att inget annat bolag ska kunna vara större. Säg att Vattenfall har 25 procent eller kanske 30 procent av marknaden.
Men det finns två andra bolag som har 35 procent av marknaden. Det är alltså två andra bolag som är större än Vattenfall. Vad är problemet? Vad är problemet om Vattenfall är ett föredöme på energieffektivitet och ren energiproduktion och om det råkar vara några andra bolag som också är det?
Den missunnsamheten, att bara för att någon annan råkar vara bättre är det inte gott nog, ska vi inte behöva ägna oss åt.
Hans Rothenberg (M):
En av de förändringar som görs i och med det nya direktivet till Vattenfall är att ta bort den geografiska begränsningen. Tidigare gällde att Vattenfall skulle vara ledande i Sverige vad gäller energiomställningen. Precis som jag beskrev i mitt anförande och som vi kan konstatera när vi ser på bolaget Vattenfall är det en gigantisk internationell spelare.
Därför har den geografiska aspekten att bolaget ska vara ledande i Sverige tagits bort. Att vara ett av de ledande bolagen på en internationell marknad förpliktar. Då måste man också se att här finns flera delmarknader. Några exempel är vindkraft, kolkraft, kärnkraft, vattenkraft och bioenergi.
När det gäller vindkraften har man nästan hälften av den nordiska marknaden och 30 procent av världens havsbaserade vindkraft. Där är man verkligen ett av de ledande bolagen. Tyvärr finns inte förutsättningarna för havsbaserad vindkraft i Bayern.
Att ersätta de tyska brunkolsverken med det som för svenska förhållanden kan vara mer intressant går inte. Jag undrar - det kanske jag får möjlighet att diskutera i nästa replikskifte, för jag vet att jag inte kan ställa en fråga till Per Bolund - vad oppositionen vill göra med Vattenfalls verksamhet i Tyskland.
Ska man sälja den, och finns det då någon garanti att någon annan ägare kommer att ta större ansvar för kolkraften? Ska man lägga ned den? Det skulle vara en gigantisk kapitalförstöring, och då kan ni inte plocka ut de 5 miljarder från Vattenfall som ni har tänkt använda för att skapa en riskkapitalfond.
Hans Rothenberg (M):
Jag kan upprepa EU:s 2020-mål som är en väldigt tydligt målsättning och ett tydligt direktiv för Vattenfall att leva upp till. Det är en målsättning som Sverige står bakom tillsammans med många andra länder i Europa, och det är ett tydligt direktiv till Vattenfall att leva upp till, nämligen: Bedriv er verksamhet så att den svarar upp mot de här målen!
Därmed är svaret på Kent Perssons fråga också givet. När det gäller avkastningskraven kan man fråga sig hur man ska investera om inte bolaget ger någon avkastning. Hur ska bolaget ge avkastning?
Jo, genom att vara lönsamt, göra smarta affärer och genom att ha en bra prissättning och en trygghet som energileverantör till basindustrin och mindre kunder både i Norden och utanför Nordens gränser. Det är det som är grunden.
Hur kan Vattenfall bli ett bättre bolag om man tar 5 miljarder? Jag tycker att det är som att skära ett stycke skinka ur grisen och ge den det att äta. Ingen gris blir fet på det, och risken är att den dör på kuppen.
Hans Rothenberg (M):
Ett bra sätt att leva upp till det är att bifalla de nya direktiven och uppdraget för Vattenfall, det som den rödgröna oppositionen nu vill avstyra trots att de anser det vara för sent. Det är ett bra EU 2020-mål och ligger i linje med vad som kan anses vara rimligt för att sätta hållbarhetsmål för framtiden. Jag vill återkoppla till Vattenfalls tre uppgifter.
Den första är lönsamheten. Det är lönsamheten som ger förutsättningarna för att kunna göra den gröna omställningen, som är den andra. Den tredje uppgiften är att vårda varumärket. Varumärket vårdar man genom att vara ett föredöme på marknaden inte bara genom att tjäna mest pengar utan genom att tjäna mest pengar på fräschaste och bästa möjliga sätt. Då kommer varumärket att stärkas.
Jag fick en retorisk fråga, nämligen om vi på allianssidan inte känner en skammens rodnad över uppdraget. Nej, vi känner ingen skammens rodnad. Däremot känner jag att det finns en grön avund mot de tydliga direktiven och uppdraget, som jag ser fram emot att Vattenfall nu ska kunna leva upp till.
Hans Rothenberg (M):
Att stå i Sveriges riksdag är en förmån. Att stå i Sveriges riksdag och få diskutera frågor som rör ens övertygelse, det som handlar om ideologi, är en ytterlig förmån. Man blir lite förbryllad när man i debatten hör: Det här är ett ideologiskt argument. Det finns principer bakom varför man fattar beslut. Jag trodde faktiskt att det var därför vi var i Sveriges riksdag.
Jag trodde att vi var här för att företräda de medborgare som har givit oss förtroendet. Det är i det här fallet förtroendet att genomföra en omreglering av Apoteket och det gamla apoteksmonopolet. Som alltid kommer vi tillbaka till diskussionen huruvida ägarstrukturen i statliga verksamheter över huvud taget får förändras eller ej.
Då kommer övertoner om att man är upprörd över utförsäljningar. Vi har haft den diskussionen om andra bolag, till exempel om Vin & Sprit. Det gav de svenska skattebetalarna och statskassan många miljarder mer tillbaka i värde än vad bolaget i det statliga ägandet självt kunde svara upp emot.
Det handlar inte om utförsäljning utan om att öppna möjligheter. Det var intressant att höra de tidigare talarna. De har hela tiden radat upp argument här för att vårda bolaget och att krama det statliga Apoteksbolaget. Men de nämner inte patienterna och personalen.
Personalen har varit inlåst i ett system där man inte har kunnat starta sin egen verksamhet. De har varit låsta i de bojor som det innebär att inte kunna få vara entreprenör och kunna skapa en frihet, alternativ och möjligheter inom sin yrkesutövning. Det är nu möjligt.
Det är till och med fler farmaceuter som har önskat att få starta egen verksamhet än det finns apotek i Sverige. Det handlar inte om att sälja ut, att slå patienter i bojor och skapa färre alternativ. Det är tvärtom. I dag finns det ett apotek i Sverige som tillhandahåller mediciner för dem som är sjuka efter kl. 22.00 på kvällen.
Jag vet inte om Apoteket C W Scheele som ligger i centrala Stockholm är alternativet för dem som bor i Sorsele att åka till på natten när vederbörande akut behöver medicin till sitt sjuka barn. Det handlar om tillgänglighet för patienter och att kunna ha ett varierat utbud på platser där det tidigare inte har varit möjligt.
Att kunna köpa huvudvärkstabletter på en bensinstation är väl en salvelse för såväl kroppen som själen? Det är betydligt färre CO2-utsläpp i de produkter som bensinmacken i så fall skulle sälja än vad det är i den bensin som puttrar ut ur avgasrören. Personalen får möjlighet att skapa alternativ och tillhandahålla och skapa en kundnära kontakt med patienter runt om i landet.
Vid apoteksreformen i Norge kunde vi konstatera att det blev fler apotek efter avregleringen. Jag kommer tillbaka till de argument som florerade när vi hade debatten i våras. I dag är det Sverige som i några veckor till tillsammans med Nordkorea och Kuba fortfarande har kvar apoteksmonopolet. Snart är Kuba och Nordkorea ensamma. Där kan vi tala om ideologisk låsning.
Hans Rothenberg (M):
Vi är inne i en tid när debatten om att tillhandahålla vaccin mot svininfluensan är livlig. Hinner vaccinet komma i tid? Kommer man att i tid hinna vaccinera människor som behöver det? Ska vi få tillgång till vaccinet?
Ska vi i Sverige få tillgång till mediciner som människor, medborgare, behöver?
När svininfluensan kanske kommer i en andra våg och lägger stor belastning på såväl Apoteket AB som de fristående apotek som förhoppningsvis öppnar inom kort står vi i Sveriges riksdag och diskuterar huruvida vi ska behålla monopolet, minska tillgängligheten, se till att inte skapa möjligheter för människor som behöver få tillgång till detta.
Reformen om avreglering av apoteksmonopolet handlar dels om receptbelagda mediciner som ska säljas via apotek, dels om receptfria läkemedel som patienter, medborgare, ska ha tillgång till på andra platser än på de apotek som landet runt vanligtvis stänger kl. 18.00.
Det är i dag lättare att dygnet runt få tag på hälsoskadlig tobak än att kunna köpa magnecyl på apoteket eller i någon annan butik. Det är i dag lättare att köpa öl, må vara 3,5-procentig folköl, i butiker dygnet runt, flera dagar i veckan, när apoteket har stängt. Jag har ännu inte hört någon från oppositionssidan tala om patientperspektivet och personalperspektivet.
Lennart Axelsson har inte mött någon som applåderar reformen. Välkommen till verkligheten! Kom ut och möt de 1 100 farmaceuter som gärna vill starta eget. Sunt förnuft är en bra ideologi i detta sammanhang.
Hans Rothenberg (M):
Börje Vestlund har många gånger väldigt kloka synpunkter. Bland de mindre tilltalande är benägenheten att recensera meddebattörer och även dem som inte är med i debatten. Vi kunde alla notera den uppsträckning som näringsministern fick för att hon inte var här. För egen del är jag självgod. Det må vara på det viset att någon uppfattar mig så, men jag tycker att vi ska hålla oss till själva debatten i stället.
Faror som vilar runt hörnet - ja, det finns faror som vilar runt hörnet för företagande, entreprenörskapet och svenskt näringslivs utveckling.
En av de farorna avvärjdes för två månader sedan när riskkapitalet vände vid Trelleborg; man var rädd att komma till Sverige på grund av att Socialdemokraterna och oppositionen hotade med att ta tillbaka förmögenhetsskatten. Det hade varit att skjuta riskkapitalet, att skjuta de nya innovationerna i sank, fullkomligt. Har ni ändrat er, Börje Vestlund?
Har ni dragit tillbaka de idéerna? Det skulle vara bra att höra det inför framtiden. Då kan vi säkert få bra överenskommelser på entreprenörsområdet framöver. Jag nämnde i mitt anförande att Arbetsförmedlingen spår att det är 100 000 nya jobb på gång det kommande året. Det har vänt, men det har inte vänt så fort att vi ska vara nöjda.
Det har vänt, och det finns en tilltro. Det är viktigt att gå in såsom regeringen gör och se till att det börjar växa underifrån. Innovationsstrategin, som vi alla har anledning att se fram emot, tar ett helhetsgrepp på riskkapital, på hur idéer ska utvecklas och på produktutveckling. Jag ber att få svara på de andra frågorna i nästa replik.
Hans Rothenberg (M):
Börje Vestlund sätter fingret på en väldigt viktig fråga, generationsväxlingen. Vi har i Sverige generationsväxlingsproblem på många håll. Vi har det inom industrin när det gäller anställda. Det finns arbetskraftsbrist. Vi har det när det gäller nyföretagande, och vi har det när det gäller att ta över företag.
Det är tyvärr inte någonting som vänder på en halvdag direkt. Här handlar det om att göra det lika naturligt att starta eget och att driva företag som att bli anställd. Här spelar satsningarna på ung företagsamhet in. Här spelar de satsningar som görs för att få in entreprenörskap i tidig skolgång in. Det är viktigt att få med detta som en ledstjärna i hela processen.
Det kommer att ta tid att vända på skolans inriktning, att vända på en mental inställning. Det krävs framför allt att vi från politikerhåll har en gemensam och uthållig ambition om detta. Oavsett vilken sida vi står på är det helt klart att vi måste arbeta för att få till mer av riskvillighet. Delvis handlar det om riskvilligt kapital.
Det kanske inte vänder i Trelleborg, det kanske inte ens åker från Travemünde. Men om man skramlar med vapnen att kommer det kapital till Sverige kommer det att beskattas är det helt klart att kapitalet inte kommer in till Sverige.
Det är självklart att kapital då rinner ut, och då är den låtsasfond där man dränerar Vattenfall med 5 miljarder kronor ingenting annat än en stilla Salubrinkur på ett sår som inte låter sig läkas.