Alice Bah Kuhnke (MP):
Tack, Lars Beckman, Niklas Wykman och Rasmus Ling för era frågor! Det är oerhört grundläggande frågor som vi absolut ska diskutera i den här kammaren och som jag önskar att vi diskuterade oftare, mer insatt och med kraft. Den här frågan var i stort sett den första jag tog mig an när jag tillträdde som statsråd.
Jag lade den på mitt handlingsbord och tillsatte en medieutredning. Precis som Lars Beckman beskriver är våra medier, inte minst lokaltidningarna, helt avgörande för vår demokrati. De breddar det offentliga samtalet. De belyser verkligheten i sina olika ledarspalter, från höger till vänster. De granskar politiker, både lokalpolitiker och oss nationella politiker.
Det finns ett flertal anledningar till att vi behöver lägga fokus på mediepolitiken, inte minst på lokaltidningarna men också på public service. Jag vill dock understryka att jag som miljöpartist och statsråd i Sveriges regering inte nöjer mig med public service. För mig är det inte tillräckligt för en stark demokrati. Vi behöver också andra medier.
Vi behöver inte minst, vilket jag nu har sagt flera gånger, lokaltidningarna. Men ingången till den här diskussionen var Niklas Wykmans fråga om hur jag som statsråd ska agera när han menar att public service har brutit mot kraven på saklighet och oberoende.
Det är ju just sakligheten och opartiskheten som är bärande i sändningstillstånden, i de ramar som Sveriges riksdag har antagit för våra public service-bolag. Just därför har också vi tillsammans beslutat att vi ska ha en granskningsnämnd som granskar public services verksamhet.
Det som har uppmärksammats och som jag också verkligen satte fingret på när jag tillsatte Medieutredningen och, framför allt, när vi arbetade fram direktiven till det sändningstillstånd för public service som just nu gäller, är avsaknaden av verktyg för att granska vad public service gör på nätet. Det är precis detta som Lars Beckman talar om. Bristen på sådana verktyg blir helt absurd när allt fler tar del av public service-innehåll på nätet.
Det är alltså kärnan i de direktiv som medlemmar i våra olika riksdagspartier just nu arbetar med. Hur ska vi se till att vi kan följa upp public services verksamhet på nätet? Vi kan inte ha den ordning som vi har. Hela medielandskapet har förändrats. Våra konsumtionsvanor har förändrats, men vi kan inte följa upp vad som sker på nätet.
Jag delar oron och ser det som en utmaning att vi måste få ett annat system på plats. Det arbetar nu våra partikamrater med enligt de direktiv som vi har arbetat fram. Men detta handlar alltså om de kommande direktiven, som ska börja gälla 2020. De nuvarande direktiven, som arbetades fram under den borgerliga regeringens tid, gäller fram till den 31 december 2019. Det är detta vi har att förhålla oss till.
När vi förhåller oss till vad public service ska ha för regelverk ska sådana som jag och vi andra här inne hålla oss väldigt långt borta. Vi kan bara titta på andra sidan Östersjön för att se hur illa det kan gå och hur snabbt det kan gå. Där är det till och med ministrar som tillsätter och avskedar chefer på public service-bolag. Man klipper om filmer och förändrar historien.
Därför har jag inga kommentarer till enskilda publicistiska beslut. Däremot välkomnar jag Granskningsnämnden.