Mikael Jansson (-):
Jag vill yrka bifall till SD:s reservation. Det är en reservation som jag lämnade in klockan halv två morgonen före justeringen av FöU3. Varför så sent? Jo, det var på grund av att utskottet sent kvällen före justeringen, närmare bestämt halv tolv på natten, skickat ut en majoritetsskrivelse där Socialdemokraterna plötsligt lade sig helt platt för regeringen.
Alla som följer regeringens försvarslinje vet vad den innebär, nämligen ett bantat försvar som snabbt kan sättas in när Nato eller EU kallar. Självständighet finns inte i denna regerings sinnevärld. Lika lite finns det i denna regerings sinnevärld att vi ska skydda vår försvarsindustri. Jag vill tacka regeringen för er tydlighet.
Jag hoppas att de väljare som vill att svenska försvaret i första hand ska försvara Sverige förstår att man inte ska rösta på regeringen. Helt olik regeringen är Socialdemokraterna. Där sätts ingen fot ned. Ingen kan förstå vad Socialdemokraternas linje är. Varhelst det finns en framgångsrik svensk vapensmedja finns en lokal svensk sossekör som sjunger denna vapensmedjas lov och för dess överlevnad.
Det är vackert i sig, herr talman, med vad är det värt? I praktiken när siffrorna presenteras i statens budget och i budgetmotionerna inför innevarande år yrkar Socialdemokraterna bara 0,1 miljard mer än regeringen på nyanskaffning av försvarsmateriel. Socialdemokraternas ambition är inte högre än regeringens.
Det är säkert meningen att Socialdemokraterna ska försöka lugna sina metallklubbar ute på fabrikerna och ingenjörerna ute i försvarsföretagen med sitt tal om att värna industrin, men det finns ingen bäring för det i Socialdemokraternas anslag.
För att närma sig kärnan i detta betänkande så vill jag säga att det inte finns någon bäring på socialdemokratin och värnandet av exportvillkoren för den svenska försvarsindustrin heller. Lagen om offentlig upphandling syftar till att genom gynnande av fri konkurrens effektivisera produktionen av varor och tjänster bland EU:s medlemsländer. När det gäller upphandling på försvarsmaterielområdet finns det undantag.
Ett brittisk-franskt samarbete exempelvis gör att dessa länder kan rikta sina upphandlingar i huvudsak till brittiska eller franska försvarsindustriföretag. De kan göra det därför att deras regeringar har upprättat försvarsindustristrategier varigenom de kan hävda sina undantag inför EU-rätten. Det närmaste en försvarsindustristrategi har varit riksdagen är försvarsministerns skrivbordslåda.
Genom regeringens passivitet i frågan har Sverige förvägrats denna möjlighet. Försvarsföretagen i Sverige vill känna aktivt värn på samma sätt som det är i andra länder. Socialdemokraterna har talat mycket om detta underskott, och i detta betänkande har man två motioner, där man har tydliggjort att branschen behöver skydd.
Men halv tolv kvällen före justeringen av betänkandet valde Socialdemokraterna att frångå sina motioner för att rösta med regeringspartierna. Helt tydligt har Socialdemokraterna fått ett löfte av regeringen mot att de inte stöder sina motioner. Detta löfte är hemligt. Jag vet inte vad det innehåller, och Socialdemokraternas egna väljare lär inte veta vad det innehåller.
Mot att vi kunde få majoritet i kammaren för en försvarsindustristrategi har vi berikats med en hemlig uppgörelse mellan regeringen och Socialdemokraterna. Vad denna hemliga överenskommelse är värd står skrivet i stjärnorna för oss oinvigda. Jag hoppas bara att Socialdemokraterna själva vet vad de har förhandlat fram. För Sverigedemokraterna är det klart vad som behövs nu.
Den svenska försvarsindustrin har en mycket hög kompetens, skapad av duktiga ingenjörer, väl genomtänkta systembeställningar och en hög nivå på egna beställningar när det svenska försvaret var större än i dag. I dag har tyvärr många av de svenska försvarsindustrierna utländska ägare. Men fortfarande har det stor ekonomisk betydelse för Sverige att dessa industrier utvecklar och producerar materiel i landet.
De har även stor strategisk betydelse för försvaret. Riksrevisionen har konstaterat att det mål som oftast inte nås vid internationella samarbeten är leveranstiden. Förseningar vid internationella materielsamarbeten är vanliga. I vissa fall blir förseningarna mångåriga. Där är helikopter 14, med en försening på minst tio år, ett exempel.
Med flera beställare av nya system ökar riskerna för förseningar, särskilt när särspecifikationer förekommer eller politiska styrproblem uppstår. När materielsystem försenas kan övningar och insatser försenas och den faktiska beredskapen mot hot i närområdet minska. Därför är förseningarna ett mycket allvarligt problem.
Utöver detta visar Riksrevisionens granskning att den i tidigare försvarsbeslut uttalade intentionen att i första hand köpa färdiga materielsystem och endast i sista hand utveckla nya system inte är oproblematisk.
Införskaffning av befintliga system kan föra med sig omfattande behov av anpassning av materielen, vilket fördyrar processen i sådan grad att det inte är självklart att nyutveckling är det dyraste alternativet. Den nationella handlingsfriheten för Sverige minskar också med internationella materielsamarbeten, helt i enlighet med vad som framkommer i Riksrevisionens granskning. Det måste vi ibland acceptera.
Men en egen eller samnordisk utveckling av nya system kan minska risken för förseningar och andra brister i fråga om måluppfyllnad. Riksrevisionen rekommenderar att man bör göra en avvägning från fall till fall av vilket tillvägagångssätt som är mest effektivt för att anskaffa materielen: modifiering, upphandling eller utveckling, med eller utan internationellt samarbete.
Dessutom behöver beslut om enskilda materielsystem avvägas mot ett helhetsperspektiv. Sverigedemokraterna anser att parametrarna nationell handlingsfrihet respektive förseningsrisker bör finnas med vid bedömning och uppföljning av internationella materielsamarbeten. Trygghet ska genomsyra Försvarsmaktens materielförsörjning.
En försvarsindustristrategi bör upprättas där vi tydligt definierar våra säkerhetspolitiska intressen kopplade till särskilda kompetenser i fråga om tillverkning av eller handel med försvarsmateriel. En svensk myndighet som upphandlar försvarsmateriel bör använda undantagsregeln i artikel 346 i EUF-fördraget på liknande sätt som andra medlemsländer som har viktig försvarsindustri.
Vidare bör Sverige återta kravet på offset, det vill säga motköp, i syfte att gynna svenska SME-företag. Svenska myndigheter bör tilldela underleverantörer en god andel av kontrakten, i syfte att ekonomiskt gynna viktiga innovationsföretag enligt rätten att göra så i artikel 21 punkt 4 i försvarsupphandlingsdirektivet.