Andreas Carlson (KD):
Jag hörde inrikesministern säga att det pågår kreativ bokföring eller om det var räkning i debatten. Då funderar jag lite grann på hur regeringen själv räknar. I satsningen för nästa år avsätts 75 miljoner kronor för polisen, och 25 miljoner är riktat till att stoppa fusket i åkerinäringen.
Men när vi hade budgetdebatt här i kammaren, och även i Aktuellt om jag minns rätt, sa finansministern att polisen får det den har begärt. Jag hör också att vi satsar ungefär lika mycket. Jag antar, och jag hoppas att inrikesministern kan svara på detta, att han menar att man får använda anslagssparandet under nästa år och på det sättet jämna ut summorna.
Men om anslagssparandet ska användas till höjda nivåer i polisens verksamhet är ju risken att vi står här 2018 och polisen måste göra besparingar. Om anslagssparandet är pengar som får användas lite hur man vill och det inte kommer mer än 280 miljoner kronor i regeringens budget för 2018 undrar jag: Vem är det egentligen som ägnar sig åt kreativ räkning och bokföring här?
Vi har en kraftfull satsning på fler poliser och på civilanställda som kan gå in och avlasta polisen snabbt, för vi ser stora behov. Vardagen för poliserna i Sverige ser ju väldigt olika ut i olika delar av landet. På vissa håll möts polisen vid utryckningar av stenkastande ungdomsgäng. Bilar har satts i brand och butiksfönster krossats. Detta är påfrestande även för den mest erfarna polis.
Hårdast drabbas dock de boende i de här områdena när polis, ambulans och brandkår inte kan utföra sina viktiga uppdrag. Jag tänker på polisen Eriks berättelse, herr talman. Vid en insats i Gottsunda i Uppsala berättar han i UNT om svarta rökpelare från brinnande bilar. Stadsbussarna vände, och de som åkte buss från stan fick gå av och gå genom hela Gottsunda för att ta sig hem.
Erik skriver: "Det kändes inte bra, att på den gamla damens fråga om hur hon haltande skulle ta sig till andra sidan av Gottsunda svara, jag vet inte." Detta är helt oacceptabelt. Här behövs satsningar - inte genom kreativa räkningar och satsningar långt fram i tiden, utan satsningar här och nu.
Detta är oerhört viktigt för att nära och förtroendefulla kontakter ska kunna skapas mellan polis och allmänhet så att man kan jobba förebyggande men också för att ha resurser till att motverka den typ av situationer som Erik berättar om i sitt brev. Polisarbetet måste organiseras så att tillgången på poliser är störst på de platser och vid de tider då brottsligheten är som mest omfattande.
Polisledningen har fått kraftfull kritik, herr talman, och den måste tas på allvar. Regeringen måste ta ett större ansvar genom att ta sig an grundproblemen. Det måste anställas fler poliser för att man ska komma till rätta med problemen. Först då kan den nya organisationen ge de effektiviseringar som gör att vi får fler poliser i yttre tjänst. Herr talman! Trots att utmaningarna för polisen är stora är förtroendet hos allmänheten fortfarande stort.
Men förtroende och tillit kan inte på något sätt tas för givna. Vi ser tecken på att tilliten minskar eller hotas, och därför behöver vi nu skyndsamt satsa på polisen. Det är en viktig reform att satsa på. Det behövs ett krispaket som ett led i att stärka tilliten till våra samhällsinstitutioner, eftersom förtroendet för samhällets institutioner tar lång tid att bygga upp men kan gå fort att rasera. Då räcker det inte, herr talman, med plåster på stora sår.