Johan Hultberg (M):
Jag tackar ministern för svaret. Klimatutmaningen är en enorm utmaning som vi står inför. Som ministern lyfter fram har Sverige kommit relativt långt. Vi har lyckats minska våra utsläpp med 22-23 procent sedan 1990, samtidigt som vi haft en stark ekonomisk tillväxt, vilket gör Sverige till ett föregångsland. Men klimatutmaningen är så stor att vi inte har råd att möta den med ineffektiva styrmedel.
Vi har egentligen inte råd att vidta åtgärder som inte ger bra valuta för pengarna. Det är detta, fru talman, som min interpellation handlar om. Ministern sa att det är glädjande att jag vill minska vår klimatpåverkan. Jag kan upplysa ministern om att jag inte bara vill minska vår klimatpåverkan.
Jag är också, tyvärr uppenbarligen till skillnad från regeringen, mån om att vi ska göra det på ett kostnadseffektivt sätt, så att vi visar respekt för skattebetalarnas pengar, utformar vår politik på grundval av forskning och beprövad erfarenhet och försöker dra lärdom av de stödsystem och de styrmedel som vi har använt oss av tidigare. Fru talman!
Ministern ägnar en ganska stor del av sitt svar åt att argumentera för varför vi behöver vidta åtgärder för att minska utsläppen. Den argumentationen är egentligen helt överflödig i detta sammanhang. Ministern och jag är helt överens om att vi behöver vidta ytterligare åtgärder, att vi behöver fortsätta att minska våra utsläpp.
Men min interpellation handlar inte om huruvida vi behöver vidta ytterligare åtgärder eller inte, utan den handlar om effektiviteten i den föreslagna åtgärden. Vad ministern behöver argumentera om och svara på är om den åtgärd som regeringen nu föreslår, ett nytt klimatinvesteringsprogram, är rätt väg att gå, om det är väl använda skattepengar.
Regeringen har i vårbudgeten presenterat att man vill använda nära 2 miljarder till klimatinvesteringsprogram under tre och ett halvt år.
Då tycker jag att det är rimligt att regeringen presenterar en ordentlig analys av på vilket sätt det här systemet ska vara utformat för att inte dras med alla de problem och brister som tidigare stödsystem haft. Fru talman!
Forskningen om klimatpolitiska styrmedel visar tydligt att stödsystem och subventioner generellt sett är väldigt ineffektiva. Det som är effektivare, och som vi också använder oss av i stor utsträckning i Sverige, är pris på utsläpp, koldioxidskatt och handel med utsläppsrätter.
Därför tycker jag, givet forskningen, att man som politiker måste ställa sig frågan om det verkligen är rätt att införa nya stödsystem. Här har regeringen uppenbarligen svarat ja på den frågan. Man tycker att det är rätt att gå fram med nya stödsystem. Då måste man rimligen, tycker jag, ställa sig frågan hur vi kan utforma detta nya stödsystem för att komma till rätta med de brister som till exempel Klimp och LIP hade.
Det är det som jag har ställt frågor om i min interpellation, men tyvärr får jag inga svar på detta av ministern, utan det enda svar jag får är hänvisningar till det gamla Klimpsystemet. Ska jag då tolka ministern som att regeringen inte alls avser att införa ett nytt stödsystem, utan avser att återinföra Klimpsystemet?
Har inte regeringen någon uppfattning om hur de tidigare problemen med dubbelstyrning, överdrivna utsläppsminskningar och höga administrativa kostnader ska lösas?