Lena Hallengren (S):
Det här är mandatperiodens sista budgetdebatt om utgiftsområde 16. Det har gått fort, tycker jag. Mycket har passerat, och både politik och politiker har prövats. Jag tänker också på den tragiska händelsen i går. Den vilar givetvis över oss alla, och tankarna går till de berörda. På skolans område har Timss, PISA och Pirls överraskat oss positivt.
Det är 20 000 fler som arbetar i skolan i dag, tre av fyra legitimerade lärare har fått del av statliga lönesatsningar och skolan har fått stora resurstillskott. Att investera i kunskap och jämlikhet är att investera i vår gemensamma framtid. För mig som socialdemokrat finns det inget viktigare.
Vi vet hur viktigt det är att satsa på utbildning, på ett samhälle som håller ihop där alla barn och unga känner framtidshopp och på en förskola som möter alla barn och föräldrar och som ger alla barn en start på ett organiserat pedagogiskt lärande och en kunskapsgrund att stå på. Vi vet hur viktigt det är med vuxna som ser, som lyssnar och som förstår. Vi vet hur viktigt det är att vi har en skola som minskar klyftorna, inte ökar dem.
Stora satsningar har gjorts i syfte att i grunden börja förändra ledning, resurstilldelning och styrning i skolan. Fru talman! Skolkommissionen, sammansatt av forskning, profession, näringsliv och huvudmän, avslutade sitt arbete före sommaren. De hade då ägnat två år åt att först göra ett gediget analysarbete och därefter enas om långsiktiga spelregler för i huvudsak grundskolan men med viss bäring även på gymnasieskolan.
Kommissionen hade fria händer att lägga fram förslag som ökar måluppfyllelsen och likvärdigheten. De lyckades, garanterat efter många, långa och säkert svåra diskussioner, leverera en slutrapport, och i allt väsentligt var de eniga. De menar att resursfördelningen måste förändras, att staten behöver bidra och att socioekonomiska variabler måste in för mer jämlika förutsättningar.
Här har regeringen reagerat och agerat snabbt med en kort remisstid för att stora resurstillskott med en annan resursfördelning ska gälla redan 2018. Fru talman! Tyvärr återfinns inte samma satsning och insikt i någon av de borgerliga partiernas budgetmotioner. Jag är faktiskt lite överraskad. Varför lyssnar ni inte på forskning och profession? Jag ska på förhand mota argumentet om att pengarna ligger på annat utgiftsområde eller kallas något annat.
Hela poängen med kommissionens förslag är fördelningen och att de som har störst utmaningar får mest, att det på tre år växlas upp till 6 miljarder och att det är långsiktigt - inte att varje parti torgför sin egen idé. För övrigt leder Centerpartiet Alliansens nedskärningar på utbildning, inklusive utbildningssatsningar på utgiftsområde 25, med minus 4,8 miljarder.
Kristdemokraterna ligger lite efter med minus 3,1 miljarder och Moderaterna har minus 2 miljarder. Vid sidan av budgetsatsningen är nog professionsprogrammen det som är mest konkret och som dessutom ligger närmast i tid.
Björn Åstrand gör ett stort arbete parallellt med kommissionen så att vi tidigt i vår ska ha förslag på bordet, för kompetensutveckling, för tydlighet i karriärvägar, för att sätta förstelärare i ett sammanhang och för att försäkra oss om att läraryrket verkligen kan vara ett yrke i ständig förändring.
Nationell samling ska inte glömmas bort i sammanhanget - ett forum där professionen kan resonera och enas kring professionsnära frågor som är viktiga och där samsyn krävs men där besluten ska fattas i samklang med professionen och dess kunnande. Fru talman! Samverkan för bästa skola är nästa viktiga satsning.
Den är omfattande rent ekonomiskt men framför allt ett trendbrott i hur staten och Skolverket arbetar och i att politiken har tagit fingrarna ur syltburken och att åtgärder utgår från den enskilda skolans svårigheter. Satsningen innebär att 600 miljoner kronor årligen används till över 120 skolor och huvudmän som har fått kritik i Skolinspektionens årliga granskning.
Tillsammans med Skolverket gör skolan en analys, kommer fram till vilka insatser som är mest önskvärda och betydelsefulla och får hjälp och stöd av forskning, specifik personal, utbildning, planer och pengar - skräddarsytt för den specifika skolan. Jag själv, och säkert många i utskottet, har besökt ett antal berörda skolor, och det är idel positiva omdömen som möter en.
Äntligen bidrar staten till en positiv skolutveckling. Nu lämnas man inte längre ensam med tillsynens kritik utan får hjälp och stöd i att vända utvecklingen. Det är en satsning som betyder mycket för de skolor som har det svårast och tuffast i att skapa trygghet och studiero och att nå kunskapsmålen. Detta är för mig en politik för en jämlik kunskapsskola. Fru talman!
När jag tillsammans med Moderaternas företrädare i denna debatt, Erik Bengtzboe, satt i Lärarförbundets morgonsoffa så sent som i förra veckan var vi eniga i vårt beröm av satsningen på samverkan för bästa skola. Det förvånar mig därför när jag kan konstatera att samma satsning helt saknas i Moderaternas budgetalternativ.
I stället för att använda all den kunskap som finns och vända utvecklingen på skolor som fått kritik av Skolinspektionen - förbättra skolresultaten, öka tryggheten och ge elever det stöd de behöver - återkommer Moderaterna ständigt till att skolor som misslyckas ska stängas och till att fler karriärtjänster är lösningen på alla utmaningar för alla skolor.
Jag tycker att det är svårt att förstå varför Moderaterna stryker en, som Bengtzboe själv menade, framgångsrik satsning för att öka jämlikheten mellan skolor och dessutom tar bort Skolkommissionens förslag om viktat tillskott till skolan. Det är synd att just jämlikhetssatsningar helt enkelt inte verkar få plats i Moderaternas budgetförslag. Fru talman!
Stora tillskott har skett till skolan: till lärarlöner, speciallärare, specialpedagoger, läslyft och matematiklyft. Det är miljarder till tidiga insatser, ökade resurser till fritidshemmen och elevhälsan och - icke att förglömma - 93 000 platser på YH, yrkesvux, folkhögskolor, universitet och högskolor. Statsråden Anna Ekström och Helene Hellmark Knutsson deltar båda i debatten, så jag kommer inte att tala ytterligare om deras respektive områden.
Men när nu välfärden prioriteras före skattesänkningar är vi angelägna om att skattemedel avsedda för skolan - för elever och lärare - stannar i skolan. Det är inte rimligt att lärare betalar vinstuttag med lägre löner eller att vinstuttagen sker på bekostnad av stöd till eleverna. Vinst som drivkraft på en marknad där huvudmän konkurrerar om elever och där betygsinflation kommit att framställa skolan som framgångsrik hjälper inte till att åstadkomma en jämlik kunskapsskola.
Det kommer en proposition i mars, och jag ser fram emot att då få debattera och diskutera denna fråga ordentligt. Fru talman! Satsningar på en jämlik kunskapsskola där det råder trygghet och studiero, en sammanhållen skola där elever möts, där åsikter bryts och där alla ges en andra chans, är motsatsen till Sverigedemokraternas politik. Efter sju år i riksdagen har Sverigedemokraterna fortfarande inte lyckats mejsla fram en sammanhängande skolpolitik.
Förslag som i ord beskrivs som satsningar återfinns inte med faktiska resurstillskott i deras budgetmotion. Antingen är förslagen underfinansierade, eller också har de räknat fel.
Tydligt är i alla fall att Sverigedemokraterna vill segregera skolsystemet genom nyanlända i förberedelseskolor, stökiga elever i jourskolor, misstänkta elever i pliktskolor, yrkeselever i tvååriga program och nivågruppering med särskilda betyg för svagpresterande elever redan från årskurs 4.
SD skär dessutom ned 800 miljoner kronor årligen på lärarlöner, 9 miljarder på kommunerna och på de lågstadiemiljarder som möjliggör mer personal på lågstadiet och i förskoleklassen. Fru talman! Jag vill avsluta med att tala om de metoo-kampanjer som vi har tagit del av från skolans värld - skolan, som är en spegling av samhället.
Trots att det är barn och unga som borde vara oförstörda av nedärvda könsmönster, stereotyper och fördomar frodas ojämställdhet, och det förekommer både kränkningar och sexuella trakasserier även i skolan. Detta är helt oacceptabelt, vilket också förmedlades av Utbildningsdepartementets samtliga statsråd när de i tisdags besökte utbildningsutskottet. Låt mig understryka vad statsråden sa, vad Skolverkets generaldirektör sagt och vad läroplanen tydligt uttrycker.
Skolans uppdrag är dubbelt. Det handlar om att eleven ska nå kunskapsmålen, men det handlar också om värdegrundsuppdraget. Skolan är ingen neutral plats utan har till uppgift att förmedla de normer och värden som vårt samhälle vilar på. Det är ett uppdrag som blir uppenbart kopplat till den pågående debatten.
Värdegrundsarbetet är grundläggande för att skapa trygghet och studiero, och i längden avgör det hur dagens unga rustas för vuxenliv, familjeliv och arbetsliv och för att vara demokratiska, respektfulla samhällsmedborgare.
Skollagen och samtliga läroplaner uttrycker tydligt att förskolan och skolan har ett uppdrag att motverka traditionella könsmönster och att alla som arbetar i förskolan och skolan ska ge möjlighet för alla elever och barn att pröva och utveckla förmågor och intressen utan begränsningar utifrån kön. Jämställdhet som grundläggande demokratiskt värde ska både gestaltas och förmedlas. Fru talman!
Att ifrågasätta genuspedagoger, mångfaldsarbete och antimobbningsprojekt är helt enkelt inte att hänga med sin tid, utan det är att bortse från mål som riksdagen tydligt har satt upp. Värdegrundsarbetet måste uppvärderas, men inte på bekostnad av kunskapsuppdraget. Vi måste påminna oss om att de förutsätter varandra.
Skolans uppdrag att forma normer och värden kräver mer resurser, inte mindre, till löner, till mer personal, till elevhälsa och till en god arbetsmiljö. Fritidshemmens viktiga pedagogik behöver mer uttalat bli en del av skoldagen. Kanske viktigast av allt är att alla elever har rätt att möta behöriga lärare som har tid för varje elev - vuxna som förstår. Och alla lärare har rätt till en engagerad, tydlig och målmedveten chef.
För, fru talman, möten mellan människor går inte att regissera. De blir just så bra som vi ger dem förutsättningar att bli.