KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven-Erik Bucht (S):
Jag vet inte om finansministern lyssnade på mig. Kanske gjorde han ändå det. Men jag talade inte om den fördelningspolitik som finansministern håller på med. Ett ytterligare jobbskatteavdrag innebär att man äter av kakan just nu och inte bryr sig om våra barn och barnbarn.
Vi måste ta de korn som nu blir över och investera dem i framtiden. Jag räknade upp massor av områden som är väldigt jobbskapande. Investeringar i infrastruktur är oerhört viktiga om vi ska tillvarata våra tillgångar som finns, inte minst inom råvaruområdet som finns uppe i norra Sverige. Det är fruktansvärt viktigt. Det kommer att skapa massor av jobb.
Man kan också investera i infrastruktur så att människor kan ta sig till jobben i stället för att äta av kakan nu och att problemen fortsätter. Riksbanken har också i sina penningpolitiska rapporter sagt att de har flera scenarier för räntebanorna. Mer konsumtionsinriktat innebär att räntebanorna kommer att justeras upp.
Mer produktionsinriktat innebär det omvända, och då får också vår exportindustri lättare att verka. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi oerhört väl funderar igenom hur vi använder de överskott som nu kommer. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi sätter dem i investeringar - i utbildningar, infrastruktur med mera.
Framför allt ska vi också kunna attrahera kapitalet och allokera det mot produktion, inte konsumtion.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag tror att det kan finnas goda intentioner från regeringen för ordförandeskapet, men på något sätt upplever jag att frågorna stannar och innesluts hos regeringen. Jag tror att det är oerhört viktigt att den här typen av frågor lyfts upp i Sveriges riksdag och att den regionala nivån involveras på ett tydligt sätt i det arbetet. Det finns en tendens att de här frågorna centraliseras.
Det är inte bra. Det är risk för att det blir mycket konferensande och - ursäkta om jag säger det - middagsätande på central nivå. Vilka resultat har kommit utifrån Haparandadeklarationen och Umeåmötet? Kommer vi att få någon uppföljning kring de här frågorna? Varför har inte en krona anslagits till Barentsområdet från regeringens anslag för demokratisering i Ryssland som är på 35 miljoner? Det är en frågeställning.
Det finns många frågor som man givetvis inte hinner ställa i en interpellationsdebatt. Därför tror jag att det är oerhört viktigt att detta också blir en tydlig fråga för riksdagen, att Barentsfrågorna inte blir en - ursäkta att jag säger det - middagsätande klubb, utan att vi är många som involveras i det här. Det behövs mycket verkstad, både i riksdagen och regionalt. Det behövs folklig verkstad, och näringslivet måste vara med i det här och involveras på ett tydligt sätt.
Regionen kring Barents hav är ett av de ekonomiskt viktigaste och intressantaste områdena i Europa, främst på grund av de råvarutillgångar som finns där.
Därför är det viktigt att vi i Sverige utarbetar en sammanhållen strategi, en sammanhållen handlingsplan, för arbetet inom den nordliga dimensionen inom de, som jag ser det, prioriterade områdena: ekonomi, infrastruktur, utbildning, mänskliga resurser, miljöfrågor, gränsöverskridande samarbete och rättsliga frågor.
Sven-Erik Bucht (S):
För att på något sätt sammanfatta den debatt som förs här kan jag säga att vi alla verkar vara rörande överens om att Barentsregionen är en mycket betydelsefull region. Det som Karin Åström tar upp om demokrati och som Gunnar Andrén också nämner är oerhört viktigt. Ryssland är en bräcklig demokrati. Det behövs folkligt utbyte för att säkerställa den långsiktigt. Gunnar Andrén nämner också säkerhetspolitiken.
Det är ändå historiskt så att oavsett var vi har befunnit oss i världen och när i tiden vi har befunnit oss där har konflikt alltid uppstått där det har funnits mycket råvaror. Jag tror att det finns all anledning att föra en diskussion kring de bitarna också. När det gäller flyget håller jag med utrikesministern. Vi har inte förmågan att organisera tvärförbindelserna.
Jag brukar säga att det från Norrbotten är närmare till Sydafrika än till Tromsö och närmare till Bangkok än till Murmansk, på grund av att vi inte har organiserat det på rätt sätt. Så tokigt är det i dag. Jag tror att det behövs många som jobbar med de frågorna. Det var trevligt att ministern räknade upp flygplatser som han har besökt i Norrbotten. Jag inviterar ministern tillbaka.
Jag lovar också att det är ganska bra att komma dit, därför att det exempelvis uppe i Pajala är betydligt lägre landningsavgifter än i Frankfurt, London och Washington. Jag tror också att det är viktigt, nu när Norrbotten tar över ordförandeskapet på regional nivå, att man får resurser så att man på den nivån med kraft kan arbeta med de här frågorna.
Sven-Erik Bucht (S):
Det är viktiga frågeställningar som Monica Green tar upp i dag i interpellationen. Det är inte första gången som de frågorna kommer upp här i kammaren. Jag har själv ställt skriftliga frågor till statsrådet, och jag har redan förra året deltagit i en interpellationsdebatt i de här frågorna. Att statsrådet säger att hon noggrant följer och kommer att följa dessa frågor är bra.
Men jag blir mycket orolig när statsrådet återigen säger: Detta är något som marknaden löser - regeringen tror på marknaden, och marknaden kommer att lösa detta. Det finns andra exempel där man har sagt att politiken ska hålla fingrarna borta och att marknaden ska lösa det hela. Jag tänker på finansmarknaden.
Men när den kraschade, då blev politiken och skattebetalarna tvungna att gå in. Jag känner lite grann att det kanske är det som håller på att ske även inom det här området. Därför känner jag oro för statsrådets svar.
Detta är oacceptabelt år 2011 i ett modernt land som Sverige. Det finns en lag om elektronisk kommunikation, LEK. Den handlar om att man ska kunna tillhandahålla nät och tjänster. Den handlar också om att man ska kunna uppfylla rimliga krav på funktion och teknisk säkerhet. Men så är inte fallet i stora delar av vårt land i dag.
Därför, fru statsråd, tror jag inte att det räcker att följa utvecklingen. Det behövs mer hands on från politiken. Marknaden klarar inte av detta. Det har vi sett bevis på i över ett år. Det kanske till och med behövs en förändring och ett förtydligande i lagen om elektronisk kommunikation.
Sven-Erik Bucht (S):
Tillgänglighet är en sak. Funktion är en helt annan sak. Det är det som saknas. Det är som att ha en affär där det inte finns några bröd på hyllorna att köpa. Så fungerar det i dag i stora delar när det gäller de här kommunikationstjänsterna. Konkurrens - det finns inte Ica, Åhléns och Hemköp och vad de nu heter.
Det finns oftast bara en i de här områdena, Telia. Statsrådet har i ett skriftligt svar också hänvisat till att det är 2,2 miljoner stolpar och att många av dem är i dåligt skick och måste bytas ut. Jag förstår att de måste bytas ut, och jag bejakar också ny teknik. De här stolparna har inte blåst omkull. Det har inte hänt någon olycka.
Man monterar ned utan att ersätta med en teknik, så människor kommer inte ens i kontakt med sjukvården. Det här är ett allvarligt problem. Statsrådet hänvisar till den lagstiftningsförändring som det har tagits beslut om i riksdagen. Men med facit i hand kan man se att det inte fungerar. Marknaden löser inte problemet, och politiken vill inte ha hands on.
Kanske måste vi förändra vår lagstiftning.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag hör att ministern har ambitionen att det här ska gå snabbt. Jag tycker att det är bra att vi får en klar och tydlig signal om detta. I måndags var jag på ground break, som det kallas - första spadtaget på svenska. Det skedde dock inte med spade utan med grävmaskin. Kommunalrådet Bengt Niska fick ta det spadtaget. Då berättade man från bolaget att man har sålt hela sin produktion för sju år framåt.
Det är fantastiskt, det som händer! Man tecknade avtal med Vattenfall om ny elförsörjning. Det är ingen liten insats som Vattenfall ska göra där. Med tecknade avtal med ett annat kvalitetsföretag, Peab, som omgående sätter i gång med arbeten kring gruvområdet redan denna vecka, som sysselsätter massor med folk. Det är alltså ett jätteprojekt som är oerhört skarpt nu.
Sedan måste naturligtvis Trafikverket och bolaget få föra resonemangen om hur man ska lösa kommunikationsproblemen på kort och lång sikt, men det kommer naturligtvis att bli en stor finansiell fråga som måste hanteras också i den här salen.
Där hoppas jag också att infrastrukturministern med sin kompetens och charm kan övertala dem som sitter på skattkistan att man inte bara kan spara sig in i framtiden utan att man också måste investera sig in i framtiden. Det här är ett sätt att investera Sverige in i framtiden, och det kommer att ge mycket bra avkastning.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för svaret, infrastrukturministern, och för det engagemang som ni visar för den här frågan! När vi diskuterar infrastruktur tenderar det oftast att bli väldigt mycket kring järnvägar och vägar, men vi måste också se och diskutera vattenvägen. En kostnadseffektiv och konkurrensneutral sjöfart är oerhört viktig för ett exportberoende land som Sverige.
Sjöfarten är faktiskt billig för oss skattebetalare. Sjöfarten betalar i dag sina egna infrastrukturkostnader och finansierar till största delen Sjöfartsverkets kostnader. Jag anser det vara av största vikt att vi har en nära dialog med näringar som nyttjar sjöfarten och också de näringar som bedriver sjöfart.
I min interpellation berörde jag också isbrytarverksamheten, där det finns en oro från näringen att man omfördelar kostnaderna när det gäller isbrytning. Det här berörs inte i svaret, så det får jag väl lämna till en annan gång. Vattenvägarna är faktiskt viktiga, både när det är isfritt och när isen ligger.
Isbrytarverksamheten måste därför fungera, och kostnaderna måste fördelas på alla farleder som i dag. Vattenvägarna kompletterar landvägarna och avlastar både väg och järnvägsnätet. Jag vet att Sjöfartsforum som består av 152 olika aktörer - företag och organisationer - har överlämnat till statsrådet en vision och ett strategidokument för det maritima klustret.
Det är ett viktigt och bra initiativ som branschen har tagit för att säkerställa effektiv sjöfart och också svenskt näringslivs konkurrenskraft. När det gäller IMO-beslutet om strängare krav på svavelhalter i marint bränsle är det bra och nödvändigt ur miljösynpunkt att det kommer.
Men det är tyvärr utformat på ett sätt som kraftigt snedvrider konkurrensen till nackdel för vårt näringsliv i Sverige men även för många företag i våra grannländer som nyttjar sjöfarten. Det nu föreslagna regelverket riskerar även att flytta frakt från sjöfart till landbaserade transporter, och det kan också göra att man inte får de miljöfördelar som man har räknat med.
Jag kan inte exakt säga hur det här beslutet historiskt togs i IMO. Det berör både Nordsjön, Engelska kanalen och Östersjön, men jag har fått signaler om att det var en viss passivitet från Sverige när det här infördes. Jag anser att man måste ha politiken med när större förändringar görs.
Jag hoppas också att ministern bevakar de här frågorna väldigt noga. Just nu pågår en diskussion om kvävereduktion för Östersjön. Det är en internationell samverkan som benämns Helcom. Jag hoppas att ministern där är aktiv så att vi inte återupprepar misstagen med svaveldirektiven, där konkurrensen nu snedvrids.
Vi ska också komma ihåg att detta inte är en konkurrens som bara gäller inom Europa, utan det är också en global konkurrenssnedvridning. Därför är det viktigt att vi uppmärksammar detta och också lägger in det i ett globalt perspektiv. Jag tackar för svaret och får återkomma.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för beskedet om isbrytning, ministern! Det var tillfredsställande att få höra att det inte finns någon ambition att göra en omfördelning i dag. Även om vi i Europa inför samma regler samtidigt när det gäller IMO-direktiven finns det, som jag sade i mitt förra inlägg, en global konkurrens. Miljön är global, men konkurrensen är också global.
Svaveldirektiven är bra och ska införas, men det får inte snedvrida konkurrensen. Får vi samma regler i Europa samtidigt har vi olika regler globalt. Bland annat skulle svensk skogsindustri ha betydande svårigheter att konkurrera med sina produkter, exempelvis med sågverk i Kanada eller i Chile. Det här är en viktig fråga för Europa. Europas röst i IMO betyder en hel del om vi samordnar oss.
Det är det vi måste göra. Vi måste samordna oss i Europa i den här frågan. Det är viktigt att vi bildar allianser, och detta är inte för sent. Sverige måste aktivt ta på sig en ledarroll. Finland och de baltiska länderna är med, det berättade ministern nyss - jättebra.
Tyskarna har kommit med sin utredning som visar att det här snedvrider konkurrensen och riskerar att transporterna förs över på landsväg i stället. Storbritannien är en aktör som berörs av detta, liksom Holland, Polen och Danmark - viktiga länder. EU:s transportkommissionär Siim Kallas är en viktig part.
Jag hoppas att infrastrukturministern tar ledartröjan i den här frågan i Europa. Det är inte för sent, det är en gemensam fråga för oss. Hårdnad konkurrens gentemot länder utanför EU är den allvarligaste konsekvensen av direktivets bestämmelser om att det ska införas på olika tidpunkter. Det måste till en förändring i det.
Det är viktigt för svensk industri, viktigt för svensk industris konkurrenskraft. Nu börjar tiden bli knapp, inte här i talarstolen men för att hinna med till flyget så att man nästan hoppas att det fanns en Rudolf med röda mulen som man kunde flyga i väg med över molnen. Jag vill avsluta med att säga till ministern: Kör hårt, lycka till och tack för svaret! God jul ministern, talmannen och alla andra här i kammaren.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för svaret! Det är ett bra och tydligt svar som statsrådet levererar. Senast jag var upp i en interpellationsdebatt - det handlade om försvarsfrågor - var det omöjligt att få svar. I relation till den upplevelsen vill jag uttrycka att statsrådet Maria Larsson faktiskt har respekt för interpellationsinstrumentet. Därför ska statsrådet Larsson ha en dubbel eloge.
Jag vill även ge ledamoten Fredrik Lundh från Norrbotten en eloge för att han har uppmärksammat och drivit den här frågan på ett mycket bra sätt. Jag hoppas också att statsrådet Larsson kan dela min uppfattning om Lunds agerande.
Fredrik Lundh uppmärksammade kraftfullt frågan i januari, för elva månader sedan, genom ett öppet brev utifrån att utredningen i fråga om att komma till rätta med nätdrogerna var färdig 2008 och att en proposition hade utlovats redan under den förra mandatperioden. Efter Fredrik Lundhs öppna brev har frågan behandlats skyndsamt. Det är mycket bra att propositionen nu kommer. Fru talman!
Nätdroger är ett mycket allvarligt problem som växer lavinartat. Försäljningen blir alltmer öppen. Det är inget knussel om vad man säljer. Sajterna blir fler och fler. Marknadsföringen tenderar också att bli allt aggressivare.
Det finns en utbredd frustration bland polis, tull och paketutlämningsföretag som måste hantera detta utan att komma åt problemet. Fru talman! Möjligen kan det bli en diskussion om lagen utifrån rättssäkerhetsaspekten, men jag hoppas att vi verkligen kan få en bred politisk enighet om detta och snabbt får lagen på plats.
Situationen som den nu ser ut är pinsam för en rättsstat och ett modernt samhälle som ska värna om sina medborgare, i detta fall oftast ungdomar som drabbas och luras in i detta gift. Dessutom förorsakar det stort lidande. Fru talman! Det är verkligen på tiden att lagförslaget nu kommer, men vi måste oaktat det vara mycket observanta på utvecklingen.
De som sysslar med denna verksamhet tjänar grova pengar. De kommer snabbt att söka kryphål, luckor och nya vägar för att sprida giftet. Tyvärr tenderar samhället alltför ofta att hamna på efterkälken. Möjligen kan klassificeringen av innehållet vara hemlig. Just nu är den öppen.
De som hanterar och marknadsför de här drogerna vet exakt vad som händer och kan snabbt trycka ut lagen när vi förbjuder vissa av de här drogerna. De kan ändra molekylerna väldigt snabbt för att få fram nya produkter som ännu inte har olagligförklarats. Jag hoppas därför att den nya lagen bara är en början.
Vi måste noga följa utvecklingen och vara beredda att mycket snabbt förändra lagstiftningen för att på alla sätt stävja en fortsatt mycket osund utveckling. Tack, statsrådet, för att lagstiftningsförslaget nu kommer och tack för svaret! Låt oss nu, alla goda krafter gemensamt, starta kriget mot dessa fruktansvärda droger!
Låt oss skicka en mycket tydlig signal till de onda krafter som sprider nätdrogerna att det inte är något som vi kommer att låta fortgå! Jag hoppas verkligen att vi fortsättningsvis kommer att agera snabbt för att stävja detta problem.
Sven-Erik Bucht (S):
Detta är mitt jungfrutal, och jag ska börja med att gratulera statsrådet till utnämningen. Det är säkert ett fantastiskt roligt uppdrag, och det är viktigt. Infrastrukturfrågor är ju avgörande för vårt land och vårt lands välfärd. Det är en viktig fråga som Jonas Sjöstedt har tagit upp. Jag tänkte tala lite grann utifrån ett internationellt perspektiv.
När vi pratar om Norrbotniabanan kanske vi ofta lägger den som en nationell fråga eller till och med, tyvärr, många gånger som en regional fråga. Norrbotniabanan är en oerhört viktig del i infrastruktursystemet uppe i Barentsområdet.
I det området finns det enorma råvaror och naturtillgångar: den norska gasen, oljan, fisken och vattenkraften, den svenska skogen, malmen och vattenkraften, liksom i norra Finland, för att inte tala om nordvästra Ryssland som har 40-50 gånger så mycket gas och olja som Snövitfältet i Norge.
Att kunna tillgodogöra sig dessa enorma tillgångar är inte en Norrbottenssak, inte ens en Sverigesak, utan det är en europeisk sak. Här ligger Europas kornbod, och det krävs att vi har en infrastruktur för att kunna tillgodogöra oss dessa tillgångar. Det är inte så konstigt - man flyttar till och med städer i dag. Man flyttar Kiruna, och man flyttar Malmberget.
Man öppnar nya gruvor. Det kommer att krävas infrastruktur för att vi ska kunna tillgodogöra oss det här. 90 procent av den totala järnmalmsproduktionen i Europa kommer från Sverige och i huvudsak från Norrbotten. Den infrastruktur som vi i dag har byggdes upp för det. Stambanan byggdes upp under 1890-talet och Malmbanan i början av 1900-talet.
Det krävs åtgärder för att vi ska kunna bygga vidare på välståndet i vårt land, och där är infrastrukturen oerhört viktig. Jag skulle vilja ge en eloge till den förra infrastrukturministern, Åsa Torstensson, som tog ett mycket lovvärt initiativ och samlade elva infrastrukturministrar uppe i Haparanda i juli tillsammans med en stor kinesisk delegation.
Där förde man fram dessa frågor och diskuterade en nordlig korridor. Ni kanske inte känner till det, men det finns en stad i detta land som är närmast Kina, och den heter Haparanda. Järnvägen där går faktiskt ända till Shanghai. Den finns där, så det är inte något problem.
Vi har en järnväg som heter Haparandabanan som blir färdig i början av 2012, och sedan har vi en felande länk. Det är den felande länken som vi måste åtgärda, och vi måste se Norrbotniabanan som en stor del i infrastruktursystemet uppe i Barentsområdet till gagn för Sverige och till gagn för Europa.
Jag skulle också vilja passa på att bjuda infrastrukturministern till Haparanda på ett besök så att vi kan titta på de möjligheter som finns österut och blicka vidare. Välkommen upp, ministern! Välkommen givetvis också till invigningen av Haparandabanan!
Sven-Erik Bucht (S):
Jag trodde inte att det skulle vara så lätt att i denna sal påverka framtiden som det är. Efter mitt inlägg fick vi ju höra talare efter talare uttrycka en oerhörd stark känsla för vikten av att Norrbotniabanan kommer till. Krister Hammarbergh vill ha ordning och reda och att man ska skynda långsamt. Nu har vi till och med fått en minister som sprungit förbi Krister Hammarbergh.
Hon är redan på väg till Haparanda. Jag tror att vi på något sätt ändå kan fixa det här.
Sven-Erik Bucht (S):
Det är en viktig och högst aktuell frågeställning som Ibrahim Baylan lyfter upp i denna interpellation. Det handlar om att skapa förutsättningar för näringslivsutveckling i de norra delarna av vårt land. Det handlar inte bara om Västerbotten, utan det handlar om många fler län. Det pågår inte bara ett uppsving av näringsförutsättningar där, utan det är en explosiv utveckling i flera bemärkelser.
Det smäller givetvis i gruvgångarna, men det är också en skriande efterfrågan på infrastruktur, och det är en explosiv utveckling när det gäller efterfrågan på arbetskraft. Norrbotten är faktiskt det hetaste investeringslänet i landet. Jag kan ge några exempel. Gruvetableringen i Pajala handlar om 5 miljarder.
Vi har etableringar som ministern känner till inom tjänstesektorn i Luleå när det gäller Facebook på 5 miljarder. Det finns mångmiljardsatsningar i Kiruna inom gruvindustrin. Det finns mångmiljardsatsningar i Malmberget och Gällivare inom gruvindustrin där också både LKAB och Boliden investerar i Aitik.
Det handlar om en vindkraftspark i Piteå som också är i miljardklassen med mera. Det handlar om exportindustrin, och den genererar massor med företag. Den enda tveksamhet som finns i dag är inom skogsindustrin.
Man tvekar att göra investeringar, och det har att göra med det förslag på svaveldirektiv som just nu ligger inom sjöfarten som kan snedvrida konkurrensen så att de inte kan ta de här investeringarna. Vad gör regeringen åt det? Jag åker runt mycket i mitt hemlän och besöker företag.
Den ständiga frågan som kommer från företagen är: Hur ska vi få tag i arbetskraft, och hur ska vi få tag i rätt utbildad arbetskraft? Inflödet av nya arbetstillfällen är väldigt högt i Norrbotten. Det är plus 13 procent medan motsvarande siffra i landet är minus 3 procent. Tidigare kunde vi i de regionala tidningarna räkna antalet platsannonser. I dag får vi räkna antalet sidor.
Jag tog med NSD från i lördags, och den ska jag överlämna till statsrådet efter debatten. Där finns åtta sidor med platsannonser, och dessutom finns det en fantastiskt fin rubrik på förstasidan som lyder "Utredare positiv till Norrbotniabanan". Samtidigt har vi många som är arbetslösa. Vi har faktiskt 10 procent som är utan arbete. Statistiken säger 4,7 procent arbetslösa därför att många deltar i åtgärder.
Det krävs kraftfulla åtgärder när det gäller utbildning, inte minst inom yrkeshögskolan. Där har utbildningsanordnarna ansökt om 62 000 utbildningsplatser, men regeringen har bara beviljat medel för 8 900 platser. Vi vet att 90 procent av dem som går de här utbildningarna är i arbete inom sex månader.
Det behövs mycket mer action och mycket mindre prat. Fru statsråd! Regeringen präglas av passivitet. I norr ropar man efter arbetskraft och infrastruktur. Ett fönster står öppet i världen för vår exportindustri. Det behövs mycket mer hands on-politik!
Sven-Erik Bucht (S):
Gunnar Andrén tog upp Haparandabanan. Ja, det var under Göran Perssons regering som de byggnationerna sattes i gång. De har nu slutförts och banan kommer att invigas under det närmaste halvåret. Den nuvarande regeringen har suttit i snart sex år, och när Haparandabanan invigs i år finns det ingen godsterminalbangård i Haparanda-Torneå.
Passivitet, passivitet, passivitet kallar jag det. Det krävs lite action, mer hands on, precis som jag sade i mitt förra inlägg. Man måste lyssna på näringslivet. Det är en explosiv utveckling inom exportindustrin i norr.
Statsrådet säger att hon förstår att det behövs kompetensförsörjning, att det finns en matchningsproblematik, men varför, statsrådet, har man dragit ned på resurserna? Det behövs mer hands on. Det räcker inte med vackra ord. Det måste hända någonting.
Jag vill informera ministern om att en majoritet i näringsutskottet förra veckan sade ja till en motion jag författat gällande gruv- och mineralpolitisk strategi. Jag hoppas att det blir hands on när en majoritet i riksdagen fattar det beslutet och ger det uppdraget till regeringen. Det behövs samverkan mellan gruv- och mineralnäringen, akademin och politiken.
Det behövs samverkan i dessa frågor också med tanke på det som händer i norra Sverige och med tanke på det som händer i norra Finland och norra Norge. Det behövs nordisk samverkan kring dessa frågor, kring kompetensfrågor, infrastrukturfrågor, energifrågor med mera.