Emma Nohrén (MP):
Det betänkande vi nu debatterar heter Vattenvård , och det verkar som att vi har ett stort engagemang i frågan. Namnet i sig är dock ganska tänkvärt - vattenvård. Vi behöver vårda vattnet. "Vård" betyder enligt Nationalencyklopedin "tillsyn som är förenad med någon form av behandling eller annan åtgärd". Nog är det så att vårt vatten, såväl sött som salt, behöver någon form av behandling eller åtgärd.
Vi använder nämligen vatten till så mycket, och vi måste se till att det går att använda igen och igen eftersom det är ett kretslopp. Det vatten vi dricker i dag kanske dracks av en dinosaurie för 100 miljoner år sedan. I dag slösar vi dock med vatten, och vi renar för dåligt. Det är ganska skrämmande.
Hur kommer det sig att vatten, vilket är något vi alla på jorden är beroende av, missköts så väldigt - så illa att vi behöver ha åtgärdsplaner för att få till rent vatten? Rent vatten borde vara en rättighet för allt levande men har i stället blivit en Svarte Petter som ingen vill betala för. Det är många som har belyst att det vi talar om i dag hör ihop med många av de andra betänkanden vi har, som kemikaliepolitik, avfallspolitik samt hur och vad vi äter.
Vi måste nog även se det som globalt, för det som regnar ned på Sverige har ofta avdunstat någon annanstans. Vet ni att vi fortfarande i dag, i mars, håller på att rena det vatten vi använde förra året? Vi kommer att fortsätta göra det fram till midsommar ungefär, och då är det bara sex månader kvar av det här året trots att vi redan har använt vattnet i ett halvår.
Det kanske var lite krånglig matematik där, men precis som att vi nu är ganska överens om att vi använder mer resurser än vi har på jorden - att vi lever som om vi hade fler jordklot - gör vi samma sak när det kommer till vatten. Ett års vattenkonsumtion tar i dagsläget ungefär ett och ett halvt år för jorden att producera. Det gör att vi ligger back, och vi måste jobba globalt. För att producera de jeans jag har på mig går det åt ungefär 10 000 liter vatten.
För att producera bara bönorna till en och en halv deciliter kaffe har det gått åt ungefär 140 liter vatten. Då är inte transportsektorn inräknad, och inte heller duschen som transportören tog på vägen, tvättandet av lokalerna och så vidare. Vi använder väldigt mycket vatten. För att producera ett kilo nötkött går det åt 16 000 liter vatten.
Det blir ganska många liter vatten på en kossa. Mycket av det vatten vi använder flyttar vi dessutom runt från ett ställe till ett annat. Ta en gurka; den består av 98 procent vatten i ett grönt fodral, som vi kör från ett land till ett annat för att äta.
Även mycket av det vatten vi klär oss i och äter har producerats i andra länder än Sverige - ofta på ställen som redan nu har dålig vattenförsörjning och som i och med klimatförändringarna kommer att få ännu sämre vattenförsörjning i framtiden.
Kända floder som Coloradofloden, Indusfloden och Gula floden har fungerat som livsnerver i generationer - Indusfloden sedan mänsklighetens vagga - men rinner i dag inte ända fram till havet eller sina andra slutdestinationer. Jordanfloden, som är den kända historiska flod där Jesus döptes, är borta till 90 procent.
Däremot är det många avlopp som leds ned i den, så om Jesus hade döpts i dag hade hans vita särk nog varit ganska brun på vägen upp. Vad har då detta att göra med Sverige? Jo, vi lever som om vi hade hur mycket vatten som helst. Rent fysiskt använder jag och ni andra här inne i snitt 180 liter vatten per dag.
Tittar vi på hur mycket vi konsumerar genom det vi har på oss, äter, transporterar och så vidare använder vi dock över 5 500 liter vatten dagligen. Vi ligger över världsgenomsnittet. Här i Sverige gör vi dessutom lite grann samma sak som i övriga världen. Vi har en väldigt ren och fin natur, och många åker hit och tittar på den - vi har talat om turister.
Trots det hittar vi spår av bekämpningsmedel i grundvattnet, läkemedelsrester i avloppet och näringsämnen i åar och vattendrag. Allt är på väg till havet. Näringsämnen som kväve och fosfor används på åkrar för att det ska växa, och det är det som händer även när det kommer ut i havet - det får algerna att växa, och vi får algblomning.
Både näringsämnen och annat bös, om vi nu får använda det ordet, som kommer ut i havet blir dock också en fysisk barriär som gör att vi får utskuggningar. Solljuset når alltså inte ända ned i hav och vatten, som det gjorde förut. Går man 100-150 år tillbaka i tiden och tittar på Kattegatt - om vi ska byta kust lite efter allt prat om Östersjön - ser vi att det då fanns ålgräs ned till 20-25 meter.
I dag är utbrytningsgränsen 5 meter. Det beror förmodligen bland annat på att vi har ett ändrat samhälle; jag tror att det var Lars Tysklind som talade om att även rovfiskarna påverkar. Vi har alltså ett ändrat ekosystem, men vi har också fysisk utskuggning. Det gör inte bara att vi har mindre alger, utan det rör även uppväxtområden för fisk och så vidare. Då är vi inne på matfrågan igen. Vi har alltså väldigt mycket att göra fortfarande.
Jag sympatiserar med många av de förslag motionärerna har tagit upp, men jag vill säga att det redan är igång. Vi håller på! Ni behöver inte vara oroliga. Däremot är det konstigt att många står här och slår sig för bröstet när det den 3 december, som genom ett trollslag, försvann 1 1⁄2 miljard kronor på miljöområdet. Bara i anslaget till havs- och vattenmiljön togs det bort 75 miljoner.
Det gör att vi inte kan göra de satsningar vi ville göra på havsmiljön och andra saker. Vi gör dock vad vi kan, vi har mycket igång och det går raskt. Till exempel håller vi just nu på att remissbehandla Miljömålsberedningens delbetänkande Med miljömålen i fokus - hållbar användning av mark och vatten , som presenterades i somras.
Delbetänkandet innehåller förslag till strategier för långsiktigt hållbar användning av mark och hur vattenresurser kan förvaltas i framtiden. Det är ett ganska omfattande delbetänkande, och när remissrundan kommer tillbaka tror jag att vi kommer att ha ännu fler förslag på vad vi ska göra. LOVA-anslagen, som det har talats om här, är permanentade och uppgår till 75 miljoner kronor per år. Regionalt och internationellt är Sverige med och jobbar i de två regionala konventionerna Ospar och Helcom.
Bland annat leder vi en del handlingsplaner för att ta hand om marint skräp, och vi har tagit på oss ledaransvaret för flera delar av andra handlingsplaner. När det gäller Sveriges arbete mot föroreningar i haven kan jag nämna att Sverige inom EU-strategin för Östersjöregionen leder just det prioritetsområde som handlar om utsläpp av farliga ämnen till havet. Vi ligger alltså på i det internationella arbetet.
Globalt har vi också anslagit stora pengar till Gröna fonden, och eftersom vattenresurserna är globala påverkar även det dessa. Det har också talats om läkemedelsrester, och dem måste vi ta hand om snarast. Vi hörde om den tvåkönade mörten. Jag hade en professor som sa: Säga vad man vill om fiskarna i havet, men de har fan inte ont i huvudet.
Det som vi äter går igenom oss och påverkar annat. I Indien har gampopulationen minskat med 80-90 procent för att man använder diklofenak som är farligt för fiskar. Även produktionsdjur och husdjur får mediciner, och även de läkemedelsresterna måste vi ta hand om.
Nu pågår ett omfattande forskningsprogram, Mistra Pharma, som tittar på nedbrytningen och miljöeffekterna av läkemedel. Det ska slutföras i år. Projektet finansieras av Mistra. Vidare beviljades Havs- och vattenmyndigheten förra året 10 miljoner kronor till sex projekt som handlar om avloppsrening. I årets regleringsbrev får myndigheten ytterligare 6 miljoner till detta.
Det pågår alltså och handlar om avancerad rening av avloppsvatten. Jag tror inte att ni behöver vara oroliga för att det inte händer något. Det är en mycket prioriterad fråga som jag personligen har ett starkt intresse för. Jag hoppas att vi kan fortsätta att dela detta intresse, och jag är glad över det engagemang som finns. Jag tror att vi tillsammans i utskottet och med regeringens förslag kan få till en bättre vattenmiljö.