KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Storckenfeldt (M):
Vi pratar om 2020, alltså inte så jättelänge sedan. Vi vet att vi hade befunnit oss i en väldigt annorlunda situation i dag om man inte hade fattat det beslutet. Elprisstödet är ett jätteviktigt förslag, och om jag inte minns helt fel var det den förra regeringen som gav uppdraget att ta fram förslaget. Jag har väldigt svårt att tro att man hade lagt fram något annat förslag i ett läge när det är viktigt att faktiskt få ut pengarna så fort som det bara är möjligt.
Socialdemokraterna har en otrolig förmåga att frånsäga sig ansvar, och det gör man även nu. Vi vet att det inte berodde på marknadsmässiga skäl, något som har blivit väldigt tydligt eftersom intressenter plötsligt har dykt upp i Sverige igen efter regeringsskiftet. Det var politiken som stod för nedläggningen. Applåderna var inte okej då, och de är inte ens nästan okej nu. Jag skulle vilja uppmana Socialdemokraterna att ta människors situation på allvar.
Vi vill se ny, planerbar produktion överlag, i första hand kärnkraft. Vad vill S göra för att garantera elförsörjningen i Sverige?
Marcus Jonsson (KD):
Det var ett kort och kärnfullt inlägg här nyss. Jag skulle vilja ta avstamp i det som Niklas Wykman sa inledningsvis. Det här är en fråga som handlar om det skattesystem som vi har i Sverige och vilket skattesystem vi önskar se i vårt land. Enligt den tradition av skatter som har tyngt Sverige är det hög skatt på arbete och företagsamhet.
En del av oss här inne har tillbringat ett antal år i de politiska ungdomsförbunden och då verkligen i debatt efter debatt fått höra att man säger att vi har hög skatt på alkohol för att vi inte ska supa för mycket och hög skatt på tobak för att vi inte ska bruka tobaksprodukter i alltför stor omfattning - men har vi då hög skatt på arbete för att vi inte ska arbeta för mycket?
De här billiga poängerna som man kan plocka rent retoriskt försöker Kristdemokraterna omvandla i praktisk politik.
Det ska inte vara en hög skatt på arbete som gör att man avstår från att arbeta. Denna skattesänkning som man faktiskt får om man är pensionär eller löntagare eller har en försäkrings- eller bidragsinkomst är generös och allmän. Punktskatten som vi diskuterar här i dag är en valfri skatt som man kan välja bort.
Det är en skatt som når dem som köper plastpåsar, och skatten läggs på den som producerar eller importerar plastpåsar. Ska man då säga någonting om just det som vi nu talar om när det gäller vad vi vill uppnå med det?
Om vi som kristdemokratiskt parti varit en del av regeringsunderlaget eller rent av själva suttit vid maktens bord i Rosenbad hade vi inte utformat skatter på det här sättet, men vi hade fortsatt att prioritera skattesänkningar som vi gör i vår egen budgetmotion. Tillstår vi att det är ett problem med just plast och mikroplaster inom haven och med den spridning som vi tyvärr ser världen över?
Ja, absolut gör vi det. Vi har i ett eget, kristdemokratiskt miljöpolitiskt program slagit fast att vi behöver minska det onödiga användandet av plast i engångsprodukter, till exempel plastpåsar. Det skriver vi där.
Vi skriver också att ekonomiska styrmedel eller andra begränsningar bör införas för att minska användningen av konventionella plastpåsar i dagligvaru- och fackhandel för att därmed minska spridningen av plaster i miljön. Jag tror att man ska ta situationen på allvar, och jag tror också att man ska inse vad det är för skillnad när man får en sådan skattesänkning som jag har talat om här tidigare.
Det motsvarar alltså 2 500 kronor per år för en medelinkomsttagare. En pensionär får per år motsvarande 1 320 kronor mer i plånboken. Det är en skattesänkning som jag är glad över att här och i dag få tala om.
Marcus Jonsson (KD):
Kabinettssekreterare Söder, statssekreterare Stenström, näringsminister Damberg, energiminister Baylan, handelsminister Linde och statsminister Stefan Löfven - alla besökte de Iran under förra mandatperioden.
Därtill har Irans utrikesminister och it-minister besökt Stockholm. Totalt gjordes åtta resor på tre år mellan Rosenbad och förtryckarregimen i Teheran. Finns det något annat land som den feministiska regeringen har besökt i samma omfattning och sökt samröre med?
Fru talman! Just denna dag talar vi om den feministiska utrikespolitiken och om feministisk handelspolitik. Är det på detta sätt den ska idkas - genom att krama en av världens mest kvinnoförtryckande regimer?
När digitaliseringsminister Peter Eriksson mötte sin motsvarighet, den iranske it-ministern, i Stockholm 2016 var mötet helt fokuserat på samarbetet och handeln mellan länderna. Inser inte regeringen att informationstekniken är ett av regimens verktyg för att kväsa folket? Twitter, Facebook och Youtube är blockerade i Iran.
Landets folk kommer inte åt dessa sociala medier. De kan inte heller använda Google. Det är dessutom omöjligt att lansera en blogg på Wordpress eller Blogspot, eftersom dessa plattformar också är blockerade. Regimen har lanserat egna digitala plattformar och uppmuntrar folket att använda dem.
Men iranierna inser att de applikationer som regimen tagit fram brister i såväl säkerhet som integritet och används för att kontrollera folket. Fru talman! Oliktänkande straffas i Iran. Enligt uppgift avrättades 273 personer i Iran mellan oktober 2018 och oktober 2019.
Det är i genomsnitt fem personer i veckan. Bland dessa finns kvinnor och minderåriga. Amnesty rapporterade i april förra året om hur två 17-åringar först piskades och sedan avrättades. De hade arresterats när de var 15 år gamla. Samma månad som näringsminister Damberg besökte Iran dömdes en kvinna till stening.
Den iranske musikern Mohsen Lorestani arresterades i mars förra året. Först i oktober i fjol väcktes åtal mot honom. Då hade ett rykte uppstått om att han hade mördats i fängelset. Åtalet mot denna populära artist är att han är homosexuell.
Enligt 234 § i den iranska strafflagen är det ett brott som är förenat med dödsstraff. Fru talman! Det har gått 30 år sedan diktaturerna föll i Östeuropa. Diktaturen i Iran är på fallrepet. Historiens dom kommer att bli hård om ingen förbättring sker i Rosenbad.
Åtta utbyten på ministernivå under tre år är ett entydigt ställningstagande för den brutala diktaturen i Iran. Men umgänget med "diktaturens kreatur" anstår ingen demokratisk ministär oavsett vilket prefix som regeringen själv ger sig.
Marcus Jonsson (KD):
Jag vill tacka finansministern för svaret och också för den prioritering som anges av regeringens budgetsatsningar, det vill säga att man anser detta vara en angelägen fråga. Jag blir dock något tveksam när jag läser regleringsbreven som alliansregeringen skrev och jämför dem med de regleringsbrev som sittande regering har lagt till just Tullverket.
I det regleringsbrev som är daterat i december 2012, alltså regleringsbrevet för 2013, som var det sista året som alliansregeringen styrde, är det övergripande målet mycket tydligt att Tullverket ska bidra till ett väl fungerande samhälle för medborgare och näringsliv samt motverka brottslighet. Det står att brottslighet inom tullområdet ska förebyggas och bekämpas.
Vidare står det att Tullverket ska begränsa den organiserade och storskaliga brottsligheten. Dessa formuleringar existerar inte i det regleringsbrev som är daterat den 19 december 2019 gällande verksamhetsåret 2020. Däremot står det att "kvinnor och män ska ges samma möjligheter och villkor vid kontakter med myndigheten".
Det står också att man "ska redovisa resultat av de åtgärder avseende jämställdhetsintegrering som vidtagits för att myndighetens verksamhet ska bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken". Om brottslighet står det på ett ställe att "Tullverket ska redovisa hur myndigheten har stärkt arbetet med att förebygga brottslighet i samband med in- och utförsel av varor". Det står dock bara hur man ska förebygga och inte hur man ska motverka brottsligheten.
Detta är ändå den myndighet som har i uppdrag att skydda den svenska gränsen mot införsel av narkotika och vapen och även mot utförsel av stöldgods. Herr talman! Min riksdagskollega Ingemar Kihlström redogjorde här för hur en del stöldsekvenser ser ut. "Smörgåsbord" är ett av de svenska ord som har exporterats till den internationella vokabulären.
Just nu används det som ett begrepp för att beskriva ett Sverige dit internationella ligor kan komma och ta för sig av vad de önskar. Vi hade i juni förra året 44 anmälda brott i Halland, om vi begränsar oss dit.
Det var stölder från lantbrukare - borrmaskiner, gps-utrustning och hundratals liter diesel som togs av kriminella utländska ligor och fördes ut ur landet. Enligt Svenska Båtunionen förs årligen ca 2 000 utombordsmotorer till ett värde av 200-300 miljoner kronor ut ur landet.
Det är enorma belopp som förs ut ur vårt land, och människor far illa på grund av den kriminalitet som tillåts härja. Min fråga till statsrådet är: Vad avser regeringen när man säger att man har ett kraftfullt, offensivt åtgärdspaket, när man i regleringsbrevet fråntar Tullverket uppdraget att motverka brottslighet?
Marcus Jonsson (KD):
Jag tror att finansministern nog ändå väger orden bättre än vi fick intryck av när det talades om att regleringsbrevets formuleringar inte är så viktiga. Precis som Ingemar Kihlström sa har ju beskrivningen av budgeten gått från servettskiss till M-KD-budget med stöd av Sverigedemokraterna till att nu i svaret från finansministern vara den av riksdagen beslutade budgeten.
Nog är det en uppvärdering av själva budgetdokumentet, som de facto gav Tullverket 90 miljoner kronor extra. Men visst är det skillnad på vad man prioriterar. I regleringsbrevet från 2013 skrivs, som jag nämnde, brottslighet ut tjugo gånger.
Jämför det med det regleringsbrev som gäller för år 2020, där brottslighet skrivs ut tre gånger, lika många gånger som ordet jämställdhet, eftersom regeringen vill prioritera jämställdheten och granska den mer i jämförelse med brottslighet. Herr talman! Finansministern säger att det är ett uppdrag som man arbetar fortlöpande med att bekämpa stöldgods.
Då kan vi läsa i årsredovisningen från Tullverket för 2018 års verksamhetsår. En gång nämns ordet stöldgods, och det är i det uppdrag som verket har fått tillsammans med övriga myndigheter och som ska redovisas nästa fredag. Däremot nämns ordet jämställdhet 16 gånger, och man har kartlagt att män nämns 246 gånger.
När det gäller hur många män och kvinnor det är som stoppar införsel eller utförsel i landet är det viktigaste inte vilket kön personen har som stoppar detta eller vilket kön det är på den som begår ett brott. Det viktiga är att brott beivras och att den svenska gränsen säkras.
Marcus Jonsson (KD):
Min fråga går till miljö- och klimatministern. Av Sveriges kommuner är det 83 procent som anger att de har bostadsbrist. Det är ett nationellt problem. Jag vill nämna en annan lika allvarlig fråga.
När Sveriges Kommuner och Regioner i höstas frågade ekonomicheferna i samtliga Sveriges 290 kommuner hur det ekonomiska läget såg ut svarade fyra av fem att det såg sämre ut inför 2020 - det vill säga innevarande år - än vad det gjorde i fjol. I ljuset av detta undrar jag: Hur ser regeringen på kommunernas bostadsförsörjningsansvar?
Marcus Jonsson (KD):
Enligt regeringen ska hela Sverige inte bara leva utan också växa. Är det då rimligt ur ett näringslivs- och tillgänglighetsperspektiv att tågresan på Dalabanan mellan Mora och landets huvudstad kan vara 60 minuter längre än den snarlika sträckan Karlstad-Stockholm? Dalarna är ett av Sveriges största turistlän.
Med 5 miljoner gästnätter år 2018 placerar sig Dalarna direkt efter de tre storstadslänen. Vidare är Mora en viktig ort för turismen i Dalarna. Enbart till Vasaloppet i fjol kom 62 000 deltagare från 45 olika nationer. I sammanhanget är det värt att påminna om att sedan ett år tillbaka finns ingen flygtrafik mellan Mora flygplats och Arlanda. Därför är min fråga till näringsminister Baylan: Är den långa restiden på Dalabanan rimlig?
Marcus Jonsson (KD):
Frågan jag ställer går till statsrådet Peter Eriksson. Förra året uppgick det svenska biståndet till den palestinska myndigheten till 96 miljoner kronor. Merparten går till det FN-organ som arbetar just med palestinska flyktingar och med den palestinska frågan. De driver 709 skolor i området, och det har riktats kritik mot det utbildningsmaterial som finns där.
År 2017 framfördes ett femtiotal förändringsförslag, eftersom flickor och pojkar inte fick avbildas tillsammans i utbildningsmaterialet och den israeliska kartan inte var utmärkt. Höstterminen 2018 kom det nya materialet. Där hyllar man en terrorist som mördat israeliska barn - 13 stycken dog i den terrorattacken. Man hyllar också massakern under OS 1972 som en framgång.
Vad vill regeringen göra för att säkerställa att svenska skattemedel inte går till denna sorts uppviglande hatpropaganda?
Marcus Jonsson (KD):
Min fråga går till kultur- och demokratiministern. I går kom en rapport från Sveriges kristna råd. Där står det att varannan kristen ungdom upplever sig kränkt för sin tro. Ministern är ansvarig för trossamfunden. I rapporten finns Svenska kyrkan med.
Ärkebiskopen kommenterade detta i går i TV4 och sa att det inte finns någon religionsfrihet i Sverige när unga människor behöver gömma sin tro eller blir kränkta i skolan. Jag skulle vilja fråga statsrådet: Delar ministern ärkebiskopens uppfattning?
Marcus Jonsson (KD):
Jag tackar för svaret. Det gläder mig att höra regeringens vilja att stå upp för det här och betoningen på att vi har religionsfrihet i landet. Men jag skulle vilja fråga ministern om det också finns en insikt hos regeringen om att det förs en politisk diskussion mellan politiska företrädare och opinionsbildare vilken bidrar till en stigmatisering av troende. Tyvärr ser vi hur huvudmän till konfessionella friskolor misstänkliggörs.
Ser man det som ett led i att människor känner sig kränkta och utanför och känner att deras tro är misstänkliggjord?
John Weinerhall (M):
Väldigt mycket har hänt i Sverige sedan den första personen diagnostiserades med aids 1982. Från att ha varit en dödsdom för bara decennier sedan är den nu att betrakta som en kronisk och behandlingsbar sjukdom. Tack vare de medicinska framsteg som gjorts och den behandling som finns är livslängden lika lång för hivpositiva som för befolkningen i stort.
Hivepidemin i Sverige blev inte så omfattande som många trodde för 30-40 år sedan. Med en välinställd behandling är virusnivåerna omätbara och smittorisken obefintlig. Trots detta lever en rest av en gammal fördomsfull syn på hiv kvar - informationsplikten.
Om det inte föreligger någon smittorisk borde det heller inte finnas någon anledning att behöva informera sin sexuella partner om sin hivinfektion. De allra flesta som smittas av hiv i Sverige smittas dessutom av personer som är omedvetna om sin status. Man kan då nästan säga att det vore rimligare att i stället ha en informationsplikt för otestade människor.
Precis som Unaids anmärkt borde Sverige ta bort informationsplikten, inte minst eftersom detta är en grupp som lever under stort stigma. Det är min och Moderaternas förhoppning att just den översyn av smittskyddslagen som riksdagen nu kräver ska leda till att vi kan lossa ytterligare en börda från en grupp som lever under väldigt stort stigma. Detta är ett väldigt brett betänkande om folkhälsa i stort.
Jag skulle vilja passa på att lyfta fram ytterligare ett område, förutom informationsplikten, som är väldigt viktigt. Det gäller det andra tillkännagivande som vi behandlar i den här debatten, nämligen det om hbtq-personers psykiska hälsa. Vi vet att hbtq-personer har en sämre psykisk hälsa än heterosexuella. Självmordstankar är mer vanligt förekommande.
Fler lider av beroende, ångest och depression jämfört med befolkningen i stort. Därför är det oerhört viktigt att regeringen nu ser till att vi får ett ordentligt förebyggande arbete, så att hbtq-personer stärks i sin psykiska hälsa. Vi är glada och nöjda över att utskottet kunde komma överens om detta tillkännagivande, men vi moderater hade gärna gått lite längre.
Givet att stödet och det förebyggande arbetet när det gäller psykisk ohälsa för hbtq-personer skiljer sig så mycket runt om i Sverige vore det nog bra med lite mer statlig styrning. Ett tydligt exempel på detta är att bara hälften av regionerna i dag har insatser specifikt för hbtq-personers psykiska hälsa. Det finns helt enkelt mer att göra på detta område, men jag är glad över att vi tar ett steg här i dag.
Anna Hallberg (S):
Tack, Hans Wallmark, för frågan! Vi är olika hårt drabbade i Norden, och Sverige är hårdast drabbat av pandemin. Att de nordiska grannländerna inte öppnar upp fullt ut för Sverige har givetvis att göra med att våra grannländer vill värna smittskyddet.
Sverige är hårdast drabbat i Norden, och det är naturligtvis förklaringen. Det vi hade hoppats på från regeringen och det som vi har verkat och fortfarande verkar för när det gäller gränsöppning handlar om att vi inte ser Sverige som en enda region vad gäller smittläget. Vi har en lägre grad av smitta i flera av våra gränsregioner.
Detta har vi framfört, och vi haft en nära dialog med Folkhälsomyndigheten som i sin tur har haft en nära dialog med sina kollegor i de andra nordiska länderna för att kunna påvisa de skillnader som finns i Sverige. Framför allt är ju Stockholmsregionen hårdast drabbad.
Detta har varit anledningen till att vi har haft, och fortfarande har, förhoppningen om att kunna öppna steg för steg, framför allt i våra gränsregioner, för att underlätta både för ekonomin och för de sociala kontakterna.
Anna Hallberg (S):
Det är alldeles för tidigt att tala om en misslyckandets politik. Sverige har varit hårt drabbat av coronapandemin. Huruvida det beror på reseströmmar eller på att smittan har sökt sig in på äldreboenden måste vi titta på. Vi ska nu tillsätta en nationell kommission som ska utvärdera detta. Det är alldeles för tidigt att dra slutsatsen att den väg vi har valt, på inrådan av våra experter och myndigheter, är en misslyckandets politik.
När det gäller stödpaketet till SAS tänker jag inte kommentera det mer än att det naturligtvis är av nordiskt intresse att fortfarande ha flygbolaget SAS. Vid uppstarten av ekonomin är det oerhört viktigt att ha ett flygbolag som är fullt berett att ställa upp med den nödvändiga infrastruktur som SAS svarar för i Norden. Vad gäller utbyggnaden av Arlanda handlar det om att man har skjutit upp beslutet.
Vi får återkomma till det i en senare debatt.
Anna Hallberg (S):
Det är självklart rimligt att alla regeringar och länder vill göra allt för att över tid ha en smittbekämpning som värnar liv, hälsa och ekonomi. Från regeringens sida hade vi hellre sett att man hade haft en mer flexibel syn på gränsöppningen. Som jag poängterade tidigare i dag finns det ju stora regionala skillnader i smittspridningen i Sverige.
Det har vi påpekat för våra nordiska grannländer. Jag har full respekt för att man vill göra allt för att hålla nere smittan i våra grannländer, men när vi tittar på de skillnader som råder mellan Skåne och Köpenhamn, i Tornedalen och i flera av våra gränsregioner mot Norge ser vi inte att det är fullt motiverat att ha stängda gränser i de regionerna. Det är det vi har verkat för.
Vi har också verkat för att tillsammans med våra respektive folkhälsomyndigheter hitta regionala lösningar där man periodvis eller varannan vecka kan utvärdera hur smittläget förändras i olika regioner och därmed öppna upp successivt, förhoppningsvis mer och mer. Det är den taktiken vi har haft i vår dialog.
Vi har också vunnit framgång när det till exempel gäller Finland, där man från början ville stänga gränserna helt, med att säga att arbetspendling är tillåtet. Nu öppnar man också upp lite mer vid finska gränsen. Detta är ett successivt arbete.
Jag vill inte kritisera våra nordiska grannländer för att de till viss del vill ha fortsatt stängda gränser, men vi ser inte att det har funnits regionala motiv för att stänga så pass helt som i dag.
Anna Hallberg (S):
Varje dödsfall till följd av covid-19 är givetvis en tragedi. Vad vi kunde ha gjort annorlunda, vad vi har gjort som har varit rätt, vad vi har gjort som kunde ha gjorts bättre och så vidare är för tidigt att säga. Det finns också ett stort behov, både när krisen är över och redan nu när vi tillsätter en kommission, av att utvärdera detta.
Självkritik handlar ju också om att ha ett alternativ och en förståelse för vad det alternativet hade kunnat vara. De faktauppgifterna har vi inte på bordet i dag. Jag vill dock verkligen betona det: Det är självklart en tragedi att vi har så pass många avlidna i Sverige. Vi behöver nu utvärdera detta. Vi har inte lyckats skydda våra äldre i tillräcklig utsträckning.
Huruvida det är en effekt av coronastrategin eller av den äldreomsorg vi har i Sverige och många års politik när det gäller äldreomsorgen behöver vi också utreda. Vi behöver åtgärda detta. När det handlar om självkritik vet jag inte om ordet är rätt valt, men det är en oerhört allvarlig situation vi i Sverige i dag befinner oss i. Det tror jag har framgått från alla regeringens företrädare. Vi ska också utvärdera detta.
Vad som ska göras framåt, vad som ska göras i nästa kris, vad som kunde ha gjorts bättre och så vidare ska kommissionen och vår utvärdering visa. Jag tror också, som vi hörde tidigare, att vi behöver jämföra oss med andra länder och se vad vi kunde ha gjort annorlunda och vad de kunde ha gjort annorlunda. Detta är ett pågående arbete som vi måste ta med oss framåt.
Anna Hallberg (S):
Det har verkligen inte bara varit vackra ord, utan det har varit ett hårt arbete för att successivt lösa pragmatiska frågor. Det har handlat om att tillåta arbetspendling och att låta sjuksköterskor och undersköterskor komma till sina arbetsplatser på andra sidan gränsen i Tornedalen. Det har handlat om att erbjuda finländska boende på den norra sidan att också få ta del av IVA-platser vid Sunderby sjukhus i Region Norrbotten och så vidare.
Det har varit långt ifrån bara vackra ord, och det har verkligen varit ett pragmatiskt arbete för att göra allt vad vi kan för att öppna gränserna: att påvisa hur låg smittan är i Strömstad jämfört med i Stockholm till exempel och att försöka få förståelse för att vi behöver ha en integrerad Öresundsregion. Vi har kommit en liten bit på väg, men vi är långt ifrån nöjda.
Jag håller med Aron Emilsson om att vi måste vara mer koordinerade mellan de nordiska länderna i en krissituation. Det gick väldigt snabbt, och det finns förståelse från oss alla för att vi var tvungna att agera snabbt, men vi borde ha stängt ned koordinerat och haft en bättre dialog inledningsvis. Också nu när vi öppnar upp ska vi vara mer koordinerade.
Det är därför jag har tagit initiativet att vi nordiska samarbetsministrar i alla fall måste ha en tydligare modell för hur man ska samverka i en kris. Vad är vårt ansvar som nordiska samarbetsministrar? Har vi samma syn på det? Vi behöver ha någon form av code of conduct när det gäller hur vi förhåller oss i en kris, hur vi samtalar och har en dialog och inte bara informerar utan också diskuterar oss fram till ett förhållningssätt att ha vid nästa krissituation.
Att vi redan nu i det här läget skulle ha svar på vad som har gått rätt och vad som har gått fel i de olika ländernas smittbekämpning är för tidigt att utvisa, som jag har sagt tidigare. Vi måste utvärdera detta när tid är.