KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lorena Delgado Varas (V):
Jag tackar för statsrådets klargörande. Det var lite slarvigt av mig att skriva investeringar när det egentligen gäller att man lånar ut och står som garant vid lån. Men man möjliggör affärer som inte bidrar till positiva konsekvenser för klimatet. Och som regeringen själv beskriver EKN och SEK är de katalysatorer för nödvändiga investeringar.
I det här fallet är det en flygplats i Vietnam. Det jag ställer mig undrande till är om det inte finns andra affärer man skulle kunna stötta i stället. Kan man inte använda resurserna till att stötta affärer som påverkar klimatet positivt? Behovet är stort på det området, så hur kan det finnas utrymme för att stötta klimatkatastrofala affärer?
Det gäller inte bara Vietnam; det finns andra projekt som också stöttats av EKN och SEK. Några av dem har vi diskuterat tidigare i den här kammaren. Genom att stötta rätt affärer följer vi våra internationella åtaganden och hjälper företagen att hitta rätt i den omställning de måste genomföra.
När statsrådet nämner att Exportkreditnämnden och Svensk Exportkredit ska redovisa hur kreditgivningen kan anpassas för att vara i linje i med Parisavtalet och inte skapa inlåsningar i fossilberoende är det såklart väldigt välkommet.
Jag läste återrapporteringen från Exportkreditnämnden av det uppdrag man fått från regeringen om att se över hur de svenska och internationella exportfinansieringssystemen ska bidra till tydlig omställning och kraftigt minskade utsläpp av växthusgaser.
Där lyfter man hur viktigt det är att få till ett gemensamt regelverk inom EU och OECD, och i förlängningen globalt, så att exportfinansieringarna ska kunna bidra till minskade utsläpp av växthusgaser samtidigt som konkurrens sker på lika villkor. Kommer regeringen att vänta in EU och OECD, eller kommer Sverige att går före och ändra regelverken nu?
Jag tyckte inte att det var tydligt nog i svaret - gärna ett ja eller ett nej.
Lorena Delgado Varas (V):
Det går kanske inte lika snabbt som vi skulle vilja, men det är klart att det har funnits steg som har varit viktiga att ta, bland annat att upphöra med svenska exportkrediter till andra länder för prospektering och utvinning av fossila bränslen. Jag funderar lite på det här med att redovisa.
Många gånger har regeringen gått fram med hållbarhetsrapporteringar och sådana saker där man inte har satt upp tydliga mål att förhålla sig till. Det har visat sig att förändringarna inte går så snabbt som de skulle kunna gå när man inte har lagstadgade krav.
Naturskyddsföreningen kom med kritik förra året angående exportkrediter - det var precis innan man tog fram det här med fossilbränslen - och nämnde råvaruutvinning som kraftgenerering.
Det innefattar även transport- och infrastrukturprojekt med detta syfte, alltså att minska klimatpåverkan. Jag undrar om regeringen är villig att ta med det.
Lorena Delgado Varas (V):
Klimatfrågan är, som vi alla vet, inte bara en nationell fråga utan en global fråga. Vi måste ha en miljö- och klimatpolitik som tydligt pekar på att det vi gör utanför Sveriges gränser också påverkar klimatet positivt eller negativt. Vi vill ju att det ska påverka positivt.
Vi har ett nettonollmål som också borde ta hänsyn till investeringar utomlands. Svenska företag behöver göra en klimatomställning och hitta andra typer av projekt, skapa nya produkter och få stöd i det.
Jag tror att genom att ställa högre krav stöttar vi de företag som faktiskt har jobbat med att ställa om och hitta nya produkter för att kunna jobba på nya marknader, men vi pushar också på för att de resterande företagen ska skynda på den här processen.
Jag menar att de projekt som är positiva för klimatet behöver alla investeringar som går att tillgå. Vi har enorma problem med klimatet, och vi kommer att se effekterna mer och mer. Slutligen undrar jag vad statsrådet menar med att flyget ska bidra till klimatomställningen.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag tackar utrikesministern för svaret. Jag blir dock djupt besviken över att ministern fortsätter att kalla Chile för en demokratisk rättsstat. Sanningen är att Chiles fängelser inrymmer mer än 2 500 politiska fångar som inte har fått eller kommer att få en rättvis dom. Vad sägs om tio år för att ha deltagit i protester?
Brotten blir inte utredda, domarna är orimliga och bevisen är rättsosäkra. Samtidigt går de statliga förövarna fria.
I Chile har staten deltagit i att skapa tortyrcenter och att mörda, våldta och lemlästa demonstranter. Man har nu dessutom barn som politiska fångar.
Hur kan en feministisk, demokratisk regering kalla en stat för demokratisk rättsstat när den agerar så här mot sitt folk?
Lorena Delgado Varas (V):
Utrikesministern nämner de delvis öppna och slutna samtal som man har haft om mänskliga rättigheter i Chile.
Men dessa samtal verkar inte bita på Chiles regering, eftersom ytterligare två demonstranter mördades bara i helgen under de protester som skedde med anledning av ettårsfirandet av den sociala revolten. Innan dess kastade polisen ned en 16-årig pojke från en bro när han försökte fly från dem.
Under året har det fortsatt att ske mord. Utrikesministern säger vidare att man förväntar sig att inget barn blir olagligt berövat sin frihet.
Internationella organisationer för mänskliga rättigheter har konstaterat att systemet i Chile är allt annat än rättssäkert och att det är orimligt att beröva barn sin frihet på grund av att de har deltagit i de sociala protesterna. Jag har tidigare tagit upp rapporten från MR-organisationen 18.10. Den påvisar situationen för de fängslade barnen. Jag hoppas att ministern har tagit del av den. Jag har även skickat den till ambassadören.
Också det nationella mänskliga rättighetsinstitutet, INDH, har rapporterat att bland de mer än 10 000 fångarna från hela perioden oktober till februari fanns 1 133 barn och ungdomar som hindrats från att släppas.
I rapporten benämns vidare barnen från mapuchesamhällena som extra utsatta på grund av rasism och förföljelse. Som slutsats rekommenderas frigivning av alla barn som fängslats till följd av det sociala upproret.
Visst kan man vara tydlig mot en regering när man i slutna eller öppna rum samtalar om bilaterala arbeten och liknande, men man behöver också visa sitt stöd till det chilenska folket. Där har den svenska regeringen inte varit särskilt tydlig.
Man har inte heller velat använda något av de verktyg som man kan använda för att sätta press på Chiles regering när det gäller de politiska fångarna. I dag finns barn som har suttit fängslade i ett år på grund av att de har deltagit i protester. Det handlar om barn och minderåriga som sitter fängslade i en stat som regeringen kallar demokratisk.
Jag vill passa på att fråga utrikesministern om något som jag har ställt en skriftlig fråga om. Tyvärr har jag ännu inte hunnit få svar på den. Det gäller valobservatörer till den folkomröstning som ska hållas på söndag.
Lorena Delgado Varas (V):
"Öga mot öga" sätter inte tillräcklig press på Chiles regering. Det måste ske öppet. Man måste bland annat nyttja ekonomiska verktyg för att sätta ytterligare press på Chiles regering, och man måste helt enkelt öppet fördöma det som händer i Chile. Jag kallar Chile för diktatur, och jag tror att det är viktigt att vi lägger på bordet vad det innebär att vara en demokrati.
En demokrati svarar inte genom att mörda, tortera, lemlästa, våldta eller fängsla rättsosäkert. En demokrati stiftar inte diktatoriska lagar och militariserar inte landet. I dag finns det områden i Chile som är helt militariserade. Man blir stoppad från att resa fritt, kontrollerad eller helt enkelt övervakad när man åker inom området. Jag vet, för jag upplevde det själv när jag besökte landet i januari.
Jag blev förföljd av polisen i de södra regionerna. Mina möten i centrala Chile blev inte stoppade men kontrollerade; folk fick berätta varför de var där och så vidare. Det pågår en oerhörd statlig kontroll över landet. Jag hoppas att regeringen tydligt ställer sig på chilenska folkets sida.
Hittills har man inte upplevt det. Ministern nämner de bilaterala samtalen, men utåt sett upplever man inte att Sveriges regering ger sitt stöd till chilenska folket. Generellt hoppas jag att regeringen ser över stödet till de länder i Latinamerika som har upplevt eller upplever olika statskupper, såsom Bolivia och Brasilien. På söndag är det folkomröstning i Chile.
Jag hoppas såklart att man når det som folkrörelserna vill ha, en ny konstitution, och att folk röstar "apruebo" - bort från diktaturen i Chile!
Lorena Delgado Varas (V):
Det jag kan utläsa av svaret jag har fått av näringsminister Baylan är att man inte avser att tidigarelägga nedläggningen av Bromma. Näringsministern får jättegärna rätta mig om jag har tolkat det fel.
Detta är beskedet trots att det står i Swedavias egen rapport att en nedläggning nu är affärsmässigt motiverad, att konsekvenserna av en nedläggning är hanterbara och att det till och med medför fördelar för Swedavia att göra det. Som jag lyfte i interpellationen minskade flygandelen från och till Bromma successivt redan före pandemin.
Ja, flygbranschen befinner sig i kris, men detta skedde redan innan. Vi såg att folk började välja bort flygandet och att tågresandet ökade, så varför inte ge folket det de vill ha? Lägg resurser och tid på att utveckla tågresandet, och planera för en rejäl minskning av flyget!
Swedavia redovisade själva att de inte tror att Bromma kommer att komma tillbaka till samma nivå som tidigare, så varför inte hantera våra skattepengar på ett ansvarsfullt sätt och satsa på framtiden? Gör de förändringar som faktiskt är lättare att genomföra nu! På så sätt skulle Region Stockholm få möjlighet att bygga 30 000 nya bostäder, skapa fler jobb samt få mindre buller och mindre utsläpp.
De flyg som fortfarande behövs får flyga till Arlanda. Det är liksom win-win i den här situationen.
Då skulle vi också använda det otroligt komplicerade läge som har uppstått efter pandemin till någonting positivt, där vi faktiskt ser vilka behov vi har och arbetar utifrån dem.
Lorena Delgado Varas (V):
Nedläggning av Bromma är ju ingenting nytt, så de planerna måste man ändå ha funderat över tidigare. Jag tror att ekonomin kan räddas genom rätt investeringar. Detta kan också vara jobbskapande på ett annat sätt.
Att upprätthålla Bromma ger inte det, som jag ser det. Det är lite oroväckande att man inte använder sig av den möjlighet som finns nu, eftersom flyget från Bromma praktiskt taget inte existerar just nu, till att ta dessa steg. Jag tror inte att vi kommer att den möjligheten längre fram.
Jag läste igenom Swedavias årsredovisningar för de senaste åren och kunde konstatera att Bromma flygplats har blivit en mindre betydande del av Swedavias totala passagerarantal. Dessutom är det tydligt att den stora delen passagerare är affärsresande. Näringsminister Baylan nämnde en digitaliseringsstrategi. Man har ju satsat ganska mycket på den.
Man satsar på digital kompetens och så vidare. Vi ska bli bäst i världen på att använda digitaliseringen till vår fördel för konkurrenskraften och en miljömässigt hållbar utveckling. Med den ramen, och om vi tittar på hur pandemin har förändrat situationen för arbetsplatser runt om i landet, kan vi konstatera att regeringen satsar på att fler ska kunna använda sig av digitala möten för att det är effektivt och en bra miljömässig utveckling.
Samtidigt är det så att en stor del av de resande till Bromma är affärsresande. Den delen kommer att försvinna, för vem kommer efter den här perioden, när vi verkligen har implementerat digitala möten både i företag och i myndigheter, att ta flyget för att ha möten i Stockholm?
Jag tror att denna grupp kommer att reduceras väsentligt. Man jobbar för en digital utveckling men vill samtidigt inte släppa tanken på att folk ska ta flyget till möten. Det låter lite svajigt. Hur ska vi ha det egentligen? Vilken strategi ska vi ha? Hur ska vi få dessa olika tankegångar att gå ihop?
En annan fråga jag vill ta upp är demokrati och transparens. Vi uppskattar såklart att regeringen bad Swedavia att göra en analys, men att vi politiker bara får ta del av en sammanfattning tycker jag är olyckligt. Det kan såklart finnas information som behöver skyddas, men säkerligen kan vi få läsa lite mer än en sammanfattning.
Lorena Delgado Varas (V):
Det handlar ju inte bara om hur flygbranschen vill att det ska utvecklas utan också om hur regeringen vill att det ska utvecklas. Det är klart att flygandet kommer att fortsätta, men inte i samma mängd. Jag blir lite orolig över att man inte förstår den möjlighet som öppnas upp nu.
Bara nu i dagarna kunde vi se en reklamkampanj från ett av de större flygbolagen där man startar flygandet till Sälen eller andra delar av fjällen och har turistpaket för detta.
Det är en utveckling vi inte vill ha - vi vill inte att flygandet ska börja användas på detta sätt även inrikes. Jag kan förstå att man behöver ta flyget när det är väldigt långt och det inte är ekonomiskt eller kanske inte heller finns förbindelser för att kunna ta sig till exempelvis Stockholm.
Men vi vill inte se en flygbransch som satsar på något som ger fler miljömässigt problematiska konsekvenser för till exempel fjällen. Ibland kan jag känna att man använder många termer och siffror på papperet för att peka på en grön omställning.
Man vill ju minska transportsektorns utsläpp med 70 procent till 2030, men den analysen hör jag inte i svaret som jag nu fått av näringsministern. Jag hoppas att regeringen ger Swedavia en tidsplan för nedläggning av Bromma snart och att vi får ta del av rapporten, i alla fall en större del av den.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag vill tacka min partikamrat Jens Holm för att han har ställt denna viktiga fråga. Jag vill också tacka ministern för svaret. Av svaret blir jag dock orolig. Regeringen vacklar angående investerarskyddet. Det har redan haft implikationer i länders klimat- och miljömål. Vi har länge varnat angående investerarskyddet. Vad innebär investerarskyddet egentligen?
Jo, att bolag kan stämma stater i investerartribunaler utanför det ordinarie rättsväsendet. Stater kan däremot inte stämma bolag. Förfarandet brukar gå under bokstavsförkortningen ISDS och har blivit en allt vanligare grund för bolag att stämma stater på.
Det är alltså en rättsmekanism som går vid sidan om rättsväsendet, med noll transparens. Hittills har energistadgefördragets ISDS-mekanism använts i ett flertal skiljeförfaranden, väldigt många fler än något annat investeringsavtal i världen. Detta är ett intressant sätt att se på företagande, tycker jag.
Man skapar stödsystem så att företagen inte på något sätt behöver ta ansvar för sin dåliga framtidsanalys. Att energiföretaget RWE år 2015 bygger ett kolkraftverk utan att ha tagit i beaktande att branschen inte längre har några framtidsutsikter är dåligt företagande, helt enkelt.
Att sedan ha ett system som tillåter att ett sådant företag kan stämma en stat, Nederländerna, för att denna bestämt sig för att sluta använda kolkraft 2030 visar hur skadligt systemet är. Investeringsstämningarna är ett hot mot demokratin och försvårar länders rätt att agera för miljön, hälsan, välfärden och klimatet.
Det är inte små summor vi pratar om utan summor som kan underminera länders budgetar. Det här innebär att företag får enormt mycket makt över länder. Vi måste ta mer ansvar. Vi kan inte ge företagen den här typen av makt, varken att diktera vårt lands samhällsutveckling eller att riskera att snabba på klimatkrisen.
Därför är det märkligt att ministern svarar att man säkerställer rätten att lagstifta. Det är ju vår uppgift här i kammaren. Problemet är att när vi gör det kan företagen stämma oss för att vi fattar demokratiska beslut om förändringar som vårt samhälle kräver.
Jag skulle vilja höra av ministern om man tänker fortsätta att gå i linje med investerarskyddet.
Lorena Delgado Varas (V):
Det blåser rasistiska vindar, och det som förr stoppades till viss del av en välbyggd samhällsgrund blåser igenom de krackelerande väggarna. Sprickorna fanns där tidigare, men de har vuxit så pass att vinden känns överallt - till och med i den här kammaren.
Statsrådet hänvisar till att man har gett Forum för levande historia uppdraget att kartlägga människors erfarenheter av rasism. Vi menar att det är långt ifrån tillräckligt. Det finns otaliga rapporter som pekar på strukturell rasism som rasifierade får utstå.
Jag tror att man skulle kunna använda dessa rapporter som underlag, och då skulle man redan nu kunna göra förändringar för att bryta ned strukturerna. De skulle kunna vara en del av kriskommissionens underlag. I det avseendet skulle jag vilja lyfta småföretagarnas situation.
Det handlar bland annat om att själva företagandet är en väg som många väljer när man möts av osäkra anställningar, outnyttjande av kompetens och i vissa fall arbetslöshet, det vill säga om man inte hade mötts av den rasistiska strukturen på arbetsmarknaden kanske man hade valt en annan väg än att vara småföretagare.
Där har man i politiken snarare än att åtgärda de rasistiska strukturerna hänskjutit ansvaret till individen. Regeringarna har ofta pekat på att man ska öka företagandet bland utrikes födda så att man minskar arbetslösheten. Man pekar på att rasifierade företagare kommer att anställa fler rasifierade. Företagandet blir en vinn-vinnsituation i statistiken.
Men som rasifierad företagare möter man hinder, precis som i andra delar av samhället. Det är sedan länge känt att många rasifierade företagare möter hinder i form av nekande av banklån i högre grad. Det finns skillnader i hur banklånet beviljas när det gäller krav och ränta. Det är i och för sig sant att rasifierade företagare i högre grad anställer rasifierade.
Men det visar att det behövs en ordentlig satsning inom näringslivet på hur man anställer och vilka man anställer om vi inte vill försöka fortsätta att öka på vi-och-dom-samhället. Ansvaret måste läggas på majoritetssamhället, men vi behöver vara mycket tydligare med vad det innebär att diskriminera och vilka konsekvenser det ger.
Vi kan inte lägga ansvaret på individen när det gäller att konfrontera den strukturella rasismen. En annan fråga jag vill passa på att lyfta är det diskriminerande pensionssystemet. Vi är många barn till utrikes födda pensionärer som ser hur våra föräldrar lever i fattigdom på grund av pensionssystemet. Det blir ett genomgående systematiskt fel.
Dels hinner några inte arbeta till sig en värdig pension, dels möts man av diskriminering på arbetsmarknaden. Det tas inte hänsyn till yrke och kompetens, och det avspeglar sig såklart i pensionen. Precis som i andra delar av samhället är det både den strukturella rasismen och den patriarkala strukturen som är högst närvarande i de orättvisa pensionerna.
Det är vår roll som politiker att ställa det här till rätta. Hur många generationer ska behöva leva som fattigpensionärer?
Lorena Delgado Varas (V):
Vi är generationer som har fått leva med detta. Mina föräldrar stod ut i förhoppning om att jag och mina systrar inte skulle få uppleva det. I dag är det våra barn som får leva under de rasistiska strukturerna. Fler och fler städer segregeras utifrån vi och de. Det är vi som kallas för de etniska svenskarna, och det är de som är de rasifierade, sådana som jag och mina kamrater.
Segregationen dras som en knivskarp linje genom stadens gränser. Den går från en tunnelbanestation till en annan. När det pratas om det här pratas det oftast inte om de strukturella hinder som finns i samhället. Det har blivit rätt lätt att peka på ansvaret för segregeringen, och det ansvaret ska bäras av oss som bor ute i orterna.
Det är vi som inte tar ansvar för vår ekonomiska utveckling, det är vi som inte tar ansvar för att välja rätt skola till våra barn, det är vi som inte tar ansvar för vår hälsa och det är vi som inte tar ansvar för språket, säger rasisterna.
Få gånger pratas det om avsaknaden av bostadspolitik, ett bra skolsystem som mina kamrater pekar på, de osäkra anställningarna som erbjuds eller varför det är skillnad på vården som vi får, för det är skillnad. Det är skillnad på tillgängligheten, på vilka diagnoser som ställs, om det skrivs in i journalen att man har kulturell svimning eller inte och om patienten får fullvärdig information eller inte.
Rasistiska strukturer påverkar människors materiella villkor, trygghet, delaktighet, inflytande, mänskliga rättigheter och tillgång till makt. Så kan vi inte ha det, så låt oss syna den rasistiska strukturen och riva upp den. Kriskommission nu, tack!
Lorena Delgado Varas (V):
Jag tackar utrikesministern för svaret. Jag konstaterar hur viktigt språket är när man definierar vad som händer inom politiken och vår relation till den.
I underlaget om Paraguay till FN:s högkommissionär för mänskliga rättigheter kan man läsa bland annat att kommittén mot tortyr och kommittén för mänskliga rättigheter är oroade över rapporter om tortyr, utomrättsliga mord, godtyckliga kvarhållanden och försvinnanden som begås av militärpolisens specialstyrka. Det här är alltså statligt våld mot folket i Paraguay.
När de elvaåriga flickorna mördades firade Paraguays president detta på Twitter. Många ser detta som ett sätt att byta fokus från de stora sociala protesterna som pågår i Paraguay. I Paraguay finns områden, urfolkssamhällen, som lever i skräck.
De blir anklagade för att vara terrorister, och därför riskerar de att dö, förföljas, torteras och fängslas. Hittills har ett argentinskt rättsmedicinskt team stoppats från att säkra bevisen på morden. Barnens advokater har inte fått ta del av dokumentationen i fallet, och advokaterna har även flaggat för att regeringen redan har förstört bevis.
Även FN:s högkommissionär för mänskliga rättigheter har konstaterat att bevis har förstörts. Vi kan alltså inte förvänta oss att ett sådant land ska prioritera utredningen av morden. Här har organisationer för mänskliga rättigheter krävt att FN självt ska skicka en utredningskommission. Fru talman!
I regeringens utrikesdeklaration uttalade sig utrikesministern på följande sätt: "I denna tid är det viktigare än på länge att bedriva en feministisk utrikespolitik för kvinnors och flickors rättigheter."
Visst är regeringens satsning på Idea International i att kvinnors politiska deltagande och inflytande i Paraguay ska öka samt att de driver projekt för att stärka kvinnors rättigheter och skydda kvinnor och flickor från våld bra och viktigt.
Men man önskar att dessa välkända handelsverktyg, som några menar kommer att leda till demokrati och utveckling, skulle användas i högre grad för att trycka på i just de här frågorna. Avrättningarna av 11-åriga Lilian och María Villalba och försvinnandet av 14-åriga Carmen Oviedo Villalba var ingen slump.
Det är en del i de illvilliga attackerna på urfolkssamhällena i Paraguay, på kvinnor och flickor, och ett sätt att hålla folket i rädsla.
I den här situationen räcker det inte att luta sig tillbaka och svara att de politiska kontakterna mellan Sverige och Paraguay är oregelbundna och att mänskliga rättigheter i Paraguay tas upp inom EU vartannat år - särskilt med tanke på att Sverige är en stor supporter av Mercosuravtalet, där även Paraguay ingår.