Tuve Skånberg (KD):
Nu talar vi om Transportstyrelsen och outsourcingen av it-driften samt de brott som begicks där av en generaldirektör, följderna av dem och regeringens ansvar. Kristdemokraterna var första parti att KU-anmäla 2017, i juli månad.
Vi yrkade också på att man så snart som möjligt skulle ha ett sammanträde i KU, vilket kom till stånd i början av augusti. Hur har granskningen gått? Har det varit värt allt det arbete som har lagts ned under tio månader? Ja, det har det. Vi har vänt på varje sten. Vi har kontrollerat varje uppgift. Jag tror att man kan säga att vi har fullgjort vårt arbete på ett gott sätt.
Vid granskningen har framkommit att Säkerhetspolisen den 17 september 2015 informerade Justitiedepartementet om att den nåtts av information om att Transportstyrelsen hade för avsikt att outsourca bland annat körkortsregistret till utlandet. Bland dem som fick informationen fanns inrikesminister Anders Ygemans statssekreterare.
Därefter informerade Säkerhetspolisen Justitiedepartementet den 20 november 2015 om att man under tillsynen uppmärksammat förhållanden som föranlett Säkerhetspolisen att skicka ett brev till Transportstyrelsen med starka rekommendationer om omedelbara säkerhetshöjande åtgärder.
Det vid det tillfället ansvariga statsrådet vid Justitiedepartementet, inrikesminister Anders Ygeman, blev informerad av sitt departement om problemen kring Transportstyrelsens outsourcing i januari 2016. I samband med ett möte den 12 januari 2016 informerades infrastrukturminister Anna Johanssons dåvarande statssekreterare Ann Linde om situationen.
Men det dröjde till januari 2017 innan statsrådet med ansvar för Transportstyrelsen, infrastrukturminister Anna Johansson, fick information om Transportstyrelsens outsourcing. Hon informerades då av sin nytillträdde statssekreterare om att generaldirektören vid Transportstyrelsen misstänktes för brott.
Granskningen har visat stora brister i förmedlingen av information inom Regeringskansliet när det gäller frågor av betydelse för rikets säkerhet. Detta gäller dels kontakter mellan Justitiedepartementet och Näringsdepartementet, dels dessa departements kontakter med andra delar av Regeringskansliet.
Granskningen har också visat stora brister i informationen inom departementen till statsråden och mellan statsråden och, framför allt, till statsministern. Statsministern har till synes varit den siste att få veta, i stället för den förste. Först i december 2016 fick Statsrådsberedningen information om Transportstyrelsens outsourcing och de problem och säkerhetsrisker som var förknippade med den.
Då hade det gått över ett år sedan Justitiedepartementet och senare Näringsdepartementet fått information om att outsourcingen medförde risker av betydelse för rikets säkerhet. Det tog ytterligare några veckor, till den 12 januari 2017, innan statsminister Stefan Löfven fick informationen.
Vi säger att konstitutionsutskottet ser allvarligt på att det tog så pass lång tid innan statsministern nåddes av denna viktiga information. Den genomlysning som statsministern tidigare har aviserat för att få klarhet i händelseförloppet och informationsvägarna har ännu inte redovisats.
I regeringsarbetet ansvarar varje departement och statsråd för sina områden, även i händelse av kris. I det här fallet låg ansvaret för den myndighet där problemen uppkom, alltså Transportstyrelsen, hos Näringsdepartementet och därmed hos infrastrukturministern. Ansvaret för Säkerhetspolisen låg hos Justitiedepartementet och inrikesministern.
Dåvarande inrikesminister Anders Ygeman blev av sitt departement förhållandevis tidigt informerad om det inträffade. Han borde då ha varit tillräckligt insatt för att förstå behovet av att följa utvecklingen och säkerställa att de berörda departementen och Statsrådsberedningen blev informerade, men där brast Justitiedepartementet och inte minst inrikesministerns statssekreterare.
Det handlar både om samordningen med Näringsdepartementet och om kommunikationen med Statsrådsberedningen. Ansvaret för dessa brister åvilar Anders Ygeman.
Anders Ygeman har under hela den aktuella perioden inte tagit upp händelsen och dess konsekvenser vare sig med statsministern eller med infrastrukturministern, och utskottet säger: "Det framstår för utskottet som självklart att händelser av detta allvarliga slag bör tas upp direkt med statsministern och andra berörda statsråd."
När det gäller den dåvarande infrastrukturministern Anna Johansson fick hon i ett mycket sent skede information om det inträffade, men informationen fanns tidigt i hennes departement.
Det var först i januari 2017 som hon fick kännedom om att en myndighet under hennes ansvarsområde medvetet hade agerat på ett sätt som medfört risker för rikets säkerhet och att en förundersökning om brott hade inletts ett år tidigare. Det är uppseendeväckande att en fråga av detta slag inte togs upp mellan statsrådet och hennes dåvarande statssekreterare.
Ansvaret för den bristfälliga relationen dem emellan åvilar Anna Johansson. Som statsråd hade Anna Johansson även ansvar för de otillräckliga kontakterna mellan Näringsdepartementet och Justitiedepartementet och för att Näringsdepartementet inte informerade Statsrådsberedningen om de risker för rikets säkerhet som hade uppkommit.
Vad gäller försvarsminister Peter Hultqvist säger utskottet gemensamt att man har funnit att han hade skäl att utgå från att även Statsrådsberedningen hade fått informationen.
Men den ansvarsprincip som gäller inom regeringen om att varje departement och statsråd ansvarar för sina myndigheter får samtidigt inte medföra att all information stannar inom respektive departement.
Det kan heller inte innebära att ett statsråd i varje situation kan utgå från att information överförs inom andra delar av Regeringskansliet på det sätt som är avsett. Om principen om ansvar inte hade följts så strikt i detta fall hade Statsrådsberedningen kunnat nås av information om det inträffade tidigare.
Vad säger då konstitutionsutskottet om statsministern? Som regeringschef och chef för Regeringskansliet har statsministern det övergripande ansvaret för regeringens och Regeringskansliets arbete. Detta innebär att han bland annat ansvarar dels för att Regeringskansliet har rutiner för informationsöverföring, dels för att dessa rutiner faktiskt fungerar.
Inom Regeringskansliet finns rutiner för att säkerställa informationsöverföring mellan departementen och mellan departementen och Statsrådsberedningen vid allvarliga situationer, men tillämpningen av rutinerna har i detta fall brustit. Jag skulle vilja säga att de har uteblivit. Statsminister Stefan Löfven bär det yttersta ansvaret för att rutinerna inte har fungerat.