Sven Otto Littorin (M):
Jag delar naturligtvis Gunnar Andréns grundinställning till interpellationen. Det är ett viktigt område. Låt oss försöka dra oss bort från den omedelbara politiska diskussionen och i stället fundera över den grundläggande frågeställningen. Hur lockar vi till oss och behåller forskare i Sverige? Hur ser vi till att dra fördel av dem på bästa sätt? Någonstans, alldeles oavsett konjunktur, är det en oerhört viktig fråga.
Sedan pekar Sylvia Lindgren på en viktig aspekt. Det blir naturligtvis svårare i en sämre konjunktur när en del av företagen tvingas säga upp personal. Låt mig illustrera hur viktigt det här är. Jag tog ett exempel med att de fyra största företagen står för ungefär tre fjärdedelar av den privata forskningen. Men det finns en annan aspekt. Det är inte bara stora företag som är viktiga.
För något år sedan läste jag att en tredjedel av de läkemedelssubstanser som når marknaden från början är framforskade i företag med färre än fem anställda. De säljer sedan sina forskningsresultat till de stora läkemedelsjättarna, som naturligtvis är bra på att marknadsföra, sälja, få igenom FDA Approvals och allt vad det kan heta. Det är oerhört viktigt att ha en dynamisk miljö.
Jag kan hålla med Sylvia Lindgren om att även om jag råkar ha hand om arbetsmarknadsfrågorna och inte bereder dessa andra frågor internt i Regeringskansliet är det här oerhört viktigt även för mig. Det handlar naturligtvis om att vi måste ha kompetenta forskningsdrivna företag som vågar och har möjlighet att anställa. Det förutsätter först och främst att det finns kunder.
Jag utgår från att Ericsson vid varsel och uppsägningar gör bedömningen att det inte finns kunder som i tillräcklig omfattning ser till att man har råd att driva verksamheten på det sätt man har gjort hittills. Ur den aspekten - som vi har diskuterat här tidigare - har jag svårt att trolla fram kunder också till Ericsson. Det har också Sylvia Lindgren.
Den djupare frågan är hur vi lockar till oss och behåller forskningskompetens i närheten av eller i våra företag för att därmed ligga i framkant som ekonomi. Vi ska inte konkurrera med andra länder med låga löner utan i stället med spetskompetens. Där är vi helt överens. Det finns säkert många saker. En viktig komponent är naturligtvis vikten av en ordentlig forskningspolitik med ordentliga investeringar i forskning och utveckling.
En annan komponent är goda villkor för företagande. Om man sitter i ett internationellt företag och har alternativa platser att förlägga sina forskningscentrum spelar det en roll hur miljön är runt omkring.
Här kommer nästa dimension in, nämligen det som kallas Triple Helix-miljöer, det vill säga att ha goda noder mellan universitet och högskolor, företag och det kringliggande samhället. Det finns mycket forskning gjord på detta, bland annat av Pontus Braunerhjelm och många andra, som har tittat på den typen av klustermiljöer.
Vi har ett eget statligt verk, Vinnova, som ägnar mycket tid och kraft åt att titta på dessa miljöer och hur de växer fram. I den miljön ingår inte bara näringslivet i form av olika typer av företag, Ericsson, Astra och andra stora, eller forskarmiljöer, universiteten, utan det ingår också en lång rad andra tjänsteföretag runt detta. De syftar till att föra forskningens resultat ut till kunder och marknad.
Där finns det all anledning att fortsätta att jobba alldeles oavsett konjunktur för att vi ska stå i spetsen med god kompetens och helst, naturligtvis, många anställda i de företag som jobbar inom dessa branscher.