KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Min fråga går till försvarsminister Peter Hultqvist. Arbetslösheten i Sverige fortsätter att minska, vilket är positivt. Sysselsättningen är rekordhög, och ungdomsarbetslösheten är den lägsta på många år. Samtidigt ser vi inom vissa sektorer och branscher att det kan vara svårt att klara personalförsörjningen. I mars beslutade den socialdemokratiskt ledda regeringen att återaktivera mönstring och grundutbildning med värnplikt.
Försvarsmaktens behov av personal i krigsförbanden kan inte säkerställas enbart på frivillig väg. Det är av största vikt att Försvarsmakten klarar av att rekrytera personal med rätt erfarenhet och nödvändig kompetens, inte minst med tanke på det säkerhetspolitiska läget. Min fråga till försvarsministern är följande: Hur ser försvarsministern på Försvarsmaktens möjlighet att klara av sitt rekryteringsbehov framöver?
Eva-Lena Jansson (S):
Niklas Wykman har ju inte redogjort för att han i sitt eget budgetalternativ anslog, tror jag, 90 miljoner kronor i stället för 100 miljoner kronor. Det är också viktigt att komma ihåg till exempel att den tidigare statsministern Fredrik Reinfeldt sa att industrin var "basically gone". Det var den ju inte. Mitt anförande, liksom budgeten, går ju att läsa i sin helhet. Det är väl bra att alla kan följa upp det och se vad som står i texter och siffertabeller.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag blev lite nyfiken på Eric Westroths beskrivning i anförandet om hur man kom överens om 100 miljoner till Tullverket. Utöver de 70 miljoner som regeringen redan hade föreslagit valde man att använda pengarna som egentligen skulle avsättas till någon sorts folkräkning som Skatteverket skulle genomföra. 500 miljoner skulle användas till det. Eric Westroth sa att det var väldigt viktigt.
Men han avstår samtidigt de 500 miljonerna till förmån för 100 miljoner till Tullverket. Jag vill fråga Eric Westroth: Hur hade ni tänkt att den folkräkningen skulle gå till? Skulle 2022 vara ett startskott, eller hade ni tänkt att det skulle fortsätta?
Eva-Lena Jansson (S):
Det är inte min avsikt att förlänga debatten, men jag blev lite förvånad över Helena Vilhelmssons anförande. Det lät nämligen som att hon tänkte att tullen skulle göra polisens arbete, och det kan väl ändå inte vara avsikten. Det är polisen som ska beivra och lösa brott, om jag har uppfattat det rätt.
Jag tänkte höra med Helena Vilhelmsson hur hon ser på den här frågan, för om jag uppfattade henne rätt var det så att polisen inte gör sitt jobb, så i stället ska tullen vara de som tar hand om brottslingarna. Var det så, eller uppfattade jag det fel?
Eva-Lena Jansson (S):
När Tullverket var och besökte skatteutskottets sammanträde och redogjorde för den verksamhet som pågår var man tydlig med den utökade samverkan som sker mellan olika brottsbekämpande myndigheter. Framför allt var man tydlig med att underrättelseverksamheten har intensifierats för att man ska komma åt den organiserade brottsligheten, där utförsel av stöldgods är en del, och med polisens viktiga roll i detta. Jag vill alltså bara understryka att tullen aldrig kan bli en ny polis.
Tullen har sin uppgift, och polisen har sin uppgift. Om det tror jag att vi faktiskt är ganska överens.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i skatteutskottets betänkande SkU22 Höjd omsättningsgräns för befrielse från mervärdesskatt . I betänkandet redogörs det för att utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till höjd omsättningsgräns för befrielse från mervärdesskatt, det vill säga moms. Förslaget innebär att omsättningsgränsen höjs från dagens 30 000 till 80 000 kronor per beskattningsår.
Höjningen medför att företag med en omsättning på högst 80 000 kronor inte längre behöver vara registrerade för eller deklarera moms. Förslaget, som medför ändringar i mervärdesskattelagen, syftar till att förenkla för mindre företag och andra aktörer med liten verksamhet. Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 juli 2022. Herr talman! Det är angeläget att företagen konkurrerar på lika villkor.
Moms ska därför som utgångspunkt tas ut oavsett ett företags storlek och inte påverka företag på olika sätt. För företag med mycket liten omsättning innebär dock administrationen av momsen en i förhållande till omsättningen omfattande arbetsbörda. Regeringen har i flera sammanhang framhållit att det är angeläget att förenkla för de minsta företagen. Ett sätt att göra det är att ge fler möjlighet att bli befriade från att ta ut moms.
Den föreslagna höjningen av omsättningsgränsen kommer därför att innebära en förenkling för ännu fler mindre företag som därmed inte längre behöver vara registrerade för och deklarera moms. Skatteverket behöver inte heller administrera deklarationer och betalningar från dem som använder denna möjlighet. En höjd omsättningsgräns kan alltså innebära förenklingar.
Samtidigt kan en större höjning skapa negativa effekter, exempelvis konkurrenssnedvridningar, samt öka risken för skattefusk. Vi anser att regeringen har gjort en rimlig avvägning mellan de positiva effekterna av minskade administrativa kostnader å ena sidan och de samlade negativa effekterna å andra sidan. Herr talman! I betänkandet finns det två särskilda yttranden, ett från Moderaterna och ett från Kristdemokraterna.
I dessa yttranden framför partierna att man tycker att regeringens föreslagna höjning av omsättningsgränsen är för låg men att man ändå står bakom förslaget. Kristdemokraterna har till skillnad från Moderaterna varit ärliga med att deras ställningstagande med ett yttrande i stället för en reservation beror på att det är M-SD-KD-budgeten som ligger till grund för nivån på höjningen. Det hade varit önskvärt att Moderaterna tydligt redovisat samma sak i sitt yttrande.
Nåväl, samtliga partier i utskottet står bakom regeringens förslag och därmed också skatteutskottets förslag, vilket jag återigen yrkar bifall till.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag är inte riktigt säker på att Kjell Jansson uppfattade min fråga. Han svarade i alla fall inte på den. Som jag hänvisade till i mitt anförande talar Kristdemokraterna om att anledningen till att de har ett särskilt yttrande är att de egentligen vill ha en högre omsättningsgräns. Men eftersom det är deras budget som ligger till grund för det här har de avstått från en reservation.
Moderaterna har inte gjort det, och i sitt anförande säger Kjell Jansson å ena sidan att man borde höja och å andra sidan att man inte ska sänka momsen. Jag förstår fortfarande inte hur han får ihop sitt resonemang.
Eva-Lena Jansson (S):
I går besökte skatteutskottet en av sina favoritmyndigheter, nämligen skattemyndigheterna. Skattemyndigheterna är ju jätteviktiga i arbetet med att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids.
Jag uppfattade att Hanna Wagenius sa att myndigheter inte skapar jobb, men de skapar i alla fall bra konkurrens genom att bidra till att få bort företag som sysslar med svarta pengar och inte håller sig till regler när det gäller utsläpp, klimat eller arbetsmarknad. Jag vill bara ha en kommentar från Hanna Wagenius: Visst behövs en del myndigheter också?
Eva-Lena Jansson (S):
Som jag sa i mitt anförande är det just den bedömningen som regeringen har gjort. Man har hittat en rimlig balans i förslaget mellan å ena sidan att minska krånglet och å andra sidan att inte snedvrida konkurrensen. Just Skatteverket gör ett fantastiskt bra jobb när det gäller att säkerställa att vi får bort osunda företag som konkurrerar på orimliga villkor i förhållande till de företag som är seriösa.
Eva-Lena Jansson (S):
Fredagen den 20 maj sköts en ung man ihjäl i Varberga i Örebro. Jag passerade platsen cirka tio minuter efter mordet. I söndags sköts ytterligare två unga män i Varberga. På lördag kommer lokala organisationer att genomföra en manifestation mot det meningslösa våldet.
Justitieministern har redogjort för hur mycket man har satsat på brott och straff, på att utöka polisens möjligheter och på att tillsätta fler poliser. Vi vet också att pengar till förebyggande arbete har kommit kommunen till del. Det förebyggande arbetet är det viktigaste vi kan göra för att förhindra nya unga män att begå brott mot andra män.
Min fråga till justitieministern är: På vilket sätt är regeringen beredd att permanenta satsningen? Det kan väl inte vara så att det bara är projektpengar till kommunerna?
Mats Johansson (M):
Jag begärde ordet för att något stilla Morgan Johanssons oro över nedläggningen av Svenska Dagbladet och Skånska Dagbladet - som en fortsättning på det svar som statsrådet gav. Det är inte bra att gå omkring och vara så orolig som Morgan Johansson är, men han är det dessutom på felaktiga grunder.
Svenska Dagbladet kommer inte att läggas ned, även om man skulle gå på en mer radikal avskaffandelinje än den statsrådet antyder. Det var den linje som Moderaterna och Folkpartiet drev i en reservation i den senaste presstödsutredningen. Det är väl ingen hemlighet att det inte är den reservationens politik som regeringen nu genomför.
Det vi tänkte oss i den reservationen var en nedtrappning under mandatperioden och dessutom ett avskaffande av reklamskatten. Det handlar inte om ett rakt avskaffande. Det var bra att statsrådet nu satte ned foten när det gäller den borgerliga regeringens politik. Jag hoppas att vi under mandatperioden kan komma vidare i presstödspolitiken.
Mats Johansson (M):
Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga. Jag tolkar det som en rörelseförskjutning i Rysslandspolitiken som jag tror att många, att döma av den senaste tidens offentliga debatt, finner angelägen. Alltför länge har den officiella svenska synen på utvecklingen i Putins Ryssland präglats av fromma förhoppningar om demokratisering, mänskliga rättigheter och en stabil rättsstat.
På snart sagt varje område kan vi nu dagligen ta del av rapporter om motsatsen. Det är dubbelt beklagligt. Dels är det ryska folket som så länge lidit under totalitära regimer att beklaga, dels är det för den nära omvärlden en farlig utveckling som strider mot våra egna politiska intressen av en fredlig relation mellan den nordisk-baltiska sfären och dess stora granne. Det är mot den bakgrunden vi ska se dagens fråga och svar.
Det svenska biståndet till Ryssland måste sättas in i ett större sammanhang. Jag noterar att statsrådet aviserar en utfasning som för min del gärna får äga rum snabbare än 2010, som tidigare har gällt. En förtida avveckling av delar av biståndet skulle, precis som statsrådet påpekar, rimligen medge att pengar kunde överföras till andra, mer angelägna ändamål för att stärka de politiska fri- och rättigheterna.
Det är ett krav som måste ställas på Ryssland, precis som på alla andra svenska biståndsmottagare. Över huvud taget ter sig det svenska Rysslandsbiståndet lätt bisarrt i mina ögon i en värld där det sannerligen inte saknas behov av insatser för de fattigaste folken. Att då fortsätta att överföra 340 miljoner kronor om året, som skedde 2005, är enligt min mening inte en korrekt prioritering.
Jag är medveten om att en hel del av pengarna går till vettiga ändamål inom mänskliga rättigheter och demokratiutveckling. Men hundratalet miljoner till investeringar i rysk infrastruktur, som detta rika land borde klara av egenintresse, ter sig inte rimligt i mina ögon. Låt vara att det också ligger i Sveriges intresse att vi får en renare Östersjö genom att Sankt Petersburg renar sina utsläpp och satsar på fjärrvärme, för att ta några exempel.
Det innebär samtidigt att mer pengar blir över för den ryska statsledningen att satsa på restauration av den forna militärmakten och dess inhemska underbyggnad i form av säkerhetsorganen, vars växande makt oroar större experter på landet än jag. Herr talman! Dessa ord är inte uttryck för en gammal rysskräck.
Det är inte i Lenins och Stalins Ryssland som journalister fängslas och mördas, opposition tystas, frivilligorganisationer förbjuds och medier underkastas staten. Det är i dagens Ryssland. Det är dagsfärsk materia vi talar om, inte sekelgammal.
Därför undrar jag om statsrådet har någon fundering inför framtiden om vad som händer med våra möjligheter att fortsätta stödja enskilda grupper och individer som verkar för demokratisering om dessa grupper systematiskt upplöses, medierna fortsätter köpas upp och all opposition tystnar. Då är mordet på Anna Politkovskaja dessvärre inte bara en symbol för nuet utan också en signal om framtiden.
Mats Johansson (M):
Jag förstår att statsrådet i sin nya roll som biståndsminister har en diplomatisk hatt att ta på sig. Jag skulle dock för egen del inte använda uttrycket att vissa förväntningar nu har brustit vad gäller demokratiförhoppningarna i Ryssland.
Vi som var med under kalla kriget och Baltikums befrielse har nog inte haft särskilt höga förväntningar på demokratiutvecklingen i, jag höll på att säga Sovjetunionen, men jag menar Ryssland.
Det svar som statsrådet gav inbjuder dock till fortsatta debatter om läget i Ryssland, både i kammaren och i spalterna, under de kommande åren. Dessvärre lär de problem som vi diskuterar inte gå över.
För dagen nöjer jag mig emellertid med att hoppas att det nyinrättade institutet för biståndsrevision i Karlstad, Sadev, som statsrådet invigde tidigare denna månad, får i uppdrag att kritiskt granska och utvärdera även Rysslandsbiståndet. Det skulle ge ett värdefullt underlag för fortsatt debatt.
Låt mig, herr talman, ta tillfället i akt och för statsrådet aktualisera ett nytt fall med bäring på det vi nu diskuterar. Riksdagens MR-grupp har i dagarna uppmärksammat fallet Elina Ersenoeva, en frilansjournalist som arbetar för en organisation som bekämpar spridning av hiv/aids i Ryssland.
Den 17 augusti försvann hon vid ett besök i Groznyj i Tjetjenien under mystiska omständigheter, bortförd av uniformerade män. Många av de fall som vi läser om i tidningarna och hör talas om i andra medier handlar om mystiska omständigheter. Vi skulle för övrigt kunna fylla hela denna debatt med ännu mer aktuella fall, med sådant som hände i början av denna vecka.
Jag avstår dock från sådana spekulationer. Däremot ber jag statsrådet att ta med sig fallet Ersenoeva till UD och sedan i lämpliga former ta upp frågan om hennes öde i de svensk-ryska förbindelserna. Jag vill tacka min ärade meddebattör Carl B Hamilton för att han tog upp en av kärnfrågorna när det gäller gemensamma värden; den lämnade jag därhän.
Dessvärre visar flera aktuella opinionsmätningar att president Putin har ett starkt stöd bland det ryska folket, och hos dem som stöder honom sitter våra demokratiska värderingar tyvärr inte särskilt djupt.
Lennart Pettersson (C):
Jag vill tacka ministern för svaret. Det beskriver på ett bra sätt situationen som den ser ut i dag, men jag måste erkänna att det var inte riktigt det svaret jag hade förväntat mig. Nu är det inget klander mot ministern, utan det kan bero på att jag har uttryckt mig oklart i interpellationen. Min fråga grundar sig nämligen inte på att flera departement delar på bostadsfrågorna utan på de verk, myndigheter och bolag som operativt handhar desamma. Jag kan ändå börja med uppdelningen på departementen.
Jag upplever som ledamot i civilutskottet att det fungerar bättre och bättre med en allt tydligare struktur. Men för att då gå över till den egentliga grunden till interpellationen kan jag beskriva det så här: Försäkringskassan handlägger bostadsbidragen. Bostadskreditnämnden handlägger kreditgarantier och omstruktureringen av allmännyttan. Det senare görs även av Statens Bostadsomvandling AB.
Boverket ansvarar för räntebidragen, och Småhusskadenämnden svarar för anslagen till fukt- och mögelskador. Härutöver finns bidrag till åtgärder mot radon i bostäder, och vem som ansvarar för det kan jag faktiskt inte läsa ut i statsbudgeten. Det finns också energistöd för utbyte av fönster, uppvärmning med biobränsle med mera. Det vet jag inte heller vem som handlägger.
Till detta kan läggas det nya stödet på 100 miljoner för att underlätta för enskilda att ordna bostad och även det kommande investeringsbidraget till särskilt boende. Sammantaget innebär denna struktur att det är mycket svårt eller i praktiken omöjligt att få en helhetsbild över det statliga bostadsstödet i Sverige. Jag kan se möjligheter att organisera handhavandet av stödet på ett mer rationellt sätt.
Alliansen har en mycket tydlig strävan att effektivisera statens verksamhet och göra den mer transparent. Vi ska skapa enklare regelverk, och jag ser också färre statliga verk och myndigheter framför mig.
Med denna beskrivning blir följdfrågan till ministern om detta kan vara ett av flera områden där det finns möjligheter att genom att se över och eventuellt förändra ansvarsområden och organisation effektivisera och samtidigt höja kvaliteten till nytta för både medborgarna och oss som beslutsfattare.
Lennart Pettersson (C):
Jag vill tacka ännu mer för detta svar! Jag måste säga att det känns bra att vi har en samsyn vad gäller detta och att statsrådet också uttrycker möjligheter att fokusera på detta område och kanske ge ett separat uppdrag för att se om vi kan få en effektivare handläggning. Detta skulle kunna vara till nytta för allmänheten först och främst, men det skulle också vara till nytta för oss som beslutsfattare.
En fråga till statsrådet är: Finns det någon tidsgräns för denna utredning? Jag undrar också om jag uppfattade det rätt att vi ska ha en ingång både för oss beslutsfattare och för allmänheten när det gäller att kunna få en bild av hur bostadsstödet allmänt ser ut. Jag måste säga att jag är mycket nöjd med detta svar.
Tack så mycket!
Lennart Pettersson (C):
Jag glömde en sak i hastigheten. Det gäller redovisningssystemet, och eftersom nu också finansministern kommer in i plenisalen vill jag passa på att ta upp den frågan. Jag har sysslat med ekonomi, siffror och redovisning hela mitt liv, men jag måste säga att när jag började läsa statsbudgeten var det åtskilligt jag inte förstod.
När jag kopplar ihop detta med den splittrade bilden i fråga om bostadsstödet skulle jag vilja framföra en vädjan - eftersom statsrådet Odell också tjänstgör på Finansdepartementet: Gick det att hitta ett annat sätt att beskriva den finansiella situationen än i dag skulle det vara ytterst välkommet.
Lennart Pettersson (C):
Jag tycker att Katarina Brännström redogjorde för det bra. Jag tycker också att jag har klargjort att syftet med konsumentkreditdirektivet inte kan vara att förhindra långivning. Vi har en beloppsgräns som innebär att detta inte är något problem för en privatekonomi.
Lånar man under 2 000 kronor kan man inte säga att man blir överskuldsatt. Det är inte överskuldsättningen i sig som är ett problem när det gäller snabblånen. Det är, som Katarina Brännström tidigare redogjorde för, att låntagarna inte är informerade om vad detta rör sig om. Jag har försökt fånga det i motionen om privatekonomi men också i mitt anförande.
Vi behöver lyfta upp dessa frågor i hemmen. Vår generation av föräldrar har av någon anledning misslyckats att överföra en kunskap till våra barn som vi fick med oss från våra föräldrar. Jag kan inte förklara varför, men det är på det sättet. Skolan har inte heller lyckats fånga in detta ämne i de befintliga ämnena.
Man behöver inte ha privatekonomi som särskilt ämne, men i matteböcker och samhällskunskapsböcker skulle man kunna ha ett antal exempel som visar på konsekvenserna av om man inte klarar sin ekonomi. Varför får man inte veta det? Det har jag inte heller något svar på. Men jag konstaterar att det är där vi måste börja.
Lennart Pettersson (C):
Eva Sonidsson rör sig mycket med symtomen men lite med orsakerna. Varför handlar dessa ungdomar fast de inte har råd? Det är elementärt: Har man inga pengar kan man inte handla. Man måste hela tiden anpassa sitt kostnadsläge efter de intäkter man har, oavsett om det är ett enskilt tillfälle eller om man tar det på avbetalning.
Varför har varken vi eller skolan lyckats förmedla den informationen och kunskapen till de yngre? Vi måste börja där. Det finns andra sätt att låna pengar. Även om vi skulle förbjuda sms-lån, vilket inte är möjligt, kommer det dagligen en uppsjö erbjudanden till var och en av oss om att handla tv-apparat eller cd-spelare på kredit.
Betala si och så lite per månad, uttrycks det som. Även om sms-lånen skulle försvinna kvarstår problemet. Jag har många exempel på hur folk där hemma skuldsätter sig fast de inte har råd. Men det är andra krediter, och det är de som är problemet.
Andra bekymmer som man också skulle kunna lägga in i detta är faktiskt spelskulder, att man sitter och spelar på Internet. Det är också ett sätt att förbruka pengar. Vi kan inte förhindra detta, utan det är fråga om att vi måste lära våra yngre att vi inte kan göra så.
Lennart Pettersson (C):
Det är ett begränsat antal motioner vi har att behandla i dag om arvsrätten, men oaktat det är det frågor som alla kommer i kontakt med vid ett eller flera tillfällen under sin livstid. Arvsfrågor är också tyvärr ett område där det inte så sällan uppstår konflikter. Därför är det extra viktigt med en väl avvägd lagstiftning där man tar hänsyn till alla inblandade parter.
Den förändring av familjekonstellationerna som har skett över tiden ställer också krav på att vi har en modern lagstiftning. Två av motionerna handlar om efterlevande makes arvsrätt i förhållande till särkullbarn, och då en förstärkning av makes rättigheter. I dessa situationer finns det, som inom många andra områden, ingen absolut sanning eller optimal lösning för alla tänkbara fall.
Lagen ska dels skydda efterlevande make och så långt möjligt skapa möjligheter för ett fortsatt gott liv för densamma, dels skydda särkullbarnens rättigheter i en relation som kanske inte alltid fungerar. Lite förenklat kan man säga att efterlevande make inte ska behöva gå från hus och hem på grund av ett arvskifte.
Samtidigt innebär en lagstiftning som hindrar särkullbarnen från att få ut sin laglott vid förälders frånfälle en markant ökad risk för att behållningen i dödsboet skingras över tiden, och när det blir dags för arvskifte finns inga tillgångar kvar till särkullbarnen. Det är inget önskvärt scenario. Jag har full förståelse för att Justitiedepartementet tar tid på sig att värdera Ärvdabalksutredningens innehåll.
Det är alltid viktigt med noggranna överväganden, men i detta fall är det nog extra viktigt. Herr talman! Motioner om arvsrätt för kusiner har vi behandlat tidigare, och de har inte föranlett någon åtgärd, och så är inte heller fallet i dag. Det är ganska lätt som centerpartist och företrädare för ett ökat enskilt ansvar i samhället att avslå dessa motioner.
Om det nu är så att man av någon anledning vill att kusiner ska ärva i stället för Allmänna arvsfonden går det alldeles utmärkt att skriva ett testamente. Jag föredrar denna aktiva handling som konkret visar den enskildes sista vilja i stället för en slentrian där släktingar ska få del av behållningen i ett dödsbo utan att det finns någon annan relation än ett släktband som parterna faktiskt är oskyldiga till.
Jag vill i det sammanhanget uppmärksamma de motioner som tidigare har skrivits om en regionalisering av Allmänna arvsfonden. Jag tror att en geografisk fördelning av de medel som kommer in till fonden skulle innebära ett helt annat fokus på att man aktivt kan påverka var kvarlåtenskapen ska hamna och på arvsfrågorna över huvud taget. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande innebärande avslag på samtliga motioner.