KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrick Reslow (SD):
Jag tycker att detta i mycket symboliserar problematiken som finns med regeringen, där Miljöpartiet ingår. Prestationerna man gör är svaga. Risken är nu stor att problemen kommer att finnas kvar långt efter att Miljöpartiet har tvingats lämna Sveriges riksdag. Det skulle vara beklagligt. Vi behöver åtgärder nu, inte sedan. Frågan kvarstår: Vilka åtgärder vill Miljöpartiet nu driva i regeringsställning?
Patrick Reslow (SD):
Jag noterar att Roger Haddad för fram exakt samma argument som socialdemokrater har fört fram i medier på senaste tid. Liberalerna har alltså socialdemokratiserats under de här månaderna. Vi vill inte sänka lärarnas löner. Det är inte det som det handlar om. Vad vi däremot är kritiska mot är det system som man införde och som vi tycker är djupt orättvist. Det kommer inte alla lärare till del.
Vi vill i stället se ett system där det finns fler karriärsteg för lärarna och där man premieras utifrån andra aspekter än dem som ligger i den modell som nu har genomförts. Jag noterar också att Roger Haddad argumenterar som om staten vore huvudman för skolan.
Även om Liberalerna vill detta är det faktiskt inte så, utan det är kommunerna som är huvudmän. Vad gör regeringspartierna och deras stödpartier för att stärka kommunernas budgetar? Det är trots allt de som i första hand ska finansiera lärare. Den här myten om att Sverigedemokraterna skulle dra ned på lärarlönerna stämmer inte. Vi vill avskaffa det system som man har infört med förstelärartjänster. Under en övergångstid vill vi titta på ett annat karriärsystem.
Sedan vill vi successivt öka lönerna genom att införa flera steg i olika karriärvägar.
Patrick Reslow (SD):
Det är inte konstigt att kommunerna går på knäna. Det har inte minst Roger Haddads eget parti hjälpt till med, med den enorma massinvandringspolitik som man har fört och som har skapat problem för svenska skolor. Antalet elever har bara ökat, utanförskapsområdena har blivit fler och problemen i utanförskapet har blivit större.
Kanske borde man innan man pratar om att ösa ut en massa pengar se lite grann på vad det är för politik som har medfört de problem som kommunerna har. Vi vill inte sänka lärarlönerna. Däremot vill vi avskaffa förstelärartjänsterna. Det är vi väldigt tydliga med. Om Roger Haddad har problem med det får det stå för honom. Vi är väldigt tydliga med att vi vill ha ett annat karriärsystem.
Vi vill se ökade löner för samtliga lärare och inte för några få utvalda på obestämda premisser, vilket det här systemet faktiskt grundar sig på.
Patrick Reslow (SD):
Man blir lite förundrad över Socialdemokraternas frågeställningar. Det är inte första gången det här kommer upp. Hur ska man mötas i skolan? Kan Gunilla Svantorp säga mig varför ni vurmar för elever som konsekvent stör ordningen? Varför vurmar Socialdemokraterna för elever som utövar mobbning mot andra elever eller hotar lärare och elever?
Varför ska de möta elever som vill vara i skolan för att lära sig någonting och utvecklas? Flytta dessa elever, säger vi. Vi ska inte ha de eleverna i vanlig undervisning, utan de ska gå i en särskild undervisning på en jourskola eller i en jourklass. När det gäller förberedelseklasser tycker vi att det är självklart att om man inte behärskar svenska språket måste man gå i en klass där man lär sig det, och där allt fokus ligger på svenska språket, innan man kommer in i en vanlig klass.
Annars drar man ju ned hela tempot och kunskapsnivån för klassen i övrigt. Det är obegripligt att Socialdemokraterna, trots alla debatter i alla år och trots alla erfarenheter vi har på det här området, fortfarande inte har förstått detta. Vad krävs för att Socialdemokraterna ska väckas ur digerdödens katakomber?
Patrick Reslow (SD):
Så får vi höra att vi målar allting i svart och vitt. Så är det såklart inte, men det är också ett typiskt socialdemokratiskt mantra. "Några som stör." Här kommer tycka-synd-om-mentaliteten in - just den tycka-synd-om-mentalitet som har förstört svensk skola. Så är det givetvis inte. Det finns barn som inte funkar i normal undervisning, och då ska man inte ha dem i normal undervisning. I fråga om förberedelseklasser och att man inte behärskar svenska språket ska man givetvis prata svenska i förberedelseklasserna. Det är det som är tanken.
Men hur ska du tillgodogöra dig regelrätt undervisning till exempel i samhällskunskap när du inte behärskar språket? Hur ska du kunna tillgodogöra dig matematiken och moderna språk? Det är fullständigt omöjligt, och där har vi förklaringen till de dåliga kunskapsutvecklingsresultat som vi har i skolan. Då tänker jag inte bara på betygen, utan jag tänker på de faktiska kunskaperna, de kunskaper man har med sig från grundskolan till gymnasieskolan och från gymnasieskolan till universitetet.
Där säger gymnasieskolan att man har godkända elever, men de når inte upp till de kunskapskrav som de egentligen borde ha för betyget.
Patrick Reslow (SD):
Vad ska man säga om en sådan frågeställning? Är det allt som Miljöpartiet har att komma med som svar på det som sades? Här börjar man prata om att barn som står och småbråkar skulle föras in någonstans. Det är klart att det inte handlar om det! Vilken värld lever Miljöpartiet i? Är det en låtsasvärld, en konstruktion någonstans, där man irrar runt och försöker hitta sin plats? Det här handlar om elever som uppenbart stör ordningen i en skola.
De kanske sitter och surfar på mobilen konstant, och när läraren säger ifrån börjar de att kasta papper och kanske knuffar till kamraten framför. De gör så att de andra eleverna inte kan koncentrera sig och inte bedriva arbete. Det är det som gör att läraren måste ägna kanske 30 minuter av en 40-minuterslektion åt att få tyst på eleverna. Den här världen ser dock inte Miljöpartiet. I la-la-land är allting bra. Beklagligt!
Patrick Reslow (SD):
Tvångsinternera? Vi använder inte det begreppet. Det är märkligt att man använder sig av begrepp och skyller andra för att använda begrepp som inte ens finns med i budgettexten. Sedan var det en fråga om hur små barnen ska vara. Jag utgår från att vuxna gör vad de ska göra med små barn och ser till att det inte blir några problem. Det skulle vara förfärligt om det skulle finnas enorma problem i en förskola med 3-4-åringar.
Jag utgår från att man rättar till efter hand. Men det finns klasser där det råder enorma ordningsproblem, där läraren får säga till konstant men det hjälper inte, där läraren negligeras, där läraren inte får den respekt denne förtjänar. Det är de eleverna det handlar om. Sedan pratar Annika Hirvonen Falk om dem som kastar papper och liknande - och konstruerar en sanning utifrån vad jag har försökt att säga.
Det är inte bara skygglappar, utan nu är det även öronlappar som präglar Miljöpartiets politik.
Patrick Reslow (SD):
Det är märkligt att en ledamot av ett utskott hånar en annan ledamot och säger att man inte vet hur man gör en budget. Det vi kan vara glada för är att Vänsterpartiets budget aldrig har realiserats. Då hade vi sett problem i det här landet. Folk hade av naturliga skäl flyttat eftersom ingen vill bo i en kommunistisk stat. Ska betygen styra? Nej, vi säger att det är fråga om en höjning av elevresultaten. Det är inte alltid fråga om betyg.
Nu vet vi att Daniel Riazat och Vänsterpartiet är starka förespråkare av att avskaffa all form av bedömning i skolan, framför allt betygen. Det ska vara ett lullande. Man får inte lov att sortera folk, eller vad det nu är för vänsterbegrepp som alltid används. Men det är inte vad detta handlar om. Elevresultat kan också vara andra saker.
När en elev exempelvis lämnar grundskolan, hur ser man att eleven klarar sig på den grundläggande nivån på gymnasieskolan eller vidare på högskolan? Det finns många sätt att se på elevresultaten. Betygskriterier är en sak. Nationella prov är ett annat kriterium. Vi är för dessa. De funkar i många andra länder.
Vi har tittat på till exempel Singapore, där man använder karriärtjänstmodeller, och de funkar hur bra som helst. Och det finns andra länder som har liknande karriärtjänstmodeller. Det vi vet är att få länder tillämpar det förstelärarsystem som nu finns i Sverige.
Patrick Reslow (SD):
Jag vet inte om det är någon mening att ge ett svar. Daniel Riazat hör ju aldrig svaren. Han säger alltid att han inte fick svar på frågan. Det spelar ingen roll vad man säger - Daniel Riazat tycker alltid att han inte får svar. Men nu ska jag ändå ge Daniel Riazat ett svar. Vi tänker i kommunerna tillämpa lagen så som den är skriven. Om det sedan blir en rättsprocess på detta - ja, då får det bli en rättsprocess och lagstiftningen prövas. Men vi tillämpar lagen så som den är skriven. Hittills har vi inte fått något annat beslut än att den tillämpas korrekt.
Det är mitt svar till Daniel Riazat, och vi tänker fortsätta det arbetet i de kommuner där vi har möjlighet att påverka och genomföra förslagen. Vi ska fortsätta på spåret att tillämpa reglerna om modersmålsundervisning restriktivt i enlighet med den lagstiftning som finns.
Patrick Reslow (SD):
Gunilla Svantorp sa i sitt anförande att förskolan är viktigast av allt. Jag kanske inte själv skulle skilja ut den ena utbildningsformen och sätta den före den andra. Alla länkar i utbildningskedjan är viktiga. Det är grundskola, gymnasieskola, universitet och högskolor. Det är en lång utbildningskedja som vi tittar på. Jag håller med om att förskolan är viktig. Det är där vi lägger grunden och skapar tryggheten.
Om inte förskolan fungerar får vi problem senare i kedjan. Därför är jag lite förundrad när jag läser budgeten. Om man nu står här och säger att förskolan är viktigast av allt, varför väljer man då att kapa anslaget till just förskolan? Om man nu anser att förskolan är viktigast av allt, varför väljer Socialdemokraterna att kapa bort 692 miljoner från anslaget 1:7, det vill säga anslaget till förskolan?
Är det att skapa goda förutsättningar för förskolan? Det är svårt att se vilken linje man för. Å ena sidan säger man att förskolan är viktigast av allt, å andra sidan sänker man anslagen till den del man anser viktigast av allt. Gunilla Svantorp får gärna förklara detta.
Patrick Reslow (SD):
Senast jag kollade var det här ett replikskifte på Gunilla Svantorps anförande. Nu försöker Gunilla Svantorp att göra det till ett replikskifte på mitt tidigare anförande. Gunilla Svantorp har haft möjligheten att ställa frågor, och hon fick också svar på dem. Jag noterar att jag inte får ett svar. Vi kan kolla i protokollet sedan. Det var inte i inledningen utan lite senare i Gunilla Svantorps anförande som hon sa att förskolan är viktigast av allt.
Men ändå drar man ned 700 miljoner kronor. Det är en bra och tydlig signal av Socialdemokraterna. Förskolan är viktigast när man debatterar skolpolitik. Men när det väl gäller i praktiken är det inte lika viktigt. När det gäller att satsa på välfärd är vi för valfrihet. Vi tycker att det är bättre att föräldrar och elever själva väljer vilka skolor eleverna vill gå i, i stället för att Gunilla Svantorp och hennes kollegor ska välja det åt dem.
Patrick Reslow (SD):
Det var väldigt lite som jag kunde ha invändningar emot. Det var nästan så att jag i vårt eget program kunde bocka av de förslag som Roger Haddad förde fram, och det är ju glädjande.
Just därför är det mindre glädjande att Roger Haddad har valt att stödja en regering som vi vet har helt andra ingångsvärden för skolan än de ingångsvärden vi nu hör och som vi alla vet om att Roger Haddad alltid har haft. Känns det inte besvärande, Roger Haddad, att samarbeta med en regering som under så många år har bidragit till en skolutveckling som inte har varit gynnsam?
Och vilka möjligheter tror Roger Haddad att Liberalerna som ett litet parti har att påverka det stora maktpartiet att ändra sin roll? Ser inte Roger Haddad något problem med att samarbeta med en regering som trots allt väljer en annan väg och har en annan syn på skolpolitiken än Roger Haddad och hans parti?
Patrick Reslow (SD):
Det finns ju faktiskt en koppling till budgetdebatten, så det här är inte så långt ifrån som möjligt, som Roger Haddad säger att det är. Om man sluter upp bakom en regering och dess målsättningar får det också konsekvenser för en budget. Och jag har svårt att sätta likhetstecken mellan det som förs fram i budgeten och det som Roger Haddad står och säger här i talarstolen.
Det är möjligt att Liberalerna har åsikten att det är bättre att vänta, att vänta på utredningar och sedan se vad man får ut av det. Men jag tycker att det allra bästa för Liberalerna hade varit att samsas med de partier som har en liknande ståndpunkt - det finns fler i denna kammare som har det - så att vi snabbt skulle kunna genomföra kraftfulla reformer och inte ha med oss en skolpolitik i bagaget som leder någonstans dit vi inte vill.
Därför kvarstår frågan: Ser inte Roger Haddad problem med att samarbeta, också budgetmässigt, med en regering som har en helt annorlunda utgångspunkt för skolpolitiken än Liberalerna?
Patrick Reslow (SD):
Det är inte första gången vi hör det som Linus Sköld säger, och det brukar oftast komma från socialdemokratiskt håll. Det handlar om att vi en gång i tiden hade ett jämlikt och högpresterande skolsystem. Jag brukar fråga mig vilken tid det rör sig om. Vi kan gå tillbaka och titta, Linus Sköld.
Jag utgår från att du menar någon gång runt 1980 eller 1990, att det är den tiden du pekar på. Vad är det då som skiljer dagens samhälle, 2020, från det samhälle vi hade 1980 eller 1990? Är det någonting i sammansättningen i samhället som har förändrats? Finns det större problem att arbeta med i dag än för 40 år sedan?
Jag tycker att vi får ha en rimlig proportion innan vi blir så nationalromantiska som Linus Sköld verkar bli när han säger: Vi hade en gång i tiden, och när han drömmer om det jämlika och högpresterande skolsystemet. Det är klart att vi alla vill ha ett så jämlikt och högpresterande skolsystem som möjligt. Men vägen dit innebär inte bara att säga att det var bättre förr.
Vägen dit är att plocka lite russin, att förändra men också att möta och ordna med de utmaningar och problem som vi ser i dag. Frågan är: Finns det någon förändring i samhället som kan ha bidragit till detta, mer än det eviga tjatet om vinster i välfärden? Det verkar nämligen gå som ett mantra genom hela vänsterrörelsen.
Man hade exempelvis nivåindelning i några ämnen 1980 eller 1990. Men den idén krossas här. Den gäller inte. Men om skolan var så bra 1980 eller 1990, var inte ett av recepten man hade att just nivåindela elever?
Patrick Reslow (SD):
Nej, absolut inte! Den socialdemokratiska vägen är ingen bra väg att gå. Vi har sett exempel på detta tidigare i historien. Det blir inte bra när Socialdemokraterna ska mixtra och ha sig med skolpolitiken. Det är bättre att de håller sig så långt borta som möjligt. Det funkade bra med allmän och särskild kurs. Detta har Linus Sköld själv precis stått och sagt här. Det var ju så bra - fantastiskt bra - i skolan 1980-1990. Det funkade jättebra då.
Linus Sköld ser inga som helst problem med att elever har svårt att hänga med i undervisningen. Som jag har sagt flera gånger tidigare tycker Socialdemokraterna att alla ska stöpas i samma form. Det är ett problem, tycker vi med bestämdhet, om elever inte kan hänga med i undervisningen. Om de därigenom släpar efter och inte får de kunskaper de måste ha är det ett problem.
Det är samma problem om det är en klass med många högpresterande elever som tappar motivationen därför att de tycker att det går för långsamt. Vi menar att det då är bättre att nivågruppera och se till att man satsar både på dem som har problem och på dem som har lätt för sig. Jag har hört socialdemokrater säga detta tidigare, så jag blir ännu mer konfunderad när Linus Sköld nu försöker göra en stor grej av det.
Nej, det är inte något ideologiskt eller dogmatiskt från vår sida att propagera för fristående skolor. Det handlar i grund och botten om att vi är för skolval. Vi tycker att det är elever och föräldrar som ska välja skola, inte Linus Sköld och hans partikamrater. Det är en viktig skiljelinje. Antingen är man för ett fritt skolval, eller också är man det inte.
Jag tackar Linus Sköld för att han är så tydlig här och meddelar alla elever och föräldrar som finns ute i skolvärlden och som vill välja skola och ta den de tycker om att det tycker inte Socialdemokraterna att de ska göra. Men det tycker vi sverigedemokrater.
Patrick Reslow (SD):
När jag satt här och lyssnade på Aylin Fazelians anförande förväntade jag mig att vi någonstans skulle få höra de konkreta förslagen om vilken väg vi ska ta för att nå de mål som Socialdemokraterna har. Jag kunde dock konstatera att det aldrig kom några konkreta förslag. Det mesta var allmänna ordalag om sådant som inte var bra och att andra saker var bättre förr.
Det skulle vara intressant att höra lite om vad, mer än attacker mot vinster i välfärden, som Socialdemokraterna konkret driver i skolfrågor. Jag hörde också Aylin Fazelian säga att studentexamen tidigare var någonting för en lyckosam elit. Jag undrar i vilket årtionde vi rör oss med den beskrivningen och hur relevant det är för 2020.
Aylin Fazelian sa också att skolan måste ge chans på chans på chans. Då undrar jag: Tycker Aylin Fazelian att en elev också har ett visst ansvar för sin utbildning, det vill säga att när man går på gymnasiet får man också ta ansvar för den utbildning man går och för de skattepengar som faktiskt läggs på den frivilliga utbildning som det ändå är?
Det skulle vara intressant att höra Aylin Fazelian utveckla detta med chans på chans på chans kopplat till det. Slutligen fick jag höra Aylin Fazelian säga att ökande klyftor och otrygghet var de stora problemen. Då ställer jag genast frågan: Vad är det i nutid som har orsakat detta? Kan Aylin Fazelian ge något svar på det?
Patrick Reslow (SD):
Den frågan hade Aylin Fazelian kunnat få svar på om hon hade ställt den i en replik till mig. Det kunde hon i och för sig inte göra, men den möjligheten återkommer säkert vid ett annat tillfälle. Jag noterar att svaret som vi får handlar om resurser. Tanken i socialdemokratin är, och det har vi konstaterat tidigare, att pengar löser problemen. Men det är inte så. Aylin Fazelian talar hela tiden om mer resurser.
I Malmö stad där jag kommer från har man satsat enormt mycket pengar på skolor i utanförskapsområdena, och det har inte alltid gett bra resultat. Inte alltid. Det vill säga det finns ingen koppling mellan mer pengar och bättre resultat, utan det är någonting annat som krävs. Det krävs målsättningar, ambitioner, inställning och i vissa fall reformer. Det är det jag alltid saknar när Socialdemokraterna diskuterar skolfrågor.
Allting handlar för dem om pengar eller vinster i välfärden men lite om ambitioner, målsättningar och framtidsvisioner. Det skulle jag vilja höra mer om. Jag tycker att det skulle vara bra för skoldebatten om Socialdemokraterna kunde engagera sig mer i detta. Det var en fråga här som jag inte riktigt fick svar på, och det var det här med ökande klyftor och otrygghet. Jag var snäll och ställde frågan ganska allmänt: Vad kan ha orsakat detta i närtid?
Jag ska vara lite mer konkret i min fråga till Aylin Fazelian eftersom jag inte fick något tydligt svar. När det gäller otrygghet och ökade klyftor, som vänsterrörelsen kallar det, i svenska skolan undrar jag: Ser Aylin Fazelian någon koppling mellan den misslyckade migrationspolitik som hon och hennes parti är ansvariga för och de problem som präglar skolan i dag?
Patrick Reslow (SD):
Min fråga går till utbildningsminister Anna Ekström. I dag rapporterar Lärarnas tidning om den tuffa ekonomiska situationen för landets kommuner och att det får förödande konsekvenser för den svenska skolan. Över 40 procent av kommunerna måste spara på skolorna. En tredjedel av kommunerna måste säga upp befintlig skolpersonal. Närmare sex av tio kommuner kommer inte att kunna nyanställa personal i grundskolan. Detta sker trots att Sverige har befunnit sig i en högkonjunktur i många år och trots miljardstöd från staten.
Sverigedemokraterna har under lång tid påtalat att den ansvarslösa migrationspolitiken skulle få förödande konsekvenser för skolan. Vi möttes av enorm kritik inte minst från Socialdemokraterna. Jag skulle med anledning av detta vilja fråga utbildningsministern om hon med facit i hand ser någon koppling mellan den ansvarslösa migrationspolitiken och de nedskärningar som nu sveper över den svenska skolsektorn.
Patrick Reslow (SD):
Vi ska först och främst hålla isär begreppen. Jag sa inte att de lärare som skrev under var idéfattiga, Daniel Riazat. Jag sa "den idéfattiga vänstern". Det är den idéfattiga vänstern, där även Daniel Riazat ingår, som håller på att driva dessa frågor. Jag sa inte heller att dessa personer var extremt vänster, men de för en diskussion som förs av den extrema vänstern, där också Daniel Riazat ingår. Vi får ha begreppen klara för oss.
Man kan inte bara ta lösryckta ord från ett Twitterinlägg, eller vad det var, och applicera hur som helst. Lite anständighet kan vi ha i debatten. När det gäller beslutet om att godta vinster i välfärden eller inte är det så ett demokratiskt parti fungerar. Man har stämmor där medlemmarna fattar beslut om vilken linje som ska gälla.
Det kanske inte finns ett sådant demokratiskt system i Daniel Riazats parti - det vore olyckligt, tycker jag. Men i vårt parti är det medlemmarna som bestämmer vad man ska göra. Denna debatt tog fart, och det kan kanske vara så att det ibland visar sig att den inställning man har inte stämmer. Då får man ändra sig. Detta kommer oftast underifrån, från medlemmarna. Vänstern har under ganska lång tid denna höst drivit den här frågan. Varför gör man det?
Varför är Daniel Riazat så engagerad i just denna fråga? Det handlar inte om att han står upp för valfrihet eller för att det ska finnas flera olika aktörer i skolan. Det handlar om att han vill ha bort friskolorna helt och hållet, förutom möjligtvis de idéburna friskolorna. Han gömmer därmed debatten och förklär den i andra ord. Jag tycker inte att detta är särskilt bra.
Framför allt tycker jag inte att det är Daniel Riazats sak att ge sig in och diskutera vilka ställningstaganden våra medlemmar gör på våra demokratiska möten.
Patrick Reslow (SD):
Jag aviserade redan förra gången Daniel Riazat ägnade sig åt personliga påhopp att detta inte är anständigt i denna sal. Jag vill gärna att det tas upp i talmanskonferensen. Vänsterpartiet och Daniel Riazat står här och säger att vissa ledamöter från vissa partier gör ditten och datten och att man därför ska vara ganska tyst när man debatterar.
Samtidigt har Daniel Riazats parti företrädare i denna sal som har attackerat polisen vid demonstrationer. Detta glömmer Daniel Riazat bort. Men han kan ju slå upp det i medierna om han vill. Jag tycker inte att vi ska prata om sådana saker, utan vi håller oss till fakta. Daniel Riazat kan gärna engagera sig i vilka ställningstaganden vi gör i Sverigedemokraterna.
Men jag tycker inte att det är den här kammarens uppgift att diskutera vilka prioriteringar våra medlemmar väljer att göra vid våra kongresser. Om Daniel Riazat vill bli medlem i Sverigedemokraterna och föra den debatten där är han varmt välkommen.