Carl Bildt (M):
Amineh Kakabaveh slutade med att ställa frågan: Vad har Sverige gjort? Har Sverige varit pådrivande i Europeiska unionen. Fredrik Malm var inne på ungefär samma frågeställning. Ja, det tror jag att man kan säga, men det gäller nästan generellt när det gäller frågor om mänskliga rättigheter inom Europeiska unionen. Det gäller inte bara Iran. Det gäller i nästan varje annat enskilt fall. Vi har just diskuterat Armenien. Vi kan diskutera andra länder också. Sverige är pådrivande i nästan varje fall när det gäller MR-aspekten på vår bilaterala relation med andra länder.
Det gäller också i det iranska fallet. Det är varken ett undantag eller ett särfall i något annat hänseende. Det är viktigt att vi driver denna dialog med de iranska myndigheterna. Vad är förutsättningarna för framgång? Det är svårt att bedöma, men det har förekommit fall då vi tror att vi genom ibland diskret diplomati ibland öppen diplomati har haft möjlighet att påverka utgången i enskilda fall och hjälpa enskilda människor.
Det förändrar föga i regimens övergripande karaktär och kanske inte så mycket Irans allmänna utveckling. Men att det ibland har funnits möjlighet att påverka enskilda människoöden är ett gott argument i det lilla för att framföra detta. Sedan måste vi se vad vi långsiktigt kan göra efter ringa förmåga för att försöka påverka landets framtida utveckling. Jag skrev någonting i interpellationssvaret om att Iran är en realitet.
Det är mer än en realitet. Iran är de facto en regional stormakt. Det är världens näst äldsta kultur. Det är 70 miljoner människor med en mycket central geostrategisk position. Alldeles oavsett vilken regim det är i detta land har vi ett intresse av dess utveckling, och vi har ett intresse av att försöka påverka dess interna utveckling i riktning mot de värderingar som vi företräder. Detta är ett land som har förutsättningar för demokrati och rättsstat.
Externt har vi ett intresse av att Iran är en aktör som främjar regional stabilitet och utveckling. Vi för en dialog med Iran i båda dessa frågor. Vi har ett intresse av den iranska politiken som den utformas i riktning mot Irak. Vi har ett intresse av den iranska politiken som den utformas i riktning mot Afghanistan. Det är också anledningen till en del av den dialog som vi har med dem angående narkotikasituationen. Narkotika är ett jätteproblem i Iran.
Det är väldigt många smugglingsvägar från Afghanistan som går genom Iran. Vi har ett intresse av samarbete i de frågorna. Jag ska motstå frestelsen från Fredrik Malm att gå in för djupt i den kärntekniska frågeställningen. Det är ingen bristande respekt, men jag tycker att vi ska ha tyngdpunkten i debatten på de andra frågeställningarna just denna gång. Jag återkommer synnerligen gärna till de andra frågeställningarna. Sedan infinner sig frågan: Hur påverkar vi en sådan här regim?
Den är väldigt speciell. Sedan den iranska revolutionen 1979 har vi brottats med detta problem. Det har funnits perioder då man har varit inriktad på mer reformer. Det har funnits förhoppningar om en öppning. Nu är vi inne i en period av besvikelse. Men vi ser också att det finns en besvikelse i det iranska samhället som tar sig uttryck i olika manifestationer av vilja till förändring.
Det leder till att regimen tvingas göra det som Fredrik Malm erinrade om, det vill säga stryka väldigt många av de möjliga kandidaterna inför de val som var i mitten på mars. Vad som kommer att bli utvecklingen fram till det presidentval som Iran kommer att ha i mitten av nästa år vet vi inte. Men jag tror inte att sanktions- och isoleringspolitik är lösningen.
Jag vet att det finns väldigt många i detta land som har familjemässiga och andra anknytningar i Iran och som åker fram och tillbaka. Jag tror att det är viktigt att så kan ske. Jag vet att det finns enskilda parlamentariker i denna kammare som av andra mer politiska skäl, inte nödvändigtvis familje- eller släktband, ibland har dialog och kontakter i Teheran. Jag tycker att det också är viktigt. Jag tror att dialogen är viktig.
Vi ska inte göra oss några illusioner om att vi snabbt kan förändra situationen, men att ge upp vore i alla fall fel.