Kalle Larsson (V):
Det är bra att vi får klarlagt att huvudsyftet för Frontex är att vara gränsövervakningsbyrå och, som EU-kommissionen själv uttrycker det, i första hand hålla människor ute. Det vore märkligt annars om man hade hemliga riskanalyser, som det ju talas om. Vore uppgiften att rädda liv vore det alldeles utmärkt om människor kände till var Frontex befann sig, men så är alltså inte fallet.
I stället ska det vara hemliga riskanalyser så att man ska kunna överraska de människor som, mot bättre vetande tydligen, försöker att ta sig in i EU och söka asyl. Visst är det blandade strömmar av människor. Människor har olika anledningar, individuella skäl att försöka ta sig till EU.
Men hur många som egentligen har rätt till asyl, skydd undan förföljelse från de väpnade konflikter och krigssituationer och det politiska förtryck som är ganska utspritt i flera stater i Afrika i dag, vet man inte så länge man undanhåller människor rätten att söka asyl. Det är den stora problematiken i det här fallet.
Det Frontex gör, utbildade eller ej i asylkunskap, är att borda fartyg, sända människor tillbaka, försöka att se till att båtar inte kommer så nära EU:s gräns att man enligt folkrätten är skyldig att ta dem till EU:s gräns. Man till och med samarbetar med många afrikanska länder och försöker förmå deras regimer och regeringar att stoppa människor innan de över huvud taget lämnar hamnarna i Afrika.
Där görs ingen som helst urskiljning av om de här personerna har asylskäl eller inte. En person som kan ha varit politiskt aktiv i Marocko eller Algeriet och som riskerar fängslande, tortyr eller kanske avrättande om man grips av regimen ska hållas utanför EU. Det är syftet. En person som flyr från krigets Kongo eller den väpnade konflikten i Senegal ska, om Frontex fungerar som det är tänkt, aldrig ens nå EU:s territorium.
Det är det som är syftet, det är det som är uppgiften, och det är det som Sverige ger sitt aktiva stöd till i dag. Det är där den verkliga tragiken inträffar. Samtidigt har den borgerliga regeringen och den tidigare socialdemokratiska gjort allt vad man kunnat för att bygga murarna runt Europa så höga som möjligt också i andra avseenden - transportörsansvar och Dublinförordning.
Det finns många olika namn på vad framför allt Moderaterna och Socialdemokraterna gemensamt tidigare har fattat beslut om i denna kammare. Därför välkomnar jag nu att Socialdemokraterna deltar i den här debatten med en lite ny ton, med en delvis annorlunda framtoning än vad man tidigare har haft. Sent ska Socialdemokraterna vakna i flyktingpolitiken, men vaknar de är de välkomna till diskussionen. Desto mer tragiskt att det finns så få öppningar från justitieministerns sida.
Inser justitieministern att det handlar om brott mot internationella konventioner när man hindrar människor från att komma till EU för att söka asyl? Inser justitieministern att det här inte är en diskussion om reglerad invandring, som hon försöker låta påskina?
Det är en annan diskussion om man ska låta de människor som söker sig till EU bli prövade för rätten till asyl eller om man helt ska hålla dem utanför, förhindra dem att över huvud taget komma in på EU:s territorium. Justitieministern säger, för att återgå till en av de frågor som jag har ställt, att Sverige till stor del, inte i alla, väljer vilka operationer man vill delta i. Nu börjar det bli intressant.
Kan justitieministern i så fall avgöra i vilka sammanhang som Sverige kan välja, i vilka sammanhang man inte kan välja att delta utan är tvingad att delta därför att man deltar i samarbetet i stort? På vilket sätt är det demokratiska inflytandet över detta organiserat? Vad kan regeringen avgöra? När kan riksdagen få ha synpunkter på om vi deltar i att bygga murarna runt "Fästning Europa" högre och högre?