Marie Nordén (S):
Varje år köper stat, kommuner och landsting varor och tjänster för runt 500 miljarder kronor. Regelverket för offentlig upphandling är en fråga som ständigt diskuteras, inte minst bland politiska företrädare på kommunal, landstingskommunal och statlig nivå, men också bland de företag som vill vara med och lägga anbud.
Ofta möter jag en frustration över de begränsningar som i dag finns eller de brister på möjligheter att ställa vettiga krav som ger den måluppfyllelse som vi faktiskt vill ha enligt vår lagstiftning. Det kommer krav på förändring och förbättring.
Nästan alltid, om vi pratar arbetsmiljö, handlar det om att EU:s lagstiftning inte lämnar något utrymme för att ställa högre krav, till exempel vad gäller kollektivavtal. Nu är det så att forskare har tittat närmare på just den här frågan. Bland annat forskare på Svenska institutet för europapolitiska studier menar att vi inte nyttjar det utrymmet som finns i dag i EU:s direktiv, att Sverige i princip är sämst i klassen på att ställa sociala krav vid upphandling.
Till exempel i Danmark kräver myndigheterna att leverantörer betalar lön enligt kollektivavtal och i Finland föreskriver upphandlingslagen direkt att entreprenören ska följa "åtminstone de minimivillkor för ett anställningsförhållande som enligt Finlands lag och bestämmelser i kollektivavtal skall iakttas i ett likartat arbete".
I Sverige har vi en regering som väljer att inte ens titta på möjligheterna.
Det är bara att beklaga att man väljer att inte använda det utrymme som finns och att den borgerliga regeringen inte ser behovet av att ställa just de här kraven, som inte är mer komplicerade än att det handlar om vettiga arbetsvillkor, löner och arbetstider, att man väljer att inte se problemet med social dumpning och att faktiskt inte se konsekvenserna av att företag konkurrerar på olika villkor.
Det finns osjysta företag som tar chansen att inte använda rätt spelregler. Nu ska vi lämna ett yttrande till kommissionen om en modernisering av EU:s politik för offentlig upphandling. Det är det regelverk som sätter villkoren för vår nationella lagstiftning. Då är det uppenbart att vi behöver en bättre gemensam politik som tydligare ställer krav på en god arbetsmiljö.
Vi är medvetna om att det finns skillnader mellan olika länder som kan innebära tolkningssvårigheter och även tillämpningsproblem på grund av att modellen på arbetsmarknaden ser olika ut i olika länder. Det är också därför vi föreslår att kommissionen använder sig av innehållet i ILO:s konvention 94.
Konventionen slår fast att offentliga upphandlingar ska innehålla klausuler som garanterar arbetstagare löner, arbetstider och andra villkor som inte är mindre förmånliga än de som finns i kollektivavtal för arbete av samma slag i den bransch och i det område där arbetet utförs. Fru talman!
Det finns de som vill hävda att en konvention från 1949 skulle vara inaktuell och inte relevant på dagens arbetsmarknad. De kunde inte ha mer fel. ILO:s expertkommitté gjorde 2008 en grundlig analys av konvention 94 och konstaterade att den fortfarande fyller en viktig funktion. Offentlig upphandling är fortfarande en viktig del av världens bnp.
Den står för 15 procent av världens totala bnp. I Europa är siffran 16 procent, och i vissa utvecklingsländer är den upp mot 50 procent.
Den risk som fanns 1949 finns fortfarande, nämligen att lägsta anbud vid anbudskonkurrens kanske kan ge sådana arbetsgivare som betalar de lägsta lönerna, inte tillhandahåller olycksfallsförsäkring eller säkerhetsutrustning för sina anställda, har den största andelen grå arbetskraft för vilka inga sociala avgifter eller skatt betalas in och i praktiken står utan skydd.
ILO:s expertkommitté konstaterar också att de observationer som gjordes för mer än 60 år sedan är än mer relevanta i dag. Det finns inte heller enligt dem någon konflikt mellan kraven enligt ILO:s konvention 94 och de regler som ingår i EU:s två upphandlingsdirektiv.
Nu har vi konstaterat att de upphandlingsdirektiv som finns i dag inte vill följa eller närma sig ILO:s konvention, och därför ställer vi det kravet och ger kommissionen tipset att använda ILO:s konvention. Det är ett internationellt redskap som faktiskt fungerar.
Det är därför det är så viktigt att vi i vårt yttrande lyfter fram ILO:s konvention 94 och att den borde ligga till grund för de omarbetningar som kommissionen kommer att göra. Det är beklagligt att utskottet inte var enigt i denna fråga, och jag har inte fått någon riktigt bra förklaring till det. Det är positivt att vi fick med oss hela utskottet i frågan om god djurhållning, som vi alla i utskottet tyckte var viktigt.
Men jag kan tyvärr konstatera att de borgerliga partierna inte var beredda att ställa samma krav för arbetarna.