Paula Bieler (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation i betänkandet, AU1. Vi har vår egen praxis; om det är möjligt och om vi anser att regeringens prioriteringar inte bara är felaktiga utan dessutom direkt skadliga löper vi hela tiden vår lina ut vad gäller anslagsfördelningar. Och här är det möjligt.
Här lägger vi oss under den fastställda ramen. Vi menar också att regeringens satsningar i vissa hänseenden är direkt skadliga för landet. Tanken är att vi först ska debattera jämställdhet. Jag kommer alltså att börja där. Men då jag är ensam företrädare för de här frågorna och talesperson i bägge kommer jag nog att behöva beröra även integration och åtgärder för nyanländas etablering.
Jämställdhet har ofta tagits för givet i Sverige, inte minst i det vardagliga samtalet. När jag skrev vår kommittémotion med just ämnet jämställdhet för det här riksdagsåret inledde jag just med att det är något som ofta tas för givet. De senaste månaderna har frågan belysts på ett sätt som många inte trodde skulle ske så snabbt.
Vi vet att jämställdhetsproblem finns kvar, utöver att jämställdhetsproblem tillkommer, förändras och tar sig olika uttryck hela tiden. Grundläggande är att jämställdhet på många sätt betyder olika saker för olika personer.
För mitt parti och för mig har det alltid varit självklart att grunden vi strävar efter är att mitt kön inte ska spela någon roll över huvud taget. Jag vill aldrig räknas till en grupp bara för att jag är kvinna. Jag vill aldrig bara definieras som kvinna. Jag vill definieras utifrån den jag är och vad jag gör. Det är något som jag tar med mig hela tiden. Jag har skrivit om det och debatterat det väldigt mycket.
Det blev ganska stort ramaskri när jag tog över rollen som talesperson för jämställdhet och att jag definierar mig som särartsfeminist. Det har varit mycket diskussioner om vad det innebär.
För mig är det, till skillnad från många andra i den här kammaren, kanske inte alltid en självklarhet att vi kommer att fördelas exakt lika runt om i samhället bara för att vi ser varandra som individer och inte utefter kön. Vissa skillnader i prioriteringar kan bero på en hel del olika saker.
Det viktiga när vi bygger jämställdhetspolitik är att säkerställa att vi ska bekämpa allt som beror på sociala strukturer, normer och tvingande situationer. Men då måste vi fokusera på problemen, på just källor, och inte fastna i att räkna kön. Sverigedemokraterna förespråkar därför i första hand en formell jämställdhet.
Inga män eller kvinnor, eller de som definierar sig någonstans mitt emellan eller som ingetdera - vad man nu ser sig som - ska särbehandlas på grund av könstillhörighet, varken positivt eller negativt.
Det är det enda sättet att säkerställa att vi har samma värde, att vi är lika inför lagen och att vi är trygga och respekterade. Många siffror har förstärkts de senaste månaderna. Det är av största vikt att ta hänsyn till dem och oroa sig över dem.
Det har under flera år talats om att allt fler kvinnor känner sig otrygga i vårt samhälle och förändrar sina livsmönster på grund av det. I valrörelsen talade jag om att var femte kvinna - tror jag att det var - lät sig påverkas och var orolig när hon rörde sig ute ensam på kvällarna. Nu talas det snarare om var fjärde kvinna.
Det talades en gång om att en av tio inte ens gick ut om hon inte fick sällskap. Även den siffran har stigit. Sexualbrotten ökar, och anmälningarna ökar. Det har länge lyfts fram att det skulle bero på ökad anmälningsbenägenhet. Men undersökningar visar att anmälningsbenägenheten inte har ökat. Den har snarare sjunkit. Straffen är alldeles för låga.
Och många kvinnor vittnar om att de har mötts av misstro. Vi vet också att en oerhört stor andel av anmälda fall läggs ned innan utredningen ens har påbörjats. För Sverigedemokraterna är detta ett tydligt område där vi lägger våra jämställdhetssatsningar.
Vi vill öka resurserna till rättsväsendet, satsa på att se över lagstiftningen och ge polisen inte bara resurser utan också verktyg för att kunna agera. Och man bör se över straffskalorna. Vi talar också om att se över den direkta sexualbrottslagstiftningen, som kontaktförbud.
Det är en försvårande omständighet om man blir utsatt för sexuella trakasserier på arbetsplatsen, vilket många tyvärr drabbas av. Det gäller inte minst serviceyrken. Herr talman! Det är också ett faktum att de ekonomiska förutsättningarna är olika för kvinnor och män, inte minst högt upp i åldrarna.
Samhället utvecklas hela tiden, och sakta men säkert går vi mot jämnare fördelning, vad gäller både antalet arbetade timmar och löner. Men det är definitivt långa eftersläpningar. Kvinnor tar sig inte till de yttersta maktpositionerna. Det kan bero på att de ännu inte anser sig ha samlat ihop erfarenhet eller att andra inte anser att de har gjort det. Det kan finnas andra anledningar till att de inte söker sig till jobben. Det kan faktiskt bero på diskriminering.
Här är det självklart att insatser behövs. Sverigedemokraterna har under många år satsat på att tillföra resurser för att öka antalet arbetade timmar inom den offentliga sektorn, så att fler kan gå upp från ofrivillig deltid till heltid. Det är ett sådant steg.
Vi är också beredda på att titta på och se över inkomstdelning inom familjer för att göra det lättare att föra över exempelvis pensionspoäng mellan parterna och även på det sättet jämna ut. Vi är också det parti som var först ute med att helt ta bort den så kallade pensionärsskatten, alltså skillnaden mellan skatt på lön och på pension.
Vi gör också kraftiga satsningar på att förstärka garantipensionen. Vi vet att det framför allt är kvinnor som drabbas av de lägsta pensionerna i vårt land. Det är på det här sättet som vi arbetar, utspritt över alla riksdagens utgiftsområden och i hela politiken, inte bara med riktade satsningar.
När det gäller jämställdhet inom det här utgiftsområdet finns det saker som vi tycker är positiva och saker som vi tycker är lite mindre bra. Vi tillhör de partier som anser att flytten av viktiga satsningar och olika program till en jämställdhetsmyndighet riskerar att stjälpa snarare än att hjälpa.
Därför föreslår vi att man drar in stödet och avbryter projektet med att bygga den nya jämställdhetsmyndigheten och återinför medel dit där de finns i dag, vare sig det handlar om kvinnocentrum, kvinnojourer eller vad det nu vara månde. Satsningar som har gjorts och program som är i gång ska få fortsätta att växa och göra sitt viktiga arbete.
Dessutom vill vi förstärka anslaget Särskilda jämställdhetsåtgärder med 50 miljoner för att ytterligare satsa på kvinnofrid. Vi vill utvidga jourverksamheten, men inte bara fokusera på kvinnojourer. Det finns faktiskt problem som drabbar på olika sätt och har olika karaktär.
När det gäller hedersrelaterat våld och förtryck gör man ofta misstaget att tro att det bara är en annan form av mäns våld mot kvinnor. Vi ser en form av patriarkala strukturer även där, men det är en annan sorts problematik. I de fallen måste man också ha specialkompetens. I debatten i förmiddags lyfte vi att även män kan utsättas för våld i nära relationer.
Det är en fråga som tyvärr alldeles för sällan tas på allvar. Även där vill vi att man ska utveckla specialstöd, att man ska bygga ut och se över. Jämställdhetsproblem är tyvärr inte något som bara drabbar kvinnor, utan de drabbar även män. Jag säger tyvärr därför att självklart bör ingen drabbas. Man måste titta brett på frågan.
Jag menar att vi är det parti som gör det, konsekvent genom hela vår politik. Vi ser till problem, vi ser inte till kön. Men ser vi problem som baseras på kön är det självklart en faktor i hur man kommer till rätta med problemen. Det betyder inte att problem som slår åt andra hållet ska ignoreras. Det betyder inte heller att lösningarna ska riktas bara till det ena könet.
Herr talman! Några korta ord även om insatser mot segregation samt insatser för nyanländas etablering. År efter år har jag stått här och båda dessa områden har omfattats. Så även i dag.
Vare sig det i grund och botten handlar om jämställdhet eller åtgärder mot diskriminering eller mot segregation ska vi ses som individer och ha lika förutsättningar vilka vi än är. Tyvärr ser man alltjämt stora satsningar på riktade åtgärder.
Allianspartierna har ett gemensamt särskilt yttrande där man föreslår ytterligare en ny sorts etableringsåtgärd, nya specialjobb. Det finns inga garantier för att det skulle funka den här gången. Regeringen föreslår att det ska avsättas resurser till en delegation för segregation, utan tydliga direktiv. Vi vet inte riktigt vad dessa pengar ska användas till.
Hela oppositionen anser samlat att detta inte är rimligt. Vissa invändningar är motiverade, men ändå ska man satsa resurser på den här delegationen utan att veta vad pengarna går till.
För mig är det självklart - precis som det alltid har varit - att vill vi nå ett samhälle där vi ser varandra för dem vi är och där vi behandlas lika och respektfullt, då kan inte politiken göra motsatsen. Då kan inte politiken särbehandla personer baserat på deras bakgrund, deras kön eller vad man nu än tycker skulle vara en lämplig grund. Politiken kan inte särbehandla, då kommer samhället också att särbehandla. Herr talman!
Än en gång: Jag yrkar bifall till Sverigedemokraternas reservation.