Fredrik Malm (L):
Vi har i dag att diskutera utrikesutskottets betänkande nr 8, som berör ganska många - faktiskt uppemot ett femtiotal - motioner som har skrivits av riksdagsledamöter under de allmänna motionstiderna 2010 och 2011, och så lite EU-strategier på det. Det berör specifikt mänskliga rättigheter i världen och den svenska politiken för att främja mänskliga rättigheter i världen.
Det som rör den arabiska våren, när den iranska regimen sätter elchocker under dissidenternas fotsulor eller när man slår ihjäl människor i Syrien och annat kommer dock i ett separat betänkande som rör Mellanöstern och Nordafrika. Vi har alltså nu att diskutera mänskliga rättigheter i världen exklusive Mellanöstern och Nordafrika, som kommer separat lite senare i år.
Det är omöjligt att gå igenom precis allting i detta betänkande på den korta tid jag har i talarstolen nu, men några punkter tycker jag ändå är viktiga att notera, fru talman. Det finns en hel del motioner som berör situationen på Afrikas horn - Eritrea, Somalia, Etiopien, Sydsudan och så vidare.
För att sträcka ut en hand över blockgränsen vill jag säga att jag tror att det ligger någonting väldigt väsentligt i det Socialdemokraterna skriver i sin motion om ett regionalt perspektiv på denna region. Det är väldigt viktigt. Det är också det Europeiska unionen nu med ett antal nya strategier försöker anamma. Det är viktigt av det enkla skälet att de problem som finns på Afrikas horn i dag på olika sätt är tvinnade samman med varandra.
De förstärker varandra, och de har skapat en negativ spiral som hela regionen drabbas av. Det handlar om gränstvister, till exempel. Det kan handla om väpnade konflikter. Det kan handla om svaga institutioner, bristen på demokrati och i många fall säkert också ett illa utformat bistånd under mycket lång tid.
Det handlar förstås inte minst även om svält, torka, fattigdom och så vidare. De olika problemen tvinnas ihop till ett kluster som gör att det är väldigt svårt för enskilda länder på Afrikas horn att häva sig ur fattigdom och förbättra sig. Det som sker i Eritrea får vissa återverkningar i Somalia, givet den eritreanska regimens stöd till jihadister i Somalia.
Det som sker i konflikter mellan Etiopien och Eritrea påverkar också andra länder. Det som sker i södra Sudan och Sudan påverkas på olika sätt av det som sker i Eritrea och Etiopien. Det är väldigt viktigt att vi har den regionala ansatsen när vi tittar på detta. Det är dock också viktigt att vi ser att det finns en regim på Afrikas horn i dag som faktiskt agerar i det närmaste mer destruktivt än de andra, och det är Eritrea.
Den eritreanska regimen under Isaias Afewerke har nu antagit formen av någonting i stil med Afrikas Nordkorea. Det är en regim som blir alltmer isolerad. Det är en regim som nu är utsatt för sanktioner av Förenta nationerna. Det är en regim som har en stor diaspora, där fler och fler eritreaner nu vänder sig emot regimen.
Det är väldigt viktigt att vi kan formulera en utrikespolitik som verkar för att främja mänskliga rättigheter i Eritrea och på Afrikas horn. Det där är lite klurigt, för det är inte så lätt alla gånger att föra en dialog med en regim som Eritrea. Jag noterar att Socialdemokraterna i sin motion nämner att man vill att Sverige ska ta initiativ till en ganska omfattande och intensiv dialog med den eritreanska regimen.
Det tror jag inte är en bra idé i nuläget. Vi ser inte den typen av tecken från regeringen i Asmara, att den har kommit till det stadiet att den är en partner i en sådan dialog i nuläget, tyvärr. Jag önskar att det vore så, men tyvärr. Fru talman! Jag vill nu flytta fokus till en annan del av världen, till östra Asien.
Det har i tidigare anföranden berörts en rad olika MR-problem i Kina, och Kina är mycket riktigt en enpartistat. Jag vet uppriktigt sagt inte hur man ska beteckna den. Vi skulle kunna reda ut, jag och Lars Ohly, i något replikskifte någon gång huruvida Kina är en kommunistisk diktatur, en kapitalistisk diktatur eller någonting däremellan.
I vilket fall är det inte en demokrati, och det är en mycket brutal stat när det gäller hur staten, militären, säkerhetstjänsten agerar gentemot dem som tycker annorlunda.
Det är dock viktigt att inte isolera diskussionen om mänskliga rättigheter i Kina enbart till Xinjiang, där den muslimska minoriteten lever, eller till Tibet, utan Kina är i mångt och mycket också en mycket odemokratisk stat gentemot den absoluta stora majoriteten hankineser som lever i landet.
Det är viktigt att inte isolera demokratidiskussionen rörande Kina till att bara handla om just Tibet och Xinjiang, eller Östturkestan som många där själva väljer att kalla det. Till följd av förskjutningen av ekonomisk makt från väst till öst kommer givetvis regimen i Kina och Beijing i framtiden att växla in denna ökade ekonomiska slagkraft till ett ökat politiskt inflytande.
Det oroar förstås andra länder i östra Asien. Därför är det viktigt ur ett mänskligt rättighetsperspektiv att vi inte isolerar problematiken bara till det som sker i Kina, utan också ser att den kinesiska regimen har ett agerande i dag som också påverkar vad som sker i exempelvis norra Korea och Burma. Det finns demokratiska stater i östra Asien som är ganska oroade över kinesisk upprustning i dag.
Dit hör till exempel Sydkorea, Japan, Taiwan, Filippinerna, Indonesien och en del andra. Fru talman! Jag ska avslutningsvis säga några ord rörande Bradley Manning, som har tagits upp här av flera talare.
Som liberal, människorättskämpe och demokrat blir jag ganska beklämd när jag ser att Bradley Manning sitter i en mycket liten cell i USA och förmodligen kommer att få spendera resten av sitt liv i fängelse, samtidigt som Julian Assange nu ska starta en tv-show i Kremlkontrollerad rysk tv, där den första gäst han bjuder in är Hassan Nasrallah från Hizbullah i Libanon.
Det är viktigt att vi ser vad Wikileakshärvan handlar om. Vissa av de saker som Manning avslöjade, till exempel videon från Irak, skulle sannolikt i en amerikansk domstol inte behöva vara olagliga läckor. Det skulle mycket väl kunna betraktas som whistleblowing. Det finns dessutom ett uppenbart intresse att få veta vad som skedde vid de olika incidenterna.
Det finns inte något land i världen där det är lagligt att gå in i olika databaser i ett land och likt en dammsugare pumpa in dokument i usb-minnen - en kvarts miljon klassificerade dokument varav ungefär en halv miljon är armérapporter från Afghanistan - och sedan ge dem till någon för att kabla ut dem på internet. Jag må ändå betona detta.
På Bodil Ceballos låter det som att det Bradley Manning har gjort skulle vara en rättighet i Sverige. Bodil Ceballos kan i så fall aldrig ha hört talas om IB-affären. I vilket demokratiskt land eller mindre demokratiskt land som helst skulle det givetvis klassas som ett brott mot utrikessäkerheten och ett samhälles nationella intressen att pumpa in en kvarts miljon hemligstämplade dokument och lämna ut dem helt utan urskiljning.
Man utsätter en massa människor, som kan vara uppgiftslämnare, demokratiaktivister eller vad det nu må vara, för en mycket stor fara. Det är klart att detta inte på något sätt kan betraktas som någon sorts allmän rättighet. I så fall kan vi alla som sitter i utrikesutskottet gå in i utrikesutskottets databas som heter Mimer och plöja ut alla dokument som är hemligstämplade därifrån, sedan ge dem till någon som lägger ut dem på internet och säga att vi är whistleblowers.
Det är inte riktigt så det fungerar. Men det finns vissa saker av det som Manning har avslöjat som det finns ett allmänintresse i att det avslöjas och som även enligt den amerikanska lagstiftningen skulle klara en rättsprocess. Fru talman! Den allmänna tendensen är att vi kommer att få se fler läckor.
Det kommer säkert att följas upp av att mer konfidentiell information framöver kommer att offentliggöras. Det är säkert en utveckling som vi står inför.
Och det är kanske inte riktigt rätt förhållningssätt att alla som lämnar över något som är sekretessbelagt ska dras inför rätta, utan det här är förstås en förändring som sker i samhället givet ny teknik och tekniska landvinningar som gör att det blivit betydligt enklare och dessutom att trösklarna minskat för att göra detta.
Men att man helt urskillningslöst går in och offentliggör en kvarts miljon hemligstämplade dokument från en statsmakt gör en inte till en allmän whistleblower och frihetskämpe. Det är en uppfattning som i alla fall jag som demokrat och liberal inte ställer upp på.