Karin Enström (M):
Tack för de vänliga orden från Peter Rådberg! Och tack till Johan Forssell, som deltar i debatten! Jag tänkte utveckla en del av detta och ta upp några trådar som inte minst Peter Rådberg tog upp.
Det är just de mål som riksdag och regering har satt upp, för det är ju de mål som man har satt upp för samhällets och befolkningens säkerhet som är styrande både för det militära försvarets förmåga och för den civila krisberedskapen i Sverige. Precis som båda talarna har varit inne på är både utmaningarna och hoten mot vår säkerhet föränderliga, och de känner inga nationsgränser.
Gränsöverskridande samarbete, handel och integration främjar en positiv utveckling i stora delar av världen, och den ska vi välkomna. Samtidigt innebär den fortsatta globaliseringen - det ser vi - en ökad sårbarhet, genom att enskilda händelser snabbt kan få regionala eller globala återverkningar.
Medan den gamla tidens hot var mer entydiga och existentiella är dagens hot komplexa och kan få konsekvenser för breda samhällssektorer. Väpnade konflikter och deras spridningseffekter kommer även fortsättningsvis att utgöra ett hot mot vår egen säkerhet. Storskalig terrorism är ett annat exempel på när icke statliga aktörer kan utgöra ett hot mot vår säkerhet, oavsett var den attacken inträffar.
Klimatförändringar, naturkatastrofer, organiserad brottslighet, epidemier, pandemier och spridning av massförstörelsevapen är också några exempel på hot som är mer eller mindre synliga eller förutsägbara. I en globaliserad värld ökar risken för att en ekonomisk kris kan få konsekvenser för det säkerhetspolitiska läget. Hot mot vårt allt större it-beroende informationssamhälle utgör också en del av den bredare hotbilden. Fru talman!
Vi ser alltså hur hoten mot Sverige ständigt förändras. Det är nya risker och utmaningar som tillkommer. Ett brett perspektiv på utmaningar och hot måste därför prägla den säkerhetspolitiska analysen. Jag håller med om att det är viktigt att bibehålla en öppenhet för vad som kan komma att bli ett hot och försöka förbereda sig på det oväntade genom just samarbete och åtgärder nationellt och internationellt.
Här, fru talman, måste vår säkerhet därför försvaras med både militära och civila medel. Allt fler måste involveras och ta ansvar för samhällets säkerhet, vare sig det gäller ett väpnat hot, en allvarlig olycka eller en samhällskris. Vår beredskap ska anpassas kontinuerligt till den rådande hot- och risknivå som finns i vårt närområde. De reformer som genomförs för att uppnå ett mer användbart och tillgängligt försvar behövs för att skapa en större handlingsfrihet.
Sedan har Sverige också, gemensamt och systematiskt, under de senaste tio åren byggt upp just en krisberedskap för att kunna förhindra och hantera olika hot mot människors liv och hälsa, hot mot samhällets funktioner och hot mot samhällets grundläggande värden. De resurser som utgör samhällets krisberedskap finns ju inom ett stort antal sektorer och på flera samhällsnivåer.
Här ser jag att såväl offentliga som privata aktörer inklusive den enskilde individen ingår i den sammanlagda krisberedskapen. Det ställer, precis som Peter Rådberg sade, krav på samverkan mellan våra myndigheter och mellan civila och militära aktörer. Den breda hotbilden måste mötas med en bred beredskap.
Inte minst genom skapandet av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har man försökt få ihop så många sektorer som möjligt. Det är också genom MSB som vi har gjort en insats i Haiti. Jag är positivt inställd till att Peter Rådberg är så positivt inställd till EU:s battle group och att kunna använda den.