Michael Rubbestad (SD):
Det är glädjande att vi faktiskt kan vara lite överens i den här kammaren ibland. Man måste inte alltid vara osams om allt. Vi är helt klart överens om målet. Sedan kanske vi har lite olika vägar dit, men det är så det fungerar i politiken. Jag hoppas att vi kan ha fortsatta intressanta diskussioner om detta. E-sporten har satt Sverige på kartan och bidrar med alltifrån arbetstillfällen till skatteintäkter, men den betraktas trots detta inte som en formell kulturform, till skillnad från exempelvis film och musik.
När e-sporten inte erkänns som en officiell idrott och kulturform innebär detta ett antal problem och utmaningar. Eftersom e-sport inte klassas som en officiell idrott hos Riksidrottsförbundet saknar mindre och lokala e-sportföreningar möjligheter att söka ekonomiska medel därifrån för sin verksamhet. I dagsläget är verksamheten alltså helt beroende av eget kapital och sponsorpengar.
Genom att öppna för möjligheten att likt övriga föreningar ansöka om ekonomiska medel från Riksidrottsförbundet skulle e-sporten ges likvärdiga förutsättningar att utvecklas. I det tjugotal länder runt om i världen där e-sport är klassad som kultur och erkänd som en officiell idrott ser vi att det varit positivt för jämställdheten och till kvinnors fördel. Faktum är att ett återkommande argument i dessa länder är att just hjälpen ovanifrån är avgörande för att komma vidare med jämställdhetsarbetet.
I dag vågar många svenska föreningar inte agera i situationer där de borde agera, av rädsla för att kanske förlora medlemmar eller sponsorer och därmed riskera att förlora hela föreningen. Då låter de det i stället vara. Det finns ett mörkertal som jag tyvärr tror är ganska stort, och det hämmar också utvecklingen. Många av de aspekter som berör jämställdheten skulle sannolikt kunna lösas om e-sport klassas som en officiell idrott av Riksidrottsförbundet och som en formell kulturform av Kulturrådet.
Bidrag kan då sökas av lokala e-sportföreningar för att de ska kunna bedriva sin verksamhet på samma villkor som till exempel den lokala schackklubben. Spel och dobbel inom e-sport skulle då kontrolleras i samma utsträckning som spel på fotboll och hockey. Stora svenska e-sportevent kan lättare ta emot utländska tävlande, eftersom de inte blir beroende av turist- eller arbetsvisum för att kunna delta. I dag kan nämligen inte en utländsk e-sportare ansöka om visering på samma vis som exempelvis en basketspelare.
Våren 2021 behandlade riksdagen Sverigedemokraternas yrkande om att utövare av e-sport ska likställas med andra idrottare. Tyvärr avslogs det av bland andra Socialdemokraterna och Miljöpartiet, som satt i regeringen då.
Men efter att flera stora e-sportevent till följd av detta beslut tvingats ställa in eller flytta utomlands uppstod en kritikstorm, vilket ledde till att inrikesminister Mikael Damberg, Socialdemokraterna, och den dåvarande kultur- och demokratiministern Amanda Lind, Miljöpartiet, gjorde ett undantag och tillfälligt erkände utländska e-sportare som elitidrottare. Det är väldigt glädjande att regeringen tänkte om och i stället valde att följa Sverigedemokraternas förslag. Men undantaget gjordes bara tillfälligt.
Vi sverigedemokrater menar att undantaget ska permanentas och att utländska e-sportare bör likställas med elitidrottare. Jag undrar därför hur vår nya kulturminister och regeringen Andersson ser på förslaget om att erkänna e-sport som officiell idrott och kultur, om inte annat för jämställdhetens skull.