KBLab/rixvox huggingface dataset:
Allan Widman (FP):
Bakgrunden till min interpellation är det besök här i Stockholm som Natos generalsekreterare Jens Stoltenberg genomförde för en dryg vecka sedan. Generalsekreteraren träffade då bland annat ledamöterna i försvars- och utrikesutskotten.
Av all den information som gavs uppehöll sig generalsekreteraren vid det faktum att det nu när ryskt luftvärn med lång räckvidd har utplacerats i enklaven Kaliningrad är en mycket smal korridor mellan det militärt alliansfria Sverige och just Kaliningrad.
Det är en mycket smal korridor genom vilken Nato eventuellt kan komma att behöva tillföra militär hjälp till de baltiska staterna. Jag grundar min fråga till försvarsministern på den solidaritet Sverige uttrycker med EU:s medlemsstater och de nordiska länder som står utanför EU.
Den är närvarande på två sätt - inte bara genom den så kallade solidaritetsklausulen, försvarsklausulen, i Lissabonfördraget utan också genom den ensidiga solidaritetsförklaring vi har riktat mot EU och övriga Norden innan Lissabonfördraget trädde i kraft.
Både jag och försvarsministern kunde i går höra hur Margot Wallström inför det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet villkorade den svenska solidariteten med just vår militära alliansfrihet.
Det var inte bara solidaritetsklausulen, där det finns en uttrycklig reservation, utan utrikesministern menade att samma reservation gäller vår ensidiga solidaritetsförklaring. Det svar försvarsministern nu har gett, och som jag är tacksam för, bekräftar regeringens hållning. För Sverige är solidaritet uppenbarligen ett val, herr talman, och inte någon skyldighet.
Försvarsministern betonar också att militär alliansfrihet ger oss just handlingsfrihet. Detta gör han innan han räknar upp den imponerande lista av samarbeten som Sverige i dag försöker underhålla på olika sätt. Det gäller Finland, de övriga nordiska länderna, de baltiska staterna samt - inom ramen för EU - FN, OSSE, Natos partnerskap och den transatlantiska länken.
Min poäng är dock följande, herr talman: Så länge vi villkorar vår solidaritet kommer våra samarbetspartner att göra detsamma. När det inte finns något verkligt förtroende och när det inte finns bindande skyldigheter i våra samarbeten kommer ingen att vilja investera i dem.
På ett ställe i svaret sägs det att en militär konflikt i vårt närområde inte bara kommer att påverka ett land. Så brukar socialdemokrater uttrycka sig när de hyser en from förhoppning om att Sverige på något sätt kan komma i vägen när Nato eller någon annan ska undsätta tredje land.
Man hoppas på att få hjälp fastän man står utanför den verkliga solidariteten. Herr talman! Jag kan inte låta bli att ibland dra slutsatsen att svensk säkerhetspolitik vilar på och utgår från föreställningen att inget ont någonsin kan inträffa i vårt land.
Allan Widman (FP):
Jag menar inte att brista i respekt. Jag respekterar andra partiers ställningstaganden. Men försvarsministern måste också respektera att Folkpartiet och undertecknad inte var en del i de säkerhetspolitiska slutsatser som Försvarsberedningen lade fram för drygt ett och ett halvt år sedan. Vi var inte heller ett av de partier som medverkade till att rösta igenom inriktningsbeslutet i Sveriges riksdag.
Det är korrekt att försvarsministern inte ensam svarar för de här formuleringarna utan det gör också en lång rad andra partier, dock inte mitt. Jag skulle vilja passa på tillfället att ställa en fråga till försvarsministern, eftersom han var i kammaren i går när Margot Wallström uttolkade Sveriges ensidiga solidaritetsförklaring.
Den har ju, herr talman, som jag nämnde i mitt inledande anförande ingen uttrycklig reservation med hänvisning till militär alliansfrihet. Faktum är att i sitt svar citerar försvarsministern denna ensidiga solidaritetsförklaring.
Min fråga är: Är det också försvarsministerns uppfattning att den militära alliansfriheten villkorar till exempel den solidaritet som regeringen nu sagt att man vill visa gentemot bland annat Frankrike? Herr talman! Det är naturligtvis väldigt bra med samarbeten på ett allmänt plan.
Man lär känna varandra, man lär känna varandras utrustning, materiel, insatsregler, övningsförhållanden och mycket annat. Men min poäng är att när omvärldsläget nu snabbt försämras är det en lång rad länder som sätter sig ned och faktiskt planerar för ett försvar, en del enskilt, andra kollektivt.
Om Sverige då har den inställning som uttrycks av försvarsministern som att man från svensk sida skulle kunna - mycket tydligt konditionalis - hjälpa till, kan ju detta aldrig läggas till grund för vare sig de baltiska staternas contingency planning, Finlands försvarsplanering eller Natos planering.
Man vet helt enkelt inte hur Sverige i ett allvarligt läge, som nu tyvärr rycker allt närmare, kommer att agera. Jag hade en fråga till försvarsministern om hur försvarsministern uttolkar den ensidiga solidaritetsförklaringen, och jag vore mycket tacksam om han kunde ge mig ett svar på den.
Allan Widman (FP):
Det var bra att den förra regeringen 2009, bland annat genom Folkpartiets försorg, placerade ett stridsvagnskompani på Gotland.
Det är bra att Peter Hultqvist trycker på för att det ska komma ett mekaniserat kompani, kontinuerligt anställt, till denna ö. Jag instämmer helt i det han säger om att det behöver göras mer, för de förbandstyper som finns på Gotland kommer först att kunna göra verkan när en eventuell motståndare har stigit i land.
Det är inte så bra, för då är det oändligt mycket svårare att hantera honom. Försvarsministern säger att när Frankrikes förfrågan kommer får vi se vad vi kan göra.
Jag kan inte annat än att uppfatta att Sverige i denna stund när solidariteten så väl behövs i Europa fortsätter att reservera sig och vara grumligt med vad som är våra skyldigheter, både enligt solidaritetsklausulen och enligt vår egen ensidiga solidaritetsförklaring. Herr talman! Detta är mycket olyckligt.
När vi nu för första gången tillämpar dessa statuter i Lissabonfördraget kommer inte bara Europa utan hela världen att noga följa hur varje medlemsland tolkar de förpliktelser man har. Jag hade hoppats att Sverige skulle vara helt klockrent här. Herr talman!
Ett exempel på ett tydligt agerande var när Nederländerna bara några dagar efter terrordådet i Paris sa: Om Frankrike är i krig är också Nederländerna i krig. Denna tydlighet har så här långt inte präglat den svenska regeringen.
Annicka Engblom (M):
Vi backar lite till det anförande som Raimo Pärssinen höll före mig här i talarstolen. Det är lite märkligt att han drog upp att alla motioner - som ju är väldigt positiva och framåtsyftande, som jag sade - om skattesänkningar lades fram när de lades fram trots att det var nedgång.
Raimo Pärssinen vet mycket väl att allmänna motionstiden var före den ekonomiska djupdykning som skedde därefter. Jag tror inte i min vildaste fantasi att ens Raimo Pärssinen hade kunnat förutse den kraftiga nedgång som har skett därefter om han inte har tillgång till en alldeles särskild kristallkula.
Vi delar oron inför utvecklingen på arbetsmarknaden. Därför är det intressant hur framför allt Socialdemokraterna lägger fram sin skattepolitik.
Det finns en sak som ändå bör späda på arbetslösheten för en väldigt utsatt grupp, nämligen ungdomarna, som har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden. Hur kan ni socialdemokrater stå här och prata om att ni är oroliga över arbetslösheten när ni själva, om ni hade varit i regeringsställning, hade spätt på detta?
Ni har föreslagit att man ska ta bort vår nedsättning av arbetsgivaravgifterna för ungdomarna. Det är en fullkomlig bombmatta av skatter som ni måste genomföra för att uppfylla ert löftesmaskineri. Det skulle vara väldigt intressant att höra vad det gör både för arbetsmarknaden och för företagarna. Det är inte företagarvänligt.
Annicka Engblom (M):
En klok man sade till mig en gång: Med hög och tydlig röst kan man övervinna oceaner av okunskap, både sin egen och andras. Det äger kanske sin tydlighet här. Jag ska också avslöja en annan hemlighet för kammaren, nämligen att Raimo Pärssinen har lovat att han ska försöka reta upp mig i kväll. Det tyckte han skulle vara roligt att göra i en debatt när vi äntligen träffas så här finskugrier emellan med finskt påbrå och ungerskt påbrå.
Jag är ledsen, Raimo Pärssinen, men det lyckas inte riktigt i kväll. I sin första replik ställer Raimo Pärssinen frågan om likformigheten och efterlyser den i regeringens förslag. I nästa replik lyfter han fram just hur Socialdemokraterna tänker lösa arbetslösheten. Det ska man göra med selektiva åtgärder.
Är det att likställa med likformighet? I alla lägen strävar givetvis både ni och vi efter den överenskommelse som vi faktiskt träffade under den förra krisen på 90-talet, nämligen att det ska vara så stor likformighet i skattesystemen som möjligt.
Men varken ni eller vi är främmande för att när det behövs särskilda åtgärder, stimulansåtgärder, kan det vara nödvändigt när det gäller den politiska inriktningen. Ni kallar det för bidrag. Vi kallar det för stimulansåtgärder och avdrag. Där finns den stora skillnaden mellan oss. Men ljuset i tunneln finns.
Dagens Industri vittnade för en vecka sedan om att fler småföretag än någonsin har startat inom två olika businessområden, och det under lågkonjunkturen. Det är inom hemnära tjänster och inom nöjes- och reklambranschen. Orsaken till detta är skatterabatter och regeringens skattesänkningar.
Annicka Engblom (M):
Jag hoppas att Kent Persson kan konstatera att vi är ganska så snälla här i skatteutskottet. Du började med att säga att du tyckte att vi såg så arga ut. Det handlar om förtroende för skattesystemet. Det handlar inte bara om omorganiseringar i stora myndigheter utan också om lagstiftningar, som jag sade tidigare. När man inför nya lagstiftningar tar det en tid innan det sätter sig.
Jag förmodar att Kent åsyftar faktureringsmodellen i detta. Tanken är just att fler ska kunna tillgodogöra sig det. När det handlar om stora investeringar i ombyggnation eller tillbyggnader och framför allt ombyggnationer på fastigheter är det inte många som har råd att ligga ute med pengarna så länge.
Det får givetvis vägas i framtida lagstiftningar, och de nya reglerna följs självklart. Fru talman! Det är lite intressant att just HUS-avdragen tas upp. Alliansen har valt att lägga samman de hushållsnära tjänsterna och ROT-avdragen i ett och samma system för att det ska bli bland annat lätthanterligare. Det är lite intressant att konstatera en sak.
Jag har en fråga till Vänsterpartiet, om jag får bolla den tillbaka. Till Skatteverket har oppositionspartierna anslagit 50 miljoner kronor. Socialdemokraterna väljer att dra tillbaka 15 miljoner för hushållsnära tjänster, men det gör inte Vänsterpartiet. Innebär detta att Vänsterpartiet accepterar hushållsnära tjänster? I så fall välkomnar jag detta i högsta grad.
Annicka Engblom (M):
Jag vill kraftigt gå emot den bild som Vänsterpartiet här nu försöker måla upp om att detta skulle vara väldigt ifrågasatt av branschen. Jag kan försäkra Vänsterpartiet att jag har kontinuerlig kontakt med näringslivets företrädare.
Det gäller byggbranschen som omfattas av ROT-avdrag och också många av de företagare som har fått möjlighet att starta verksamheter i och med införandet av hushållsnära tjänster. De har absolut inte den uppfattningen.
Jag kan ge Vänsterpartiet rätt i att man i början innan lagstiftningen om ROT-avdraget kom i gång hyste vissa farhågor om att det skulle innebära en större administrativ börda.
Men man sade också i samma andetag: Det tar vi, eftersom vi ser utvecklingsmöjligheterna för våra företag och möjligheterna att kunna växa och anställa flera just på grund av de subventioner för de hushållsnära tjänsterna och ROT-avdragen som det innebär. Det är också lite intressant att Vänsterpartiet tar upp det allmänt accepterade skattesystemet.
Man vill i samma andetag återinföra förmögenhetsskatt och ta bort samtliga jobbskatteavdrag. Det drabbar framför allt låg- och medelinkomsttagare. Är detta allmänt accepterat?
Är det allmänt accepterat att ha en förmögenhetsskatt som Kjell-Olof Feldt kallade onödig, eller i varje fall sade inte var en bra skatt, när vi hade en hearing med skatteutskottet? Om man säger nej till alla jobbskatteavdragen och gör en återställare höjer det skatten med 1 500-2 000 kronor i månaden för låg- och medelinkomsttagare.
Jag tror inte att det är allmänt accepterat.
Annicka Engblom (M):
Det är därför som man också tillför resurser till Kronofogdemyndigheten. Det verkar inte oppositionen vara emot. Eller hur? Man yrkar inte avslag på det, utan man stryker under det. Fru talman!
Jag måste faktiskt å det starkaste hävda att det är en stor fräckhet av Socialdemokraterna att ta åt sig hela äran av debatten om Tullverket som om alla andra var fullkomligt osynliga. Jag åkte fram och tillbaka till tulledningen, och flera andra var också involverade i detta.
Det är ju mot tullverksledningen och det förslag från kostymgruppen som lades fram som detta ska riktas. Regeringen hade ingenting att ta ställning till förrän man hade lagt fram det här förslaget. Då insåg man att det inte var bra, och därför tillförde man 50 miljoner kronor. Det är ni inte heller emot. Ni tycker att det är alldeles utmärkt eftersom ni skriver under det här också. Vi ser också att det har gjort sin verkan.
Att stå här och påstå att det bara är oppositionen och socialdemokratin som har kämpat på barrikaderna för detta tycker jag är oerhört fräckt. Det hoppas jag framgår med all tydlighet.
Jag får erkänna att mycket klokskap har kommit från flera av oppositionsdebattörerna vad gäller den gemensamma uppfattningen att vi måste bekämpa skatteflykt och svartarbete. Därför är det med en väldigt stor förvåning som jag konstaterar att detta inte alls går ihop i politik och praktik.
Som ensamt parti pekar ni ut att ni vill avskaffa, i alla fall i siffror, de hushållsnära tjänsterna vid ett eventuellt maktövertagande. De inrättades ju just för att motverka svartarbete.
Annicka Engblom (M):
Jag tror inte att vi har vare sig tid eller möjlighet att diskutera tiopunktsprogrammet här. Det debatterar ni så bra på egen hand. Det blir lite löjligt att vi står här och tar åt oss äran och säger att det var vi som gjorde att Tullverket fick 50 miljoner i anslagsökning varaktigt. Vi är båda delaktiga i detta.
Det kan väl inte ha undgått er att jag och många allianskamrater till mig var här uppe och pratade i den här frågan. Vi stryker det. Men i vilken värld lever Britta Rådström när hon så fullkomligt tänker sopa undan förutsättningarna för de här företagen? Det har skapats tusentals arbeten och flera hundra företag inom hushållsnära tjänster.
Där förvandlar man en svart ekonomi till en vit. Kvinnor som tidigare har arbetat svart får nu möjlighet att arbeta vitt och få tillgång till det sociala systemet. Det här tänker det stora socialdemokratiska partiet, som för några veckor sedan på sin kongress utropade sig till det nya småföretagarpartiet, genomföra om man vinner valet 2010.
Man rycker undan mattan. Hur går det ihop? Jag bara frågar. Låt mig avsluta med att bemöta något som Britta Rådström började med, nämligen den anslagsförstärkning som Socialdemokraterna gav till Skatteverket när de satt i regeringsställning. Den var ju tidsbegränsad för ett antal projekt. I min värld har projekt en början, ett anslag och ett slut.
Därmed har vi också fullföljt det som den förra regeringen gjorde. Kom inte och påstå något annat än att det var ett beslut som gällde ett projekt som tog slut. Det var en sak som utmynnade i skatta.se som lever i högönsklig välmåga och uppskattas av både medborgare och företagare.
Annicka Engblom (M):
Ämnet för den här interpellationsdebatten är självklart den utredning som Kustbevakningens ledning tillsatte för att titta över effektiviseringen av sin organisation. Kustbevakningen har under de senaste åren varit under väldigt kraftig uppbyggnad med en förstärkning både med nya flygplan och med nya fartyg.
Detta har gjorts för att möta dels de utökade befogenheter som Kustbevakningen har fått via lagstiftning och befogenhetsutredning, dels de nya utökade uppgifterna vad gäller miljöhänsyn förstås.
Jag företräder Blekinge här i riksdagen, och i Blekinge, närmare bestämt i Karlskrona, ligger Kustbevakningens huvudkontor, tillika regioncentral och ledningscentral, som också är föremål för den här utredningen.
Då ska vi säga att den här utredningen, som är ett internt material i Kustbevakningen, ännu inte har lett till beslut och ännu inte är presenterad för ministern, och ministern kan självklart inte föregå några beslut från myndigheten själv. Däremot finns det all anledning att belysa ett antal av de utredningsresultat som har kommit fram hittills.
Man kan också från verksamhetssynpunkt ha lite funderingar. Arbetet med en konsekvensanalys av det första utredningsarbetet har redan startat. Vi inväntar självklart med stort intresse detta.
I den här konsekvensanalysen kan man förvänta sig mycket av det som interpellanterna faktiskt har lyft upp här i dag, det vill säga hur man avser att organisera sig gentemot de uppgifter man har. Vi har en lång kuststräcka, och Kustbevakningen har att bevaka den. Vår kuststräcka ser olika ut. Den är annorlunda uppe i Härnösand än i Stockholms skärgårdsområde, i Blekinge och i södra delen av västkusten. Det medför olika uppgifter.
Så är det. Hur fungerar myndighetssamverkan? Vi har haft många myndigheter med ansvar över sjöarenan. Dessa ska självklart samverka också vad gäller de beröringsområden som Befogenhetsutredningen tar fram.
Det är ju någonting som jag önskar få svar på, egentligen av generaldirektören så småningom eller i konsekvensanalysen. Varför har inte detta, i alla fall i det här skedet, vägts in? Det är också fråga om samarbete med polis och det är samarbete med tull vad gäller brottsutredningar och brottsförebyggande arbete.
Det åligger självklart varje myndighet själv att organisera sin egen verksamhet, men ibland kan vi se att samverkande myndigheter kanske går åt lite annorlunda håll. Jag tänker närmast på till exempel Försvarsmakten som jobbar väldigt mycket med Kustbevakningen. Där är man inne i en decentraliseringsfas i vissa delar.
Att då, som det första utredningsförslaget från Kustbevakningen har visat, gå till en mer centraliserad verksamhet får ju en att fundera lite grann. Jag tycker att det vore viktigt att man också lyfte fram den ekonomiska biten, hur ekonomin ser ut inom den egna verksamheten.
Jag tror i grund och botten att det vi ser är en uppbyggnad av skuld inom myndigheten som vi behöver se över. Mycket av utredningsarbetet borde egentligen koncentreras på det.
Annicka Engblom (M):
Jag vill göra en liten korrigering. Det är riktigt att vi gör en historisk tillbakablick. Jag deltog aktivt i debatten om tullen. Finansminister Anders Borg backade inte. Det handlade inte om att han någonsin hade behövt kliva fram i denna fråga.
Processen var precis som den är här, nämligen att ett internt utredningsmaterial debatterades men där man inom Tullverket hade en vision om hur Tullverket ska se ut, klart och tydligt, 2012. Det kommer att kosta. Om inte dessa medel tillförs behöver vissa neddragningar göras. Där fanns en plan.
Förstärkningarna skulle göras. Det var inte alls fråga om att backa. Tvärtom gick Anders Borg tullen till mötes. Det som bekymrar mig i debatten just nu är att jag saknar något.
Jag hoppas att det interna utredningsmaterialet kompletteras med en klar vision och en ekonomisk struktur över hur de omfattande materialinvesteringarna har sett ut. Jag är också lite bekymrad över hastigheten med vilket materialet har kommit fram.
Utredningen har tagit ett halvår, och nu är det en månad för konsekvensanalys. Det är lite för kort tid för att väga in i ett djuplodande arbete vad gäller myndighetssamverkan. Jag skickar frågan vidare. Adressaten är ju gd i den interna diskussionen, inte försvarsministern.
Min avslutande kommentar i mitt förra inlägg gällde att jag tror att det här kan bli en finansiell fråga till slut. Det behöver tillföras mer pengar. Jag fick aldrig svar i valrörelsen på varför Socialdemokraterna ville spara 35 miljoner.
Annicka Engblom (M):
Kustbevakningen som jag och Peter Jeppsson har förmånen att ha på vår hemmaplan Blekinge, i Karlskrona, är en av våra allra viktigaste myndigheter på havsarenan.
Både under förra alliansregeringens och framför allt under denna alliansregerings tid har det skett en stor satsning på Kustbevakningens verksamheter, både vad gäller materielförnyelse med tillförande av tre multirollfartyg och utökade befogenheter.
Självklart innebär allt detta med det nya och utökade ansvaret för Kustbevakningen att man behöver se över hur man är organiserad och var man lägger sina medel och sin personal. Regeringen har också initierat samarbete mellan olika myndigheter som verkar på den marina arenan. Det gäller i högsta grad också Kustbevakningen.
Ett första stort steg mot detta togs nere i Somalia förra året, där Kustbevakningen samverkade med marinen i den andra insatsen i Adenviken. Det har också skett vad det gäller kommunikationssamverkan bland annat i Göteborg, där man är samlokaliserad med ett antal andra myndigheter inom samma arena.
Det förslag till omorganisation där nu beslut i stort har tagits som Peter Jeppsson och Eva Sonidsson i dag interpellerar försvarsministern om har, som sagt, varit uppe i kammaren ett antal vändor och diskuterats tidigare. Jag ska inte sticka under stol med att undertecknad har riktat mycket stark kritik mot den process som har förevarit vad gäller den interna organisationen.
En av de uppgifter som vi som representanter och folkvalda har är ju att fånga upp och påpeka saker som kanske man vill ha belysta. Det har gällt både hur det har kommunicerats och hur det har gått till processuellt, personellt och ekonomiskt.
Jag känner ett stort engagemang för Kustbevakningens verksamhet just på grund av att den marina arenan är någonting jag känner väldigt väl. Jag har erfarenhet av Sveriges långa kustmiljö och hur den är utformad från norr till söder, fast under en annan hatt än Kustbevakningens.
Men när man ställer interpellationer, Peter Jeppsson och Eva Sonidsson, är det ändå ganska viktigt att lägga rätt ägg i rätt korg. Det är inte försvarsminister Sten Tolgfors som är myndighetschef. Kritiken som man framfört och som jag också har framfört ska gå till myndighetschefen för Kustbevakningen. Nu är beslutet taget. Det är dags att titta framåt.
Det finns ett regleringsbrev att förhålla sig till som regeringen ställer till myndigheten. Där är ett antal mål och styrningspunkter uppsatta som man har att leva upp till. Självklart följer regeringen upp detta och det gör också vi som är intresserade av detta utifrån vårt ansvarsområde.
Det som självklart också behöver ses över är hur det ligger till ekonomiskt. Det är lika intressant. Under en hel valrörelse har jag ställt en enda fråga vad gäller Kustbevakningen till Peter Jeppsson och det är hur man kunde föreslå en besparing på Kustbevakningen med 35 miljoner kronor. Det stod sammanfattat på en halv sida i deras budgetunderlag. Jag fick aldrig något svar.
Hur tror man att man kan få en bättre organisation genom att föreslå detta?