KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Thomsson (C):
Jag tackar ledamoten Edward Riedl för frågorna. Vi är helt överens om att dagens situation där stöd inte betalas ut i tid och där man inte får svar i tid verkligen inte duger. Det betalar inte räkningarna, som bekant. Vår insats som samarbetsparti till regeringen är att vi förhandlar. Det vi kan göra är att trycka fram extra medel för att hantera detta.
Däremot kan vi inte gå in och styra upp myndigheterna. Det är det endast regeringen själv som gör. Hade vi suttit i regering hade vi säkert tagit ett annat och tydligare grepp om de utbetalande myndigheterna och vridit om armen på dem så att de blivit snabbare och mer fokuserade på just detta, för den situation vi har nu är inte acceptabel. Men det kan man inte göra som samarbetsparti. Det kan man bara göra om man sitter i regering.
Det vi nu gör är att vi skjuter till mer pengar för att få fler handläggare och bättre systemstöd. Jag tror faktiskt att det hjälper till en hel del, för det är där det har brustit. Det har varit för få händer, och det har varit för svagt systemstöd. Givetvis hade detta behövt vara på plats långt tidigare, för då hade vi inte behövt hamna i den här situationen. Centerpartiet är fortsatt intresserat av att få ta del av förslag på stöd som fungerar.
Då finns det tre enkla grundregler: Stöden ska vara snabba, de ska vara träffsäkra och de ska rymmas inom EU-lagstiftningen. Det är de stödinsatserna vi är betjänta av. Om nu Moderaterna har hittat en garantivariant med ett nytt utspel via ett utskottsinitiativ är Centerpartiet positivt till att överväga om det fungerar enligt de tre principer som jag just nämnde.
Men det måste också fungera; det får inte bara vara en önskelista.
Lars Thomsson (C):
Jag tackar för förslaget från Moderaterna och Edward Riedl. Vad jag har sett kom det i dag. Därmed har jag inte sett vad det innebär och vilka effekter det får; detta får nog ledamoten acceptera. Det finns ju en hel del vettiga avvägningar som måste göras när vi diskuterar dessa frågor. Vi hade samma diskussion för ungefär en månad sedan.
Det handlar om huruvida man ska ha prövning av stöd före eller efter utbetalningen. Vad jag förstår lägger Moderaterna fram ett förslag som kombinerar detta. Vi vet att den utredning som Strömberg har gjort pekar stenhårt på att vi måste hålla fast vid att ha prövningen före eftersom det annars finns en väldigt tydlig risk för att vi gynnar den organiserade brottsligheten.
Det är ju detta som är risken med att betala ut stöd först och kolla efteråt. Den avvägningen behöver vi verkligen landa i. Jag tycker att det är rätt så trevligt att oppositionen kommer med kreativa förslag. Ofta är det lite mer av önskelistor med förslag som inte är genomförbara, men detta kanske är det. Vi ska noggrant titta igenom det.
Det är ju alltid oppositionens förmån att tycka att allting är för lite, för sent och för dåligt genomtänkt, men låt oss se på detta förslag och se vart det tar vägen.
Lars Thomsson (C):
Tack för svaret, infrastrukturministern! Att jag ställer frågan om Brommas framtid är för att jag är orolig på riktigt. Jag är orolig för tillgängligheten runt om i Sverige men också för Brommas framtid, eftersom jag ser och hör i debatten att det är så många som inte förstår problemställningen. Därför ska jag ägna några minuter åt att reda ut detta.
Först måste jag säga att det inte känns seriöst att utreda Bromma mitt under en kris och ta stöd i nedgång och statistik mitt under den djupaste krisen. Det här är en långsiktig infrastrukturfråga som är väldigt väsentlig för landet, och då ska man ta långsiktiga beslut utifrån avväganden på lång sikt och inte på kort sikt i kris. Att lägga ned Bromma är fel tajmning.
Vi behöver hjälpas åt att återstarta landet och landets regioner, och då ska man faktiskt inte lägga ned Bromma, som är navet för det regionala flyget. Bromma är inte primärt en Stockholmsfråga, utan det är en fråga för Sveriges regioner. Det är det som är Brommafrågans fokus. Brommas fördelar jämfört med Arlanda lyfts nästan aldrig fram.
Men som gotlänning som har flugit tätt till Stockholm i snart tio års tid vet jag att det finns ett antal sådana. Den största fördelen är givetvis snabbheten och den totala sträckan mellan flygplatsen och Stockholms city. Det är helt outstanding. Flygplatsen är liten, och det är snabbt in och ut.
Vi vet att Bromma ligger 4 kilometer från citykärnan, medan det är 44 kilometer till Arlanda. Det kommer man liksom inte runt, oavsett om man har Arlanda Express. För Gotlands del har det visat sig på så sätt att 70 procent av vår trafik på årsbasis går mot Bromma, eftersom den flygplatsen är mycket tillgängligare än Arlanda.
Därmed bidrar Bromma i praktiken till regionförstoringen. Dessutom är transporterna till och från Bromma betydligt billigare än Arlanda Express, som kostar tre fyra gånger mer.
Vad som också är väsentligt med Brommas existens är att det genom åren har visat sig vara en väldigt viktig faktor för att kunna ha konkurrens i luftrummet. Små bolag har försökt att etablera sig på Arlanda men har svårt att klara konkurrensen med den prissättning som Arlanda har.
Man får inte tillgång till gater och avgångstider under peaktid, något som verkligen behövs för att vara attraktiv och locka resenärer på Arlanda. Därför har de små regionalbolagen ofta sökt sig till Bromma, vilket har varit en framgångsfaktor för ett livaktigt inrikesflyg med en god konkurrens.
Inom en snar framtid är dessutom Tvärbanan färdigbyggd, vilket innebär att vi får en fast förbindelse till Solna vidare mot Stockholms city. Avslutningsvis bör tilläggas att man inte löser Arlandas problem genom att lägga ned Bromma. Arlanda har problem att klara internationell konkurrens; det förstår jag också. Men att lägga ned Bromma hjälper inte mot detta.
Lars Thomsson (C):
Jag tackar för svaren från infrastrukturministern och Teres Lindberg. Det gäller att inte bara titta på läget i dag. Jag blir lite orolig när jag hör Teres Lindberg argumentera stenhårt för att det inte spelar någon roll för tillgängligheten om vi tappar någon minut Arlanda kontra Bromma. Jo, det gör det. Det gäller att se framåt. Vad händer framåt? Jo, vi kommer inom några få år att ha elflyg.
Precis som Tomas Eneroth beskrev besökte vi Heart Aerospaces hangardag i går. Vi vet att inom tre fyra år finns andra elflyg på plats, och det tar nog sex år innan dessa är på plats. Med en halverad rörlig kostnad per personkilometer för elflyget blir detta regionalflygets återkomst. Det blir tydligt för elflyget; regionalflygets återkomst.
Om regionalflyget ska finnas i Stockholmsregionen behövs Bromma. Det är därför jag för denna argumentation. Jag tror att det långsiktigt är fel att lägga ned Bromma. De experter som utredde frågan om elflyget i landet säger att elflyg inte kommer att passa på Arlanda. Det är deras bedömning. Det finns flera skäl till det.
Dels är det svårt rent fysiskt att blanda tung trafik och små flygplan, dels kommer det att bli svårt att blanda elflyg som går lite långsammare hastighetsmässigt med de stora flygen. Att lägga in många små flygplan sänker den totala kapaciteten på Arlanda. Det är tydligt.
De små elflygplanen kommer att få ogynnsamma gater och avgångstider. När vi ser framåt är elflyget ett fantastiskt klimatsmart resealternativ. Elflyget kommer att bli regionalflyg. Stora delar av inrikesflyget kommer att använda biojet och bränsleceller.
På utrikesflyget blir det biojet, det vill säga vätgas med förbränningsmotorer. För nästa generation utvecklas en stor vinge. Det kommer att bli mycket flyg framöver, och det kommer att bli avgörande för transportinfrastrukturen i Sverige och i världen.
När vi diskuterar Brommafrågan ska vi se framåt mer än bakåt. Bromma kommer att behövas framåt i tiden. De städer som har både en stor internationell flygplats och en citynära flygplats kommer att stå starka i en konkurrenssituation. På sikt är det också högst rimligt att renodla Bromma till en elflygplats.
Därmed kan man få alla fördelarna i ett. Då kan en större yta öppnas för ny bostadsbebyggelse i och med att man kan krympa influensområdet. Det som gör mig orolig är att ett beslut hastas fram mitt i en kris. Det finns bara en chans att behålla Bromma, och det är nu. Om Bromma läggs ned blir det aldrig mer en flygplats i mindre skala runt Stockholm.
Det går aldrig att bygga en ny flygplats igen. Chansen är just nu.
Lars Thomsson (C):
Ja, vi är nog helt överens om att det som är i fokus är god tillgänglighet. Det är det som gäller - god tillgänglighet. Man kan konstatera att vi i Centerpartiet är positiva till stambanor. Ja, det löser några enstaka punkters transportbehov. Men motsvarigheten till stambanor runt om i landet på regionnivå är elflyg.
Det är regional återstart av elflyg. Då behöver man ha det grundläggande, nämligen en flygplatsinfrastruktur som fungerar och som överlever krisen.
För mig är det tydligt att det som ministern sa i Göteborg i går, nämligen att Sverige ska bli en permanent världsutställning för klimatsmart flyg, vilket jag tycker är en bra inriktning, kräver att vi har flygplatser som fungerar.
Jag tror att om Stockholm ska vara med på den resan behöver man en närflygplats som klarar elflyg, och då är Bromma flygplats rätt given. Jag anser också att det finns ett ansvar för ägarna att skjuta till de medel som behövs under den kris vi nu upplever. Precis så får tyvärr våra fattiga kommuner som driver de 33 regionala flygplatserna göra.
Så behöver också staten göra så att vi orkar över krisen, för bortom den behövs Bromma och alla andra regionala flygplatser.
Lars Thomsson (C):
Min fråga rör kompetensutvisningar, och den går till Eva Nordmark. Jag har på kort tid mötts av två fall, ett på Gotland och ett i Halland, som är helt orimliga. Två formella småfel som har begåtts av arbetsgivaren gör att det blir utvisningar.
I vårt fall är det en kvinna som kommer från Nya Zeeland som har fått väldigt motsägelsefull information från Migrationsverket. Migrationsverket följer inte sina egna regler, och de är inte tillgängliga för kontakt. När dom väl fallit har man en vecka på sig att lämna landet för att åka till Nya Zeeland. Dessutom är detta ett arbetsvisumfall.
Det gör att coronaklausulen inte gäller, och man har alltså ingen möjlighet att komma till Nya Zee-land. Min fråga är: Blir det någon ordning på detta? Arbetskraftsutvisning kan inte fortsätta att fungera så här.
Lars Thomsson (C):
Min fråga går till landsbygdsminister Jennie Nilsson. Det är en liten fråga, men den är rätt viktig för jordbruksnäringen. Den rör slakteriavgifter. Dagens system drabbar slakteribranschen och speciellt de små slakterierna. Om jag tar Gotland som exempel finns där ett väldigt litet slakteri med tre djurslag. Därmed blir det ett väldigt dyrt system att hantera.
För Gotlands del drabbar den kommande höjningen som är föreslagen Gotland med 3 miljoner direkt mot primärproduktion. Det blir en extremt effektiv broms på all nyproduktion på Gotland. Så är det runt om i landet. Min fråga är konkret: Har ministern uppfattat situationen, och vad avser ministern att göra åt det?
Lars Thomsson (C):
Jag vet att utredningen pågår. Vad den leder till vet vi ännu inte. Centerpartiet har länge önskat att vi ska gå till EU:s miniminivå i den här delen. Det är nämligen en av de få konkreta åtgärder vi kan göra för att stärka livsmedelsstrategin och svensk konkurrenskraft i primärledet i jordbruket. Jag hoppas att ministern kan dra åt det hållet.
Lars Thomsson (C):
Min fråga går till försvarsministern. Försvarsmakten står inför en väldigt stor expansion. Nyckelfrågan för att lyckas med den är personalförsörjningen. Det är väldigt många överens om. För att lyckas med personal- och officersförsörjningen kommer det att krävas väldigt många insatser; det inser alla. Den kanske lägst hängande frukten som ligger på politikens bord rör GSS-soldaterna.
Just nu är de styrda av en lagstiftning som gör att de är tillfälligt anställda åtta plus fyra år, alltså tolv år totalt. Den första som anställdes runt 2010 faller snart för strecket och kan inte bli permanent anställd då. Min fråga till försvarsministern är: Är försvarsministern beredd att ändra denna lagstiftning? Det är ändå det som vi som politiker kan göra.
Lars Thomsson (C):
Min fråga gäller det liggande förslaget om taxonomi. Det är i grunden en bra teori att skapa gemensamma hållbarhetsregler för investeringar i Europa, men samtidigt är det så att kommissionens förslag är en katastrof för Sverige. Till exempel vattenkraften och biobränslena, som står för 80 procent av energiförsörjningen i Sverige, klassas inte som hållbara.
Skogsbruket klassas inte heller som hållbart, trots att det fångar in 42 miljoner ton CO2. Min fråga är ganska enkel: Kommer regeringen att acceptera en taxonomi som klassar vattenkraft och biokraft som ej hållbart?
Lars Thomsson (C):
Min fråga går till statsrådet Micko. Centerpartiet tog för knappt ett år sedan initiativ till en översyn av hela det kommunala skatteutjämningssystemet. En enig riksdag ställde sig bakom det, med inriktningen att vi ska ha garanterad servicenivå över hela landet, stimulera tillväxt och jobb och ta ökad hänsyn till gleshet.
I mitt eget hemlän väntar vi fortfarande på en lösning för hur vi ska klara att ha bättre sjukvård på Gotland framgent. Det behöver komma med i en sådan utredning. Min enkla fråga är: Hur jobbar regeringen med det? När ser vi en igångsättning av en total översyn av skatteutjämningssystemet?
Lars Thomsson (C):
Utskottets ordförande Åsa Westlund höll ett väldigt väl avvägt anförande. Vi diskuterar egentligen inte taxonomin i sak. Det är jag helt på det klara med. Men samtidigt går det inte att blunda för alla hot som vi ser framöver.
Jag valde att räkna upp en otrolig massa detaljförslag som vart och ett av dem är helt förskräckligt för svenskt jord- och skogsbruk och bioenergins utveckling. På något sätt gör historien att vi inte är helt övertygade om att den tidigare regeringen var tillräckligt framåtlutad och agerade tillräckligt kraftfullt.
Vi ser att det finns en hel del gemensamma skrivningar i EU som regeringen valde att inte skriva under till stöd för den svenska linjen vad gäller skogen. Där valde man att stå vid sidan av. Min enkla fråga är: Stöder Åsa Westlund min oro kring denna form med delegerade akter och vad det kan leda till för svensk utveckling i stort?
Lars Thomsson (C):
Jag tackar för svaret. Jag tror att vi har rätt mycket gemensam samsyn i dessa frågor. Den andra aspekten är också värd att lyfta fram. Jag ser det här som ett stort demokratiskt hot. När vi kommer till sådana ingripande insatser mot vår basnäring - det är vad vi pratar om - som vi inte kan vara med och styra med mer än att säga ja eller nej, kommer vi i praktiken aldrig att kunna säga nej eftersom det inte kommer att bli kvalificerad majoritet.
Det här är den första delen. Sedan kommer ytterligare två, fyra eller fem delegerade akter, bland annat om sociala frågor. Hur vet vi var de landar? Min oro rör att om det inte går att styra detta på ett bättre sätt än för den första delegerade akten kommer vi att få se en svensk svexitrörelse dra igång. Många kommer att säga att det inte går att vara med i den här föreningen och att vi måste lämna tåget.
Det skulle vara helt förkastligt i dessa tider när vi verkligen behöver större instrument för att samarbeta runt de stora frågorna, inte minst klimatfrågan. Delar Åsa Westlund min oro för den demokratiska aspekten kring förfarandet med taxonomin? Vad avser regeringen att göra?
Lars Thomsson (C):
Detta är ingen replik; det är ett tack. Jag tycker att Karolina Skogs anförande i talarstolen visade på precis det som jag har sett under de år som vi har samarbetat. Du har en väldigt resonerande stil. Man får inte lov att säga "du", men det kan kanske göras ett undantag i det här fallet. Vi delar väldigt mycket målsättningen och drivet när det gäller miljö- och klimatfrågorna.
Centerpartiet och Miljöpartiet är inte alltid överens om lösningarna, men vi är väldigt överens om målsättningen. Jag tycker att du ska vara väldigt stolt över din demokratiska insats. Ett stort och varmt tack från Centerpartiet för det jobb du har gjort! Jag tror att övriga finansutskottsdeltagare delar detta.
Lars Thomsson (C):
När ledamoten Jan Ericson tar till orda och säger att dagens statsminister distanserar sig från sin tidigare statsminister infinner sig onekligen tanken att det är precis detsamma som Moderaterna gör. Den mest framgångsrike moderatledaren var rätt kraftigt distanserad från dagens ledning. Men det var inte det jag skulle fråga om. Du säger att ni gör skillnad på riktigt, Jan Ericson.
Det kanske ni gör, men inte för landsbygden. Där gör ni ingenting. Jag kan säga vad vi har gått fram med i vår budget. Vi har ett stöd på 150 miljoner till mackar, men där finns ingenting i er budgetreservation. Vi har en klimatpremie som gör att arbetsmaskiner, elbussar och ellastbilar får 385 miljoner, men de får noll i er budgetreservation.
Vi har en biopremie på drygt 100 miljoner för bränsle till jordbruket som gör det lika billigt att köra med RME som med diesel. Vi har 900 miljoner till enskilda vägar, men ni har noll i er reservation. Vi har 2,9 miljarder till bredbandsutbyggnad, men ni har noll i er reservation. Vi har också 600 miljoner kronor till kommunal belysning på vägarna, men ni har noll i er reservation. Varför ser det ut så här?
Varför prioriterar ni inte landsbygden? Ni bara pratar mycket.
Lars Thomsson (C):
Min replik var med anledning av det inlägg som ledamoten gjorde och som var rätt allmänpolitiskt och som inte bara handlade om kommunala bidrag. Jag lyssnade på svaret från Jan Ericson. Det är klart att allt hänger ihop; så är det. Men detta hänger också ihop med att man ska kunna överleva och fortsätta fungera på landsbygden.
De pengar som vi lägger på landsbygdsavdrag och som gör att man kan sänka kostnaden för vägar och bredbandssamfälligheter - 500 miljoner - har ni inte med. Vi lägger 1 miljard extra på landsbygdsprogrammet, vilket ni inte har med. På något sätt hänger detta ihop - att utveckla landsbygden för att vi ska kunna klara kommunernas välfärd.
Det är genom att ha en levande landsbygd som vi genererar skatteintäkter på kommunerna och framför allt de mindre landsbygdskommunerna. Jag saknar fortfarande helt ersättningar.
Lars Thomsson (C):
Framför er ser ni en ovanligt glad centerpartist och gotlänning som i dag har varit med och tagit initiativ till att vi faktiskt stoppar en förtida nedläggning av Bromma. Det här är väldigt viktigt av många skäl.
Centerpartiet tycker inte att det är rimligt att man utifrån en rejäl kris drar slutsatsen att man ska avveckla Bromma, speciellt som det är helt oåterkalleligt att lägga ned en flygplats. Det går aldrig att tillskapa en ny flygplats i Stockholmsområdet.
Att utreda detta mitt under coronakrisen och ta de långsiktiga besluten utifrån en krissiffra tycker vi är helt fel, och därför är det också väldigt rimligt att beslutsrätten förs tillbaka till riksdagen, vilket nu görs i dag. Efter att ha hört tidigare talare vill jag också påpeka att Bromma främst är en fråga för regionerna runt om i Sverige och inte en Stockholmsfråga.
Vi ser att det här fungerar som ett nav för inrikestrafiken. Eftersom jag åker från Gotland flyger jag kanske mest av alla riksdagsledamöter, och jag ser hur Bromma snabbt har återhämtat sig. Det är tyvärr inte fallet med Arlanda, om man någon gång åker dit.
Den absolut största skillnaden och komparativa fördelen med Bromma är den totala restiden från A till B. Det är en liten flygplats, snabbt in och snabbt ut, och den ligger citynära.
Det som gör att Gotland till 70 procent över året reser på Bromma och bara 30 procent på Arlanda är att man sparar ungefär en timme för en tur-och-retur-resa till Stockholm. Det här är högst väsentligt för att klara en arbetspendling och en regionförstoring för bland annat Gotland, men det gäller även alla andra län.
Det är verkligen en fråga för hela landet och mycket viktigare än Stockholmsperspektivet. Det är också glädjande att investeringar som nu är gjorda i både Tvärbanan och ny anslutningshall faktiskt har ökat tillgängligheten. Självklart måste flyget ställa om.
Om inte flyget klarar klimatomställningen finns det över huvud taget inget berättigande för flyget framöver. Det är solklart. Jag har ihop med två andra i den här salen startat upp ett nätverk för klimatsmart flyg, och vi ser att utvecklingen går betydligt snabbare än man kan tro.
Jag var med och anordnade ett seminarium i förra veckan, där flygbolaget BRA redogjorde för sina planer att vara helt fossilfria inom fem år. Det är vad de siktar på och säger att de kommer att klara. Varför behövs då Bromma i ett långsiktigt perspektiv? Jag tror att det är så enkelt som att även Stockholm behöver ha en elflygplats.
Man behöver ha en nod i det kommande elflyget med de små, långsamma flygplanen. Om inte Bromma blir kvar säger all expertis och utredningar att det kommer att behöva byggas en ny rullbana på Arlanda innan man kan tänka sig att elflyg passar där. Då pratar vi om otroligt många år.
Bromma kommer alltså att behövas som en elflygnod i Stockholm, annars kommer Stockholm att missa den utveckling som övriga landet kommer att ha en otrolig fördel av. Här står alltså en glad centerpartist och gotlänning!
Lars Thomsson (C):
Jag vill börja med att välkomna Anna-Caren Sätherberg som landsbygdsminister. Det var efterlängtat; detta har vi väntat på länge. Anna-Caren Sätherbergs roll är verkligen behövd i detta svåra läge. Jag har hört svaret på Daniel Bäckströms fråga, och tyvärr andas det väldigt stor passivitet. Det beskriver mycket bakåt men säger lite om vad Socialdemokraterna och regeringen vill göra framöver.
Normalläget i en sådan här kostnadskris, då marknadsprissättningen fluktuerar, är inte att politiken möter upp detta med politiska insatser. Jordbruket är dock verkligen ett stort undantag, och jag tycker att man kan visa det. Jordbruket är en låglönebransch; avkastningen är i snitt någonstans runt en halv procent. Detta kan jämföras med många fler procent i de flesta andra branscher.
Jordbruket har extremt långa ledtider. Om man lägger ned djurproduktionen - jag har själv varit mjölkbonde i 20 års tid - tar det minst fem år att bygga upp den igen. Hela jordbrukssidan har väldigt många andra sidoeffekter. Jordbruket håller landsbygden levande, håller ett öppet landskap och bidrar väldigt aktivt till biologisk mångfald.
Givetvis försörjer det oss också med mat, livsmedel och förnödenheter till biobränsle och annat. Totalt sett gör detta att det verkligen finns behov av att matcha upp med statliga insatser i jordbruksnäringen när det krisar som det gör nu.
Enligt den bild jag har från Gotland är detta kanske den värsta krisen - värre än krisen med torkan 2018 och, på Gotland, även 2019. Varför är det så? Det är fyra faktorer som slår samtidigt. Det handlar om foderpriset - eller i grund och botten om sojapriset - samt om priset på gödning, diesel och el.
Framför allt slår detta hårt mot djurproduktionen, för den har kostnader på alla dessa sidor. Något som oroar mig väldigt mycket är att det är de yngre bönderna - de nytillträdda, som just har tagit över företagen - som tappar sugen först. Det innebär att vi riskerar att den yngre generationen tappar framtidstron.
Detta beror mycket på att de har mindre marginaler när de startar ett företag - de har inte hunnit tjäna in så stora pengar. Totalt sett är det en väldigt illavarslande bild. Det är extremt bråttom med snabba insatser.
Vad regeringen än hittar på får det inte komma likviditetsförstärkningar om ett år eller i höst, utan detta måste faktiskt ske i vår om det ska ha effekt på riktigt. Det finns djurgårdar, till exempel i Vännäs i Västerbotten, som redan i dag har skickat iväg sina djur eftersom insatserna inte har kommit i tid.
Min fråga är: Vad vill egentligen regeringen och Socialdemokraterna? Ytterst står ju hela vår livsmedelsstrategi på spel. Vi vill öka, men nu riskerar vi att tvärminska.