KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Christensson (C):
Det är kul att få delta i justitieutskottets debatt. Till vardags tillhör jag utbildningsutskottet. Jag tänker därför inleda lite med det som även har påpekats här tidigare: Skolan spelar en viktig roll för de frågor som diskuteras i dag. Det behövs ytterligare åtgärder för att stärka svensk skola så att fler klarar kunskapskraven. Frågan om hur vi bäst hanterar unga som begår brott förtjänar verkligen vårt största engagemang.
Att kunna bryta en utveckling för en ung människa på glid är enormt viktigt. På motsvarande sätt är varje misslyckande oerhört kostsamt, i form av samhällsekonomiska kostnader men framför allt i form av lidande för de framtida brottsoffer som drabbas. Det ska också sägas att priset i så gott som samtliga fall även blir väldigt högt för den unga lagöverträdare som växer upp till att bli en vuxen livsstilskriminell.
Det kriminella livet är ingen dans på rosor. Kriminella drabbas själva av mer kriminalitet än andra och av en lång rad andra faktorer som innebär en låg livskvalitet. Det finns en hel del goda idéer i motionsskörden från detta riksdagsår och annat som har varit i loopen en längre tid. Det utvecklas och förtydligas i detta betänkande.
Jag vill särskilt lyfta fram vikten av att arbeta långsiktigt och brottsförebyggande. Ansvaret för det brottsförebyggande arbetet behöver bli tydligare. Det är också centralt för alla inblandade att en ordentlig process ska ske om vad som egentligen händer när en icke straffmyndig person begår eller antas ha begått ett brott, även om inget straff kan utdömas.
Det gäller framför allt ur ett brottsofferperspektiv men också för att de barn som har varit med om detta från den andra sidan ska kunna gå vidare. Särskilt viktigt är det förstås med bevistalan för den som oskyldigt utpekats för att ha utfört en brottslig handling. Det finns några punkter i betänkandet som Centerpartiet tycker att vi ska vara mer försiktiga med.
När det gäller drogtester av minderåriga pågår en utredning som ska titta på hur detta ska ske på ett sätt som löser problemet men samtidigt tar hänsyn till den särskilda känslighet som det innebär. Barn är inte vuxna, och det är viktigt att göra skillnad på när vuxenansvaret inträder. Vi måste ta större hänsyn till barns känslomässiga behov och behandla dem mer varsamt än vuxna.
Frihetsberövande av barn ska ske med stor restriktivitet och med insikter om vad det kan innebära för barnets utveckling. Vi avvisar därför förslaget om att barn ska kunna kvarhållas. Fru talman! Att en rättsprocess går så snabbt som möjligt med samtidigt högt ställda krav på rättssäkerheten är viktigt för samtliga inblandade. Vi tilltalas därför av tanken på både jourdomstolar och snabbare lagföring.
Däremot ser vi inte värdet i att ha ett parallellt domstolssystem för de fall unga är tilltalade. Vi står bakom samtliga av våra reservationer men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 16. Även om undertecknad inte har varit delaktig i justitieutskottets arbete under det gångna riksdagsåret önskar jag alla utskottsledamöter och kansliet en trevlig sommar.
Fredrik Christensson (C):
Det är alltid intressant att höra Robert Stenkvists anföranden. Jag har haft förmånen att läsa den budget som Sverigedemokraterna har presenterat till riksdagen. Den väcker några frågor hos mig, och jag är nyfiken på att höra hur Sverigedemokraterna resonerar.
För det första tycker jag och Centerpartiet att den fria, nyfikenhetsdrivna forskningen och forskningsintensiteten är viktig. Men Sverigedemokraterna föreslår i sin budget minskade anslag till Vetenskapsrådet på 100 miljoner. Hur förklarar Sverigedemokraterna detta?
För det andra: När man presenterar en budget för Sveriges riksdag är den ens målsättning och vision för vad man själv skulle ha gjort om man hade förutsättningar att få en majoritet för den. Jag konstaterar att det väcker en del frågor när jag läser budgeten, kopplade till den reservation som Sverigedemokraterna också har lagt.
Där skriver man att för minskade kostnader för administration föreslås en sammanslagning av Malmö universitet och Lunds universitet samt av Mälardalens högskola och Södertörns högskola. Detta ger en besparing på 55 miljoner respektive 95 miljoner redan nästa år.
Hur ser Robert Stenkvist på möjligheten att genomföra en sådan här sammanslagning på väldigt kort tid, som det faktiskt är? Och vad ser han för risker med hur besparingarna kan påverka verksamheterna?
Fredrik Christensson (C):
Tack för svaret, Robert Stenkvist! Jag tycker att det sista som Robert Stenkvist säger är anmärkningsvärt. Han säger att det inte går att genomföra på ett år, men ändå finns det med i Sverigedemokraternas budget att de här neddragningarna ska ske för att uppnå det som Sverigedemokraterna har som mål. Vi delar inte uppfattning i sak, men jag håller med om att samverkan mellan lärosäten absolut kan bli bättre.
När man presenterar ett sådant här förslag för Sveriges riksdag med så pass kraftiga besparingar och ett förslag på sammanslagningar förväntar jag mig av Sverigedemokraterna att det också går att genomföra under det budgetår som man föreslår att besparingen ska göras för att finansiera andra åtgärder som Sverigedemokraterna lyfter fram. När det gäller Vetenskapsrådet har vi, som jag sa inledningsvis, uppenbarligen skilda uppfattningar.
Jag tycker att den fria forskningen från Vetenskapsrådet och forskningsintensiteten är en viktig nyckel för att stärka forskningskvaliteten i Sverige och därmed driva på utvecklingen. Det är dock inte i motsats till att satsa på ökade basanslag till lärosätena som är en viktig del i forskningssystemet. Det är också en del i den budget som vi i dag debatterar.
Fredrik Christensson (C):
Vi lever i en föränderlig värld. Digitalisering och automatisering påverkar inte minst vår arbetsmarknad. Vi ser också över tiden ökad medellivslängd tack vare medicinsk och teknisk utveckling som gör att fler människor lever och är friskare allt längre.
Allt detta ställer större krav på just möjligheten till omskolning, omställning och vidareutbildning även senare i livet. Det kan finnas flera skäl till det för människor runt om i vårt samhälle. Det kan vara att fördjupa sig inom sitt yrke i takt med stora teknikskiften.
Det kan handla om att växla spår för att kroppen ska orka med att arbeta längre eller om att man helt enkelt vill upptäcka nya yrkesbanor och på det sättet få nya intryck via nya arbeten. Det är viktigt att möjligheten till omställning och vidareutbildning finns för människor. Det är viktigt för att företagen ska kunna få tag i rätt kompetenser.
Det är viktigt för samhället att klara av den matchning som behöver blir bättre på arbetsmarknaden så att de företag som har ett stort behov av arbetskraft också kan få den kompetensen till sig. Att höja åldern för studiemedel, som är ämnet som vi i dag debatterar, är en viktig fråga för Centerpartiet.
Vi presenterade en rapport om just detta förslag i Almedalen 2017 och drev den frågan senare i valrörelsen. Det är nu en del av det januariavtal som förverkligas tillsammans med regeringen och Liberalerna. Jag är glad över att den fråga som vi i dag debatterar äntligen kommit fram till att vi ska fatta beslut om den.
Att höja åldersgränsen är viktigt just av det skäl att människor ska kunna omskola sig och vidareutbilda sig senare i livet. Förslaget innebär att den övre åldersgränsen för rätt till studiemedel och studiestartsstöd höjs med fyra år från 56 år till 60 år och även att återbetalningstiden justeras med motsvarande tid. Det är åtgärder som främjar just omställning och vidareutbildning.
Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet. Fru talman! Det är en välkommen och viktig reform som vi debatterar i dag. Men jag och Centerpartiet är övertygade om att det behövs ytterligare saker framöver för att skapa bättre möjligheter för människor att vidareutbilda sig och omskola sig senare i livet. Inom ramen för det avtal som arbetsmarknadens parter har tecknat arbetas med att ett nytt parallellt offentligt studiestöd ska införas.
Det välkomnar vi. Det är en del i en helhet med ökad flexibilitet på arbetsmarknaden som kan skapa ännu bättre förutsättningar för att omskola sig och vidareutbilda sig och kommer att bidra till ytterligare steg. Fru talman! Med det sagt är dagens ärende och det beslut som vi kommer att fatta om att höja gränserna väldigt välkomna. Jag hoppas att det kommer att skapa nya möjligheter för fler människor att våga ta steget till nya utmaningar och utbildningar.
Fredrik Christensson (C):
I dag behandlas betänkandet om vissa insatser för ökad lärarkompetens. Där lyfts flera olika förslag. Ett gäller ett förtydligande som handlar om att huvudmannen ska se till att personal vid all den verksamhet som huvudmannen är ansvarig för ges möjlighet till kompetensutveckling och har nödvändiga insikter i de föreskrifter som gäller just skolväsendet.
Det ska även kunna inrättas försöksverksamhet med tidsbegränsad anställning i högst tre år av personer som ska undervisa inom kommunal vuxenutbildning i svenska för invandrare, sfi, medan de parallellt genomgår en högskoleutbildning i svenska som andraspråk eller motsvarande utbildning.
Möjligheten att arbeta och studera parallellt är en fråga som jag vet att många tycker är viktig, inte minst vi i Centerpartiet, särskilt inom ett område som sfi där behörigheten behöver öka. Betänkandet behandlar också bestämmelser om registerkontroll - att det ska vara obligatoriskt även för gymnasieskola och gymnasiesärskola för att på det sättet öka skyddet för fler elever.
Fru talman! Regeringen föreslår också i betänkandet att giltighetstiden för övergångsbestämmelser om undantag från krav på legitimation och behörighet för att få bedriva undervisning och besluta om betyg i grundsärskola, specialskola, gymnasiesärskola och kommunal vuxenutbildning som särskild utbildning ska förlängas till utgången av juni 2028.
Det handlar alltså om speciallärare, helt enkelt. Detta kan vara nödvändigt för att behålla den kompetens som finns inom dessa skolformer hos lärare som ännu inte läst in en speciallärarutbildning för särskolan.
Men jag vill poängtera att det behövs fler åtgärder än de som i dag läggs fram för att fler ska vilja läsa till speciallärare och få speciallärarkompetens. Det är helt nödvändigt för dessa utbildningsformer. Bristen på speciallärare är rejält påtaglig och drabbar i synnerhet eleverna i särskolan.
Att bli behörig lärare i grund- och gymnasiesärskola är ett större steg än att bli behörig lärare i övriga utbildningsformer. Det krävs först en lärarutbildning och arbetserfarenhet och sedan en speciallärarutbildning med specialiseringar.
Satsningar som Lärarlyftet för fler speciallärare är lovvärda, men för att få fler legitimerade speciallärare kommer det att behövas ytterligare insatser. Nyligen presenterades en utredning om elevers möjligheter att nå kunskapskraven. Den konstaterade att det behöver utredas hur vi kan få fler behöriga lärare i grund- och gymnasiesärskolan.
Detta är en fråga som är viktig för Centerpartiet framåt. Det krävs ytterligare åtgärder för fler speciallärare, och det är en fråga som vi ämnar återkomma till längre fram.
Fredrik Christensson (C):
Jag blev informerad om att jag glömde att yrka i mitt anförande, så jag vill passa på att yrka bifall till Centerpartiets reservation 3. Jag har noterat att detta nog är den sista debatt som jag har tillsammans med Gunilla Svantorp; i utbildningsutskottets debatt nästa vecka är det andra företrädare för Socialdemokraterna som deltar.
Jag vill därför ta tillfället i akt att tacka utskottsordföranden för ett gott arbete under mandatperioden och för att hon har lett utbildningsutskottet till att ta många kloka beslut och ha ett gott samarbetsklimat.
Fredrik Christensson (C):
Det är intressant att höra utbildningsministerns anförande. Som jag sa i inledningen på mitt anförande håller vi med om mycket av det som regeringen har presenterat och tycker att det tas viktiga steg för att möjliggöra för fler att läsa yrkesutbildningar att skapa förutsättningar för att bättre möta arbetsmarknadens behov, helt enkelt. Vi är också tacksamma för att regeringen inte har gått vidare med steg två i den utredning som ligger till grund för den här propositionen.
Det är bra att regionernas ansvar när det gäller att fånga upp kortsiktiga och långsiktiga behov på arbetsmarknaden är en viktig del i reformen. Som jag sa tidigare har Centerpartiet under lång tid lyft fram just studie- och yrkesvägledning. Vi behöver inte bara se till att det finns utbildningsplatser utan också att elever vill läsa de viktiga utbildningar som vi i dag har diskuterat.
År 2019 kom en utredning som hette Framtidsval - karriärvägledning för individ och samhälle . Den bereds nu på Regeringskansliet, som det heter. Ett enda förslag från utredningen har man tagit vidare, och då inom ramen för januariavtalet. Det gällde digital studie- och yrkesvägledning. För någon vecka sedan kom det en annan utredning som också lyfte fram behovet av studie- och yrkesvägledning. Den heter I mål - vägar vidare för att fler unga ska nå målen .
Den utredning som ligger till grund för den här propositionen pekar också på att vägledningen spelar en viktig roll och att informationsplikten är ett komplement till vägledningen. Min fråga till statsrådet är: Vad avser regeringen att vidta för ytterligare åtgärder för att stärka studie- och yrkesvägledningen så att fler ska få upp ögonen för yrkesutbildningarna och vilja läsa dem, så att syftet med propositionen uppnås?
Fredrik Christensson (C):
Det är viktigt just att stärka studie- och yrkesvägledningen. Det är flera utredningar som har pekat på det. Därför ser Centerpartiet skäl till att ta ytterligare steg för att fler elever av egen vilja ska få upp ögonen för dessa fantastiska yrken som behövs på arbetsmarknaden, såväl i offentlig sektor som inom den privata sektorn, där många skriker efter kompetens. Jag tycker att det som tas upp i regeringens proposition här är bra. Att huvudmännen har ansvar för att informera om vad utbildningarna leder till är välkommet.
Men det behövs som sagt fler åtgärder, och det är flera utredningar som har pekat i den riktningen, vilket också vi från Centerpartiets sida har lyft i olika sammanhang. Jag hoppas att detta att stärka studie och yrkesvägledningen är något som inte bara Centerpartiet utan en bred majoritet i utbildningsutskottet även kommande mandatperiod kan arbeta vidare med.
Det är också viktigt att regeringen bereder vidare och ser till att det kommer propositioner och förslag på riksdagens bord för att stärka studie- och yrkesvägledningen, för den skiljer sig alldeles för mycket åt runt om i landet. Detta är mitt tydliga medskick. Avslutningsvis vill jag också tacka utbildningsministern för gott samarbete.
Fredrik Christensson (C):
Propositionen om in- och utpasseringskontroller vid högskoleprovet har sin bakgrund i det fusk som talare före mig har lyft.
Ett antal personer har blivit dömda för att på ett otillåtet sätt ha tillskansat sig högre poäng genom organiserad fuskverksamhet. Därmed har man gett sig själv bättre chans att komma in på sin drömutbildning medan andra inte har fått den möjligheten.
Att vidta fler åtgärder för att minska fusket inom högskoleprovet är därför välkommet, och från Centerpartiet är vi positiva till propositionen. Vi välkomnar också intentionen att förhindra att fusk ska kunna ske. Det är rimligt att kunna använda sig av in- och utpasseringskontroller, och det är också rimligt att de kan göras av väktare.
Vi välkomnar alltså propositionen, men under utskottets behandling noterar vi också att den följdmotion som Moderaterna har lagt har flera goda poänger. Därför har vi ställt oss bakom det förslaget, och jag vill med anledning av detta yrka på reservation 2. Det finns inga tungt vägande skäl att begränsa kontrollerna på det sätt som gjorts. Det bör även övervägas om dessa begränsningar verkligen är nödvändiga.
Det man också kan notera i propositionen är att regeringen avfärdar vissa tekniska lösningar för att kontrollera och motverka fusk. Ett exempel är de elektroniska störsändarna. Utifrån aktuell kunskap är det säkerligen helt rimligt.
Samtidigt vet vi att det hela tiden sker en teknisk utveckling, och då gäller det att lagstiftningen hänger med för att kunna stävja det fusk som finns eller riskerar att finnas. Därför bör man inte på förhand avfärda viss teknik.
Regeringen borde tvärtom överväga nya och andra tekniska lösningar som på ett rimligt sätt kan motverka fusket, inte minst utifrån att ny teknik, som vi i dag kanske inte känner till, i förlängningen kan vara kostnadseffektiv jämfört med de metoder som lyfts i den här propositionen och debatteras i dag, alltså kroppsvisitation och ordningsvakter.
Därför är det också rimligt att ge regeringen i uppdrag att överväga och vid behov återkomma med förslag på hur man kan motverka fusk. Det handlar om både teknik, arbetssätt och andra begränsningar som finns i dag. Även om det inte kommer att bli en majoritet för det i utbildningsutskottet förväntar jag mig att den regering som tillträder efter valet aktivt arbetar för att motverka fusket och hänga med i den tekniska utvecklingen.
Vi måste möjliggöra för en rättvis antagning så att de som har gjort det på ett riktigt sätt genom att lägga tid på sin gymnasieutbildning eller plugga inför högskoleprovet också har förutsättningar att komma in på sina utbildningar. Deras förutsättningar ska inte påverkas av människor som genom fusk tar sig förbi i urvalet till den högre utbildningen.
Fredrik Christensson (C):
Jag tackar för frågan från riksdagsledamoten Annika Hirvonen. Jag vill börja med att poängtera att vi, när det gäller skolvalet, ser att det framför allt är barn till föräldrar med hög utbildning som väljer. Det är därför vi vill se ett obligatoriskt skolval, som regeringen inte lägger fram förslag om. Det är därför vi vill se till att det finns bättre information, så att alla elever får goda förutsättningar att välja. Däremot gör vi en analys när det handlar om just kö eller anmälningstid som urvalsgrund.
Om man går fram med det som regeringen föreslår - att man ska slopa anmälningstid eller kö som urvalsgrund - innebär det i praktiken att den enda påverkningsbara urvalsgrunden för föräldrar är närhetsprincipen. De kan alltså flytta närmare en kommunal skola som de vill att barnen ska gå på för att stärka chanserna för barnen att komma in där. Med anmälningstid skapar vi förutsättningar för människor som bor i ett område att söka sig till ett annat område för att komma till en skola som de faktiskt vill komma till och för att barnen ska få möjlighet att komma in där.
Vi vill genomföra en rad reformer på skolans område för att utveckla skolvalet. Jag tycker att det är ganska olyckligt att regeringen inte går fram med några av de förslag som jag lyfte i slutet av mitt anförande. Det handlar om samordnat skolval, obligatoriskt skolval och bättre information för att säkerställa att alla faktiskt är välinformerade när de kan välja. På det sättet kan man bryta den skolsegregation som finns. Det gäller inte minst den segregation som handlar om vilka som faktiskt väljer. Det handlar om bättre information och om att på detta sätt skapa reformer.
Men i stället går man fram med vissa delar som man dessutom vet saknar stöd. Man hade också från regeringens sida kunnat gå Centerpartiet till mötes, för då hade vi kunnat göra ett antal reformer när det gäller kösystemet. Vi hade kunnat korta tiden för när man får ställa sitt barn i kö. Vi från Centerpartiets sida har tidigare sagt att man skulle få ha kö som urvalsgrund till max hälften av platserna. Men i dag går man fram med ett förslag som man vet faller.
Då blir regeringen, som Annika Hirvonen inte tillhör, svaret skyldig: Varför flyttar vi inte fram positionerna för att reformera kösystemet?
Fredrik Christensson (C):
Vi behöver se till att alla får möjlighet att välja. Genom ett obligatoriskt skolval säkerställer vi att alla elever, oavsett varifrån de kommer eller vilka de är, ges goda möjligheter att välja. De får dessutom en god information. Det är reformer som vi anser behöver komma på plats för att minska effekten att det framför allt är barn till föräldrar med hög utbildning som väljer.
Men jag vill också poängtera för Annika Hirvonen att man pekar på att det är ungefär två tredjedelar av skolsegregationen som handlar om boendesegregation. En tredjedel handlar om skolvalet. Vi har förslag om ett antal reformer som skulle kunna bidra till att minska skolsegregationen. När det gäller kö som urvalsgrund noterar jag ett par skrivningar i Åstrands utredning, som ligger till grund för detta.
Där står det: Kunskapen kring hur elevurvalet påverkas av urvalsgrunden kötid är därför låg. Vidare står det: Någon empirisk utvärdering av denna urvalsgrund har emellertid utredningen inte kunnat finna. Däremot behöver vi reformera kösystemet. Där delar vi analysen. Det behövs reformer så att detta ska öppnas för fler. Man ska inte missgynnas om man flyttar sent till en kommun. Man ska inte behöva ställa sina barn i kö. Där har vi ett antal förslag.
En klok regering hade i detta fall sett till att genomföra de förslag som man hade kunnat samla en majoritet för. Då hade man kunnat göra reformer i den riktning som man hade velat se, även om man i slutändan inte skulle dela exakt det som görs. I dag blir det i stället så att ansvaret för att man inte gör några förändringar vilar på den socialdemokratiska regeringen. Det finns en bred samsyn i Sveriges riksdag när det gäller att göra reformer för att öppna skolvalet för fler och på det sättet bidra till att skapa ett mer rättvist skolval, helt enkelt.
Fredrik Christensson (C):
Det var intressant att höra skolministerns anförande. Jag företräder ju ett parti som under lång tid har lyft fram behovet av att reformera skolvalet. Vi har kommit med ett antal konstruktiva förslag för att öppna upp skolvalet för fler människor för att bryta segregationen och göra det obligatoriskt, så att alla elever får möjlighet att välja. Vi har kommit med förslag för att se till att få bättre information och att det är ett samordnat skolval, så att man hanterar det gemensamt på lokal nivå.
Vi har också presenterat förslag på att reformera kösystemet. I stället för att från regeringens sida se till att söka samsyn har man, som jag tog upp tidigare, lagt fram ett förslag till riksdagens kammare där det när det gäller urvalsgrunden i praktiken är avskaffandet av köer som är den stora delen.
Den 3 juni skrev ordförandena för lärarförbunden, som nog delar regeringens grundsyn på att avskaffa kösystemet, att en rimlig kompromiss i detta läge för att skapa ett bättre system när det gäller köerna är att, likt Centerpartiet, gå på linjen att max hälften av platserna ska få fördelas via kö.
I går kunde vi på DN Debatt också se att skolvalsforskare lyfte fram ett antal delar som de saknade i propositionen. Regeringen har en längre tid vetat att man saknar majoritet i riksdagen för just den del som handlar om att avskaffa köerna på det sätt som man går fram med. Vi har varit väldigt tydliga i den externa debatten med vad vi ser för behov av reformer.
Varför har man inte i stället försökt att lägga fram förslag för att få till en reform som skapar förbättringar, ökar likvärdigheten och ser till att skolvalet öppnas upp för fler människor?