KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elin Lundgren (S):
Det justitieministern säger om att man ska börja jobba med datorer i stället för faxar säger kanske en del om hur mycket arbete som återstår att göra. Du säger att vi har den bästa utbildningen någonsin. Det är möjligt att det är så. Men i Riksrevisionens rapport om till exempel det förebyggande arbetet - vad det nu är - är det någonting som förekommer fem veckor under den tid som man utbildar sig till polis.
Då är det ändå någonting som både justitieministern och Bengt Svensson framhåller som någonting av det viktigaste i arbetet. Om det nu är så att det rasslar till inom polisen och fler bovar åker fast, ska ju processen sedan fortgå inom rättsväsendet. Enligt Asks svar och de åtgärder som vidtas just nu är det detta som ska hända. Hos domstolarna finns redan i dag köbildning, för att använda ett ord som alla känner igen. Unga lagöverträdare kan få vänta väldigt länge på sin dom.
Även det är någonting som Riksrevisionen kritiserat alldeles nyligen. Domstolsväsendet är helt enkelt i skriande behov av mer resurser redan i dag. Och om inflödet av ärenden ökar, som jag tror att justitieministern önskar, är det lätt att föreställa sig vad som kan hända. Antingen får människor vänta ännu längre på sina domar, vilket är destruktivt och olyckligt, eller så kommer fler ärenden att skrivas av för att domstolarna ska kunna hantera situationen.
Inget av de alternativen känns lockande. Herr talman! Min sista fråga till justitieministern är därför: Kommer hon att verka för att mer resurser kommer till domstolsväsendet för att hantera alla ärenden som vi enligt henne har att vänta?
Elin Lundgren (S):
Jag vill tacka Maria Larsson så mycket för svaret. Jag vill dock korrigera det sista som hon sade, nämligen att det är jag som ser dessa konsekvenser av utredarens förslag till gårdsförsäljning. Det är forskare vid Stockholms universitet som har gjort denna uppskattning utifrån titigare kända fakta om hur tillgång till alkohol påverkar konsumtionen, inte jag. Större tillgång till alkohol genererar alltså högre konsumtion. Det är detta som forskarna har tittat på. Högre konsumtion skadar i sin tur människors hälsa.
Människor blir sjuka och kommer därför att behöva sjukskriva sig. Det var om detta jag ställde min fråga till finansministern, som har lämnat den vidare till folkhälsoministern. De alkohol- och folkhälsorelaterade kostnaderna är höga och mycket intressanta att diskutera. Det borde verkligen så vara också för en finansminister. Min fråga tog avstamp i den gårdsförsäljningsutredning som utredaren Lotty Nordling har lämnat till regeringen.
Nu säger Maria Larsson tydligt att det inte kommer att läggas fram några förslag som äventyrar Sveriges alkoholmonopol eller får just dessa folkhälsopolitiska konsekvenser. Det gläder mig, men det får mig ändå att ställa mig frågande till varför detta material ens har gått ut på remissrunda. Direktivet till utredaren var specifikt att lägga fram ett förslag till ett regelverk som inte skulle stå i strid med EU-rätten och inte leda till ett ifrågasättande av detaljhandelsmonopolet.
Om det under utredningens gång skulle visa sig att detta inte var möjligt skulle utredaren informera Socialdepartementet och skriftligen ange skälen. Det förslag som levererades är något helt annat än vad som var uppdraget. Fru talman! Jag undrar hur utredaren hanterade detta utifrån direktiven och vad Maria Larsson tycker om det förfarandet.
Jag undrar också varför hon lät en utredning vars förslag hon säger sig inte ha för avsikt att genomföra gå på remissrunda.
Elin Lundgren (S):
Jag har läst och lyssnat på Socialdepartementets lansering av ANDT-strategin den 19 april, en sammankomst som också Maria Larsson var och talade på. ANDT står för alkohol, narkotika, dopning och tobak. I den strategin trycker man på målet om minskade medicinska och sociala skador orsakade av alkohol. Maria Larsson säger också här att det handlar om att minska konsumtionen.
Tillgänglighetsbegränsning och fungerande tillsyn lyfts fram som andra viktiga områden, någonting som också har väldigt starkt stöd i preventionsforskningen. Men jag skulle ändå säga att det blir lite konstigt. Jag skulle till och med vilja säga att regeringen i detta fall talar med kluven tunga. Å ena sidan vill man ta ett stort ansvar för dessa frågor, å andra sidan skickar man ut detta förslag, som Maria Larsson här säger att hon inte är särskilt sugen på, på remissrunda. Fru talman!
Jag får inte alls ihop det, men jag hoppas att Maria Larsson kan reda ut detta lite grann genom att säga någonting om hur hon ser på utvecklingen inom svensk alkoholpolitik och på vilket sätt regeringen tar ansvar för människors hälsa.
Elin Lundgren (S):
I mitt första anförande frågade jag Maria Larsson hur hon anser att Lotty Nordling har efterlevt de direktiv som hon fick och hur man skulle återkomma till regeringen om man kunde se att detta inte var förenligt med EU-rätten. Jag fick inget riktigt svar på det. Alkohol är inte en vara där säljarens intresse av att öka försäljningen ger goda samhällseffekter.
Alkoholens risker är, till skillnad från andra varors, som tomater och sängkläder, så omfattande att den drivkraft för ökad konsumtion som ett privat vinstintresse innebär medför negativa konsekvenser för andra i samhället, som fler alkoholrelaterade sjukdomstillstånd, trafikolyckor och barn som växer upp i hem där det dricks för mycket. Grunden för svensk alkoholpolitik har varit att hålla privata vinstintressen borta från denna marknad för att minska skadorna.
Att argumentera för någon form av gårdsförsäljning av alkohol med anledning av detta skulle bidra till landsbygdens ekonomiska utveckling, vilket är väldigt vanligt, innebär ett avsteg från principen om avsaknad av vinstintresse. Det är ingenting som Maria Larsson har gjort, men någonting som är vanligt förekommande i debatten. Att införa gårdsförsäljning i någon form är därmed ett steg som skulle innebära en ny och väldigt försvagad inriktning i svensk alkoholpolitik.
I sitt svar till mig skrev Maria Larsson att hon inte skulle lägga fram ett förslag till riksdagen som skulle få de folkhälsopolitiska konsekvenser som forskarna ser framför sig. Då undrar jag: När det efter remissrundan och fundering från regeringens håll eventuellt ändå kommer ett förslag, kommer det att ge några negativa folkhälsokonsekvenser alls?
Finns det en viss ökning av konsumtionen och vissa skador som Maria Larsson är beredd att ställa upp på för att kunna ändra dagens alkohollag och därmed bygga in privata vinstintressen på ett än mer omfattande sätt än i dag?
Elin Lundgren (S):
Jag tackar för svaret från folkhälsominister Maria Larsson. Det gläder mig att även hon är oroad över de skadeverkningar som alkoholen ställer till med. Jag noterar också i svaret att folkhälsoministern genom att säga att det finns tydliga samband mellan alkohol, droger och våldsbrott tyvärr verkar särskilja alkohol från drogbegreppet. Alkohol är den vanligast förekommande drogen i Sverige och ska därför betecknas som drog och inget annat.
Det stämmer att totalkonsumtionen i landet minskat en aning på sista tiden och mer i vissa grupper. Varje minskning är givetvis positiv ur alla perspektiv - nästan. Det finns några som gärna vill upprätthålla och kanske till och med öka alkoholförsäljning och konsumtion. Det är de företagare som genom produktion och försäljning av alkohol gör ekonomiska vinster. Fru talman!
Folkhälsoministern säger själv i sitt svar att alkohol på flera sätt har blivit mer lättillgänglig och marknadsföringen av alkohol mer aggressiv. Frågan är om ministern vill ha det på det sättet. Alkoholreklam förekommer sedan 2003 frekvent i de tryckta medierna, och vi möter den dagligen på tv. Visst finns det vissa restriktioner, men reklamen fyller ändå ett syfte för de företag som betalar för den, nämligen att få snurr på försäljningen.
Det får aldrig vara så att kommersiella krafter går före folkhälsan, något som jag tycker är uppenbart i fallet med alkohol. Ansvariga regeringar har de senaste åren ständigt luckrat upp och ökat möjligheterna för marknadsföring och tillgänglighet. För den som gör ekonomisk vinst är detta givetvis bra, men för samhället är det alltid en förlustaffär. För alla de individer som drabbas av alkoholproblem, egna eller andras, får det katastrofala följder.
Några siffror från CAN passar bra i detta sammanhang. 70 procent av alla misshandelsbrott mot män begås av berusade personer. Alkohol ligger bakom ca 30 procent av alla dödsolyckor i Sverige. 20-30 procent av alla som dödas i trafiken har alkohol i blodet. Ungefär en miljon svenskar har ett riskbruk av alkohol. Det här är inget unikt problem för Sverige.
Tvärtom ligger vi relativt lågt vad gäller alkoholskador tack vare den restriktiva alkoholpolitik vi har fört men som nu luckras upp. Andra länder i Europa tittar på Sverige och vår lagstiftning kring alkohol, till exempel att vi har ett systembolag, medan vi i stället luckrar upp vår lagstiftning. Det är för mig helt obegripligt att vi gör det när vi vet hur stora alkoholproblemen är i exempelvis Frankrike och Italien. Fru talman!
Jag vill gärna veta hur folkhälsominister Maria Larsson ser på Sveriges framtid när det gäller restriktiv alkoholpolitik som gynnar folkhälsan kontra de starka kommersiella krafter som vill tjäna mer pengar på att få folk att dricka ännu mer. Hur ska vi ha det med restriktiviteten och monopolet i Sverige?
Elin Lundgren (S):
Jag vill kommentera det som Anders W Jonsson sade om siffror kring alkoholkonsumtion. Visst går det att plocka fram siffror som visar på en positiv utveckling i vissa grupper, och det är glädjande. Vi kan dock aldrig någonsin luta oss tillbaka när det gäller detta. Faktum är att en tredjedel av alla unga män har ett riskbruk. En tredjedel! Det är jättemånga.
För att få ett grepp om siffrorna kan jag nämna att den senaste siffran, från 2008, visar att varje vuxen person i Sverige dricker 9,4 liter ren alkohol. 1996 var den siffran 8 liter, och sedan har det toppat i mitten. Frågan är vartåt det lutar, och det vet vi inte.
I sitt svar på min interpellation nämnde folkhälsoministern ett arbete särskilt inriktat på de barn och unga som växer upp i familjer med riskbruk. Det är ett mycket angeläget ämne. När julen närmar sig är det värt att ägna en tanke åt att det enligt Folkhälsoinstitutet finns ungefär 385 000 barn i Sverige med föräldrar som på julafton kan komma att ha större fokus på flaskan än på Kalle Anka.
Barn är många gånger lojala med sina föräldrar och gör vad de kan för att dölja de problem som finns i familjen. Barnen kan till exempel handla hem julmaten och klapparna till småsyskonen för att på så sätt upprätthålla fasaden av en väl fungerande familj. Det är hemskt att höra från vänner som vuxit upp på detta sätt att de sett tomten gå förbi på gatan men vetat att ingen har fixat en tomte hem till dem.
Fortfarande saknar mer än var tionde kommun stödgrupper för barn som behöver prata om sina upplevelser. Det är vi vuxna som utsätter barnen för detta genom att skapa en kultur där normen är att alkohol hör till det festliga i livet, att det alltid hör till, oavsett om det är fest eller för den delen sorg. Det har skapat ett riskfyllt drickande hos en miljon vuxna svenskar. Ett första steg är naturligtvis att det ska finnas stödgrupper i alla kommuner.
Ett andra steg är att alla barn som har det behovet också ska ha tillgång till dessa grupper. Jag anser att en söndertrasad barndom är en av de absolut största sociala skador som alkoholen ställer till med. Fru talman! Jag undrar hur regeringen tänker jobba för dessa barn specifikt. Hur kommer deras vardag att bli bättre med ett ANDT-sekretariat?
Är det inte dags att lagstifta om att alla kommuner ska erbjuda stödgrupper till barn som växer upp med missbrukande föräldrar?
Elin Lundgren (S):
Jag vill tacka alla som har deltagit i debatten. Folkhälsoministern nämnde den internationella nivån. Det är jättebra eftersom man beräknar att ungefär två och en halv miljon människor dör årligen på grund av alkoholkonsumtion världen över. WHO har tagit fram en global alkoholstrategi. Där har Sverige varit drivande på ett väldigt bra sätt.
I strategin talar man om risken att ekonomiska intressen är ett hot mot folkhälsoarbetet. Det är någonting som vi aldrig får glömma. I strategin står också att alla som inte vill dricka ska skyddas från det tryck som finns från alkoholkulturen att man ska dricka. Det är någonting som kanske är extra viktigt om man är ung eller redan har ett riskabelt drickande.
Hur gör vi i Sverige för att få fler alkoholfria miljöer? Som jag förstår av de utredningar som görs och de förslag som läggs fram handlar det mest om möjligheten att öppna fler serveringsställen där man kan köpa alkohol. Jag hör ingenting om att till exempel endast klubbar eller organisationer som driver helt alkoholfri verksamhet ska premieras. Jag hör igenting om hur vi ska slippa exponeras för den alltmer omfattande alkoholreklamen. Jag hör ingenting om fler fritidsgårdar. Fru talman!
Jag undrar hur folkhälsoministern har för avsikt att implementera arbetet med WHO:s globala alkoholstrategi i Sverige.
Elin Lundgren (S):
Det var onekligen mycket klargörande. Jag hade för avsikt att invänta Moderaternas anförande för att fråga dem hur Alliansen tänker förhålla sig till polisutbildningen utifrån det jag sade. Jag har också gjort lite research i dag och kollat att Centerpartiet varit tydliga med att de vill ha en högskoleutbildning, något de sade senast på Folk och Försvar.
Jag hade tänkt fråga Moderaterna om det är de som blockerar att polisutbildningen ska bli en högskoleutbildning. Nu förstår jag att så inte alls är fallet, utan det är Folkpartiet som inte vill det. Jag lyssnade lite grann på vad du sade, Roger Haddad. Låt mig säga att det inte handlar om att utbilda ett antal experter. Det handlar om att höja nivån på hela polisutbildningen, något som vi anser verkligen behövs utifrån de effektivitetsproblem som polisen har.
Det är spännande att höra att Folkpartiet gör helt andra bedömningar än polisen själv, andra än Polisförbundet och utredaren som tittat på detta. Nu var du lite diffus, Roger Haddad, när du berättade vilka du talat med som inte vill ha en högskoleutbildning. Du får därför gärna berätta vilka det är som inte vill ha det.
Elin Lundgren (S):
Till skillnad från Roger Haddad tycker jag att det spelar roll vilken typ av poliser vi har. Har vi dåliga poliser i Laxå gör det ju inte särskilt stor skillnad. Roger Haddad får det att låta som om det är stor skillnad mellan en högskoleutbildning och den utbildning som finns i dag, till exempel i tid. De förslag jag sett på hur en högskoleutbildning för poliser skulle kunna se ut handlar om tre år.
Det skulle i så fall vara en termin längre än den polisutbildning som finns i dag men vara upplagd på ett helt annat sätt. Finessen med att finnas i högskolemiljö är att ha möjligheter att forska. Det är där bristerna finns inom polisen. Man ska kunna veta att det man jobbar med faktiskt är effektivt och gör skillnad.
Det är den typen av poliser vi vill ha i Laxå och på de andra ställena som Roger Haddad nämnde. Om det inte kommer den typen av framåtsyftande utbildning som vill effektivisera polisen, som vill att vi ska ha de absolut bästa poliserna ute, då blir det inte särskilt mycket över huvud taget.
Du har fortfarande inte berättat vilka inflytelserika och relevanta personer - förutom i det egna partiet, Folkpartiet - som kan mycket om detta och som skulle ha väldigt hårda argument mot att göra polisen till en högskoleutbildning. Roger Haddad nämner inte vem det är som har någonting emot detta.
Han får det också att låta som att det bara är Polisförbundet som tycker så här och att vi skulle gå i deras ledband. Så är det självklart inte, och det tror jag att Roger Haddad är mycket väl medveten om. Kan nu Roger bara berätta vilka inom polisvärlden som har så himla mycket emot att polisen skulle få en högskoleutbildning?
Elin Lundgren (S):
Det kommer förmodligen inte som en överraskning att jag har för avsikt att fråga Krister Hammarbergh och Moderaterna vad de anser om utformningen av polisutbildningen. Jag undrar helt enkelt om Moderaterna står på den sida där förutom vi också Polisförbundet, rikspolischefen och den utredning som kom för fyra år sedan står eller om de står på samma sida som Folkpartiet gör som inte anser att polisutbildningen behöver bli en högskoleutbildning.
Det är min enkla fråga till Hammarbergh. Hur ser ni på polisutbildningen?
Elin Lundgren (S):
Jag tror inte att det bara är jag och Socialdemokraterna som funderar. Det är ganska många människor som väntar på ett besked. Det verkar som att Moderaternas och Hammarberghs enda besked är att det försiggår diskussioner. Det betyder i så fall att de inte ens vill dela med sig av vilken inställning de har i diskussionerna. Moderaterna vill inte berätta om de vill ha den polisutbildning som finns nu. Moderaterna vill inte ta ställning för om det ska vara en utbildning som är högskolebaserad.
Moderaterna vill inte ta ställning för någonting alls för att diskussioner pågår. Är vänta det enda alternativet som ges till alla dem, Polisförbundet och rikspolischefen, som väntar? Har Moderaterna ingen egen ingång i diskussionerna som förs?
Elin Lundgren (S):
Vad skönt att Jens Holm säger att vi har varit ärliga hela tiden. Det är något vi eftersträvar att vara, så det är skönt att han tar tillfället att påpeka det. Jens Holm talar om priset för integritet. Då vill jag betona att de 65 miljoner jag nämnde och som även han refererar till alltså är fram till i dag. Det tickar några tusenlappar medan vi står här, så vi vet fortfarande inte vad slutnotan är. Det jag inte hör Jens Holm tala om när det gäller integritet är brottsoffren.
I debatten sade Jens Holm att det finns bevis för att det här inte spelar någon roll. Jag har inte sett de uppgifterna när det handlar om att lösa allvarliga brott. När jag har mina kontakter med polisen säger de precis tvärtom: Detta är ett väldigt viktigt redskap för dem när det gäller att lösa allvarliga brott i Sverige. Det väljer jag att tro på. Jag sätter inte priset för att kunna lösa allvarliga brott i relation till det vite vi får betala till EU-kommissionen.
Jens Holm talar även om grundläggande mänskliga rättigheter. En sådan grundläggande mänsklig rättighet är naturligtvis att det ska finnas redskap för polisen att arbeta med när man har blivit utsatt för allvarliga brott. Vi ser att det här är ett sådant redskap. Jens Holm ställer en följdfråga angående att grova brottslingar går runt. Vi har dock aldrig sagt att det här är det enda sättet för polisen att lösa brott på. Men de säger att det är viktigt.
Jag tror också att det är viktigt, så att ge dem möjlighet att använda lagrade trafikdata tycker vi är absolut nödvändigt.
Elin Lundgren (S):
Vi har inte heller sagt att detta är lätta frågor - absolut inte. Jens Holm försöker lägga ord i min mun. Han gör också en sluttande-planet-diskussion av det hela och pratar om övervakningssamhälle och masslagring. Men vi talar just nu om datalagringsdirektivet. Där finns det väldigt strikt uppställt vad man kan göra, och det är också det vi tar ställning till här.
Att polisen får använda selektiva avlyssningsmetoder eller liknande är inget som vi har motsatt oss, och jag sade också i mitt förra inlägg att det även finns alternativa saker att jobba med. Parlamenten i de länder som Jens Holm precis räknade upp har varit för ett datalagringsdirektiv. Men deras författningsdomstolar har sagt emot. Detta får man hålla isär. Man kan inte säga att man i Tyskland har sagt nej till det här, för parlamentet har sagt ja.
De har ett annat system än vi har, och det är viktigt att komma ihåg att det är så det ser ut. I mitt anförande talade jag en del om mina kontakter med kundtjänsten i den här frågan. Jag förutsätter att Jens Holm har en mobiltelefon. Nu har han inte någon möjlighet att svara, men det är ändå intressant att han inte har nämnt om han vet hur hans uppgifter sparas i dag eller inte och om han har tagit reda på detta. Jag tycker inte att det verkar finnas någon större oro för det här i Sverige.
Jag vill hävda att möjligheten att kunna få tillgång till dessa uppgifter för att lösa grova brott är viktig, och det är något som vi slår vakt om. Det är detta det handlar om - ingen sluttande-planet-diskussion om vad som är nästa steg och så vidare.
Elin Lundgren (S):
Jag vill tacka justitieministern så mycket för svaret. Skälet till att det blev ganska många frågor kan man kalla olycksfall i arbetet, eftersom jag i datorn använde fel mall. Det betyder också att interpellationen faktiskt sändes in för sent för att egentligen kunna besvaras före sommaren, så jag är mycket tacksam för att vi trots det får möjlighet att diskutera frågan i dag. Man kan naturligtvis göra som justitieministern, tolka att frågan ställs utifrån endast ett rättsfall.
Men faktum är att det finns många fler än så. För tittarnas skull skulle jag vilja berätta lite grann om hur knasigt det kan bli med tillämpningen av lagen om bevakningsföretag. Principen är att för att få bevaka egendom åt någon annan måste företaget vara auktoriserat, det vill säga godkänt av länsstyrelsen.
Det innebär bland annat att de som står bakom företaget inte har någon kriminell koppling och att personalen har rätt typ av utbildning. Fallet i Gävle, som ministern talade om och som jag också har skrivit om i min interpellation, gäller den rikskända Gävlebocken.
Där har kommunen anlitat ett företag som inte kan kallas bevakningsföretag eftersom det inte är auktoriserat.
I avtalet som kommunen och företaget har satt upp kan man läsa att personalen, som kallas värdar i stället för vakter, ska finnas vid bocken hela nätterna för att informera förbipasserande som kan tänkas vara intresserade av bockens historia eller vill fotografera eller liknande.
Det står dock också att i händelse av till exempel brand - detta är kanske inte helt irrelevant när det gäller just Gävlebocken - ska värdarna också ringa efter hjälp. I ett av de skriftliga svar som jag tidigare har fått av justitieministern hänvisar hon till Rikspolisstyrelsens föreskrifter, som kompletterar lagen.
Där står det ganska tydligt att vakt är man om man är ett extraskydd mot skada som orsakas genom brottsligt angrepp, brand eller liknande. Det gör att man kan tolka det som värdarna i Gävle gör som en vaktsyssla. Det är inte bara jag som tycker att lagen är lite luddig. Fackförbundet Transport uppmärksammar det här hela tiden.
Branschorganisationer och domare som jag har talat med tycker att lagen är väldigt svårtolkad. Om man väljer att kalla vakter för värdar, som i fallet med Gävlebocken, kommer man liksom runt kärnfrågan. Värt att notera är också att de så kallade värdarna i Gävle i sina egna anteckningar kallar sig själva för vakter.
Det säger en del om hur det ser ut. Skälet till att en del företag vill ge sig in på den här marknaden är såklart att det är en lukrativ bransch. Bevakning, vakter och larmsystem är sådant som många känner ett behov av. Den situation vi har får givetvis konsekvenser. Herr talman!
Justitieministern säger att hon följer utvecklingen på området för att se om något behöver åtgärdas. Då vill jag fråga justitieministern vad det är hon ser. Är det något som behöver åtgärdas? Vilken roll anser hon som ansvarig politiker att lagen ska fylla?