Karin Pilsäter (FP):
Tiden för interpellationsdebatten medger inte att vi går in i en allmän diskussion om företagandets villkor. I statistiken finns det mycket man kan vända och vrida på. Sanningen är att det inte finns väldigt många fler företagare i dag än vad det fanns för ett år sedan. Däremot finns det många fler registrerade företag. Det är inte riktigt samma sak. Andelen i befolkningen som driver företag är lägre i dag än när regeringen tillträdde. Men det är en annan frågeställning som vi lämnar därhän.
Vi i Folkpartiet föreslår tillsammans med alliansen helt finansierat att man särskilt sänker arbetsgivaravgiften inom de tjänstesektorer som är väldigt kundnära och där personalkostnader har väldigt stor betydelse för priserna. Det är ett förslag som kommer från Dan Anderssons tjänsteutredning. Om jag minns rätt var det näringsministern i egenskap av skatteminister som tillsatte den men sedan inte gjorde någonting av de resultat som kom fram. Det finns mycket att vända och vrida på.
Man önskar att man bara kunde sänka skatter och inte behövde finansiera det på något sätt. Men vi vet att det inte är en hållbar linje, och därför har vi våra förslag fullt finansierade. Var ligger framtiden?
Om man låser in en väldigt stor del av befolkningen och ekonomin i en helt och hållet offentligt reglerad verksamhet som drivs ungefär efter samma principer som ett arméregemente på 1800-talet tror jag inte heller man kan förvänta sig att ligga i framkant i en globaliserad värld. Det är precis vad vi gör i dag i Sverige.
De signaler man skickar till de högutbildade och mycket kompetenta kvinnor som är verksamma inom de kunskapsintensiva tjänstesektorerna inom vård och utbildning är: Gör er inte besvär. Vi stiftar stopplagar snarare än startlagar. Sverige skulle ha väldigt mycket att vinna på att göra samma sak med vård och utbildning som vi gjorde exempelvis inom telemarknaden.
När man avreglerade telemarknaden hade man ingen aning om vad det tio år senare skulle resultera i för en enorm tillväxt och dynamik. Det var många nya innovationer och affärsidéer som man inte hade en aning om. Vi trodde kanske att det skulle pressa priserna framför allt. Jag är helt övertygad om att om man gör samma sak när det gäller dessa sektorer kommer Sverige att ha jättestora möjligheter på en internationell tjänsteexportmarknad.
Dessutom skulle vi kunna få mycket förnyelse. Det finns ingenting som hindrar, tvärtom, att man har de tjänsterna skattefinansierade och fördelade efter de principer som vi är överens om är rimliga. Men det behöver inte betyda att driften ska ske på det sättet och att man därigenom hämmar dynamiken så pass mycket som man ändå gör.
Det har blivit en väldigt infekterad ideologisk fråga i stället för att man försöker se till att skapa de bästa möjligheterna för patienter, elever och andra nyttjare i Sverige. Personalen ska kunna få många arbetsgivare att välja på och kunna förverkliga affärsidéer, och Sverige ska kunna ge sig ut på en internationell tjänsteexportmarknad.
Det är ett exempel just på hur vi i Sverige för den allmänna tillväxten och välståndets skull inte utnyttjar den kompetens och det kunnande som finns. Jag vill ta upp en sista fråga. Det gäller kvinnors möjligheter och vad staten, regeringen och riksdagen kan göra för att underlätta för kvinnor att göra karriär ute i de befintliga företagen. Huvudansvaret för det ligger naturligtvis på näringslivet. Näringsministern säger att man höjer taket i föräldraförsäkringen.
Det tycker jag är bra. Men det är en absolut otillräcklig åtgärd. Jag tror att det behövs en lång rad andra förändringar. Vi har många förslag. Jag skulle till exempel vilja slå ett slag för att man snarare funderar på att kvotera vård av sjukt barn. Det skulle vara en betydligt mer framgångsrik väg för att öka kvinnors möjlighet i näringslivet att ha starkare positioner.
Det skulle sprida riskerna för småföretagare och andra som vill anställa kvinnor.