Finn Bengtsson (M):
Det är en intressant interpellation som Teres Lindberg har ställt. Jag ska först notera det som statsrådet säger i sitt svar, nämligen att det vid avknoppningar naturligtvis är helt centralt att det görs en noggrann och marknadsmässig värdering av de tillgångar som ska överlåtas. Detta är naturligtvis den grundprincip som gäller. När rättsväsendet överprövar möjligheten att så inte har skett är det helt rimligt att man inleder förundersökningar.
Och när de sedan avslutas har uppenbarligen, enligt det rättssystem vi har, inget oegentligt begåtts. Det som är intressant med den här interpellationen är att den egentligen belyser en tydlig konflikt som vi har mellan Alliansen och Socialdemokraterna och kanske i synnerhet Vänsterpartiet.
Det handlar om vårt intresse av att öka mångfalden, framför allt i den sociala sektorn, för att patienter och individer ska kunna välja sin sjukvård, omsorg och skola på ett sätt som gör dem friare från politikerstyrning. Samtidigt ser jag ett viktigt könsperspektiv. Det här handlar ofta om kvinnodominerade yrken, där man då får möjlighet att kanske hamna hos en annan arbetsgivare än den enda arbetsgivaren.
Till skillnad från Alliansens mångfaldssträvande finns det ett slags "fåfaldssträvande" hos Socialdemokraterna. Och är man vänstersocialdemokrat eller Vänsterpartist vill man nog ha en enfald, det vill säga en enda utförare. Vad är då, fru talman, risken med detta? Jo, om man vill ha "fåfald" eller enfald, och man nu har lyckats uppnå en större mångfald, måste man på något sätt återta den här egendomen.
Det innebär att staten, som part i målet, kanske vill expropriera den här egendomen. Man kan naturligtvis fundera på hur sjyst det är att kanske på icke marknadsmässiga villkor vilja överta egendom som har drivits framgångsrikt av andra entreprenörer inom till exempel social verksamhet, men även inom mycket annan verksamhet, för att staten själv vill styra och ställa över allting. Det här är också i så fall en form av stöld.
Expropriering har ju ofta liknat väldigt dåliga marknadsvillkor. Man kan fundera lite grann på vilken roll staten får i ett sådant sammanhang. Man kan också fundera lite grann på det här med stöld från folket, så som det är formulerat i rubriken på denna interpellation, när de inom socialdemokratin eller ännu hellre med stöd av Vänstern vill driva ännu mer verksamhet i aktiebolagsform, där politiker äger och styr.
Det är klart att det inte alltid har visat sig vara så marknadsmässigt. Ibland använder man, genom statligt ägande, resurserna på ett icke optimalt sätt. Det drabbar också skattebetalarnas pengar, vilket i sin tur kanske inte kan tolkas som en stöld, men det är i alla fall ett sämre utnyttjande av offentliga resurser.
Jag vill också påminna interpellanten om att det under socialdemokratiska år har sålts ut en hel del statlig egendom, kanske inte alltid på marknadsmässiga villkor, såsom det har visat sig i efterförloppet. Man kan då fundera lite grann på om de socialdemokratiska politikerna - i det här fallet handlar det om ministrar - också borde ha någon form av straffansvar enligt intentionerna i den här interpellationen. Fru talman!
Sammanfattningsvis finns det en annan sida av det här myntet som handlar om vad man egentligen har för ambition att skapa en mångfald för det goda syftet att folk ska få välja friare från politikers styrning. Och just i kvinnodominerade yrken får man en möjlighet att få andra arbetsgivare än enbart staten.
Vad är alternativet om man vänder på kuttingen och i stället exproprierar egendom som staten inte har ägt för det högre syftet att man tycker att man själv vill driva den här verksamheten?