Anders Borg (M):
Det är alldeles tydligt att skattesystemet i Sverige har förbättrats över de senaste decennierna, dels tack vare den stora skattereformen, dels tack vare att den förra regeringen och den här regeringen gemensamt har arbetat för att sänka marginalskatterna. Sedan tidigt 90-tal har marginalskatterna i Sverige sjunkit med 12-13 procentenheter - 5-6 procentenheter under förra regeringen och ytterligare ett antal procentenheter under den här regeringen.
SNS, OECD, IMF, Finanspolitiska rådet och praktiskt taget varje ekonom man kan hitta skulle naturligtvis hålla med om att en lägre genomsnittlig marginalskatt på arbetsinkomster är en radikal förbättring av ett skattesystem. Det beror på att sysselsättningen i ett land som Sverige, som har en stor kapitalstock, i allt väsentligt beror på hur väl arbetsmarknaden fungerar, hur ansvarsfull lönebildning vi har och hur starkt arbetsutbudet är.
Vi har sedan ett tilltagande problem med att våra skattebaser har konkurrensutsatts. Senast i dag har Skatteverket rapporterat om den väldigt aggressiva skatteplanering som vi har inom till exempel delar av private equity-sektorn. Då ska man ställa sig frågan: Vad är det ekonomerna vill att vi ska tala om när de pratar om neutral beskattning? Riksdagen får varje år en genomgång av skatteutgifterna.
De stora avvikelserna - de som ekonomerna normalt sett tycker att vi ska titta på - är matmomsen, som motsvarar över 20 miljarder, fastighetsskatten på både villor och bostadsrätter samt tjänstepensionerna, som man anser är underbeskattade.
Några av dessa saker kan man säkert diskutera, men man ska vara medveten om att det är svåra och komplicerade frågor som väcker en del berättigad fördelningspolitisk oro, som man i ett sådant läge måste hantera. Låt mig slå fast två väldigt tydliga slutsatser.
Om Socialdemokraterna vill att alliansregeringen ska tillsätta en bred utredning för att höja skatten och bidragen föreligger ingen förutsättning för det, för där har vi olika grundsyn.
Min andra slutsats är att om Socialdemokraterna vill se ett brett samtal om hur skatterna ska fungera i Sverige för att vi ska klara av sysselsättning, konkurrenskraft och finansieringen av välfärden tycker jag inte att vi har de förutsättningarna i dag, inte än. Dock pågår det en omfattande diskussion om skatterna i vårt samhälle och även inom Socialdemokraterna.
Jag vill inte utesluta att vi hamnar i ett läge där det kan finnas skäl att åter sätta sig i en parlamentarisk utredning över blockgränserna och tala om skatterna. Det finns ett antal moment i skattesystemet som har med sysselsättning, välfärd och konkurrenskraft att göra. Låt oss också komma ihåg tidsförloppen.
Det pågår nu ett omfattande och tekniskt mycket komplicerat arbete som gäller bolagsskatterna. Det är det område där vi nu upplever det allra hårdaste trycket från skatteplanering och, för den delen, skatteundandragande. Den måste slutföras och fås på plats. Det är en utredning som jag skulle säga att det i allt väsentligt råder ganska stor blockmässig överensstämmelse om vad den bör inriktas på. Sedan är det en massa teknikarbete som behöver göras.
Sedan har vi också EU:s momsarbete, som är långtgående och betydande, inte bara för det som vi diskuterar här i riksdagen när det gäller den ideella sektorn utan också av andra skäl. Börjar vi se dessa saker komma på plats och det också börjar växa fram ett ömsesidigt intresse för och en samsyn om skattefrågorna i de här aspekterna tycker jag att Leif Jakobssons interpellation ställs i ett annat ljus.