Anders Borg (M):
Vi har tre olika grundmål för skolan. Det första är att ge alla en grund för att forma sitt eget liv. Med mer kunskap blir livsvalen enklare och klarare. Det andra är att förbättra likvärdigheten i samhället så att alla barn får en bra start i livet. Det tredje är att skapa en kunskapsgrund för vår samhällsekonomiska utveckling.
Om vi tittar på de länder som har klarat skolan bäst är det Japan, Sydkorea, Finland, Nya Zeeland och Kanada som är de länder som över åren förefaller prestera de bästa skolresultaten. Man kan ställa frågan: Vad är det som skiljer skolan i Japan, Sydkorea och Finland mot den svenska skolan? Jag skulle särskilt vilja lyfta fram tre saker.
Det första är att kunskapskraven genom åren har varit påtaligt mycket tydligare. Man har haft mycket mer av prov, läxläsning och fokusering på en kunskapsskola, en pluggskola, en skola där inlärning är kärnuppgiften. Det har för det andra byggt på en bred nationell uppföljning i termer av betyg och prov. Man har haft omfattande betyg där man kan värdera olika klasser, skolor och elever mot varandra.
I många fall har man till och med nationellt redovisat proven och provresultaten på ett väldigt uppmärksammat sätt. Det tredje är att man har haft bättre utbildade lärare särskilt i ett avseende. De har haft en tyngre akademisk ämneskompetens. Det har alltså varit en naturlig väg från akademiska studier för den som varit orienterad mot språk eller matematik att blir lärare.
Det handlar om gedigen ämneskunskap och inte att man har hållit på med omfattande grupparbeten eller sådant som under många år präglat den svenska lärarutbildningen. Vad är poängen med den här redovisningen?
Det slående är att socialdemokratisk skolpolitik inte bara de senaste 10 åren utan kanske de senaste 20 åren, 30 åren eller 40 åren har handlat om att förändra en skola som såg ut ungefär som i Finland och fungerade ungefär som i Sydkorea eller Japan till att bli någonting annat. Där är det inte viktigt med kunskapskrav, utan andra mål har blivit viktigare i skolan. Där var betyg, prov och läxor någonting som man uppfattade som ett bekymmer.
Där var det inte centralt att det just var ämneskunskaper som präglade lärarna utan lärarutbildningen skulle läggas vid sidan av den övriga högskolan och universitetssystemet med en annan inriktning. Nu jobbar regeringen noggrant, systematiskt och i hög takt för att återställa den svenska skolan så att den blir mer lik de skolor som har gjort bättre resultat. En sak är särskilt slående när man tittat på svenska skolbarn i jämförelse med barnen i dessa länder.
I Japan, Sydkorea, Finland, Nya Zeeland och Kanada ägnar barnen väsentligt mer tid av sin fritid åt att göra läxor eller studera. När svenska barn spelar fotboll eller går på olika sociala aktiviteter pluggar de barnen. Häpnadsväckande nog leder att de ägnar mer tid åt sin skola till att de uppnår bättre skolresultat. Det tycker jag är bra. Det är i grund och botten en riktig utveckling som vi nu ser i svensk skola. Barnen kommer att ägna mer tid åt skolan.
Vi ökar undervisningstiden i matematik. Vi ska gå vidare med språk. Vi förstärker sedan detta via sommarskola, läxstöd och annat. Det kommer gradvis förskjuta Sverige mot att ha mer av en kunskapsskola. Socialdemokraterna vill fokusera på den 1 procent av RUT som går till barnpassning där en liten del går till läxhjälp. Det är och förblir en sidofråga till den stora frågeställningen.
Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet vill backa tillbaka till den flumskola som skadade Sverige under de senaste decennierna. Det är huvudfrågan och problemet här.