Åsa Romson (MP):
Den svenska konsumtionens miljö- och hälsoeffekter utomlands är omfattande. De ökar dessutom. Trots detta sker det väldigt lite för att uppmärksamma och försöka finna åtgärder mot dessa problem. Låt mig ta ett tydligt exempel. Det finns en omfattande import av kläder och textilier till Sverige, särskilt sedan den svenska textilindustrin mer eller mindre har lämnat landet.
I alla produktionsled finns en omfattande miljö- och hälsopåverkan. Ta bomullsodlingen. I delar av världen suger den upp nästan hela den vattenresurs som finns lokalt. Det är en väldigt vattenkrävande odling. Att sjöar försvinner efter extensiv bomullsodling är inte ovanligt. Människor förgiftas efter färgning som innehåller mycket skadliga kemikalier.
Mängden textilier som importeras för att säljas i Sverige ökar på grund av trender och prisbilder som också påhejas av allt större klädföretag som gör mycket reklam. Detta är något som Miljöpartiet tycker att vi måste ägna mycket större uppmärksamhet åt.
Även om delar av miljömålssystemet mäter upp positiva trender i Sverige är det inte positivt när man sedan höjer blicken och ser på helheten och vad hela effekten av den svenska konsumtionen blir. Miljömålssystemet ska sedan förra året hantera även påverkan i andra länder. Vi ska uppnå miljömålen i Sverige utan att försämra i livsförutsättningarna för andra. Det låter väldigt bra.
Problemet är att det händer väldigt lite. Vi menar att det behövs en samlad strategi inom ramen för miljömålsarbetet för att utarbeta åtgärder som begränsar den svenska konsumtionens miljö- och hälsoeffekter utomlands. Miljöpartiet beklagar att majoriteten av partierna i Miljömålsberedningen har motsatt sig en sådan samlad strategi och i stället valt att hantera frågan mer splittrat. Jag förstår våndan.
Självklart vore det lättare att som miljöpolitiker kunna visa upp bara de positiva trender som man kan verifiera och mäta i ens eget land. Det blir mer lätthanterligt på det sättet, och det är dessutom fler glada gubbar.
Vi kan ju se att Sverige lyckas minska sina klimatutsläpp, men om man tittar på vad alla vi som bor i Sverige genom vår konsumtion bidrar till bara på klimatsidan kan vi i stället se att fotavtrycken ökar. Detta kommer att bli en allt större fråga i framtiden. Därför är det viktigt att ta sig an detta. Miljöpolitiken är inte alltid lätt.
Man måste se komplexiteten och framför allt att det globaliserade samhället vi lever i också ger oss ett ansvar för påverkan i andra länder. Politiken kan inte lämna walk over till konsumenterna bara på grund av jurisdiktionsgränsen, alltså att vi bestämmer över vårt eget land.
Konsumenterna har många gånger varken kunskap eller möjlighet att påverka produktionsmetoden för produkter. Dessutom är det vi politiker som bestämmer konsumenternas möjligheter att bedriva en ansvarsfull konsumtion.
Det går inte att bara hänvisa till att man ska agera på konsumentpolitikens område, utan det måste gälla politiken i sin helhet. Herr talman! Jag vill nu gå över till problemet med skyddet för biologisk mångfald i samband med täktverksamhet i Sverige.
Under det FN-möte om biologisk mångfald som hölls i Nagoya stred Sverige och miljöminister Andreas Carlgren starkt för ett starkare skydd för biologisk mångfald och en uppgradering av biologiska värden för samhällets långsiktiga utveckling. Jag tror att många av oss känner oss stolta över det.
Samtidigt med konferensen pågick en domstolsprocess i Sverige om en täktverksamhet av ganska omfattande karaktär på Gotland. Detta nämner jag som ett exempel på att det inte alltid är lätt att hantera detta. Det är lätt att globalt prata om bättre biologisk mångfald, men på hemmaplan är det inte alltid lika lätt att hantera saker.
Domslutet från Högsta domstolen gav ett företag som heter Nordkalk rätt att bryta kalksten i en unik naturmiljö på norra Gotland. Detta skedde trots att Naturvårdsverket hade överklagat. Med beslutet i Högsta domstolen står Miljööverdomstolens dom fast. Det fanns planer på att skydda området som nationalpark.
De planerna kommer troligtvis att begravas med det här. Både Naturvårdsverket och Naturskyddsföreningen har pekat på att Sveriges åtaganden inom EU när det gäller skydd för den biologiska mångfalden hotas om kalkbrytning tillåts på denna plats. Det är alltså väldigt svårt att kombinera en extensiv kalkbrytningsverksamhet - ett mycket stort kalkbrott - med att bevara skyddsvärda arter och naturbiotoper.
Det svenska regelverket satte tidigare stopp för täkter om ett tillstånd skulle innebära att livsbetingelserna skulle försämras för skyddsvärda arter, men efter en regeländring 2009 försvann den stoppregeln. Den fanns 9 kap. 6 a § miljöbalken.
Enligt miljöministern, som redovisade ärendet för riksdagen när man skulle fatta beslut om att ändra regeln var det inte meningen att regelborttagandet skulle försämra möjligheterna att skydda biologisk mångfald. Efter utslaget i domen, som tillåter täktverksamheten, framstår den informationen till riksdagen som felaktig.
Miljöpartiet föreslår att detta misstag rättas till och att stoppregeln ska tas tillbaka, så att man får skydd för biologisk mångfald i samband med täktverksamheter. Min fråga till allianspartierna är om man tycker det är bra att det nu är svårare att värna biologisk mångfald i samband med täktverksamhet i Sverige. Hur står i så fall detta i samklang med den retorik Sverige använder i internationella förhandlingar?
Slutligen, herr talman, vill jag ta upp frågan om den juridiska talerätten för miljöorganisationer. Regeringen har under lång tid sagt att man behöver en bredare översyn av talerätten men att man inväntar en EU-reglering. Vi kan väl konstatera att det sedan 2003 inte har hänt någonting på området. Det framstår alltså inte som rimligt att den ska komma. Miljöpartiet tycker att det finns starka skäl att göra en bred översyn och vidga talerätten för miljöorganisationer.
På en rad områden förhindras miljö-, djurskydds- och friluftintressets organisationer från att påtala fel som begås vid myndigheter och söka rättning i domstol när det gäller miljöintressen, friluftsintressen, djurskyddsintressen och liknande. Detta hinder gör genomförandet av miljöbeslut svårare, och vi riskerar att missa ett viktigt sätt att rätta till felaktiga beslut.
Det gör helt enkelt vår implementering av miljöpolitiken i Sverige sämre. I andra länder är det vanligare med att man just ger miljöorganisationer en talerätt för att säkerställa en effektivitet i förvaltningsprocessen. Herr talman!
Detta är alltså ett betänkande med väldigt skilda punkter, från det globala till det lokala, men när det gäller miljöpolitiken hänger det ihop, precis som den föregående talaren pekade på. Miljöpartiet står naturligtvis bakom samtliga de reservationer som vi har i ärendet, men för att vinna tid yrkar vi bifall endast till den under punkt 6, om skyddet för biologisk mångfald i samband med täktverksamhet i Sverige.