Jennie Nilsson (S):
Tack igen, Elin Segerlind, för att du utvecklar dina frågeställningar! Jag kan när Elin Segerlind gör det konstatera att vi dock har olika bilder av hur saker och ting står till, alltså hur nuläget är.
När Elin Segerlind beskyller mig för att gå i borgerlighetens tecken när det gäller äganderätt, vilket jag starkt motsätter mig som en sann bild, väljer hon att med det konstaterandet bara se halva Skogsutredningen, för att ta detta som exempel från den. Jag konstaterar också att Elin Segerlind, när man börjar prata om hur mycket skog vi har skyddat, väljer att gå på den ena ytterligheten.
Här har vi olika perspektiv, särskilt när vi pratar om hur mycket skog som är skyddad. Näringen, det vill säga branschen och skogsägarna, vill räkna in väldigt mycket, och naturintressena, eller delar av dem, vill räkna in jättelite. Elin Segerlind försöker inte landa i mitten, utan hon är i ena änden. Jag tycker att det är synd.
Om vi ska kunna driva en seriös politik som för alla dessa frågor framåt behöver vi göra det utifrån att vi kommer överens om vissa fakta. När det gäller hur stor procentandel av skogen som är skyddad, exempelvis, lät vi SCB göra en sammanvägning av tutti , och de landade på strax över 20 eller 25 procent.
Jag kommer inte ihåg siffran just nu, men den var betydligt högre än den som naturvårdsintressenterna tycker är riktig och lägre än vad näringen tycker är riktigt i detta sammanhang. Den siffran har aldrig accepterats, för folk fortsätter att använda sin egen definition. Det är djupt problematiskt, tycker jag. Poängen kan inte vara att vi ska kiva om detta utan måste vara att titta på hur duktiga vi är, vad vi gör, vad som bör skyddas och om vi skyddar rätt saker.
Hur ser vi till att vi har hållbart brukande i våra produktionsskogar? Det är en debatt som inte över huvud taget finns i skogspolitiken i dag, vilket jag tycker är djupt problematiskt. Jag som socialdemokrat anser att vi ska bruka skog i Sverige.
Det är en viktig råvara som bygger jobb och tillväxt i hela landet, står för mer än 3 procent av vår bnp och dessutom är helt nödvändig för att exempelvis växla över till ett fossilfritt samhälle och för klimatomställning. För mig är det alltså en självklarhet att vi ska bruka skog. Vi ska dock göra det så klokt som möjligt och med så mycket omsorg som möjligt om naturvärden och annat. Det är också självklart att vi ska avsätta skyddsvärd skog.
Men det ska göras utifrån god kunskap och fakta om vad man ska avsätta, utifrån rimliga ersättningsnivåer och en massa annat. Men här finns återigen en bild av att vi i Sverige skulle vara dåliga, som jag inte köper. Jag tycker på riktigt att alla vi som sitter i Sveriges riksdag borde vara stolta över det skogsbruk vi har i Sverige. Detta betyder inte att vi ska vara okritiskt inställda till det och att det inte kan bli bättre och utvecklas. Men jämfört med andra länder är vi duktiga i Sverige.
Jag kan också konstatera att när vi i Sverige rapporterar in för att leva upp till de internationella åtagandena gör vi det på ett annat sätt än alla andra länder. Det betyder att vi inte rapporterar in allt som är undantaget produktion, vilket nästan alla andra gör. Om man går på sådana siffror slår det alltså jättemycket. Det här skulle vi kunna hålla på och bråka om till döddagar utan att bli överens.
Jag tycker att vi måste höja blicken och konstatera för det första att vi i Sverige är duktiga, för det andra att vi behöver utveckla en massa saker, för det tredje att vi behöver hantera alla de olika storheter för utveckling som finns i detta och för det fjärde att det är vår förbannade skyldighet att hitta vägar framåt.