Per Lodenius (C):
Förslagen i den proposition vi i dag debatterar har jag inga direkta invändningar emot. Men som vi tillsammans med Kristdemokraterna, Liberalerna och Vänsterpartiet skriver i vårt gemensamma särskilda yttrande bidrar propositionen inte särskilt mycket till att avhjälpa de stora brister som finns i tillämpningen av den aktuella lagstiftningen. Jag kommer alltså att hålla mig mer generellt till frågan om assistans i mitt anförande.
Regeringen har genom exempelvis regleringsbrev och utredningsdirektiv utmanat grundintentionerna med lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, det vill säga LSS. Det är helt uppenbart. Antalet personer som är berättigade till statlig assistansersättning har minskat kraftigt. Det har vi hört från talarstolen. Och det har skett trots att all statistik säger att det borde ha varit fler som beviljats den statliga assistansersättningen. Det handlar om personer, individer, människor som blivit av med sin assistans eller fått den kraftigt sänkt.
Att detta påverkar möjligheten att leva som andra är uppenbart. Livsförutsättningarna, möjligheten till ett aktivt liv, om det så handlar om jobb eller fritid, blir självklart påverkade. Det handlar också om att de som får avslag på sin ansökan om assistans har fördubblats under perioden. Jag säger återigen att fler borde ha beviljats assistans. Men, fru talman, det är inte bara fråga om siffror i en tabell - inte bara statistik.
Det handlar om individer, personer, som kanske genom en olycka eller sjukdom fått sina förutsättningar kraftigt förändrade. Det handlar om personer som inte får det stöd och den hjälp de är i behov av som en direkt följd av regeringens politik under denna mandatperiod. Det är en kombination av passivitet, det vill säga att regeringen valt att inte i tid lägga fram förslag i ett läge då domstolar och myndigheter fattat beslut som vi anser strider mot intentionerna i LSS, och en lång rad konkreta beslut som slår direkt mot assistanssystemet.
Var finns tron på människan och allas lika värde? För oss i Centerpartiet är den viktigaste uppgiften att återupprätta grundintentionerna i LSS. Och med det sagt är det som regeringen nu föreslår, tillsammans med tidigare försök att till viss del gå den kraftiga kritiken till mötes, långt ifrån tillräckligt för att återställa grundintentionen med lagstiftningen. Förslaget kommer också alldeles för sent. Varför har det tagit så lång tid?
Varför vill man inte göra mer när signalerna länge varit så tydliga? Fru talman! Jag vill instämma med dem som framhåller att de inte är nöjda med regeringens hantering av frågan om personlig assistans. Det är det minsta man kan säga i sammanhanget. För Centerpartiet är det i stället viktigt att alla ska ha möjlighet att påverka sin egen situation. Om man har en funktionsnedsättning är det viktigt att den hjälp och det stöd man får är anpassade efter individens behov. Personlig assistans är ett viktigt stöd som förenklar vardagen för människor.
För oss i Centerpartiet är det då dessutom viktigt att alla ska ha möjlighet att påverka sin egen situation. Om man har en funktionsnedsättning är det viktigt att den hjälp och det stöd man får då också är anpassade efter den unika situation som gäller för varje människa. Därför vill vi i Centerpartiet också ge människor med funktionsnedsättning fler möjligheter att bestämma över innehållet i stöd, hjälp och service. Fru talman!
Syftet med den personliga assistansen är ju att ge ett kontinuerligt och sammanhållet stöd så att personer med funktionsnedsättning har möjlighet att ha en fungerande vardag i det egna hemmet, att delta i samhällslivet eller i fritidsaktiviteter samt att ha ett arbete eller studera. För oss i Centerpartiet är det helt grundläggande att lagstiftningen och tillämpningen av lagen lever upp till detta. Fru talman! Jag vill avsluta med att hänvisa till det särskilda yttrandet Centerpartiet står bakom.