Lotta Finstorp (M):
Tack, ministern, för svaret! Trygghetsboende är, som jag ser det, en del av bostadspolitiken. Det var därför jag ställde interpellationen till bostadsministern. Att bostäderna är tillgängliga för och anpassade till äldre och funktionsnedsatta kan jämföras med att vi bygger specifika ungdomsbostäder som är anpassade till unga. Därför tycker jag att detta är en bostadspolitisk fråga snarare än en äldrepolitisk.
De olika termerna för olika boendeformer är ganska trassliga för alla, även för oss politiker och inte minst för dem som står i begrepp att förändra sitt boende och kanske funderar på att sälja villan eller den alltför stora lägenheten. Trygghetsboende är till för pensionärer som är för friska för äldreboende men som vill ha mer trygghet och social samvaro än vad de kan få i sitt nuvarande hem.
Termen trygghetsboende kom till 2008 - den är fortfarande ny. Utbudet är fortfarande begränsat, även om jag kommer att nämna exempel som är oerhört goda. Fler och fler servicehus omvandlas i dag till trygghetsboenden. Det som är bra med trygghetsboende är att det inte krävs något biståndsbeslut. Det är dessutom en väldigt bra form för den kommunala ekonomin.
Man hyr eller köper sin bostad på eget initiativ. Till skillnad från hur det är i ett särskilt boende ingår varken mat, service, omvårdnad eller sjukvård. Däremot är det ett krav att bostäderna ska vara funktionellt utformade och att boendet ska ha gemensamhetslokaler för måltider, samvaro, hobby och rekreation.
Och det ska finnas personal, en bovärd eller bovärdinna på angivna tider. Det finns något som har varit oerhört bra med trygghetsboenden. På många håll i landet är byggnationen ganska marginell. Det byggs inte mycket. Jag kommer från Flen, mitt i Sörmland.
Det är en kommun där det byggs väldigt lite, men vi har begåvats med två trygghetsboenden - det andra står snart färdigt. Jag tycker att detta också framgår väldigt väl i svaret från ministern: "Investeringsstödet och dess effekter har utvärderats av Boverket 2013.
Utvärderingen visar att närmare 90 procent av dem som beviljats stöd för nybyggnad av trygghetsbostäder ansåg att stödet hade stor eller avgörande betydelse för tillkomsten av bostäderna. Samtidigt visar utvärderingen att det även har tillkommit ett stort antal trygghetsbostäder utan hjälp av investeringsstödet." Det skulle jag vilja kommentera. Först och främst är detta anmärkningsvärt.
Om 90 procent av dem som har fått stödet och som byggt trygghetsboenden anser att det var stödet som gjorde att man byggde är det väldigt dålig politik att upphöra med stödet - det upphörde den sista december. Detta har lagt en våt filt över hela byggnationen av trygghetsboenden. Byggherrar och fastighetsförvaltare är i vänteläge, för de vet inte vad ni kommer att komma med. Byggnation som skulle ha påbörjats har stannat av.
Det är 90 procent som anser att byggandet kom igång tack vare det här stödet. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att man inte lät det fortsätta. Varför fortsatte man inte? Detta är väl en av de få framgångsrika politiska reformer som har gjort ett tydligt avtryck i bostadspolitiken och i äldrepolitiken.
Min fråga är: Varför rullar man inte på när det har varit en sådan succé?