Larry Söder (KD):
Att köpa en bostad är kanske den största affär vi medborgare gör. Det är mycket pengar, och vi tar som individer en stor risk när vi investerar i en bostad. Samtidigt sätter vi vår tillit till andra parter i en sådan affär. Just när vi köper bostadsrätt sätter vi även våra ekonomiska åtaganden i förening med andras eftersom man har gemensamma ekonomiska åtaganden i en bostadsrättsförening.
Då är det viktigt att vi som lagstiftare tar detta på största allvar och försöker att hitta den rätta balansen för att skyddet för köparen ska vara så bra som möjligt utan att för den skull göra saker krångliga, byråkratiska eller osäkra för den som säljer. Vi har det senaste året sett flera exempel på att konsumentskyddet på något sätt behöver stärkas inom bostadsrättsdelen, inte minst med tanke på skriverierna kring några bostadsrättsföreningar i Malmö.
Om du går i tankar på att köpa en bostadsrätt ställs du inför svåra situationer. Om du skriver ett förhandsavtal har du ingen insyn i styrelsens verksamhet fram till dess att du skriver på upplåtelseavtalet. Allt oftare är denna tidsperiod ganska lång, och mycket kan hända.
Det råder osäkerhet om huruvida du som köpare under tiden fram till upplåtelseavtalet faktiskt kan säga upp avtalet vid givna situationer, till exempel vid stora förseningar, ökade kostnader och liknande. Jag menar att det när affären i viktiga delar har förändrats bör finnas en tydlig möjlighet i lagstiftningen att säga upp avtalet.
Det finns otaliga exempel på situationer där den enskilde konsumenten har hamnat i kläm när det gäller förhandsavtal och situationer som radikalt har förändrats och där man inte kan säga upp avtalet - eller där detta medför stora ekonomiska kostnader - för att komma ifrån en ohållbar situation. Om du köper en bostadsrätt i en äldre förening har du ganska få sätt att på ett enkelt och överskådligt vis göra en bedömning av statusen på föreningen.
Några nyckeltal för att jämföra föreningar eller på andra sätt förenkla för köparen att bilda sig en uppfattning finns egentligen inte. Du har svårt att på ett enkelt sätt bilda dig en uppfattning om reinvesteringstakten och hur den långsiktiga ekonomiska situationen ser ut i respektive förening. Konsumentskyddet på bostadsrättsmarknaden fungerar generellt sett ganska väl.
De flesta bostadsrättsföreningar vilar på en hållbar och sund ekonomisk grund, och medlemmarna i bostadsrättsföreningarna kan ha ett långsiktigt tryggt boende.
Det jag ser som de delar vi främst behöver förbättra är insynen i bostadsrättsföreningens arbete, avskrivningar på ett långsiktigt och hållbart sätt för att möta underhållsbehovet samt större möjlighet att bedöma en förenings ekonomiska status, både för den som är i färd med att köpa en andel i en bostadsrättsförening och för den som bara vid enstaka tillfällen under året tar del av bostadsrättsföreningens arbete och ställning.
Därutöver är möjligheten att säga upp förhandsavtal en av de viktigaste punkterna att se över. Min oro inför framtiden är att vi tar för lätt på dessa frågor och därmed undergräver bostadsrätten som bostadsform. Min förhoppning är att ministern tar till sig den utredning, SOU 2017:31, som jag hade med i min interpellation. Den löser givetvis inte allt, men den är en bra början för att ta tag i vissa delar som stärker konsumentskyddet.
Jag tycker att bostadsrätten är en bra form av bostad och ser gärna att vi försöker att göra den bättre ur konsumentperspektiv. Ministern svarade att betänkandet ingår som en del i arbetet. Finns det andra utredningar som ministern ser som relevanta för det fortsatta arbetet, eller har ministern för avsikt att starta en ny utredning på detta område?