Nyamko Sabuni (L):
Isak From anser inte att lägre ungdomslöner skulle kunna vara en del av lösningen för att få in ungdomar på arbetsmarknaden. Men jag tror att det är viktigt att tänka om. Om man har hur mycket pengar som helst när man ska köpa korv kanske det inte spelar någon roll vad korven kostar, utan man köper den för att man behöver den. Det är likadant när man ska anställa. Om ett företag har hur mycket pengar som helst kanske man anställer vem som helst bara för att man har gott om pengar.
Men om man har vinster på marginalen och känner att det är dags att anställa en ny person är jag övertygad om att när en 24-åring ska konkurrera med en 45-åring som har arbetslivserfarenhet kommer man att välja 45-åringen som är produktiv på en gång. Då är frågan: Hur ska vi öka konkurrenskraften mellan en 24-åring och en 45-åring? Det är en knäckfråga som Socialdemokraterna ännu inte har kunnat ge något svar på. Det är viktigt att se.
Vi kan lära av hur våra grannländer har hanterat ungdomsarbetslösheten. De har lärlingsutbildningar och yrkesutbildningar. Det har varit en metod. De har lärlingsanställningar, det vill säga lägre löner för de unga vuxna som ska in på arbetsmarknaden för första gången. Det har också varit melodin i Danmark, Tyskland och Holland och som gör att de i dag har en bättre statistik när det gäller ungdomsarbetslöshet än Sverige.
När det finns facit att lära av blir det mycket märkligt att vi här i Sverige inte skulle kunna vidta denna typ av åtgärder för att öka ungas konkurrenskraft jämfört med dem som har varit ett tag ute på arbetsmarknaden. Jag tror att det är viktigt att tänka på att det ska finns utrymme och möjlighet för löneutveckling. Vad säger det egentligen när en 24-åring i princip får samma lön som en 45-åring som har jobbat i åtta, nio eller tio år? Är det bra att ha det så på arbetsmarknaden?
Vi kan se att det nu pågår en diskussion med nyutexaminerade sjuksköterskor som ställer krav, med all rätt. De vill ha högre ingångslöner. Det sker i konkurrens med dem som har arbetat ett antal år och som ligger på de lönenivåer som de nyutexaminerade nu kräver. Sedan läser man att de som har erfarenhet ska lära de nya som ännu inte kan sitt arbete fullt ut men till lägre lön än de som ännu in kan sitt arbete fullt ut har. Det skapar konflikter på arbetsmarknaden.
Jag tror därför att det absolut finns anledning att titta på hur vi får in de allra yngsta vuxna på arbetsmarknaden. Då kan så kallade ungdomslöner eller ingångslöner eller det som man kan kalla lärlingsanställningar vara en lösning för många av våra unga.
När man frågar människor om de tycker att lägre ungdomslöner är en bra idé eller inte tycker en stor majoritet av de människor som representerar en generation tillbaka i tiden att det är okej därför att det var så som de en gång fick in en fot på arbetsmarknaden. Jag kan förstå att de unga i dag inte vill ha lägre löner. Vem vill inte ha mer pengar?
Men de som är äldre och klokare insåg att det var vägen in för dem, och jag tror att de är lika intresserade av att deras barn i dag också ska få en väg in på arbetsmarknaden genom att man underlättar för dem, sänker trösklarna och ökar deras konkurrenskraft. I övrigt håller jag med Isak From. Och precis som Finn Bengtsson säger är detta en viktig fråga. Den kommer vi att tampas med i några år till. Men vi har vidtagit många åtgärder. Några av dem kommer att ge resultat först på lång sikt.
Andra kan testas snabbt, till exempel det som ni inte gillar, nämligen sänkningen av restaurangmomsen. Det är en snabb åtgärd som man säkert om bara ett par år kan utvärdera och se vad den har gett för resultat. Jag hoppas också att vi kan återkomma med ytterligare åtgärder i den ungdomspolitiska propositionen. Det är viktigt att se till unga och ungas situation.
De unga som blir föräldrar och unga som lämnar grundskolan utan att ha uppnått kunskapsmålen är en nyckelgrupp att inte tappa fokus på när vi diskuterar arbetslösheten för den stora gruppen unga som handlar om att heltidsstuderande inte får tillgång till extraarbete. Det är ett seriöst problem i sig, men vi får aldrig tappa fokus på de unga som i dag inte har utbildning, därför att ingen kommer i framtiden att kunna konkurrera på arbetsmarknaden utan en gymnasiekompetens.