Helene Petersson i Stock (S):
Detta avsnitt i granskningen handlar om regeringens handläggning av presstödet. Det är ett mycket intressant ärende med många speciella inslag. Ärendet omfattar tre kulturministrar från två regeringar, varav två har blivit anmälda till KU. Det omfattar en tid under expeditionsministär och ett regeringsskifte.
Det omfattar också Sveriges förhållande till åtagande mot EU-kommissionen och vilka befogenheter ett enskilt statsråd har utifrån instruktion och arbetsordning. Riksdagen beslutade om förändringar i presstödet innan riksmötet avslutades 2006, alltså för ungefär ett år sedan. Den 20 juni anmäldes förändringarna till kommissionen.
Vi var och är överens över blockgränserna och partigränserna om att detta är en nationell verksamhet som är skräddarsydd för Sverige. Presstödet var anmält som ett befintligt stöd vid anslutningen till EES och EU. Nu anmäldes förändringarna. Att hantera och ansvara för en notifiering ligger på regeringen.
Även om hanterandet delegeras till en tjänsteman har statsrådet alltid det yttersta ansvaret. Detta har utskottet också understrukit i sitt ställningstagande till den förra regeringens hanterande. Den kommunikation som förekom förra sommaren var av upplysningskaraktär och fordrade inget ställningstagande av ministern. Således blev inte Leif Pagrotsky informerad om skriftväxlingen.
Den 11 september ändrar kommunikationen med kommissionens tjänsteman karaktär. Efter att tidigare ha varit formellt skriftlig börjar nu en mejlväxling som övergår till en muntlig kommunikation mellan kommission och departement. Med utgångspunkt i denna muntliga kommunikation tar statsrådet Stegö Chilò beslutet att avnotifiera hela ärendet.
Här kommer det allvarliga, herr talman. För det första: Sverige har en öppenhet och en offentlighet som det är viktigt att slå vakt om. Därför är skriftlig dokumentation och skriftlig kommunikation en självklarhet och en förutsättning för att allmänheten och KU, som är riksdagens kontrollmakt med uppgift att granska regeringen, ska kunna följa ett ärendes hantering fullt ut.
Det är inte acceptabelt att utifrån ett telefonsamtal ta ett beslut som avbryter en påbörjad process mellan Sverige och EU som baseras på ett riksdagsbeslut. Det fanns ingen skriftlig dokumentation från kommissionen. Det efterfrågades heller inte av statsrådet Stegö Chilò.
Om vi börjar acceptera detta, herr talman, kommer vi, inte bara KU utan också andra kontrollfunktioner i samhället, mycket snart att få problem med att följa, följa upp och granska ärenden. För det andra: Hade statsrådet Stegö Chilò själv befogenhet att fatta detta beslut? Nej, säger vi.
Det var första gången en avnotifiering skedde i ett ärende som riksdagen fattat beslut om. Av instruktion och arbetsordning för Regeringskansliet framgår det inte uttryckligen att beslutsbefogenheten även omfattar rätten att återkalla en notifiering. Det var första gången.
Nu godkänner majoriteten i KU den praxis som faktiskt utvecklats i Regeringskansliet eftersom det också har skett ytterligare en gång under hösten i ett annat ärende, som i och för sig inte är anmält till konstitutionsutskottet men där notifiering har skett innan riksdagen har fått säga sitt. Detta tycker vi också är mycket allvarligt.
Det här innebär att KU sanktionerar och accepterar att regeringen sätter sig över riksdagens beslut utan att först inhämta och följa riksdagens uppfattning. Enligt regeringsformen 7 kap. 3 § ska alla frågor som kräver ett ställningstagande från någon i regeringskretsen behandlas som ett regeringsärende.
Vi tycker inte att det är acceptabelt att ett enskilt statsråd tar sig den befogenheten när grunden var ett redan fattat riksdagsbeslut. Det går inte heller att skylla på tidsbrist. Det hade gått att återkomma till riksdagen i andra former än i just budgetpropositionen. Per Bill tog i sitt inledningsanförande upp höstens administrativa granskning i KU och att notifiering och avnotifiering särskilt skulle belysas.
Vi från KU kanske ska påtala att i framtiden bör regeringen tänka igenom sina beslut om just detta. Varför i framtiden? Om Moderaterna känner en tvekan huruvida det är ett korrekt fattat beslut bör väl inte KU sanktionera det sätt som denna avnotifiering har hanterats på?
På sina åtta-tio dagar som kulturminister hann Cecilia Stegö Chilò fatta en hel del beslut. Frågan är om KU i efterhand ska sanktionera det sätt och de grunder besluten fattades på och göra detta till legitim praxis. Nej, säger vi som har reserverat oss från Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet.
Vi kan inte godkänna telefonsamtal som beslutsunderlag för att ta tillbaka notifieringen av de förändringar som riksdagen har fattat beslut om. Vi anser inte heller att kulturministern som enskilt statsråd hade befogenhet att avnotifiera det till kommissionen anmälda riksdagsbeslutet. Med detta, herr talman, vill jag yrka på godkännande av anmälan i reservation 5.