Pernilla Stålhammar (MP):
Kulturen är själens spegel. Den är mänsklighetens kitt - det som håller oss samman. Den berör och förför, smärtar och gläder, provocerar och speglar det liv vi lever. Fru talman! Varje människa föds nyfiken, utan fördomar.
Därför är det mycket viktigt att kulturen finns där i hela vårt land och i hela vårt samhälle - ute i kapillärerna - så att den kan komma alla till del. Kulturen måste finnas där även för de barn som växer upp med föräldrar som inte har intresserat sig för kulturens vackra sfär.
Jag har ett väldigt starkt minne från när min dotter, som nu är snart 16 år, var tre fyra år och man visade Askungen som opera på tv. Det var en lång föreställning, över tre timmar. När hon började lyssna och titta på detta satte hon sig rakt upp i soffan och blev sedan sittande där - i tre timmar, helt uppslukad.
Där vaknade hennes intresse för operan. Fru talman! Nu hungrar vi alla efter att få komma ut till teatrarna, se inspirerande föreställningar och mötas i pauserna, i sorlet av alla människor som äter kulturen.
Fru talman! För ett år sedan kom pandemin till Sverige. Det kändes helt osannolikt att UD skulle avråda från alla resor till hela världen; jag trodde aldrig att jag skulle se en sådan flash på min telefon. SL hade stora planscher där det stod "Res inte med oss". Det trodde man ju heller inte att man skulle få se.
Inte visste vi då att vi skulle stå här, ett år senare, i samma situation. Jag tror att det kanske var bra att vi inte visste det, för att vi skulle klara att hålla vårt hopp uppe. Fru talman! Det har tyvärr blivit så att kulturlivet har fått ta en alldeles för stor del av smitthanteringen.
Det är av den anledningen att Sverige inte hade den lagmässiga beredskap vi borde ha haft för att hantera kulturlivet på samma sätt som vi har försökt hantera till exempel Ullared och andra platser, där vi inte har kunnat begränsa människors deltagande.
På Regeringskansliet och i de partier som har lett det här arbetet har vi jobbat hårt med att komma fram med olika lagar för att rätta till dessa misstag. Nu har vi en pandemilagstiftning - tillfällig, ska jag säga.
Det är viktigt att komma ihåg att vi efter denna lagstiftning, som fick jobbas fram ganska snabbt och intensivt eftersom vi behövde den här och nu, kommer att behöva arbeta fram en lagstiftning som täcker civila kriser av olika sorter. Det behöver ju inte vara en pandemi som drabbar oss härnäst, även om jag tänker att detta tyvärr inte är sista gången i den transnationella värld vi lever i. Nästa gång ska vi dock stå mer förberedda.
Som det har sett ut nu har kulturlivet tyvärr fått bära en alltför stor del, men nu står vi här med den tillfälliga pandemilagstiftningen och har helt andra möjligheter att göra förändringar än vi hade med alkohollagen, smittskyddslagen och ordningslagen. Dessa förändringar blir mer jämlika och slår inte snett, som de har gjort hittills. Det skapar möjligheter att öppna upp kulturlivet på ett helt annat vis än vi har kunnat tidigare.
Kultursfären har varit helt fantastisk när det gäller att vara innovativ, ställa om och försöka göra det bästa av situationen. Nu är det dags för alla dessa aktörer och för alla oss som hungrar efter att få ta del av den vackra kulturen att få öppna upp.
Men vi ska komma ihåg att det viktigaste uppdraget vi har, som regeringspartier och som Sveriges riksdag, trots allt är att minska smittspridningen och den död som sorgligt nog följer i dess spår.
Här måste vi alltså hålla i och hålla ut men ändå arbeta för att det ska bli mer jämlikt, och det gör vi verkligen i regeringssamarbetet. Fru talman! Pandemin har blixtbelyst de sprickor som finns i systemen, både internationellt och nationellt.
Jag var med i Sveriges delegation till FN:s högnivåkonferens om sustainable development i somras. Det var slående att alla pratade om de sociala försäkringssystemen.
I alla länder såg man: Oj, här måste vi lägga mer arbete - vi saknar sociala system och skyddsnät som fångar upp människor i kris. Det är ju jättebra att detta har hamnat högst upp på agendan.
Jag är helt övertygad om att alla partier i Sveriges riksdag har sett tydligt att vi måste rätta till de hål som finns i våra socialförsäkringssystem och att vi måste se till att personer inte faller igenom maskorna i skyddsnäten. Många kulturarbetare utgör tyvärr en grupp som har fallit och faller igenom.
Det handlar om att man kanske är egenföretagare, vilket gör att man är personligt ansvarig för sin verksamhet och inte har samma möjligheter att ta del av sjukförsäkringssystemet. Detta måste vi ändra på. Det ska inte vara så att man inte vågar skaffa barn när man är kulturarbetare och går runt på olika projektanställningar. Det ska inte vara så att man inte kan vara sjuk för att man är kulturarbetare och inte är fast anställd.
Detta är ett viktigt arbete som vi har startat och som ligger framför oss alla. Fru talman! Vi har också sett många möjligheter som har visat sig i pandemin. En sådan är digitaliseringen. Det finns många olika positiva saker med den.
Man kan till exempel mötas utan att belasta klimatet, eftersom man inte behöver resa över hela jorden för att vara med på ett möte. Det finns möjlighet för äldre som inte kan ta sig ut att se en föreställning på tv. Det finns möjlighet för barn att se en operaföreställning som de kanske inte hade tagit del av annars.
Vi ska såklart nyttja dessa möjligheter, men vi får inte heller glömma hur viktigt det är att mötas fysiskt. Det mellanmänskliga kittet består ändå av mötena. Någonstans måste vi alltså hitta balansen när vi startar upp våra samhällen igen och när vi startar upp kulturen. Fru talman! Demokrati är inte något man har.
Det är inte ett val vart fjärde år, utan det är någonting som man måste kämpa för varje dag och varje minut. Här är kulturens frihet en viktig temperaturmätare. Låt oss alla stå upp för den. Med dessa ord, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.