KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sten Tolgfors (M):
Jag vill hävda att det inte riktigt är så som Staffan Danielsson sade att Försvarsmakten tidigare har accepterat hela vägen och nu ändrat sig. Grunden till att Försvarsmakten nu överklagat är nämligen att myndigheten själv anser att den inte varit tillfrågad i många fall. Det är grunden för överklagandet. Hur de hanterar detta är helt deras eget beslut, och det förekommer säkert att det har varit helt olika i olika fall.
Detta är dock vad de själva anför som grund för att de överklagat i ett antal olika fall. Jag vill också bara nämna att det snarast är så att Försvarsmakten nu använder mindre yta i Sverige än kanske någonsin tidigare. Det beror på att flygverksamheten är koncentrerad till flottiljer i Luleå, Ronneby och Såtenäs och sedan helikoptrar i Linköping, där också Saab finns.
Det är alltså ett mindre antal flottiljer än tidigare, vilket innebär att den yta som är berörd torde vara mindre än den varit tidigare. Fru talman! Dessa frågor är så klart svåra. Det är nämligen helt centrala intressen som har olika uppfattningar och olika intressen i detta fall. Det är oerhört angeläget att utbyggnaden av förnybar energi och vindkraft fortgår i vårt land. Det är en del av vår framtid och verkligen en del av regeringens ambition.
Det är också på det sättet att Försvarsmakten har ett legitimt intresse och uppdrag från riksdag och regering att värna riksintresset försvar. Där ingår flygsäkerhet, där ingår att sensorer fungerar och där ingår att man ska kunna öva lågflygning. Det innebär att man i vissa delar av vårt land, som Såtenäs, där det bedrivs flygutbildning, behöver lite extra rum för att kunna öva visuella inflygningar och liknande. Det finns alltså rimliga, grundläggande intressen för försvaret att värna.
Det viktiga är att det blir en bra sammantagen avvägning i beslutsprocessen så att samhällets olika intressen kan fungera tillsammans. Denna ambition hoppas jag att Försvarsmakten kommer att arbeta vidare med framöver.
Sten Tolgfors (M):
Anna-Lena Sörenson har frågat mig om jag avser att regeringen ska frångå den av riksdagen beslutade materielförsörjningsstrategin och hoppa över steg ett om att i första hand vidmakthålla och uppgradera. Anna-Lena Sörenson och jag debatterade torpedfrågan den 8 april i år. Som jag då redogjorde för hemställde Försvarsmakten den 3 december 2009 om att få beställa utveckling av torped 45D som ersättare till torped 45.
Avsikten var att påbörja utvecklingen av en ny torped hos nuvarande leverantör. Riksdagen har fastslagit nya principer för materielförsörjning med mindre fokus på nyutveckling, för att på så sätt öka effektiviteten vid anskaffning av nya materielsystem. Försvarsmakten återtog den 8 augusti 2010 sin hemställan om utveckling av torped 45D.
I samma ärende hemställde man i stället om att få anskaffa ny lätt torped för att ersätta den som nu används. Regeringen bemyndigade i oktober 2010 Försvarsmakten att få ersätta torped 45 förbehållet riksdagens beslut om budgetpropositionen för 2011, ett beslut som togs den 8 december samma år. Därmed var alla av riksdag och regering nödvändiga beslut fattade för att en upphandling skulle kunna påbörjas.
Som en del i sin beredning av ärendet valde Försvarets materielverk att den 24 januari 2011 hemställa om undantag enligt 15 kap. 22 § lagen om offentlig upphandling. Hemställan omfattar flera materielfrågor kopplade till undervattensområdet, varav ersättning av lätt ubåtsjakttorped är en mindre del.
Försvarets materielverk har under 2011 genomfört en marknadsanalys i syfte att undersöka tillgången hos de möjliga leverantörer som kan tillgodose Försvarsmaktens behov gällande ubåtsjakttorped. Materielanskaffningen ska alltid utgå från Försvarsmaktens operativa behov. Inför varje större materielanskaffning sker inom Regeringskansliet en grundlig analys av ärendet. Regeringen avser att följa materielförsörjningsstrategin, så även i detta fall.
Sten Tolgfors (M):
Det är klart att politiken i någon mening kommer att vara delaktig i detta, för vi har en framställan från FMV som måste besvaras. Jag vill dock inte politisera militär förmåga. Jag vill använda fackkunskap för att bedöma vilket alternativ som är bäst för Försvarsmakten och vilket alternativ som ger mest försvar för pengarna och därmed ytterst för försvarsförmågan.
Om man hoppar över dessa led och börjar med att göra politiska bedömningar av saker som politiken uppriktigt sagt inte alltid är bäst på att bedöma skapar man en irrationell materielförsörjning. Jag har gott förtroende för svensk försvarsindustris konkurrenskraft. Det ser vi exempel på hela tiden, senast med Gripen och Schweiz.
Man klarar sig mycket väl på egna meriter, inte minst för att man i flera olika delmängder har en väldigt speciell förmåga - något jag tror Anna-Lena Sörenson och jag är överens om. Detta visar sig vid en rationell prövning, och jag tror inte att man ska hoppa över den. Jag uppskattar våra debatter. Samtidigt upplever jag att de ändrar sig lite grann hela tiden.
I våras var Sörensons budskap att regeringen borde frångå materielförsörjningsstrategin för att välja nuvarande leverantör. Den här gången är Sörensons budskap att problemet är att regeringen inte håller sig till samma strategi. Det är ett exempel på en sådan politisering som jag inte tycker är helt rationell. Först bereder man ärenden färdigt. Sedan fattar man ett politiskt beslut om det behövs.
I detta fall gäller det specifikt en del där FMV har ställt frågan om att frångå konkurrensupphandlingen i detta, men annars måste man låta rationaliteten och professionens utvärdering av olika möjligheter vara det som styr. Jag har fortsatt ett mycket gott förtroende för svensk försvarsindustris förmåga att klara sig på de egna meriterna och den speciella kunskap som man har.
Sten Tolgfors (M):
Anna-Lena Sörenson har frågat mig vad jag hittills gjort för att en parlamentarisk utredning kring det framtida luftförsvaret ska komma till stånd och när riksdagen kan förvänta sig att jag tar initiativ till att formulera direktiv till en luftförsvarsutredning. Den 28 april 2011 tillkännagav riksdagen för regeringen som sin mening att en luftförsvarsutredning bör tillsättas. Frågan om en luftförsvarsutredning bereds för närvarande i Regeringskansliet.
Sten Tolgfors (M):
Vi arbetar med direktiv. Problemet är att tre av fyra partier som ligger bakom tillkännagivandet tycker inte som Anna-Lena Sörenson. De tycker att Gripen ska ingå. MP och V - å ena sidan - är dessutom djupt JAS-kritiska i grunden. Sverigedemokraterna vill - å andra sidan - beställa E/F med en gång, redan i nästa budgetproposition. Socialdemokraterna vill att vi nu ska bestämma hur luftförsvaret ska se ut om 30 år.
Problemet är att de partier som har formulerat utskottstexten och som deltog i debatten gör helt olika uttolkningar av vad beslutet innebär. Det förenklar inte arbetet med att utforma direktiv. Anna-Lena Sörenson har dessutom i riksdagen sagt att riksdagen bör få möjlighet att delta i utformningen av direktiven. Men Peter Hultqvist sade i samma debatt att det är regeringen som har ansvaret för att hantera direktivfrågan.
Ska jag då förhandla med Sverigedemokraterna eftersom alla partier utan undantag skulle ingå i den diskussionen om direktiv? Är det vad Socialdemokraterna vill? För mig är det viktiga att vi får fram ett solitt beslutsunderlag för framtidssäkringen av Gripen. Det är egentligen inte formen för det, även om jag respekterar riksdagens beslut. När vi har tillräckligt med underlag på fötterna avser jag så klart att söka en bredare lösning. Det är inte där tveksamheten ligger.
Men det finns en stor oro att den form som riksdagen har beställt skulle komma att försena nödvändiga beslut om JAS Gripen till men för vår försvarsförmåga och till men också för industrin. Det tycker jag att Anna-Lena Sörenson borde ta på allvar. Det är inte bara så att riksdagen ska säga sin mening i frågan utan det är riksdagen som ska besluta i frågan gällande nästa generations Gripen. Det är inte det vi talar om utan hur underlaget ska tas fram.
Nu vet vi att Försvarsmakten i vår med största sannolikhet kommer med ett solitt underlag. Då är frågan varför det underlaget inte ska gillas utan att det i stället ska ske en annan utredning. Då försenas hela processen med nästa generations Gripen. Jag respekterar riksdagens beslut, men det är inte lätt att utforma direktiv när vi inte kan vara eniga om vad de ska innehålla.
Sten Tolgfors (M):
Peter Hultqvist har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att möta brister som tydliggörs under etablerandet av det nya personalförsörjningssystemet och därmed utveckla stabilitet i detsamma. Grunden för personalförsörjningen av militär personal utgörs av grundläggande militär utbildning , varifrån rekrytering till alla personalkategorier sedan sker. Intresset för att söka sig till försvaret har varit stort. Försvarsmakten har haft ca 10 sökande per plats.
Man har haft ca 32 000 ansökningar till 3 200 platser. Kraven på rekryterna är högre i dag än under värnpliktstiden. Resultaten i tester och urval har varit högre för rekryterna än de senaste årens värnpliktiga. Försvarsmakten har som mål att vid slutet av detta år ha rekryterat 3 800 kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän.
Det målet har Försvarsmakten redan nått med råge. Vid årsskiftet hade Försvarsmakten drygt 4 100 kontinuerligt anställda soldater. När det gäller tidvis tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän har Försvarsmakten rekryterat nästan 3 000 med interimskontrakt.
Rekrytering till hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna har gått mycket bra, och Försvarsmakten har tecknat 20 000 kontrakt av de 22 000 som är målet för hemvärnet när det är fullt utbyggt. Personalförsörjningsutredningen föreslog i november 2010 bland annat en ny särskild lag för att reglera vissa arbetsrättsliga frågor om gruppbefäl, soldater och sjömän. Betänkandet har remissbehandlats, och flertalet remissinstanser är positiva.
Ärendet bereds nu inom Regeringskansliet, och regeringen avser att återkomma till riksdagen i vår med en proposition i fråga om Försvarsmaktens personalförsörjning. Den förändrade personalförsörjningen kommer att öka tillgängligheten och höja kvaliteten i insatsorganisationen. Försvarsmakten ska med samma förband både försvara Sverige och värna svenska intressen i världen.
Insatstiderna kortas och kvaliteten höjs med anställda soldater och sjömän. Försvarsmakten arbetar med att tydliggöra det meritvärde som en anställning i Försvarsmakten ger, för att kunna vara en attraktiv arbetsgivare för unga människor.
I detta ingår även att hitta bra samarbetsformer med andra aktörer på arbetsmarknaden som gör det attraktivt för både Försvarsmakten och civila arbetsgivare att anställa arbetstagare som tjänstgör tidvis i försvaret och tidvis civilt. Försvarsmakten ansvarar som alla myndigheter för sin rekrytering och för att ha rätt personal för att lösa sina uppgifter. Försvarsmakten anser inte att det finns allvarliga svårigheter för förbanden att rekrytera utifrån sina behov.
Försvarsmakten måste ständigt vara beredd att lära av nya erfarenheter och genomföra förbättringar under resans gång. Regeringen följer noga Försvarsmaktens arbete med att attrahera, rekrytera och behålla personal.
Sten Tolgfors (M):
Nej, det är inte förbjudet att resonera om löner. Frågan är dock hur mycket det är värt när man inte har nya pengar, utan ett mindre anslag, och man inte heller är beredd att ge en styrning om det. När det gäller incitamentsstrukturen skrev man i SoU 2010:86 följande: "Som en del av incitamentsstrukturen för Försvarsmaktens personalförsörjning kan Försvarsmakten överväga premier för genomförd internationell insats och efter fullgjort kontrakt." Det är en intressant tanke som alltså har varit med även tidigare.
När det gäller hemvärnet vill jag bara säga att det finns möjlighet att vara extra hemvärnsman om man är kontraktsanställd. Det må vara en sak. Men om man i stället säger att det är just de 10 000 nya befattningarna i hemvärnet man är ute efter innebär det i så fall att man får en dubbelräkning och pappersförband. Skulle Sverige hotas och vi börjar använda förbanden kan man nämligen inte använda samma person på två ställen.
Det går dock att gå vidare också i det spåret om man håller sig till den första delen i mitt svar. Jag tycker som sagt att det absolut finns anledning att föra diskussionen nyanserat - inte inom ramen för några katastrofscenarier eller svartmålning utan just därför att vi tillsammans vill göra Försvarsmakten bättre, för Sveriges bästa och för Försvarsmaktens bästa.
Jag träffar också ungdomar i dag, och jag kan säga att för många av dem är det en helt orimlig tanke att vi när det finns människor som på frivillig grund verkligen vill till försvaret ska säga: Ni får inte, men ni andra där - ni som inte riktigt vill - måste. Så var systemet förut, och det urholkade folkförankringen för försvaret inte minst bland unga människor. Vi kan också se till att verksamheten är så bra och full av kvalitet att den attraherar unga människor.
Det anser jag vara vår gemensamma uppgift framöver.
Sten Tolgfors (M):
Peter Hultqvist har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa de nationella säkerhetsintressena när det gäller upphandling inom försvars- och säkerhetsområdet. Riksdagen har formulerat målen för Sveriges säkerhet som att värna befolkningens liv och hälsa, värna samhällets funktionalitet och värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter.
Vår nationella säkerhet säkerställs, inom mitt ansvarsområde, främst genom omställningen till ett mer användbart, tillgängligt och flexibelt militärt försvar och genom ett kontinuerligt arbete med att stärka samhällets krisberedskap.
Riksdagen har vidare beslutat att målet för det militära försvaret är att, enskilt och tillsammans med andra, inom och utom landet, främja Sveriges säkerhet genom att hävda vår suveränitet, våra suveräna rättigheter och våra nationella intressen förebygga och hantera konflikter och krig skydda samhället och dess funktionalitet i form av stöd till civila myndigheter.
Utifrån dessa övergripande målsättningar formuleras uppgifter för Försvarsmakten och krav på operativ förmåga. Försvarsmaktens behov av materiel bestäms ytterst av kraven på operativ förmåga i olika avseenden. Materielförsörjningen är därmed att betrakta som ett medel för att förse insatsorganisationen med den materiel som behövs för att utrusta förbanden.
Regeringen har etablerat nya principer för materielförsörjningen för att säkerställa utvecklingen av ett användbart, tillgängligt och flexibelt försvar. En del i detta är Sveriges strävan efter en öppnare och mer effektiv försvarsmaterielmarknad inklusive öppna upphandlingar i konkurrens och likabehandling av leverantörer.
Det nya direktivet om försvars- och säkerhetsupphandling, vilket har genomförts i svensk rätt genom lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, syftar till att skapa en öppnare och mer effektiv försvarsmaterielmarknad. Direktivet skapar vidare nya möjligheter att tillvarata viktiga aspekter såsom försörjningstrygghet och informationssäkerhet.
Genom sådana möjligheter minskar också behovet att göra undantag från EU:s regelverk av skäl som kan hänföras till nationell säkerhet. Sverige stöder framväxten av en öppen och konkurrenskraftig försvarsmaterielmarknad. Eftersom en stor del av omsättningen för den i Sverige verksamma försvars- och säkerhetsindustrin är exportrelaterad gynnas industrin genom en större avsättningsmarknad.
Sten Tolgfors (M):
Peter Hultqvist tar upp detta med att man stänger en marknad. Vad skulle man i Finland tycka om Patria först vinner en svensk konkurrensupphandling och Socialdemokraterna sedan kräver att jag politiskt ska upphäva beslutet för att i stället anta ett annat anbud? Man skulle uppfatta det som att Sverige stänger marknaden. Det krävde S av mig förra perioden. Jag vill välkomna att Peter Hultqvist ger ett så tydligt besked om exportstödsmyndigheten. Det tycker jag är jättebra.
Det skapar nya förutsättningar för samarbete för svensk industri framöver, oss emellan. Jag tyckte som sagt också att hans beskrivning i tidigare inlägg av den svenska kompetensen på undervattensområdet var helt korrekt.
Svensk industri kan saker som andra länder inte kan. En sak som de kan är att leverera mycket kvalificerade system, de mest komplexa systemen av alla, det vill säga ubåtar och flyg av högsta kvalitet men till mycket låg kostnad, vilket inte minst beror på att man konkurrensupphandlar delsystem.
För att koppla till det som Hans Wallmark tidigare sade tror jag att svensk försvarsindustri eller försvarsindustriell verksamhet i Sverige just i dessa kristider har mycket bra möjligheter internationellt. Man erbjuder kvalitativ materiel som ligger på en annan kostnadsnivå inte bara för inköp utan framför allt för användning än vad konkurrenterna gör. Det är en annan storleksordning och matchar väl mot hur marknaden för närvarande ser ut.
Och då måste staten finnas där genom FXM, Försvarsexportmyndigheten, för att markera politiskt stöd eftersom det är fråga om politiska varor. När det gäller NGU beställde staten steg för steg, en förstudie, en utveckling av ritningar, av hur ubåten ska se ut, och gick sedermera vidare till upphandling. Det skedde i en steg-för-steg-process via FMV till industrin.
Det var ett mycket bra besked om FXM, vilket jag i hög grad välkomnar.
Sten Tolgfors (M):
Det där är så klart inte ens seriöst. Det är givetvis så att det går att förena samhällets intressen för förnybar energi i form av vindkraft med Försvarets intressen. Detta är heller inte bara ett svenskt problem. En mast är en mast och ett hinder för flygplan, oavsett vilken flagga som sitter på flygplanet. Det är fråga om var masterna står, det vill säga om man är klok nog att inte bygga dem där de kan utgöra hinder för flygverksamheten.
Årsredovisningen för 2010 består inte bara av ett huvuddokument, utan i en bilaga finns det 1 1⁄2 sida från Försvarsmakten om vindkraft. Försvarsmakten har yttrat sig över 20 000 olika föreslagna verk. I 80 procent av fallen har man inte haft några synpunkter. Men här målas det upp som att detta är det stora hindret för vindkraftsutbyggnaden i Sverige i dag.
Samtidigt har vi hört, både i den här debatten och tidigare, att vindkraften har byggts ut med 260 procent under den här regeringen. Det stärker inte riktigt ert case för att Försvarsmaktens värnande av flygsäkerhet skulle vara ett så oerhört omfattande problem som ni i oppositionen försöker göra gällande. Jag nämnde också tidigare att det här är ett flygsäkerhetsproblem och inte ett JAS 39 Gripen-problem.
Vi har även helikoptrar som flyger lågt, och vi kan ha andra plan som hamnar i problem som gör att de behöver kunna ha visuell navigering och säkra inflygningsvägar. Det är grunden i resonemanget. Jag tycker att det är väldigt viktigt att inte som politiker säga till Försvarsmakten - som ska vara proffs på detta - att ni förstår inte flygsäkerhet, utan det gör jag bättre. Då tar vi på oss ett oerhört stort ansvar i politiken för saker som rimligen ligger lite utanför vårt eget specialistområde. Så är det i alla fall för mig.
Det är självklart på det sättet att domstol tillämpar lag och riksdagen stiftar lag. Det är precis också vad Miljööverdomstolen gör. Försvarsmakten har att värna riksintresset. Vi har flera gånger redovisat att de också medverkar till alternativa lösningar, tydlighet kring vilka villkor man ser framför sig och också komplettering med andra sensorer för att ibland kunna medge en förenkling av vindkraftsutbyggnad.
Sten Tolgfors (M):
Torbjörn Björlund har frågat mig dels om jag avser att redogöra för bakgrunden till samarbetet kring byggandet av en vapenfabrik och förklara sekretessen kring det, dels om jag avser att verka för att avbryta allt samarbete med Saudiarabien vad gäller vapenfabrik och vapenexport. År 2005 ingick den dåvarande svenska och saudiska regeringen ett samarbetsavtal - Memorandum of Understanding, som också kallas för MoU på svenska.
Avtalet är ett ramavtal om försvarssamarbete, och det är offentligt. Där står uttryckligen vad de dåvarande regeringarna var överens om att försvarssamarbetet mellan länderna skulle handla om. För att genomföra konkret samarbete inom ramen för MoU-avtalet krävs projektavtal. Det finns inga ingångna projektavtal mellan länderna. Det finns ingen svensk vapenfabrik eller missilfabrik i Saudiarabien.
Det pågår inte heller någon byggnation av en sådan fabrik. Regeringspartierna är överens om att det inte heller ska byggas någon svensk vapenfabrik i Saudiarabien och avser att vidta åtgärder om något sådant skulle stå inför att utföras av svenska myndigheter. Inspektionen för strategiska produkter har förtydligat att myndigheten inte vare sig till något privat företag eller till annan aktör har givit tillstånd att bygga en vapenfabrik i Saudiarabien.
Det aktuella ärendet kommer nu att granskas av riksdagens konstitutionsutskott. Regeringen välkomnar det. Jag kommer inom ramen för denna granskning att kunna redogöra för sådant material som omfattas av sekretess. Inom Regeringskansliet bereds direktiv rörande en översyn av nuvarande exportkontrollagstiftning. Ansvarigt departement är Utrikesdepartementet.
Sten Tolgfors (M):
Nej, det är inte vad Torbjörn Björlund har sagt. Jag citerade hans eget pressmeddelande, och jag gör det igen: "Frågan har varken varit uppe i försvarsutskottet eller i Exportkontrollrådet." Sedan vet jag att han några dagar senare ändrade sin formulering till att det handlade om honom själv som person. Och jag är i grunden inte alls kritisk mot det, för jag förstår att det kan bli så här eftersom mycket är sekretessbelagt. Det enda jag säger är att den sekretessen gäller för alla, också för Torbjörn Björlund.
Och det gäller för mig i den här debatten till exempel. Det är därför som både jag och statsministern hänvisar till KU-granskningen längre fram och har välkomnat den, därför att där kan man berätta mer öppet också om sekretessbelagd information. Det är en självständig myndighet i form av ISP med vidhängande exportkontrollråd som prövar tillstånd för sådana här saker. Jag noterar att trots att Björlund sitter i Exportkontrollrådet hamnar avvägningen hos mig.
Det är ett annat statsråds lagstiftning och myndighet som sedan gör en prövning av alla exportaffärer som svenska företag eller, i det här fallet, myndigheter vill genomföra. Det tycker jag är bra. Och det finns en bred parlamentarisk enighet om både lagstiftningen och formerna för prövningen och också om att lagstiftningen ska ses över.
Jag vill vara tydlig med att det inte finns något regeringsbeslut som går utöver vad samarbetsavtalet från 2005 explicit anger. Alla beslut som är fattade ligger inom ramen för MoU och också inom ramen för gällande lag. Vårt ingångsvärde är att när staten Sverige sluter avtal med andra stater, oavsett regering, görs det seriöst och långsiktigt.
Annars skulle man aldrig respektera svenska statens avtal. Jag utgår från att den dåvarande socialdemokratiska regeringen gjorde en seriös politisk prövning, att detta var något man ville genomföra när man ingick avtalet. Det är en annan sak att det inte har tecknats eller ingåtts projektavtal för mer konkret samarbete. Men MoU:et förlängdes automatiskt 2010.