Fredrik Malm (L):
Den här frågan har varit en följetong under många år nu. Det handlar om en stor grupp som består av i stort sett enbart unga män som har fått avslag på sina asylansökningar, ofta även i domstol, men som sedan har kunnat stanna kvar i Sverige i alla fall för att läsa på gymnasiet.
Från Liberalernas sida har vi röstat nej till gymnasielagen och till olika lättnader som har gjorts därefter. Skälet till det är för oss väldigt enkelt. Vi anser inte att till exempel studier på gymnasieskolans språkintroduktion ska vara asylskäl, utan utgångspunkten för oss i Liberalerna är att det är skyddsbehoven som avgör om man ska få stanna i Sverige eller inte.
Fru talman! Det är också en principiell fråga, tycker jag, att en person som har behov av skydd i Sverige - tillräckligt starka skyddsbehov enligt våra myndigheter, vår utlänningslag och våra domstolar - får stanna i Sverige. Om man har skyddsbehov får man stanna i Sverige. Om man skaffar ett jobb i Sverige med en rimlig lön och med anständiga villkor får man ett arbetstillstånd i Sverige.
Men om man inte har skyddsbehov enligt våra myndigheter, våra domstolar och vår lagstiftning och man inte heller har ett arbete är frågan om det är rimligt att 10 miljoner människor i Sverige göra åtagandet att under långa perioder försörja människor som inte har skyddsbehov och inte heller arbetar.
Jag tycker inte att man kan lägga det åtagandet på befolkningen i Sverige, utan det rimliga är att vi håller fast vid asylrätten och låter skyddsbehoven vara det som ska råda.
Därtill är det problematiskt med gymnasielagen och hela frågan om den stora gruppen ensamkommande unga män som kom under flyktingkrisen och åren innan och åren efter att man har frångått principen att fokusera på de personer som har skyddsbehov för att i stället fokusera på de personer som får avslag.
Det här tränger undan möjligheten att hjälpa de personer i Sverige som faktiskt har skyddsbehov och som därför får mindre stöd och hjälp för att resurserna och engagemanget kanaliseras till personer som har fått avslag.
Det är en något märklig och udda ordning, kan jag tycka, att man i ett land ger så lite fokus till personer som har rätt att uppehålla sig i landet och ger så mycket fokus till personer som egentligen inte har rätt att göra det. Man har gjort en rad undantag väldigt specifikt just för den här gruppen. Först gjordes ett undantag vad gällde skyddsgrunden, och det sas att man inte behöver ha skyddsbehov utan kan stanna i alla fall för att till exempel läsa på gymnasiet.
Därtill gjordes ett undantag för just den här gruppen vad gällde kraven på identitet. Alla andra människor som söker asyl måste göra sin identitet sannolik eller helst styrka den, men just för den här gruppen har man uttryckligen skrivit in i lagstiftningen att Sverige helt avhänder sig rätten att veta vem personen som omfattas av den här lagstiftningen är.
Vi har kapitulerat, retirerat och sagt att alla som omfattas av den nya gymnasielagen inte på något sätt behöver visa vilka de är eller till exempel uppge rätt ålder. Först gör man alltså ett undantag för den här gruppen vad gäller skyddsgrunden. Därtill gör man det vad gäller identitetskraven. Sedan gör man ytterligare undantag vad gäller skolresultat, vad man ska lära sig i skolan, vad som är studieaktivitet och så vidare. Och nu, fru talman, vill man göra ett undantag till.
Nu säger man att de som omfattas inte heller ska behöva jobba - i alla fall inte till en avtalsenlig lön på så att säga ett riktigt jobb, utan det ska räcka med en mindre inkomst och sedan en yrkesintroduktionsanställning eller att inkomsten byggs på med olika typer av bidrag eller lån. Från vår sida i Liberalerna tycker vi att det här inte är rimligt.
Vi måste ha en långsiktigt hållbar migrationspolitik där vi inte bara gör en rad olika undantag för vissa specifika grupper. Därtill, fru talman, är det märkligt att man använder en tillfällig pandemi som en sorts trampolin för att ge permanenta uppehållstillstånd. Det är inte så att just den pandemi som pågår nu förändrar människors skyddsstatus eller skyddsbehov.
Det är alltså en märklig ordning att man använder den här pandemin som ett verktyg för att utfärda permanenta uppehållstillstånd som vi egentligen enligt våra myndigheter, vår rättspraxis och vår lagstiftning inte har någon möjlighet att ge till de här personerna från första början. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationen.