KBLab/rixvox huggingface dataset:
Adam Marttinen (SD):
Precis som har nämnts tidigare är det inte skrivet i sten att en hög risk för återfall i brott också leder till att man återfaller i brott, men det har visat sig att det i väldigt många fall leder till återfall i brott. Det är just det som är det stora problemet i sammanhanget. Är man då beredd att låta en hel kategori individer som har hög återfallsrisk i brott stanna kvar i fängelse och inte chansa på att några av dem inte skulle återfalla i brott om de väl släpptes ut? Är man beredd att göra den prioriteringen? Ja, jag är beredd att göra den prioriteringen.
Denna princip är inte helt främmande för Socialdemokraterna heller. Inom exempelvis rättspsykiatrin finns det något som heter särskild utskrivningsprövning. Det görs alltså bedömningar av en persons farlighet och förmåga att återfalla i brott innan denne blir utskriven från rättspsykiatrin. Det är ingen konstig princip över huvud taget, utan den borde kunna implementeras rakt av i kriminalvårdens arbete.
I detta betänkande diskuterar vi dock den villkorliga frigivningen och om det är rimligt att släppa ut farliga individer i samhället efter att bara två tredjedelar av straffet avtjänats och riskera att dessa personer begår nya brott - när vi kunde ha haft en inkapaciteringseffekt där de hålls borta från gatan och från möjligheten att begå nya brott.
I detta fall värnar Socialdemokraterna inte brottsoffren utan snarare principen om likabehandling och att ingen intagen ska känna sig kränkt av att ha blivit felaktigt bedömd i sin farlighetsbedömning. Det är fakta.
Adam Marttinen (SD):
Jag fortsätter min resa med min enskilda fråga om villkorlig frigivning och farlighetsbedömning, som Kristdemokraterna har nämnt.
Jag tycker inte att jag fick något riktigt bra svar från Moderaterna i vare sig det första eller andra anförandet när det gäller den enskilda sakfrågan, men i stort håller jag med Louise Meijer mycket i beskrivningen av den värderingskonflikt som finns här i riksdagen mellan partier på den liberala vänsterkanten och mer konservativa partier.
Straff har betydelse, kanske inte alltid för den som har blivit dömd - att den ska få ett bättre liv - men det har betydelse för brottsoffren. Denna sida saknas helt hos de rödgröna när vi debatterar dessa frågor. Hur känns det för ett brottsoffer när en gärningsperson eller gärningsman bedöms vara farlig av Kriminalvården och sedan får avtjäna två tredjedelar av det straff som har dömts ut?
Det är klart att det blir ett oerhört slag i magen på brottsoffren, men detta tycks inte vänsterkartellens partier förstå något av över huvud taget. Det är någon form av empatibrist där, måste jag säga. Frågan om farlighetsbedömning tycker jag får leva vidare. Vi har lite olika synpunkter. Tre fjärdedelar ska avtjänas enligt Moderaterna, vi vill avskaffa den och så vidare.
Men jag ser en framkomlig väg att flytta fram positionerna i och med att det finns ett annat parti, Kristdemokraterna, som föreslår att farlighetsbedömning ska inkluderas i frågan om en person ska vara villkorligt frigiven eller inte. Kan Moderaterna tänka sig att visa stöd för denna enskilda fråga och i enlighet med Kristdemokraterna motionera om den saken, så att vi får en bredare uppslutning till höstens motionsflod?
Adam Marttinen (SD):
Moderaterna är det parti som längst har stått upp för lag och ordning i Sveriges riksdag och som har varit tydligast i dessa positioneringar. Jag får be om ursäkt ifall vi har kommit in som en spelare lite från sidan och tagit över denna roll.
Från oss får man nämligen glasklara besked om frågor, men från Moderaterna får man ett "Nja, vi kan se över det, titta på det, tänka lite grann och låta det ligga i rullorna och vara anonymt tills man eventuellt, kanske någon gång kan titta på det igen och kanske komma fram till något." Nej, detta tycker jag inte är helt tillfredsställande.
Visst, jag har stor respekt för att det är svårt att uppskatta risk, men som jag har sagt i tidigare replikskiften praktiseras denna princip inom rättspsykiatrin. Om man anser att en villkorlig frigivning i grunden är fel är det väl inget fel alls i att låta dem som har en risk för återfall i brott sitta av sitt straff för att uppnå en inkapaciteringseffekt. Det drabbar ju ingen - de har ju blivit dömda till fängelsestraff. Låt dem sitta tiden ut! Jag förstår inte riktigt vad som är så svårt för Moderaterna att ge ett klart besked om.
De vill ju tydligt göra sig till förespråkare för lag och ordning och stå upp för rättsliga principer och för brottsoffren. Jag tycker att det blev lite svajigt.
Adam Marttinen (SD):
Min fråga går till inrikesminister Mikael Damberg. Sverigedemokraterna var inte bara först med att föreslå fler utbildade poliser under förra mandatperioden. Vi föreslog också tidigt en riktad lönesatsning till svensk polis, dels för att få fler att söka sig till utbildningen, dels för att få fler poliser att stanna kvar i yrket. Nu är samtliga partier överens om att vi behöver fler poliser, men problemet är att utbildningsplatser fortfarande gapar tomma.
En betydande andel poliser lämnar också fortfarande yrket på grund av dåliga arbetsvillkor och en dålig löneutveckling. Som tur är finns det dock avsatta medel för en riktad lönesatsning i den budget som röstades igenom i höstas av Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna. Nu när vi har fått en rödgrön regering med Mikael Damberg som minister med ansvar för svensk polis blir min fråga, som jag vill ha svar på: Blir det en riktad lönesatsning till Sveriges poliser?
Adam Marttinen (SD):
Det räcker inte med att bara dela ut pengarna till Polismyndigheten och sedan räkna med att ett överskott tillfaller regeringen för andra utgifter. Det gäller att politiskt styra pengarna till polislönerna, om de ska kunna användas på det sätt som det var tänkt. Men det är tydligt, fru talman, att Damberg kalkylerar med att pengarna ska brinna inne och att Polismyndigheten fortsatt kommer att underbudgeteras. Det tycks alltid finnas något annat som är viktigare för en socialdemokrat att prioritera än svensk polis.
Adam Marttinen (SD):
Min fråga går till Ylva Johansson. Regeringen kriminaliserade terrorresor efter att alla IS-terrorister hade rest klart. I dag presenterar regeringen en kriminalisering av deltagande i Islamiska staten, som träder i kraft när staten har besegrats och upphört. Samtidigt upprepas från regeringsföreträdare att den rödgröna regeringens arbete mot terrorism är högst prioriterat. Från Sverige har ca 300 individer rest till Syrien och Irak för att stödja Islamiska staten.
150 av dem har kommit tillbaka och lever här i dag, men ingen av dem sitter häktad eller i fängelse. Fru talman! Jag vet svaret på min fråga, men jag är osäker på om regeringen gör det, Ylva Johansson. Hur många av de 300 IS-terroristerna kommer att ställas inför rätta genom den nya deltagandelagen, mot bakgrund av vad de har gjort i Syrien och Irak?
Adam Marttinen (SD):
Då är det som jag befarade. Regeringen har ingen aning. Det är alltså noll personer som kommer att omfattas av straffansvar med den politik och de lagförslag som regeringen har presenterat sedan man klev in i Rosenbad 2014. Noll personer kommer att träffas av det som ni har gjort, Ylva Johansson. Är du stolt som minister i den rödgröna regeringen när du släpper 150 IS-terrorister fria på våra gator och inte nekar dem som är kvar i Syrien och Irak att komma tillbaka till Sverige som svenska medborgare för resten av sina liv?
Jag tycker att det är skamligt.
Adam Marttinen (SD):
Sverige har kommit att utmärka sig i världen när det kommer till det stora antalet så kallade svenskar som rest från Sverige till Islamiska statens terrorkrig. Orsaken bottnar i tidigare regeringars naiva föreställning om invandringens effekter på det svenska samhället. En kraftig och kravlös invandring skulle leda till en stark ekonomi och en blomstrande mångkultur. I stället fick vi växande segregation och fler utsatta områden med en tilltagande kriminalitet.
Vi fick också växande grupper som inte alls ville integrera sig i det svenska samhället utan som till och med föraktar det svenska samhället och vårt sätt att leva. Det är i de miljöerna som den våldsbejakande islamistiska extremismen frodats, inte sällan med hjälp av statsbidrag. Aktuell debatt om hantering av IS-återvändare Nu har vi en situation där 300 individer genom sitt aktiva stöd till Islamiska staten förklarat krig mot vårt land.
Halshuggningar, terrordåd och sadistiskt dödligt våld har accepterats av de 300 individerna i deras kamp för Islamiska staten. Av dem har 150 kommit tillbaka till Sverige. Ingen är häktad, ingen är fängslad och ingen är misstänkt för något brott kopplat till Islamiska staten. Cirka 100 personer med koppling till Sverige finns kvar och vill nu komma tillbaka och leva på bidragspengar när Islamiska staten fallit samman.
Jag kommer i den här debatten att redogöra för den skillnad som finns mellan den Sverigevänliga oppositionen och den rödgröna regeringen och varför den rödgröna regeringens prat om straffansvar i praktiken innebär att knappt någon IS-terrorist kommer att ställas inför rätta. Jag kommer också att vädja till den opposition som känner sig manad att ta ett större ansvar än vad den rödgröna regeringen visat och samlas kring förslag som går längre än vad den rödgröna regeringen har aviserat. Fru talman!
Riksdagen är svenska folkets röst. Det är min uppfattning att en majoritet av det svenska folket kräver att vi gör mer än vad den rödgröna regeringen har presterat i kampen mot Islamiska statens kvarlevor.
Adam Marttinen (SD):
Om man inte är beredd att göra lagen om deltagande i terroristorganisation retroaktivt gällande, om man inte är beredd att förena straffet med en förvaringsdom och om man inte är beredd att frånta medborgarskap och utvisa på livstid har man aktivt valt att släppa in Islamiska statens terrorkrig i vårt land.
Mitt ibland oss ska det då gå terrorister med avsikt och förmåga att främja terrorn och utföra terrorattentat. Genom det stora antal individer det nu rör sig om har Säkerhetspolisen då att avgöra vilka som ska vara under uppsikt och vilka som för stunden inte utgör ett direkt hot. En som för stunden inte ansågs utgöra ett direkt terrorhot var Rakhmat Akilov.
Låt det sjunka in! Det behövs inga synliga förberedelser för att en vilande terrorcell eller för att en enskild terrorist på kort tid ska orsaka väldigt stor skada. Retroaktiv lagstiftning tillämpades mot 30-talets nazister och i viss mån mot terroristen Anders Behring Breivik i Norge.
De partier som anser sig ha för fina principer för att fatta nödvändiga politiska beslut kan sedan förklara för anhöriga till terrorismens offer hur fina de är med sina principer. De partierna kommer att vara indirekt skyldiga till varje attentat som kan kopplas till de IS-terrorister som vi nu diskuterar. Fru talman!
Jag tror inte på riktigt att den här församlingen är mogen nog att förstå allvaret i den situation som vi nu befinner oss i. Jag är på riktigt orolig över att den här församlingen inte är mogen nog att inse vad som står på spel. Historien har alltför många gånger visat att vissa partier behöver ett inträffat terrordåd för att konstatera en egen naivitet och sedan vidta vissa åtgärder.
Men då, fru talman, är det för sent. Då har vi förlorat. Då har vi misslyckats med vårt uppdrag. Det hot som vi nu står inför kräver en ordentlig självrannsakan av var och en av oss.
Jag hoppas att en majoritet kan inse och göra vad som krävs för att stå upp för vårt land och våra invånares säkerhet, men också stå upp för dem som fallit offer för Islamiska statens framfart i terrorkriget i Syrien och Irak. Fru talman! Låt oss göra lagen om deltagande i terrororganisation retroaktivt gällande.
Låt samtliga som har rest till Syrien och Irak med uppsåt att delta i Islamiska statens terrorkrig träffas av ett frihetsberövande straff med förvaringsdom. Låt oss villkora deras kommande frihet med ett avslutat svenskt medborgarskap och verkställande av en livstidsutvisning.
Inget av det här, fru talman, kommer att stå i motsats till att någon av de här individerna därefter ställs inför rätta i en krigsdomstol för konkreta terrorbrott som har begåtts i Syrien och Irak. Men detta är vad vi kan göra för att ta vårt ansvar för en omedelbar situation som vi nu befinner oss i. Det är den enda politiska garantin för att de allra farligaste terroristerna aldrig mer ska få gå fritt i vårt land.
Adam Marttinen (SD):
Jag vill passa på att tacka för inläggen i debatten.
Jag tycker dock att det har varit väldigt mycket fokus på exempelvis en tribunal för krigsbrott som begåtts i Syrien och Irak och väldigt lite fokus på vad vi kan göra här och nu för att åtgärda den oro som finns i samhället bland våra svenska medborgare och invånare över att vi har 150 personer som redan har återvänt och går fritt på våra gator, med en ansträngd polismyndighet och säkerhetspolis.
De är också oroliga över de 100 som kanske är på väg tillbaka till Sverige, något som vi vet väldigt lite om. Vad vill vi göra åt dem? Det är där själva knäckfrågan ligger. Hur säkrar vi Sverige till dess att vi har en krigstribunal på plats och de kan dömas där? Vad kan vi göra åt detta nu ? Svaret har varit att vi ska ha samtal och avradikaliseringsprogram för dem som har återvänt, på frivillig basis.
Jag tror, fru talman, att det är enklare att avradikalisera Linda Westerlund Snecker till att bli en ansvarstagande nationell sverigedemokrat än att avradikalisera en av dessa terrorister som har återvänt till Sverige och som av Säkerhetspolisen kallas de mest radikala. Jag tycker inte att vi får ett tillfredsställande svar från vänstersidan i debatten. Dessa personer måste frihetsberövas omedelbart. De måste straffas för att de har deltagit i Islamiska staten.
De måste fråntas sina svenska medborgarskap och utvisas från vårt land. Det är den enda framkomliga vägen för att säkra vårt land för dessa IS-terrorister. Det är för dagen bara Sverigedemokraterna som har lagt fram förslag på bordet om detta. Ta till er det jag har sagt, och låt det sjunka in! Avväg för- och nackdelar väldigt noggrant innan ni fattar ett slutgiltigt beslut om deltagandelagen senare i år.
Adam Marttinen (SD):
I dagarna greps en välkänd imam av Säkerhetspolisen i enlighet med lagen om särskild utlänningskontroll. Det är en lag som gör det möjligt för Säkerhetspolisen att frihetsberöva personer som utgör ett terrorhot. I den bästa av världar utvisas dessa personer, men det har visat sig att många utvisningar inte kan verkställas. För bara ett par år sedan var regeringen väldigt nöjd med att de utlänningar som inte kunde utvisas i stället fick vistas fritt i Sverige.
Nu har regeringen ett pågående arbete om att skärpa lagen, men i regeringens direktiv nämns en fortsatt tidsbegränsning i verkställighetsförvar. När personerna ska släppas fria nämns elektronisk fotboja som den mest ingripande åtgärden. Min fråga går till Magdalena Andersson. På vilket sätt kan en fotboja exempelvis hindra en terrorist från att kapa en lastbil och köra ihjäl oskyldiga människor?
Adam Marttinen (SD):
Det islamistiska terrorhotet har vuxit för varje år som de rödgröna har suttit i regering. Det saknas initiativ och handlingskraft för att säkra vårt land. Enligt Sverigedemokraterna har de personer som ska utvisas med stöd av lagen om utlänningskontroll ingen rätt att vistas i vårt land. Om det för tillfället inte går att utvisa sådana personer ska de givetvis sitta i förvar till dess att utvisning går att verkställas. Ska det verkligen vara så svårt att i detta sammanhang förstå en sådan logisk lösning?
Adam Marttinen (SD):
Den grova organiserade brottsligheten biter sig alltjämt fast i vårt samhälle. Antalet utsatta områden består. Segregationen och utanförskapet har blivit en permanent normalbild i Sverige. Det brukar sägas från vänsterkanten i debatten att man ska vara tuff mot kriminaliteten men även tuff mot kriminalitetens grundorsaker. Men, fru talman, regeringens politik främjar både kriminalitet och kriminalitetens grundorsaker.
När man väl trodde att socialdemokratin hade förstått kopplingen mellan den segregation som ligger till grund för kriminalitet och en ansvarslös migration och skärpt upp invandringen återgår regeringen nu till en än mer ansvarslös invandringspolitik. Fru talman! De kulturella utanförskapsområdena är utdömda med en rödgrön regerings politik. Kriminaliteten kommer också fortsatt att ha goda förutsättningar med den rödgröna regeringens politik.
Sverigedemokraterna har nu i snart ett decennium velat se ett batteri av lagförslag mot organiserad brottslighet. Det handlar bland annat om att kriminalisera deltagande i en kriminell organisation, det vill säga samma princip som ligger till grund för den omdebatterade lagen om deltagande i terroristorganisation. Vi har dessutom envist debatterat och motionerat för ett kronvittnessystem, och vi har nu slutligen lyckats samla en majoritet för detta här i kammaren.
Regeringen har lovat att återkomma i frågan, och det är bra. Däremot kräver Sverigedemokraterna att regeringen i samband med utredningen om vittnen och utökat stöd för vittnen också inkluderar något som Sverigedemokraterna kämpat hårt för och vunnit kammarens stöd för: att man ska kunna vittna anonymt mot organiserad brottslighet.
Som ett led i effektiviseringen med att renodla polisens arbetsuppgifter för att man ska kunna fokusera på gängmiljöer vill vi att Försvarsmakten ska kunna bistå polisen när det gäller vissa arbetsuppgifter, exempelvis skydds- och bevakningsuppdrag. Detta är någonting som vi har lyft fram i tidigare debatter gällande just gängkriminalitet och polisens resurser. Fru talman! Att kriminalpolitik inte är de rödgröna partiernas paradgren har visat sig med all tydlighet.
Det dödliga våldet med skjutvapen fortsätter. Sprängningar och skjutningar drabbar inte bara involverade kriminella, utan de drabbar också vanligt folk - ofta i utsatta områden - som kräver trygghet. Det är vår förbaskade skyldighet att agera. Ni som lyssnar på denna debatt ska veta att Sverigedemokraterna hör er. Vi arbetar stenhårt för att driva regeringen framför oss. Vi arbetar även för att stödet för våra förslag ska breddas hos andra partier.
Men vill ni se en förändring på riktigt räcker det inte med att låta en rödgrön regering genomföra ett antal procent av Sverigedemokraternas kriminalpolitik. Då måste ni väljare prioritera trygghet i ert val av parti, och fler väljare måste bli sverigedemokrater.
Adam Marttinen (SD):
Jag tänkte ställa några konkreta frågor till vår inrikesminister. För det första: Är segregation en grundorsak till kriminalitet? Om så, leder en mer generös migration till mer eller mindre segregation - apropå utanförskap och att bekämpa kriminalitetens grundorsaker?
För det andra: Det som av Polismyndigheten ses som en besparing vad gäller transporter leder oss in på Polismyndighetens effektivitet. Kan regeringen tänka sig att låta Försvarsmakten bistå polisen med vissa arbetsuppgifter, exempelvis bevakningsuppdrag eller liknande?
Adam Marttinen (SD):
Migrationen har en absolut särställning i 2000-talets historia när det kommer till varför vi har segregation i Sverige. Förstår man inte denna koppling eller om man mot bakgrund av detta är beredd att införa en mer generös migrationspolitik kommer man inte att bekämpa utan främja kriminalitetens grundorsaker.
Min andra fråga var om inrikesministern kan tänka sig att låta militären bistå polisen med vissa arbetsuppgifter.
Adam Marttinen (SD):
Vi har alltså en särskilt påkallad debatt om gängkriminalitet. I detta läge väljer Vänsterpartiet och Miljöpartiet, mot bakgrund av de skjutningar som vi har sett på gator och mot bakgrund av de sprängningar som vi har haft i samhället, att fokusera på jakt och skytte som ett problem. Ärligt talat höll jag på att trilla av stolen när jag hörde dessa replikskiften alldeles nyss. Detta har ingenting med kriminalitet att göra.
Laglydiga människor som ägnar sig åt jakt och skytte är en nödvändig del av vårt samhälle och hur det fungerar i skogen i Sverige med efterjakt på skadat vilt och liknande. Det är viktigt att sådant fungerar och att det finns en säkerhet bland dessa skyttar, så att de ska kunna utföra sitt uppdrag. Det har ingenting med kriminalitet att göra.
Men det är där som de rödgrönas fokus ligger när det brinner i förorterna, när gängkriminaliteten breder ut sig och när den organiserade brottsligheten spränger sönder flerfamiljshus. Då är det Jakt- och skyttesverige som de ger sig på. Som jag sa tidigare kommer vi aldrig att komma åt dessa problem så länge vi har en rödgrön regering.
Replikskiftena här mellan Moderaterna, Vänstern och Miljöpartiet tydliggör verkligen just det som jag sa i mitt inledningsanförande, nämligen att det är dödsdömt att se en ljusning i dessa utanförskapsområden när man öppnar upp för migration som leder till segregation. Man fokuserar på jakt och skytte i stället för att fokusera på gängkriminella. Jag är inte speciellt förvånad, men ändå lyckas jag bli det i denna debatt. Det är förvånande nog.
Jag tycker att vi ska efterlysa ett förslag som riksdagen faktiskt har gett regeringen till känna när det gäller just anonyma vittnen. Vem vill vittna mot grov organiserad brottslighet? Upp med en hand! Inte ens Mikael Damberg lyfter på handen. Den frågan är grovt påkallad, och jag vill ha svar på denna fråga från inrikesministern. Kommer detta att ingå i direktivet?
Adam Marttinen (SD):
Man brukar säga så här i debatten från vänstersidan: Man ska vara tuff mot kriminaliteten men även mot kriminalitetens orsaker. Problemet med den rödgröna regeringen är att man inte är tuff mot vare sig kriminaliteten eller dess grundorsaker. Segregationen växer.
Är det en tillfällighet, Annika Hirvonen Falk, att alla de områden som av polisen anses vara utsatta och särskilt utsatta utgörs av områden där många människor som migrerat bor och där det kulturella utanförskapet är stort? Är detta en slump?
Adam Marttinen (SD):
Insikten hos Miljöpartiet är lika med noll när det gäller grundorsaken till vad som skapar segregation i Sverige. Jag vill påstå att 90 procent av orsaken till att vi under de senaste 20 åren har haft en växande segregation i Sverige utgörs endast av en kraftig migration hit. Sverige har inte förmått hantera detta. Om man mot bakgrund av hur det i dag ser ut i Sverige vill utöka migrationen förstår man ingenting. Men det verkar vara den rödgröna melodin.
Med den politiken kommer vi även fortsättningsvis att få växande utanförskapsområden, och därmed växande kriminalitet.
Adam Marttinen (SD):
Vi har i debatten talat lite grann om den grova kriminaliteten. Alla är överens om att detta är ett jättestort problem och att det utgör ett stort hot mot samhället, särskilt givetvis i de områden där det skjuts och där bomber sprängs. I de områden där det sprängs och skjuts finns också vittnen som riskerar sina liv om de vittnar mot den grova organiserade brottsligheten. Centerpartiet har varit motståndare mot förslaget att dessa personer ska kunna vittna anonymt.
Jag undrar fortfarande varför ni i Centerpartiet är emot att människor som vittnar mot grov organiserad brottslighet får göra det anonymt.
Adam Marttinen (SD):
Anonyma vittnen är inget nytt påfund i Sverige. Det är något som existerar i flera europeiska länder. Om man ska införa det i något europeiskt land borde man kanske göra det i det land där den grova organiserade brottligheten markant sticker ut, det vill säga i Sverige. Här lever vittnen under livslånga dödshot. De får leva i vittnesskyddsprogram och byta stad och familj. De kan aldrig ha kontakt med tidigare familj och vänner på grund av att de har vittnat mot den grova organiserade brottsligheten.
Är det inte rimligt att man kan göra detta anonymt så att man kan ställa upp för rättsväsendet och kan behålla delar av privatlivet även i framtiden?