Andreas Carlson (KD):
Johan Pehrson var inne på detta i sin avslutning. Jag tänkte inleda med att säga att en av statens viktigaste uppgifter är att förebygga brott och ingripa och skipa rättvisa när människor eller samhällsintressen utsätts för brottslighet. Den grova brottslighetens utbredning kräver att det finns effektiva redskap som är till nytta i det brottsbekämpande arbetet.
Att permanenta hemliga tvångsmedel, som vi diskuterar i riksdagen i dag, är betydelsefullt för att polisen och Säkerhetspolisen ska kunna använda viktiga verktyg i denna kamp. Det handlar, som flera debattörer tidigare har varit inne på, om hemlig rumsavlyssning, så kallad buggning, hemlig avlyssning och övervakning av elektronisk kommunikation samt hemlig kameraövervakning.
Flera av reglerna om dessa tvångsmedel finns redan i tidsbegränsade lagar. De går ut vid årsskiftet och föreslås bli permanenta, tillsammans med en del justeringar som det tidigare har redogjorts för. I betänkande SOU 2012:44 gjordes en kartläggning av tillämpningen av lagarna angående hemliga tvångsmedel.
Utredningen pekar på att de har lett till beaktansvärd nytta i den brottsbekämpande verksamheten och att det finns ett tydligt behov av att möjligheterna finns kvar. Utredningen slog fast att den praktiska tvångsmedelsanvändningen enligt gällande regelverk motsvarar högt ställda krav på rättssäkerhet och proportionalitet. Vi har under debatten balanserat mellan brottsbekämpning och skyddet och värnandet av den personliga integriteten.
Det är en oerhört viktig diskussion. Jag tycker att propositionen och betänkandet är väl avvägda i det avseendet. Det finns tydliga regler och bestämmelser i förslaget för hur, när och i vilka sammanhang hemlig rumsavlyssning får användas. Användningen rör brott där påföljden ska vara minst fyra års fängelse, exempelvis mord, dråp, människorov och grov mordbrand.
Hemliga tvångsmedel får endast användas där de antas underlätta en förundersökning eller förhindra att brott begås. I propositionen föreslås att fler tillstånd ska kunna ges till hemlig rumsavlyssning för att utreda brott som inte fullbordats. Det handlar exempelvis om förberedelser och stämpling till vissa brott - allvarliga brott.
När det gäller överskottsinformation från hemlig rumsavlyssning och preventiva tvångsmedel föreslås i propositionen att sådan information ska få användas i större utsträckning än i dag. Förändringarna innebär bland annat att information om en genomförd våldtäkt som fångas upp genom hemlig rumsavlyssning kan användas i bevissyfte.
Det bör inte förringas att användandet av hemliga tvångsmedel innebär ett ingrepp i den personliga integriteten. Därför måste det alltid göras en avvägning mellan intrånget i den enskildes integritet och det intresse som den föreslagna lagstiftningen nu har att värna.
Samtidigt bygger tilltron till rättssamhället på att människor kan förlita sig på att en effektiv brottsbekämpning ger trygghet just när det gäller personlig integritet och egendom. Jag menar inte att trivialisera debatten om den personliga integriteten - inte alls - men den som utsätts för grov brottslighet kan verkligen tala om att få sin integritet kränkt.
Visst innebär exempelvis buggning, även under strikta former, en delvis förlorad integritet för den person som misstänks vara grovt kriminell, men i förlängningen innebär det också att en annan integritetskränkning kan undvikas, nämligen brottsoffrets. Därför yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och till alla förslag i propositionen. Jag välkomnar också att Miljöpartiet ställer sig bakom förslaget, så att det finns en bred uppslutning kring det.
Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott Utökade befogenheter för civilanställda inom Polismyndigheten och Ekobrottsmyndigheten