Thomas Bodström (S):
Johan Pehrson har frågat mig hur jag tänker agera för att minska våldtäktsbrotten i vårt land, om jag är beredd att göra satsningar på polis- och åklagarväsendet för att förbättra utredningsmetoderna gällande våldtäkter. Johan Pehrson frågar även vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att motverka att sexualförbrytare återfaller i sexualbrott, hur jag kommer att agera för att stärka skyddet för dem som fallit offer för sexuellt våld samt om jag ämnar vidta åtgärder för att öka anmälningsbenägenheten hos dem som blivit utsatta för våldtäkt.
De frågor som Johan Pehrson tar upp i sin interpellation berör centrala områden i regeringens arbete med att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Sexuella övergrepp mot kvinnor är många gånger ett utryck för detta våld. Att personer som utsätts för sexuella övergrepp i större utsträckning anmäler brottet till polisen är väldigt viktigt för att vi ska lyckas med att bekämpa dessa brott. Det var mot den bakgrunden som jag gav Claes Borgström i uppdrag att bland annat föreslå åtgärder som kan öka benägenheten att anmäla sexuella övergrepp.
Det finns inte några enkla lösningar på detta - det framgår inte minst av de olika förslag som Claes Borgström har kommit fram till. Några av hans förslag har vi redan genomfört och andra är på gång. Den ökning av antalet polisanmälda våldtäkter i Sverige som framkommer i kriminalstatistiken är oroande. Ökningen har varit särskilt kraftig under det senaste året, vilket delvis förklaras av den lagändring som trädde i kraft den 1 april 2005.
Genom den nya lagen utvidgas bestämmelsen om våldtäkt bland annat genom att kravet på tvång sätts lägre, vilket i sig leder till en ökning av antalet anmälda våldtäkter. Förekomsten av brottsanmälningar där en kvinna anmäler att hon blivit våldtagen vid upprepade tillfällen av samma man har också betydelse för utfallet i kriminalstatistiken. År 2005 förekommer i en och samma anmälan 299 våldtäktsbrott som begåtts över en längre tidsperiod.
Regeringen har under flera år vidtagit en mängd åtgärder för att på olika sätt förebygga och bekämpa sexuella övergrepp. Rättsväsendet har fått ökade resurser och lagstiftningen har förändrats. Polis och åklagare har utvecklat sina arbetsmetoder, exempelvis genom inrättandet av särskilda familjevåldsenheter. Kriminalvården har kunskapsbaserade behandlingsprogram för män som döms för sexuella övergrepp eller annat våld mot kvinnor. Ökad möjlighet att registrera personer som döms för brott i dna-registret har införts.
Att bli utsatt för brott är naturligtvis en mycket traumatisk upplevelse. Detta gäller inte minst för de personer som utsätts för sexuella övergrepp. Det är därför som det är en angelägen fråga för regeringen att på olika sätt öka tryggheten för alla personer som utsätts för brott. Olika aktörer bidrar i arbetet med att skydda dessa personer. Polis, socialtjänst, brottsoffer- och kvinnojourer är några exempel på myndigheter och organisationer som deltar i detta arbete.
Regeringens arbete för att bekämpa mäns våld mot kvinnor kommer att fortsätta med oförminskad kraft. Att minska antalet sexuella övergrepp handlar inte bara om ny lagstiftning och extra medel. För att vi ska lyckas krävs även ökad kunskap - inte minst bland unga - om den sexuella integriteten och rätten till självbestämmande.