KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Wahlgren (FP):
Den här interpellationen tar upp en fråga som är viktig inte bara för Malmö stad utan för hela den södra regionen. Statusen och möjligheten för Malmö högskola att utvecklas är väldigt viktig därför att den utgör ett så starkt och bra komplement till alla de andra universiteten som finns i Öresundsregionen.
Denna högskola brottas i dag, som så många andra högskolor, med en extremt tuff ekonomisk situation. Inte minst ligger det i det faktum att man har så oerhört låga anslag fakultetsmässigt till forskningen.
Enda skälet att Malmö högskola över huvud taget kan bidra med mycket kvalificerad forskning är därför att man har lyckats dra in externa anslag. Det ger ibland en skevhet i forskningen om man måste leva på alldeles för mycket externa anslag och inte har en bas att arbeta med.
Det är också bekymmersamt för Malmö högskola att man inte har möjlighet att utexaminera doktorer inom de områden där man faktiskt har den absolut största tyngden i sitt utbildningsansvar, nämligen inom lärarutbildningen. Det finns många som doktorerar på Malmö högskola, men de får i så fall vara knutna till andra universitet.
I det läget när man sade att Mitthögskolan hade tillräcklig kvalitet att vara universitet hade det varit självklart att också ge samma status till Malmö högskola.
Man jämför på punkt efter punkt på kvalitetsparametrarna antalet professorer och disputerade forskare möjligheten att utvärdera och bedriva akademisk forskning. Malmö högskola är faktiskt oftast bättre, i alla fall lika bra som Mitthögskolan.
Därför tror jag att det är dags att ta fram Malmö högskolas ansökan om universitetsstatus och ge den en god granskning. Ingen högskola ska bli universitet om högskolan inte har kvaliteterna för det, men Malmö högskola har kvaliteterna för att bli universitet.
Marie Wahlgren (FP):
Ministern har rätt i att vi från Folkpartiet har en annorlunda syn än Socialdemokraterna när det gäller den högre utbildningen. Den synen går ut på att man faktiskt måste se till att man har tillräckliga resurser på plats för att bedriva både forskning och utbildning. Jag tror att Malmö högskola i den politiken hade kommit ut väldigt väl.
Malmö högskola har ett väldigt högt söktryck, vilket är någonting som hade premierats med en folkpartistisk politik.
Och vad jag vet har våra representanter i utbildningsutskottet faktiskt just vid flera tillfällen pläderat för mer resurser på utbildningssidan till Malmö högskola, eftersom det finns ett högt söktryck och många studenter som vill dit - inte bara från Malmö stad, inte ens bara från den södra regionen utan faktiskt från hela landet.
Sedan tror jag att det är oerhört viktigt att ha mycket höga kvalitetskrav på den högskola som ska få lov att bli universitet. Det är ytterst viktigt att det aldrig är regionalpolitik utan kvaliteten på den utbildning och den forskning som bedrivs som styr om den kan bli universitet. Där står jag och partiet på exakt samma linje.
Med min kännedom om den verksamhet som bedrivs på Malmö högskola - det är en ganska god kännedom som dessutom är baserad på en akademisk synpunkt - tror jag att Malmö högskola har de kvaliteterna. Därför skulle den också komma väl ut i ett borgerligt regeringsalternativ.
Marie Wahlgren (FP):
Först och främst skulle jag gärna vilja ha svar på de frågor jag trots allt ställde. Sedan ska jag ändå kommentera påståendet om enigheten och alliansen. Vi är fyra partier som till skillnad från det regeringsalternativ som finns i dag har sagt att vi ska komma överens.
Vi har börjat arbetet oerhört lång tid i förväg för att arbeta ihop en gemensam grundinställning. Då tar man de stora budgetposterna och de stora och viktiga dragen. Där har vi också gjort ett gemensamt arbete.
Men det är inte rimligt att i en budget som bara är en reaktion på majoritetens budget gå in på varenda post och vartenda delområde och skapa en gemensam politik. Då finns det ingen anledning att vara fyra partier. Då kunde vi ha gått fram som ett parti i stället.
Marie Wahlgren (FP):
Jag har inte sagt att miljöpolitiken inte är viktig. Men däremot är miljöbudgeten en väldigt liten del av den stora budget som vi har att ta ställning till i den här riksdagen. Och det är viktigare att komma överens om de stora riktlinjerna där de stora pengarna ligger. Jag tänkte be att få ställa en fråga som jag ställde i mitt anförande till Sinikka Bohlin.
Det är trots allt så att den här riksdagen har beslutat om en hållbarhetskommission. De pengarna kan man ju ta från väldigt många olika konton. Kontona i budgetplanen är väldigt breda och innehåller en hel del. Därför har jag egentligen tre frågor till Sinikka Bohlin.
Den första är: Hur kommer Socialdemokraterna att arbeta nu med riksdagens beslut om en hållbarhetskommission och var tar man pengarna ifrån? Den andra är: Var i den här budgeten finns pengarna till den oljekommission som Göran Persson har beslutat om? Och så har jag en fråga som rör enigheten på er sida.
Det är ju så att Socialdemokraterna trots allt för en politik som innebär att man tycker att man själv har majoritet. Men det har man ju inte, utan den budget ni lägger fram bygger på en förhandling mellan tre partier. Därför skulle jag vilja fråga en sak.
Om det är så efter valet att Vänsterpartiet och Miljöpartiet inte längre har någon påverkan på den socialdemokratiska politiken, kommer då anslaget till biologisk mångfald att vara lika stort och starkt som det är nu?
Marie Wahlgren (FP):
Jag tycker ändå att det finns en vits med att det finns olika förslag från de borgerliga partierna i miljöarbetet eftersom man då kan se var de olika partierna ligger. Skälet till att jag ställde frågan om biologisk mångfald till Sinikka Bohlin var att jag också ville se var de olika partierna på er sida ligger. Det är ju rimligt att veta det.
Man vet att i den borgerliga gruppen är en röst på Folkpartiet ett stöd för dem som kommer att vara en röst för biologisk mångfald och för mer anslag till biologisk mångfald. Själva innehållet i den budgetposten kommer säkert inte att se likadan ut som den som regeringspartierna har.
Jag tror säkert att vi kan ha en diskussion med våra borgerliga kolleger om hur man till exempel ska stödja via reservatbildningar eller andra system när det gäller den biologiska mångfalden. Jag delar deras uppfattning att det kanske är bättre att använda andra metoder med till exempel frivilliga avtal. Men är en röst på Socialdemokraterna en röst på mindre anslag till biologisk mångfald?
Det är ju väldigt tydligt i den budget vi har eftersom där finns en tilläggsmotion. Ja, ni kommer överens och ni har förhandlat ihop er. Men det satt ju ganska hårt åt om vi ska vara ärliga. Det satt väldigt hårt åt. Ni var inte klara när budgeten gick till tryckning utan ni var tvungna att lägga en särskild motion. Där fanns det mer pengar till biologisk mångfald. Jag antar att det var Miljöpartiet som var skälet till det.
Marie Wahlgren (FP):
Åsa svarade till sist på en av mina frågor, nämligen hur Åsa Domeij står när det gäller det här med monopol eller inte. I det här förslaget från majoriteten öppnar man för en utredning igen om den kommunala sektorns situation när det gäller avfallshantering.
Därför undrar jag om den andra frågan: Vad är Åsa Domeijs inställning till den fråga som vi på sitt sätt behandlar men ändå inte, nämligen synen på att öka och öppna upp kommunernas möjligheter att agera utanför kommunens område? Det är något som har varit och är väldigt viktigt, bland annat för återvinningsindustrin, att det inte blir av.
Varför behövs den här utredningen? De tillkännagivanden som ges här är det i huvudsak enighet om. Jag håller med om det här med kommunerna och tvånget för fastighetsägarna, att där har vi inte en enighet.
Jag tror att det kan bli väldigt besvärligt för enskilda fastighetsägare med ett sådant förslag, och det kanske var därför PBL-beredningen inte var för det förslaget. Min fråga är: Kan Åsa Domeij garantera att det inte blir en öppning för att kommunerna ska få agera utanför sitt eget område, vilket bland annat kommer att öka förbränningen på återvinningens bekostnad?
Marie Wahlgren (FP):
Det svaret gjorde mig möjligtvis ännu mer orolig. Jag tror att det är farligt om kommunerna agerar på det egna området. Det finns redan i dag alldeles för stora tendenser att bedriva affärsverksamhet på sätt som kanske inte är de bästa och de lämpligaste. Det är viktigt att man behåller vissa av de här principerna.
Därför blir jag orolig när Åsa Domeij säger att det kanske skulle kunna bli många fler områden där den här principen frångås. Jag skulle vilja veta på vilka områden Åsa Domeij tänker sig att man skulle kunna frångå dem.
Marie Wahlgren (FP):
Jag kan faktiskt hålla med om en sak med Sinikka Bohlin. Det är bra att se helheter i frågor. Det hade varit bra om regeringen hade kunnat lägga fram under den här mandatperioden en proposition med en helhetssyn. Jag kan ändå inte låta bli att säga att detta är mycket märkligt. Det är inte så att det har varit tyst om monopol. Det är inte en fråga som har dykt upp helt plötsligt. Det har legat en press ganska länge på att avskaffa det.
Sinikka pratade i sitt tal om att det kan finnas en risk för att farligt avfall ska komma på avvägar och försvinna och inte hanteras på rätt sätt och så vidare. Vi har bit för bit, precis om Sinikka beskrev, plockat bort monopolen kring avfallshanteringen, och det har fungerat bra. Jag kan inte se varför det inte skulle fungera bra på det här området också.
Eller är det bara elakt förtal? Det är lika bra att vi får korten på bordet. Sedan kan Sinikka säga: Det där var elakt förtal, så har det inte alls gått till.
Marie Wahlgren (FP):
Jag ska be om ursäkt för att jag använde ordet "farligt". Det kanske var att ta i. Jag håller med om det. Jag har en tendens att ibland ta i i överkant utan att väga orden på guldvåg. Däremot tror jag att det är rejält olyckligt att inte tro att avskaffande av monopol innebär ett framtagande av kraft hos företag att hitta nya konstruktiva idéer för att lösa våra samhällsproblem.
Jag tror att monopol förhindrar kreativitet och nytänkande. Därför är det inte bra att behålla dem. Det kan finnas enstaka fall där man behöver göra det för att till exempel försäkra sig om att det finns en fungerande avfallshantering. Det är möjligt att man just därför behöver ha kvar det när det gäller hushållens avfall.
Jag frågade egentligen inte vilka Sinikka Bohlin hade träffat. Det är ju inte Sinikka Bohlin som har tagit tillbaka propositionen. Det är ju regeringen.
Marie Wahlgren (FP):
Jag ska börja med att hålla med min kollega i en sakfråga, nämligen att den viktigaste åtgärden på kort sikt för att få ned fossilt utsläpp från trafiken är låginblandning. Det är någonting som vi har varit eniga om väldigt länge i den här kammaren. Därför är min fråga: När händer det någonting?
Framför allt när det gäller diesel kan faktiskt regeringen fatta beslut själv. Där behöver man inte avvakta EU. Därför är min fråga: När får vi den propositionen på bordet i den här kammaren? Den andra frågan handlar om vad som är drivkrafterna för en omställning. Där håller jag också med. Jag tror att den största drivkraften till en omställning är prisskillnaden.
Är det billigare att tanka biobränslen, kommer folk att tanka biobränslen. Blir det billigare att köpa miljöbilar, kommer människor att köpa miljöbilar. Känner inte ni i majoriteten en viss oro över att den här typen av lagstiftning faktiskt kan vara kostnadsdrivande, framför allt på etanolen i det här fallet?
Om vi får ökad låginblandning, vilket vi alla hoppas på, kommer vi att få ett produktionsproblem. Om man har högre efterfrågan än tillgång brukar det vara kostnadsdrivande. Är ni inte oroliga för att det här kommer att bli kostnadsdrivande och därmed negativt för introduktionen?
Marie Wahlgren (FP):
Problemet är ju att vi nu sätter i gång en väldigt snabb introduktion via lagstiftning. Det är en introduktion som inte är marknadsdriven. Har man en marknadsdriven introduktion av biobränslen, vilket vi alla egentligen tror kan fungera, får man ett tillskott av produktion samtidigt som man får en utökad försäljning i takt.
Man introducerar inte stora svängningar i systemet. När vi försöker finreglera ekonomin med hjälp av andra system än marknadskrafterna brukar vi inte lyckas. Det finns ganska många exempel på att just det är olyckligt och att man inte får fungerande system.
Jag måste säga att jag fortfarande känner en ytterligt stor oro för att det här lagförslaget är totalt kontraproduktivt när det gäller introduktionen av biobränslen.
Jag är orolig för att det, som också någon av experterna i kommittén säger, kommer att göra att man får en konfrontation mellan branschen och politiker i stället för en samverkan för en bättre miljö och för en snabb introduktion av biobränslen på rätt sätt.
Marie Wahlgren (FP):
Jag begärde replik när Claes Roxbergh pratade om samtalen med branschen. Branschen är inte här så de kan ju inte ge sin bild av de här samtalen. Det är riktigt att man inte kom fram till en konsensus mellan dem som förhandlade. Men den information jag har fått från branschen är att det var ganska så få samtal, närmare bestämt två.
De kan naturligtvis ha gett mig felaktig information. Men det är ändå så att det hade varit mycket mer lyckosamt också för täckningsgraden över hela landet av de bränslen som för tillfället finns tillgängliga om man hade kunnat göra det via branschen. Jag tror att det fortfarande kommer att vara en risk för att vi kommer att ha öar av biogas i ett hav av etanol.
Därför undrar jag fortfarande om Claes Roxbergh verkligen är nöjd med den här utformningen. Även om ni har fått in viss subventionering av biogasuppbyggnaden undrar jag om ni verkligen är nöjda med att det här kommer att ge de effekter som du förde fram. Det andra är de små mackägarna.
Är det inte lite orimligt att ha en lagstiftning som säger: Till att börja med är det mackägarna som ska betala det här, men om tillräckligt många går i konkurs ska vi nog tänka om och lägga över det på bränsleleverantörerna. Hur många företag ska gå i konkurs för att vi ska få en förändring i lagstiftningen 2008?
Marie Wahlgren (FP):
Vad gäller problemet biogas kontra etanol är det naturligtvis så att det hade kunnat göras en överenskommelse med branschen, till exempel att branschen får ta på sig att täcka de stora stråken med biogasstationer på lagom avstånd så att man inte behöver köra 30-60 mil mellan varje biogasstation.
Sedan var det frågan om det är mackägarna eller distributörerna som ska stå för infrastrukturutbyggnaden. Det är alldeles uppenbart att majoriteten redan nu känner att det finns ett problem, annars hade man inte börjat prata om kontrollstationer.
Har man redan nu en lagstiftning där man känner att det är någonting som inte kommer att fungera har man inte tänkt igenom lagstiftningen speciellt bra.
Marie Wahlgren (FP):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. I den här frågan finns det nog egentligen inte någon politisk oenighet om målen. Precis som när det gäller den tidigare interpellationen om barnsexhandel som statsrådet nyss var involverad i tror jag att också en levande landsbygd är något som många av oss brinner för.
Trots det och trots att det egentligen finns en stark politisk enighet går utvecklingen inte alltid åt rätt håll. Detta är bekymmersamt. Jag är glad över att statsrådet nu arbetar med att Post- och telestyrelsen ska skärpa och se över kraven. Men jag kan känna en viss oro när statsrådet i sitt svar säger att man ska titta på en internationell jämförelse.
Jag tror att Sverige vid internationella jämförelser kommer att stå sig bra. Men det kan inte vara en ursäkt för att servicen på landsbygden ytterligare ska försämras. Sverige ser ju väldigt annorlunda ut jämfört med stora delar av vår omvärld och omgivning.
Statsrådet var precis som jag på Landsbygdsriksdagen. Hela helgen var vi där och slet. Det var, tycker jag, ett oerhört inspirerande möte. Det var en ovanligt bra landsbygdsriksdag - bättre än landsbygdsriksdagar brukar vara.
Det är spännande att träffa alla dessa människor som får vår landsbygd att leva och att utvecklas. Men de kan inte göra detta om inte riksdag och regering gör sitt jobb. Det är inte orimliga krav som de ställer ute på landsbygden.
De ställer inte krav på att ha samma närhet till saker och ting som vi har i städerna. Däremot ställer de krav på en rimlig basservice. De ställer krav på att posten kommer fram och på att det fungerar på ett antal av ministerns områden.
Jag skulle vilja påstå att statsrådet är den minister som i allra största utsträckning håller landsbygdens framtid i sina händer. Infrastrukturen och kommunikationerna är absolut viktigast när det gäller utvecklingen på landsbygden. Jag tror att Posten verkligen är en nyckel där.
Det vill jag återkomma till för att komma till det område vi i dag diskuterar. Posten är den bästa, den starkaste, logistikstruktur som vi har på landsbygden.
Då räcker det inte med att uppfylla Post- och telestyrelsens krav och normer, utan då måste man också på ett helt annat sätt vara en aktiv part i lösningarna. Därför är min fråga till ministern hur hon tänker påverka Posten så att Posten blir en ännu aktivare part i arbetet med att få en fungerande landsbygd.
Marie Wahlgren (FP):
Jag hoppas att den utredning som ministern nu talar om kommer att ge en rimlig minimiservicebasis. Men det är inte tillräckligt, fru talman. Det är inte tillräckligt att nå en minimibasservice.
Under min tid i näringslivet lärde jag mig en sak, och det är att med dåliga chefer gör de anställda precis vad chefen har sagt till dem. Bra chefer ser till att deras anställda gör det som behöver göras. Det kan man lite grann översätta till vår syn på Posten.
Posten har, det tror jag att vi kan vara ärliga nog att erkänna, många gånger legat över nivån som regelverket har legat på för att man har haft ett engagemang också för landsbygden, för att man har sett att man har ett socialt ansvar.
Jag tror att det är oerhört viktigt att vi som politiker till ett bolag som är helt statligt ägt sänder signalen att det här är viktigt. Vi måste tala om, eller rättare sagt regeringen måste tala om, i sina ägardirektiv till Posten att de har ett särskilt ansvar för att vara en del av landsbygdsutvecklingen.
Jag ska inte säga att den här interpellationen enbart kommer sig av mitt möte med personerna på Ven även om det var en del av skälet till att det blev en interpellation. Den kommer för att jag har tittat mer och mer på de här frågorna och på landsbygdsutvecklingen.
När jag fick tillfälle att ta tag i frågan på grund av byalaget på Ven och träffa Posten vid ett antal tillfällen kunde jag känna att: Det är svårt att vara arg på någon. Det är svårt att säga: Åh, här har Posten struntat i sitt ansvar! Posten agerar enligt de direktiv som de tycker att de har fått.
De upplever att de har tydliga direktiv när det gäller till exempel behovet av att gå med vinst och annat, men inte att man har tydliga direktiv när det gäller landsbygdsutvecklingen. Jag tror att det förekommer, eller jag vet att det förekommer, ett antal bra initiativ från Postens sida.
Men i den krassa verkligheten när man ska väga vinst kontra annat blir det naturligtvis så att små bygder kommer i kläm.
Jag kan ju känna att det är ganska märkligt att betrakta att det över huvud taget skulle finnas någon glesbygd i Landskrona - att Ven, en ö mittemellan Köpenhamn och den mest tätbefolkade delen av Skåne, skulle betraktas som glesbygd. Men i de här sammanhangen är det så.
Man tittar också bara på fastboende, vilket jag tycker är ett stort problem eftersom näringarna och handeln egentligen är dimensionerade på ett helt annat sätt, då det är ett så stort fritidsboende på ön. Det har man inte bara på sommaren utan en stor del av året.
Min fråga är: Är ministern beredd att verka för att Posten ska få ägardirektiv som tar in landsbygdsdimensionen i det hela?
Marie Wahlgren (FP):
Jag vill tacka ministern för en bra debatt. Jag vill ändå skicka med ett bud. Gör inte först det ena och sedan det andra. Gör både-och! Det kan inte vara så långt bort till Thomas Östros dörr att du inte kan knalla in dit i princip bara på vägen härifrån och säga: Se nu över ägardirektiven. Det gäller inte bara Posten utan det gäller egentligen också samtliga andra statliga bolag som påverkar landsbygden.
Jag tror att det är precis som ministern säger: Äger staten bolag så ska staten också se till att de bolagen tar ett övergripande samhällsansvar. Att lägga in en landsbygdsdimension när det gäller Posten, de statliga bolag som står för energisäkerhet på landsbygden och så vidare tror jag vore oerhört värdefullt.
Jag tror att man skulle kunna göra Sverige lite lättare att leva i, och det är en av de viktigaste saker vi har ansvar för som politiker.
Marie Wahlgren (FP):
Jag vill å Erik Ullenhags vägnar tacka för svaret. Jag vet att han själv tycker att det är tråkigt att han inte kan vara här och ta emot det. Ministern sade i sitt svar till Erik Ullenhag att djurförsöksfrågor bygger på många svåra etiska överväganden. Det stämmer i allra högsta grad.
Det finns i den här kammaren egentligen en väldigt stor enighet mellan Socialdemokraterna och den borgerliga alliansen i synen på djurförsök. Däremot är det två partier som skiljer ut sig. Det är Vänsterpartiet och Miljöpartiet.
Eftersom de två partierna utgör grunden för Socialdemokraternas regeringsinnehav är det viktigt att Socialdemokraterna visar tydligt var man står i de här frågorna och att man är villig att stå på sig när det gäller synen just på djurförsök.
För mig är det oerhört viktigt att säga att det inte ska göras ett djurförsök som inte behövs. Det är viktigt att vi reducerar antalet djurförsök. Det är viktigt att vi får fram nya alternativa metoder till djurförsök.
Det finns de som tror att vi skulle kunna ersätta djurförsök i vårt sökande om kunskap när det gäller läkemedel och forskning inom det biomedicinska området. Det gäller också annan grundläggande forskning om vår förståelse av livet.
De har en alldeles överdriven uppfattning om hur mycket vi egentligen kan i biologi och om livet som sådant. Vår kunskapsnivå på de områdena är som att vi bara har läst de första sidorna i en mycket spännande och fantastisk bok.
Men den är tjock, och vi har långt ifrån full kunskap om och förståelse av de biologiska systemen. Därför behövs djurförsök för att vi ska kunna på ett säkert sätt ta fram bra läkemedel och större förståelse av livet och biologi.
Jag och en del kolleger deltog till exempel i en mycket intressant föredragning från Rifo om förståelse mellan genetik och miljö. Där kan till exempel djurförsök ge oss en mycket större förståelse för djupet och komplexiteten i de frågorna.
Det är viktigt att vi här i kammaren väldigt tydligt visar att det finns en forskningspositiv majoritet och att vi vågar ta debatten med dem som står och säger att vi ska avveckla djurförsök på ett snabbt sätt. Jag har ett par frågor som jag skulle vilja att ministern svarade på i de inlägg hon har.
Den första gäller att Miljöpartiet och Vänsterpartiet kräver att man ska gå vidare från de tre R:ens principer till de fem R:en. Det står då för redirect och reallocate . Jag undrar var ministern står i de frågorna.
Den andra gäller att det finns ett krav från bland andra Miljöpartiet på att djurrättsorganisationer ska få rätt att överklaga de djurförsöksetiska nämndernas beslut. Jag undrar var ministern står i de frågorna.