KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Petersson (S):
Justitieministern säger att det är önskvärt att den beställande myndigheten finns med. Där skulle jag vilja gå längre. Jag tycker att det ska vara ett krav. Det gäller om man exempelvis från socialtjänsten placerat någon yngre. Om det är missbruksvård kanske personen har uppnått mogen ålder, eller någonting sådant. Men det gäller framför allt vid LVU-placeringar.
Där ska det inte räcka med "önskvärt", utan det ska vara ett krav att de finns med. Det är de som sedan ska följa upp, fortsätta vården och också hålla kontakten. Jag skulle vilja återvända till det första jag sade om huruvida polisens resurser används på bästa sätt. Jag har fått till mig att man från myndigheterna åtminstone upplever att det sker ett överutnyttjande.
En av polismyndigheterna som jag har besökt i landet hade fått begäran om 375 handräckningar under det senaste året. Det gällde LVU och även från Kriminalvården. Kriminalvården hade själv inte tillräckliga resurser att köra exempelvis personer från häkte. Det var också länsstyrelsen när det gällde djurskydd.
Det är ett brett spektrum, precis som justitieministern sade innan. Samtidigt ifrågasätter våra medborgare: Vart har alla de poliser tagit vägen som vi har utbildat och anställt?
Säger vi att de en lördagskväll transporterar frihetsberövade som har rymt eller inte återkommit från exempelvis en permission 75 mil genom hela södra Sverige, då kan man fundera: Är detta klokt och bra och rätt använda resurser? Det är en annan sak också.
En del upplever att det är en kostnadsfråga. Övriga myndigheter får en kostnad om de själva ska anta och ordna transporten. De får kanske betala övertid till personalen. Polisen själva upplever att de inte behöver betala något. Polisen finns ändå i tjänst. De finns, precis som justitieministern sade, dygnet runt, och då använder vi dem.
Likadant är det med att det ibland ska ske på studs. Tyvärr händer de flesta saker som människor inte mår bra av på storhelger, på lördagar och söndagar och på fredagar. Men det är också då som vi kanske behöver polisens resurser mer ute i samhället. Vad har vi för möjlighet att planera?
Utredningen tar också upp lite långsiktig planering. En del saker kan man kanske inte planera. De händer bara, och då måste man finnas där. Utredningen tar upp väldigt många bra saker. Alla de saker som jag har hört ute på arbetsplatserna och de myndigheter som jag besökt har utredningen tagit upp och berört. Det är väl bra att det remissbehandlas.
Som ledamot i konstitutionsutskottet tycker jag att vi inte ska slarva med beredningen på något sätt. Men det måste ändå komma till något avslut och lösa sig på något sätt. Det är många som är berörda av det. Jag tror att vi som medborgare behöver polisens resurser till andra saker.
Helene Petersson (S):
Det är ett bekymmer om det är så som justitieministern säger att det är ingen som är beredd att ta över ansvaret och att det därför blir svårt att göra något. Jag kan på något sätt förstå det; det är väl ingen som vill ta på sig ett extra arbete, precis som justitieministern säger. Jag har inte sett remissvaren, men jag kan gissa mig till att man inte är så pigg på det från olika håll.
Man pekar ändå på i utredningen att det ska ställas större krav på beställande myndigheter. Man ska verkligen tänka ett varv till: Kan det här utföras på något annat sätt? Vilket ansvar har vi som beställande myndighet för att den här åtgärden blir utförd?
Det får inte vara så att det blir det lättaste sättet: Vi har ingen person på plats nu, alltså begär vi handräckning från polisen. Det måste vara det primära. Det andra är att om det finns unga inblandade ska det vara ett lagkrav på att någon följer med från de sociala myndigheterna. Jag kan inte se att vi kan komma undan det, justitieministern.
Ur barnkonventionens perspektiv och ur ungas perspektiv över huvud taget är vi skyldiga dem det. Jag har fått mig berättat hur en liten sitter i baksätet på en polisbil, gråter och i princip inte vet vad som händer runt omkring. Barnombudsmannen kom med en rapport i dag om häktesförvar av unga. Jag känner att det finns en parallell.
Självklart ska det vara en rättssäker process, och det är regeringens ansvar. Jag hoppas att vi får se ett förslag från regeringen i denna fråga ganska omgående.
Helene Petersson (S):
Mycket av det som kulturministern tar upp känner vi båda till, och det sker ju en förändring. Men just snabbheten i förändringen och siktet för presstödskommittén, 2017, gör mig lite orolig. Det är alltså fyra år framöver.
Nu kommer kommittén att lämna ett betänkande 2013, så det finns faktiskt en möjlighet för kulturministern att ta tag i den här frågan tidigare.
Det finns också andra frågor som inte rör precis presstödet som kan stödja dagspressen, som skattefrågor, momsfrågor, distributionsfrågor och postens övernattsbefordran. Jag hade förmånen att sitta i den förra utredningen också där vi trodde att vi hade en plattform för en ganska lång framtid.
Men det har hänt jättemycket på de här sex sju åren sedan vi kom med det betänkandet. Då fanns det en parallell utredning med Postens övernattbefordran samtidigt som Presskommittén satt och jobbade. Posten var färdig tidigare, och vi hade inga möjligheter att skjuta in våra synpunkter.
Nu känner jag att vi är i samma situation, för distributionen är en svår sak för många tidningar. Vi har sett att det exempelvis är många prenumeranter som inte får sin tidning på lördagar. Det finns vissa områden i landet där man från tidningarna säger: Vi kan inte dela ut tidningen, för det kostar på tok för mycket för oss.
Kulturministern kanske lyssnade på Nick Davies, som hade ett finger med i spelet i avslöjandet av Murdochskandalen, under Almedalsveckan i somras.
Han och det gäng som han hade omkring sig upptäckte att det köptes in mer och mer journalistiskt material, mycket nyheter och sensationer, eftersom man hade skurit ned på redaktionerna. Det fanns inte utrymme att gå till grunden och kolla källorna för att se att allt stämde och att man hade använt metoder som var okej.
Jag vill inte på något sätt säga att vi har någon tidning i Sverige som inte använder sjysta metoder. Presstödet har storleksmässiga krav men också krav på eget, unikt material.
Då kommer diskussionen om hur mycket man kan köpa för att sedan bearbeta och fördjupa sig i och därefter kalla det för unikt material. Det är många sådana här småfrågor som faktiskt är väldigt stora för tidningarna ute i landet just när det gäller att man har gått ihop.
Jag tror faktiskt också, tyvärr, att en förutsättning för att vi ska ha det antal tidningar och den mångfald som vi har är att man har större ägare. Men det finns en ganska stor risk att det blir likartat material.
Man kanske gräver lite på ett håll och lite på ett annat, men grunden och var man har fått materialet ifrån är desamma. Vi har nu en förordning. Finns det något man kan titta på där? Och har kulturministern någon kontakt med branschen? Vi vet att statsministern nyligen gjorde ett besök på Schibsted för att diskutera kvalitetsjournalistik.
Helene Petersson (S):
Jag är glad över att kulturministern öppnar för en möjlighet för oss att inte vara låsta fram till 2016. Ska man vara riktigt pessimistisk kan man säga att vi kanske inte har några tidningar kvar då. Jag tror inte att det blir så, för branschen jobbar med det här. Det har så starka demokratiska värden, och det är viktigt att det finns en mångfald av röster.
Vi har sett det i valsituationer, exempelvis när det var omval. Där de lokala tidningarna plockade upp aktuella debatter och engagerade sig i valet steg valdeltagandet.
Precis som kulturministern säger går man till viss del in och googlar - våra partiers hemsidor är ju jätteviktiga i det sammanhanget - men samtidigt fordras det också att det finns en neutral blick eller att det finns olika medier som presenterar olika ingångar och analyserar saker olika. Exempelvis har det ju funnits en diskussion inom sporten om att man bara sänder en journalist till en fotbollsmatch, för man kan ju inte rapportera mer än fyra mål.
Jo, man kan det, och handlar det då om de demokratiska institutionerna inom politiken är det ännu viktigare att det finns journalister som ser på det hela på olika sätt. Granskande journalistik måste få kosta. 24-timmarsregeln är något som vi har i Sverige.
EU-direktivet ligger på tre dygn. Det är vi själva som har sagt att det är bra om posten lämnar den svenska gränsen inom 24 timmar, för då har man två dygn på sig att frakta den till Italien eller vart den nu ska. Jag tror att det finns möjlighet att titta på det.
Helene Petersson (S):
Jag tackar miljöministern för svaret. Jag är fullständigt medveten om att jag inte får några svar direkt när det gäller det specifika ärendet. Då hade jag väl fått se miljöministern i konstitutionsutskottet under våren. Det kanske vi ska undvika.
Jag tar ändå detta som ett exempel, för jag tycker att det är märkligt att man i så stor utsträckning fortfarande kan använda detta medel när vi vet vilka risker det finns.
Vi har i EU-sammanhang i ett direktiv kommit fram till att det är ett så farligt medel att det bara får en begränsad användningstid. Man skriver att det är flera substanser med hälsofarliga egenskaper. De är långlivade, de kan lagras i levande vävnad och de är giftiga. De är även svåra att bryta ned i naturen.
När man startade kreosotanvändningen för 100 år sedan var man inte medveten om riskerna. Men nu fortsätter man att gräva ned detta. Det är där min fråga ligger: Var är det egentligen tillåtet att använda kreosot? Vi säger i stolpar och i järnvägssliprar.
I detta fall gräver man ned fundament, och i varje fundament finns 500 kilo kreosot. Det är just denna fråga som jag tycker är lite märklig. Jag tycker också att det är märkligt att när man gör en ledningskoncession och får tillstånd till detta görs det inte någon prövning av verksamheten enligt miljöbalken.
Jag hoppas att miljöministern har någon kommentar till detta. Det är en fråga som jag ställer till miljöministern: Är det något som hon har funderat på? Bör vi kanske inte ha en synkroniserad process här så att man inte får tillstånd till en sak och att det sedan kommer in en annan aspekt?
Då blir det överklagande i samband med att man redan har satt i gång att bygga. Det talas om att det ska vara yrkesmässigt. Det är självklart att det är yrkesmässig verksamhet det är fråga om i de här fallen. Men det handlar också om hur mycket man vet om de risker som finns.
När man talar med yrkesmännen märker man att de kanske inte riktigt är medvetna om vilka risker som finns. Det ligger på den enskilda arbetaren, men kanske också på arbetsgivaren. Man har reagerat otroligt starkt på detta i Jönköpings län. Det beror på att länsstyrelsen har sagt nej, så det ligger en överprövning i sakfrågan.
Det beror också på att man i Grimstorp, som ligger i Nässjö kommun, har haft en tidigare kreosotanläggning. Vi har även en järnvägsknut i Nässjö, och båda dessa har varit väldigt utsatta för kreosot. Man håller nu på att sanera dessa båda områden till en kostnad av en halv miljard. Det är alltså inte konstigt att man börjar fundera på vad som händer med våra barn när det gäller hälsofrågan.
Vilka kostnader kommer det att medföra för kommunerna under ett antal år framåt?
Helene Petersson (S):
Jag vet att man använder miljöbalken i miljöprövningen. Den börjar i kommunen. Det är ofta miljö- och byggnadsnämnden som börjar. Sedan fortsätter det i länsstyrelse och mark- och miljödomstol. Det bekymmer som jag lyfte upp är att man först får tillstånd att göra en sak, och sedan kommer det en miljöprövning vid sidan om. De följs inte åt.
Jag tycker att man inte ens skulle få tillstånd förrän man har fått klartecken på miljöområdet. Det hade nog besparat oss en hel del. Man tar upp kreosot när det gäller barn och kontakt med bar hud, men vi har också spridning i vattnet. Det borde också vara en stor risk som jag tycker att man nämner för lite här.
Miljöministern tar också upp saneringsansvaret. Men det gäller att man får tag på den som ska utföra saneringen och har möjlighet att ställa den till svars. I det här fallet, om jag har fått det ordentligt klargjort för mig, är det nog staten som får ta det ansvaret eftersom det här är en så gammal anläggning. Man har också sett att det läcker ut i grundvattnet.
Det finns en väldigt stor risk för spridning i vattnet. Jag vill också lyfta upp den fråga som Jacob Johnson tog upp. Vi i S har, tillsammans med MP, lyft upp frågan att införa en kreosotskatt. Vi tycker, precis som Jacob Johnson, att det är lite märkligt att kreosot inte beskattas eftersom det har en så miljöfarlig påverkan.
Vi har andra miljöfarliga kemikalier som beskattas. Jag hoppas att miljöministern kommer att ta upp den frågan och ta ett ordentligt ansvar för att man lägger en beskattning på detta ämne också.
Vi behöver fortfarande sliprar, stolpar som håller länge och fundament till kraftledningar. Men frågan är vad vi kan ha i stället. Jag är också mycket fundersam över att man säger att detta är det mest miljövänliga alternativet. Vad lägger man in i det? Är det tillverkningen av betongen? Är det transporter, för betong är tungt? Vad är det man lägger in i detta?
Jag har väldigt svårt att tänka mig att kreosot kan vara mer miljövänligt än de alternativ som finns i dag om man bara tittar till giftet. Detta är ett gift som är farligt och som får konsekvenser för natur, miljö och människor på lång sikt.
Jag tycker att det är otroligt konstigt att man kan säga att detta är det mest miljövänliga alternativet.
Helene Petersson (S):
Tack, miljöministern! Det var viktigt att vi hade den här diskussionen. Det upprör väldigt många i mitt län att det här får förekomma, speciellt eftersom man är så medveten om det. Jag har tittat på hur mycket vi använder. Det säljs 4 000 ton i Sverige i dag. Jag utgår ifrån att det är årligen.
Det är fruktansvärt mycket. Det här bör stoppas. Jag blir lite osäker på vad miljöministern menar. Är det förbjudet från och med 2018, eller ska beslutet omprövas? Jag får lite olika signaler.
Om det ska förbjudas från och med 2018 finns ju förbudet men om det handlar om en omprövning är min sista fråga till miljöministern: Vad tänker miljöministern göra i EU-sammanhang, det ligger ju ett direktiv i botten, för att vi verkligen ska få till stånd ett förbud?
Tänker du medverka till att det blir en skatt på kreosot så att vi på det sättet även kan få större påtryckning för att hitta alternativa produkter?
Helene Petersson (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag vill nog säga att det inte gav så mycket svar på min fråga utan att det var ett allmänt svar om begravningsverksamheten, men det kanske är en utgångspunkt för denna interpellationsdebatt. Min fråga var ganska specifik, och den gällde just den judiska församlingen och de judiska begravningsplatserna.
Den är väldigt aktuell, speciellt här i Stockholm där den judiska kyrkogården är i stort behov av mer begravningsmark. Det är grundorsaken till min fråga. Historiskt sett har den judiska församlingen varit egen huvudman sedan 1700-talet och haft ansvar för begravningsplatserna och även begravningarna enligt religiösa föreskrifter och traditioner.
Statsrådet säger i sitt svar att man har ett clearingsystem. Man clearar kostnaderna för själva begravningen, men förvaltningskostnader för begravningsplatser ingår inte. Det är väl här det stora problemet egentligen ligger, för det är en stor kostnad för en mycket liten församling att anordna en eller utvidga en begravningsplats - eller skapa en ny.
Man räknar med att det är kanske 7 000 medlemmar som själva får stå för denna stora kostnad. Samhället har ett ansvar, och jag tycker inte att det bara gäller begravningarna i detta fall, statsrådet, utan det handlar också om att vi har den judiska gruppen som en nationell minoritet.
Där tycker jag att det finns ett speciellt ansvar för staten att se till att det inte bara finns möjligheter att bevara den språkliga biten utan även möjligheter att bevara de traditioner och den kultur som följer med den judiska befolkningen.
Alla betalar sin begravningsavgift, oavsett vilken religion man tillhör, men i detta fall blir det en betydligt större kostnad för dem som är medlemmar i denna församling och vill ha sin begravning på det sätt traditionerna och religionen säger att det ska vara.
Jag tittade lite på begravningslagen, och det står där att man har i uppdrag att tillhandahålla vissa tjänster - bland annat gravplats i 25 år. Det är kanske där den stora knuten ligger, för den judiska traditionen och den judiska religionen anser att gravrätten ska vara evig. Det kanske är där det blir en diskussion och ett problem.
Här i Stockholm är det Stockholms kommun som är huvudman. Det är lite unikt; det är bara Stockholm och Tranås som är huvudmän förutom Svenska kyrkan. Jag hade en fundering på om kommunallagen kunde vara ett hinder i detta. Vi fick dock en utredning i går, som överlämnades till statsrådet.
Eftersom interpellationsdebatterna drog ut på tiden i dag har jag faktiskt hunnit läsa en hel del i utredningen, och där förordas att Tranås och Stockholm ska ingå i systemet med enhetlig begravningsavgift. Min första fråga till statsrådet är: Ser statsrådet en möjlighet att utifrån utredningens slutsatser även kunna inkludera enskilda begravningsplatser i ett sådant kostnadsutjämningssystem?
Helene Petersson (S):
Den judiska församlingen har redan mark och arbetar med att anlägga en begravningsplats. Problemet är pengar; det kostar otroligt mycket. Det gör det för alla som är huvudmän för en begravningsplats. Det är därför kostnaderna har varit så skilda.
I vissa församlingar har det blivit oerhört dyrt för att man är en liten församling och har varit tvungen att lägga ned stora pengar på just anläggningen av nya begravningsplatser. Det är inte bara clearingen för själva begravningsakten som man måste se över.
Ska vi ha en enhetlig begravningsavgift som ska vara lika över hela landet måste anläggningskostnaden komma in. Annars vet jag inte hur de olika församlingarna och huvudmännen ska klara av det. Man måste på något sätt räkna in detta också.
I begravningslagen står det klart och tydligt att uppdraget är att tillhandahålla en gravplats i 25 år. Det borde det finnas möjlighet att ändra, för begravningslagen är ju rörlig materia som alla våra lagar.
Man kanske kan se över den och lägga till något för att tillgodose olika traditioner. Det räknas upp en hel del uppgifter som ska fullföljas och vad som ska ingå i clearingsystemet. Bland annat sägs det att kremering ska ingå, vilket är en ganska stor kostnad.
Men för den judiska gruppen är det inget alternativ eftersom kremering så starkt förknippas med förintelsen. Det är omöjligt för en judisk person att kremeras. Det är jordbegravning som gäller, och det tar större plats.
På många begravningsplatser har man anlagt minneslundar och annat för att det är ont om plats, men för den judiska gruppen är kremering som sagt inget alternativ.
Som statsrådet säger kan den privata marken ställa till det eftersom kommunen inte kan investera i sådan mark. Men frågan är hur mycket man kan lägga in i clearingsystemet.
Det går ju inte att jämföra begravningsmark med industrimark eller privat bostadsmark, utan det handlar om ett helt annat samhällsansvar. Det finns nog mycket man kan göra.
Det som gör mig lite bekymrad är att vi talar om 2016, så det är en akut fråga för den judiska församlingen i Stockholm.
Helene Petersson (S):
Det låter positivt. Jag hoppas att det händer något ganska snart, för 2016 ligger inte långt bort. Jag satt inte i konstitutionsutskottet när staten och kyrkan delade på sig och kyrkan fick det stora ansvaret för begravningar, men jag kom in strax efter. Då var det många frågor.
Vi hade många diskussioner om hur Svenska kyrkan skulle klara de olika religionernas traditioner och kulturer. De första åren var det också mycket diskussioner och klagomål på Svenska kyrkan. Det har löst sig. Man har tagit sitt ansvar och tittat på hur man ska kunna lösa de olika traditionerna och ställa upp.
Man har tittat på hur man ska kunna dela in gravplatsen för olika religioner eftersom de har olika traditioner för hur den vigda jorden, som just den religionen ska ha, ska hanteras. Det är också bekymmersamt när Stockholm säger att om de får ansvar för detta har de inte den enskilda kyrkogården, vilket är vad den judiska församlingen önskar.
Man kan inte ens garantera ett judiskt kvarter på de allmänna kyrkogårdarna. Det finns en hel del att göra, men jag är ändå glad för diskussionen. Jag tror nämligen att den är viktig. Många gånger glömmer vi bort våra minoriteters historia, traditioner och kulturer. Vi pratar oerhört mycket om språket när det gäller de nationella minoriteterna. Där har vi ett ansvar.
Med det vill jag önska statsrådet, hela kammarkansliet och alla som finns kvar här i kammaren en god jul och ett gott nytt år. Tack för debatten!
Helene Petersson (S):
Tack, statsrådet! Jag fick möjlighet att ställa en liten fråga under frågestunden för några veckor sedan. Jag tyckte inte att jag fick det svar jag ville ha, men det kanske var för att jag över huvud taget inte fick möjlighet att diskutera mer. Det var därför jag följde upp det med en interpellation. Vi har ju varit utan handlingsplan i Sverige under snart fyra år. Det är egentligen min utgångsfråga: Varför har det dröjt så pass länge?
Den senaste utvärderingen kom i mars 2011, och man kom med väldigt många konkreta förslag. Det hade påbörjats ett arbete; vi hade två handlingsplaner innan. Jag och säkert många med mig har uppfattningen att om man ska hålla på med ett långsiktigt arbete bör det inte bli ett så stort avbrott som det har varit nu. Man har ju på något sätt kommit av sig i arbetet.
Detta tycker jag att vi märker i konstitutionsutskottet, bland annat när vi träffar justitieombudsmännen. De efterfrågar bland annat ordinarie tillsynsorgan inom migrations- och socialförsäkringsområdena och inom kriminalvården. Nu har kriminalvården stoppats in i polisutredningen. Det kommer något förslag om socialförsäkringen i april 2014.
Migrationen är inte i gång än. Vi hade JO hos oss i dag. De påtalade bland annat att man i kriminalvården, om man blir intagen, häktad, satt under arrest eller satt i fängelse, inte får information om de mänskliga rättigheter man har.
Vi saknar en institution som många av EU:s länder har - minst tolv länder, vad jag vet, har en institution som hanterar mänskliga rättigheter på nationell nivå. Man har också börjat efterfråga mänskliga rättigheter kopplade till näringslivet. Det fick jag reda på i Bryssel; jag kommer att återkomma senare till den utvärdering som Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter har gjort.
Där tar man också upp att det fordras att man har planer för de här olika områdena. Jag vet att ministern har lagt ned ett stort arbete när det gäller romastrategin. Vi är inte helt överens om alla sakfrågor i den, men jag tycker att det är bra att den har kommit. Ni har gjort förändringar i diskrimineringslagen. Det är också bra, men det går inte att jämföra med en fullständig strategi för mänskliga rättigheter. Mänskliga rättigheter gäller alla i Sverige.
De gäller på så många fler områden än de enstaka man kan plocka in i exempelvis en diskrimineringslag. Min avslutande fråga är vad det är som har gjort att regeringen och statsrådet inte har kunnat ta tag i det här och göra det till en löpande fråga. Jag tycker att det är ganska naturligt att delegationen fortsätter det arbete som föregick utvärderingen.
Man jobbade ju hela tiden och kom kontinuerligt med förslag. Men det verkar inte som om statsrådets regering över huvud taget har funderat på de frågorna under den här tiden. Det kritiserades ju också ganska skarpt i utvärderingen. Man sade att när planen togs fram var intresset stort.
Men det verkar inte ha fått något genomslag sedan 2006, och det är ju statsrådets regering.