KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emma Wallrup (V):
Det är klart att vi ska ha en helhetssyn och diskutera frågan. Nu är Trollhätte kanal inte med i denna budget - den kommer troligtvis att komma framöver - och då måste man göra avvägningarna för att få en helhetssyn. Det är viktigt att ha det, men i nuläget kan jag inte svara för mer än att det är de lokala politikerna som har planerat det.
Ibland tycker jag att politiken i Sverige är alltför fragmentiserad där varje stad tänker på sig och vill ha största möjliga tillväxt. Man tänker inte på helheten över landet. Jag kan inte säga om så är fallet den här gången, men det är en princip som jag tycker är viktig att titta på överlag.
Vi behöver sluta med det individuella konkurrenstänkande som finns både mellan städer och mellan sektorer och i stället försöka bygga helheter och få dem att fungera. Jag har inte i detalj satt mig in i den här frågan eftersom den ännu inte ligger i budgeten. Vi tycker att det är viktigt att lösa frågan om de inre vattenvägarna. Jag håller med om att Trollhätte kanal är en viktig lösning, och därför lyfte jag upp den i mitt anförande.
Emma Wallrup (V):
Jag skulle vilja fråga Erik Ottoson vem som egentligen är extrem, om det är han eller jag, när han liknar en demokratiskt styrd kollektivtrafik vid Stalin. Det handlar om en kollektivtrafik som styrs av folket. Vi kan rösta fram företrädare som hjälper till att styra kollektivtrafiken mot de samhällsnyttiga målen i stället för att avreglera in absurdum.
Nu har avregleringarna gått så långt att vi har fler anställda som kontrollerar de 4 500 kontrakten än anställda som jobbar på spåren. Är det verkligen vettigt? Vi har avregleringar som lett till att bemanningsföretag missköter arbetsförhållandena så att 75 procent av de grövsta anmärkningarna finns på de arbetsplatserna. Är det vettigt?
Är det inte bättre att vi demokratiskt styr verksamheten och följer upp samhällsintressena, de folkliga intressena, miljöintressena, det som folket vill ha, i stället för att den kortsiktiga vinsten ska styra? Det är mina frågor.
Emma Wallrup (V):
Många borgerliga väljare som jag känner tycker att både Posten och SJ ska vara i statlig regi. De tycker att det är helt rimligt. Det var inte länge sedan som SJ hade företräde på stambanorna. När SJ:s vd Fritzson besökte trafikutskottet var han helt förtvivlad.
Jag har aldrig sett någon tjänsteman gå i taket på det sätt som han gjorde med anledning av de miljonbesparingar som SJ måste göra på grund av konkurrensen från andra bolag. Det gör att SJ inte kan hantera sin verksamhet. De kan inte planera. De har inte tillräckligt med resurser för att se till att tågen fungerar. Är det verkligen så vi ska ha det? Fler och fler kritiserar avregleringarna och anser att de gått för långt.
Girigheten har fått gå före på område efter område. Framför allt märks det inom järnvägen eftersom järnvägen är som en hel organism. Den behöver få fungera som en symfoniorkester, som tidigare talare så fint uttryckte det från talarstolen. För att järnvägen ska kunna fungera som en symfoniorkester behöver vi samverkan.
Vi behöver samarbeta, inte tävla, konkurrera och till varje pris utgå från våra egenintressen. Vi behöver jobba tillsammans mot samma mål. Därför tycker jag inte, och jag vet att många borgerliga väljare inte heller tycker det, att det är orimligt att vissa grundläggande funktioner som samhället bärs upp av ligger samlat under statlig regi. Det är funktioner som är beroende av att man just samverkar.
Emma Wallrup (V):
Det är bra att det förutom att beslagta nycklar nu kommer att finnas möjlighet att fästa fordonen via klampning. Detta är viktigt för att vi inte ska ha trafikfarliga fordon eller trötta förare som kör på vägarna. Lastbilar är stora och tunga och kan ge mycket stora skador om någonting händer.
Hela branschen har de senaste åren i konsumtionshysterins era pressat både arbetsmiljö och säkerhet över alla bräddar. Vi har alltför många oseriösa företag som utnyttjar sina anställda, och det pressar dem att köra trots att de behöver sin dygnsvila. Fordon som inte har en bra standard används ibland. Det är inte rimligt. Som det ser ut i dag behöver detta regleras.
Vi behöver hitta möjligheter att reglera branschen så att man tillgodoser behoven av rast och vila för förare och ser till att det finns säkra och bra fordon. Det är viktigt att stärka de sunda företagen och se till att de skapar mänskliga, humana och ekologiska marginaler i våra verksamheter.
Vinstintressen och girighet har gått så långt att vi i dag pressar både människor och natur till det yttersta. Det bidrar på många olika sätt till risker - i det här fallet till trafikfara och samtidigt till en fara för vår miljö och vår egen framtid. Vi måste börja sätta andra värden högre och inte endast se till ekonomin.
Det handlar om de värden som har med liv, hälsa och säkerhet att göra samtidigt som vi skapar arbetstillfällen. Att reglera lastbilsbranschen är en viktig facklig fråga, en viktig miljöfråga och en viktig fråga för den inhemska företagsamheten. Det är bra att fler och fler ser det orimliga i den utveckling som vi nu har sett och är beredda att ta till åtgärder för att reglera detta.
Både Sveriges Åkeriföretag och Svenska Transportarbetareförbundet vill införa klampning. Det ska finnas möjlighet att längre hålla kvar ett fordon som inte har följt reglerna när det utgör en säkerhetsrisk. Det är nu viktigt att de regler vi får på plats blir så tydliga att vi kan använda dem.
Det här med särskilda skäl får inte bli för trångt så att man inte kommer att kunna använda det när man ser behovet utan måste invänta någon sorts bedömning som gör det hela krångligare. Det är viktigt att det finns tydliga regler som är effektiva så att de faktiskt får effekt.
Emma Wallrup (V):
Robert Halef talar mycket i sitt anförande om att vi ska vara rädda om jobben och tillväxten. Jag har bara en liten fråga. Jag undrar om det inte är meningen att jobben ska vara till för människan, och inte människan till för jobben. Är det inte viktigt att vi bygger ett samhälle där vi kan skapa jobb på hållbara sätt?
Vi ska skapa jobb inom naturens ramar så att vi inte spränger dessa ramar och förstör den civilisation vi lever i. Jobben ska väl bygga samhället och inte bryta ned samhället; det är i alla fall min åsikt. Jag tycker att vi måste tänka nytt, och vi måste tänka miljövänligt. Vi måste ta i med ganska kraftfulla metoder för att styra om båten, för vi är på väg mot stupet när det gäller klimatförändringen.
Därför undrar jag lite grann över retoriken. Vi ska värna jobben, heter det hela tiden. Hur får du ihop det med att det ska rymmas inom naturens ramar när till exempel flyget släpper ut så pass mycket och när ni i er politik lägger så lite på järnvägen? Järnvägen är det hållbara transportmedlet och det som skulle kunna ersätta flyget inom Sverige och gynna företagande inom Sverige och inom naturens gränser.
Emma Wallrup (V):
Vi bygger mycket av våra satsningar på skatteintäkter; det håller jag med om. Men tyvärr handlar de styrmedel vi använder ofta om att öka konsumtionen och öka transporterna. Det är en del av grundproblemet. Det är därför vi står inför detta jobbiga scenario. Vi har överanvänt jordens resurser och de fossila reserverna på jorden.
Två ton koldioxid är egentligen en hållbar nivå för människan att använda. Om man flyger använder man upp dem väldigt snabbt. Tyvärr är tekniken inte alls framme än för att kunna uppbära ett hållbart resande när det gäller flyget. Det kan komma i framtiden, och jag vill absolut att vi ska gynna sådan forskning. Men vi har kort tid på oss.
Jag förstår inte hur man kan hindra järnvägen och samtidigt gynna flyget när vi har ett tidsfönster på ungefär tio år för att vända utsläppstrenden. Annars hamnar vi i en ohanterlig klimatförändring där vi kommer att stå försvarslösa. Då kommer vi inte att ha någon som helst chans att göra någonting om vi inte agerar nu.
Emma Wallrup (V):
Jag tycker att det är väldigt positivt att utskottet vill utreda alkobommar vid gränshamnarna. Det är ett stort problem med trafiksäkerheten, särskilt på grund av det kaos som råder inom cabotage- och lastbilstransporterna. Det är enorma mängder lastbilar på våra vägar, och det är väldigt viktigt att på olika sätt arbeta med trafiksäkerheten.
Jag skulle också vilja lyfta frågan om trafiksäkerheten för vägarbetare. Det är viktigt att vi har trygga arbetsplatser för alla, inte bara för oss som sitter tryggt i riksdagen på våra stolar, i våra kontor, utan också för den som faktiskt bygger samhället ute på vägarna och som skapar den infrastruktur som vi sedan kan använda. Just när man ska arbeta på vägarna är det ganska farliga moment. Då är det viktigt att säkerheten fungerar.
Det dör fler vägarbetare nu för tiden. Dödligheten har ökat med 20 procent mellan 2003 och 2009. Det är väldigt enkla åtgärder som skulle kunna förbättra det här. Det handlar bland annat om att förbättra skyltningen och om att ha tvingande skyltning i stället för rådgivande skyltning när det gäller hastighetsbegränsningar eftersom människor tyvärr inte respekterar att det är andra människor ute på vägarna utan kör för fort.
Det är väldigt sorgligt att dödligheten har ökat så mycket. Det är viktigt att vi tar det här på allvar. Vi ska inte blunda för de arbetsmiljöproblem som råder inom de här sektorerna, särskilt nu också inom transportbranschen. Det är viktigt att vi gör något åt detta. Alla arbetsplatser ska vara bra arbetsplatser. När dödstalen ökar måste man ta frågan på allvar.
Vi ska aldrig acceptera den utveckling som har skett på arbetslivsområdet. Det här är en del i avregleringen av många branscher. Vi har fått bemanningsföretag. Inom transportbranschen gäller det taxi, vägarbeten och järnvägsunderhållsarbete. Det finns även inom flygbranschen. Vi ser det överallt. Vinstintressen går före liv och hälsa hos arbetarna.
Det här kommer av EU:s avregleringar. Socialdemokraterna, Miljöpartiet och de borgerliga partierna - alla partier - måste inse att vi faktiskt måste gå in i det här ordentligt. Vi kan inte tillåta att vi sänker nivån på arbetsmarknaden så mycket som vi har gjort.
Vi i trafikutskottet har ett ganska stort ansvar, eftersom det är många branscher just inom vårt område där dödstalen och olyckstalen ökar och där det är väldigt dåliga lönevillkor och stressiga arbetsmiljöer. Det handlar om en kultur i samhället: att vi faktiskt värnar människan framför vinsten. Det är det som är grunden i det hela. Jag vill med det yrka bifall till reservation 4.
Emma Wallrup (V):
Jag tackar infrastrukturministern så mycket för svaret. Det råder lite delade meningar om hur viktig denna linje är och hur hög beläggningen är. Vad man tycker är rimligt och inte kanske beror på den nivå som SJ mäter efter när man tittar på beläggningsgraden.
De lokala tjänstemännen från Gävle kommun har försökt uppmärksamma SJ på att det ofta är full beläggning på de här tågen, särskilt till Gävle. Det pekar snarare på behovet av utökade resurser. Sveriges inrikes transporter står i dag för en tredjedel av våra klimatutsläpp. Vi behöver verkligen agera kraftfullt, och vi har inte råd att minska linjer och ta bort linjer som är viktiga.
Det är beklagligt att just vinstjakten hos SJ tvingar dem att lägga ned linjer som används och som är viktiga även ur arbetsmarknadssynpunkt. Forskning visar att arbetsmarknader med under 100 000 arbetsplatser riskerar att på lång sikt bli avfolkningsbygder. För högre yrkesspecialisering krävs större arbetsmarknader för att innehålla alla de kunskaper som en dynamisk region kräver.
Sandviken och Gävle har haft bra förbindelser med Uppsala som har möjliggjort arbetspendling mellan dessa orter och stärkt arbetsmarknaden där. Trots att det finns problem när det gäller utökningen i dag har det funnits ett incitament för att bygga upp arbetsmarknaden i till exempel Sandviken.
De nu beslutade neddragningarna av tågtrafiken riskerar att begränsa utvecklingsmöjligheterna både i Sandviken och i Gävle då det försämrar möjligheten att bo på dessa orter och arbeta i Uppsala, till exempel. Vänsterpartiet anser att SJ:s vinstuppdrag i dag är bekymmersamt och olyckligt.
I stora delar drivs SJ precis som vilket annat vinstdrivande företag som helst, trots att det borde vara samhällsnyttan som är meningen. Vi har ett problem med arbetslöshet i dessa bygder och talar om att vi vill värna människors arbeten. Nu blir det som att den ena handen inte vet vad den andra gör när vi drar in denna viktiga linje som kan bidra just till arbetsmöjligheter.
Det avkastningskrav som SJ har missgynnar i detta fall den regionala utvecklingen eftersom SJ tvingas prioritera bort lågtrafikerade sträckor. Det motverkar också arbetet för att minska klimatpåverkan och stimulera järnvägens samhällsnytta.
Vinsten bör rimligen investeras i verksamheten, och lönsamhetskravet bör beakta den samhällsekonomiska långsiktiga vinsten i hela landet. Det kommer allt fler rapporter om att ojämlikhet skadar ett lands ekonomi. Om man accepterar att ojämlikheten mellan regioner ökar ökas också klyftorna. Jag tror inte att det bygger en långsiktigt stark ekonomi i Sverige.
Jag tror att om vi bygger hela Sverige starkt får vi också en starkare ekonomi därför att vi får minskade klyftor mellan regioner och mellan människor. På det sättet blir det hela stabilare, vi använder våra resurser mer effektivt och så vidare.
Emma Wallrup (V):
Det är flera linjer som har dragits in i Mälardalen. SJ:s avkastningskrav gör att man riskerar att flera linjer dras in i många områden där det inte går att hänvisa till lönsamhet exakt på dessa linjer. Detta är ett större problem, och Sandviken är ett exempel av många.
Det stora problemet är att SJ har prioriterat sitt avkastningskrav och tänkandet kring det så högt att man inte ens har fört en dialog med Sandvikens kommun. Kommunen har försökt ta kontakt med SJ och träffa dem för att tala om det här, men det är lättare för mig att tala med infrastrukturministern än det är för Sandvikens kommun att tala med SJ.
Detta tycker jag också indikerar att SJ inte har någon tydlig roll i att verka för att stärka och ha en dialog med regionerna för att utveckla dem. Det är just därför jag tycker att vi bör utveckla SJ:s ägardirektiv. Det ska vara andra samhällsnyttiga mål som gäller än att bara generera vinst.
Nu är avkastningskravet hela 10 procent. Det innebär att staten förra året fick in närmare 5 miljarder kronor. Det är mycket pengar, som skulle ha kunnat gå till SJ:s verksamhet.
Järnvägsfrämjandet har också pekat på att det skulle vara viktigt att återföra pengarna till SJ:s verksamhet eftersom man ser de stora behov som finns av en stark järnvägstrafik i landet både för ekonomi och för jämlikhet mellan regioner. Jag kan också se att det finns ett problem med den syn som vi har på demokratiskt styrda bolag; vi styr dem ofta precis som ett privat bolag, som ska vara vinstdrivande.
Då försvinner meningen med demokratin i bolagen. Jag tycker att de demokratiska bolagen borde gå före och visa hur man kan tänka på allmännytta och ha ett helhetstänkande där man får en långsiktigt stark ekonomi. Man ska inte i första hand gå på kortsiktig vinst och titta på enstaka detaljer för att få denna vinst, som kanske förstör för helheten.
Jag har tänkt på detta i många fall även i kommunalt styrda bolag och i demokratiskt styrda bolag över huvud taget. Vi har låtit det gå så långt när det gäller att de ska vara vinstdrivande. Det gäller till exempel Vattenfall. Då tar vi bort samhällsnyttan, miljönyttan och den sociala nyttan. Det ser jag som ett stort problem.
Jag skulle vilja att vi utvecklar SJ:s ägardirektiv och stärker det långsiktiga tänkandet vad gäller ekonomi, sociala aspekter och miljöaspekter.
Emma Wallrup (V):
Den här diskussionen visar tydligt på problemen med avregleringen av järnvägen. Konkurrensen med andra bolag tvingar SJ att tänka utifrån vinst före samhällsnytta. Det tycker jag är sorgligt. Jag vill gärna komma tillbaka och diskutera frågan om bolagens ägardirektiv med flera ministrar. Det är en väldigt intressant fråga.
Men jag tycker också att det är infrastrukturministerns ansvar att se över ägardirektivet för SJ och ta politisk ställning för hur vi ska få långsiktighet och ett klimattänkande som bär såväl den sociala aspekten och miljöaspekten som ekonomin. Jag tror också att vi behöver få in mer långsiktiga mål för att nå alla de tre pelarna som vi brukar tala om när vi diskuterar hållbarhet.
Det är nämligen just kortsiktigheten som är problemet. Här ser vi det återigen när SJ måste spara för att få budgeten i balans den här korta perioden. Och då drar de in på linjer som kanske skulle stärka arbetsmarknadsregioner som behöver bli stärkta. Det är sorgligt. Jag vill också påtala problemet med att vi nu har en borgerlig budget och förlorar 1,5 miljarder till järnvägen som vi såväl behöver.
Det är väldigt tråkigt. Jag ser fram emot att debattera det här i valrörelsen som kommer nu framöver eftersom det går åt helt fel håll, vilket är sorgligt.
Emma Wallrup (V):
Jag vill börja med att säga att vi från Vänsterpartiet är mycket positiva till att regeringen nu vill att staten ska utföra den samlade kontrollen och underhållet av de svenska järnvägarna och att man kommer att lägga mer resurser på underhåll som närmar sig den nivå som Trafikverket efterfrågar. Det är väldigt positivt. Men problemet är så mycket större än så. Tågsystemet är ett sammanhållet system, och samverkan mellan olika aktörer är viktig.
Det är bra att infrastrukturministern delar min syn att det är nödvändigt att reda ut problemen som vi nu ser. Men jag oroar mig för att man inte kommer att ta till tillräckligt effektiva verktyg för att rätta till de stora problem som vi ser i nuläget. En ökad återreglering skulle öka samordningen inom järnvägssystemet. Infrastrukturministern hänvisar till delbetänkandet som har lagts fram i samband med utredningen om översynen av järnvägens organisation.
Där pekar infrastrukturministern på att utrymmet för en återreglering är begränsat i EU-rätten. Det är tyvärr en trend i Sverige att inskränka sina möjligheter genom att övertolka EU-rätten. Det händer alltför ofta. Den svenska järnvägsmodellen är extremt avreglerad och fungerar inte i dag. Vi har gått längre i Sverige än många länder i EU.
Tyskland har en fungerande samordning som också följer EU-lagstiftningen och är prövad i EU-domstolen, och Frankrike har beslutat om samma form av samordning, så det finns inte några lagmässiga hinder att göra till exempel som Tyskland och Frankrike. Det är viktigt att ta i beaktande i fortsatt utredning. Hela tågsektorn går i dag på knäna. Det är inte en välmående sektor.
Precis som i så mycket annan verksamhet i samhället har man skurit ned på marginalerna för mycket, ofta för att kunna ta ut vinst i slutänden. Det förstärks också av konkurrensen mellan bolag när operatörer slår ut varandra. Prisbilden har också påverkats, till exempel på A-Train, som går på Arlandabanan, där resorna har blivit mycket kostsamma för att ge ägaren vinst i slutänden. Jag upplevde själv i somras kaos vid förseningar.
Tågoperatörerna bytte perrong varannan minut, och ett hundratal människor förflyttade sig fram och tillbaka mellan de olika perrongerna, vilket ledde till folkstockning och en mycket stressande situation för både barn och gamla. Vi blev till slut informerade om att Göteborgståget skulle gå från SL-perrongen, vilket verkade väldigt ologiskt. Men när jag frågade biljettförsäljarna vid SL-perrongen hade de ingen information och kunde inte svara på frågor om varför vi skulle vara där.
Det här var på grund av dålig samordning mellan bolagen. Tillståndet av kaos kom av avregleringarna och ger en bild av problemen som uppkommer då för många aktörer med enskilda kortsiktiga vinstintressen ska sköta ett gemensamt system som kräver ett större ansvar. Jag undrar därför om infrastrukturministern på allvar tänker se över frågan om en återreglering av tågtrafiken för att motverka de här effekterna.
Emma Wallrup (V):
Det är väldigt positivt att regeringen tänker ta ett helhetsgrepp kring arbetsmiljöfrågorna. Det finns inom järnvägssektorn ett extra ansvar att ge tillräckligt med resurser så att det inte finns för lite resurser och att man vill ha ut så mycket verksamhet att man pressar arbetarna på det sätt som vi nu har sett. Det finns en del också i detta.
När det gäller prisfrågan leder marknaden till någon sorts ojämn prisbildning som inte alla gånger har att göra med det bästa för samhället. Vi ser att priserna har pressats mycket när det gäller underhållet. Vi ser problemen med banarbetarna som behöver jobba 24 timmar i sträck, som inte får någon utbildning och så vidare.
Vi ser också A-Train, där priserna har blivit enormt höga för kunden. Det blir en sorts ojämn prissättning: antingen väldigt låga eller väldigt höga priser i detta samhälle med avreglerade marknader. Det är inte sunt, skulle jag vilja säga. Jag skulle vilja lyfta fram det här med att titta över organisationen redan nu.
Det är ett stort problem att den nuvarande strukturen bidrar till att de medel man har gett till underhåll inte har nått fram till underhållsentreprenörer och dem som ska utföra underhåll. De har inte fått en enda krona av de underhållspengar som gavs tidigare på grund av att Trafikverket är felorganiserat eller att det kanske finns för stora hål att fylla igen på olika håll. Pengarna kan ha hamnat där i stället.
Det är viktigt att man nu ser över organisationen när man lägger mer pengar på underhåll så att de faktiskt går till underhåll. Jag talade med Jernhusen i går - och jag hörde också detta på Ekot - där det sades att man ska vara tydlig med beställningarna och helt enkelt ha klart riktade pengar för att lösa problemen.
Emma Wallrup (V):
Klimatfrågan är nog den största utmaning som mänskligheten någonsin har haft, och det kräver fokus och prioriteringar. Vi måste se var utsläppen ökar mest och lägga våra resurser där. Vi får inte glömma det fokuset. Det är under de närmaste tio åren som det är viktigt att vi vänder de globala utsläppen, och då måste vi agera på lokal nivå där vi har möjlighet att påverka för att länder jorden över ska inspireras att ställa om.
Skogstransporterna är oerhört viktiga, för det är där vi ser att utsläppen ökar. Just därför behöver vi satsa väldigt mycket pengar när det gäller att bygga ut järnvägen för att föra över gods från lastbil till järnväg.
Därför är det här en väldigt viktig fråga, och det är viktigt att den ansökan som görs kommer så tidigt som möjligt och blir så omfattande som möjligt för att vi ska kunna få till stånd en järnväg som kan fånga de godsmängder som vi har uppe i norr och minska lastbilstransporterna. Det är oerhörda mängder lastbilar på våra vägar i dag.
För ungefär tio år sedan kunde man på en punkt utanför Gävle mäta tusen lastbilar per dygn, och det finns områden där det går mycket mer lastbilar än så. Det är alltså oerhörda mängder gods som transporteras. Vi behöver en plan för hur vi ska hantera det här för att klara klimatmålen.
Emma Wallrup (V):
För Vänsterpartiet känns det väldigt roligt att det här har kommit med i budgeten eftersom Vänsterpartiet länge har velat se Sverige som en helhet. Vi har länge velat se jämlikhet över hela Sverige, att resurser tilldelas på ett mer jämlikt sätt och att vi inte förbiser Norrland eller hela tiden ser till centrala Sverige. Just därför är det här lovvärt.
Det ska bli spännande att se den fortsatta processen. Jag hoppas verkligen att ansökan kommer att bli omfattande och att vi kommer att se resultat.