KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Larsson (C):
Tack, statsrådet Tomas Eneroth, för svaret på de senaste inläggen från mig och Anders Åkesson! Det är kanske precis så: Oavsett om kommunikation sker inom politiken eller inom en statlig myndighet är den alltid svår att jobba med om man ska kunna nå så många som möjligt och om det ska bli så bra som möjligt.
Som jag och min kollega Anders Åkesson sa tidigare och som statsrådet också var inne på görs stora investeringar runt om i landet just nu. Det handlar om stora projekt. Vi ska bygga nya stambanor, och vi ska utveckla det stora Europavägnätet. Men vi ska också bygga ut infrastrukturen på landsbygden så att vi får en fungerande infrastruktur i hela landet.
Då är kommunikationen A och O för invånare och företag på dessa platser. Kanske efterlyser många just detta att få komma in, få information och ha en dialog i ett så tidigt skede som möjligt så att man kan vara med och förbereda sig.
Jag håller med om det som statsrådet säger om att ta initiativ på många olika sätt för att få med så många som möjligt i dialog, samtal och möten. Då är det viktigt att det här sker så tidigt som möjligt så att det kan bli en större och bättre acceptans hos berörda aktörer. Det jag nämnde tidigare är bara några exempel på detta.
Riksförbundet Enskilda Vägar, som både jag och statsrådet är väl bekanta med, tar upp att även de tycker att kommunikationen med Trafikverket har blivit lite sisådär på senare år. Det gäller till exempel när översyner ska göras av vägar runt om i vägföreningar och vägsamfälligheter. Det är inte alltid en representant från vägföreningen får vara med och göra detta och ha en dialog.
Många beslut fattas kanske vid skrivbordet. Samma sak gäller här. För att få till en så bra dialog och kommunikation med människor som möjligt behöver man träffas. Och som statsrådet sa kan vi med nya moderna tekniker göra det i digitala möten, men vi behöver kanske också träffas på plats.
Jag tror precis som statsrådet att ju mer dialog och ju fler möten vi kan ha desto större blir acceptansen och samförståelsen. Det gör kanske att man lättare kan få till projekt när alla sätter sig ned vid ett bord i ett så tidigt skede som möjligt och diskuterar frågan.
Statsrådet har varit inne på att regeringen är tydlig gentemot Trafikverket om hur kommunikation och dialog ska ske. Det är lagreglerat. Min följdfråga till statsrådet blir därför: Ser statsrådet några andra initiativ som han kan ta för att förbättra kommunikationen från Trafikverket? Vi ska komma ihåg att Trafikverket gör jättemycket bra saker.
Man har ett stort samhällsuppdrag att förvalta och utveckla vår infrastruktur. Grunden i detta är en bra dialog och kommunikation. Utifrån det som man redan gör och har gjort undrar jag om statsrådet ser några andra initiativ som regeringen kan ta.
Mikael Larsson (C):
Tack, statsrådet, för detta svar! Jag är glad att statsrådet tycker att interpellationen och de här frågorna är viktiga. Jag är glad att det känns som att statsrådet lyssnar och tar det till sig. Statsrådet nämnde bland annat att det finns tydliga instruktioner för hur man ska jobba. Men statsrådet säger också: Jag lyfter det när vi sitter på våra dialogmöten. Det tycker jag är jättebra.
Statsrådet var inne på två andra saker. Har man tidigt en bra kommunikation och dialog kan det minska antalet överklaganden. Det är mycket bra. Det är också jättebra att statsrådet lyfter frågan kopplat till planprocessen. Jag tror att jag och Tomas Eneroth vill samma sak.
Vi vill att det ska finnas en bra och fungerande kommunikation för de stora objekten, för hur man ska göra om det är så att man behöver byta tåg tidigare. Men det gäller också, precis som kollegan Anders Åkesson sa, för de sträckor där vi kör till vardags att kommunikationen om investeringarna ska fungera.
Jag hoppas att statsrådet med sina verktyg verkligen fortsätter att följa frågan noga på nära håll både på departementet och självklart också med ansvarigt verk. Det är väldigt viktigt, precis som statsrådet sa. Vi vill att detta ska fungera oavsett vilket departement eller vilken statlig myndighet det är.
I det här fallet är det på något vis så att det inte är Sveriges invånare som är till för Trafikverket, utan det är Trafikverket som är till för Sveriges invånare. Jag är glad åt att statsrådet kommer att fortsätta att följa frågan, och jag kommer också att göra det. Vi lär få återkomma till denna väldigt viktiga fråga. Jag vill tacka för en väldigt bra debatt här i kväll.
Mikael Larsson (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Sverige har ett fantastiskt jordbruk som bidrar till klimatomställningen och till att vi producerar livsmedel av världsklass. Livsmedelsproduktionen i Sverige är avgörande för vår självförsörjningsförmåga, alltså att vi ska bli mer självförsörjande på livsmedel.
Lantbrukarnas Riksförbund, LRF, har för inte så länge sedan presenterat en del åtgärder som man vill se för att stärka livsmedelskedjan på både kort och lång sikt, och där kommer livsmedelsstrategin självklart in. Inom ramen för januariavtalet, som Centerpartiet var med i tidigare, gjordes flera satsningar på landsbygdsprogrammet.
Detta var Centerpartiet tillsammans med regeringen med och bidrog till. Utifrån de svar jag har fått av statsrådet skulle jag vilja utveckla en del av mina frågor och ställa följdfrågor.
Kan man på ett eller annat sätt säkerställa att de pengar som har tillförts genom landsbygdsprogrammet också har kommit de enskilda lantbrukarna till del och inte stannat på myndighetsnivå hos ett statligt verk? Jag undrar alltså om man kan se att de har fått genomslag på gårdsplanen, så att den enskilde lantbrukaren har fått en stärkt konkurrenskraft.
Statsrådet hänvisar i svaret till regelförenklingar. Här skulle jag vilja stanna upp lite grann. Detta är ju något som är viktigt oavsett vilken bransch man verkar inom. Jag tror också att det finns en bred politisk enighet om att regelförenklingar bör ske i så stor utsträckning som möjligt. Ofta talar vi om att för varje ny regel vi lägger till ska någon annan regel tas bort.
Här skulle jag vilja att statsrådet utvecklar lite grann vilka regelförenklingar som har skett för lantbrukarna i vårt land.
En annan fråga som jag också skulle vilja lägga några ord på är att man i regleringsbrev och instruktioner till statliga myndigheter och verk har gett uppdrag att arbeta med livsmedelsstrategin. Jag skulle vilja fråga lite grann om detta.
Som jag tolkar svaret handlar det om de myndigheter och verk som har i uppdrag att jobba med just livsmedelsstrategin och ansvarar för livsmedelskedjan. Jag menar att livsmedelsstrategin bör ligga på samtliga verk och myndigheter på något sätt. Jag kan ta ett exempel. Jag och statsrådet har ju tillsammans suttit i trafikutskottet.
Trafikverket är ju en myndighet som också borde ta till sig livsmedelsstrategin när det gäller planering av nya vägar, järnvägar och dylikt, så att man hela tiden även från Trafikverkets sida tänker på att bygga på ett sätt som är marksnålt och inte tar för mycket jordbruksmark i anspråk. Likaså skulle detta kunna vara ett uppdrag till Svenska kraftnät när man planerar för nya kraftledningar i Sverige och en förstärkt överföringskapacitet, vilket vi ju behöver.
Då ska man bygga på ett sätt som är marksnålt och tar så lite jordbruksmark som möjligt i anspråk. Jag undrar då: Får dessa myndigheter också uppdraget att tänka på att vi behöver värna vår jordbruksmark, för vi behöver producera mer och hållbarare livsmedel i Sverige för att kunna nå målen i livsmedelsstrategin?
Mikael Larsson (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag tror att det är väldigt viktigt att man sänder ut signaler till Sveriges lantbrukare om just regelförenklingar och att man hela tiden jobbar med detta. Det är en viktig del som gör att vi också stärker vårt lantbruk. Statsrådet beskriver i svaret konkurrenskraften och exporten som en väldigt viktig del. Där delar jag statsrådets svar: att exporten är väldigt viktig.
Men det är också viktigt att vi stärker vår egen självförsörjningsförmåga inom Sveriges gränser. När det gäller åtgärder där handlar det om, precis som vi har varit inne på, rena pengar och regelförenklingar. Men det handlar också om långsiktiga åtgärder med sikte på 2030, som livsmedelsstrategin har sikte på. Uppföljning och utvärdering är viktigt när man antar en strategi.
I svaret från statsrådet sägs det när det gäller den utvärdering och uppföljning som görs att berörda myndigheter i samråd gör en årlig uppföljning och utvärdering. Jag skulle vilja fråga statsrådet hur branschen kommer in i utvärderingen och uppföljningen av livsmedelsstrategin. Jag tänker framför allt på Lantbrukarnas Riksförbund, Lantmännen, hushållningssällskapen och alla andra som verkar inom de gröna näringarna.
Det handlar om att man ska få input från dem som verkligen jobbar med detta. I strategin skriver man att strategin ska bidra till ökad tillväxt, ökad sysselsättning och utveckling i hela landet. Just nu upplever vi att många lantbrukare har det tufft. Det är höjda priser på en hel del insatsvaror. Det är höga priser på el, men det är också höga priser på diesel.
Statsrådet var själv inne på att lantbruket är en form av gröna jobb-skapare i hela landet. Märker vi nu att åtgärder inte kommer för att man ska kunna rädda lantbruket och kunna uppfylla livsmedelsstrategin undrar jag lite grann om målet: att man ska öka tillväxten i hela landet, öka sysselsättningen och skapa arbeten i hela landet.
Låt oss säga att vi nu ser att flera lantbrukare väljer att lägga ned eller att lägga sin mark i träda. Jag skulle vilja att statsrådet utvecklar lite grann vad man har för eventuell handlingsplan för detta. I dag i miljö- och jordbruksutskottet presenterade Jordbruksverket och departementet en analys av lantbrukets ekonomi för 2021. Jag skulle vilja höra lite grann från statsrådet om hur man tänker om det som presenterades av verket och departementet.
Hur ska man se på lantbrukets signaler för 2021 men också framåt för 2022 när vi ser att det har blivit så mycket kostnadshöjningar? LRF beskriver att man vill se åtgärder på kort sikt och på lång sikt. LRF har presenterat ett paket med åtgärder här och nu men också på lång sikt. Jag skulle vilja att statsrådet kommenterar det som LRF har presenterat.
Hur ser statsrådet på de åtgärder som LRF vill se på kort sikt, här och nu, men också på lång sikt? Är det någonting som statsrådet och regeringen är beredda att titta närmare på för att se om man kan genomföra detta?
Mikael Larsson (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag hoppas verkligen och tror att statsrådet kommer att ta signalerna från lantbruket på största allvar och göra den helhetsbedömning som behöver göras. Jag delar också att vi inte bara kan sätta upp ett finger och känna vartåt det blåser, utan vi behöver göra en fullständig och korrekt bedömning utifrån de rapporter vi får.
Vi behöver också väga in de synpunkter och känslor som finns ute i landet när det gäller vårt lantbruk, och jag hoppas alltså att även statsrådet tar det här på största allvar.
Jag hoppas också att vi finner en snabb väg framåt för bland annat det förslag som Centerpartiet har lagt i finansutskottet om nödmiljarden så att utbetalning kan göras via våra statsstödsregler eller annat för att få genomslaget på gårdsplan.
Det är just det som jag tror att Sveriges lantbrukare efterfrågar: genomslaget på gårdsplanen. Jag vill instämma i det som statsrådet sa tidigare och utvecklade nu, och det är att utan bonden blir det ingen mat på bordet. Vi behöver ta signalerna på största allvar och från riksdag och regering göra allt för att livsmedelsstrategin ska fullföljas.
Som statsrådet Sätherberg sa behöver kanske fler myndigheter och verk få i uppdrag att hela tiden tänka in livsmedelsstrategin, hur det påverkar vår verksamhet och hur vi kan se till att också stärka detta. Om vi ser ett samband mellan de gröna näringarna, det offentliga och ut till konsument tror jag att vi har alla möjligheter att nå livsmedelsstrategin och också få ett starkare och konkurrenskraftigt svenskt jordbruk.
Som sagt, utan bonden blir det ingen mat! Tack, statsrådet, för debatten!
Mikael Larsson (C):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag tycker att svaret innehåller många intressanta saker, men jag tänker uppehålla mig vid vissa av dem och kommer att ställa en del följdfrågor. Jag tror att vi är helt överens om att den fortsatta bredbandsutbyggnaden är oerhört viktig för hela landet.
Det har inte minst under pandemitiden, fru talman, visat sig att digitaliseringen och tillgång till fiber, bredband och mobiltäckning i hela landet är oerhört viktigt. Bredbandsutbyggnaden har kommit långt i Sverige. Tidigare regeringar, till exempel alliansregeringen, har tillfört stora mängder pengar till bredbandsutbyggnad.
Under det senaste samarbetet, som skedde inom januariavtalet och som egentligen var bra, tillfördes också stora medel för fortsatt bredbandsutbyggnad i hela landet. Vi i Centerpartiet tryckte väldigt aktivt på att flera olika aktörer verkligen måste kunna få del av stödet. Det gällde inte minst bredbandsföreningarna.
Tidigare har pengar för bredbandsutbyggnad i landet legat inom ramen för EU:s landsbygdsprogram och det landsbygdsprogram som vi har i Sverige, precis som statsrådet redogjorde för i svaret. Fiberföreningar har kunnat ta del av en väldigt stor summa därifrån, och det har kunnat göras över hela landet.
Det stöd vi har nu är bra utformat. Det finns mycket pengar i det. Men jag skulle ändå vilja ställa en fråga om det. Även om vi har utformat ett nytt stöd, som i dag ligger hos Post- och telestyrelsen och tidigare inom landsbygdsprogrammet, kommer många signaler om att fiberföreningar tycker att det är krångligt att söka det. Det är klart; det är ju ett nytt stöd och det kan finnas barnsjukdomar i det.
Men det är viktigt att ta dessa signaler på stort allvar. Därför vill jag upprepa den fråga som jag har ställt till statsrådet.
Tycker statsrådet att man gör det möjligt för alla - marknaden, stadsnätsföreningar och bredbandsföreningar - att på lika villkor kunna ta del av stödet så som det är utformat i dag?
Eller behöver man se över vissa saker för att säkerställa att alla, oavsett aktör men i detta fall bredbandsföreningar, kan ta del av stödet? Vilka åtgärder behöver, enligt statsrådet, i så fall vidtas?
Mikael Larsson (C):
Jag tackar statsrådet också för detta svar. Vi är överens om väldigt mycket här. Vi delar också bilden av digitaliseringens möjligheter och det arbete som har gjorts och är bra. Vi delar också att det är viktigt med en mångfald av aktörer som bygger ut. Vi har stadsnäten, vi har fiberföreningar och vi har marknaden själv också.
På en del håll märker vi att marknaden drar sig tillbaka, och då kanske de enda aktörer som blir kvar och som skulle kunna bygga ut är stadsnäten eller självklart fiberföreningar eller bredbandsföreningar som är, precis som statsrådet nämnde, en form av ekonomiska föreningar.
Jag vill lite grann kommentera det som statsrådet är inne på om att mycket ändå har gjorts för att försöka underlätta för att fiberföreningar ska kunna ta del av stöd på ett bättre sätt.
Jag vet att även inom ramen för januariavtalet drev vi på för detta och fick med det i regleringsbrev och budgettexter, vilket jag personligen gladdes mycket över. Känslan där ute är att det fortfarande är svårt. En känsla är svår att ta på - när vi tycker att vi har gjort någonting men känslan där ute säger någonting annat.
Jag gläder mig åt att statsrådet i svaret nämner att det är viktigt att pengarna som avsätts också kommer ut så att det blir fiber i backen. Det är ändå på något sätt pudelns kärna i detta. Vi kan egentligen tillföra hur mycket medel - pengar - som helst.
Men om det inte blir fler uppkopplade hushåll och företag kommer vi inte att nå de mål som sätts upp och har satts upp.
Statsrådet nämner i svaret att uppdraget till Post- och telestyrelsen, som ska redovisa hur PTS säkerställt att bredbandsföreningar kan komma i fråga för stödet samt redovisa annan information om stödet som PTS bedömer relevant för regeringen med anledning av uppdraget. Det är jättebra att man har skrivit om detta och att man också ska göra det.
Men jag tycker dock att det är rätt så långt fram i tiden - 2023. Det är självklart att det ska vara långsiktiga spelregler och långsiktiga lösningar. Men det skulle också behöva ses över på ett eller annat sätt vad vi kan göra här och nu. Finns det något som är viktigt att titta på här och nu?
Jag delar att det är bra att man har tagit detta uppdrag. Men ser statsrådet att det finns några lågt hängande frukter för att just underlätta för bredbandsföreningar och de signaler som man får? Jag har ytterligare en följdfråga. Statsrådet var själv inne på Byanätsforum och Bredbandsforum och det arbete som görs där.
När det gäller den dialog och samverkan som regeringen har med representanter för byanäten inom ramen för Byanätsforum och Bredbandsforum och de signaler som kommer där, hur arbetar regeringen med dessa synpunkter för att återigen underlätta för fiberföreningar?
Ser statsrådet att det finns någonting som man skulle kunna göra här och nu inom regeringens uppdrag för att underlätta, så att man inte behöver gå till något större uppdrag utan verkligen underlätta här och nu?
Mikael Larsson (C):
Även här vill jag rikta ett jättestort tack till statsrådet för svaret. Jag upplever både inom ramen som vi hade för januariavtalet och i de möten som jag har med Post- och telestyrelsen att det ändå finns en vilja. Bara att man har en god vilja är bra.
Sedan är det väldigt viktigt att de signaler som kommer från regeringen och från riksdagen i dessa frågor också fullföljs och att vi också får till ett bra helhetstänk i detta. När det gäller lokaliseringsprincipen, som statsrådet nämner, är det jättebra att man har gått vidare.
Det är på något sätt något som Stadsnätsföreningen har drivit under en lång tid och som vi nu kanske är i mål med. Det är jätteglädjande. Det är en signal som vi har lyssnat på från exempelvis stadsnäten. Lika viktigt är det att vi lyssnar på byanäten och vad de vill se för signaler just för att underlätta utbyggnaden av fiberinfrastrukturen i hela landet.
Det är ju ändå på något sätt så att vi har uppsatta mål. Dock nådde vi inte 2020-målet. Vi har en målsättning för 2023 och 2025, och vi kan inte luta oss tillbaka förrän vi är helt färdiga. Jag upplever att statsrådet delar den bilden.
Jag hoppas att regeringen tar signaler från bredbandsföreningar på största allvar och sätter sig i samtal för att utveckla detta, och jag uppfattar statsrådet som att man är villig att göra det. It - det femte transportslaget - är en viktig del av en fungerande infrastruktur och en viktig del av landsbygdsutvecklingen i hela Sverige.
Jag vill med detta, fru talman, tacka för en god debatt. Jag kommer att fortsätta bevaka denna fråga, och det tror jag att statsrådet också gör.
Mikael Larsson (C):
Bredbandsutbyggnaden i Sverige är fortsatt väldigt viktig, och det är en fråga för hela landet och inte minst för landsbygden. Vi har sett att pandemin har gjort att digitaliseringen har gått fortare och att vård och omsorg och utbildning nu blir mer vanligt att utöva digitalt. Just detta ställer högre krav på säkerhet och redundans i systemet - att systemet inte går ned och att systemet är säkert.
Vi ser att det finns olika varianter att bygga ut bredbandet med: fiber, FWA och radiolänklösningar. Det är också väldigt oroligt i vår omvärld, som vi alla känner till, och det kan vara ett sätt för att stänga ned att man riktar hot mot vårt digitala liv. Samtidigt vet vi att digitaliseringen för människor närmare varandra.
Min fråga till statsrådet Farmanbar blir därför: Hur jobbar statsrådet och regeringen med redundans och säkerhet i den fortsatta bredbandsutbyggnaden?
Mikael Larsson (C):
Tack för svaret, statsrådet! Bredbandsutbyggnaden och digitaliseringen jobbade vi aktivt med inom ramen för januariavtalet. Då var statsrådet Anders Ygeman ansvarig, till att börja med. Från Centerpartiets sida hade vi ett gott och bra samarbete om just detta.
Min följdfråga blir, utifrån det som statsrådet redogjorde för, hur branschen och aktörerna kommer in mer i detta arbete för att öka robustheten och säkerheten.
Mikael Larsson (C):
Skatteverket ändrar just nu förutsättningarna för utbyggnad av bredband och andra anläggningar på landsbygden. Skatteverkets ställningstagande avseende att moms ska betalas på insatskapital i ekonomiska föreningar som driver olika slags anläggningar, vilket i de flesta fall är exempelvis vägsamfälligheter och bredbandsföreningar, förändrar förutsättningarna för fortsatt bredbandsutbyggnad.
Skatteverket har nu alltså gjort ett nytt ställningstagande gällande hur detta ska tolkas. I förlängningen kan detta innebära att en förening mitt under innevarande verksamhetsår behöver ändra i sin redovisning, administration och förvaltning. Detta drabbar människor i hela landet, framför allt på landsbygden, i sådant som berör dem i deras vardag - bland annat fiber och vägar. Jag ställde en skriftlig fråga om detta till finansministern för några veckor sedan.
Min fråga till finansminister Mikael Damberg blir: Avser finansministern att ta några generella initiativ, till exempel förslag till lagförändringar mot bakgrund av Skatteverkets ställningstagande om moms på insatskapital i ekonomiska föreningar?
Mikael Larsson (C):
Jag vill först rikta ett tack till statsrådet för svaret. Jag håller med om vissa saker, men jag skulle vilja grotta ned och fördjupa mig och ställa en del följdfrågor på svaret. Något som jag tror att vi är helt överens om är att det är viktigt med en robust och trafiksäker infrastruktur i hela landet oavsett om vi är i staden eller på landsbygden. Riksväg 41, som detta gäller, går mellan Borås och Varberg. Den har byggts om i omgångar.
Det har inte genomförts ombyggnader av hela sträckan, utan det har varit uppdelat under ett flertal år. Strandsträckan som nu är aktuell för ombyggnad har säkert varit aktuell för ombyggnader under de senaste 60-70 åren. Det är en väg som varit föremål för detta under en längre tid, men man har inte tagit ett helhetsgrepp. Senaste gången det var aktuellt att bygga om sträckan mellan Björketorp och Sundholmen var 2008-2009.
Då fanns ett förslag att lägga en ny vägsträcka längs med järnvägen på Viskadalsbanan. Alla markägare var helt med på att det var ett väldigt bra alternativ. I dag är förslaget att den gamla riksväg 41 ska vara kvar. Det ska också byggas en helt ny järnväg.
Sedan ska det byggas en lokalväg för de fastigheter som finns och de människor som bor längs med vägen, som man ska kunna köra på för att komma ut på de större vägarna. Med tanke på det statsrådet säger i sitt svar om landskapsbild och natur- och kulturvärden tycker jag inte det rimmar riktigt. Det blir svårare att bruka jordbruksmarken i Viskadalen när den nya vägen kommer på plats.
Det som är väldigt viktigt i den här frågan och som engagerar en bygd och markägare är att ingen är emot en ny väg. Alla tycker att det är jättebra att bygga en ny väg. Alla ser att det är viktigt utifrån trafiksäkerhetssynpunkt. Men man vill att det byggs på ett smart sätt så att inte för mycket jordbruksmark tas i anspråk.
Det ska gå att fortsätta att bruka jordbruksmarken i Viskadalen, som vi nu talar om. Det här är ett exempel på att dialog och samverkan kanske inte riktigt har fungerat på ett tillfredsställande sätt mellan Trafikverket och de berörda markägarna. Det finns säkert fler sådana exempel runt om i landet.
Jag har själv stött på dem under de tidigare fyra år som jag var verksam i riksdagens trafikutskott. Jag lyfter fram detta som ett exempel på hur det kan gå till. Därför skulle jag vilja att vi för en dialog och ett samtal på ett mer generellt plan om detta. Herr talman!
Min fråga i första skedet är om statsrådet anser att lagar och riktlinjer särskilt tar hänsyn till jordbruksmarkens betydelse när man ska projektera nya vägar och järnvägar.
Är statsrådet beredd att se över detta med tanke på markägarnas situation i Viskadalen vid riksväg 41 och också på andra håll i landet?