Ida Gabrielsson (V):
Vi ska göra allt för att tillsammans ta Sverige genom den här krisen. Det är självklart för oss. Vänsterpartiet har varit med och utformat flera av de insatser som genomförts under rådande coronapandemi. De har många gånger varit både nödvändiga och viktiga. Men lika självklart borde det vara att vi delar notan och vinsterna på ett annat sätt än vad som görs i dag.
Att ta sig genom detta tillsammans kan inte innebära att vissa får ta smällarna medan andra glider förbi hyfsat oberörda. Merparten av de statliga satsningarna måste gå till taxichaufförer, sjuksköterskor och förskolepersonal. Så är det inte i nuläget. Det är inte tack vare oss politiker som välfärden funkar.
Det är tack vare personalen som jobbar där. Det är de kapitalägare som under många år, inte bara nu, fått generösa ekonomiska bidrag i form av skattesänkningar och avdrag som nu bör steppa upp och bidra. Gör de det ska de självklart få både beröm och applåder, för då kan vi på riktigt satsa på vården och personalens villkor.
Jag kommer att välja att uppfatta Centerns krav på otrygga anställningar och Liberalernas outsinliga krav på skattesänkningar för stormrika som ett stående aprilskämt. Det går inte att hantera detta annorlunda mot bakgrund av rådande kris.
Smittspridningen i äldreomsorgen, en utbränd välfärd och en utmattad personal - man kan tappa sugen för mindre. Men, herr talman, jag väljer glädje och hoppas på att polletten ska trilla ned för januaripartierna under sommarledigheten. Ska vi gå ur den här krisen tillsammans måste vi lägga mer pengar på sjukvården och mindre på aktieägarna.
Det kan egentligen vem som helst förstå. För små och medelstora företag behövs riktade satsningar, men det är inte vad som föreslås. Det omställningsstöd som föreslås i dag kan ge hela 150 miljoner var till de största företagen, som dessutom kan ha delat ut enorma summor under föregående år. Villkoren är alltså minst sagt generösa.
Vänsterpartiet har drivit och fått igenom många viktiga delar tidigare i utskottet, och vi har tagit initiativ till att stoppa aktieutdelningen för dem som använder sig av permitteringsstöd, så att detta inte kan fås samtidigt. Och vi har pressat på för att få mer pengar till kommuner och regioner. Men vi vill se ett mer balanserat svar när det gäller helheten i den ekonomiska krisen.
Företagen har fått stora och omfattande stöd samtidigt som personalen inom sjukvården och äldreomsorgen och på Arbetsförmedlingen går på knäna. Det är många som är i behov av stöd för att få vardagen att gå ihop. Herr talman!
Låt oss börja med att konstatera att Vänsterpartiet står bakom de flesta av regeringens förslag för att stärka företagens ekonomiska situation, bland annat likviditetsstödet, permitteringsstödet och hyressubventionerna. Vi menar dock att omställningsstödet i sin nuvarande utformning innebär en oproportionerlig överföring av skattebetalarnas pengar till kapitalägarna.
I stället vill vi ha ett mer balanserat och träffsäkert stöd, bland annat i form av räntefria lån till små och medelstora företag. Vi tycker att regeringens förslag på ett tak på 150 miljoner kronor är orimligt högt. Maxbeloppet bör i stället sättas till 10 miljoner kronor. De företag som tar emot stöd ska beskattas i Sverige och ska inte ha några kopplingar till skatteparadis. Företagens huvudägare ska vara svenska.
Företag som tar emot stöd ska under tiden de uppbär det inte fatta beslut om nya stora utbetalningar till ledningen i form av bonusar eller dylikt. Eftersom risken är stor för omfattande fusk och bedrägerier tycker vi som Ekobrottsmyndigheten att Skatteverket bör kunna ansöka om bevissäkring redan i samband med att en ansökan om omställningsstöd prövas. Herr talman!
Vänsterpartiet vill också avvisa SURE, EU:s program mot arbetslöshet. Nuvarande konstruktion innebär i praktiken att olika länders skattebetalare utan inflytande kommer att stå som garanter för upplåning på den privata finansmarknaden. Herr talman! Varför finns det alltid pengar till dem som redan har, till dem med makt och inflytande? När det kommer till vanligt folk tycks det inte lika enkelt.
Våra krisinsatser måste också omfatta städaren Maria, som skadade ryggen när hon kastade tunga soppåsar för några år sedan. Eftersom arbetsgivaren vägrade ge henne rehabilitering blev hon i stället utförsäkrad och började, som många andra, skickas mellan Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan.
Jag tänker också på ME-sjuka Malin, som är sängbunden 20 timmar per dag men som ändå fick sin sjukpenning indragen, och på bilmekanikern Thomas, som trots cancer, reumatism och en allvarlig form av Crohns sjukdom inte fick sin sjukersättning.
Pengar som sparas på att vägra ett skydd för Maria, Malin, Thomas och de andra utgör en bråkdel av vad som på några veckor kan spenderas på storföretag och aktieägare. Är inte personer som får svåra sjukdomar eller som skadas på jobbet lika viktiga? Det är inga kaffepengar som vi nu slussar ut till företagen i krisen.
Det omställningsstöd som kommer att betalas ut till företag för att täcka fasta kostnader är till exempel större än barnbidraget till landets alla barn under ett års tid, och det är betydligt mer än vad staten lägger på alla fattigpensionärer i form av garantipensioner och bostadstillägg under ett år. Att detta är orimligt kan väl nästan alla förstå. Herr talman!
Med det som Vänsterpartiet föreslår skulle det bli ett stöd med fokus på att rädda jobb, och vanliga människors villkor skulle hamna i fokus. Med det vill jag yrka bifall till vår reservation.