Ulf Berg (M):
Jag ska börja med att hälsa Marie Engström åter efter frånvaro och önska den sjuka vänstern ett snabbt tillfrisknande. Du får glädjas åt att du fortfarande har en stark höger. Fru talman! Det är med en viss förvåning jag tar del av det rödgröna förslaget eller, rätteligen, de tre förslagen. De kan inte ens enas när de, förmodligen av populistiska skäl, lägger fram sina förslag.
Det är få som har undgått den debatt som pensionärsorganisationerna för. Låt oss börja med att konstatera att om fler arbetar och har en god löneutveckling leder det också till höjningar av pensionen, om vi bortser från garantipensionen som är indexuppräknad. När sysselsättningen ökar har det en direkt påverkan på pensionärernas ekonomi.
Det beror på att den faktor som påverkar inkomstpensionerna mest är Sveriges samlade inkomstutveckling. Tack vare den goda sysselsättningsutvecklingen höjdes till exempel inkomstpensionerna med 4,5 procent år 2009, vilket kan jämföras med 0,8 procent år 2005, mitt under brinnande högkonjunktur.
På grund av den internationella finanskrisen kommer resultatet framöver att bli svagare, men läget hade varit ännu värre utan de genomförda reformerna. Fler som arbetar ger oss dessutom mer resurser till välfärden. Men till skillnad från när Socialdemokraterna sparade på pensionärerna på 1990-talet kommer pensionerna nu att återställas när konjunkturen vänder och antalet sysselsatta ökar igen. Fru talman!
Även om jobbskatterna har prioriterats har pensionärerna inte varit lottlösa. Förra året sänktes skatten för 90 procent av landets pensionärer. I detta betänkande föreslås ytterligare sänkningar. Totalt innebär detta en sänkt skatt för en garantipensionär på mellan 3 500 kronor och 4 400 kronor per år. Det är också värt att notera att den som är över 65 år och väljer att jobba får ett extra högt jobbskatteavdrag.
Att den förra borgerliga regeringen liksom alliansen sänker skatterna för pensionärer kan ställas mot att Socialdemokraterna traditionellt alltid har varit emot sådana lättnader. Alliansens jobbpolitik har gett resultat.
Trots att vi befinner oss mitt i en kris - vi får gå tillbaka till 1930-talet för att hitta motsvarande inbromsning - utförs fler arbetade timmar än vid motsvarande tid 2006, då högkonjunkturen rådde. Vi moderater vill gärna fortsätta sänka skatten för pensionärer och förbättra äldres levnadsvillkor. För att det ska vara möjligt är det viktigt att vi fortsätter på den inslagna arbetslinjen.
Det är bra att exempelvis Pensionärernas Riksorganisation, PRO, och Sveriges Pensionärsförbund, SPF, talar om vikten av sänkta skatter. Men det är också viktigt att framhålla jobbskatteavdraget, för ett borttagande av jobbskatteavdraget kommer att vara direkt skadligt när det gäller utvecklingen av nivån på inkomstpensionerna. Fru talman! Är Sverige unikt när det gäller att ha ett jobbskatteavdrag? Nej, ingalunda.
Det finns skäl att påminna om vad Carl B Hamilton sade i finansdebatten, gällande utgifter och beräknade inkomster för staten, den 18 november i år. Han räknade då upp följande länder: Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Irland, Japan, Kanada, Nederländerna, Nya Zeeland, Storbritannien, Spanien, Tyskland, Ungern, USA och Österrike. Gemensamt för de uppräknade länderna är att de har ett jobbskatteavdrag.
Den som jobbar har oftast kostnader för att kunna arbeta, exempelvis resekostnader till en viss nivå som ej är avdragsgilla. Den som arbetar har även högre kostnader för mathållning och liknande. Det är bra att vi har genomfört vissa förenklingar när det gäller rätten att dra av. Det underlättar för den enskilde skattebetalaren men även för Skatteverket. Det är svårt med regelförenklingar, men här finns ett tydligt exempel på lyckade sådana.
Därför kommer Socialdemokraternas beslut från deras kongress, att alla ska betala samma skatt, att vara skadligt för ekonomin. OECD och forskning inom området visar tydligt att jobbskatteavdraget har goda effekter som leder till fler i arbete och fler arbetade timmar. Nu vill vänsterpartierna sänka skatterna något mer än alliansen. Det är naturligtvis glädjande att de plötsligt vill sänka skatterna mer än alliansen.
Ett visst intryck har tydligen alliansens politik haft på de rödgröna. Ett stort problem med deras förslag är att det är barn och barnbarn som ska betala denna extra sänkning. Det är nämligen jobbskatteavdrag fyra som ska betala sänkningen. Det är något som vi moderater och alliansen kraftigt motsätter oss.
Genomförs de rödgrönas förslag får vi tillbaka högkonjunkturer där sysselsättningen inte ökar eller bara gör det marginellt. Vi behöver bara gå tillbaka till 2005 för att hitta tydliga exempel på hur förödande den politiken var för pensionärerna. Det var endast marginella uppräkningar som kan jämföras med 2009 då inkomstpensionen, som sagt, höjdes med hela 4,5 procent. Fru talman!
Varför vill de rödgröna höja skatten för undersköterskan som tack vare alliansen fått en hel månadslön till att leva på? Varför ska Stina som kämpar med att lämna barnen på dagis och arbetar inom äldreomsorgen inte få mer pengar att bestämma över själv? Hon sliter hårt med att ge en hjälpande hand till dem som behöver extra hjälp på ålderns höst.
Stina ska hämta på dagis, handla och fixa till kvällsmaten innan något äldre syskon ska ha skjuts till någon idrottsaktivitet. Varför är inte Stina värd drygt en månadslön till? Hon, ett barn eller barnbarn ska betala vänsterkartellens förslag.
Det finns skäl att påminna om Internationalens text som vänstern verkar ha glömt: Båd' stat och lagar oss förtrycka, vi under skatter digna ner. Vi kommer att arbeta vidare med att sänka skatten för pensionärer men inte så att deras barn och barnbarn får betala kalaset. Det ska en smart politik leda oss fram till, och det kan endast ske genom att fler arbetar.
Det har sagts många gånger men tål att upprepas: Det är fler i arbete som ger en högre välfärd. Det har vi i alliansen bevisat. Fru talman! Med dessa ord vill jag yrka bifall till förslaget i skatteutskottets förnämliga betänkande nr 24 gällande ytterligare sänkt skatt för pensionärer.