Anna-Lena Sörenson (S):
Vi debatterar i dag socialutskottets betänkande 21 Driftsformer för universitetssjukhus . Betänkandet handlar om regeringens proposition, där man föreslår att landstingen inte får överlämna uppgiften att bedriva hälso- och sjukvård vid ett universitetssjukhus till någon annan. Driftsformer för universitetssjukhus Regeringen föreslås också få bemyndigande att meddela föreskrifter om vilka sjukhus som ska anses som universitetssjukhus.
De borgerliga partierna, inklusive Sverigedemokraterna, vill avslå dessa förslag från regeringen. Fru talman! Sverige har internationellt sett en hälso- och sjukvård av högsta kvalitet, och jämförelsevis ges den på lika villkor till hela befolkningen. Men sjukvården har, som vi ofta kommer tillbaka till, stora utmaningar.
Det handlar till exempel om en åldrande befolkning med stora vårdbehov och en mycket snabb medicinsk-teknisk utveckling som måste tas till vara. Men vi kan också se tecken på ojämlikhet i hälsa och också i tillgången till vård. Det är nödvändigt att förbättra effektiviteten i vården, att stimulera den medicinska utvecklingen och att kunskapsspridningen inom sjukvården fungerar för att kvaliteten ska kunna upprätthållas.
Fru talman! Universitetssjukhusen har en central och ledande roll i den svenska hälso- och sjukvårdens utveckling. Här finns det en mycket nära koppling mellan vården, forskningen, utbildningen och utvecklingen, vilket i sin tur är en förutsättning för att övriga delar av sjukvården ska kunna ge oss invånare en vård av hög kvalitet och enligt modern standard.
På universitetssjukhusen samverkar staten och landstingen kring att bedriva forskning och samtidigt följa utvecklingen internationellt för att kunna implementera och sprida nya evidensbaserade metoder och kunskap, så att de kan komma patienterna till godo.
Här samverkar man också kring utbildning av läkare, och det ställs mycket speciella krav på miljöer med sjukvård av högsta kvalitet och uttalade uppdrag om forskning liksom miljöer som stimulerar till kreativitet och innovationer. Fru talman! Karakteristiskt för universitetssjukhusen är också att det där bedrivs så kallad högspecialiserad vård.
Det är vård som ofta är mycket sammansatt och sällan förekommande. Högspecialiserad vård kräver ofta en viss volym och flera olika kompetensers insatser. Sådan vård kräver stora investeringar och kostar mycket pengar om man ska ha hög kvalitet och patientsäker vård.
Ofta måste det också finnas beredskap för att kunna ta emot små patientgrupper med sällsynta tillstånd. Det betyder i sin tur att universitetssjukhusen tar emot patienter från andra landsting än det egna och även patienter från andra länder. Fru talman!
För oss socialdemokrater är det av yttersta vikt att verksamheten vid universitetssjukhusen bibehålls, hålls samman och inte fragmenteras för att man ska kunna fortsätta utveckla sina uppgifter. Den ståndpunkten stöds också av de flesta av remissinstanserna.
Landstingen har som bekant stor frihet att organisera hälso- och sjukvården liksom att bestämma om verksamheten ska bedrivas i egen eller andras regi.
Utskottets borgerliga partier, inklusive Sverigedemokraterna, menar att lagförslaget är onödigt och att man försöker lösa problem som inte finns. Tyvärr talar verkligheten mot dem.
Se till exempel på Stockholms läns landsting, där man tar steg efter steg men inte bara med nya vårdval - vilket sker mot patientorganisationernas och vårdprofessionens vilja - utan även visar en uttalad vilja att privatisera ytterligare ett helt akutsjukhus.
Man skulle mycket väl kunna tänka sig att den moderatledda majoriteten i Stockholms läns landsting i sin privatiseringsiver privatiserar om inte hela så åtminstone delar av universitetssjukhus.
Då kan vi se framför oss privata vårdgallerior som är inrättade för vårdshopping, organiserade i separata enheter utan sammanhållning och främst tjänar till att gynna vårdbolagen och inte patienternas och samhällets bästa. Det, fru talman, anser vi socialdemokrater är fel väg att gå.
Universitetssjukhusens verksamhet måste hållas ihop, och patienternas behov ska bestämma hur vi styr vården. I betänkandet påstår de borgerliga partierna, inklusive Sverigedemokraterna, att förslaget till lagstiftning om drift av universitetssjukhus skulle hämma utvecklingen av sjukvården och att den önskvärda och nödvändiga överföringen av vårdverksamhet från sjukhus till primärvård och annan öppenvård skulle omöjliggöras.
Det är inte sant, fru talman. Den som har läst propositionen vet att det står att när landstingen inte får överlämna verksamhet från universitetssjukhus till någon annan menar man med "annan" ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse, en enskild individ eller ett annat landsting.
Men, fru talman, man kan vidare läsa i propositionen att om ett landsting vill överlämna sitt huvudmannaskap för en viss verksamhet till ett annat landsting går det bra. Likaså går det enligt förslaget utmärkt att inom landstinget omorganisera och lägga ut verksamheten från universitetssjukhus till primärvård eller till ett annat sjukhus.
Vad förslaget till lagstiftning tar sikte på är att förhindra att universitetssjukhusen eller delar av dem hamnar utanför det offentligas kontroll, utan möjlighet till demokratisk styrning, och därmed blir omöjliga att hålla samman kring uppdraget. Fru talman! I den svenska modellen vill vi socialdemokrater att en hälso- och sjukvård av högsta kvalitet ska upprätthållas även i framtiden och komma alla till del.
Vi vill att vården ska styras utifrån vad som är bäst för patienten och inte utifrån vad som är bäst för vårdbolagen. Jag yrkar avslag på förslaget i betänkandet och bifall till vår reservation.