Ola Johansson (C):
Det finns talare här som har uttryckt att det är pinsamt att regeringen inte har med den ena eller den andra aspekten i sin skrivelse. Det är precis som det som gäller här i talarstolen - det gäller att begränsa sig till det tidsmässiga utrymme som har angetts och vad som är motiverat utifrån vad det är man vill att folk ska förstå och handla efter.
Vi har också fått lektioner i fysikens teorier och naturvetenskap när det gäller hur vi beskriver energi och exergi, hur energin inte kan förbrukas utan hela tiden omvandlas och tar sig nya former och därmed får större och mindre miljöpåverkan.
Oavsett vilket tycker jag väl att alla talare här i kammaren hittills har varit inne på den här aspekten, och det visar ju att det i denna församling finns en stor förståelse i alla fall för hur detta med energi och primärenergi fungerar, även om en del på goda grunder kan mer än andra. Det finns en hel del teori, och det finns en hel del regler och normer, men det finns i det här sammanhanget också ett stort utrymme för praktiker. En sådan praktiker vill jag gärna nämna här i kammaren.
Han heter Ivar Franzén och var centerpartistisk föregångare till mig på Hallandsbänken. Han var lantmästare från Kungsbacka och energipolitisk talesperson mitt under den brinnande kärnkraftsdebatten. Dessutom var han under lång tid ordförande i det allmännyttiga bostadsföretag som var bland de första i landet att satsa på solenergi, jordvärme och värmepumpsteknik, biobränslen och sedermera också passivhus.
Eksta Bostads AB heter det företaget, om man nu får lov att göra reklam i kammaren. Ivar uttryckte detta på ett annat sätt. Han sade: "Den bästa kilowattimman är den sparade kilowattimman". Han menade att det var den energi som aldrig behövde produceras eller omvandlas som var den man skulle sträva efter. När vi som var lite gröna och radikala sade "bruka utan att förbruka" sade han i stället "bruka bättre".
Ivar var tillväxtorienterad till skillnad från oss unga gröna och lite halvröda fundamentalister som inte förstod att det behövs en viss ekonomisk utveckling för att säkra välfärden.
"Bruka bättre" betyder inte att man ska sluta förbruka någonting utan att man ska göra det på ett så effektivt sätt som möjligt utan att ta bort den viktigaste drivkraften, nämligen den hållbara ekonomin, det vill säga intresset av att med lönsamhet och en viss återbäring göra investeringar och förvalta någonting.
Genom att med lönsamhet och en stor grad av frihet kunna utveckla sitt företag och tjäna pengar och genom att vara sparsam och göra smarta investeringar som betalar sig i längden får vi också de bostäder som vi önskar oss. De bostäder vi bygger i dag ska byggas på ett sådant sätt att de ska kunna förvaltas under väldigt lång tid och inte kräva stora investeringar för att bli ännu effektivare och bättre i framtiden.
Jag tror, fru talman, att det här med ekonomiska drivkrafter trots allt är den främsta orsaken till att vi redan i dag har väldigt många goda exempel på energieffektiva byggnader här i landet. Det beror inte på Boverkets byggregler, om nu någon trodde det. Det beror inte heller på subventioner som är teknikstyrande eller alla de förslag på lagstiftningar som vi får från olika håll när vi diskuterar planering och byggande här i kammaren.
Fru talman! Vi diskuterar regeringens skrivelse av den 29 mars som redovisar den handlingsplan för nära-nollenergibyggnader som tagits fram i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv om byggnaders energiprestanda.
Allmänt måste man tycka att det är en god ambition av EU att ställa krav på medlemsstaterna att senast vid ingången av 2021 se till alla våra byggnader är nära-nollenergibyggnader och att alla nya offentliga byggnader ska vara det redan 2018. Ekstas passivhus på Karl Johans väg i Frillesås mellan Varberg och Kungsbacka var inflyttningsklara vintern 2006.
Dessförinnan var det husen i Lindås söder om Göteborg som i alla fall utifrån ett västsvenskt perspektiv var de nationellt mest kända exemplen på energieffektiva byggnader. Begreppet passivhus blev någon form av standard, även om det inte helt ger rättvisa åt de många olika former som finns för hur man kan bygga så att en byggnad får bästa möjliga energiprestanda ur ett helhetsperspektiv.
Många anser sig vara överens om vad som behövs för att åstadkomma energieffektivisering, men den verklighet vi ser när vi skrapar lite på ytan har många variationer och det finns många inbyggda motsättningar även fortsatt. Fru talman! Centerpartiet tycker att det är bra att vi här i riksdagen är tydliga med att vi vill se en skärpning av kraven jämfört med vad vi har i dag.
Den handlingsplan som nu redovisas är en god början. Jag skrev tillsammans med två kolleger från Centerpartiet en debattartikel i nummer 11 av tidningen Byggindustrin och instämde i mycket av den kritik som kommer från remissinstanserna, och det gläder oss speciellt att det här är någonting man har tagit intryck av och gått vidare med.
Regeringen och riksdagen har på det övergripande planet satt det nationella miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Där har man slagit fast att "den totala energianvändningen per uppvärmd areaenhet i bostäder och lokaler minskar.
Minskningen bör vara 20 procent till år 2020 och 50 procent till år 2050 i förhållande till användningen 1995.
Till år 2020 ska beroendet av fossila bränslen för energianvändningen i bebyggelsesektorn vara brutet, samtidigt som andelen förnybar energi ökar kontinuerligt".
Det vi ser i dagens byggregler är att det finns exempel på att det kan styra mot ett användande av eldrivna luftvärmepumpar på bekostnad av exempelvis biobränslebaserad fjärrvärme.
Att enbart mäta mängden tillförd eller köpt energi för att bedöma en byggnads energiprestanda kan styra fel, och det är viktigt när vi nu fortsätter arbetet med att specificera de krav som ska ställas från och med 2021 att det är de övergripande miljömålen, att minska vårt beroende av fossil energi och även minska energiåtgången totalt sett, som ska vara styrande.
Teknikneutralitet är något vi ofta hyllar, och i den bostadspolitiska debatten har de kommunala särkraven många gånger pekats ut som en orsak till att bygg- och boendekostnaderna kommer att öka och att ett industriellt koncepttänk från byggindustrins sida motverkas på grund av detta.
Men i den debatten skulle jag nog vilja påstå att det i stället är de ytterst generösa byggreglerna som bidragit till att åtminstone på energisidan ge utrymme för den här vildvuxna floran av särkrav.
När regeringen nu skriver att energikraven ska skärpas och att det ska ske mot bakgrund av vad som är miljömässigt, samhällsekonomiskt och fastighetsekonomiskt motiverat innebär det att det är de nationella målen om energieffektivisering som i första hand ska vara vägledande.
De ska ge utrymme för dem som har höga ambitioner att kunna gå före samtidigt som kraven ska vara utformade så att de minskar behovet att profilera sig kommunalt med olika särkrav, eftersom de nationella kraven kommer att vara tillräckligt ambitiösa. Fru talman! Det brukar i debatten också hänvisas till fordonsindustrin. Jag kan meddela församlingen att i den har jag arbetat i ungefär 25 år.
För ungefär så länge sedan bestämde delstaten Kalifornien, visserligen världens sjunde största ekonomi, sig för att införa särkrav på de bilar som skulle få lov att säljas där. De särkraven blev någonting som alla biltillverkare fick lov att anpassa sig till. Med det vill jag ha sagt att det inte är något fel på särkrav om de driver utvecklingen i rätt riktning.
Jag vill därför passa på tillfället och ge en särskild eloge till alla de byggföretag, fastighetsägare och branschorganisationer som är ledande och går före när det gäller att genomföra energikrav i praktiken.
Era bidrag till de skarpa krav på nära-nollenergibyggnader som kommer att ställas när era projekt, historiska, pågående och ännu inte påbörjade, ska utvärderas 2015 är oerhört värdefulla.
Måhända kommer de att leda till att vi omvärderar synen på hur nuvarande byggregler utformas så att vi ser på byggnadens faktiska energiprestanda och hur den så kallade primärenergin omvandlas innan den tillförs huset. Jag utgår också från att minimikraven, så som de kommer att ställas på ett eller annat sätt, också kommer att skärpas radikalt.
Det kommer att krävas en bättre helhetssyn och en stor detaljkunskap än vi får om vi bara sätter en siffra. Många har varit inne på att det inte är realistiskt att skriva en proposition i dag och säga en siffra som begränsar mängden tillförd energi i byggnader. Vi måste också ta hänsyn till hur den produceras och i vilken form den tillförs byggnaden. Fru talman!
Med de orden kan jag konstatera att regeringen i sin nya skrivelse har tagit intryck av de remissinstanser som har svarat. Sverige kommer 2021 att ha en definition som skärper kravet och samtidigt tar hänsyn till de övergripande miljömålen och som dessutom är väl grundad både i de erfarenheter som vi har skaffat oss hittills och de som vi kommer att skaffa oss under de närmaste åren.
Därmed, fru talman, yrkar jag avslag på samtliga fyra reservationer och bifall till utskottets förslag.