Britt-Marie Danestig (V):
Först vill jag passa på att tacka statsrådet Jens Orback för hans svar på min interpellation om feministiskt självförsvar. Jag ställde två frågor i interpellationen till jämställdhetsministern. Den första gällde vad ministern mera generellt ämnar göra inom ramen för jämställdhetspolitiken för att ge utrymme för flickor att utbyta erfarenheter, stärka sin självkänsla och få kunskap om att försvara sig i hotfulla situationer.
Den andra gällde mer konkret vad jämställdhetsministern tänker göra för att få till stånd mer långsiktiga projekt som stöder flickors kunskap just i feministiskt självförsvar. Som svar på mina frågor nämner statsrådet, som vi hörde nu, Skolansvarsutredningens förslag om att skärpa lagen när det gäller diskriminering och trakasserier och annan kränkande behandling av elever i skolan. Det tycker jag är lovvärt.
Men i nuläget vet vi inte riktigt om och när ett sådant förslag kommer att presenteras för riksdagen. Statsrådet tar också upp den pågående utbildningen av lärare till genuspedagoger. Jag har tittat på innehållet i dessa kursplaner, och jag tycker att det är ett mycket bra och intressant innehåll.
Det skulle säkert kunna få stor betydelse för jämställdhetsarbetet i skolan och för kunskapen om rådande könsmaktsordning om det nådde ett tillräckligt stort antal pedagoger. Problemet som jag ser - även Lärarförbundet har uppmärksammat det - är att kommunerna inte i tillräckligt hög grad uppmuntrar och stöder deltagandet i denna typ av utbildningar. Jag tycker faktiskt att regeringens ambition är alldeles för låg.
För att lyckas i detta svåra arbete krävs det inte en utbildad genuspedagog i varje kommun. Det krävs faktiskt ett antal eldsjälar i varje skola. Statsrådet hänvisar i sitt svar också till Delegationen för jämställdhet i förskolan som nyligen har påbörjat sitt arbete. Men även den riktar sig till lärare och lärarutbildningarna.
Vad jag har efterlyst är alltså konkreta och realiserbara åtgärder i syfte att ge unga tjejer den självkänsla och det mod som krävs för att avvärja och också undvika hotfulla situationer. Unga tjejer ska inte behöva uppleva sig som offer och tyst acceptera rådande könsmaktsordning.
De ska känna att de kan ha kontroll över sina egna liv och att de kan stötta varandra i kampen mot förtryck, trakasserier och våld. Jämställdhetsministern är säkert medveten om att antalet anmälda våldtäkter ökar.
En nyligen gjord sammanställning av anmälningar om försök till fullbordad våldtäkt i Stockholms län under perioden januari-april i år visar på en ökning - 50 anmälningar mot 40 under samma tid i fjol och 33 samma period 2002. En orsak till att angreppen i många fall har stannat vid försök till våldtäkt är att kvinnan eller flickan försvarar sig.
Det finns tillgänglig statistik som visar att chanserna att klara sig vid ett våldtäktsförsök ökar om kvinnan eller flickan genom att skrika, sparka eller på annat sätt gör aktivt motstånd. Feministiskt självförsvar innebär att med utgångspunkt i kvinnors erfarenheter utarbeta strategier för att hantera situationer där det föreligger hot om våld inklusive sexuellt våld.
Metoden består av tre delar, en verbal, en mental och en fysisk. Den fysiska är den som faktiskt tar minst plats vid dessa kurser, i alla fall när jag har följt dem. Det mentala självförsvaret handlar om självkänsla och självbild. Och det verbala självförsvaret handlar om att med ord och kroppsspråk signalera var gränsen går, och det är oerhört viktigt. Jag skulle gärna vilja att jämställdhetsministern utvecklar detta.
Och jag undrar om jämställdhetsministern faktiskt har en tanke på att försöka få till stånd mera långsiktiga projekt som stöder just flickors kunskap i feministiskt självförsvar. Jag tycker inte att jag fick ett riktigt konkret svar tidigare.