KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Peter Hultqvist har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att Skatteverkets service till allmänheten inte ska försämras. Det ankommer inte på regeringen att fastställa hur Skatteverket organiserar sin verksamhet. Regeringens förvaltningspolitik bygger på att myndigheterna i största möjliga utsträckning själva ska avgöra var de resurser man förfogar över gör mest nytta för att uppfylla de mål för verksamheten som riksdagen och regeringen fastställer.
I Skatteverkets ansvar ligger att, med utgångspunkt i målen för verksamheten, fortlöpande pröva hur tillgängliga resurser ska fördelas mellan olika delar av landet. Regeringen har i budgetpropositionen för 2007 angett färdriktningen för att främja en lokal samverkan mellan myndigheter och stimulera upprättandet av lokala servicekontor. I samma anda ligger arbetet med att utveckla en elektronisk förvaltning så att Sverige år 2010 har återtagit en ledande position när det gäller elektronisk förvaltning.
Det förändringsarbete som för närvarande genomförs inom Skatteverket syftar till att skattekontoren på ett effektivare, mer ekonomiskt och uthålligt sätt ska kunna utföra Skatteverkets uppdrag även i framtiden.
Anders Borg (M):
Låt mig vara tydlig om detta. Vi ska naturligtvis följa det här, och det är naturligtvis en legitim uppgift för riksdagsledamöter från olika delar av landet att försvara de regionala intressen som de företräder. Jag tycker att det är en självklarhet. Jag tror inte att Peter Hultqvist uppfattar det som att jag har en annan synpunkt i det avseendet. Men för mig som ansvarig minister är det också mitt ansvar att försvara att vår myndighetsstyrning bygger på lagar, förordningar och regleringsbrev och på att vi följer upp och kontrollerar resultaten.
Är resultaten inte goda ska vi vidta generella åtgärder. Jag ska inte stå här och ha synpunkter på vare sig Avesta eller Mora. Det är inte min roll som minister, utan sådana beslut ligger på Skatteverket. Låt mig också säga att vi måste vårda Skatteverkets legitimitet. Ska vi ha en välfärdsstat måste människor betala in sina skatter. Därför kan man beskriva det som att Skatteverket driver service. Det är rätt många av oss som när vi betalar våra skatter mer upplever det som skatteindrivning än som service.
Jag har respekt för att Skatteverkets medarbetare möter människor som tycker att det tas ut alldeles för höga skatter. Då är det viktigt att vi också vårdar Skatteverkets legitimitet. Det är precis lika viktigt att Skatteverket driver ett arbete där människor uppfattar att vi har skatter, skattesatser och skatteregler, som är rimliga och som uppfattas som legitima. Det ska vara enkelt att göra rätt, och det ska vara svårt att göra fel. Naturligtvis har regeringen där ett stort ansvar för skattereglerna, och det har även Skatteverket.
Vi kommer naturligtvis att följa utvecklingen. Det kommer självfallet att ske en resultatutvärdering av Skatteverket precis som av alla andra myndigheter. Vid den kommer vi säkert att få anledning att också återkomma till frågan om medborgarservice, rättssäkerhet och regionala hänsynstaganden.
Anders Borg (M):
Jag kan lova Lars Johansson att vi aldrig kommer att föra en socialdemokratisk utjämningspolitik. Vi är inte nöjda med massarbetslöshet. Vi är inte nöjda med att en till en och en halv miljon människor står utanför arbetsmarknaden. Vi är inte nöjda med att arbetslösheten i Danmark och Norge är ungefär hälften så hög som i Sverige. Vi är inte nöjda med att Sverige är ett av de länder där ungdomsarbetslösheten de senaste åren har klättrat i rekordtakt. Vi har tagit oss nästan till toppen av ligan.
Jag är förvånad över hur Socialdemokraterna angriper förslagen. Det fanns en tid när socialdemokratiska regeringar kunde styra över ett land med låg arbetslöshet. Då låg arbetslösheten på 1 %, 2 % eller 3 %. Det var tider då man hade väsentligt stramare ersättningssystem. Det var tider när inkomstskatterna var bland de lägre bland industriländerna. Det var tider när vi hade en väl fungerande arbetsmarknad.
Så var det på 50- och 60-talet och en bra bit in på 70-talet, innan vi konsekvent började bygga upp system som ledde till det som nu kallas utjämningspolitik men som i praktiken är det som har lett fram till ett tvåtredjedelssamhälle där nästan en tredjedel eller en fjärdedel av dem som är i arbetsför ålder ställs utanför arbetsmarknaden. Det är det som är klyftpolitiken.
Det som är problemet med den socialdemokratiska jobbpolitiken är att man inte förstår att det är jobben som skapar sammanhållningen och att man inte förstår att det är arbetslösheten som är kärnan i varför det uppstår klyftor mellan människor. Lars Johansson säger att jag riktar ganska hård kritik mot den socialdemokratiska jobbpolitiken. Jag ber om ursäkt om jag har gett ett sådant intryck. Jag vill rikta mycket hård kritik mot den socialdemokratiska jobbpolitiken.
Det finns ingen ursäkt för en regering som lämnar efter sig massarbetslöshet och ett utanförskap för över en miljon människor. Den viktigaste uppgiften för en regering är att se till att människor har ett arbete. Det är där den socialdemokratiska regeringen har misslyckats. Det som den här debatten i grunden handlar om är att vi har bytt regering för att återupprätta full sysselsättning.
Anders Borg (M):
Låt mig konstatera att vi har två tydliga synsätt på Sverige. Lars Johansson säger att sysselsättningen nu kommer att gå ned. Jag är övertygad om att sysselsättningen kommer att öka. Här kan vi om ett, två eller tre år jämföra och se vem som har rätt. Har sysselsättningen gått ned eller har den ökat? Jag är övertygad om att vi föreslår en lång rad åtgärder som ökar sysselsättningen. När det lönar sig bättre att arbeta, blir billigare att anställda och blir mer lönsamt att driva företag kommer jobben.
Det kan man titta på i andra länder. OECD har utvärderat den jobbstrategi man lade fram år 1993. Man kan se att en lång rad länder har lyckats pressa ned arbetslösheten - jämviktsarbetslösheten och den långsiktiga arbetslösheten - och öka sysselsättningen. I många fall har man också minskat klyftorna. Det land som lyckats bäst med klyftorna är naturligtvis Irland, där det har varit en väldigt kraftig minskning av de ekonomiska inkomstskillnaderna.
Det är länder som i dag också har lägre arbetslöshet om man mäter med internationellt jämförbara mått. Vi har Danmark, Norge, England, Irland, USA, Nya Zeeland, Holland, små öppna ekonomier, Österrike och Australien. Man kan fortsätta länge med att räkna upp dem. Det är i dag många länder som har lägre arbetslöshet än Sverige. Det beror på att de just har fört en politik för det. Det har de inte gjort i detalj och i varje enskildhet, för det finns inga modeller man kan tillämpa. Men det finns erfarenheter man kan lära av.
Målet måste vara att göra allt man kan på varje område man kan hitta för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten. Det är vår viktigaste uppgift. Det är därför det är mycket bra att vi får dessa debatter. Men här ser man också skillnaderna. Det handlar inte om branschprogram, Vinnova och den ena och den andra åtgärden. Det handlar om att återupprätta en politik som bygger på arbetslinjen. Det ska alltid löna sig att arbeta och vara enklare att anställa.
Det är kärnan i det alternativ vi erbjuder Sverige. Om något år eller två kan vi jämföra. Har sysselsättningen ökat, eller kommer den att minska som Lars Johansson tror? Svaret vet vi så småningom. Det kommer att vara grunden för nästa valrörelse. Tack för denna diskussion!
Anders Borg (M):
Jag tackar så mycket för inläggen från interpellanten och ledamöterna. Thomas Östros berättar ändå rätt utförligt om hur den socialdemokratiska logiken ser ut. Företagaren, den som vinner på förmögenhetsskatten, den som får sänkt jobbavdrag och den som är entreprenör därför att han vill bygga ett företag finns inte. Det räknar vi bort. Det tänker vi inte på. Man har ingen förmögenhet om man är företagare.
Men många vill starta och driva företag just för att kunna bli rika i Sverige. Det tycker jag är rimligt. Det är bra om vi har flera rika människor i Sverige som tjänar pengar på att bygga företag. När vi får flera rika människor i Sverige är det också rimligt att de får vara med och bära en del av bördorna för de skattelättnader som vi nu gör.
Vi kommer aldrig att presentera en politik som blir fördelningspolitiskt orimlig, utan det är klokt, vettigt och välbalanserat att när arvs- och gåvoskatten avskaffas göra en del på finansieringssidan inom ramen till exempel för en nedsättning av arbetsgivaravgiften - på samma sätt som det är rimligt när det gäller förmögenhetsskatten. Jag kan rekommendera lite samtal med LO-ekonomerna, inte minst med de tidigare LO-ekonomerna. Till exempel har P.-O.
Edin i en expertgrupp föreslagit just denna avvägning - att ta bort nedsättningen därför att det är den sämsta av alla lättnader vi har för företagen när det gäller att skapa jobb, just därför att det är en kostnad på 1 1⁄2 miljon för varje jobb som skapas och i stället rekommenderat att man tar bort förmögenhetsskatten. P.-O. Edin var övertygad om att för att få legitimitet för att avskaffa förmögenhetsskatten måste en del av bördorna för det bäras också inom företagarkollektivet. Jag kan också rekommendera Thomas Östros att ta kontakt med Dan Andersson.
Kanske har han ett överexemplar av Tjänstebeskattningsutredningen. Där förklaras logiken. När man sänker arbetsgivaravgiften inom sektorer med god konkurrens och där människor kan ersätta tjänsterna med eget arbete - där har vi en stor svart sektor - får man en stigande konsumtion av de här tjänsterna och då får flera jobb därför att sysselsättningen ökar i stället för lönerna. Logiken i det är klockren. När det handlar om fördelningen, ansvaret för statsfinanserna och jobben är det här en rimlig avvägning.
Anders Borg (M):
Ärade ledamöter! Marie Engström har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta i EU för att få till stånd en reducering av momsen på etanol och biogas samt vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att öka användningen av alternativa drivmedel. Reglerna om mervärdesskatt är harmoniserade inom EU genom i första hand det sjätte mervärdesskattedirektivet. Direktivet reglerar bland annat vilka varor och tjänster som kan bli föremål för reducerade skattesatser.
Enligt det sjätte direktivet är det inte möjligt för en medlemsstat att tillämpa reducerad skattesats för etanol och biogas som drivmedel. Frågan om vilka varor och tjänster som kan omfattas av reducerad skattesats diskuterades under flera år i rådet utan att medlemsstaterna kunde komma överens. Diskussionerna avslutades i början av detta år genom att man förlängde det så kallade lågmomsförsöket. Medlemsstaterna uppmanade då kommissionen att ta fram en utvärderingsrapport senast den 30 juni 2007.
Därefter kommer frågan på nytt att diskuteras inom EU. Det är inte meningsfullt att diskutera eventuella förändringar innan kommissionen har presenterat sin utvärderingsrapport. Momsen är den enda skatt som belastar biodrivmedel. Skattestrategin för alternativa drivmedel innebär bland annat att koldioxidneutrala drivmedel är fullständigt punktskattebefriade. Ingen energi- eller koldioxidskatt tas ut för dessa drivmedel.
Såsom Marie Engström anför har regeringen lämnat in en ansökan till kommissionen om förlängning av statsstödsgodkännandet av strategin till och med 2013. Kommissionen godkände denna förlängning i november 2006. Sedan 1999 finns särskilda regler i inkomstbeskattningen för miljöbilar. Förmånsvärdet reduceras för bilar som drivs av elektricitet eller andra mer miljöanpassade drivmedel som exempelvis gas och etanol.
Förmånsvärdet är nedsatt till 60 respektive 80 % av förmånsvärdet för motsvarande bensindrivna bilar. Regeringen har nyligen lämnat en proposition till riksdagen med ett förslag om att det från och med den 1 januari 2007 inte längre ska krävas ett beslut av Skatteverket för att detta förmånliga förmånsvärde ska få användas och att ansökningsförfarandet som finns i dag för att få ett sådant beslut avskaffas. I stället ska arbetsgivarna själva räkna fram förmånsvärdet.
Detta kommer att underlätta den administrativa hanteringen för de arbetsgivare som väljer att använda miljöbilar som förmånsbilar. Min förhoppning är att det leder till att flera väljer miljöbilar som förmånsbilar i fortsättningen. Regeringen avser vidare att återkomma med ett förslag om miljöbilspremie för privatpersoner som köper nya miljöbilar. Regeringen har därtill aviserat att miljökraven vid offentlig transportupphandling ska skärpas, där ambitionen är att öka andelen miljöbilar bland de fordon som upphandlas av myndigheter.
Det är min förhoppning att även detta kommer att leda till en ökad användning av miljöbilar.
Anders Borg (M):
Jag får tacka interpellanten och övriga debattdeltagare för en bra och trevlig debatt. Det här är en oerhört viktig fråga. Det är kanske en av vår tids största utmaningar. Naturligtvis har vi andra utmaningar, kampen mot massarbetslösheten och utanförskapet får aldrig ge vika, men det här är naturligtvis också en viktig sak. Jag tycker ändå att man får ha lite struktur i diskussionen. Trafiksektorn i Sverige är viktig.
Men kostnaderna för att göra någonting inom den svenska trafiksektorn kan vara mångdubbelt större än det är för Sverige att agera globalt. Där kan vi bidra till att man på ett effektivt sätt minskar utsläppen när länder nu får möjlighet att gå från fattigdom till relativ rikedom, vilket vi naturligtvis alla ska glädjas åt. Och det kan finnas möjligheter att väsentligt mer effektivt använda resurser i ett europeiskt perspektiv så att vi tillsammans i Europa kan agera för att minska utsläppen.
Man kan naturligtvis också vidta andra åtgärder. Vi diskuterar ju den här miljöbilspremien som vi tror ska vara effektiv. Och vi välkomnar naturligtvis en fortsatt diskussion med partierna i riksdagen om vad som kan vara en effektiv väg för att hitta framåt.
Men jag tror att man samtidigt ska vara försiktig med att fokusera alltför mycket på den svenska trafiksektorn, därför att det då finns en risk att man väljer det man vill i Sverige framför sådant som är väsentligt mer effektivt när det gäller att bekämpa växthuseffekten och koldioxidutsläppen på global nivå. Låt mig i alla fall avslutningsvis tacka för denna mycket konstruktiva och intressanta diskussion.
Anders Borg (M):
Låt mig ändå vara tydlig med att skälet till att vi kommer att lyckas med rättvisan och att väljarna i valet 2010 kommer att utvärdera oss i fråga om att vi har lyckats med rättvisan är att vi sätter jobben främst.
Skälen till att ni fick åse stigande förmögenhetsskillnader, vidgad inkomstspridning, kvarvarande mycket stora inkomstskillnader mellan män och kvinnor och en könssegregerad arbetsmarknad var att utanförskapet inte minskade under de socialdemokratiska åren därför att ni konsekvent vägrade att sätta jobbpolitiken främst.
En sak kan vi vara väldigt klara över, och det är att om vi nu skulle genomföra de åtgärder som ni har motionerat om - att göra det mindre lönsamt att arbeta, att göra det dyrare att anställa för viktiga grupper och att försämra entreprenörsklimatet genom att återinföra förmögenhetsskatt - skulle vi få färre jobb också under de kommande åren, ett stigande inflationstryck i den svenska ekonomin och löneökningar som dämpade sysselsättningsutvecklingen.
Jag är övertygad om att vi nu ser en stark sysselsättningsutveckling i svensk ekonomi. Inte minst ser vi att sjukfrånvaron nu minskar med 14 procent och att sysselsättningen i breda grupper stiger. Det kommer vi också att kunna bevara under de kommande åren. Min övertygelse är att de reformer som vi har fattat beslut om i denna budget och som är på väg att genomföras under våren kommer att bidra till att vi kommer att klara en god sysselsättningsutveckling också under de kommande åren.
Det är det som vi kommer att debattera när vi möts i valrörelsen - varför ni misslyckades med jobben och varför vi lyckades med jobben, varför vi hade en politik för full sysselsättning och ni hade en politik för massarbetslöshet.
Anders Borg (M):
Om vi hamnar i en situation där de ansvariga myndigheterna - Riksbanken och Finansinspektionen - gör bedömningen att vi har några allvarliga stabilitetshot i Sverige tycker jag att det är väldigt naturligt att vi kan ta en sådan diskussion. Jag vill gärna understryka för Pär Nuder att jag uppskattar mycket det stora ansvarstagande som den tidigare regeringen tog för de offentliga finanserna. På denna punkt vill jag också ge Pär Nuder en eloge därför att det är centralt.
Om Sverige skulle hamna i finansiell instabilitet bör vi eftersträva att hantera det på ett bra och brett sätt. Hamnar vi i en sådan situation där vi i dag inte är kommer jag naturligtvis att ta ett sådant initiativ som Pär Nuder efterfrågar. Jag kan också tillägga att bland andra jag själv i EU-nämnden löpande har informerat riksdagen om de diskussioner kring finansiell stabilitet som förs i Ekofin och i samband med IMF-årsmöte och i andra sammanhang.
På det sättet har vi givit en bred och fullödig information till riksdagen. Men låt mig understryka att jag tycker att det är viktigt att Pär Nuder är klar på denna punkt, vilket jag uppskattar. Och vi kommer definitivt att återkomma om bedömningen av den finansiella stabiliteten skulle förändras. Men Pär Nuder konstaterade här att vi inte var överens i budgetdebatten, och det är tydligt att vi inte är.
Vår budget lades fram därför att vi gjorde bedömningen att det fanns en risk att de avtal som slöts och det allmänna efterfrågeläget i ekonomin och den samlade bedömningen som ligger till grund för vår politik riskerade att leda till en något svagare sysselsättningsutveckling. Då har vi lagt fram ett brett program, inte minst med sänkta skatter, förändringar av sjukförsäkring, förändringar av a-kassa och förändringar av arbetsmarknadspolitik som möter denna utveckling.
Det gör att jag är övertygad om att vi kommer att ha en stark och god sysselsättningstillväxt också under de kommande åren.
Anders Borg (M):
Ulla Andersson och jag har debatterat dessa frågor några gånger tidigare. Jag kan dra mig till minnes tidigare debatter där det har sagts att arbetslösheten skulle öka, att låglönejobben skulle komma och att lönerna skulle sänkas. Det var en lönesänkarallians som gick till val i valrörelsen 2006. Nu ser vi de snabbaste och starkaste löneökningar för låglönegrupper som vi har upplevt på lång tid.
Om vi räknar in skattesänkningarna är det en mycket kraftig förbättring av den ekonomiska standarden för dem som har de lägsta inkomsterna. Det blev inte högre arbetslöshet. Det blev fasta anställningar, inte låglönejobb. Det blev inte lönesänkningar, utan det blev stigande löner för de grupper som behöver det allra mest.
Under de kommande åren tror jag att vi kan se framför oss en fortsatt utveckling som vi sett i de siffror som vi har haft under det senaste året, där fler kvinnor arbetar - antalet arbetade timmar ökar - och inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor för första gången på länge kan komma att minska. Vi ser att utrikes födda kommer in på arbetsmarknaden i en takt som vi inte har upplevt på mycket lång tid. Ökningen i oktober är 40 000 jämfört med ett år tidigare. Det är en mycket kraftig ökning av sysselsättningen för ungdomar - 10 procent i oktober.
Vi ser en trendmässig förstärkning av sysselsättningen bland äldre. Vad händer med rättvisan i ett land där fler utrikes födda får jobb, där fler kvinnor arbetar fler timmar, där ungdomarna får jobb och där de äldre blir kvar på arbetsmarknaden? Jo, när sysselsättningen ökar förbättras rättvisan. Man kan aldrig koppla isär rättvisa och jobb.
Man kan aldrig koppla isär rättvisa och det faktum att arbetslöshet bygger skillnader och klyftor. Det är därför som vår politik för full sysselsättning också är en politik som kommer att minska inkomstskillnaderna och minska skillnaderna i ekonomisk standard för människor.
Anders Borg (M):
Vi har tidigare hört vänsterföreträdare och nu hör vi Ulla Andersson hävda att man när man stramar upp a-kassan sänker lönenivån. Att man sänker lönenivån måste betyda att löneökningstakten är negativ och att lönerna då sjunker. Jag kan dra mig till minnes två tillfällen då vi stramat åt a-kassan.
Det ena tillfället var 1997 när den socialdemokratiska regeringen, mycket klokt, valde att strama åt därför att det var statsfinansiellt nödvändigt och därför att man inför sin kongress ville argumentera för att det skulle vara en omställningsförsäkring i a-kassan. 1998 hade vi en snabb sysselsättningstillväxt, en mycket kraftig minskning av arbetslösheten och en mycket god löneökningstakt. Andra gången vi stramade åt var 2006. Under 2007 har vi en kraftig minskning av arbetslösheten, en kraftig ökning av sysselsättningen och en mycket god löneökningstakt.
Man kan naturligtvis diskutera ekonomiska teorier. Men det är ju en händelse som ser ut som en tanke att vi varje gång vi gör detta får stigande löner, en stigande sysselsättning och en sjunkande arbetslöshet. Så när och var har det inträffat att lönerna sjunkit i samband med att man har stramat åt och tydliggjort arbetslinjen i arbetslöshetsförsäkringen? Jag har då inte sett det. Hur bygger vi vägar för att minska skillnader?
Ja, det gör vi med tre åtgärder: med en bra produktivitet som gör att vi har råd med stigande löner, med en god sysselsättningsutveckling som gör att utanförskapet minskar och med ett stigande antal arbetade timmar som gör att fler människor kan få utveckla sin fulla potential på arbetsmarknaden, inte minst kvinnor. Det här är precis vad vi gör.
Jag är djupt övertygad om att inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor kommer att bli mindre som ett resultat av den mycket aktiva sysselsättningspolitik som vi nu för. Det kommer naturligtvis att bli en stor fråga i den kommande valrörelsen. Det är min övertygelse att detta kommer att vara ett av de viktigaste skälen till att ge alliansregeringen ett förnyat mandat för att fortsätta på vägen tillbaka till full sysselsättning.
Anders Borg (M):
Det är naturligtvis glädjande att Mikaela Valtersson tar klimatfrågorna på allvar och därför ger regeringens viktiga åtgärder på det området ett starkt stöd. Jag tror att vi ska vara medvetna om att vi om vi ska klara av Sternrapportens uppdrag - att minska koldioxidutsläppen med 60-80 procent till negligerbara kostnader - måste utnyttja de mest effektiva styrmedlen.
En enkel kalkyl kan ge vid handen att USA skulle kunna klara det målet om de gick upp till samma typ av koldioxidbeskattning och samma typ av bränslebeskattning som vi i Sverige har. Det handlar inte om att förändra samhället, känner vi, utan det handlar om att lägga en rejäl kostnad på den som släpper ut. Därefter får de ekonomiska systemen anpassa sig. Koldioxidbeskattning samt handelsrätter och handelssystem är de två effektiva åtgärderna.
Vi går i bräschen för detta både nationellt och internationellt. Mikaela Valtersson försöker göra gällande att högerregeringar med moderata inslag har problem med att använda styrmedel i miljöpolitiken. Jag vill då bara påpeka att det i år är regeringarna i Holland, Grekland, Finland och Sverige - regeringar där det finns starka inslag av partivänner till mig - som höjer bensinskatten. Det är de som vågar ta steget att ytterligare lägga belastning på utsläppen därför att det hör till de viktiga åtgärderna.
Vi återkommer gärna och diskuterar infrastrukturen. Jag kan konstatera att vi i den här budgeten tillför medel till infrastrukturen. Vi ska komma med en infrastrukturproposition under nästkommande år. Det kommer att innebära ytterligare satsningar naturligtvis både på vägar och på järnvägar. Men vi måste också ha en realistisk uppfattning om hur det svenska transportsystemet ser ut och därigenom också ha en rimlig fördelning mellan väg och järnväg. Vi behöver både järnvägar och vägar.
Det är, tror jag, en viktig insikt för hela Sverige att vi också måste ha vägnät som fungerar.