Maud Olofsson (C):
Peter Eriksson har frågat mig följande: 1. Kan näringsministern redovisa hur stor andel av elcertifikaten som utfärdats under 2009 som har tilldelats elproduktion som fanns i drift redan innan elcertifikatssystemet infördes 2003? 2. Har ministern för avsikt att låta gamla anläggningar även fortsättningsvis få elcertifikat för den befintliga produktionsvolymen när anläggningar byggs om? 3. Gör näringsministern fortfarande bedömningen att elcertifikaten är ett effektivt styrmedel för att stimulera utbyggnad av förnybar elproduktion?
När det gäller Peter Erikssons första fråga producerades under 2009 totalt 15,6 terawattimmar förnybar el inom elcertifikatssystemet. Detta motsvarar en ökning med 9,1 terawattimmar jämfört med 2002. Av denna ökning utfärdades elcertifikat motsvarande 3,7 terawattimmar till helt nya anläggningar som byggts sedan elcertifikatssystemet infördes 2003.
Att även befintlig förnybar elproduktion inkluderades i elcertifikatssystemet när det infördes berodde på att det tidigare driftsstödet för småskalig elproduktion samtidigt avskaffades. Den storskaliga vattenkraften var dock exkluderad. Därigenom skapades också en tillräcklig likviditet för att få förutsättningar för en handel med elcertifikat. Ett annat skäl var att elcertifikat skulle kunna tilldelas till befintliga kraftvärmeanläggningar.
På så sätt stimulerades till utbyggnad och konvertering till biobränsle i stället för att använda fossila bränslen. Vad gäller Peter Erikssons andra fråga infördes 2007 en rad ändringar i elcertifikatssystemet i syfte att öka stabiliteten och långsiktigheten i systemet. Bland annat begränsades stödperioden i tiden. Nya produktionsanläggningar för förnybar el tilldelas elcertifikat i 15 år.
Tilldelningsperioden för de produktionsanläggningar som var i drift när elcertifikatssystemet infördes upphör vid utgången av 2012 eller 2014. Genom de förändringar i regelverket som infördes förra året finns även en möjlighet att få tilldelning av elcertifikat till investeringar i ökad produktionskapacitet i befintliga anläggningar för alla förnybara elproduktionsslag. Tidigare gällde detta endast vattenkraft.
En anläggning kan också kvalificera sig för en ny tilldelningsperiod ifall det görs så omfattande investeringar i anläggningen att den får en livslängd som motsvarar en ny anläggning. Grundprincipen är dock att kraven är mycket höga för att en anläggning ska kvalificera sig för en ny 15-årig tilldelningsperiod. Energimyndigheten har dock uppmärksammat att dagens regelverk kan få oönskade effekter när det gäller storskaliga vattenkraftsanläggningar.
Om sådana rivs och ersätts med en nybyggd vattenkraftanläggning kan de komma att godkännas för tilldelning av elcertifikat för hela elproduktionen. Energimyndigheten avser nu, efter en dialog med Näringsdepartementet, att se över lagstiftningen och ge förslag på förändringar för att kunna komma till rätta med de oönskade effekterna. Förslaget planeras att lämnas i samband med slutredovisningen av den pågående översynen av elcertifikatssystemet som ska redovisas den 15 september 2010. Så till Peter Erikssons tredje fråga.
Jag konstaterar att det funnits en bred samsyn över blockgränserna om elcertifikatssystemet som styrmedel. Detta ger den stabilitet och långsiktighet i spelreglerna som krävs för att företag ska investera i förnybar elproduktion. Elcertifikatssystemet är teknikneutralt och styr mot att den billigaste förnybara elproduktionen byggs först.
Elcertifikatssystemet har också utvärderats vid olika tillfällen, och det kan konstateras att det hittills varit ett mycket effektivt styrmedel för att snabbt öka den förnybara elproduktionen i befintliga kraftvärme- och mottrycksanläggningar. Under senare år har även stora nyinvesteringar gjorts i vindkraft och nya biobränsleeldade kraftvärmeanläggningar.
Prognoserna för 2010 visar också att det ursprungliga målet när elcertifikatssystemet infördes om tio terawattimmar ny förnybar elproduktion jämfört med 2002 kommer att uppnås. Även i jämförelse med andra länders fastprissystem visar det sig att det svenska elcertifikatssystemet uppnår de uppsatta målen till en lägre sammantagen kostnad.
Ett fastprissystem ger också större osäkerheter vad gäller långsiktigheten i subventionsnivåerna och vilken utbyggnad som kommer att ske och blir även teknikberoende. Jag anser alltså att elcertifikaten är ett effektivt styrmedel för att stimulera utbyggnad av förnybar elproduktion.