Ulla Andersson (V):
Jag kan säga att jag inte hade tänkt ge mig in i den här debatten just nu, för jag tycker att de socialdemokratiska ledamöterna har kommit med mycket goda argument och verkligen fört den här debatten på ett bra sätt. Men när arbetsmarknadsministern uttalade vissa saker och sedan Fredrick Federley i sitt senaste anförande jämförde det rasbiologiska institutet och Arbetslivsinstitutet trodde jag nästan att jag skulle trilla av stolen. Mycket ska man höra innan öronen trillar av.
Men visst var det mycket tydligt ideologiskt det Fredrick Federley uttryckte, en ideologisk ärlighet som jag faktiskt saknar hos Moderaterna. Där försöker man skyla över det man håller på med hela tiden i någon sorts anda av att vara det nya arbetarpartiet.
Man försöker genom värderingsförskjutningar undan för undan, steg för steg gå framåt till det mål man har satt upp för sin politik. Målet är inte annorlunda än innan man började kalla sig för det nya arbetarpartiet. Det är bara det att vägen dit är mer dold och att det kanske går lite saktare än man hade tänkt.
Visst är det ideologiskt att just Arbetslivsinstitutet och Arbetsmiljöverket angrips. Om man var ute efter att minska byråkratin skulle man lika gärna ha kunnat ta Konjunkturinstitutet eller Nämnden för offentlig upphandling. Där är också mycket ideologisk propaganda, som man brukar säga från högerhåll, till exempel när det gäller arbetsmiljö.
Arbetsmarknadsministern säger också att han vill minska det politiska inflytandet över universiteten. Då blir följdfrågan om ni ska minska näringslivets inflytande över forskningen. Det är inte så att bara för att politiker är frånvarande fattas inte politiska beslut. Jag kan ta några exempel. När Ericsson drog undan 600 arbetstillfällen i Norrköping var det ett mycket tydligt politiskt beslut fattat i ett slutet styrelserum utan politiker närvarande men där politiker fick ta konsekvenserna.
Svenskt Näringsliv lägger miljoner på miljoner på att stödja den värderingsförskjutning som Centerpartiet och högerregeringen vill ha. Det är också ett politiskt beslut fastän det inte är förtroendevalda som sitter där och fattar besluten. I den här debatten har det blivit tydligt att högerregeringen är en dålig arbetsgivare.
Bland annat gäller det hur man hanterar forskarna som jobbar på Arbetslivsinstitutet och personalen på Arbetsmiljöverket, och självklart på Försäkringskassan. De signaler man skickar ut om forskning om arbetsmiljö på arbetsplatser säger ni inte är så viktiga längre, men det är verksamheten ute på arbetsplatserna som gör Arbetslivsinstitutet så unikt. Ni säger att ni vill att människor ska komma ifrån ett utanförskap.
Samtidigt drar ni undan viktig forskning som skulle underlätta deras väg tillbaka. Det ekar ihåligt. Såväl Carl B Hamilton som arbetsmarknadsministern säger att om det är så bra finns det finansiering någon annanstans. Jag undrar om ni inte lyssnade på debatten i våras där forskare kraftigt ifrågasatte bristen på forskningsmedel.
Nu säger ni att forskarna på Arbetslivsinstitutet också ska vara med och konkurrera om de forskningsmedel som finns. Jag hoppas verkligen att det kommer en proteststorm mot Fredrick Federleys uttalande om det rasbiologiska institutet och Arbetslivsinstitutet.