Johan Hultberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Låt mig inledningsvis konstatera att tiden för debatten har satts av ministern. Nog om det. Vi vet att den psykiska ohälsan är ett allvarligt och växande problem, inte minst bland unga och då särskilt bland unga hbtq-personer.
De är särskilt utsatta och löper kraftigt förhöjd risk för psykisk ohälsa i form av depression, i form av psykoser - ja, i form av det mesta, tyvärr, inte minst självmordsbeteende.
Den rapport från Forte som ligger till grund för min interpellation pekar på att forskningen är ganska tydlig med de stora hälsoutmaningar som finns för gruppen hbtq-personer, att hälsan - även allmänhälsan, inte bara den psykiska - är sämre liksom att funktionsförmågan många gånger är nedsatt hos dessa personer.
Det är kopplat till exempelvis sömnproblem, huvudvärk, migrän och mag och tarmbesvär. Forskningsresultaten som finns, som till stor del är internationella, är alltså minst sagt alarmerande. Också svenska studier har visat att homo och bisexuella män och bisexuella kvinnor har dubbelt så stor risk för nedsatt psykisk hälsa som människor med annan sexuell läggning.
Annars är problemet till stor del att forskningen har bedrivits i Nordamerika eller på andra håll i världen och inte utgått från svenska förhållanden. Detta är något som Forte pekar på i sin rapport. Det finns stora kunskapsluckor, inte minst när det gäller hur det är i Sverige. Vi vet att befolkningsattityder, diskriminering, lagstiftning gällande hälso- och sjukvård och skola och mycket annat påverkar hälsan hos denna grupp.
Forte pekar på att det finns stora kunskapsluckor, som behöver täppas till. Herr talman! Jag tycker att det blir lite märkligt när ministern konstaterar att det finns stora kunskapsluckor men sedan ställer sig frågande till om det behövs mer kunskap. Ett forskningsråd har alltså pekat på allvarliga kunskapsluckor och på att dessa luckor gör det svårt att bedriva ett bra arbete.
Om vi inte vet vilka problemen och deras orsaker är och vilka metoder som är bäst att använda för att avhjälpa problemen är det naturligtvis, hur god vilja man än har, svårt att bedriva ett bra arbete. Det är inte bara den här rapporten som har pekat på brister.
Vi har också en rapport från Folkhälsomyndigheten från i fjol, där man tittar på metoderna för att förebygga ohälsa och främja en god hälsa. Slutsatsen även i den rapporten är att det behövs mer kunskap som utgår från svenska förhållanden samt fortsatt utveckling av arbetssätt som vilar på en stabil vetenskaplig grund.
Jag måste därför, herr talman, fråga ministern om regeringen inte tycker att det finns stora kunskapsluckor som behöver täppas till. Jag kan hålla med ministern om att det behöver analyseras vidare om det är mer forskning som behövs eller om det många gånger kanske kan räcka med att man utvecklar de enkäter som Folkhälsomyndigheten gör.
Det är några av de rekommendationer som lyfts i Fortes rapport: att man ska inkludera frågor kring hbtq-identitet när man gör befolkningsundersökningar, hälsokartläggningar i skolan och arbetslivet och så vidare, för att få ett bättre kunskapsunderlag. Men drar ministern ändå inte slutsatsen att kunskapsluckor är ett problem, att de luckorna bör åtgärdas och att regeringen har ett ansvar för detta?