Anna Wallentheim (S):
Alla vi som sitter här inne och också alla människor utanför den här kammaren är delar av ett arv från flera generationer bakåt. Vi bär alla på historier och berättelser från olika delar av Sverige och världen, och vi har alla en röst och en möjlighet att fylla på detta arv för framtida generationer. Min historia och min berättelse är inte unik, men den är min.
Faktum är att en del av min historia finns i det som vi i dag hänvisar till som Riksdagshuset östra. Det är berättelser om Annie och Adolf Wallentheim, som var gifta och som båda var riksdagsledamöter men satt i varsin kammare. Tack vare placeringstavlan i Förstakammarsalen vet jag exakt vilken stol Annie hade: stol nr 18. Med jämna mellanrum går jag dit, sätter mig ned och andas.
I förra veckan hade jag med mig min egen dotter hit till riksdagen. Hon fick såklart chansen att sitta i min stol här inne i kammaren. Det är små berättelser om min familj och släkt - säkert berättelser som ingen annan än jag och mina släktingar bryr sig om. Men det är mitt arv, och det är jag stolt över. Herr talman! I dag befinner vi oss i kammaren för att diskutera betänkandet KrU7 Kulturarvsfrågor .
Det är ett betänkande som behandlar 80 motionsyrkanden från allmänna motionstiden om bland annat statligt stöd till vissa museer, kulturmiljöer och uppmärksammande av brott mot mänskligheten.
Förra året fick vi i kammaren uppleva något unikt när vi debatterade och tog beslut om den första kulturarvsproposition som någonsin lagts fram i Sveriges riksdag - en proposition som för första gången tog ett helhetsgrepp om kulturarvet som eget politikområde.
Där ska kulturarvspolitiken bidra till att det gemensamma kulturarvet blir en angelägenhet för alla, att det offentliga samtalet vidgas och fördjupas och att medskapande och engagemang främjas. Jag är som socialdemokrat otroligt stolt över vår regering och över att vi så tydligt har lyft upp kulturarvet på den kulturpolitiska dagordningen. Det gör mig också väldigt stolt att vi har öppnat upp dessa skatter genom till exempel reformen med fri entré.
Det gör mig glad att också höra mina politiska motståndare tala om kulturarvet med sådan värme. Herr talman! I propositionen presenterades också övergripande prioriteringar med en rad konkreta förslag, bland annat en museilag. Museilagen trädde i kraft den 1 augusti 2017 och reglerar offentligt styrda museer. I den fastställs att museerna ska bidra till samhället och dess utveckling.
Detta gör de genom att främja kunskap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning. Syftet med lagen är bland annat att göra museerna självständiga och tydliggöra vem som bestämmer över museiverksamhetens innehåll, så att till exempel vi politiker inte kan påverka vad museerna ska visa och inte. I tisdags hade jag förmånen att få besöka museernas vårmöte i Malmö.
Där lyftes museilagen fram av flera personer under flera punkter. Museilagen är en välkommen lag för de museer som berörs, då man anser att museernas professionella oberoende äntligen fastställs. Men detta är såklart något som också kräver arbete och reflektion.
Därför känns det extra tryggt att Riksantikvarieämbetet sedan förra sommaren också har i uppgift att främja utveckling och samarbete på museiområdet, bland annat genom att samla in och förmedla kunskaper men också genom att erbjuda teknik- och metodstöd. Museerna har en central roll i arbetet med att bevara, utveckla och använda vårt kulturarv.
För många människor är museernas verksamheter avgörande för möjligheten att ta del av vårt kulturarv. Museerna behövs, och det är bland andra vi politiker, på nationell, regional eller kommunal nivå, som kan ge rätt förutsättningar för museerna. Herr talman! I betänkandet hittar vi också några reservationer från de andra partierna.
De rör bland annat kulturarvet under jorden, det kyrkliga kulturarvet, demokratimuseum, Glasriket, vattenverksamheter som kulturminne med mera. Många av reservationerna har en god andemening och goda intentioner. Dock gäller de i vissa fall arbeten som regeringen redan är igång med på ett eller annat sätt.
Som exempel kan nämnas kulturarvet under jorden, där vi, precis som motionärerna och Moderaterna, menar att det är viktigt att vi hittar en balans mellan behovet av att bygga nya bostäder och att skydda våra skatter under jorden. Som socialdemokrat finner jag det därför glädjande att regeringen i sin proposition Politik för gestaltad livsmiljö bland annat tar upp denna fråga och frågan om ansvaret. Det är väldigt komplext.
Detta är något vi kommer att debattera senare i år, då vi ska behandla propositionen. Ett annat exempel är tanken på ett demokratimuseum, som bland annat Liberalerna lyfter upp. Det är också ett arbete som är igång, då vi i budgeten har gett Rörelsernas museum 5 miljoner årligen för att jobba med just demokratifrågan. Kanske får vi se ett framtida demokratimuseum i Malmö. Herr talman!
Låt mig avsluta med orden att vi lever i en fantastisk tid, en spännande tid men på vissa sätt också en orolig tid. Aldrig förr har nog de små berättelserna varit så viktiga som nu - berättelser om vår historia, berättelser som får oss att reflektera över vår samtid och berättelser som får oss att drömma om framtiden. Det är vårt fantastiska och rika kulturarv som står för många av dessa berättelser.
Det är berättelser som återfinns på museum, oavsett om vi talar om de nationella museerna eller om arbetslivsmuseum. Men det är också berättelser som återfinns i våra kulturmiljöer, i våra kyrkor och på våra fantastiska arkiv. Därmed vill jag passa på att gratulera Riksarkivet, som faktiskt firar 400 år. Med de orden, herr talman, yrkar jag bifall till kulturutskottets förslag och därmed avslag på samtliga reservationer.