Désirée Pethrus (KD):
Jag vill också välkomna statsrådet - det är alltid trevligt när statsråden är med i debatterna. Utrikesutskottet har granskat kommissionens arbetsprogram och politiska prioriteringar för 2017. Vi tycker ofta att medlemsländerna är olika och har olika behov, men man kan nog ändå konstatera att EU följer de prioriteringar som medborgarna i hela EU lägger stor vikt vid.
Målet för årets arbetsprogram är ett EU som skyddar, försvarar och sätter medborgarna i centrum. Det sätter säkerhetsfrågorna i fokus, vilket jag tror att medborgarna vill just nu.
Kommissionen lyfter tio olika prioriteringar, och vi kristdemokrater vill särskilt att EU lyfter frågan om en hållbar migrations- och asylpolitik och säkerhetsfrågor som gränsförvaltning, men också hur vi ska samarbeta bättre kring våra gemensamma försvarsförmågor.
Därutöver behövs naturligtvis olika satsningar på jobb och välfärd, där frihandel är en viktig ingrediens. Fru talman! Man kan nog säga att EU och hela dess framtid är i kris. Brexit har ju satt EU:s framtid i blixtbelysning, och frågan är hur EU ska hålla ihop.
Migrationskrisen sliter och drar i EU, ett EU som vill visa solidaritet men där få länder är beredda att göra en insats för människor på flykt. Sverige har tagit ett stort ansvar i förhållande till sin befolkning. Vi avsätter mer än vad UNHCR:s flyktingorgan gör. UNHCR har uppgett att 65 miljoner är på flykt från sina hem.
Dess budget för 2016 var 70 miljarder kronor. Det är kostnaden för en del av vårt flyktingmottagande under ett år, men inte allt. Man räknar med att Migrationsverket får ungefär 60 miljarder, och våra integrationssatsningar kostar ungefär 30 miljarder. Sedan har vi välfärdssatsningar på skola och vård och så vidare, och vi är dessutom en av de största bidragsgivarna till UNHCR.
Så man måste ändå säga att Sverige gör väldigt mycket på migrationsområdet. Men fler länder måste göra mer, och här måste EU vara tydligt: Om vi ska kunna hålla ihop krävs en gemensam solidaritet. Det ska naturligtvis också vara ett internationellt åtagande; det är inte bara EU som ska ta ansvar för flyktingkrisen.
Därtill kommer alla människor som är ekonomiska flyktingar, som också vill söka sig till EU och måste ha möjlighet till försörjning. Vad ska hända med den gruppen? Här behövs kanske flera olika system för arbetskraftsinvandring, vilket kan förbättras inom EU. EU:s medlemsländer diskuterar nu ett nytt mottagningssystem på migrationsområdet och hur regelverket ska kunna vara lika för alla.
Jag tror att det är bra, men det kommer kanske ändå inte att göra så stor skillnad när det gäller vart människor söker sig. De olika medlemsländerna har olika social välfärd och olika ekonomisk utveckling och därmed också olika dragningskraft. EU måste därför hitta vägar för att öka möjligheterna till lagliga vägar in i EU. Vi kristdemokrater har drivit detta på olika sätt.
Vi har bland annat talat om humanitära visum och möjlighet att söka sådana i tredjeland, något som regeringen har avvisat. EU-domstolen kom nyligen med en dom som sa att det är upp till varje land att fatta beslut om man vill ge människor rätt till humanitära visum.
Jag tror att det vore bra om man öppnade för möjligheten i bredare bemärkelse: att EU kan ge stöd till de länder som vill vara med och bidra till att ta emot nödställda men att vi får det att ske under ordnade former. Ett förbättrat och utökat kvotflyktingssystem måste också komma på plats. EU strider om flyktingfrågan.
En sak tror jag dock att alla är överens om, och det är att vi inte igen kan ha en situation som under 2015, då människor okontrollerat kom in i EU utan att vi hade kontroll över vilka de var och med vilka avsikter de kom. Registrering av människor gjordes inte, och Dublinförordningen sattes helt ur spel. Vi behöver, fru talman, de avtal vi har med Turkiet, och vi kommer att behöva fler med Nordafrika.
Men vi ska naturligtvis ha avtal som grundar sig på internationell rätt; det är viktigt. EU måste nu samla sig. Vi måste hitta kompromisser som alla kan leva med - det är nödvändigt för att hålla ihop EU. EU är den största biståndsaktören i världen. Det kan vi använda till förebyggande insatser, för självklart är det viktigast att komma åt fattigdom och konflikter, som sliter isär länder och tvingar människor på flykt.
Detta innebär också att EU måste bli en starkare säkerhetspolitisk aktör. Diplomati och bistånd är ett sätt att arbeta förebyggande, men EU måste också kunna stå starkt för att skydda medborgarna. Vi kristdemokrater vill inte se en EU-armé men däremot mer av mellanstatligt försvarssamarbete. Vi måste också se till att vi har en säker bevakning av våra yttre gränser när omvärlden ser ut som den gör.
Terrorismens utbredning och spridning förfärar, och den har under senare tid slagit till även på europeisk mark. Detta måste vi ta på allvar. Vi får samtidigt vara försiktiga så att vi inte börjar begränsa våra egna friheter, men vi kan inte vara naiva och stå oförberedda på de hot vi nu känner till.
Andra länders agerande på europeisk mark, allvarliga internetattacker och infiltration i politiska partier är något som särskilt uppmärksammats i Frankrike, men också i USA. Detta måste tas på allvar. Rysslands agerande manar till eftertanke, men också till motåtgärder. Vi ska inte söka motsättningar, men vi ska svara på reella säkerhetshot. Internetattacker mot väsentliga säkerhetsintressen måste vi motverka tillsammans.
Fru talman! En annan viktig fråga är hur EU kan fortsätta att vara världens största ekonomi. Tack vare vår gemensamma styrka har EU spelat en central roll i utformningen av globala handelssystem. Mer än 30 miljoner arbetstillfällen inom EU sägs vara beroende av utrikeshandeln, och 90 procent av den globala ekonomiska tillväxten under de närmaste åren förväntas skapas utanför EU.
I det särskilda yttrande som M, L och KD har skrivit i betänkandet lyfts just vikten av en frihandelsvänlig linje. Vi betonar att handelsavtalen inte ska urholka gällande sociala, fackliga och ekonomiska rättigheter i Sverige och EU. Investeringsskydd ska vara rättssäkert och öppet och inte inskränka staters demokratiska beslutsfattande.
Det behövs mer satsningar inom EU på små och medelstora företag och på kvinnors företagande och deltagande på arbetsmarknaden. Om kvinnor arbetar i samma utsträckning som män anses bnp inom EU kunna öka med 12 procent; det är väldigt mycket. Regeringen har sagt att man vill slåss för en social dimension och en social pelare. Vi tycker att det är detaljstyrning som EU inte bör syssla med.
Vi ska ha, och vi har, bra regler i EU för arbetarskydd, arbetsmiljöfrågor och diskrimineringsskydd. Låt det räcka så. Regeringen vill också ändra utstationeringsdirektivet. Vi tror att det är fel väg att gå, vilket också flera andra länder anser. Mer eller mindre av EU? Det är frågan. Kommissionens ordförande Jean-Claude Juncker lade nyligen fram en vitbok med fem scenarier för EU-27, något som medlemsländerna ska ta ställning till.
Det blir en viktig diskussion för oss alla att delta i. Så låt oss fortsätta diskussionen om EU och dess betydelse för framtiden. Vi behöver utveckla ekonomin. Vi behöver lösningar på migrationsområdet och på försvars- och säkerhetsområdet. Vi måste ta klimathotet på allvar och fortsätta satsa på energisäkerhet. Vi kristdemokrater har inga reservationer i det här betänkandet.
Vi tycker att EU-kommissionens arbetsprogram i stort är bra. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.