KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Pertoft (MP):
Tack, utbildningsministern, för svaret! Jag måste säga att när jag fick propositionen om ny gymnasieskola blev jag ändå positivt överraskad. Jag såg att det som den förra regeringen tillsammans med Miljöpartiet och Vänsterpartiet hade lagt fram när det gäller kvalitetssäkring av kurser av Skolverket i princip finns med genom de särskilda varianterna.
Jag tycker att det är positivt att det kvalitetssäkras. Däremot måste jag ändå ställa en interpellation. Jag vet att utbildningsministern under många år har bedrivit mer eller mindre korståg mot, som han har uttryckt det, flummiga specialutformade program eller lokala kurser av diverse slag.
Hela tiden finns det, också i propositionen, både för och emot. Samtidigt skrivs det, och det blev jag inte riktigt klok på, i interpellationssvaret att för att få en särskild variant kvalitetssäkrad och godkänd av Skolverket ska det ske i samverkan med arbetslivet och högskolesektorn.
Jag uppfattade att utredaren Anita Ferm hade tagit upp att det skulle ske på regional nivå. Kommer det att vara så i framtiden att skolor kan ansöka om särskilda varianter även om de inte hittar en avnämare i lokalt näringsliv eller högskolesektorn och att vi har den pedagogiska frihet som verkligen har blomstrat i Sverige och som har varit en stor fördel?
Det står i propositionen att friskolans utrymme för pedagogisk variation och förnyelse ska finnas kvar. Det ska tillgodoses genom särskilda varianter. Samtidigt räknar man in de ekonomiska konsekvenserna, en besparingseffekt, eftersom så många specialutformade program kommer att försvinna.
Jag upplever att hela propositionen fördelas i kritik av och i bifall till särskilda varianter eller specialutformade program, vad man nu må kalla dem - kärt barn har många namn. Jag undrar: Var står utbildningsministern i denna fråga i dag?
Kommer skolorna att kunna känna sig trygga med att i framtiden kunna använda beteckningen "särskilda varianter" när deras kurser är godkända av Skolverket och fortsätta att berika mångfalden i svensk skola?
Mats Pertoft (MP):
Tack för den fortsatta diskussionen, utbildningsministern! Jag kan inte uttala mig för Socialdemokraterna eller Vänsterpartiet men jag kan påpeka, som jag sade inledningsvis, att de rödgröna partierna redan under förra mandatperioden var överens om att dessa kurser skulle kvalitetssäkras av Skolverket. Då fanns bara inte detta begrepp om särskilda varianter, utan det har alliansregeringen tillfört.
Men jag tror nog att det finns ett brett stöd för detta i kammaren. Från Miljöpartiet kan jag klart säga det, och jag antar att även Socialdemokraterna och Vänsterpartiet gör det, men det får de svara för själva. Jag vill svara på några andra saker och ta upp några saker.
Det som jag fortfarande undrar över i den här frågan är ju detta aber som utbildningsministern också lyfter, nämligen arbetsmarknadsbehovet och högskolevärdet. Jag tänker då speciellt på utbildningar som kanske har en konstnärlig inriktning eller andra inriktningar.
Under förutsättning att dessa kurser kvalitetssäkras - att de alltså ger en god utbildning utifrån Skolverkets bedömning - måste det ju vara möjligt att de även fortsättningsvis får arbeta vidare. Jag har i alla fall hört väldigt mycket både från friskolornas sida och från kommunala skolor som är väldigt oroliga över vad som ska hända.
Det står faktiskt även i propositionen att friskolornas utrymme för pedagogisk variation och förnyelse inte ska begränsas. Det hoppas jag kommer att väga tyngre än andra skrivningar i propositionen som är mer restriktiva till sin lydelse och mer ifrågasättande kring den mångfald som har skapats i svensk skola.
Jag hoppas att vi är överens om detta som också Mats Gerdau på ett väldigt tydligt sätt framhävde, nämligen att den här mångfalden har varit ett positivt tecken. Naturligtvis ska den begränsas såtillvida att de dåliga utbildningarna försvinner. Den risken hoppas jag att utbildningsministern kan undanröja för de skolorna, för jag tror att det finns en hel del skolor ute i landet som fortfarande är oroliga över vad detta innebär.
Man var väldigt oroad av utredningen av gymnasieskolan och de konsekvenser som den skulle ha medfört. Propositionen är som sagt bättre, men fortfarande är det väldigt diffust vad som är arbetsmarknadsbehov. Det är väldigt svårt att förutspå arbetsmarknadens framtida behov; det fanns knappt någon som kunde förutspå den ekonomiska krisen i dag.
Man måste nog vara lite ödmjuk och inte stirra sig alltför blind på det, för det viktigaste när det gäller arbetsmarknadsbehov och modern utbildning är ju att människor är initiativrika, har entreprenöranda och är taggade när det gäller att skapa sig en plattform i den här världen.
Mats Pertoft (MP):
Jag kan börja där utbildningsministern slutade. Lite respekt för riksdagen, sade han. Då hoppas jag att utbildningsministern också deltar i debatten i kammaren om denna proposition. Han har hittills inte varit särskilt närvarande, eller totalt frånvarande, vid utskottets debatter om propositioner. Härmed bjuder jag in utbildningsministern till denna debatt.
Från Miljöpartiets sida kan jag säga till Mats Gerdau att vi inte kommer att ställa upp på några inskränkningar när det gäller de särskilda varianterna eller andra sådana bitar som det har skrivits i medierna att Socialdemokraterna funderar på. Jag tror ärligt sagt att oppositionen kommer att vara enig i den frågan, men därmed vill jag inte lova det.
När det gäller frågan om specialutformade program sade jag tydligt att vi ställer upp på kvalitetskontrollen. Min fråga till utbildningsministern var om denna kvalitetskontroll från Skolverkets sida skulle begränsas till arbetsmarknadens behov och högskolevärlden. Det är där jag har frågetecken. Måste man inskränka det på det sättet?
En kvalitetskontroll ska självfallet finnas. Taktikval ska inte främjas på något sätt. Man kan ju diskutera om inte regeringen har främjat det genom sina tillägg. När det gäller de enskilda programmen vill jag fortfarande veta om dessa måste svara mot arbetsmarknadens behov och högskolevärlden.
Eller räcker det att Skolverket kvalitetssäkrar programmen och utbildningarna? Det är det som är den stora frågan, och det var också så det rödgröna alternativet i Gy 07 var formulerat. Skolverket skulle godkänna dessa, precis så som Mats Gerdau beskrev att utbildningar hos friskolorna alltid har gjort.
Mats Pertoft (MP):
Tack för svaret, ministern! Jag gladde mig särskilt åt de sista meningarna om att man arbetar med frågan. Men samtidigt måste jag säga att jag blir lite förvånad. IB-programmet har funnits länge i den svenska gymnasieskolan. Det har väl varit lite grann av ett flaggskepp. Det sägs till med att det är det mest krävande studieprogram på gymnasienivå i Sverige över huvud taget.
I ministerns svar pratas det om att man vill sända tydliga signaler till elever i gymnasieskolan om att ansträngning och fördjupning lönar sig. Jag håller med om det. Det är bra att våra elever vet att ansträngning och fördjupning lönar sig.
Men det är inte bra att när man väljer det mest krävande studieprogrammet på gymnasienivå som har funnits en lång tid i Sverige får man beskedet att ens studier helt plötsligt värderas lägre. Det här är inte något nytt.
Vad jag har förstått var man medveten om denna konsekvens redan i beslutet 2007. Det har gått en lång tid sedan dess, och ingenting har hänt. Nu säger man att man förbereder att ge Högskoleverket i uppdrag att finna förutsättningar, men i dag har vi 2009.
Varför vänta till sista minuten på det här sättet? IB-programmet har ju varit en stor tillgång i den svenska gymnasieskolan som jag tror att vi båda är måna om att behålla och värdera.
Det är en utbildning som är av internationell standard, men det är svenska elever som väljer den i Sverige inom ramen för den svenska gymnasieskolan, oftast till och med inom ramen för den kommunala svenska gymnasieskolan. Det blir lite märkligt när de då ska värderas som utländska sökande. Jag tycker att det är viktigt med utländska sökande till den svenska högskolan.
Det är en del av en globaliserad värld för att stärka den svenska konkurrenskraften och bidra med nya saker, ny information och så vidare på den internationella arenan. Men elever som har gått den svenska gymnasieskolan har också kunnat välja IB-programmet utifrån det som ministern sade, nämligen den stora friheten som har varit ett adelsmärke för vår svenska gymnasieskola.
Nu pratar vi om pedagogisk frihet. Vi pratar inte om att sänka nivån. Problemet är att regeringen inte verkar ha klarat av att från 2007 till 2009 ta fram en lösning för hur det program som sägs vara det mest krävande studieprogrammet på gymnasienivå i Sverige kan värderas på ett korrekt sätt när man söker till högskolan.
Min fråga till ministern är: Varför sker detta nu i sista minuten? Det här är ju att leka med de ca 1 000 IB-elever som varje år söker till och varje år utexamineras från IB-programmet. Jag skulle vilja höra lite mer konkret från ministern vad man tänker göra. Hur snabbt kan det gå att få fram en lösning på detta problem?
Mats Pertoft (MP):
Ja, hur ska jag kommentera detta? Det är väl bättre att vakna sent än aldrig, ungefär så. År 2007 fattades beslutet i riksdagen om meritpoängen. Redan då i det beslutet fanns IB-problematiken nämnd.
Jag tycker att det är väldigt bra att ministern säger att uppdraget ska finnas redan nästa vecka och att Högskoleverket den 1 augusti antagligen ska kunna leverera. : Den 1 oktober.) Ursäkta! Tack för rättelsen! Jag var lite optimistisk för jag skulle vilja skynda på detta ännu mer med tanke på att man sedan 2007 har känt till problematiken. Jag menar att våra grannländer visar att det här går.
Jag har när jag har försökt att djupdyka i denna problematik förstått att till exempel vårt grannland Norge har gjort en liknande utvärdering och därtill kommit fram till att hos dem motsvarar IB-betygen gott och väl systemet med meritpoäng.
Jag kan inte jämföra det svenska och det norska meritpoängssystemet, så jag vill därmed inte säga att det här är en optimal lösning, men jag menar att när Norge har klarat det här så bra borde det ju gå i Sverige också.
Vad jag framför allt oroar mig för nu när jag hör att regeringen är på banan är hur denna information i så god tid som möjligt ska nå ut till de elever som funderar på det här, för det här kan ju faktiskt betyda vara eller icke vara för olika IB-program i våra gymnasieskolor.
Det här är just en sammanfattning av mycket av det som vi eftersträvar i den svenska gymnasieskolan - ett gymnasieprogram som verkligen premierar och tar fram det bästa hos eleverna, kräver mycket av dem och levererar mycket.
Vi ser också att de elever som har gått på IB-programmet genomgående lyckas väldigt väl. Min fråga till ministern blir då: Jag förstår att ett snabbt beslut är nödvändigt, men hur agerar man nu så att de sökande inför höstterminen redan får veta vad som kommer att gälla eller så snabbt som möjligt får veta vad som är regeringens ambition?
För det här med kommunikation är inte alltid så lätt, och det är ju så att det är regeringen som har släpat efter och hade kunnat göra det här för länge sedan eftersom man ändå var medveten om problematiken i själva beslutet. Den finns nämnd där, och det är bara att konstatera att man har sovit ganska länge och vaknat lite väl sent. Men man har ändå vaknat, och det tycker jag är positivt!
Mats Pertoft (MP):
Nej, jag hade ingen sådan motion eftersom frågan ju var nämnd i propositionen, och därmed förutsatte jag att regeringen skulle ta sitt ansvar och göra arbetet och inte hålla på med en törnrosasömn fram till 2009. Men det är bra att det kommer ett beslut nu; jag klagar inte på det, utan det är mer att man får tänka sig för. Det här är ett problem.
Ministern tog upp i början av sitt anförande också den stora frihet som vi har i den svenska gymnasieskolan. Det blir problem när regeringen inskränker denna frihet.
Det blir bieffekter att program som hela tiden har varit giltiga och fullvärdiga i den svenska gymnasieskolan plötsligt kommer i någon sorts skuggzon, och plötsligt betraktas eleven som någon som kommer från andra länders skolsystem när eleven egentligen hela tiden har gått i den svenska gymnasieskolan.
Det ser jag som ett större problem, men det kanske jag inte ska ta upp här och nu. Kommer regeringen att på något sätt gå ut till IB-programmen och informera om det arbete som pågår? Det är viktigt, eftersom det är så brådskande, att det verkligen kommer fram information, helst redan direkt efter regeringsbeslutet om uppdraget till Högskoleverket.
Jag har fått många meddelanden och kontakter från olika grupper som sysslar med IB som är oroliga. De är tacksamma för att vi debatterar frågan i dag. De undrar vad det är som kommer att hända. De skulle bli hjälpta av information från regeringens sida.
Mats Pertoft (MP):
Jag vill tacka statsministern för svaret på interpellationen. Till att börja med vill jag säga att jag anser att det är ett bra svar på så sätt att det är ett halvt steg framåt. Det är ett halvt steg framåt i fråga om tydlighet om hur man från Moderaternas håll kommer att hantera Sverigedemokraterna. Däremot är det inte ett helt steg framåt.
Det är ett tydligt svar på vad statsministern anser om Sverigedemokraternas värderingar. Men det är inte alls ett svar på frågan hur man ska hantera dem vid en regeringsbildning. Jag fastnade för en mening här som jag tycker stämmer helt och hållet.
Statsministern skriver: Att föra spekulationer utifrån att Sverigedemokraterna sitter i riksdagen gynnar endast Sverigedemokraterna. Javisst, det ger dem utökat utrymme i medierna, i debatterna, och inte minst i deras interna överläggningar och ränksmidande.
För att avfärda detta och för att definitivt sätta ett lås på denna diskussion är det väldigt viktigt att ge klara besked. Miljöpartiet har tillsammans med Socialdemokraterna gett klara besked.
Frågan om en moderatledd regering aktivt eller passivt kan göra sig beroende av Sverigedemokraterna, en fråga som enkelt kan besvaras med ja eller nej, är inte besvarad.
Statsministern har svarat vad han anser om Sverigedemokraternas värderingar, och jag är helt överens i den frågan, men han har inte svarat vad detta definitivt innebär för en regeringsbildning.
Det skapar ytterligare utrymme, det öppnar utrymme, för fortsatta spekulationer om att någonting typ det som hände med Ny demokrati kan upprepa sig. Därför är min fråga till statsministern fortfarande: Kommer en moderatledd regering att aktivt eller passivt göra sig beroende av Sverigedemokraterna i riksdagen - ja eller nej?
Mats Pertoft (MP):
Jag vill tacka statsministern för den fortsatta utvecklingen av värdegrundstankarna om hur man kan bemöta Sverigedemokraterna. Jag känner igen mig i den här diskussionen eftersom jag för den debatten hemma i Södertälje, inte med sverigedemokrater utan med nationaldemokrater. Det är viktigt att föra den här debatten. Den är svår. Vi ska inte ta för lätt på den.
Det är ju inte det som den fråga vi diskuterar i dag handlar om, som jag påpekade i mitt inlägg tidigare. Det handlar om detta - jag citerar statsministerns svar: "Att föra spekulationer utifrån att Sverigedemokraterna sitter i riksdagen gynnar endast Sverigedemokraterna." Jag håller med. Det är därför vi måste sätta stopp för det.
Det finns ett sätt att sätta stopp för det, och det är att ge besked - ett klart besked från Fredrik Reinfeldt om hur man tänker hantera det. Kommer man definitivt att stänga dörren för en moderatledd regering som aktivt eller passivt stöds av Sverigedemokraterna? Ett enkelt ja eller nej på den frågan - jag förutsätter att det blir ett nej - vill jag höra.
I stället för att diskutera hur deras politik ser ut och hur vi ska bemöta den måste man klart och tydligt säga ifrån med ett nej, så att vi, Sveriges väljare och framför allt Sverigedemokraterna vet att de inte kan spela med denna tärning och inte kan inbilla sina väljare att de kan spela med denna tärning.
Mats Pertoft (MP):
Jag vill börja med att yrka bifall till den gemensamma reservationen från s, v och mp. Jag kan i mycket ansluta mig till föregående talares ord och kanske lägga till ytterligare ett perspektiv som jag funderade på när jag förberedde den här debatten. Det finns en politikersjuka.
Den sjukan är att man alltför lätt, särskilt när man sitter i majoritet, går i symbios med förvaltningen i stället för att styra den. När jag läser betänkandet och regeringens förslag måste jag säga att jag tycker att denna sjuka har smittat allianspartierna väldigt fort.
Från att de tidigare har varit väldigt kritiska har de nu inte så mycket att komma med. För det handlar ju om att styra och att ställa frågan: Vem är myndigheterna till för? Är de till för sin egen skull? Är de till för politikens skull? Nej, de är till för medborgarnas skull.
De är till för att skapa ett likvärdigt rättssamhälle för alla våra medborgare i hela Sverige, att serva dem. Det är det som är det viktiga, och det är det jag saknar när jag läser den här ganska intetsägande texten. Det är det som vi rödgröna betonar i vår reservation: Vi vill väldigt tydligt peka ut vad myndigheterna har för uppgift.
De har uppgiften att se till att medborgarna i vårt avlånga land får en bättre vardag där samhället fungerar och man får den service man är utlovad. Det är där jag ser att Alliansen väldigt fort har drabbats av denna politikersjuka. Det finns nämligen inte den här tydligheten.
Var är beskrivningarna av öppenheten, servicen, nya innovativa lösningar, användningen av IT och frågan om att man också ska trycka på för att använda öppna källkoder - allt det där som ett modernt samhälle egentligen kräver för våra medborgare och som åtminstone de medborgare som jag har pratat med vill ha? Vi kan se motsatsen i min hemkommun Södertälje.
Där har det gått så långt att kommunen har fått ta över delar av Arbetsförmedlingen eftersom det inte sköts. Kommunen måste dels anlita Manpower, dels tillsammans med Peab grunda byggbolag för att skapa ungdomsarbetsplatser och arbetsplatser för invandrare. Det är beklagligt. Då har man missat själva poängen. Arbetsförmedlingen är jätteduktig, så varför ska inte den sköta detta?
Detta perspektiv verkar saknas. Det kan hända att det är för många omorganisationer också. Det är mycket möjligt. Men då är det regeringen som har satsat så mycket på andra saker att man har missat medborgarperspektivet och vad myndigheterna är till för och vad de ska göra. Det är precis det som är poängen för oss rödgröna. Myndigheterna är inte till för sin egen skull.
De är inte till för att vi ska omorganisera dem. De är till för att serva medborgarna. Det är det som vi betonar i vårt arbete. Det är därför som det är bedrövligt att regeringen inte kan inse det och stärka sina skrivningar. Det hade varit trevligt om man hade gjort det. Jag tror att våra medborgare i Sverige hade uppskattat det.
Mats Pertoft (MP):
Förunderligt är det i ideologiernas värld. Jag kan upplysa Sofia Larsen om att det största hot mot mångfalden som jag möter när jag diskuterar dessa saker till exempel med friskolevärlden är den borgerliga alliansregeringen. Det satsas väldigt mycket på vuxenutbildningen, och det är bra. Det är bra att ni har lärt er läxan.
Första året efter ert maktövertagande chockade ni ju Kommunsverige med era drastiska och dessutom oväntade neddragningar inom vuxenutbildningen. Samtidigt får i alla fall jag signaler om att kommunerna inte alls får så mycket som de har begärt.
Sofia Larsen har inte svarat på min fråga om vad det är som gör att ni först avskaffar den tidigare resursfördelningsmodellen - en modell för att fördela vuxenutbildningsmedlen till landets alla kommuner - för att sedan införa en annan modell.
Hade det inte varit bättre att behålla den förra modellen som dessutom var betydligt mer objektiv och långsiktigt hållbar eftersom den byggde på utbildningsnivån i kommunerna och även hade fungerat i många år? Den frågan har Sofia Larsen alltså inte svarat på.
Långsiktigt måste utbildningsnivån höjas, särskilt i de kommuner där utbildningsnivån är låg. Det måste även alliansregeringen inse. Man kan inte bara bygga det här på gissningslekar. Min fråga kvarstår: Varför först avskaffa en modell för att sedan införa en liknande men sämre modell?
Mats Pertoft (MP):
Margareta Pålsson tar upp det här med budgeten i stort och ansvarsfull budgetpolitik och ekonomi, och jag tänkte fråga lite om det. Om man lyssnar på expertisen framgår det att de är väldigt tydliga med vilka stödåtgärder som ger mer jobb i en krissituation.
Det mest effektiva sättet enligt ekonomerna att skapa nya jobb är att öka bidragen till kommunsektorn. I stället väljer alliansen att gå vidare med ytterligare ett jobbskatteavdrag. Det är ganska anmärkningsvärt att man är ineffektiv och bygger sin politik på okunskap.
Dessutom, om ni i stället för att bara ge extra bidrag till kommunerna 2010, vilket är rent valfläsk, även skulle ge det bidraget 2011 och 2012, då skulle kommunerna kunna behålla lärare i anställning som de nu måste avskeda.
Ingen ansvarsfull ekonom eller personalchef vågar behålla personer anställda bara över ett år. Man vill ha det finansierat. Man vill ha pengar att betala ut lönerna för flera år i rad med om man är ansvarsfull. Vad säger Margareta Pålsson om denna ansvarslösa politik som alliansen för?
Mats Pertoft (MP):
Jag får väl hjälpa Margareta Pålsson med minnet. Jag har sagt det flera gånger och jag kan upprepa det flera gånger till. Vi kommer i det rödgröna samarbetet att ge besked i skolfrågorna i god tid före valet. Jag antar att ni måste göra något liknande när det gäller om skolan ska förstatligas eller inte och vad alliansen nu har enats kring. Det finns många frågor som man diskuterar i de olika samarbetena.
Men jag noterar att vad Margareta Pålsson gör är att hon inte med ett ord svarar på min kritik mot att alliansen ser till att kommunerna måste avskeda lärare. Alliansen ger inte några extra resurser 2011 och 2012.
Man gör det bara ett år, valåret, för man vill så förtvivlat gärna vinna valet även om SCB:s siffror i dag pekar på en rejäl rödgrön majoritet på 50 procent. Fortfarande svarar Margareta Pålsson inte på min fråga.
Inom det rödgröna samarbetet säger vi att vi vill ha jobb, och det effektivaste sättet att skapa jobb är att satsa på kommunerna. Där går pengarna direkt till anställningar. Vi vill ha fler lärare. Vi vill behålla de lärare vi har. Det effektivaste sättet att få fram fler lärare och behålla dem vi har är att ge större bidrag till kommunerna även 2011 och 2012.
Regeringen gör ingenting, varken det ena eller det andra. Vad säger Margareta Pålsson om detta? Har ni skippat frågan om att vi ska ha lärare? Ni tycks tro att eleverna lär sig ändå.
Mats Pertoft (MP):
Det finns mycket att kommentera i Fredrik Malm anförande. Beträffande vad vi rödgröna ska göra efter valet eller när vi ska beställa våra hamburgare kan man fråga sig: När kommer Fredrik Malm att beställa hamburgaren förstatligad skola av alliansen? Vad kan vi förvänta oss i den frågan? Men det är inte min huvudfråga, utan det var mer retoriskt.
Fredrik Malm talar mycket om kvalitet på högskolan. Det är väldigt bra. Jag gillar det. Jag tycker att det är bra. Det enda som är synd och bedrövligt är att alliansen inte har ett enda förslag om satsningar på kvalitet i högskolan. Det är vad som saknas. Jag är helt överens med Fredrik Malm om att vi behöver mer lärarledd undervisningstid på högskolan. Det är precis vad som behövs.
Om jag minns rätt var det också vad som efterlystes av Folkpartiet under många år i opposition. Men var finns det i budgeten? Ni ökar antalet platser, men ni gör inga kvalitetssatsningar.
Jag vill påpeka att vi rödgröna har ett gemensamt förslag på 400 miljoner för just kvalitetssatsning som bland annat SFS och andra högskoleorganisationer har uppmärksammat väldigt positivt. Varför talar Fredrik Malm så länge och så ordrikt om kvalitet när han inte kan komma med någonting?
Det är ganska anmärkningsvärt att Folkpartiet som ändå bröstar sig med högskolepolitik och så vidare inte inser att man behöver ha pengar för att få fler timmar lärarledd undervisning på högskolan.