KBLab/rixvox huggingface dataset:
Berit Högman (S):
Jag vill förstås tacka för det positiva svar som jag har fått på min fråga. Det visar att statsrådet och regeringen tar frågan på allvar och jobbar med den. Jag kommer från en del av Sverige som traditionellt sett har haft ett ensidigt näringsliv, med ett fåtal storbolag som ägt och drivit såväl skogsindustri som järnhantering.
Detta har präglat människor, så just eget företagande och egen kraft är inte den första tanke man har haft genom tiderna. En sådan tradition gör man sig inte av med på en kafferast. Det krävs och kommer att krävas åtskilliga insatser för att eget företagande ska kännas som någonting som man kan överväga efter genomgången utbildning av något slag.
Det krävs självtillit, självförtroende, kunskap, mod, idéer och kapital. Jag är övertygad om att både yngre och äldre i arbetskraften bär på idéer och kunskaper, medan de andra delarna, självtilliten, självförtroendet och modet, kan det vara sämre ställt med.
På det sättet handlar entreprenörsutbildning inte bara om ekonomi, lagstiftning, marknadsföring och produktutveckling utan också om hur vi utvecklar det mänskliga kapitalet. Jag tycker att det är bra att Forum för småföretagarforskning i samarbete med Nutek, också i de nordiska länderna, ska titta på detta utbildningssystem. Ministern nämner Ung Företagsamhet som ett gott exempel. Det tycker jag också att det är.
Men av de 60 UF-företag som finns i Värmland är 50 startade på studieförberedande eller teoretiska linjer och endast 10 på de yrkesförberedande. Ändå vet vi att det kommer att bli brist på hantverkare framöver. Vi behöver entreprenörer inte minst inom turism och besöksnäring. Vi behöver vita tjänster, inte svarta.
En utmaning ligger också i att fånga upp dessa UF-företag när gymnasietiden är slut, för då uppstår det ett vakuum. Vem tar sig an? Vem coachar vidare? Jag har två frågor till statsrådet Östros.
Är statsrådet beredd att ta dialogen med Ung Företagsamhet, Företagarna, Svenskt Näringsliv och utbildningsanordnarna om UF-verksamheten på de yrkesförberedande utbildningarna och även en diskussion om vad som kan hända efter gymnasietidens slut?
Kan jag känna mig trygg i att också lärarutbildningen och lärarfortbildningen hänger med i den utveckling som vi bägge önskar inom detta område?
Berit Högman (S):
I sitt svar tar statsrådet också upp KY som en bra utbildningsform för entreprenörskap, och det tycker jag också. Det känns väldigt bra att det står i svaret eftersom det tidigare har rått delade meningar om detta. KY ska garantera jobb efteråt. Men man kan inte garantera att det fungerar med ett eget företag, utan det måste man ju prova själv.
Nu vet vi att det finns ett tiotal kvalificerade yrkesutbildningar i gång där ordet entreprenörskap ingår och att det är flera ansökningar på gång. Flera universitets och högskolors företagskuvöser, drivhus och samarbeten stöttar goda företagsidéer även om det inte är studenter som driver dem.
Att dessa idéer och denna kreativitet tas till vara även när de uppkommer högre upp i åldrarna är en stor poäng för bredden i det hela. Inledningsvis kan det ju vara framtvingat av arbetslöshet och strukturförändringar, men det kan leda till någonting väldigt gott framöver. Kvalificerad yrkesutbildning är den bästa utbildningsform vi har beträffande samspelet mellan utbildning och arbetsliv.
Det kommer in långt fler ansökningar än myndigheten kan bevilja. Då kommer det en fullständigt naturlig och avslutande fråga: Är statsrådet beredd att driva kravet på ökade resurser till KY såsom en av många åtgärder för fler jobb och högre tillväxt?
Berit Högman (S):
I den småföretagarbarometer som presenterades i dag från Föreningssparbanken konstaterar vi att två av tre småföretag ser goda expansionsmöjligheter, att betydligt fler har anställt och betydligt fler är villiga att anställa. Betydligt färre går i konkurs, som jag tidigare beskrev. Det ser också ljusare ut för småföretagen. I ditt anförande, Lars, var det 1,4 miljoner som stod utanför arbetsmarknaden.
Nu hade det stigit till 1,5. Det går fort. Min fråga är: Unnar du föräldralediga människor att vara hemma från jobbet? Har alla sjukpensionärer fejkade sjukdomar? Ställer du egna diagnoser på dem precis som du gjorde på regeringen i ditt anförande?
Den siffra som du bollade med där är djupt kränkande mot de människor som faktiskt både har finansierat sin ledighet och har laglig rätt till den eller på grund av annat inte kan delta på arbetsmarknaden. Dem slänger du dig med varje dag i denna debatt. Varför gör du det? Tycker du att det är en sund och fin människosyn som du har?
En annan fundering jag har är att ditt parti ute i Europa som är stort alltid lyfter fram Sverige eller Skandinavien som det goda exemplet, men inte här i Sverige. Det gör inte du. Då måste jag undra: Vilket europeiskt land är din förebild? Är det låglöneländer, de nya demokratierna, Frankrike med kravallstaket och över en miljon människor ute på gatorna?
Berätta vilket europeiskt land som är din förebild, eftersom kristdemokrater i Europa har Sverige som förebild!
Berit Högman (S):
Jag förklarar det gärna för svenska folket, men jag ska förklara det en gång till för dig. Jag gjorde det i turismdebatten, men vi tar det en gång till. För det första är inte statens satsning på marknadsföring utomlands de enda pengar som satsas. Där ska du också räkna in de regionala pengarna och de kommunala. Sådana pengar finns exempelvis inte i Norges budget.
För det andra har Thomas Brühl, vd för Sveriges Rese- och Turistråd, sagt: Visst vill jag ha mer pengar, men först måste vi visa att vi har gjort läxan och har ett resultat att visa fram. Om vi gör rätt analys, är smarta och snabba är förutsättningarna i omvärlden de bästa tänkbara. Vi får inte spela bort korten.
Han beskriver hur man bara genom att ändra marknadsföringen i Italien fick 30 % högre hotellbeläggning i Sverige av italienare på mindre än ett halvår. Om vi bara skulle räkna i pengar skulle vi aldrig i världen ha tagit sju medaljer i OS heller, för så stor budget har inte svensk OS-kommitté.
Det handlar om träffsäkerhet och skicklighet oavsett om det handlar om curling eller marknadsföring. Där kom jag också på att du hanterade sanningen lite ovarsamt. Du sade: Vi vill satsa 100 miljoner, och alliansen har liknande förslag. Jag har åtminstone läst Moderaternas broschyr. Där står det 10 miljoner. Tycker du att 10 miljoner och 100 miljoner är liknande förslag?
Berit Högman (S):
Jag tycker egentligen att det är häpnadsväckande, Åsa, att du som kvinna och lite yngre än jag - det tror jag att vi var överens om - kan ifrågasätta kvinnors rätt till heltid. Det tycker jag både med tanke på det pensionssystem som vi har och med tanke på rätten för varje människa att leva på sin lön. Ni markerar tydligt att människor inte ska leva på bidrag utan på arbete.
Då måste man få leva på en heltidslön, om vi inte drastiskt kan göra någonting åt kvinnolönerna - och det har jag inte hört något förslag om från Centern. Det är bra att du tar upp artikeln i DN i går. Det var ju öppna frågor som ställdes till företagarna där, och inte på någon punkt kom LAS upp som ett hinder. Ändå är det precis den lagstiftningen som ni ger er på nu när drygt en miljon människor i Frankrike demonstrerar. Det är unga människor, men också äldre.
Om nu detta är er lösning på att ungdomar ska komma in på arbetsmarknaden - att de inte ska ha några rättigheter - så kan man kan fråga sig om vi kan se att nästa grupp är invandrarna. Eller är det de funktionshindrade? Vilken är nästa grupp som ska behandlas som en sämre sortens människor på arbetsmarknaden i Centerns iver att skapa sysselsättning?
Berit Högman (S):
Egentligen blir detta en diskussion om både utbildnings- och arbetsmarknadspolitik. Om du uppskattar att ungdomar har något att göra så gör det mig bekymrad att du ska regera tillsammans med ett parti som aldrig har velat ha regionala högskolor och som dessutom inte är berett att bygga ut dem så att de klarar dimensioneringen för framtiden.
Kan du ge något exempel där bristen på lagar och det omyndigförklarande som ert lagförslag när det gäller ungdomar innebär har lett till att fler ungdomar har jobb? Exempelvis försökte man någon gång på 80-talet att ha ett särskilt ungdomskollektivavtal inom industrin. Det ledde praktiskt taget inte till ett enda ungdomsarbetstillfälle till.
Ge de konkreta exemplen! Var har ert förslag givit något annat resultat än demonstrationer och kravaller?
Berit Högman (S):
Visst har det försvunnit många jobb. Om det är 50 000, 51 000, 48 000 eller 37 000 kan jag inte skriva under på. Däremot har det tillkommit 300 000 nya jobb. Det är en del av en naturlig förändring. Den förändringen av näringslivsstruktur och jobb kommer att ske allt snabbare också framöver.
Det kan jag hålla med Eva Flyborg om; jag tror att det var hon som tog upp den diskussionen. Då blir frågan: Underlättar vi omställning i näringslivet genom att göra människor mer oroliga? Är det management by fear som är det bästa sättet att få människor i sysselsättning?
Är det inte möjligheten att få en trygg omställningsförsäkring i form av en bra a-kassa, möjligheten till omskolning eller vidareutbildning eller utbildning på regionala högskolor och universitet som är ett sätt att underlätta omställningen? Eller ska vi skrämma människor för framtiden?
Berit Högman (S):
Jag tycker att det tillhör god etik i en debatt att man bara talar till och med de människor som finns i kammaren. Krister Hammarbergh kan själv skicka tillbaka citatet till Hans Karlsson om han har behov av att diskutera det. Jag har inget behov av att diskutera citat från honom.
Jag kan inte vara tydligare: Visst har jobb försvunnit, och visst har jobb kommit till. Och det är väl bra.
Men då återstår den fråga som Krister Hammarbergh har valt att inte svara på: Ökar möjligheten för människor att ställa om till nya jobb om vi har färre utbildningsplatser, lägre a-kasseersättning, sämre förutsättningar för människor att starta om och om vi dessutom har en sämre offentlig ekonomi i kommuner och landsting?
Berit Högman (S):
Jag ska försöka att vara tydlig här också. Vi är det enda land i Västeuropa där industriproduktionen har ökat. Det kan bero på att vi har en teknikutveckling där vi också har spjutspetsar, och det ska vi fortsätta med. Det är därför vi har dessa branschprogram som jag förstår att vi i majoriteten är ensamma om att tycka är bra.
Det var det jag menade i mitt anförande när jag sade att vi skulle fortsätta att bli bättre på det vi redan är bra på. Det kan vara ett handslag eller en armkrok mellan samhälle och näringsliv. Det har ni aldrig visat intresse för. Jag ska ta ett annat exempel på en bransch som definitivt skapar massor av nya arbetstillfällen. Det är energibranschen och energipolitiken.
Det handlar om att bygga nya ledningar för att säkerställa att konsumenterna verkligen får sin el, sin ström och sin energi. Dessutom handlar det om omställningen till ett hållbart samhälle. Ingenting av detta är Eva Flyborgs parti intresserat av. Eva är egentligen mest intresserad av att bygga ut kärnkraft och sänka ersättningsnivåerna och därmed lönerna.
Det tror inte vi är lösningen. Vi vill inte ha kinesernas löner. Vi vill inte ha kinesernas arbetsmiljö. Men vi tycker att det är bra att kineserna själva får det bättre och att människor ute i världen får det bättre. Därför är det inte alltid av ondo att enkla jobb har flyttat från Sverige till andra länder. Det kan tvärtom bidra till en global rättvisa, och det vet jag att vi nog är överens om.
Berit Högman (S):
Eva Flyborg tycker inte att det är svar på frågan att vi har tagit initiativ till och verkställt sex branschprogram. Det är möjligt att Eva Flyborg inte tycker att bioteknik, fordonsindustri, skogsindustri, trä- och massaindustri eller rymdforskning har någonting med framtiden att göra. Men då kan vi inte bli mer överens än så.
Jag förstår att det inte är viktigt eftersom ni inte heller ställer upp bakom idén med branschprogrammen som ett sätt att utveckla svenskt näringsliv och som ett sätt att skapa fler och nya jobb. Tanken är, precis som när det gäller energipolitiken, att skapa ett hållbart samhälle och fler och nya produkter och jobb. Vi tror inte att lösningen på framtidens problem är att skapa en ny och större underklass.
Vi tror på att alla ska vara med. Vi tror på rätten till utbildning och att få vara med. Jag kan ta ett väldigt konkret exempel, även om det inte är näringspolitik. Ni har föreslagit en nedläggning av hela Ams. Skulle det skapa fler jobb?
Berit Högman (S):
Tack, Maud Olofsson för svaret! Jag är glad över att vi är överens om vikten av att utveckla besöksnäringen, men jag tolkar svaret som att besöksnäringen inte kan vänta sig särskilt mycket egen uppmärksamhet från den borgerliga regeringen. I stället hänvisar ministern till den generella företagarpolitiken. Det vore väl okej om det vore så att det som regeringen sade före valet också var det som gällde nu.
Men så är det ju inte. Faktum är att många företag inom besöksnäringen har fått det kämpigare med en borgerlig regering. Landets företagare förväntar sig en rejäl sänkning av arbetsgivaravgiften. I stället blev det en höjning för de minsta företagen, samtidigt som den utlovade sänkningen av arbetsgivaravgiften inom tjänsteföretag nu skjuts på framtiden.
För företag med två tre anställda som är vanligt i besöksnäringen handlar det om 37 000 kronor om året från 2008. Även om vi tar hänsyn till regeringens skattelättnader för fåmansföretag tappar företagen 25 000 på regeringens politik, enligt beräkningar vi fått från riksdagens utredningstjänst. Även framgent kan vi räkna med att besöksnäringen drabbas hårdare än andra.
Den aviserade arbetsgivaravgiftssänkningen ska ju gälla för restauranger men inte för hotell och inte för detaljhandeln. Hur går det för turistföretagaren som driver bed and breakfast ? Och hur ska bensinmacksföreståndaren i tid skilja på när han säljer korv och när han säljer bensin? Blir detta en regelförenkling över huvud taget?
Jag konstaterar att statsrådet tycker att det är viktigt att förbättra företagens sociala skyddsnät. Det är bra, och det är ett initiativ som togs redan på vår tid med den socialdemokratiska regeringen. Men jag konstaterar att det inte är lika noga med de anställda. Genom att man återigen försämrar anställningstryggheten ska turismen utvecklas.
Vilken bransch i Sverige har utvecklats genom dåliga förhållanden för de anställda? Vilken bransch har möjlighet att i framtiden, när det är konkurrens om arbetskraften, attrahera den bästa arbetskraften genom att säga: Kom till oss. Vi har de lägsta lönerna och den sämsta anställningstryggheten. Men med alliansens arbetsmarknadspolitik är det just besöksnäringens arbetskraft som kommer att drabbas allra hårdast.
Det är våra unga människor, som jag vet att Maud Olofsson tidigare har sagt att hon värnar om. Det är de som får svårast att kvalificera sig för en ny a-kasseperiod. De som går in i perioder av arbetslöshet och i bästa fall får sin a-kassa tvingas sedan att ta ett jobb med lägre lön än de hade tidigare. Och det är just de unga som går detta öde till mötes.
Och kanske blir de fler när det nu ska selekteras ytterligare inom utbildningssystemet. Min fråga till Maud Olofsson blir: Är detta en politik som ökar konkurrenskraften i besöksnäringen?
Berit Högman (S):
Jag utgår från att Maud Olofsson är intresserad av att Sveaskog får fortsätta med sitt dotterbolag som utvecklar besöksnäringen och inte ifrågasätter det i sin iver att privatisera Sveaskogs marker. Vi kan inte komma ifrån att hur mycket vi än stöttar den enskilde företagaren är han eller hon beroende av att Sverige som land är känt utomlands.
I det perspektivet är det obegripligt att den borgerliga regeringen har dragit ned på exportfrämjandet, har dragit ned på Sveriges närvaro i andra länder. Vad hjälper det om vi sänker skidliftsmomsen till 6 procent om inte nya grupper i Europa eller i världen känner till att man kan åka skidor i Sverige? Jag gläds, avslutningsvis, åt att vi är överens om att branschen ska utvecklas.
Det är min förhoppning att regeringen och Maud Olofsson inser att det inte bara är de enstaka åtgärderna utan framför allt samverkan mellan näringsidkarna som skapar utveckling för besöksnäringen. Det är mycket tydligare där än i andra branscher där vi har branschprogram. Jag hoppas naturligtvis att det blir branschprogram.
Det är upp till regeringen att visa att högre arbetsgivaravgifter för småföretagare, sämre marknadsföring för Sverige, minskad närvaro på exportmarknader och nedskärningar i företagens FoU-verksamhet leder till en konkurrenskraftig besöksnäring. Själv tillåter jag mig att tvivla.
Berit Högman (S):
Häromdagen träffade jag en industriman hemma i Värmland som jag samtalar med då och då. Han har gedigen erfarenhet från basnäringen. Han sade ungefär så här: För sex sju år sedan var det nog få i min bransch som trodde att jobben skulle bli kvar i Sverige. Nu är vi säkra på att det blir så. Han angav flera skäl, men han uttryckte också oro för energipriserna.
Jag kan vara bekymrad för att den nya regeringens inriktning och prat om en växande tjänstesektor och nya jobb egentligen döljer en tanke att vi inte behöver en basindustri i Sverige på det sätt som vi betecknar basindustrin i dag.
För mig och för oss socialdemokrater är det självklart att basindustrin är en förutsättning för det växande tjänstesamhället. Det har visat sig hittills och det kommer att visa sig framgent. Ju färre tydliga tecken politiken visar på att basnäringen är nödvändig desto större risk är det att man fortsätter att tro att basnäringen inte har någon framtid i Sverige.
Industrimannen lyfte fram branschprogrammen och en del andra satsningar som exempel på vad som hade hjälpt till, men varnade för industrisektorn.
Min fråga blir: Kan du i dag, Maud Olofsson, ge ett tydligt besked till basnäringen, till Rottneros - Utansjö eller mitt Rottneros i Rottneros - att basnäringen är viktig och att den är en prioriterad verksamhet också för den borgerliga regeringen?
Berit Högman (S):
Alf Eriksson tar upp nyckelfrågan i energipolitiken, nämligen långsiktigheten, spelreglerna som gör att industrin och aktörer förmår att se vad man har att rätta sig efter. Om Krister Hammarberghs minne är kort må det vara honom förlåtet. Men jag är övertygad om att Maud Olofsson kommer ihåg att den förra långsiktiga energiuppgörelsen var blocköverskridande.
Att komma nu och påstå att vi inte har eftersträvat blocköverskridande energipolitik är verkligen att hantera sanningen väldigt vårdslöst, Krister Hammarbergh. Om vi får besked om vad alliansregeringen har för långsiktig politik kan vi också ta ställning till den.
Men så länge vi inte får ett enda besked om vare sig kärnkraften, Vattenfalls framtid eller kolkraften, som debatterades tidigare på förmiddagen här i dag, är det omöjligt att förstå vad det är vi tar ställning till. Vi förstår basindustrins oro över framtiden. Den är precis lika okunnig och villrådig som vi är i detta läge.
Efterlysningen är, Maud Olofsson, ett besked om detta. Jag beklagar den ställning ni har tagit, nämligen en icke-politik i hela fyra år.
Berit Högman (S):
Jag ber att få tacka Åsa Torstensson för svaret. Det positiva med svaret är att Åsa Torstensson anser att flygplatser och flyglinjer ska vara en integrerad och samordnad del av den regionala utvecklingspolitiken. Det är viktigt att vi ser infrastrukturen i dess helhet. Tillväxt, infrastruktur och positiv befolkningsutveckling hör ihop.
Men bättre än så blir det tyvärr inte. Det finns formuleringar i interpellationssvaret som ställer fler frågor än de ger svar. Åsa Torstensson säger att det är viktigt med engagemang och delaktighet i regionerna. Detta engagemang finns utan tvivel såväl i kommunerna som hos många av näringslivets företrädare.
Men det är att begära för mycket av företagen att förutsätta att de ska stå för fiolerna när det gäller infrastrukturen. Inte heller kommunerna kan ensamma bära en sådan kostnad. Det är därför vi ska ha en statlig regionalpolitik. Det är därför staten ska ha rollen som stödjare där det behövs för att hela Sverige ska leva.
En enkel och bra början vore att låta bli att använda uttryck som "perifera regioner". Det kan lätt bli en självuppfyllande profetia. Det låter då som att både jag och statsrådet Torstensson kommer från platser som ligger så långt borta att de inte är värda något. De flygplatser som har en ekonomi som går ihop kan räknas på ena handens fingrar.
Torsby och Hagfors flygplatser har haft oturen att fram till 2005 få känna resultatet av en dålig upphandling från Rikstrafikens sida. Om inte människor vet att planen går - och ibland går de inte över huvud taget - är det ingen som räknar med flyget. Därför har siffrorna sjunkit.
Men sedan 2005 har man en ny seriös operatör som gör ett bra arbete, även om Rikstrafikens upphandling inte medger några marknadsföringskostnader. Det är fortfarande mun-mot-mun-metoden som får gälla. Det blir i det fallet för Rikstrafiken rent kontraproduktivt. Det är dessutom så att linjen i utvärderingar räknas som två linjer, trots att det är ett enda flygplan. Jag har själv åkt i det, så jag vet.
Det borde räknas som en linje, som då skulle få högre beläggning. Den förra regeringen trodde på norra Värmland och investerade sammanlagt inte mindre än 40 miljoner av samhällets pengar i flygplatsen i Torsby, som nyinvigdes för drygt ett år sedan. Nu planerar Branäsbolaget chartertrafik från Danmark. Flygfrakten har kommit i gång. I Hagfors går järnverket bättre än någonsin.
Utländska investerare och intressenter står i kö. Därtill kommer att vi har fått nya företagsetableringar främst från Holland med många nyinflyttade och nya företag. Det är klart att det förutsätter en bra infrastruktur. Att då inte bedriva någon handfast regionalpolitik och stötta flyget vore som att kasta dessa 40 miljoner i Fryken. Visst vore det slöseri!
Det var en god investering. Det behövs fortfarande regionalpolitik i norra Värmland. Hur ser egentligen regeringens regionalpolitiska ambitioner ut?
Berit Högman (S):
Jag har personligen aldrig haft tanken på att uppfinna en flygskatt. Däremot har jag haft många tankar om hur vi använder de skattepengar vi tar in. Det är upprörande att se hur exempelvis alliansens förslag om fastighetsskatten gör de rika Stockholmskommunerna så oändligt mycket rikare på både individ- och samhällsnivå medan kommuner som min egen hemkommun Torsby får det fortsatt lika svårt.
Jag har oerhört svårt att förstå hur Åsa Torstensson kan förena det med det jag trodde var centerpolitik. Det finns pengar till att ta bort förmögenhetsskatt. Det finns pengar till att ta bort fastighetsskatt. Det finns pengar till att sänka skatten för mig som redan har det så bra. Men plötsligt finns det inte pengar till en fungerande infrastruktur.
Även om Hotell Björnidet får en sänkt arbetsgivaravgift och Branäsanläggningen har fått sänkt skidmoms kan det väl ändå inte vara meningen att det är Hotell Björnidet och Branäs som ska finansiera flygtrafiken i norra Värmland?
Berit Högman (S):
Jag har full respekt för att Åsa Torstensson och regeringen vill göra översyner och utredningar om trafiken i sin helhet. Men det som oroar mig är att det är svävande när det gäller samhällets ansvar för just regionalpolitiken. Återigen: Om Hotell Björnidet får en sänkt arbetsgivaravgift löser ändå inte det problemet för flygplatserna i Hagfors och Torsby.
Det är snarare så att järnverket i Hagfors hade varit betjänt av att ni inte gjort neddragningar av exportfrämjande åtgärder. Alla småföretag i Värmland hade varit betjänta av att ni inte höjt deras arbetsgivaravgifter. Det är precis det som hittills har hänt. Jag är fortfarande bekymrad. Det låter som om tanken är att det är företagen själva som ska bära infrastrukturen.
Det är inte nog med att man nu en kort stund kan glädjas över att flygfrakten har kommit i gång. Nästa gång är tanken att man ska finansiera själva infrastrukturen. Jag är som sagt bekymrad. Återigen ska jag tacka för svaret, men frågan kvarstår.
Inte är det väl så att vi får se att det är en centerpartist som sänker en av de allra viktigaste regionalpolitiska åtgärderna, i varje fall näst skatteutjämningen, nämligen en tydlig regionapolitisk styrning av infrastrukturen?