KBLab/rixvox huggingface dataset:
Désirée Pethrus (KD):
Tack till utrikesministern för svaret! Det var en bra genomgång av vilka olika funktioner som arbetar med frågor som rör religionsförföljelse i Sverige, i EU och i FN. Det låter mycket bra. Det jag ändå funderar över efter att ha hört svaret är hur ofta detta lyfts upp i det internationella samfundet. Det är ju en sak att ha olika funktioner som har en inriktning och som ska jobba med frågorna.
Jag har dock följt utrikespolitiken ganska länge här i riksdagen, och det är väldigt sällan som frågan finns med inför internationella konferenser som en viktig fråga att ta upp. Där skulle jag vilja se lite mer av ett engagemang. Kanske skulle Sverige och utrikesministern kunna bidra på det området. Påverkar vi verkligen religionsfriheten där det på många olika områden inte ens finns någon sådan?
Den är obefintlig i vissa länder. Kan ministern se några konkreta exempel? Finns det någon som mäter effekterna av insatserna från alla de olika funktioner som finns? I min interpellation utgick jag från Open Doors årliga rapport World Watch List över de 50 länder där förföljelsen av kristna är som värst. Utvecklingen är väldigt entydig. Tyvärr är det så att förföljelsen av kristna ökar runt om i världen.
Vi vet att det finns andra religioner, men jag har utgått från förföljelsen av kristna eftersom det är det denna rapport tar upp. I 73 av de 150 länderna är det en hög eller extremt hög nivå av förföljelse. Antalet var 58 länder föregående år. Det har alltså ökat markant, från 58 till 73 länder.
Över 4 000 personer rapporteras ha dödats utifrån sin kristna tro, och var nionde kristen världen över anser sig vara förföljd på grund av sin tro. Denna andel har också ökat från tidigare år. Det är alltså en ganska skrämmande utveckling när det gäller religionsfrihet. Att Nordkorea toppar listan avseende förföljelse är ju ingen nyhet, och det är kanske heller inte så förvånande.
Men flera länder går i helt fel riktning. Till exempel har Kina, med 100 miljoner kristna, infört nya lagar som innebär att barn och unga inte får lyssna på någon religiös undervisning. Man får alltså inte ha någon typ av söndagsskola eller konfirmationsundervisning. Den teknologiska utvecklingen gör att vi i dag kan få in fler rapporter från olika personer, men den leder också till annat. Till exempel vill man i Kina videoövervaka församlingsmedlemmarna under gudstjänsterna.
De som inte gör detta får sina kyrkor nedstängda. Vi från Kristdemokraterna har vid olika tillfällen försökt att lyfta fram vikten av religionsfrihet. Intresset från regeringen har väl varit så där. Utrikesdeklarationerna har inte satt detta på dagordningen. I den senaste deklarationen stod det en rad om att förföljelser av religiösa minoriteter är oacceptabelt. Jag tycker att vi borde göra mer.
Ute på ambassaderna måste Sverige kunna arbeta mer konkret för mänskliga rättigheter och stöd till enskilda som är förföljda. Jag får inget riktigt svar på om UD kan bli bättre på dessa frågor så att man har mer kunskap ute på ambassaderna och kan ge stöd och påverka i det dagliga arbetet.
Désirée Pethrus (KD):
Det är positivt att utrikesministern visar att hon har ett engagemang och att det här är viktiga frågor som hon vill och avser att lyfta fram. Det ska vi ta fasta på. Tidigare har svenska organisationer jobbat med utbildningar på UD, men jag vet inte om det finns något sådant inplanerat nu.
Det har handlat om att utbilda personal i hur olika religioner funkar i olika länder och hur man identifierar arbetet och jobbar på bästa sätt i olika delar av världen. Det vore intressant att höra om det finns några planer på utbildning av UD-personal i dessa frågor. I onsdags föredrog utrikesministern den utrikespolitiska deklarationen i kammaren.
Mycket i den kan Kristdemokraterna stödja, särskilt vad gäller mänskliga fri- och rättigheter och demokrati. Utrikesministern sa också att hon vill starta en offensiv för demokrati och få med sig såväl riksdagen som andra länder i detta arbete. Utrikesministern sa vidare att regeringen ska prioritera fred och säkerhet samt en aktiv diplomati.
Om denna aktiva diplomati ska bli ett stöd för personer som utsätts för religionsförföljelse krävs särskilda kunskaper om religionens roll och betydelse i det aktuella landet och om vilken påverkan det har på enskilda individer. På vilket sätt kommer denna demokratioffensiv att kunna påverka personer utsatta för förföljelse på grund av sin tro?
Kommer UD-personal att utbildas, eller har utrikesministern någon annan fundering på hur detta skulle kunna kombineras i denna offensiv? Sveriges regeringar brukar lyfta fram att EU är vår viktigaste utrikespolitiska arena, och Sverige och EU har många möjligheter att via diplomati påverka skeenden såsom förföljelse av såväl individer som grupper.
I sitt svar anger utrikesministern att Sverige är en aktiv röst i unionen för dessa frågor och arbetar för att EU i ökad grad ska inkludera religions- och övertygelsefrihet i sina landrapporter om mänskliga rättigheter, vilket låter jättebra. Hur går det med detta? Händer det något på EU-nivå?
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar utrikesministern för svaret och en bra genomgång av allt som görs, och Kristdemokraterna uppmuntrar verkligen detta på alla sätt. Det är viktigt att det inte blir olika symboliska funktioner utan att det blir konkret och hands on och att man verkligen försöker få till stånd en förändring.
Det jag lite far efter är hur vi kan mäta effekten av det vi gör. Vilket är det mest effektiva sättet att arbeta på? Eftersom religionsförföljelsen ökar trots alla insatser behövs det kanske ett mer globalt arbetssätt i dessa frågor.
Open Doors rapport visar att utvecklingen går i fel riktning, och nu krävs det mer konkreta åtgärder där vi kan mäta effekten. Jag har inget emot det utrikesministern och UD gör - det är jättebra - men jag tror att vi måste hitta mer effektiva åtgärder. Vi vill ju garantera religionsfriheten i världen, så jag vill se mer konkreta åtgärder.
Jag hoppas att UD blir bättre på att hitta olika instrument och verktyg för våra olika beskickningar. Jag hoppas också att utrikesministern kommer att fortsätta att lyfta upp frågan om religionsfrihet i EU och även FN för att man ska hitta effektiva sätt att arbeta med detta. Jag tackar för de svar jag har fått i dag.
Désirée Pethrus (KD):
Tack för svaret! Det är bra om vi kristdemokrater kan skjuta regeringen framför oss i dessa frågor och att det nu börjar hända någonting. Regeringen säger ofta att man vill göra mycket, men det brådskar ju. Frågan är vilka resurser man har avsatt. Vi har till exempel i våra tidigare budgetar lagt 10 miljoner för att till exempel NOA ska kunna börja jobba konkret med dessa frågor och sätta ihop ett myndighetssamverkansarbete. Vi undrar: När får vi se några resurser?
Kommer ni att avsätta medel till en sådan verksamhet och i så fall när?
Désirée Pethrus (KD):
Tack, ministern, för svaret! Det låter positivt om vi är på gång. I EPP, vår europeiska politiska grupp i Europaparlamentet, kommer man i dag att rösta för en resolution om att ställa sig bakom Juan Guaidó. Jag undrar om EU-ministern kan tänka sig att följa upp denna resolution och verka för att EU erkänner ordföranden i nationalförsamlingen i Venezuela, Juan Guaidó, som landets legitime president?
Désirée Pethrus (KD):
Min fråga går till jämställdhetsministern. Den 19 december fattade riksdagen ett beslut om att ge regeringen i uppdrag att utreda hur det offentliga bättre kan stödja ett hållbart arbetsliv för föräldrar. Det var i socialförsäkringsutskottet som man gjorde ställningstagandet att det behövs en utredning.
Man betonade att den stora familjepolitiska utmaningen i en stressad tid handlar om att skapa tid för familjeliv och yrkesliv på lika villkor för män och kvinnor samt att ge familjer förutsättningar för tid tillsammans. De offentliga systemen ska utformas på ett sådant sätt att samhället i första hand stöttar och hjälper och inte styr och hindrar. Så står det i utskottets utredningsdirektiv, som vi kan kalla det för.
Kan jämställdhetsministern garantera att vi får den utredningen som riksdagen beslutat om? När kommer vi i så fall att få se direktiven till en sådan utredning?
Désirée Pethrus (KD):
Vi skulle vilja se mer förslag när det gäller att kombinera arbete och familjeliv. Från Kristdemokraterna har vi lite olika förslag på en mer flexibel föräldraförsäkring och att utöka rätten till föräldraledighet för att fler än bara föräldrarna ska kunna ta del av den. Vi har också ett förslag om ett jobbskatteavdrag som innebär att om båda föräldrarna arbetar kan de få ungefär 1 000 kronor mindre i skatt.
Det gör också att de kanske kan minska arbetstiden något. Vad avser ministern att göra för att underlätta för familjer?
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar jämställdhetsministern för ett engagerat anförande. Jag har några frågor eftersom det handlar om budgeten, och det finns några områden där vi inte är eniga om framtiden. Ett av dessa är Jämställdhetsmyndigheten.
Vi har ju förklarat att vi tyckte det var tråkigt att man genast började nagga i kanterna på flera olika verksamheter för att kunna inrätta denna myndighet. Det gäller bland annat Länsstyrelsen Östergötlands kompetenscentrum mot hedersvåld, som bedriver ett arbete som jag tror att vi är eniga om ska prioriteras.
När det gäller utvärderingen av denna verksamhet, vad är det exakt ministern anser behöver utvärderas? Vi känner en oro för att man efter denna utvärdering kommer att säga att man inte vill ha kvar detta utan lägga över verksamheten på Jämställdhetsmyndigheten. Efter att ha besökt Nationellt centrum för kvinnofrid i Uppsala undrar jag varför grundanslaget har minskat med 10 miljoner.
När avser ministern att återföra dessa pengar till grundanslaget? Nu får man söka olika projektpengar, men jag har uppfattat att det var just projekt som regeringen ville komma bort från. Det var också tråkigt att man lade ned prostitutionsenheten i Stockholm, som hade ett väl uppbyggt arbete. Avslutningsvis har jag en fråga om diskriminering.
Som jag tog upp i mitt anförande är det viktigt att bekämpa brott mot hbtq-personer och brott i hederns namn. Men jag har inte hört ministern tala om kristofobiska hatbrott. Varför finns inget på det området?
Désirée Pethrus (KD):
Tack, Anna Johansson, för ditt anförande! Vi behöver verkligen fördjupa frågan om arbetsmiljö just nu, för det känns som att den står väldigt högt på dagordningen. Många svenskar är också engagerade i det som händer ute på våra sjukhus och vårdinrättningar i dag just när det gäller skyddsutrustning.
Jag tror inte att någon hade kunnat förutspå den situation som vi är i, så jag ska inte lägga något slags ansvar på Socialdemokraterna i det här skedet. Men jag har inte hört så jättemycket från ministrarna nu när det gäller särskilda insatser.
Vi har ju haft en situation när det gäller skyddsmaskerna. Arbetsmiljöverket sa först att de inte var godkända av EU och därför inte fick användas. Sedan har man ändrat sig. Det är oerhört viktigt att Arbetsmiljöverket förstår allvaret i situationen.
Jag undrar om Anna Johansson kan säga om regeringen kommer att ge några uppdrag till sina myndigheter nu för att garantera en bra arbetsmiljö redan nu men också för framtiden.
Désirée Pethrus (KD):
Jag tackar för svaret. Vi är säkert överens om att de insatser som görs nu från olika myndigheter är väldigt bra. Min fundering är ändå om det inte redan nu är dags att börja med en del av arbetsmiljöarbetet för att säkra upp att det fungerar, för det är ju väldigt svårt i dag för ett skyddsombud på till exempel ett sjukhus att säga: Jag tänker stoppa arbetet.
Hur ska ett skyddsombud agera i en situation med en pandemi? Det är ju näst intill omöjligt att använda skyddsombudsstoppet som regelverk. Därför tänker jag att det kanske ändå är bra att Arbetsmiljöverket får lite särskilda uppdrag redan nu, både för att agera och för att senare reagera. Jag tror att vi behöver både och: särskilda uppdrag nu men också senare.
Det är mer det som är mitt syfte med min frågeställning. Det som jag lade ut på Twitter var just om skyddsmaskerna som fanns men inte fick användas. Nu har Arbetsmiljöverket ändrat sig. Men man måste ju förstå och lyssna på personalens oro för att de själva ska bli smittade.
Tidigare har vi mest pratat om en nollvision för dödsfall i byggbranschen, men nu måste vi även ha det i fokus i vården. Jag hoppas att Anna Johansson tar med sig till sina ministrar att det kanske redan nu kan behövas några särskilda uppdrag till myndigheterna.
Désirée Pethrus (KD):
Arbete och arbetslivet kan ibland handla om liv och död, och skyddsombuden gör verkligen skillnad ute på våra arbetsplatser. Regeringen och arbetsmarknadsministern har varit tydliga med att vi ska ha en nollvision. Vi kristdemokrater har också anfört i våra motioner att det är naturligt att vi ska ha en nollvision när det gäller dödsfall i arbetslivet. Då kan man ju undra varför antalet dödsfall inte minskar.
Är detta det enda förslag som regeringen har för att minska antalet dödsfall i arbetslivet, eller kommer regeringen att komma med några mer kraftfulla åtgärder? Kommunal har ju - delvis - kritiserat regeringen för att man nu inte gör mer för att skydda personalen i äldreomsorgen.
Alla vi riksdagsledamöter fick häromdagen ett mejl från Kommunal där det stod att det fortfarande är en femtedel av alla skyddsombud som konstaterar att det saknas tillgång till skyddsutrustning. Min fråga till ministern är varför hon inte driver på för att skyddet ska öka inom vård och omsorg och för den personalen, så att personalen känner sig trygg.
Désirée Pethrus (KD):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Nu har statsministern äntligen sagt att det ska tillsättas en kommission för att se över vad som kanske inte alltid gick så bra. Detta är en del som inte har gått så bra, och jag tycker att arbetsmarknadsministern hade kunnat vara lite mer högljudd än att bara ge uppdraget till Arbetsmiljöverket. De har ju också svajat. Folkhälsomyndighetens direktiv till kommunerna har svajat.
Denna otydlighet har gjort att personal har känt sig rädd. En del har inte vågat gå till jobbet, och då har det blivit ännu värre för de andra som har gått dit. Det är väldigt mycket som återstår att reda ut i en otydlig krisorganisation. I krisorganisationer måste det finnas tydlighet, och här finns det mycket att återkomma till. Jag skulle avslutningsvis vilja fråga varför arbetsmarknadsministern inte ville göra denna utvärdering.
Jag tror att arbetsmarknadsministern visste att vi var flera partier som hade fört fram detta krav innan ministern skulle lägga fram förslaget. Vad hindrade ministern från att göra en utvärdering? Är ministern rädd att någonting ska komma fram som inte är till fördel för de regionala skyddsombuden? Och vad avser regeringen att göra med det svar på propositionen som vi nu har lämnat?
Désirée Pethrus (KD):
Jag är intresserad av EU-arbetet, och det här är en EU-fråga. Jag har här anklagat EU för att ingripa för mycket i arbetsmarknadspolitiska frågor och den sociala pelaren. Vi är överens i fråga om minimilöner. Vi vill inte att EU ska reglera dessa frågor eftersom vi vill värna vår kollektivavtalsmodell.
Jag reagerar när Serkan Köse säger att EU tidigare har dumpat löner i Sverige. Serkan Köse säger vidare att det nu ska bli svenska löner. Men det är faktiskt inte riktigt rätt. Det EU-domstolen kom fram till i lex Laval var att man hade följt kollektivavtalsvillkor som angav den lägsta nivån. Det lägsta kollektivavtalsvillkoret är en svensk lön. Där kan vi ändå inte säga något annat.
Fackliga organisationer skulle då anmäla till Arbetsmiljöverket kollektivavtalsvillkor med den lägsta nivån, men Byggnads har varit motstridigt här och inte gjort det. Det tillsattes till och med en utredning för att kunna föreslå sanktioner gentemot de fackliga organisationer som inte gjorde en anmälan. Det finns flera hundra kollektivavtal.
Det är inte rimligt att dessa utstationerande företag i andra länder ska kunna följa alla kollektivavtal. Därför blev det fråga om att hitta ett kollektivavtal som de inte fick gå under. Man fick alltså inte lönedumpa. Det är därför jag reagerar när Serkan Köse säger att man tidigare fick lönedumpa. Är det rimligt att säga så?
Désirée Pethrus (KD):
Jag var ute efter frågan om att dumpa löner. Det argumentet har använts mycket i debatten. Och det stämmer inte. Det var ju fråga om de lägsta kollektivavtalsvillkoren. Det är alltså fråga om en svensk lön framförhandlad mellan parterna. Det var den man inte fick gå under, och det var tillåtet att vidta stridsåtgärder om man gick under. I frågan om lex Laval ville man ha Stockholmslöner. Det kan diskuteras.
Ska alla utstationerande arbetsgivare kunna alla avtal i hela Sverige? Det finns flera hundra avtal på arbetsmarknaden. Vad är rimligt när företagare ska utstationera? Den sociala pelaren handlar om många fina ord.
Men vi varnade statsministern för - framför allt när det gäller minimilöner där vi är överens - att EU sa att i dessa frågor kommer det att bli direktiv och lagstiftning. När jag framförde detta i debatten sa statsministern att den sociala pelaren innebär fina planer som vi alla ska jobba efter.
Men nu har det visat sig att den ena lagstiftningen efter den andra läggs fram, till exempel kvotering i föräldraförsäkringen. Det handlar om frågor som vi själva vill styra över. Känner inte Serkan Köse någon oro för att EU tar över mer och mer av arbetsmarknadspolitiken? Delar Serkan Köse min oro på det området?
Désirée Pethrus (KD):
Tack, Patrik Björck, för inlägget utifrån utskottsmajoritetens text! Patrik Björck talar om resurser. Det är väldigt viktigt. Därför skulle jag vilja återkomma till frågor som jag tog upp i mitt anförande. Det nationella kompetenscentret vid Länsstyrelsen i Östergötlands län har ett uppdrag att motverka hedersrelaterat våld och förtryck.
Patrik Björck säger att det är viktigt och att detta fortsatt ska vara en viktig uppgift. Jag har försökt få fram besked om att det ska permanentas, men det har inte gått att få det svaret. Utskottsmajoriteten passar på den frågan ännu en gång. Jag undrar bara: Varför passar ni i denna fråga?
Sedan har jag en liten kommentar när det gäller handlingsplanen rörande mäns våld mot kvinnor. Vi är helt överens om att det ska upphöra. Men det vi reagerade på när handlingsplanen kom var att man negligerar samkönade relationer. Vi ska ju inte vrida klockan tillbaka, utan vi ska vrida den framåt och se hur verkligheten ser ut i dag. Många lever i samkönade relationer, och även där finns det våld i nära relationer.
Hur ser Patrik Björck på att tydligare föra in detta i handlingsplanen?
Désirée Pethrus (KD):
Det här blir väldigt intressant. Jag hade frågor i utskottet. Sedan har jag fått svar från departementet. Man har ännu inte avgjort var det nationella kompetensteamet ska placeras. Vi har tyckt att det ska placeras i Östergötland, där man har byggt upp denna kompetens. Men man svarar inte på det i detta betänkande. Det finns inte heller något svar från departementet på den frågan.
Det som Patrik Björck nu står här och lovar är faktiskt ganska viktigt. Om det ska permanentas i Östergötland är det väldigt välkommet. I sådana fall hade vi inte behövt ha en reservation om det i betänkandet. En annan fråga som jag lyfte i mitt anförande gällde Nationellt centrum för kvinnofrid. Jag var nyligen på besök där. Deras grundanslag har minskat med 10 miljoner.
Jag antar att pengar har lagts på Jämställdhetsmyndigheten. Nu ska de söka pengar därifrån. De säger att detta har krånglat till det för dem. De har fått ett sänkt anslag. De måste söka projektmedel för att få bedriva verksamhet som de tidigare har kunnat bedriva med grundanslaget.
Hur kan detta vara att göra det enklare - att ta bort projekt och anse att det ska gå via Jämställdhetsmyndigheten? Varför krångla till det så för Nationellt centrum för kvinnofrid?
Désirée Pethrus (KD):
Tack, Janine Alm Ericson, för inlägget! Det finns mycket som alla partier är överens om. Det är ju ingen som säger att man är för mäns våld mot kvinnor och så vidare. Eftersom Janine Alm Ericson tog upp just hbtq- och diskrimineringsfrågorna undrar jag hur hon ser på det som jag tog upp här tidigare om att er handlingsplan i sin titel har "mäns våld mot kvinnor".
Hur kan det appliceras på samkönade relationer? Jag tycker att det är lite diskriminerande mot den gruppen i handlingsplanen, så jag skulle bara vilja höra hur Janine Alm Ericson ser på det. Jag har varit väldigt engagerad i frågor om hedersvåld, och jag tror att även Janine Alm Ericson är det. I det sammanhanget vet jag att organisationen Glöm aldrig Pela och Fadime ofta lyfter frågan om slöjan.
Att bära en slöja kan vara ett religiöst uttryck, men det finns vad jag förstår ingenting i skriften om heltäckande slöja. Därför har vi tyckt att regeringen, och Miljöpartiet är ju ett regeringsparti, borde ta upp frågan om religionsfrihet kontra heltäckande slöja där man inte visar ansiktet. Jag undrar lite hur ledamoten ser på det.
Religionsfrihet är naturligtvis centralt, men kan man ändå inte se att det här är ett diskrimineringsproblem och att man borde klargöra att det till exempel är okej för en arbetsgivare att säga nej till att inte visa ansiktet?
Désirée Pethrus (KD):
Tack för svaret! Hur ska jag tolka det som står i betänkandet från utskottsmajoriteten? Man säger att det är komplext och att regeringen ska följa utvecklingen. Vad är det för utveckling man ska följa, undrar jag. Jag tycker att det känns som om utvecklingen redan är här och nu.
Frågan är om ni som majoritets- och regeringsparti tänker göra någonting konkret för att belysa denna fråga. Jag har också en fråga utifrån vad den socialdemokratiska ledamoten Patrik Björck sa om att man nu ska permanenta verksamheten just i Östergötland. När det gäller det nationella kompetensteamet har jag fått svaret att man utreder och utvärderar och ska återkomma i frågan om placering.
Därför vore det intressant att höra om Janine Alm Ericson kan svara på frågan om det blir en placering i Östergötland. Jag skulle också vilja höra något som jag glömde att fråga Patrik Björck om, och det handlar om det som jag har drivit och som jag också har fått mer information om just genom Glöm aldrig Pela och Fadime. I Storbritannien har man Forced Marriage Unit. Hur ser Miljöpartiet på att inrätta en sådan enhet?
Vi tycker att den skulle kunna ligga under NOA till att börja med och till exempel samarbeta med UD, både för att förebygga att man för ut flickor - oftast är det ju flickor - till andra länder för tvångsgifte men också för att kunna vidta åtgärder för att ta hem flickor som kanske har förts bort.
Désirée Pethrus (KD):
Jag vill tacka Juno Blom. Ingen minister deltar i debatten i dag, trots att den handlar om lagförslag som läggs fram. Det är lite beklagansvärt. Därför får Juno Blom, som förhandlar med regeringen i frågan, på något märkligt sätt företräda regeringen. Det är bra att Liberalerna och Juno Blom driver på i frågan. Att säga att justitieministern är snabbfotad i de här frågorna är kanske att överdriva lite.
Det finns ett stort behov av att driva på regeringen. Det finns fortfarande väldigt mycket kvar att göra. Jag tog upp några saker: särskild brottsrubricering och att vi har väldigt dåligt med statistikunderlag. Socialstyrelsen har sagt att de inte kan ta fram det eftersom det inte finns något sådant att få. När jag debatterade det med jämställdhetsministern kom det inte heller några förslag på hur det ska gå till.
Det behöver förtydligas hur det ska gå för Nationella kompetensteamet i Östergötland, som jag kan tänka mig ligger Juno Blom ganska varmt om hjärtat. Varför kan vi inte få fram en Forced Marriage Unit eller något i paritet med det? Det handlar också om hela integrationsdelen. Det finns många delar där det saknas en tydlig strategi.
Alliansregeringen tog fram en nationell handlingsplan mot hedersrelaterat våld och förtryck - jag tror att vi kallade den för det. Det var bra. Man borde kunna bygga vidare på den om man tar ett helhetsgrepp om vad ytterligare som behöver göras nu. Alliansregeringen tog steg framåt, men nu känns det som att vi måste trycka på väldigt hårt för att någonting ska hända.
Min fråga till Juno Blom blir: Hur ser det ut på området? Tror hon att det kommer att komma fler förslag i närtid?