KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tony Haddou (V):
Om jag hade vetat att mitt anförande skulle få Socialdemokraterna att bli så kränkta på åtta minuter så hade jag talat i 16 minuter, det kan jag lova. Det ska jag tänka på nästa gång. I ärligheten namn, som svar på frågan som ställdes, fanns det en majoritet i våras. Jag är ganska ointresserad av Moderaterna. De hade redan bestämt sig om vad de ville med arbetskraftsinvandringen.
Vad jag kan få ihop, och så som det fungerar i en regering, är att regeringen lägger fram sitt förslag om den politik man vill genomföra på riksdagens bord. Om man gjort det hade man haft en majoritet för den myndighetsbaserade arbetskraftprövningen. Det hade funnits 189 mandat i Sveriges riksdag. Ledamoten vill här gömma sig bakom att man var oenig i regeringen. Det är lite märkligt. Det var en S-regering.
Ni var ensamma i regeringen. Ändå ville inte Socialdemokraterna lägga fram förslaget. Att det fanns ett krig vill man såklart gömma sig bakom. Riksdagen stannar inte för att det finns ett krig. Det är ett lite märkligt uttalande. Det har gjorts väldigt mycket politik trots pandemi och krig. Det har funnits ett riksdagsarbete.
Det är inte så att det tar stopp på departementen, helt enkelt. Ni valde trots det att inte lägga fram förslaget och att göra det ännu mer rättvist för arbetskraftsinvandringen. Det är inget som jag kan göra någonting åt. Jag förstår att Socialdemokraterna blir kränkta av det. De har haft åtta år på sig och har även haft majoritet under våren, och de har ändå inte gjort det.
Tony Haddou (V):
Det är väldigt mycket att bemöta här. Det är lite absurt att M och KD ville ge tilläggsdirektiv till utredningen om arbetskraftsinvandringen under förra mandatperioden. Moderaterna och Kristdemokraterna ville göra mer än Socialdemokraterna. Det är fakta. Det är lite absurt att säga det nu i efterhand.
Men ni haft åtta år på er, och ni har inte velat göra detta. Att kroka arm med Socialdemokraterna är väldigt svårt. Socialdemokraterna har sitt politiska projekt att på alla möjliga sätt, precis som Sverigedemokraterna och regeringen vi har, minska invandringen till Sverige, och de människor som finns här ska få ett helvete. Det är det politiska projekt som också Socialdemokraterna driver.
Jag har svårt att ens hitta någonting i slottsavtalet om migration och asyl som Socialdemokraterna skulle gå emot. Jag tror att ni ska vara väldigt försiktiga med det. Socialdemokraterna talar om facklig samverkan och så vidare. Det är bara att konstatera vad LO har sagt om förslaget och gett uttryck för i remiss, vad Saco har sagt och gett uttryck för och vad TCO har sagt och gett uttryck för.
De har haft invändningar mot förslaget. Framför allt är deras politiska förslag i samklang med Vänsterpartiets politiska förslag. Det är inte Socialdemokraternas. Ni hade en egen majoritet i Sveriges riksdag med 189 mandat för att fixa arbetsmarknadsprövningen.
Sedan vände några partier här i riksdagen i väntan på detta. Ni gjorde ingenting under åtta år i regeringen. Det kan ni inte vara så glada över.
Tony Haddou (V):
I våras skrev Sverigedemokraterna en debattartikel i Svenska Dagbladet med rubriken "Med riksdagen bakom sig, vad väntar S på?". I artikeln argumenterar Sverigedemokraternas riksdagsledamöter för att återinföra arbetsmarknadsprövningen och ifrågasätter varför Socialdemokraterna aldrig levererar på sina löften om att återinföra denna kontroll. De beskriver arbetsmarknadsprövningen som "den viktigaste pusselbiten i framtidens regler för arbetskraftsinvandring".
I augusti, strax före valet, meddelade Jimmie Åkesson att partiet var berett att släppa kravet om arbetsmarknadsprövningen. I stället var partiet helt plötsligt berett att tänka sig ett lönegolv, vilket Moderaterna och Kristdemokraterna föreslog.
I förhandlingarna mellan M, KD, L och SD släppte SD sitt krav om att återinföra arbetsmarknadsprövningen trots att man tidigare alltså sagt att arbetsmarknadsprövningen är den viktigaste pusselbiten i framtidens regler för arbetskraftsinvandring. Vad var det som fick er att ändra uppfattning om arbetsmarknadsprövningen? Vad fick ni i stället som gjorde att ni valde att släppa det som ni tidigare beskrivit som den viktigaste pusselbiten?
Varför vill ni behålla ett system där arbetsgivarna och inte arbetsmarknadens behov avgör vem som kommer till Sverige och jobbar? Och varför vill ni behålla ett system som sannolikt saknar stöd hos en stor del av er väljarbas, nämligen LO-medlemmar? LO vill att arbetsmarknadsprövningen ska återinföras och att arbetskraftsinvandringen ska begränsas till bristyrken.
Sannolikt delas denna uppfattning av de LO-medlemmar som valt att lägga sin röst på Sverigedemokraterna i hopp om att ni ska återinföra arbetsmarknadsprövningen. Vad har ni att säga till alla de LO-medlemmar som röstade på er men blev blåsta?
Tony Haddou (V):
Jag upplever inte att det riktigt var ett svar på min fråga. Mitt syfte är inte att strama åt invandringen eller arbetskraftsinvandringen utan att ha ett rättvist system för det. Men att SD inte har någon ryggrad och är berett att ändra sig i frågor som stärker löntagarnas position på arbetsmarknaden är inget nytt. SD har ändrat uppfattning i en mängd frågor för att anpassa sig till övriga högerpartier och till näringslivet.
SD röstade nej till krav på villkor i nivå med kollektivavtalet vid offentliga upphandlingar och ville efter några bjudmiddagar på Svenskt Näringsliv inte längre se några begränsningar av vinster i välfärden. SD:s svängning om arbetsmarknadsprövning för arbetskraftsinvandrare är bara ett av många exempel där partiet kastat löntagarna under bussen för att anpassa sig till övriga högerpartier och näringslivet.
Samtidigt hävdar SD att man tagit rollen som Sveriges mest löntagarvänliga parti. Det går inte ihop. Det är lågt och oseriöst att blåsa en så stor del av befolkningen och arbetarna i Sverige.
Tony Haddou (V):
Jag tror att vi behöver klara ut om det stämmer eller inte. Man kan inte utvisas till världens alla hörn. Så fungerar inte lagstiftningen, och så fungerar inte asylprocessen heller för den delen. Jag tror att migrationsministern vet detta men att hon vill signalera att vi nu ska utvisa så mycket vi kan. Att statsrådet vill att fler ska utvisas gör dock inte människor mer utvisbara eller besluten mer verkställbara.
Oavsett om regeringen förstärker polisen eller andra myndigheter och fyller gatorna med poliser, Migrationsverket med personal och domstolarna med jurister kvarstår faktumet att vissa människor inte går att utvisa. Man ska ha med sig att ett legitimt återvändandesystem bygger på ett legitimt asylsystem. Statsrådet sa tidigare att ett ja ska vara ett ja och att ett nej ska vara ett nej.
En sådan signalpolitik som visar på hårdare tag är återkommande hos statsrådet och regeringen för att de ska visa sig handlingskraftiga, men legitimiteten hos utvisningar ligger i rättssäkerheten hos asylbesluten. Statsrådet tillåter att juridiska beslut som inte ens går att genomföra fattas. Detta riskerar att underminera rättssäkerheten ännu mer i asylprocessen.
Det är inte så att alla utvisningsbeslut fattas på rättssäkra grunder, och uppenbarligen kan inte alla beslut verkställas. Jurister och människorättsorganisationer har återkommande lyft fram dessa brister, men regeringen gör ingenting. De enda som drabbas av detta är de asylsökande, som pressas ut i papperslöshet och utsatthet. Och hur ska man följa den rådande ordning som statsrådet hänvisar till? Den används ju knappt i dag.
Många så kallade nya asylsökande är inne i sin andra eller tredje asylprocess från tidigare ärenden som preskriberats, många gånger därför att de inte har kunnat verkställas. Detta är något som Migrationsverket har påvisat. Det är den här verkligheten som migrationsministern måste möta, eller som hennes samarbetsparti uttryckte det: Verkligheten kommer och spökar. Människor i sådana situationer kan inte utvisas.
I stället för att på olika sätt utsätta människor för limbo och i stället för att agera kontraproduktivt är den enda lösningen att ge den grupp jag pratar om uppehållstillstånd. I flera europeiska länder har man gjort det. Det är faktiskt en vanlig lösning när man inte kan utvisa, och Sverige har gjort det tidigare i vår lagstiftning.
Men här vill man nu förvärra problemet, och ännu fler avslag till länder som man inte kan utvisa till bidrar till skuggsamhället.
Tony Haddou (V):
Självfallet förvärrar ni i Moderaterna skuggsamhället sedan tidigare. När ni var i opposition röstade ni ju för exempelvis ändringarna i LMA och gjorde så att människor fråntogs sina bostäder, sin försörjning och sin möjlighet att jobba och studera. De blev av med alla sina rättigheter, och så ser systemet ut i dag. Det är detta skuggsamhälle som ni förvärrar.
När det gäller rättssäkerheten, som statsrådet var inne på, fattas utvisningsbeslut till Afghanistan i dag. Detta kan inte vara rättssäkert över huvud taget. Kvinnor får utvisningsbeslut till Afghanistan, där det råder sharialagar. Man vet också att det inte går att utvisa dem till Afghanistan, och ändå fattas beslut om utvisning dit.
Hur kan statsrådet stå här och säga att det är en rättssäker asylpolitik? Det är det naturligtvis inte när man fattar beslut om att utvisa kvinnor och barn till Afghanistan, vilket är bland det värsta man kan göra. Många europeiska länder har satt stopp för detta men inte Sverige.
Här lever man på något slags signalpolitik om att vi ska göra fler och fler utvisbara när vi vet att det inte går att verkställa. Då fungerar inte den legitimitet i asylsystemet som statsrådet pratar om. Det är klart att den inte kan göra det när man inte kan följa dessa beslut. Man fattar juridiska beslut som ändå inte går att följa. Då ryker denna legitimitet och rättssäkerheten i asylprocessen.
Tony Haddou (V):
Klimatomställningen är ett gemensamt projekt. Vi måste alltså satsa på det gemensamma, omfördela och göra det som krävs. Sverige behöver bli en föregångare i en omställning där alla är med. Tyvärr verkar statsrådet inte ha dessa ambitioner utan sitter i ett regeringsunderlag av klimatförnekare och ministrar som rycker på axlarna. Då blir det inte mycket till handling annat än att aktivt bidra till ökade utsläpp.
Vi som står här och debatterar är oroade över att ni har abdikerat från klimatmålen, och då förstår jag att statsrådet inte vill svara på frågor om sitt regeringsunderlag. Hon har inte sagt ett enda ord om det, för då skulle hon kanske riskera att behöva be om ursäkt till Sverigedemokraterna efter den här interpellationsdebatten. Men nu har ju statsrådet en chans till i nästa inlägg att svara på frågor om det som har upprepats av flera här: Hur ser det ut i regeringsunderlaget?
Ida Gabrielsson (V):
Det framstod inte som att Jan Ericson sov under mitt inlägg. Men jag ska upprepa det jag sa. Jag tror helt enkelt att kvalitetskrav inte kommer att vara tillräckligt. Man kan inte mäta saker inom välfärden på det här sättet.
Tycker Jan Ericson att det är rimligt att göra 40 miljoner i vinst inom en skolkoncern, samtidigt som vi har elever som går ut utan fullständiga betyg på flera områden runt om i landet? Förra gången vi debatterade var Jan Ericson väldigt oroad över att värnskatten skulle avskaffas. Nu är Jan Ericson oroad för hur vi ska göra med vinsterna i välfärden.
Om Jan Ericson på riktigt är så här orolig kan jag säga att det finns ett stående erbjudande från Vänsterpartiet om att skriva ihop oss i utskottet om sådana här frågor. Då kan vi faktiskt stoppa avskaffandet av värnskatten, eller för den delen se till att vi gör någonting mot vinster i välfärden. Men Moderaterna är inte intresserade av det. Det enda de var intresserade av, som man får förstå det, var att få statsministerposten.
Där tycker vi ändå att den som har den nu passar lite bättre.
Ida Gabrielsson (V):
Jan Ericson sitter i finansutskottet och bör kunna se att Vänsterpartiet inte har 51 procent. Precis som jag sa var vi det enda partiet med den här uppfattningen. Någonting lär vi göra fram till dess att ni andra fattar galoppen och väljer att stå upp för det.
Jan Ericson säger att det visst går att mäta den här typen av saker på ett vettigt sätt. Jag menar att det är fel.
I stället för att blanda bort korten borde Jan Ericson svara på vad som gör att Moderaterna inte upplever att 40 miljoner skulle ha kunnat användas bättre för att höja skolresultaten i Söderhamn eller Rinkeby, där barnfattigdomen är som störst, i stället för att gå till aktieutdelning.
Hur kan man säga att det är bättre kvalitet för att någon har lyckats bedriva en skola på säg Östermalm och struntat i att befinna sig i områden där eleverna kanske inte har lika högutbildade föräldrar? Det är det som är skillnaden. Det går inte att mäta på samma sätt som i andra sammanhang. Jan Ericson har sett våra beräkningar och förslag.
Jag tror att han vet vad vi menar med att sätta ett vinsttak och begränsa vinstutdelningen i välfärden. Om man fortsätter att bedriva en högkvalitativ verksamhet och investerar är det helt okej. Stoppar man pengarna i egen ficka - eller håller på med ren kriminalitet, som i det exempel jag föredrog - finns det någonting som vi tycker att pengarna hellre kan användas till, och det är välfärden.
Ida Gabrielsson (V):
Jag ska läsa upp något: Vinstjakten hör inte hemma i svensk välfärd. En majoritet av Sveriges medborgare och också en majoritet av de borgerliga och sverigedemokratiska sympatisörerna vill se ett slut på vinstjakten i välfärden. De förväntar sig att vi folkvalda ska lösa problemet, inte passivt se på medan miljarder plockas ut i välfärden. Vi tänker fortsätta att lyssna på dem och göra det bästa i den här frågan.
Endast det bästa är gott nog åt folket. Fru talman! Man skulle nästan kunna tro att det är sagt av valfri vänsterpartist. Men, nej, det är uttalat av civilminister Ardalan Shekarabi vid olika tillfällen under 2018. Jag måste därför ändå fråga Ingemar Nilsson om hur Socialdemokraterna tänker när de väljer att helt släppa frågan om ett vinsttak i välfärden. Vänsterpartiet jobbade länge i motvind.
Men efter år av påtryckningar från oss, fackförbunden och väljarna valde Socialdemokraterna att komma till insikt under föregående period när vi fortfarande samarbetade. Bättre sent än aldrig, tänkte vi generöst. Huvudsaken är att vi sätter stopp för vinstslöseriet. Inte minst mot bakgrund av det som uppdagades i går om slavliknande villkor i hemtjänsten är min fråga: Är det inte så här ni ser det längre?
Ida Gabrielsson (V):
Ingemar Nilsson kan gärna förklara för mig hur man upprättar fina överenskommelser och hur man samarbetar med borgerliga partier genom att skriva den här typen av 73-punktsprogram. Det har han säkert som företrädare för ett maktparti mycket bättre koll på. Fru talman! Ingemar Nilsson behöver inte förklara för mig hur det ser ut i den svenska välfärden och vad som skulle behöva göras.
Jag har varit på klassresor där några har lämnats kvar på skolgården för att de inte har råd till annat. Jag har sett hur kompisars arbete inom hemtjänsten blivit så tufft att de inte längre pallar att jobba kvar. Jag oroar mig för hur det ska bli för mitt barn när hon börjar skolan och hur jag ska kunna ta hand om mina föräldrar när de blir gamla.
Därför måste jag Ingemar Nilssons försvarstal till trots återigen fråga om Ingemar Nilsson och Socialdemokraterna inte ser samma sak. För mig är det helt tydligt.
Ida Gabrielsson (V):
Jag vill tacka Jakob Forssmed för hans inlägg och frågorna till mig. Han verkar själv vara väldigt uppe i gasen, men det kanske är så inför julledigheten.
Vänsterpartiet kommer självklart alltid att prioritera satsningar på en stärkt välfärd och en större möjlighet att skapa jämlikhet inom kommuner före skattesänkningar för de allra rikaste. Du lyfter fram några behjärtansvärda reformer som man kan hitta om man letar väl i er budget.
Jakob Forssmed vill på något sätt dölja att den största så kallade satsningen i den borgerliga budgeten är satsningen på människor som bor i Vellinge. Danderyd och Lidingö. Det är en satsning på dem med tjockast plånbok. Dessa skattesänkningar går till höginkomsttagare och de allra rikaste.
Fru talman! Jag är ledsen att behöva säga det, men små och alldeles otillräckliga satsningar på sondmatning för funktionsnedsatta eller på de allra fattigaste pensionärerna kommer inte att kunna dölja det faktum att ni sänker skatten för de allra rikaste.
Ida Gabrielsson (V):
Jakob Forssmed är välkommen att diskutera satsningar som denna. Vi är absolut beredda att tala om det med Kristdemokraterna, men de är inte intresserade av att satsa på den gemensamma välfärden. De kommer alltid och i alla lägen att prioritera skattesänkningar för de allra rikaste före gemensamma satsningar på dem som är i störst behov. Det är enkelt att se detta i er budget. Man behöver inte ens läsa särskilt länge.
Ida Gabrielsson (V):
Jan Ericson och tidigare talare undrar mycket om värnskatten. Det känns som att de har börjat kämpa mycket för att den ska tas bort. Det vore bra om de tog upp detta med sina kollegor i Alliansen, så kanske det blir möjligt. Vi är inte intresserade av en sådan skattesänkning, som Jan Ericson säkert förstår.
Låt mig återgå till dina övriga så kallade frågor, Jan Ericson. Jag tycker att vi ska vänta med sagorna och Kalle Anka till julafton. Vi har satsat 10 extra miljarder till kommunerna. Det handlar inte om sådana små uppjusteringar som ni gör i ert budgetförslag när ni maxar.
Man skulle självklart kunna satsa mer pengar på ensamstående mödrar i Norrlands inland eller på ekonomiskt utsatta i Stockholms förorter om ni inte valt att lägga ungefär 15 miljarder på skattesänkningar för de allra rikaste. Det säger sig självt.
Dessa pengar har ni valt att i stället skicka rakt till nedskärningar i stället för att använda dem till satsningar för att utjämna ojämlikheter mellan kommuner och mellan personer inom samma kommun.
Ida Gabrielsson (V):
Det går inte reda ut alla dessa missförstånd. Vi kanske får ta en fika efteråt innan tåget går. Vad vi absolut kommer att göra sedan när kaoset har lagt sig är att antingen i samarbete eller i opposition fortsätta driva vår politik.
Då kommer det inte att handla om satsningar som Moderaterna och de andra ytterhögerpartierna antar i sin budget. Det kommer att handla om riktiga satsningar på människor som allra mest är i behov av dem. Det kommer absolut inte att handla om att sänka skatten för de allra rikaste.
Vi kommer i stället att använda dessa pengar i reformer som utjämnar skillnaderna mellan människor i kommuner och mellan kommuner. Det kommer vi att kunna debattera nästa år.
Ida Gabrielsson (V):
Jag har egentligen bara två frågor till Sverigedemokraterna, som ju säger sig vilja värna folk som bor på landsbygden och på bruksorter. Hur menar man att det är rimligt att en läkare tjänar 80 000 kronor i veckan, medan en undersköterska har 24 000-25 000 kronor i månaden?
Tycker Sverigedemokraterna att det är en rimlig ordning att fast anställd personal ska ha det mycket sämre och konkurrensmässigt tuffare än enmansföretagare och stafettläkare? Fru talman!
Tycker Sverigedemokraterna slutligen att det är bra för landsbygden att man som patient får träffa en uppsjö olika läkare?
Eller skulle det kanske vara bättre att se till att dessa pengar inte åker iväg till Danderyd utan finns kvar där vi vet att de behövs och skulle kunna användas till att förbättra sjukvården och lönerna för dem som bor där?
Ida Gabrielsson (V):
Eric Westroth menar att han är överens med mig om att 80 000 kronor i veckan kan vara lite för mycket pengar och att man som boende på landsbygden har rätt att träffa samma läkare vid sjukvårdsbesök.
Eric Westroth säger också att vi är överens om att det här behöver förändras. Samtidigt stöttar Eric Westroth och Sverigedemokraterna i dag ett förslag som går i precis motsatt riktning i stället för att vara med och förändra 3:12-reglerna som har gjort detta möjligt.
Det kommer absolut att behövas fler läkare, men då behöver vi ha kvar pengarna inom välfärden och inte göra som Sverigedemokraterna tillsammans med de andra partierna som i stället pytsar ut pengarna till Danderyd och andra områden i Storstockholm där folk redan har det ganska bra. Vill Sverigedemokraterna kalla det för ideologi - var så god!
Jag kallar det för sunt förnuft.
Ida Gabrielsson (V):
Jag blev väldigt inspirerad av att höra Mats Persson vara så engagerad när det gäller stöd till företag, framför allt till dem som finns omkring Lund, verkar det som. Jag och Vänsterpartiet kan verkligen instämma när det gäller stöd till företag.
Vi har gjort många träffsäkra satsningar och drivit många träffsäkra krav. Själv kommer jag inte från Lund från början, men min pappa har haft ett företag - en liten affär - i Sandviken. Jag vet alltså hur det kan vara för mindre företag och att deras villkor kan vara väldigt sköra. Jag har en fråga som jag skulle vilja ställa till Liberalerna och Mats Persson.
Mats Persson sa att man inte ska behöva spara en massa i ladorna eller ha ett eget risktänkande för att det kan komma en blixt från klar himmel. Kommer Mats Persson och Liberalerna att visa samma engagemang när det gäller människor som likt en blixt från klar himmel får en sjukdom och blir fråntagna sin sjukersättning och sjukpenning och som inte kvalificerar sig i dagens system?
Kan vi räkna med att Mats Persson och Liberalerna kommer att stå kvar vid att akassan ska omfatta fler och att den också ska höjas, så att man slipper stå där när en blixt från klar himmel drabbar en och man blir arbetslös och inte kan betala hyran?
Kommer detta engagemang att omfatta fler än de största företagen, som Mats Persson och Liberalerna redan har gett en present i form av borttagande av värnskatten, eller kommer vi att se att detta engagemang falnar efter semestern?
Ida Gabrielsson (V):
Tack, Mats Persson, för denna kurs i ideologikunskap! Det som Mats Persson beskriver som onda företagare vill jag förstås avvisa. Min pappa är hemskt snäll. Han kommer som sagt från Sandviken och inte från Lund. Jag tror dock säkert att det finns lika snälla företagare i Lund.
Det som Vänsterpartiet har visat under hela den här krisen är att vi också förstår behovet av att det tas hänsyn till företagens villkor. Vi har tillsammans med andra drivit fram lösningar för enmansföretagare och för att man ska kunna genomföra permitteringsstöd.
Men det som vi har varit oerhört noga med är att det inte kan förekomma aktieutdelningar och annat samtidigt. Där har vi fått med oss er, och det är jättebra. Samtidigt hade Liberalerna redan gett bort en present i form av borttagandet av värnskatten, så Volvos vd tjänar väldigt mycket mer än en småföretagare i en bruksort som Sandviken.
Alla är skattebetalare, säger Mats Persson. I så fall måste också den person som blir sjuk anses som en skattebetalare. Då måste också personer som blir fråntagna sin anställning anses som skattebetalare. De flesta betalar ju faktiskt skatt och har gjort det. Jag måste säga att Mats Perssons svar är för mig otydligt och otillfredsställande.
Jag kan inte se det på något annat sätt än att du, Mats Persson, tycker att vissa skattebetalare, alltså de största företagen, ska vi andra skattebetalare bidra allra mest till, medan de andra får ta mindre del av de krisstöd som nu ska bäras fram.