Anna-Lena Sörenson (S):
Vi socialdemokrater välkomnar den granskning som Riksrevisionen gjort av statens styrning av hälso- och sjukvården. Som flera talare har påpekat har Sverige i en internationell jämförelse en sjukvård av hög kvalitet, som är tillgänglig för alla.
Den modell vi har med landsting/regioner och kommuner som huvudmän ger invånarna möjlighet att genom demokratiska beslut påverka utformningen av vården ur ett lokalt perspektiv. Det har också visat sig att decentraliserat beslutsfattande har frigjort kreativitet och lett till många goda, ekonomiskt effektiva lösningar i vårdens organisation och utformning. Detta har i sin tur gynnat medborgarna, som har fått del av en god vård.
Samtidigt, fru talman, är det viktigt att tillse att alla medborgare - oberoende av var du bor och vem du är - får del av en modern sjukvård av hög kvalitet som ges med stor säkerhet. Det är statens roll att tillse att vården ges på lika villkor och att den håller samma höga kvalitet överallt och för alla.
Därför är det bra att Riksrevisionen har granskat hur statens insatser främjat effektiviteten och kvaliteten inom hälso- och sjukvården för att vi ska nå målen om den goda hälso- och sjukvården. Vad gäller Riksrevisionens iakttagelser och slutsatser ställer vi socialdemokrater oss bakom de svar som regeringen har lämnat i sin skrivelse och som vi debatterar här i dag.
Riksrevisionen menar att regeringen har frångått principen om att statsbidrag i första hand ska ges som generella bidrag. Regeringen svarar i sin skrivelse att huvuddelen av statsbidragen till landsting och kommuner är generella och att de riktade bidragen står för en mindre andel.
De bidrag som regeringen överenskommer med Sveriges Kommuner och Landsting syftar till att stimulera till insatser för att utveckla vården, och regeringen menar att det även fortsättningsvis kommer att vara nödvändigt med någon form av nationell styrning för att garantera en jämlik vård.
Överenskommelser underlättar en långsiktighet som bygger på samsyn om likvärdighet i kvalitet och säkerhet, vilket är viktigt eftersom det lokala självstyret betyder att det kommer att finnas skillnader. De medel som följer med överenskommelserna syftar till att stödja, stimulera och förbättra initialt. Om man anser att medlen behövs permanent ska de ges som generella bidrag till landsting och kommuner. Fru talman!
I en gemensam motion från M, KD och C har man synpunkter på att regeringen riktar för stor andel av bidragen i stället för att göra dem generella.
Intressant är dock att konstatera att dessa partiers syn på om statsbidragen ska vara riktade eller generella skiljer sig ganska väsentligt åt, vilket inte minst förslagen till budget för 2018 visar.
När det gäller Sveriges Kommuner och Landstings roll i regeringens styrning av hälso- och sjukvården skriver Riksrevisionen att SKL getts en myndighetsliknande roll och att regeringen inte tagit tillräcklig hänsyn till att det i sin tur kan leda till sämre möjligheter att utkräva ansvar och att tillgången till betydelsefulla databaser riskeras.
Regeringen menar i sin tur att SKL är en viktig aktör i styrningen men att det finns anledning att reflektera över om det funnits otydligheter i rollfördelningen. Likaså håller man med om att det kan finnas osäkerhet kring databaserna men menar samtidigt att det finns ett stort värde i att huvudmännen själva förvaltar register som har stor betydelse för deras verksamhet.
Likaså instämmer regeringen i Riksrevisionens synpunkt att riksdagen bör informeras om medlen till SKL även om det kan vara svårt att ge en rättvisande bild av hur medlen fördelats och verkar på en aggregerad nivå.
Detta instämmer vi socialdemokrater i, liksom vi instämmer i regeringens uppfattning att staten även i framtiden kommer att ha behov av att sluta överenskommelser med kommuner och landsting och deras gemensamma intresseorganisation SKL. Att i principbeslut exakt fastställa hur ett sådant samarbete alltid ska se ut tror vi kan riskera att leda till en olycklig låsning.
Utgångspunkterna är ju vilka behov som finns, och det kan variera från en tid till en annan. Det måste ju finnas möjligheter för berörda landsting att i varje aktuell satsning och överenskommelse få påverka utformningen i syfte att få ut bästa möjliga resultat. Fru talman!
När det gäller Riksrevisionens åsikt att Socialstyrelsen fått en mer undanskymd roll kan det möjligen stämma att myndigheten inte har tagit en tillräcklig roll som rådgivare till huvudmännen på vårdområdet. Men mot bakgrund av den nuvarande inriktningen av Socialstyrelsens arbete, och mot bakgrund av de initiativ som tagits på senare år, kan man nog påstå att Socialstyrelsen är mycket aktiv i sin stödjande funktion gentemot huvudmännen.
Vi ser därför, precis som regeringen, inga skäl att i dagsläget ytterligare tydliggöra Socialstyrelsens roll. Riksrevisionen lyfter också fram bekymret med svårigheterna att få genomslag för det nationella kunskapsstödet i landsting och kommuner. Även föregående talare har lyft fram detta, och det är ett stort bekymmer.
Det är en viktig fråga för en mer jämlik sjukvård att huvudmännen tar till sig av det kunskapsstöd som tillhandahålls från nationell nivå, och vi socialdemokrater välkomnar de åtgärder som vidtagits för att främja behovsanpassade kunskapsstöd som har hög relevans och stor följsamhet.
Exempel på detta är förordningen om statlig styrning med kunskap avseende hälso- och sjukvård och socialtjänst och den utredning om ökad följsamhet till nationella kunskapsstöd i hälso- och sjukvården som lagts på regeringens bord. Det finns också exempel på ett antal initiativ som tagits på regional och lokal nivå samt på SKL-nivå för att tillsammans arbeta fram strukturer för att kunna ta emot kunskapsstödet.
Jag tycker också att man kan tillägga något. Emma Henriksson uttryckte sig i ganska nedlåtande och raljanta ord om att hälso- och sjukvården struntar i eller inte har lust att tillägna sig denna typ av stöd. Jag tror inte att det är så enkelt, utan jag tror att det är betydligt mer komplicerat.
Förutom att vi har en väldigt pressad situation i vården med stora svårigheter att rekrytera och behålla personal - man är för få, helt enkelt - tror jag att det är viktigt att tillägga att arbetet med att digitalisera vården bör stödjas och påskyndas. Det är väsentligt att vården får tillgång till bra och tillgängliga beslutsstöd för att kunna tillgodogöra sig kunskapsstödet. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna.