Marietta de Pourbaix-Lundin (M):
För en synskadad är hunden inte bara människans bästa vän. För en synskadad är en ledarhund skillnaden mellan isolering och frihet, skillnaden mellan beroende och oberoende. Förutom att vara ett förflyttningshjälpmedel ger en ledarhund livskvalitet till en synskadad. De tjänstehundar som vi talar om är mer än bara ledarhundar. Det är jag medveten om.
De finns hos polisen, tullen, försvaret och kriminalvården. Jag fick se rubriken i Synskadades Riksförbunds tidning Perspektiv: "Unik hundavel hotas på grund av regeringens dribbel". Detta kombinerades med uttalanden från statsminister Göran Persson. Han har sagt hundskolan som finns i Sollefteå ska räddas på grund av dess stora betydelse för den långsiktiga försörjningen av ledarhundar till synskadade.
Det var då jag reagerade. Sedan kom också utredningen Hundgöra - att göra hundar som gör nytta . Det gjorde att jag ställde två frågor till socialministern. Det gällde att säkerställa att det finns ledarhundar på lång sikt och kort sikt. Herr talman! Svaret gör mig orolig.
Antingen är ministern okunnig och ointresserad eller så är det ovilja eller möjligtvis oförmåga att sätta sig in i frågan. Det behövs verkligen någonting för att vi ska få ledarhundar och den långsiktiga försörjningen. Med tanke på den kvalitet som krävs för ledarhundar, och jag tänker då speciellt på synskadade, kan detta inte skötas och organiseras av kennlar och privata uppfödare.
Det krävs något mer. Jag skulle påstå att det krävs ett statligt ansvarstagande. Jag tittar på det svar som jag har fått. Jag är inte så säker på att Hjälpmedelsinstitutet som nu ska handla upp har den höga kompetens som man behöver för att handla upp detta. Det är faktiskt skillnad på att handla upp rullstolar och att handla upp hundar med kvalitet. Det kanske klarar det under ett eller två år därför att det fortfarande finns hundar på marknaden som håller god kvalitet. Men vad händer sedan?
Det är min stora fråga. Sedan säger ministern att vi kommer att hamna i en situation med överskott på ledarhundar. Det påståendet är helt taget ur luften. Jag var så sent som i går i kontakt med Synskadades Riksförbund. De säger att det i dag finns 276 personer som har ledarhundar. Det är 323 personer som är godkända för det, men alla har inte ledarhundar just i dag. Just nu väntar 29 personer i kö. De är klara för att få en ledarhund.
Det är 14 personer som väntar på det hembesök som man måste ha innan man riktigt kan bli godkänd, och det är 14 personer som väntar på kursen. Totalt blir det 47 hundar. Vi ska inte ha ett siffeldribbel. Men det är helt felaktigt att det kommer att blir ett överskott. Det är helt fel. Sedan säger ministern att man år 2008 kommer att titta på hur det står till och om det har fungerat eller inte. Då är det för sent. Då har de flesta av de tikar som finns på hundskolan avvecklats.
Jag kan inom parentes säga att det behövs 200 tikar för att få fram 40-50 ledarhundar med kvalitet. Jag tycker att socialministern totalt smiter från sitt ansvar när hon säger att huvudansvaret ligger inom Jordbruksdepartementet. Det är riktigt att ansvaret för tjänstehundarna ligger under Finansdepartementet, Försvarsdepartementet, Socialdepartementet och Jordbruksdepartementet.
Det går inte att smita från sitt ansvar och säga att frågan bereds i Jordbruksdepartementet. Mina frågor till socialministern kvarstår. Jag vill konkret veta: Vad avser regeringen att göra för att man på lång sikt ska säkerställa att det finns bra ledarhundar med kvalitet för de synskadade?