Jennie Nilsson (S):
Magnus Oscarsson har frågat mig hur jag avser att arbeta för att kuststaterna ska komma överens om kvotfördelningen och därmed också undvika att MSC-märkningen på norsk vårlekande sill, så kallad NVG-sill, förloras. Magnus Oscarsson har också frågat mig hur jag avser att verka för att driva fiskförvaltningsfrågan inom EU, med syftet att uppfylla kraven på förvaltningsplaner i enlighet med forskarnas råd samt mellan EU och övriga inblandade parter.
Magnus Oscarsson har slutligen frågat mig hur jag avser att säkerställa en proportionerlig fiskerikontroll i Sverige med en tillämpning och uppföljning av lagstiftningen i linje med övriga EU-länder. Varje år förhandlar berörda kuststater bland annat om förvaltningen och fiskemöjligheterna för det långt vandrande beståndet NVG-sill.
Utkomsten av kuststatsförhandlingarna om sill har stor betydelse för svenska beredningsföretag och den svenska pelagiska fiskenäringen. Sverige har relativt små andelar av fisket, men beredningen av sill är relativt omfattande och Sverige är en viktig marknad för beredda sillprodukter.
Under senare år har kuststatsförhandlingarna komplicerats av att det saknas en överenskommelse som omfattar samtliga kuststater och av att det sedan flera år tillbaka endast finns en partiell överenskommelse mellan EU, Norge, Island och Ryssland om en förvaltningsstrategi.
En konsekvens av att det inte finns något avtal om fördelning mellan samtliga kuststater är att det har fastställts unilaterala fiskemöjligheter som sammanlagt har överskridit överenskommelserna om totala fiskemöjligheter.
Detta bedöms inte hållbart på lång sikt, vilket även fått effekten att Marine Stewardship Council, MSC, meddelat att organisationen avser att dra in sin miljömärkning av detta fiske om inte ett sådant avtal kommer på plats. Fördelningen av sillbestånden kan dessutom komma att kompliceras ytterligare i och med att antalet kuststater kommer att öka vid Storbritanniens utträde ur Europeiska unionen.
Det är viktigt att säkerställa ett biologiskt och socioekonomiskt långsiktigt hållbart sillfiske. Tillgången till högkvalitativa råvaror är viktig för fiskberedningsindustrin, som till största delen är lokaliserad i kustkommuner där det är ont om alternativ sysselsättning.
Jag kommer att verka för att EU i förhandlingarna med övriga kuststater strävar efter att uppnå en långsiktigt hållbar förvaltning av sill och andra bestånd samt att fiskemöjligheterna beslutas i linje med den gemensamma fiskeripolitikens mål och principer. För att uppnå detta är långsiktiga förvaltningsstrategier betydelsefulla verktyg, och arbetet med att se över strategier som är inaktuella och upprätta nya strategier för de bestånd som inte har någon behöver därför fortsätta.
Ett fungerande kuststatssamarbete är en förutsättning för en långsiktigt hållbar förvaltning, och jag stöder därför generellt en strävan att hitta lösningar för att få till stånd kuststatsavtal som inkluderar samtliga kuststater. När det gäller de pågående förhandlingarna om EU:s förordning om fiskerikontroll har Sverige sedan EU-kommissionen presenterade sitt förslag 2018 drivit att bearbetade fiskeriprodukter ska undantas från kraven på spårbarhet.
De bearbetade produkter som fiskbranschen och regeringen vill se undantagna från spårbarhet har genomgått tillverkningssteg där råvarorna tillagats, kryddats och/eller konserverats så att det ursprungliga skicket inte kvarstår. Vi menar att det därmed är svårt att följa varje råvara. Många gånger innehåller produkterna också mer än en art. Exempel på sådana produkter är fiskbullar eller fiskburgare.
Sverige har fört fram att kontrollnyttan inte står i proportion till de höga kostnaderna för att upprätthålla den noggrannare interna spårbarheten för dessa produkter. Regeringen anser att regelefterlevnad och kontroll är viktiga element för att säkerställa ett hållbart fiske och att målen som sätts upp inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken nås.
Kontrollåtgärderna för att stoppa illegalt fiske ska stärkas samt vara ändamålsenliga, kostnadseffektiva, proportionerliga och leda till förbättrad och effektiv fiskerikontroll - men utan att den samlade administrativa bördan för företagen ökar. Det är också viktigt att det ges lika villkor för fiskets aktörer.
Spårbarhet är ett viktigt verktyg för att stoppa det illegala fisket, och det är därför av största vikt att det finns ett effektivt och väl fungerande system för spårbarhet. Sveriges nationella spårbarhetssystem, alltså det system som redan finns på plats i Sverige, har fått kritik från fiskenäringen, som menar att systemet bland annat medför oproportionerligt höga kostnader och bidrar till diskriminering i förhållande till aktörer i andra EU-länder.
I samband med utbrottet av covid-19 förde regeringen en dialog med näringen om bland annat denna fråga, och ett resultat blev att Havs och vattenmyndigheten införde vissa lättnader i spårbarhetskraven. Utöver detta har regeringen den 8 oktober 2020 uppdragit åt Statskontoret att utvärdera spårbarhetssystemet och vid behov föreslå förändringar i systemet och kraven på rapportering.
Statskontoret ska redovisa uppdraget den 30 september 2021.