KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annika Strandhäll (S):
Jag tackar Boriana Åberg för en väldigt relevant interpellation. Jag vill dock inledningsvis understryka att frågan om artskyddet och artskyddsförordningen ligger på klimat- och miljöministerns bord. Det är därför det är jag som besvarar interpellationen. Regeringen ger sig inte på skogsägarna här.
Det är inte regeringen som har förändrat någonting, vilket jag också var tydlig med i mitt svar.
Det som har skett är att det har kommit ett antal europeiska domar på EU-nivå som myndigheten sedan naturligtvis är tvungen att tolka för att se hur detta ska införlivas i det svenska sättet att tolka direktivet.
Det var denna tydlighet som kom från Skogsstyrelsen och som regeringen också har agerat på. Jag har varit väldigt tydlig med att vi ser att det är en djupt problematisk situation som har uppstått med en oro och en osäkerhet för våra 320 000 skogsägare.
Därför har jag också sett till att agera så skyndsamt som en regering någonsin kan göra i ett sådant här fall. Det är något som vi arbetar intensivt med.
Regeringen har nu sagt att vi kommer att ändra i artskyddsförordningen, eftersom det är det som går absolut snabbast, i första hand så att bestämmelserna om artskydd i fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet införlivas var för sig så som de uttrycks i respektive EU-direktiv. Detta kommer att klargöra situationen för Sveriges skogsägare. De har också uttryckt sin uppskattning över regeringens snabba agerande.
Jag kommer också att ge relevanta myndigheter i uppdrag att ta fram vägledningar och strategier för hur de som arbetar i skogen praktiskt ska kunna ta hänsyn till enskilda arter och samtidigt få ekonomi i sina verksamheter.
Under våren kommer jag, vilket jag har varit ute och talat om, att bjuda in till ett bredare möte med både skogsnäringen och representanter från den ideella sektorn för att öppet och gemensamt diskutera hur vi långsiktigt ska kunna kombinera naturvård med ett hållbart svenskt skogsbruk.
Detta är viktiga frågor, och jag tycker att det verkligen vore önskvärt med en bred samsyn mellan skogsnäringen och representanter för den ideella sektorn kring vägen framåt.
En åtgärd som regeringen nu också kommer att vidta och som är på lite längre sikt är att se över miljöbalken och artskyddsförordningen i de delar som Artskyddsutredningen , som jag berättade om i mitt svar, och remissutfallet ger anledning till. Regeringen agerar alltså snabbt. Detta kommer att innebära att svenska skogsägare kommer att kunna känna sig trygga med på vilket sätt de kan avverka skogen.
Och detta är ett klart besked. Som jag också sa inledningsvis är den svenska skogen av ytterst stort värde för Sverige som land, både ur ett miljömässigt perspektiv naturligtvis och som en tillgång för hela Sverige och för svensk ekonomi.
Annika Strandhäll (S):
Jag skulle verkligen önska att Boriana Åberg lyssnade på vad jag säger. Jag har både i medier och nu under denna interpellationsdebatt framfört bakgrunden till den tolkning som ansvarig myndighet har tvingats göra med anledning av de EU-domar som finns.
Det är naturligtvis inte heller min roll, eller ens möjligt för mig som minister och statsråd i Sveriges regering, att gå in och styra vad enskilda myndigheter skriver på sina hemsidor. Det är inte riktigt så det fungerar.
För min del handlar det naturligtvis om att ha armlängds avstånd till de självständiga myndigheterna men att använda de verktyg jag har för att undanröja den eventuella osäkerhet eller oklarhet som de nya EU-domarna nu har gett upphov till. Detta gör regeringen på snabbaste möjliga sätt just nu, med respekt för de lagar och regler som gäller i Sverige.
Vi går in och ändrar i artskyddsförordningen. Saken kommer att kunna vara klarlagd innan sommaren. Vi ger relevanta myndigheter i uppdrag att ta fram vägledningar och strategier för hur de som arbetar i och med skogen praktiskt ska kunna ta hänsyn till enskilda arter och samtidigt få ekonomi i sina verksamheter.
Jag sa också precis att jag kommer att bjuda in till ett bredare möte med skogsnäring och ideella aktörer, just för att jag och Socialdemokraterna ser vikten av långsiktiga spelregler för Sveriges viktiga skogsnäring - naturligtvis kombinerat med det så viktiga artskyddet och EU:s naturvårdsdirektiv, som syftar till att hejda förlusten av biologisk mångfald.
Skyddet för arter och bevarandet av biologisk mångfald är också ett otroligt viktigt allmänintresse, och de här två delarna måste balanseras mot varandra. Det är det som hela den svenska skogspolitiken går ut på: både det så kallade produktionsmålet, att man ska kunna bruka vår skog, och miljömålet, som inkluderar den biologiska mångfalden.
Detta är jämställda mål i den svenska skogspolitiken. Sedan är självklart skyldigheten för den som bedriver skogsbruk att skaffa sig sådan kunskap som behövs för att skydda miljön mot skada viktig. Många markägare i dag har god kunskap om sin skog, det vet vi. Men det behöver också bli tydligare vilken kunskap som krävs vid olika skogsbruksåtgärder.
Där nämnde jag också att vi på kortare sikt kommer att se till att den typen av vägledningar och strategier kommer fram och finns för att stötta dem som brukar vår skog. Sammanfattningsvis: Vi värnar den svenska skogen.
Vi värnar dess otroligt viktiga miljömässiga uppgift men också den enorma tillgång som den svenska skogen är för Sverige som land. Inte minst är den otroligt viktig för att vi ska klara klimatomställningen.
När det gäller drivmedelspriserna tror jag att svenskar som bor på landsbygden är betjänta av politiker som inte lägger fram populistiska förslag som är ogenomförbara, som Moderaterna har gjort.
Annika Strandhäll (S):
Jag sammanfattar igen vad jag nu har sagt i flera inlägg. Bakgrunden till den problematik som har uppstått är inte några förändringar i svensk lagstiftning utan nya rättsfall kring EU-reglerna om artskydd, som sedan länge gäller i Sverige och i hela EU. Sverige är ett skogsland. Skogen utgör en ryggrad för mycket i vårt samhälle, både ekonomin och klimatomställningen.
Därför är det viktigt att vi agerar, vilket regeringen har talat om att man har för avsikt att göra. Vi har gjort detta väldigt skyndsamt. Vi avser att ändra i artskyddsförordningen, i första hand så att bestämmelserna om artskydd i fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet införlivas var för sig. Det kommer att innebära att vi undanröjer den osäkerhet som många skogsägare nu har upplevt. Vi kommer också att ta fram vägledningar och strategier för att stötta Sveriges skogsägare och dem som brukar och verkar i vår skog.
Jag kommer att bjuda in till ett bredare möte med skogsnäringen och representanter för den ideella sektorn för att öppet och gemensamt diskutera hur vi långsiktigt ska kunna kombinera naturvården med ett hållbart svenskt skogsbruk. Det är den socialdemokratiska hållningen, och det är också regeringens hållning. Jag har nu understrukit detta flera gånger. Vi kan inte vara populister och köra över våra myndigheter.
Som politiker måste vi agera inom de ramar vi har och med de verktyg som står till vårt förfogande - till exempel, som Boriana Åberg nämnde tidigare, när det gäller de drivmedelspriser som nu skenar. Där lade Moderaterna i går fram ett förslag som är fullständigt ogenomförbart och lurar svenska folket att tro att det ska gå att sänka priset vid pump med 5 kronor.
Enda möjligheten till att det skulle fungera är om vi skulle bryta mot EU:s energidirektiv, vilket vi inte kan göra som regering. Att göra så tycker jag vore populism.
Annika Strandhäll (S):
Maria Gardfjell har frågat mig om jag avser att lägga fram en proposition till riksdagen utifrån den statliga Artskyddsutredningens betänkande Skydd av arter - vårt gemensamma ansvar . Maria Gardfjell har också frågat mig om jag avser att gå vidare med förslag om artskyddsbrottslighet och förslag kring att stärka arbetet mot illegal handel med djur och växter och låta dessa förslag ingå i propositionen.
Slutligen har Maria Gardfjell frågat mig om jag avser att verka för att propositionen ska följa EU:s lagstiftning om artskydd, vilket inbegriper nödvändig anpassning av artskydd i svensk lagstiftning och tillämpning. Först vill jag säga att jag delar Maria Gardfjells bild att situationen för biologisk mångfald är allvarlig.
Det gällande regelverket för artskydd har kritiserats för att inte i tillräcklig grad vara tillämpbart, effektivt och rättssäkert. En översyn av artskyddet fanns därför med som en punkt i januariavtalet, och i maj 2020 tillsatte regeringen en utredning om en sådan översyn. Som Maria Gardfjell nämner lämnade Artskyddsutredningen sitt betänkande till regeringen i juni förra året.
I betänkandet finns det omfattande analyser och flera förslag för att göra artskyddet mer tillämpbart, effektivt och rättssäkert. Betänkandet har också remitterats, och ett stort antal remissvar har inkommit. Regeringen arbetar nu aktivt med vad som behöver göras utifrån förslagen i Artskyddsutredningen och remissvaren. Detta är ett arbete som regeringen prioriterar högt.
De senaste månaderna har diskussionerna om artskyddet intensifierats, och mycket har handlat om den osäkerhet som har uppstått kring vad som utgör tillräcklig hänsyn i samband med skogsbruk.
Det är regeringens utgångspunkt att det ska vara möjligt att uppnå såväl målen för skogspolitiken som riksdagens miljömål om Levande skogar och Ett rikt växt- och djurliv, och att samtidigt leva upp till våra EU-rättsliga och internationella åtaganden. Även skyddet för arter och bevarande av biologisk mångfald är i detta sammanhang ett viktigt samhällsintresse.
På kort sikt avser regeringen att se över artskyddsförordningen när det gäller hur artskyddsbestämmelserna i fågeldirektivet respektive art- och habitatdirektivet ska införlivas i förordningen. Regeringen har också gett relevanta myndigheter i uppdrag att ta fram vägledningar och strategier för hur de som jobbar i och med skogen praktiskt kan arbeta med artskyddsfrågor.
På något längre sikt avser vi också att se över miljöbalken i de delar som Artskyddsutredningen och remissynpunkterna ger anledning till. Det är dock för tidigt att i nuläget ge besked om när en sådan översyn kan vara klar eller vilka förslag som regeringen då kommer att gå fram med.
Annika Strandhäll (S):
Den problematiska situation som är orsaken till att regeringen nu agerar väldigt snabbt är inte ny. Vi var ju överens i januariavtalet, Maria Gardfjell, om behovet av en utredning för att se över artskyddsfrågorna. Det var just på grundval av att situationen var oklar.
Nu har vi ett antal förslag på Regeringskansliets bord som vi håller på att bereda. Det ska vi naturligtvis göra med all vederbörlig respekt.
Mitt uppdrag som klimat- och miljöminister är naturligtvis inte att sitta och fundera på om de myndigheter - det vill säga Naturvårdsverket eller Skogsstyrelsen - som jag ansvarar för sitter och spelar något spel bakom gardinerna. Det är inte min uppgift.
Min uppgift är att förhålla mig till den kommunikation som våra myndigheter, mina myndigheter, har med mig och departementet enligt de modeller som vi har för dialog och kommunikation med våra myndigheter.
Allt annat vore fullständigt häpnadsväckande, Maria Gardfjell, som att jag ska sitta och behöva fundera över om generaldirektören för Skogsstyrelsen menar någonting annat än det som myndigheten väljer att kommunicera med Regeringskansliet.
Skogsstyrelsen gick ut med ett pressmeddelande som mycket riktigt har orsakat både stor debatt och kritik mot hur artskyddsreglerna är utformade. Bakgrunden till pressmeddelandet, uppger myndigheten själv, är vägledande domar både nationellt och i EU-domstolen. Menar Maria Gardfjell att jag inte ska ta myndigheten på orden när det gäller detta?
Ska jag i stället fundera på om det är så att generaldirektören har någon annan räv bakom örat?
De förändringar som domarna leder till, också enligt mina tjänstemän på Miljödepartementet, handlar just om att skogsägaren är skyldig att visa hänsyn till samtliga vilda fågelarter på individnivå, eftersom alla vilda fåglar är fridlysta enligt artskyddsförordningen.
Man är också skyldig att ta hänsyn till en rad andra fridlysta växter och djur vid skogsbruksåtgärder. Jag vet att Maria Gardfjell egentligen är mycket väl medveten om de här frågorna och varför vi tillsatte den utredning vi tillsatte. Jag hoppas att vi där ska kunna gå fram med ett antal viktiga förslag för att stärka artskyddet i Sverige, för det behövs.
Men min uppgift som minister är inte att inte lyssna på vad myndigheterna säger och att i kammaren sitta och fundera över om generaldirektören för Skogsstyrelsen menar någonting annat än det han säger. Kritiken har dessutom, Maria Gardfjell, varit enormt spretig.
Det har handlat om överimplementeringar av fågeldirektivet, om att de nationella fridslysningsbestämmelserna inte ska gälla pågående markanvändning, om att kunskapskravet är för stort för skogsägarna och om att markägarna ska ha rätt till ekonomisk ersättning när pågående markanvändning försvåras avsevärt utan att behöva stämma staten. Det har också handlat om att EU-domstolens dom i Skydda Skogen-målet innebär ett skydd för varje enskild fågelindivid.
Regeringen agerar nu skyndsamt för att hantera situationen. Det är vad vi gör.
Annika Strandhäll (S):
För att snabbt svara på vad det är som regeringen just nu avser att göra: Vi vill naturligtvis undanröja den osäkerhet som har uppstått. Framför allt finns det en stor oro och osäkerhet kring vad som är tillräcklig hänsyn i samband med skogsbruk. Det här har vi diskuterat länge och väl.
Bakgrunden till detta är, som Maria Gardfjell vet, inte några förändringar i den svenska lagstiftningen utan just nya rättsfall kring EU-reglerna om artskydd.
Regeringens utgångspunkt är att det ska vara möjligt att både nå målen för skogspolitiken och riksdagens mål om levande skogar och ett rikt växt- och djurliv och samtidigt, parallellt med detta, klara av att leva upp till våra EU-rättsliga och internationella åtaganden.
Även skyddet för arter och bevarandet av biologisk mångfald är såklart i det här sammanhanget ett otroligt viktigt allmänintresse, inte minst som situationen har utvecklats. Vi kommer att så snart det någonsin går ändra hur artskyddsbestämmelserna i fågeldirektivet respektive art- och habitatdirektivet införlivas i artskyddsförordningen. Det är korrekt, Maria Gardfjell.
Men vi har också gett de relevanta myndigheterna uppdraget, i det här fallet apropå deras uppdrag att enligt förvaltningsrättens krav samordna sin verksamhet, att ta fram just vägledningar och strategier för hur de som arbetar i och med skogen praktiskt också kan arbeta med artskyddsfrågorna.
Vi har också redan aviserat att en åtgärd som vi avser att vidta på lite längre sikt är att se över miljöbalken och artskyddsförordningen i de delar som Artskyddsutredningens betänkande och remissutfallet ger anledning till, apropå Maria Gardfjells sista fråga.
Dock är det i nuläget naturligtvis inte enkelt att ge besked om när en sådan översyn kommer att vara klar eller exakt vilka förslag vi kommer att gå fram med. Det vi kan konstatera är att det finns ett gott underlag i Artskyddsutredningen för att gå vidare med ett antal förslag. I grunden är Sverige ett skogsland.
Skogen utgör ryggraden för mycket i vårt samhälle. Det handlar både om ekonomin och om klimatomställningen. Det är bland annat därför det är så viktigt att minska den osäkerhet som nu har uppstått. Det var som sagt också därför detta fanns med som en punkt i januariavtalet.
Jag tycker att det är väldigt bra att vi nu har gett uppdraget att gå fram med ett antal vägledningar och strategier för att stötta dem som är aktörer på olika sätt i skogen. Enligt regeringsuppdraget ska Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen i detta uppdrag samverka brett med samhällets aktörer - skogsägare och länsstyrelser men också miljöorganisationer.
Avsikten är såklart att resultatet av myndigheternas arbete med uppdraget ska underlätta för både skogsägare och verksamhetsutövare att ta lämplig hänsyn till fridlysta arter och deras livsmiljöer vid skogsbruksåtgärder. Jag kommer också under våren att bjuda in till ett bredare möte med både skogsnäring och representanter för den ideella sektorn.
Annika Strandhäll (S):
Tack, Maria Gardfjell, för en i grund och botten väldigt viktig interpellation! Vi är helt överens om den oro som vi gemensamt känner när det gäller hur den biologiska mångfalden utvecklas.
Regeringen arbetar - det tror jag att Maria Gardfjell också vet - på flera olika sätt för att bevara den biologiska mångfalden. Arbetet med artskyddsutredningen är ett.
Vi har en tydlig ambition att skyddsvärda skogar inte ska avverkas utan bevaras, antingen genom ett formellt skydd eller genom frivilliga avsättningar, och att miljöhänsynen i skogsbruket ska öka. Det är klart att det kan bli bättre. Det är vi helt överens om. Vi arbetar bland annat på detta genom att genomföra förslagen i skogspropositionen.
Vi avsätter också betydande summor för att värdefull natur ska kunna skötas i syfte att bevara den biologiska mångfalden. Vi har satsningar på att anlägga och restaurera våtmarker. Vi har satsningar på att förstärka förutsättningarna för vilda pollinatörer.
Vi har arbetat med åtgärdsprogram för hotade arter och med att förebygga och förhindra introduktion och spridning av invasiva främmande arter i vår miljö. Vi ska också leva upp till våra internationella åtaganden, både när det gäller CBD och våra EU-rättsliga åtaganden - särskilt, skulle jag vilja säga, art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet. Fokus ska absolut ligga på de här frågorna framåt.
Det är helt nödvändigt med tanke på hur negativ utvecklingen har varit och hur mycket snabbare detta tyvärr går.
Annika Strandhäll (S):
Kjell Jansson har frågat mig om jag anser att det är rimligt med handläggningstider på 12-15 år eller om jag avser att agera för att förkorta dem, om jag avser att lyfta ett ärende till riksdagen gällande förenklingar i miljöbalken samt om jag har planer på att verka för ett införande av tjänstegarantier för prövning av ärenden hos statliga instanser.
Jag vill börja med att hålla med Kjell Jansson om att 12-15 år inte är en rimlig tid för att pröva om tillstånd ska ges för en verksamhet. Regeringens ambition är att Sverige ska ligga längst fram i klimatomställningen. Det förutsätter just moderna och effektiva tillståndsprocesser. Regeringen har arbetat i flera år för att effektivisera miljöprövningen.
Några exempel på åtgärder som har vidtagits är insamling av statistik om prövningen, utveckling av samverkansformer och ändringar i lagstiftning såsom miljöbalken.
När det gäller prövningen av gruvor - som är ett ansvarsområde jag delar med näringsministern - har regeringen de senaste åren tagit initiativ till bland annat en särskild utredning som ska se över prövningsprocesser och regelverk i syfte att säkerställa en hållbar försörjning av innovationskritiska metaller och mineraler.
Utredningen kommer att redovisas den 31 oktober 2022. Under våren kommer regeringen att ta emot flera redovisningar från utredningar och myndigheter. Den statistik som hittills samlats in och finns tillgänglig visar att de flesta som söker miljötillstånd faktiskt också får det.
Det gäller även gruvverksamheter som fått bearbetningskoncession och sedan söker miljötillstånd. Statistiken visar också att miljöprövningen i de flesta fall tar runt ett år. Men som Kjell Jansson noterat kan prövningen i vissa fall ta lång tid. Vissa ärenden tar helt enkelt längre tid än andra, och det kan bero på svåra naturvetenskapliga eller juridiska avvägningar.
I prövningar om gruvor står inte sällan starka intressen mot varandra, vilket kan inverka på enskilda ärendens handläggningstid. Med det sagt vill jag också ifrågasätta att ingen gruva fått tillstånd sedan miljöbalken infördes. Till skillnad från undersökningstillstånd söks bearbetningskoncessioner i några enstaka ärenden per år.
Jag vill till exempel framhålla att bearbetningskoncessioner har meddelats av både Bergsstaten och regeringen och att flera miljötillstånd har meddelats under 2020-talet. Regeringen kommer att hantera de förslag till ändringar som föreslås av pågående utredningar under våren snabbt. Vad som kommer att presenteras för riksdagen är i dag för tidigt att säga, men jag är förhoppningsfull.
Tjänstegarantier för prövning av ärenden hos statliga instanser har i dagsläget inte övervägts. Men som jag har sagt jobbar vi brett med effektiviseringen, där ökad finansiering av prövningsmyndigheterna också är något som är prioriterat för regeringen.
Annika Strandhäll (S):
Tack, Kjell Jansson, för interpellationen, som jag i grunden tycker är väldigt viktig! Samtidigt måste vi vara extremt överens om att vi vet väldigt mycket mer i dag om hur både skogsbruk och gruvor påverkar vår miljö och vårt klimat än vad vi gjorde för hundra år sedan.
Tack och lov har det hänt lite på hundra år, vilket för mig är fullständigt självklart.
Vi ska kunna ta till vara de möjligheter som ligger i den gröna industrirevolutionen i form av nya tekniker och ny kunskap som kan implementeras för att se till att vi kan ta vara på all potential som ligger i den svenska skogen. Jag hade en interpellationsdebatt precis innan med Maria Gardfjell från Miljöpartiet.
Vi ska kunna tillvarata de nu innovationskritiska metaller och mineral som behövs för att Sverige ska ligga längst fram i den gröna omställningen. Det är där vi ska vara. Vi ska inte titta med romantiserande ögon på hur det var förr, utan nu ska vi ligga främst när det gäller den gröna industriella revolutionen.
Vi ser nu hur vi skördar nya jobb med ny teknik som det finns en enorm efterfrågan från omvärlden att ta del av. Jag tycker också, precis som Kjell Jansson säger, att det är otroligt viktigt att vi har fakta på bordet så att inte näringsliv, eller för den delen politiken, står och diskuterar fel saker.
Jag är precis lika mån som oppositionen om att vi ska ha effektiva och snabba miljöprövningar - dock utan att tumma på kraven, för det är inte 1902 utan 2022, och vi vet mycket, mycket mer i dag. Vi hör ofta uppgifter om att miljöprövningstillstånden tar tiotals år. Men nu finns det faktiskt nationell statistik på detta.
Statistiken är också viktig för att vi just ska kunna identifiera lämpliga effektiviseringsåtgärder. Denna statistik visar att miljöprövningen i de flesta fall tar runt ett år. Både länsstyrelserna och enskilda mark- och miljödomstolar har egna handläggningsmål, och statistiken visar på en minskad handläggningstid.
År 2020 nådde cirka 75 procent av ärendena de uppsatta målen för handläggningstid hos länsstyrelserna. Som jag sa i mitt svar tar vissa prövningar längre tid än andra, och då handlar det om att det finns exceptionella svårigheter. I prövningar om just gruvverksamhet står inte sällan starka intressen mot varandra. Vi har alla kunnat följa Kallak, till exempel.
Enligt de uppgifter jag har är det ett tiotal miljötillstånd som har lämnats under 2000-talet. Bara en som hade fått bearbetningskoncession har fått avslag på miljötillstånd, och det är på Billinge fälad i Skåne. Två ansökningar har avvisats på formella grunder. Jag kommer gärna tillbaka i mitt nästa inlägg.