Leif Pagrotsky (S):
Det var roligt att höra att Kristdemokraterna inte är utbildningsfientliga. Det tyckte jag att Per Landgren sade. När jag hade påpekat att Per Landgren uppenbarligen har röstat för de ordningar och de belopp han kritiserar anstränger han sig att säga att hans politik inte är likadan som min.
Just i det här avseendet, konstaterar Kristdemokraterna, har man inte någon annan åsikt. När det gäller utbildning i allmänhet kan jag berätta för alla i Göteborg som läser det här protokollet - några horder på läktarna kan jag tyvärr inte se - att Per Landgren tillsammans med sina kamrater i alliansen har beslutat att ta 117 miljoner kronor från Göteborgs universitet för att använda till att sänka skatten.
Det beslutade man i den lilla orten Bankeryd utanför Jönköping i höstas. Man har åkt land och rike runt och marknadsfört glädjesidan av detta, nämligen alla gåvor som man ska dela ut till svenska folket. Man har varit ganska tyst om att finansieringen bland annat är att Göteborgs universitet ska avstå 117 miljoner kronor.
Per Landgren tolkar det jag säger om att man har en gemensam organisation i Göteborg som att om man ska bedriva konstnärligt utvecklingsarbete eller forskningsarbete på det konstnärliga området måste man ta det från de andra områdena. Det är ju ett sätt att uttrycka det. Verkligheten är att Göteborgs universitet har en egen forskningsresurs som man disponerar själv på tusen miljoner kronor.
I Göteborg bestämmer man hur mycket som ska gå till det ena och det andra. I någon mening innebär det att var man än ger tar man från någon annan eftersom det är en fast kaka. Jag tycker att det är en bra ordning med den decentraliseringen.
Men om man i Göteborg tycker, och om Per Landgren tycker, att det är bättre med den ordning som man har i Stockholm, det vill säga att regeringen bestämmer att X miljoner ska gå till musik, att X miljoner ska gå till dans, att X miljoner ska gå till konsthantverk och industridesign och att Y miljoner ska gå till andra områden, är jag beredd att lyssna på det i så fall.
Det är inte en för mig önskvärd ordning att vi ska sitta i departementet och göra den typen av finfördelning inom ramen för Göteborgs universitets olika områden. Men om man i Göteborg upplever ett missnöje med den nuvarande ordningen och att man gärna vill ha det på ett annat sätt, då är jag inte fastbunden eller fastgjuten i cement i just den här ordningen. Jag är beredd att ta på mig den i och för sig otrevliga uppgiften att göra den fördelningen.
I Stockholm har man av historiska skäl och av andra skäl separata skolor, och då tvingas vi göra den fördelningen. Men det är ingen som då säger att vi tar pengarna till Konstfack från fysiken eller biologin.
Det är inte heller rimligt att i Göteborg säga att när man bedriver till exempel det fantastiska orgelforskningsprojektet så tas dessa pengar från forskningen i engelska, utan detta är ett rationellt sätt att fördela de självständiga forskningsresurser som man har till förfogande i Göteborg. Men, som sagt, jag är öppen för en ökad politisering av detta i Göteborg också om det finns en bred opinion för det.
Men min åsikt är nog att dagens ordning som lämnar det beslutsansvaret, den prioriteringsmöjligheten och de samarbetsmöjligheterna lokalt till lärosätet i Göteborg verkar vara mer attraktivt. Och jag ska verka för, och det menar jag på väldigt stort allvar, att det ska vara rättvisa villkor mellan de olika institutionella former som man väljer.
Det ska inte styras av organisationsfrågor hur mycket resurser som man får till sin forskning, utan det ska fördelas på ett rättvisare sätt. Och huvuddelen av de pengar som går till detta och som är öronmärkta är inte geografiskt bundna utan har sökts från Vetenskapsrådet i konkurrens.