Eva Bengtson (M):
I betänkande CU9 behandlas motioner som har väckts i fastighetsrättsliga frågor. Många är återkommande från tidigare år, en del rör frågor som nyligen har fått ny lagstiftning och några frågor är under utredning. Alla motioner avstyrks därför, och jag vill redan nu, herr talman, yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Vi inom Alliansen har delat upp de olika rubrikerna mellan oss, och det föll tyvärr inte på min lott att bemöta vare sig Katarina Köhler eller Marianne Berg. Jag kommer att hålla mig till punkterna 2 och 6. Jag börjar med störningsservitut. Det är i den kommunala samhällsplaneringen viktigt att ha en klok markanvändning som tar hänsyn till hälsa, trygghet och miljö. Vilka störningar ska tålas av närboende?
Det händer ofta att nya grannar klagar på redan befintliga anläggningar, till exempel idrottsplatser, ridhus och djurstallar. Nyinflyttade ska inte kunna ställa krav på att sådana verksamheter måste flytta. Detta leder i förlängningen till att byggförbud införs inom visst avstånd från verksamheter som orsakar olika störningar, buller eller lukt. Det medför i sin tur att andra, som inte störs av sådan verksamhet, inte får bygglov.
Trafikbuller och luftkvalitet motverkar också önskad förtätning i stadsmiljöer. I flera motioner föreslås en möjlighet att belasta fastigheter som ligger inom gränsen med en bullerstörning. Man vill kunna friskriva både den störande verksamheten och kommunen från ansvar gällande buller, och undantag bör kunna prövas för dem som vill etablera en verksamhet inom bullerzonen vid exempelvis ett skjutfält.
Det är en inskrivning som då givetvis ska följa fastigheten. Reglerna i plan- och bygglagens grundläggande bestämmelser ger kommunerna ganska vida möjligheter till olika ställningstaganden i intressekonflikter. Men utskottet anser inte att det finns skäl att ta initiativ till vidare överväganden då de gränser som sätts för buller i första hand syftar till att boende inte ska utsättas för hälsoskadliga störningar.
Vi fortsätter emellertid att följa problematikens olika infallsvinklar, särskilt när det gäller byggnation kring flygplatser och militära övningsfält. Jag går nu över till att tala om jordförvärv. I början av 1900-talet inskränktes juridiska personers möjlighet att förvärva jord- och skogsbruksfastigheter. Det gjordes för att förhindra att stora skogsbolag köpte upp privatpersoners skogsmark.
Vid den omfattande avregleringen 1991 berördes inte juridiska personer. Det ansågs viktigt att balansen mellan olika ägarkategorier behölls. Motionären i frågan föreslår ändringar i jordförvärvslagens begränsningar av juridiska personers rätt att förvärva jord- och skogsbruksfastigheter. Liknande motioner har behandlats flera gånger sedan den senaste större förändringen av jordförvärvslagen kom 2005.
De huvudsakliga ändringarna då var bestämmelserna om tillstånd vid förvärv av lantbruksegendom i glesbygd och bestämmelserna om juridiska personers förvärv av lantbruksegendom. Vid de senaste behandlingarna har utskottet ansett att det var för tidigt att överväga förändringar i lagstiftningen. Så blev beslutet även nu, men vi anser att en översyn bör göras inom en snar framtid för att se om möjligheter finns för juridiska personer att förvärva familjejordbruk.
Att driva dessa i aktiebolagsform skulle underlätta både driften och generationsväxlingar. Slutligen, herr talman, ser jag att jag hinner beröra även fastighetsinformationen. Lantmäteriets e-tjänst ska utvecklas, tycker motionären.
Med e-tjänsten kan fastighetsägare kostnadsfritt få information om ägarförhållanden, inteckningar och taxeringsvärde liksom bestämmelser för markanvändning och servitut som berör fastigheten. Där finns också länkar till detaljerade akter som visar areal, lagfarter, inskrivningar och mycket annat.
För att skapa goda möjligheter för myndighetsövergripande samordning beslutade regeringen 2009 att inrätta en delegation för e-förvaltning som årligen ska lämna delrapporter och slutrapport vid slutet av 2014. Det pågår alltså ett omfattande arbete för att hela tiden utveckla e-förvaltningen. Riksdagen bör därför avvakta denna slutrapport.