Niklas Karlsson (S):
Vi står bakom det gemensamma särskilda yttrande som Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet har lämnat i finansutskottet. I drygt 20 års tid har jag haft förmånen att inneha kommunala förtroendeuppdrag i min hemkommun. Jag har som kommunpolitiker direkt eller indirekt sysslat med allt från utbildningsfrågor och stadsbyggnadsfrågor till politiska ansvarsområden av mer övergripande karaktär, såsom finansiella och ekonomiska frågor.
Som kommunpolitiker kommer man välfärdstjänsterna väldigt nära och får en tydlig bild av vad de betyder för människors välmående, vad de innebär för att människor ska känna sig trygga i en värld som ständigt förändras, för att man ska utvecklas och våga möta det enda vi med säkerhet vet, att morgondagen ser helt annorlunda ut än gårdagen. Sveriges kommuner och landsting är en viktig del av den svenska modellen och den generella välfärden.
Kommunsektorn svarar för ungefär en fjärdedel av bruttonationalprodukten, hälften av den offentliga sektorns utgifter och en fjärdedel av sysselsättningen. I Sveriges kommuner och landsting finns den vardagsnära välfärden. Kärnuppgifterna vård, skola och omsorg utgör en betydande del av den totala kostnaden. Herr talman!
Inriktningen av politiken måste vara att skapa goda och likvärdiga ekonomiska förutsättningar för kommuner och landsting att bedriva viktig välfärdsverksamhet. Lokala skillnader i effektivitet och service- och avgiftsnivå ska vara kopplade till den skattenivå man valt att ha lokalt, inte till strukturella förhållanden som skillnader i kommuninvånarnas förvärvsinkomster, andel förvärvsarbetande eller åldersstruktur.
Utan det kommunala utjämningssystemet skulle det för kommunen med högst skattekraft räcka med 12 procent i kommunalskatt för att nå den genomsnittliga kommunala skatteintäkten. De invånare som bor i kommunen med lägst skattekraft skulle tvingas betala 28 procent av sina inkomster för att nå upp till samma nivå.
Lägger man till landstingsskatten skulle skillnaden i skatteuttag hamna på 35 000 kronor per år för en medelinkomsttagare. Riksdagens högerpartier har valt en lite annorlunda väg: skattesänkningar före reformer, utgiftsbegränsningar i stället för välfärdssatsningar. Man säger nej till att pensionärernas villkor ska förbättras genom skattelättnader. Man säger nej till stärkt bemanning inom äldreomsorgen.
Man säger nej till förbättrad tillgänglighet inom cancervården. Man säger nej till satsningar på förlossningsvården och kvinnors hälsa. Man avvisar ökat stöd till kvinnojourer, höjt underhållsstöd och högre a-kassa. Man röstar bort satsningar på traineejobb, extratjänster och utbildningskontrakt. Visst kan man argumentera för att skattesänkningar är en drivkraft för att öka tillväxten.
I ärlighetens namn kan vi säga att sysselsättningen faktiskt har ökat under åtta år av borgerligt styre. Samtidigt ska vi notera att arbetslösheten har växt och i dag når historiskt höga nivåer. Utanförskapet har blivit större. Kommunernas förutsättningar att leverera hög välfärd, fördelad efter behov, har inte blivit bättre.
Det är oroande och olyckligt att en riksdagsmajoritet bestående av de tidigare regeringspartierna och Sverigedemokraterna avvisar ett budgetförslag med denna inriktning, till förmån för ett alternativ som fortsätter på en väg som väljarna sa nej till vid valet den 14 september. Herr talman!
"Jag var blind av tåraroch föstes ut på den solsjudande piazzantillsammans med Mr och Mrs Jones, Herr Tanaka och Signora Sabatinioch inne i dem alla öppnade sig valv bakom valv oändligt. Visst är en människas liv en fantastisk resa. Inne i oss alla öppnar sig valv bakom valv oändligt.
Just detta - kampen för alla människors lika värde och lika rätt - är själva drivkraften och kärnan i socialdemokratisk politik. Grunden för all jämlikhetssträvan är alla människors lika värde. Alla som bor i Sverige ska ha lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter. På den grunden ska den generella politiken formas. Om just den idén står kontrasterna mellan dagens olika politiska alternativ.
Om den människosynen är vi socialdemokrater alltid beredda att ta strid. Just därför ska den kommunala välfärden inte bara försvaras utan tillåtas att växa, förbättras och bli tillgänglig och fördelas till alla efter behov.