KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik Andersson (M):
Båda svaren förnekar på något sätt verkligheten. Jag tror inte att invånarna i exempelvis Järvaområdet känner att den här regeringen har gjort mer, tyvärr. Det är ju de som bor i dessa utsatta områden som inte vågar gå ut på kvällarna. Det finns näringsidkare som slår igen sina butiker bara för att det är så mycket brottslighet.
På det sättet försämras också servicen för dem som bor där. Det krävs verkligen krafttag för att öka tryggheten för invånarna. Målet måste ändå vara att alla medborgare i Sverige ska kunna vara som de vill, göra vad de vill och bli vad de vill. Det måste vara det ultimata målet.
När det gäller bosättningslagen vill jag säga: Ja, det är ett väldigt ansträngt läge, i synnerhet för kommunerna. Men de kan ju inte trolla med knäna. Vad ska de göra om det inte finns bostäder? Det blir väldigt svårt för kommunerna att anordna en bostad som staten anvisar.
Jag frågade om man kan skruva till detta på ett sådant sätt att kommunerna får möjlighet att ordna fullgoda bostäder just för att integrationen ska bli så bra som möjligt. Där visar dock ministern kalla handen. Jag tycker faktiskt synd om Sveriges kommuner, i synnerhet när de agerar bank åt staten.
Erik Andersson (M):
Den offentliga sektorn är en stor arbetsgivare för framför allt kvinnor, och där är det politiken som är arbetsgivaren. Man kan ju prata om jämställda löner, men i praktiken ser det inte alltid lika bra ut där exempelvis Socialdemokraterna styr.
Det måste ju vara en nagel i ögat på Socialdemokraterna och Vänstern att M-styrda Solna har de mest jämställda lönerna i Sverige när det gäller kommunalanställda. I Täby tjänar kvinnorna mer, och även det är en moderatstyrd och alliansstyrd kommun. Min enkla fråga är egentligen en inbjudan. Jag skulle gärna vilja bjuda ut Socialdemokraterna på ett studiebesök till Solna för att se hur man arbetar med jämställdhet på riktigt.
Erik Andersson (M):
Jag ställde en enkel fråga: Är Ann-Christin Ahlberg intresserad av att komma ut på ett studiebesök för att se hur man arbetar med jämställda löner på riktigt? Nu råkar det ju faktiskt vara så att det är Solna som är den mest jämställda kommunen. Sedan kan du skylla ifrån dig hur mycket du vill, Ann-Christin Ahlberg, och tala om ditten och datten - i Solna har vi ett konkret exempel. Följ gärna med mig ut dit, så ska vi se hur man arbetar med jämställdhet på riktigt! Svårare än så är det inte, fru talman.
Erik Andersson (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till Moderaternas och Centerpartiets reservation 1 i betänkandet. Diskrimineringslagen kom till under alliansregeringens år. Efter ett antal år av diskussioner hade inte någon socialdemokratisk regering haft orken att lägga fram ett förslag till riksdagen. Men det gjorde Alliansen. Det kan vara bra att påminnas om det i dagens debatt.
Det vi ska diskutera i dag är ändringen i diskrimineringslagen, där undantaget om diskriminering för bristande tillgänglighet tas bort för företag som sysselsätter färre än tio arbetstagare om företaget tillhandahåller varor och tjänster till allmänheten. Vi moderater tror på friheten för alla människor.
Kön, klass eller om du har en funktionsnedsättning ska inte ha någon betydelse eller vara ett hinder för vad du vill bli eller vad du ska göra. I Sverige ska alla ha möjlighet att delta i samhället utifrån sina förutsättningar. En funktionsnedsättning ska inte begränsa möjligheterna för den som kan och vill jobba att bidra utifrån sin förmåga.
För dem som på grund av en funktionsnedsättning inte har möjlighet att delta i arbetslivet över huvud taget vill vi givetvis öka möjligheterna till en meningsfull daglig sysselsättning utformad utifrån egna önskemål och förutsättningar. Innan man ens diskuterar frågan om att ta bort ett undantag i diskrimineringslagen anser vi att man ska ta fram fakta om vad det kommer att innebära för de små företagen.
Kommer det att leda till ökade kostnader och en större administrativ börda för småföretagarna? Därför anser vi från Moderaterna att man ska avslå lagförslaget som det ser ut nu och först göra en konsekvensanalys av vad ett borttagande innebär. Man bör även utvärdera diskrimineringslagen innan man gör några förändringar i den.
Kommer det här att leda till ökad tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning? Det saknas även en diskussion om alternativa lösningar som kan leda till bättre tillgänglighet. Skälighetsrekvisitet ger förutsättningar för att de krav som ska ställas ska vara relevanta och befogade. Det gör även att det innebär en osäkerhet var gränsen ska dras. Vilka anpassningar kommer att krävas?
Framtida rättegångskostnader kan även det bli en tung utgift för våra småföretag. Det är osäkerheten, herr talman, som är en småföretagares största mardröm. I dag finns det ungefär 1,2 miljoner företag i Sverige. Av dem är 97 procent småföretag.
Givetvis tillhandahåller inte alla dessa varor och tjänster till allmänheten, men vi talar om den lilla tobaksaffären, närbutiken och hårfrisörskan. I den här talarstolen i Sveriges riksdag brukar alla partier, vågar jag påstå, säga att man ska minska regelbördan för de små företagen. Det är dock väldigt lite som görs i praktiken.
Vi vet inte om även detta lagförslag kommer att göra det mer komplicerat att bli företagare eller att fortsätta vara företagare.
Erik Andersson (M):
Jag var nödgad att begära replik med anledning av att diskrimineringslagen ju kom till under en alliansregering. Det har under säkert 20 års tid diskuterats att samla alla olika lagstiftningar i en diskrimineringslag, men de som lyckades med detta var en alliansregering.
Det var inte efter ett långt maktinnehav av socialdemokratiska regeringar som en diskrimineringslag lades fram och ökade rättigheterna. För en företagare är det värsta som finns den osäkerhet som skapas: Vad ska man göra och inte göra? Det är därför vi menar att man ska utreda, göra en konsekvensbeskrivning och se vad diskrimineringslagen har givit.
Det är det som är grunden. Sveriges advokatsamfund säger till och med att detta kan leda till fler anmälningar till Diskrimineringsombudsmannen, vilket kan innebära ökade rättegångskostnader. Det är svårt för näringslivet att veta vad som krävs för att leva upp till lagens krav.
Men jag har en fråga till Eva-Lena Jansson från Socialdemokraterna: Om man följer gällande lagar och regler i Sverige och betalar sin skatt, är det då omoraliskt? Du tog ju upp frågan om Svenskt Näringsliv. Jag tycker att det är fel av dig att ta upp den frågan i denna debatt, och jag vill bara markera det.
Det finns andra personer, närstående till Eva-Lena Jansson, som exempelvis lever på statsrådspension och ser till att intäkterna kommer till ett bolag. Det anser jag är moraliskt fel.
Erik Andersson (M):
Det var en väldig tur att jag inte satt i riksdagen då, för jag anser inte att man ska sitta alltför länge i riksdagen. Men om vi säger så här: Svenskt Näringsliv, Visita, Svensk Handel, Näringslivets Regelnämnd, Småföretagarnas Riksförbund - alla de avstyrker detta lagförslag på grund av osäkerheten. När det gäller vårdcentraler har de nog klarat sig för att de oftast hyr av en annan fastighetsägare, som ser till att tillgänglighetskraven uppfylls.
Sedan har vi en plan- och bygglag, och vid nybyggnation måste de tillgänglighetsregler som finns i den följas. Det vi är oroliga över är främst osäkerheten för företagen. Man vet inte om man kan bli stämd och får olika rättegångskostnader. Samtidigt har den här lagen inte utvärderats, och vi har ingen konsekvensbeskrivning.
Man säger bara att man tror att antalet anmälningar kanske kan komma att öka. I betänkandet står det att det hittills har kommit ungefär 230 anmälningar till Diskrimineringsombudsmannen, men man vet inte. De allra flesta företagare vill ju att så många som möjligt ska komma till deras butik och försöker givetvis göra det så tillgängligt som möjligt. Men det är osäkerheten som är väldigt svår att hantera.
Erik Andersson (M):
Det är stort av fru ministern att berömma den tidigare alliansregeringen och de åtgärder som den lyckades genomföra när det gäller tillgängligheten i samhället. Jag uppskattar det verkligen, herr talman.
Undantaget i lagen för mindre företag, som nu föreslås tas bort, tillkom för att säkerställa förutsättningarna för näringslivets utveckling och minska småföretagens administrativa bördor.
Samtidigt säger regeringen att på grund av den skälighetsbedömning som ska göras bedömer man att konsekvenserna för mindre företag inte kommer att bli betungande. I grund och botten handlar det inte om vilket samhälle eller vilket Sverige vi vill ha, för vi är överens om att vi vill ha ett så tillgängligt samhälle som möjligt och att de allra flesta företag vidtar åtgärder.
Problematiken här är osäkerheten för företagarna vad de exakt ska göra. Därför anser vi att man bör utreda nuvarande lagstiftning, göra en ordentlig konsekvensanalys och återkomma med ett lagförslag som gör verklig skillnad.
Sveriges Advokatsamfund anser givetvis att det är bra att man förstärker tillgängligheten men att det kan bli svårt för enskilda näringsidkare att veta vad som krävs för att leva upp till lagens krav. Man påpekar även att det kan uppkomma kostnader för att anpassa sig till lagförslaget och att antalet anmälningar till Diskrimineringsombudsmannen kan öka.
Då är min fråga, herr talman, till fru ministern: Vad ska en småföretagare vidta för åtgärder?
Erik Andersson (M):
Jag vill berömma fru ministern. Det är alltid trevligt att ha debatt med dig i kammaren. När det gäller korvar tycker jag att det är väldigt tråkigt att de flesta korvkiosker i Sverige ser ut att försvinna. Det gillar inte jag, måste jag säga.
Men för att återgå till ärendet vidtar de allra flesta företagare redan de här åtgärderna, eftersom de har en servicekänsla och helt enkelt vill få fler kunder. Det är bra, och det bejakar vi. Men det som är problemet är osäkerheten, att de kan bli stämda.
De kanske gör något som blir fel och blir stämda, och sedan blir det en rättegång. Det är just denna osäkerhet för småföretagare som vi är oroliga för, och en mardröm för en företagare är just osäkerhet.
Därför anser vi att man ska göra en ordentlig konsekvensbeskrivning av nuvarande lagstiftning, utreda den och sedan återkomma till riksdagen med ett förslag som möjligen gör riktig skillnad och utan att denna osäkerhet skapar sådana problem. I grunden görs allt detta i dag. Blir det då någon skillnad med lagförslaget, fru minister?
Erik Andersson (M):
Jag tackar Magnus Manhammar för frågan. Det går inte att lägga ned något som inte finns. Detta center har inte påbörjats än. När det gäller den första frågan har Sverige ungefär 540 myndigheter. När alliansregeringen tillträdde hade man en reformagenda för Sveriges myndigheter. Arbetslivsinstitutet var en myndighet som du anser var världsledande.
Men i mångt och mycket sysslade de också med projekt som sex timmars arbetsdag, som skattebetalarna fick betala. Det är inte någonting som jag tycker att vi ska syssla med här i Sverige. Det stämmer att Arbetsmiljöverket fick en neddragning av sin budget. Men 2009 ökade pengarna från alliansregeringen till Arbetsmiljöverket.
Det märkligaste, herr talman, är att antalet inspektioner ökade under alliansregeringen - även fast man fick mindre pengar. Med ett annat språkbruk skulle vi säga att man ökade sin effektivitet, och det är ju inte fel. Vi ska alltid handskas effektivt med skattebetalarnas pengar. I vårt budgetförslag för 2018 har vi precis samma budget för Arbetsmiljöverket som Socialdemokraterna.
Jag tror alltså inte att svenska folket behöver oroa sig, för arbetsmiljön är en viktig fråga. Jag förstår att socialdemokratin ibland försöker skrämma svenska folket med högerspöket, men det är bara små barn som tror på spöken. Jag tror inte att svenska folket gör det.
Erik Andersson (M):
Det blir lite märkligt när du säger att vi ska lägga ned någonting som inte finns, Magnus Manhammar. När det gäller Arbetslivsinstitutet ansåg Alliansen att forskningen skulle ske just vid de akademiska lärosätena - på universitet och högskolor - precis som i dag. Nu vill Socialdemokraterna rycka bort den forskningen från de akademiska lärosätena och bilda en helt ny myndighet.
Må så vara, men vi kan inte lägga ned någonting som inte finns. Vi har inte lagt pengar på detta i budgeten, men vi anser att forskning som gäller arbetsområdet ska ligga på våra universitet och högskolor - precis som att mycket annan forskning bedrivs där. Det är inte så märkligt. Herr talman! Jag tycker alltså att det retoriska greppet att säga att vi lägger ned någonting som inte finns är märkligt.
Jag tror också att svenska folket vet bättre.
Erik Andersson (M):
Om jag förstår frågan rätt handlar den om hur den moderata politiken allmänt kan förbättra kvinnors arbetsvillkor. Eller har jag uppfattat det fel, med tanke på att min anförande innehöll så många oklarheter? Det är ju så här, herr talman, att Vänsterpartiet tror sig arbeta för ökad jämställdhet.
I själva verket innebär dock deras politik att kvinnor får mindre att säga till om. Vi kan titta på det historiskt sett - ta bara lagförslaget om vinster i välfärden. Man vill med det förslaget förbjuda främst kvinnliga företagare, för de allra flesta företagarna inom valfriheten är kvinnor.
Det handlar också om att exempelvis kunna välja arbetsgivare. När jag växte upp hade vi två tv-kanaler, och det var enbart stat, kommuner och landsting som levererade välfärd. Det är ingen bra situation för kvinnorna. Jag känner väldigt många som arbetar inom sjukvården, och de tycker att det är ypperligt att de har fler arbetsgivare att välja på.
De tycker att det är ypperligt att det finns många kvinnliga företagare inom exempelvis vård- och omsorgssektorn. De tycker att det är ypperligt att ha en nära relation till sin chef, vilket man inte får i en större organisation. Då förbättras kvinnors hälsa, och arbetsmiljön blir också bättre.
Erik Andersson (M):
Nu tycker jag att vänsterpartisten Ali Esbati nästan förminskar mig när han säger olika saker. För det första röstade högern faktiskt inte emot rösträttsreformen och kvinnlig rösträtt. Jag tycker alltså att du ska gå och läsa i historieboken, Ali Esbati. För det andra har vi ingen politik för att det ska bli färre händer i vården.
Ärligt talat är det snarare så att de höga skatter som vi har på arbete i dag gör att folk inte vill jobba extra i vården. Jag har en vän som är sjuksköterska. Han säger att han inte kan ta några fler pass eftersom han då får betala så hög statlig skatt. Det är galet att vi lever i ett land där en sjuksköterska ska betala statlig skatt.
Det resulterar i att man kanske inte jobbar extra eftersom mer än hälften går till staten och man får mindre än hälften i sin egen plånbok. Vi har ingen politik där vi säger att det ska vara färre händer i vården. Vi vill tvärtom snarare ha fler händer i vården. Stockholms läns landsting är ett ypperligt exempel på hur man kan göra, då man ger sjuksköterskor som vill specialistutbilda sig möjligheten att få lön under utbildningen.
Det är jättebra, för det är väl antalet personer inom vården som är viktigt, och det är svårt att få tag på personal, exempelvis sjuksköterskor. Vi är jätteglada att Stockholms läns landsting har den här satsningen för att man ska kunna få fler händer i vården.
Skattehöjningarna som ni föreslår på arbete - jag tror att regeringen har höjt skatten med 40 miljarder nu - är av ondo för Sverige och för alla som arbetar i välfärden.
Erik Andersson (M):
Jag vill tacka socialministern för svaret. Det är ett bra svar, ett utförligt svar. Men socialministern avslutar svaret med att tala om dialog över blockgränserna. Jag skulle gärna vilja fråga socialministern om hon har vidtagit några åtgärder för att få till stånd denna dialog. Den här frågan är ju så pass viktig att den kräver långsiktighet.
Jag kanske för in en annan dimension i frågan när vi debatterar psykisk ohälsa. I mångt och mycket mår ju många människor dåligt på sina arbetsplatser. Vi har blivit friskare som folk, men många - i synnerhet kvinnor - mår väldigt dåligt.
Ungefär en av fem har diagnostiserats med depression minst en gång i livet. Av dessa får var tredje diagnosen mer än en gång i livet. 36 procent av befolkningen uppger att de har besvär med ångest, ängslan eller oro. Psykisk ohälsa har alltså ökat lavinartat i Sverige.
Sedan 2014 är det den vanligaste diagnosen bland sjukskrivningsorsakerna för dem i yngre medelåldern. I åldersgruppen 30-49 år står den för den största ökningen. Svår ångest är vanligare bland 16 till 29-åringar än i andra åldersgrupper, men även våra äldre är en utsatt grupp.
Totalt upplever 52 procent av alla personer inom äldreomsorgen besvär av ängslan, oro och ångest. Av dessa upplever 9 procent svåra besvär. Det är allvarligt att det är så många som mår så mycket sämre, och det är allvarligt att våra unga - särskilt unga kvinnor - mår så mycket sämre. Enligt forskningen finns det samband mellan diagnosen psykisk ohälsa och arbetsmiljön.
Vi anser som parti - jag hörde även att socialministern tog upp det i sitt svar - att det när det gäller psykisk ohälsa är viktigt med förebyggande insatser för att kunna förhindra eventuell sjukskrivning. Moderaterna vill införa en förebyggandegaranti mot psykisk ohälsa, där tidiga insatser på arbetsplatsen är särskilt viktiga, och skapa lagstiftning om att landstingen ska erbjuda förebyggande insatser.
Landstingen ska arbeta med detta, och vi satsar 500 miljoner kronor på det här området. Vi vill gärna även införa sanktioner mot arbetsgivare med hög sjukfrånvaro. Men vi får inte glömma något som jag inte hörde att socialministern tog upp i svaret: det förebyggande arbete som sker på skolorna.
Skolan har ju krav på sig att arbeta förebyggande med dessa frågor, men 80 procent av grundskolorna har inte ett sådant arbete. Det tycker jag är oroväckande. Ju tidigare man kan komma åt psykisk ohälsa, desto bättre. Det har också visat sig, fru talman, att offentligt anställda är sjukskrivna mer än privat anställda.
Det är såklart ett underbetyg till politiken. Häromdagen träffade jag några fria företagare i hemtjänsten. Jag ställde frågan till dem hur det kom sig att de inte ville arbeta kvar hos kommunen utan ville driva ett eget hemtjänstföretag.
De svarade att det i mångt och mycket var detta med styrning, ledning och tydlighet, organisationen, att man får bestämma själv och att man har närmare till besluten än när man är anställd hos en offentlig arbetsgivare. Det är viktigt att dessa företag kan fortsätta och vara bra exempel.
Erik Andersson (M):
Precis som socialministern säger ser man många gånger, om än inte alltid, om man tittar på statistiken att det är i den offentliga sektorn de höga sjukskrivningstalen finns. Jag har rest runt om i Sverige och besökt kommuner, och i det här landet är det inte så lätt att hitta några kommuner eller landsting som inte är socialdemokratiskt styrda.
Jag talar ofta med företrädare och personal där. Det är alltså Socialdemokraterna som styr, och det blir ett underbetyg för politiken att det är de offentliga verksamheterna som sticker ut när det gäller sjukskrivningar och psykisk ohälsa. Tyvärr styrs alla landsting utom ett vad jag vet av socialdemokrater.
Där har vi också frågan om vårdköerna, som ministern tog upp - folk måste få hjälp i tid. Vårdköerna har blivit längre och längre under er regeringsperiod. En delförklaring kan vara att kömiljarden togs bort.
Vidare ser jag detta också som en jämställdhetsfråga eftersom kvinnorna oftare än männen är sjukskrivna för psykisk ohälsa. Vårdköerna växer i hela landet, och det är oftast kvinnor som arbetar i den offentliga vården.
Därför tycker vi i Moderaterna att det är viktigt att dessa kvinnor kan få välja arbetsgivare. Det vore fel om de bara hade en arbetsgivare att välja på inom den fria välfärden, med tanke på att de offentliga arbetsgivarna oftast är sämre och otydligare när det gäller ledarskap, vilket i förlängningen bidrar till ohälsa.
Tyvärr, fru talman, vill socialministerns parti tillsammans med Vänsterpartiet förhindra fri välfärd i landet med Reepalus nya utredning. I princip innebär detta ett näringsförbud inom sektorn. Man talar om ett operativt kapital, och många av dessa verksamheter har inget operativt kapital.
Då gör man ingen vinst utan en förlust och går i konkurs. Er politik drabbar alltså kvinnor i välfärden eftersom merparten av dem som driver företag i välfärden är kvinnor.
Ni säger att ni är en feministisk regering, men denna politik får tyvärr i praktiken motsatt effekt. Ni var emot jobbskatteavdragen som alliansregeringen införde, som gav exempelvis en sjuksköterska en extra månadslön per år. Ekonomisk frihet är också frihet, och detta är alltså en jämställdhetsfråga.
Det är konstigt, fru talman, att en vårdanställd som en sjuksköterska över huvud taget ska behöva betala statlig skatt. Ni vill också förbjuda de fria företagen i välfärden, och det drabbar främst kvinnor. Slutligen är ni även tveksamma till hushållsnära tjänster. Jag tycker alltså, fru talman, att den feministiska regeringen i praktiken tyvärr levererar en allt annat än feministisk politik.
Erik Andersson (M):
Jag känner väldigt många sjuksköterskor. En av mina bästa vänner jobbar inom sjukvården. Han är ambulansförare på halvtid och jobbar inom ordinarie sjukvård resten av tiden. Det han talar om är inte det som socialministern talar om.
Det är klart att han skulle vilja ha fler händer som hjälpte till på avdelningen, och om landstingen får ett tillskott av pengar kan vi anställa fler händer. Men det han talar om är att det är väldigt få sjuksköterskor, i synnerhet specialistsjuksköterskor, som känner att det är värt att jobba extra, för de får inte så mycket kvar i plånboken.
Mer än hälften försvinner. Då väljer de att göra något annat i stället. Det är detta som är verkligheten, fru talman, inte att vi vill sänka skatterna för att dra ned välfärden. Snarare är det tvärtom: När alliansregeringen sänkte skatterna tillfördes ju välfärden 100 miljarder mer eftersom folk jobbade mer. Det blev fler arbetade timmar. Det var mer lönsamt att arbeta.
Den retorik som socialministern har kanske stämmer på regeringssammanträdet, men den stämmer inte när jag träffar min vän som är sjuksköterska eller när jag till exempel träffar hemtjänstföretag i Norrland, vilket jag gjorde i går. Jag känner inte igen den verklighet som socialministern beskriver. Hon får gärna följa med mig ut i Sverige någon gång, så ska jag visa hur det ser ut.