Lars Hjälmered (M):
Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Nu har vi att debattera utgiftsområde 20 i statsbudgeten som handlar om allmän miljö- och naturvård, lite drygt 5 miljarder kronor. Det är väldigt mycket pengar. Men det stannar egentligen inte vid detta område, utan det finns andra områden i statens budget som har miljökoppling och miljörelevans genom pengar men också politiskt, till exempel internationell handel, utveckling och bistånd, forskning, för att ge några exempel.
Att verka för handel och i synnerhet för frihandel är någonting som genererar utveckling i olika delar av världen. Biståndet är klimatsäkrat, och forskningen har en särskild roll i att det lägger en grund för en borgerlig miljöpolitik när det gäller att förstå vår värld och förstå de utmaningar vi står inför och utgör en bärande del i lösningar för att ta sig an de viktiga klimatutmaningarna och andra miljöutmaningar vi står inför.
Därför är det glädjande att se att med den forskningssatsning som riksdagen har fattat beslut om sker det historiskt stora resurstillskott under ett antal år. Sverige har under de senaste åren av ekonomisk oro haft förmågan att prioritera miljöfrågorna med ordentliga satsningar. Bland annat har pengarna till biologisk mångfald ökat med ungefär 30 procent under förra mandatperioden relativt mandatperioden tidigare. Det är någonting som fortsatt kommer att gälla.
Att göra forskningssatsningar och prioritering av miljöfrågorna är ingenting som bara händer och sker, fru talman, utan jag skulle säga att det tydligt hänger ihop med att ha ordning och reda på statens finanser och ha en jobblinje. Det är egentligen det som gör att man kan prioritera på det sätt Alliansen gör. Också inom miljöpolitiken, det är viktigt att säga, är det några områden som är särskilt viktiga.
Från Alliansens sida lyfts ett par områden fram - klimat, gifter i vardagen, biologisk mångfald och havsmiljö - som särskilt viktiga utmaningar som kräver insatser. När det gäller gifterna ska en nationell handlingsplan tas fram för att identifiera, begränsa och fasa ut farliga kemikalier. När det gäller biologisk mångfald skulle jag vilja säga några ord om detta område och om skog.
Vi ser från Alliansens sida att naturreservat, nationalparker och biotopskyddsområden är självklara och viktiga inslag i detta arbete. Trots de viktiga roller de här instrumenten har ska man vara ärlig och säga att det i sig är otillräckligt. Det måste kombineras med andra insatser för att vi långsiktigt ska kunna värna den biologiska mångfalden.
Frivilliga skydd genom avtal och i grunden ett hållbart skogsbruk i Sverige är avgörande för att vi ska ha ett långsiktigt skydd och kunna värna den biologiska mångfalden, helt enkelt ta till vara enskilda människors och enskilda skogsägares intressen. Man får inte glömma bort att det man äger är någonting man vårdar och förvaltar. Hade svaret, fru talman, varit att statligt ägande hade varit den enda lösningen för skogspolitiken hade politiken varit ganska enkel.
Nu är det inte riktigt så. Det finns länder som har provat den vägen och knappast är något föredöme för vare sig biologisk mångfald eller andra miljöfrågor. Därför tycker jag att vi politiker har att se att de avsättningar, viktiga sådana, som har skett för att leva upp till miljömålet om levande skogar måste skötas, att det inte bara är sifferexercis om ett antal hektar utan faktiskt någonting som sköts.
Återigen är det viktigt att detta kombineras med insatser där enskilda människor tillåts ta och tar ett enskilt ansvar för långsiktigt skogsbruk. När det gäller havsmiljön kan vi konstatera att det är en av våra riktigt stora och svåra miljöutmaningar. Det är skälet till att Alliansen efter tillträdet hösten 2006 lyfte och gav havsmiljöfrågorna den prioritet de verkligen förtjänar.
De har gått från att vara en otydlig budgetpost till en miljardsatsning och en lång räcka av konkreta åtgärder med marina reservat, marin nationalpark, vattenvårdssatsningar, musselodlingar, förbud mot utsläpp av toalettavfall, förvaltningsplaner för olika fiskarter. Listan kan göras lång på saker som har gjorts, som görs och som vi fortsatt vill göra för att konkret kunna göra skillnad i havsmiljöpolitiken.
Klimatet, fru talman, har redan kommit upp lite grann i debatten, det FN-toppmöte som för en knapp vecka sedan avslutades i mexikanska Cancún. Då kan man ställa sig frågan: Hur ska man förhålla sig till utgången av det här mötet? Mitt svar är att det är bra men otillräckligt. Det är bra att löften om minskade utsläpp, som diskuterades på förra toppmötet i Köpenhamn, nu lyfts in i FN-systemet.
Det är bra att man bekräftar tvågradersmålet. Det är bra att man ska titta på om det är möjligt att ha ett mål på en och en halv grads temperaturökning. Det är bra att det inrättas en grön fond, att det kommer till åtgärder mot skogsskövling och att man får en bättre kontroll på de faktiska utsläppen. Men det är också otillräckligt. Det är otillräckligt att världen inte är vid en bred, global och rättsligt bindande överenskommelse, för det är just en sådan överenskommelse som är Sveriges och Alliansens prioritet. Det är dithän vi strävar.
Att det är otillräckligt gör att vi måste göra hemläxan och fortsätta att arbeta med klimatfrågorna i Sverige, tillsammans med kollegerna i Europa och i andra delar av världen och i en kombination av detta. Där kan vi se att Sverige har världens kanske mest ambitiösa klimat- och energipolitik.
Det som är lite viktigt att se är att det är en kombination av att göra det lätta i en mening, fru talman, det vill säga sätta upp högt ställda mål, och kombinera det med det lite svårare, nämligen att koppla detta till konkreta åtgärder. Nationellt har vi många utmaningar.
En av dem när det gäller klimatet handlar om transportsektorn, att bland mycket annat steg för steg försöka nå visionen om en fossiloberoende fordonsflotta till 2030. Där har vi vissa styrmedel på plats i dag med bränsleskatter, med skattefrihet för miljöklassade fordon under fem års tid. Ett viktigt fundament är också den fordonsrelevanta forskningen.
Det läggs uppemot 500 miljoner skattekronor varje år på fordonsrelevant forskning, nya material, nya bränslen och en hel del andra saker parat med att det kommer till lika mycket pengar som näringslivet är med och skjuter till för detta. Jag tror att det är viktigt utifrån de styrmedel vi använder att den EU-lagstiftning och annat som finns kring vad en bil eller lastbil får släppa ut kombineras med forskning och utveckling och att vi är med och bidrar politiskt och även näringslivet.
Då kan man få fram ny teknologi som kan vara med och bidra till en omställning, för det tar kanske 15 år att byta ut en hel fordonsflotta i ett land som Sverige. På EU-nivå tycker jag att det viktigaste är att fortsätta driva på och försöka lyfta från 20 till 30 procents reduktion av växthusgasutsläppen, som är Sveriges tydliga prioritet. Sedan kommer vi in på arbetet i andra delar av världen.
Jag kan förstå att det finns en liten politisk kontrovers om detta, men jag skulle vilja säga att i det korta perspektivet handlar det bland annat om att se till att Sverige lever upp till de åtaganden vi har. Vid det toppmöte som var i Köpenhamn för ett år sedan skrev Sverige under att fram till och med 2012 avsätta ungefär 8 miljarder kronor till effektiv och konkret klimathjälp i andra delar av världen. Och jag tycker att det är viktigt att vi verkligen levererar det vi har kommit överens om och sagt att vi ska göra.
Bolivia, Burkina Faso och Mali är tre exempel på länder som i denna stund får konkret och effektiv klimathjälp av Sverige, vilket jag tycker är jättebra. För att avrunda, fru talman, skulle jag vilja säga att grunden för vår politik generellt handlar om ordning och reda i statsfinanserna.
Det ligger som ett fundament för förmågan att ha en offensiv miljöpolitik, och en offensiv miljöpolitik har vi verkligen med prioritet på klimat, havsmiljö och ett antal andra frågor. Med den här prioriteringen kan vi se att Alliansen steg för steg tydligt gör effektiv nytta i miljöpolitiken. Det är pang för pengarna och en äkta miljöpolitik.