KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pyry Niemi (S):
Jag är också, precis som Roger Tiefensee, väldigt glad åt att Sigtuna kommuns överklagande blev positivt bemött.
Men faktum kvarstår, och så kommer det att vara under väldigt lång tid, att fortfarande kommer de offentliga upphandlingarna av mat i väldigt stor utsträckning att vara kopplade till de regler som finns i dag, och dess värre vågar bara de stora drakarna lägga anbud.
Det är ett bekymmer i sig, för det kommer att ta tid innan vi får mer ekologiskt odlade produkter i de offentliga upphandlingarna just av det skälet att det är ganska krångligt. Det är komplicerat, tar mycket kraft och kräver mycket kompetens från leverantörerna och producenterna att vara med i de här större upphandlingarna.
Många gånger är det också så, även om det är ett steg i rätt riktning, att man inte kommer att våga lägga de här anbuden för att det inte lönar sig.
Då är frågan till Roger Tiefensee: Kommer den borgerliga regeringen, och framför allt Centerpartiet som är främjare av Matlandet Sverige, att lägga extra mycket kraft på den offentliga debatten och komma med utfästelser från regeringen som styr åt att man ska främja den svenska matproduktionen vid upphandlingar och skapa de utbildningsarenor som behövs?
Miljöstyrningsrådet har en mycket positiv inverkan, men de har alldeles för lite resurser och för lite personal för att kunna åka runt och utbilda alla upphandlare. Kommer regeringen att ha den offensiva attityden att nu har det hänt saker, nu måste vi agera, och vi hoppas att alla följer Sigtunas exempel?
Pyry Niemi (S):
Jag tänker vara kort. Jag har två frågor. Vilket mål, det vill säga i procent mätt, har Moderaterna för den ekologiskt odlade marken här i Sverige? Åsa Coenraads sade att det skulle skapas 10 000 nya jobb tack vare Sverige - det nya matlandet. Hur många jobb har skapats tack vare Sverige - det nya matlandet?
Pyry Niemi (S):
Jag fick inget svar på frågan hur många nya jobb som har skapats. Ni vet det helt enkelt inte eftersom Matlandet Sverige är en relativt blygsam satsning. Den är förvisso klok och innovativ. Jag kan faktiskt hålla med om att det har förädlat matproduktionen. Där är vi helt överens, men däremot tycker jag att det är aningen optimistiskt att påstå att det skulle skapas 10 000 nya jobb tack vare Matlandet Sverige. Ni får nog hålla på och mäta ganska många år innan någonting kommer att hända i det sammanhanget.
Jag noterar också att Åsa Coenraads och Moderaterna hoppas och tror att saker och ting ska ske med den ekologiska odlingen. Hoppas och tror gör man i andra salar än här i plenisalen. Här ska vi vara beslutsmässiga och komma med visioner och strategier. Vi socialdemokrater hoppas att 30 procent av marken ska vara ekologiskt odlad 2020.
Jag tycker inte att det är särskilt hårt eller tufft att framhärda med det, men då krävs det också politisk handling, politisk drivkraft och politiskt mod. Då måste det också finnas möjligheter till subventioner. Det måste finnas möjligheter för SLU att bedriva bra forskning. Det måste finnas ett omställningsstöd för att främja den ekologiska odlingen. Den här hoppas-och-tro-mentaliteten är lite bekymmersam. Det har visat sig tidigare att den inte fungerar. Människor använder plånboken när de köper mat.
Om det dessutom inte finns tillgång till ekologiska produkter i till exempel butikerna väljer man naturligtvis andra produkter för att tillgodose sina matbehov. Det här är ett bekymmersamt förhållningssätt. Om man hoppas och tror att saker och ting ska lösa sig kommer ingenting att hända. Det tror jag att Åsa Coenraads håller med om. Jag tycker att det är väl optimistiskt att påstå att 10 000 nya jobb tillkommer via Matlandet Sverige.
Och jag är mycket bekymrad över att det inte finns något som helst mätbart mål hos Moderaterna, ej heller hos Alliansen, avseende den ekologiska odlingen.
Pyry Niemi (S):
Först vill jag välkomna Erik A Eriksson till debatten. Det känns bra att ha dig här. Det var också ett friskhetstecken att Erik A Eriksson hade en något mer nyanserad bild av Matlandet Sverige. Det tycks ju ibland vara ristat i sten att det inte går att ha någon bra debatt kring det. Jag välkomnar alltså de inspelen. Erik A Eriksson nämnde självförsörjningsgraden. Jag har några korta frågor.
Vad är Centerns uppfattning om hur stor självförsörjningsgrad det bör vara i Sverige? Hur mycket ska vi producera åt oss själva? Det är den första frågan. Hur stor andel ekologiskt odlad mark bör vi ha i Sverige fram till 2020? Det är den andra frågan. Det tredje tycker jag är lite mer intressant att resonera kring. Åsa Coenraads svarade att det egentligen inte behövs några subventioner för ekologisk odling.
Men Erik A Eriksson gav mig känslan att det skulle behövas någon form av subventioner för att få till mer ekologisk odling, eftersom det inte gör sig av sig självt. Utveckla gärna ett svar på det!
Pyry Niemi (S):
Jag fick svar delvis. Jag respekterar resonemanget kring självförsörjningsgraden. Men jag har vid ett antal tillfällen diskuterat med landsbygdsministern om detta med självförsörjningsgrad, och jag har också till landsbygdsministern ställt flera frågor om livsmedelsstrategi och förväntat mig att få något slags uppfattning om vart vi är på väg.
Hur mycket borde vi producera i Sverige för att det ska vara skäligt, för att vi ska kunna upprätthålla en levande landsbygd, för att vi ska kunna ha en bra, sund djurhållning och så vidare? Vi befinner oss i ett läge där den europeiska jordbrukspolitiken styr upp väldigt mycket av den produktion som sker i Sverige. Men jag har aldrig fått något annat svar från landsbygdsministern. Jag förväntar mig naturligtvis inte att Erik A Eriksson ska kunna ge alla svaren, nu när han fick hoppa in i debatten.
Men det är lite bekymmersamt när Matlandet Sverige i dag enligt landsbygdsministern är svaret på alla de frågor som jag har ställt. Det innefattar allt detta med självförsörjningsgrad, det innefattar allt detta med livsmedelsstrategi, det innefattar också all den ökade sysselsättning som man enligt Moderaterna får inom landsbygden och så vidare. Då blir jag lite förvånad över att vi aldrig någon gång kan få ett rimligt svar.
Jag tyckte i alla fall att det fanns en ansats till att Matlandet Sverige nu kanske är lite mer pittoreskt. Men jag ska kanske inte säga det, för det är bra att vi höjer upp värdet på svensk matproduktion - det tycker vi socialdemokrater också. Men jag tycker att ansatsen kring Matlandet Sverige har fått väldigt stora proportioner i förhållande till vad som har sagts och vad som har blivit utfallet. Min fråga är då: Finns det några tydliga, mätbara mål, som man kan mäta ut från Matlandet Sverige? Kan vi över huvud taget mäta in detta med ekologisk odling?
Den ambitionen fanns ju tidigare, när man kom till makten 2006. Då satte man upp nivåer för ekologisk produktion och ekologisk odling. Vad anser Centerpartiet om det?
Pyry Niemi (S):
I ett solidariskt rättssamhälle tar vi hand om varandra. Vi sänker inte varandra. Det borde också vara drivkrafterna inom försäkringskollektivet och inom rättsväsendet. Rätten till en rättvis prövning utan alltför stor ekonomisk risk torde vara grundläggande. En människa betalar sin försäkring för att ha ett skydd i fall något oförutsett händer. Det är ett ekonomiskt åtagande mellan två parter. Det finns aldrig några garantier för att den ena parten, den som skadats eller drabbats, ska få ut någon ersättning. Men varje fall måste få en rättvis prövning.
Så fungerar det inte i dag för många trafikskadade. Jag är djupt bekymrad över moralen i hela den här processen. Jag säger inte att det var bättre förr. Jag konstaterar bara att det borde vara bättre i dagens upplysta samhälle, men så är det inte. Girighet och vinstintressen och ibland ren okunskap och fördomar går före rättvisa och omtanke. Det är oroande. Herr talman! Det är också oroande att jag som riksdagsledamot tvingas skriva en interpellation i nämnda ärende. Hur har det kunnat bli så här? Finns det andra krafter som styr rättssamhället Sverige?
Är vi, för både justitieministern och jag kan drabbas av olyckor, i händerna på vinstmaximerande bolag vars syfte är att så långt som möjligt undvika att betala ut ersättningar när vi drabbats av skador? Jag säger inte att det gäller alla bolag, men det finns väldigt tydliga exempel på att det förekommer hos många.
En person som drabbas av den här typen av skada och har en låg sjukersättning tvingas i värsta fall att utsätta hela sin ekonomi för en stor ekonomisk risk när den eventuellt tvingas till domstol. Är det värdigt ett rättssamhälle att den människan ska utsättas för extra lidande och extra prövningar? Den människan har fullt upp med att kanske rehabilitera sin skada och överleva vardagen.
Samtidigt tvingas den att kanske inte bli trodd om sin skadediagnos av försäkringsbolag och Trafikskadenämnden. Det måste få ett slut. Jag vädjar till justitieministern att ta mina frågor och förslag på allvar och göra någonting åt det.
Pyry Niemi (S):
Jag funderar mycket på hur man ska komma vidare i en svår och komplex fråga. Det danska ordförandeskapet har kommit vidare i att försöka ge sig tid till att grubbla om de problem som ministern beskriver.
I de små stegens kompromisspolitik som EU många gånger handlar om, att få 27 länder att enas om något gemensamt, är försöket att komma vidare lite historiskt. Det är positivt. Det kommer aldrig att bli 100 procent bra eftersom det alltid kommer att finnas EU-medlemsländer som kommer att vara missnöjda.
Däremot kan de lösa ut en del av de svåra knäckfrågorna och samtidigt enas om ett antal mindre svåra knäckfrågor och ha ett gemensamt reglemente, precis som ministern efterfrågar. Det är ett första steg. Nästa steg måste handla om att utvärdera socioekonomiska konsekvenser. Vad händer då?
Om man inte kan enas nu kan man ändå enas om fysisk planering eller att vissa medlemsländer har rätt att säga ifrån tack vare att de har den typen av odlingsförutsättningar. Det kanske finns starka organisationer inom respektive land som känner en oro inför att GMO-grödor odlas eller importeras till landet - av olika skäl.
Då måste man våga ta de nationella hänsynen i det gemensamma regelverket och peka ut dem på ett någorlunda balanserat sätt. Det ska inte bara bli en fråga om att den som skriker högst får mest inflytande. Jag upplever det så att Tyskland och Frankrike har gjort det i sammanhanget. De är inte helt oviktiga i EU-gemenskapen. Jag ger mitt fulla stöd till regeringens fortsatta arbete. Vi kommer att bistå så långt vi kan från Socialdemokraterna.
Pyry Niemi (S):
Landsbygdsministern pekar på ett antal viktiga och nödvändiga åtgärder, och det gläder mig. Vi har säkert en samsyn i det mesta. Samtidigt är det viktigt att poängtera att frågan är av sådan karaktär att jag förväntar mig att landsbygdsministern efter denna interpellation ser till att i stor utsträckning möta livsmedelsindustrin och primärproducenterna.
Jag vet att landsbygdsministern ofta möter dem, men det går inte nog att understryka värdet av dessa kontakter. En massa samhällsvinster kan göras. I Sverige kan vi spara mellan 11 och 23 miljarder kronor bara genom att minska mängden matavfall och göra bra saker av det, till exempel biogas, eller inte producera så mycket eftersom det ändå inte kommer konsumenterna till godo.
Detta har också tagits på stort allvar i Europaparlamentet som nu försöker hitta en strategi för att halvera matavfallet inom EU fram till 2025. Jag vet att den signalen har nått regeringen, men även om vi är duktigare än genomsnittet i EU på att ta hand om vårt matavfall producerar vi ändå 100 kilo matavfall per person och år.
Det är tillräckligt mycket för att det ska vara ett stort problem. Det är illa att det är sådana brister i hela produktionsledet. Det gläder mig att det har tagits initiativ, men det är inte tillräckligt.
Jag utgår från att landsbygdsministern i allt väsentligt och vid varje tillfälle då detta kommer upp driver på, tar ett stort ansvar i samhällsdebatten, visar ett stort engagemang och ger tid för dessa viktiga nationella, europeiska och inte minst globala livsmedelsförsörjningsfrågor.
Pyry Niemi (S):
På förekommen anledning ska jag be att få göra en rättelse. Jag yrkar bifall till reservation 10 och inte till reservation 12, som inte existerar. Det var inte meningen, men så kan det bli ibland när man har lite bråttom. Jag har en fråga till Josef Fransson, eller det kanske är mer av ett förtydligande. Jag har inte riktigt lärt mig alla definitioner som kommer när det gäller produkter och så vidare.
Vad innefattas i begreppet djupt omoraliska animaliska produkter?
Pyry Niemi (S):
Jag har några frågor till Linda Wemmert. Är det enbart konsumenternas ansvar att ställa krav på producenterna? Jag tyckte det andades sådan retorik i hennes anförande.
Om nu EU-kommissionen skulle föreslå obligatorisk ursprungsmärkning till exempel av processat kött, kommer även ni moderater då att ställa er bakom ett sådant förslag, precis som landsbygdsministern? När det gäller Matlandet Sverige tycker jag att det är lite märkligt. Det har pågått i drygt fem år. Jag har fått höra här från talarstolen att det kommer en utvärdering om vad det de facto har genererat.
Den borgerliga regeringen har suttit vid makten i snart sju år, men vi har fortfarande inte sett någon utvärdering av det. Det vore på sin plats att riksdagen nu fick något slags utvärdering av hur många jobb satsningen de facto har gett. Sedan tror jag inte riktigt på att det tack vare restaurangmomssänkningen har skapats 5 000 jobb. Enligt de siffror vi har var det fortfarande inte en större ökning än året innan krogmomssänkningen.
Om den statistiken stämmer eller inte har jag inte hunnit dubbelkontrollera, men det kan Linda Wemmert göra som kanske har bättre koll på det. Slutligen: Jag märkte ju på Linda Wemmerts anförande att hon inte är för obligatorisk ursprungsmärkning.
Om det nu kommer ett läge där det införs, på vilket sätt tror hon att det skulle ge negativa konsekvenser för konsumenterna att få mer information på förpackningarna och värdefull insikt om på vilket sätt och var någonstans produkterna har producerats?
Det måste väl ändå vara något slags skyldighet från producenterna att informera dem som ändå köper saker så att de vet vad de de facto innehåller?
Pyry Niemi (S):
Jag ställer inte jobb mot jobb, men jag noterade nu i veckan en diskussion som framfördes av Moderaterna när det gäller utbildningspolitiken att det skulle finnas fler lärare och att mer tid skulle användas för pedagogiskt arbete. 5,4 miljarder kronor hade till exempel kunnat användas till 10 000 nya lärarjobb, bara som en marginell kommentar i sammanhanget.
Enligt den statistik som jag nu har läst på påstås det att det har skapats 5 000 nya jobb tack vare restaurangmomsen. Ja, det kanske det har gjort. Men det finns också siffror på att det inte är fler nya jobb som har skapats året efter restaurangmomssänkningen än året innan. Det där får vi ta och kolla upp. Jag är inte helt säker på det, men jag har läst på och jag kände att det var något som inte riktigt stämde där.
Tillbaka till Matlandet Sverige: Vi är väldigt angelägna om att se vad de här pengarna används till. Precis som Jens Holm säger är det helt anmärkningsvärda siffror som framförs. Om det ska skapas 10 000 nya jobb tack vare Matlandet Sverige borde väl regeringen åtminstone efter fem, kanske sex års funderande ha någon form av analys av vad det har lett till. Vad finns det för någonting konkret att förhålla sig till? Jag har inte sett någon siffra.
Jag har ställt frågan här förut, men jag har fortfarande inte fått någon form av signal. Åtminstone någon form av substantiell information kunde väl komma riksdagen till känna. Vart har det lett någonstans? Vart går det? Hur många nya jobb har det blivit? Ökar exporten? Allt det här borde kunna föreläggas och förevisas, men det är väldigt lite, väldigt sparsmakat, och det får åtminstone mig att tro att det här inte fungerar fullt ut.
Det är verkligen i många stycken Pratlandet Sverige. Jag välkomnar att Moderaterna nu också kan tänka sig att ställa sig bakom obligatorisk ursprungsmärkning av mat.
Pyry Niemi (S):
Jag har några frågor till Anita Brodén. Är det enbart konsumenternas ansvar att tillgodose att de får bra produkter? Anita nämnde någonting om valfriheten att välja.
Linda Wemmert sade någonting om att det fanns så mycket tillsatser i den skinka som hon hade gjort jämförelser kring, och det lät inte så otroligt smakfullt med allt det som körs in i skinkan, i laken och alltihop.
Ska det inte vara så att produkterna håller en så hög kvalitet att den valfrihet som individerna kommer åt är just den att jag väljer den här produkten för att jag gillar en viss producent eller tycker att priset är okej? Men när man hamnar i ett läge där man har svårt att identifiera alla tillsatser är det lätt att tro att produkterna kanske inte håller så hög kvalitet. Då ställer jag frågan: Ska vi verkligen ha den här typen av produktsortiment? Är det valfrihetens pris?
Det kan vara en intressant ideologisk diskussion. Nästa fråga handlar om ursprungsmärkning av processat kött. Står Folkpartiet bakom den eventuellt historiska, om jag får använda uttrycket, kovändning som jag upplevde att landsbygdsministern gjorde i EU-nämnden? Om kommissionen nu skulle föreslå obligatorisk ursprungsmärkning av processat kött, kommer Folkpartiet då också att tycka att det är en bra idé?
Pyry Niemi (S):
Ja, det stämmer, och det är bra. Jag delar dock inte uppfattningen att regeringen har varit positiv till all form av ursprungsmärkning. När det gäller get och svin fanns det till och med en notifiering från regeringen om att man till nöds ställde sig bakom förslaget trots att man inte tyckte att det var ett bra förslag. Det är dock en annan historia.
Det talas om individens frihet och så vidare, men som konsument är man i ett ständigt underläge när det gäller att ta till sig produktinformationen. För att veta vilka tillsatser som finns krävs att konsumenten är väldigt upplyst. Man ska ha förmågan och kunskapen.
Jag undervärderar inte konsumenterna, men jag tror att alla kan känna att man måste vara väl insatt i många substanser och annat när man börjar titta på vad som står på förpackningarna. Då blir ursprungsmärkningen och tydligheten i att märka varor ännu viktigare.
I spåren av den så kallade hästköttsskandalen har vi hamnat i ett läge där konsumenternas förtroende för producenter och produktion sviktar. När konsumenterna är villrådiga måste vi politiker ta ett större ansvar. Vi måste visa vägen genom att öka antalet livsmedelskontroller. Vi måste också tydliggöra riktlinjerna, och ursprungsmärkningen är en del.
Vi måste förstås stärka livsmedelskontrollerna, från Efsa på europeisk nivå till nationella livsmedelsmyndigheter. Om valfriheten är så värdefull, varför måste konsumenter välja produkter där man inte riktigt vet vad man får, även om de är säkra?
Pyry Niemi (S):
Det finns många frågor som man kan diskutera när det gäller vatten. Det är en livsavgörande del av vårt samhälle. Det handlar inte bara om livsmedel utan också om möjligheter till ett bra friluftsliv och bra båttrafik.
Vi ska göra allt vi kan för att se till att de gemensamma vattendrag och sjöar vi har hålls så giftfria och tillgängliga som möjligt. Jag tar fasta på det som Cecilia sade om att Naturvårdsverket har lagt fram ett förslag till en ny lagtext när det gäller ytvattentäkter. Borde det inte räcka för att avstå från en utredning och gå till ett skarpt förslag på en gång?
Det finns skäl för ministern att fundera på det. Både Anita Brodén och Cecilia Dalman Eek var inne på att vi har riksintressen för många saker, men att vattnet hamnar på efterkälken och blir nummer två. Det är väsentligt att ta fasta på. Vi koncentrerar mycket av byggnationen till storstadsområden.
Ett antal vattentäkter är viktiga för storstadsområdena. Det gäller Mälaren och Vättern, till exempel. Man måste ge planeringsförutsättningar så att människor kan bo i de här områdena samtidigt som man garanterar att vattenkvaliteten är så bra att vattnet inte blir otjänligt. Det handlar också om riskklasser.
Vad är det som händer om ett flygplan störtar exempelvis i Vättern? Vad gör man då? Eller vad händer om man råkar öka miljöbelastningen mycket med extra mycket skjutningar och så vidare? Vilka konsekvenser får det på livskvaliteten och vattenkvaliteten? Blir vattnet otjänligt som människoföda och så vidare? Jag förstår miljöministerns ingång att detta ska breddas och jobbas med på flera håll och kanter.
Men samtidigt är styrsignalen om riksintressen så värdefull, inte bara lokalt utan snarare nationellt. Det som ministern säger om Slussen är också en mycket viktigt signal för att visa hur värdefull Mälaren är för mer än två miljoner människor. Mälaren är den dricksvattentäkt som koncentrerat förser flest människor i en region med dricksvatten.
Det är en mycket viktig faktor som vi inte får bortse från, och som jag också utgår från att miljöministern tar på allvar. Sedan handlar det om alla riksintressen som Försvarsmakten på något vis har rätten till. Det blir prövningar i domstol, men på något vis känns det ändå som att Försvarsmakten har företräde vid dessa prövningar.
Med den hotbild som nationen inte har haft under ett antal år tycker jag att det är mer förenligt med en god samhällsplanerartradition att även Försvarsmaktens ambitioner jämställs med övriga ambitioner. Då blir dricksvattnet, ytvattnet, en del av den ambition som vi egentligen borde bära med oss och som borde jämställas med Försvarsmaktens tankar och funderingar kring hur man ska försvara landet på bästa sätt.
Vattnet är nämligen helt avgörande för att vi ska kunna klara av nationella kriser och så vidare.
Pyry Niemi (S):
Timmen må vara sen, men det är viktiga frågor som vi diskuterar. Det gäller att hålla ambitionerna och engagemanget uppe hela vägen. Vatten är inte bara avgörande för att vi ska leva, må bra och trivas i vår samtid och ha gott vatten till maten, kunna duscha och så vidare. Vatten handlar också om upplevelser.
Tillgången till upplevelser begränsas i mångt och mycket om vattentäkterna blir förorenade och vi inte har några möjligheter att vara där. Det som jag tycker är problematiskt, miljöministern, och där delar jag Cecilia Dalman Eeks uppfattning, är att det känns som att vi håller på att utreda ihjäl oss i dessa frågor.
Det finns ett stort och starkt underlag så att man skulle kunna gå vidare ganska snabbt och hävda och kanske kunna höja regeringens ambitionsnivå och direkt säga: Vi tror på detta. Dricksvatten är mycket viktigt för nationen. Vi måste ha rena och fina ytvattentäkter. Vi måste ha rena och fina dricksvattentäkter. Att gå ut med denna ambitionsnivå skulle också vara mycket vällovligt för kommunerna.
Då skulle de inse att det är på detta sätt de ska anpassa sin samhällsplanering, det är på detta sätt de kan se framtiden an, och det är detta som de också ska prioritera. I dag är det ett mischmasch av riksintressen som strider mot varandra. Det är bekymmersamt. Man kan lugnt konstatera att vattenfrågorna i dagsläget på något vis hamnar mellan olika paragrafer.
Det tycker jag inte är bra i ett land som Sverige där vi kämpar hårt för att behålla en god och hög vattenkvalitet. Det är en tradition som vi har haft i många decennier. Jag hoppas nu innerligt att miljöministern och den kommande utredningen verkligen tar fasta på detta och gör allvar i saken om att dricksvattnet måste vara rent och fräscht.