Tony Haddou (V):
Jag vill inleda med att yrka bifall till Vänsterpartiets reservation nr 1 i betänkandet. Enligt både januariavtalet och tidigare servettskiss till budget ska RUT-bidraget utökas rejält, och det vi nu ser är ett första steg. Eftersom den här reformen är en fördelningspolitisk katastrof ska borgarna såklart försöka rättfärdiga bidragssamhället för höginkomsttagare och kalla det "avdrag".
Jag vill förtydliga att Vänsterpartiet inte är emot hushållsnära tjänster. Det vi vänder oss emot är att arbetet skattesubventioneras och att de med höga inkomster är överrepresenterade i den del av befolkningen som använder RUT-bidraget. De som maxar bidraget är också de som utan tvekan skulle kunna betala fullt pris för tjänsterna.
Höjt tak för RUT-avdrag Detta är inte bara orimligt och orättfärdigt utan även en djupt provocerande ekonomisk överföring.
I praktiken innebär det att ett hushåll med en ensamstående mamma med lågavlönat jobb i exempelvis Bergsjön ska betala för att ett hushåll med två högavlönade i villa ska få sitt hem städat, eller att Gällivare ska betala för Stockholm och så vidare. Så ser det nämligen ut i landet: RUT-bidraget används mest i landets rikaste kommuner, och det är ju inte så konstigt - där bor de rikaste människorna. Reformen är alltså så träffsäkert utformad i sig att de med höga inkomster får allt större bidrag.
För oss i Vänsterpartiet är det helt självklart att människor som har stora inkomster kan betala sin privata städning själva. Det är också helt absurt att människor med låga inkomster ska vara med och finansiera medel- och överklassens städbidrag och därmed den fördelningspolitiska katastrofen. Detta ökar de ekonomiska skillnaderna och går emot det riktiga välfärdsåtagande som jag menar är vårt samhällsansvar.
Vi skulle i stället kunna bygga ut hemtjänsten genom att anställa fler undersköterskor som har tid för äldre, se till att det blir färre barn i förskolans barngrupper genom att anställa fler förskollärare eller se till att det finns plats på ett äldreboende den dagen det finns behov av det. Att däremot ge statliga skattekuponger till husen i Danderyd och Vellinge är inte riktigt ett välfärdsåtagande som vi har ett samhällsansvar att göra. Fru talman!
Man börjar ju faktiskt undra om det är detta borgarna menar varje gång de talar om kärnuppdrag i kommunen eller att välfärdens resurser ska gå till dem som verkligen behöver dem. Man ställer sig frågan om det är något de rika klarar av nuförtiden utan att få ett skattebidrag för det. Klarar de av att ens flytta en vas hemma, eller är det något vi måste ta ett gemensamt samhällsansvar för?
Ringa efter en taxibil till Täby kanske de klarar av själva, men då ska undersköterskan stå för halva kostnaden. Moderaterna har så sent som i höstas föreslagit RUT-bidrag för taxi. Varför låginkomsttagare ska få dyrare kollektivtrafik medan överklassens taxiresenärer ska få billigare resor framgick tyvärr inte i den motionen, men det är trots allt deras logik i den ekonomiska politiken.
Jag tror faktiskt att moderater kan åka taxi utan att få ekonomiskt bistånd för det. Fru talman! När Moderaterna och Kristdemokraterna kände för att kuppa budgeten i höstas gjorde de det med motiveringen att det fanns så många utmaningar som inte riktigt kunde vänta. De var så oroliga över Sverige att de inte kunde vänta på en ny regering.
Folk runt om i landet kanske tänkte att det måste vara för att man ville förbättra situationen för låginkomsttagare, villkoren för de sjukskrivna, arbetsvillkoren för välfärdsarbetaren eller situationen för utsatta barn. Men nej - det som var så livshotande viktigt var att driva igenom skattesänkningar för de redan välbeställda och självklart ännu mer RUT-bidrag för dem med höga inkomster. Tyvärr blev det dock inte så mycket över efter skattesänkningar och utökat RUT-bidrag.
Det blev inga pengar över för att göra livet enklare för sjukskrivna och låginkomsttagare. De som jobbat hårt och slitit ut sig och de som fått kämpa för att få ihop till hyran fick ingenting. Stillasittande kapitalägare behövde däremot allt stöd från samhället, så att de kan fortsätta spekulera i stället för att jobba.
Som om det inte var nog med servettskissbudgeten föreslår nu även 73-punktsgänget som skrev januariavtalet att RUT-bidraget ska utvidgas och omfatta ännu fler tjänster. Jag trodde ändå att vi skulle stanna vid att de rika behöver ekonomiskt bistånd för att de inte ens kan skruva i en glödlampa själva, men uppenbarligen ska vi se över vilka företag som plockar in posten när villalirarna är på semester eller vattnar deras blommor åt dem.
Detta ska nu utredas så att 73-punktsgänget kan prioritera att de som har råd ska kunna ha så kallade trygghetsvakter mellan husen på Lidingö. Bor man stort ska man dessutom kunna få bidrag för att betala någon för att flytta ens möbler hemma. Detta är en väldigt skev prioritering, tänker jag. Om man bor så stort att man har flera våningar, flyglar och allt vad det heter är det väl troligt att man kan betala fullt pris om man ska anlita arbetskraft som flyttar runt ens piano hemma. Varför ska man få bidrag för det?
Vore det inte mer rimligt att i så fall satsa pengarna på hemlösa, som inte får de mest grundläggande behoven tillgodosedda? Att våra gemensamma skattemedel ska gå till lyxtjänster för de redan välbeställda i stället för till att göra livet drägligt för landets mest utsatta är ett hån och går emot allt vad jämlikhet heter. "Men de får ju tid över till annat", brukar det heta. Ja, jag tror att de som utför tjänsten också vill ha tid över till annat och till sina familjer.
Det är det som är så provocerande: Pengar till mer ekonomisk utjämning finns ju uppenbarligen, men än en gång ska subventioner av höginkomsttagarnas livsstil gå före. Än en gång visar borgarna klassamhällets sämsta sidor.
Jag tror att ni förstår grundproblemet med RUT-bidraget och vad hela konceptet bygger på, men som jag minns det - och som borgarna troligtvis kommer att anföra i talarstolen - skulle detta också göra att svarta arbetstillfällen försvann och arbetet i stället utfördes vitt, inom ramen för skattesystemet. Nu är det ju svårt att föra i bevis att det är så, men hur exempelvis en ökning till trygghetstjänster skulle gå ihop med den ursprungliga motiveringen och göra svarta jobb vita är för mig en gåta.
Har vi exempelvis ett samhällsproblem med svartväktare i dag? Anställer de rika trygghetsväktare svart så mycket att det behöver omfattas av RUT och bli vitt? Vad installerar de rika egentligen för larm för att detta ska behöva omfattas av RUT senare? Det hoppas jag att partierna bakom januariavtalet kan svara på. Jag kan väl medge att jag känner samma oro. Det är trots allt svårt att lita på höginkomsttagarna.
I min hemkommun Göteborg tycker de borgerliga partierna, med Moderaterna i spetsen, att man ska knacka dörr och kontrollera om alla de som av olika anledningar lever på försörjningsstöd har rätt att göra det. Jag tänker att man kanske skulle kunna införa liknande kontroller hos de rika. Man kan knacka på och se om allting går rätt till och vilken form av arbetskraft som befinner sig i och mellan husen. Här kan vi också införa revisorer som skattefuskjägare, även om det är en helt annan debatt.
Men ja, vi kanske till och med ska se över vilken motprestation som behövs för att höginkomsttagare ska få bidrag? Sedan finns det självklart andra specifika problem kring detta. Ett stort problem är att det finns RUT-företag som betalar ut skitlöner och ljuger om kollektivavtal. Samma företag får nu, med den här reformen, ännu mer av de pengar som läcker ut från vår gemensamma välfärd. Så sent som förra året gjorde DN en granskning av RUT-företagen.
Flera påstod att de hade kollektivavtal som gav de anställda löner i kollektivavtalsnivå, försäkringar och sjysta villkor, men detta visade sig vara en lögn. Faktum är att många betalar så lite i timmen och enligt sin årsredovisning har så låga personalkostnader att det omöjligt kan leva upp till kollektivavtalets krav eller till det krav på minst 13 500 kronor i månadslön som företag med utomeuropeiska städare med arbetstillstånd lovat Migrationsverket att uppfylla.
Löner ned till 12 kronor i timmen inom hemstädning har avslöjats av myndigheternas pågående inspektioner mot osund konkurrens. Detta påminner mycket om kärnan i kapitalismen: att exploatera arbetare så mycket det går. Men det slutar inte riktigt där. Det som är mer osmakligt är att detta ska finansieras av våra gemensamma skattemedel. Men det kanske inte borgarna skulle ha trott på i dag, för inget har ju sålts in så retoriskt och bra som RUT-bidraget.
Kristdemokraterna verkade ju glömma att detta var en reform från Reinfeldt. De hyllade den så mycket att det gav intrycket att Gud inte ens vilade den sjunde dagen utan då skapade ett RUT-bidrag för de behövande. Fru talman! Att höja taket i RUT är en långt ifrån jämlik riktning. I grunden handlar det om hur vi organiserar vårt samhälle. Vänsterpartiet menar att en stark gemensam välfärd är nödvändig som motor i arbetet för ett jämlikt samhälle. Jag har nu lyft upp och förklarat hur skev denna reform är.
Det vore, så enkelt som det låter, mer rimligt att utjämna klyftorna och orättvisorna än att omfördela pengar från vanligt folk till de rika. Dessutom är det ett slöseri med våra gemensamma medel. Vi anser att dessa ska användas till att skapa jobb inom välfärden och till att exempelvis stärka hemtjänsten eller socialtjänsten ute i landets kommuner, som faktiskt behöver det. Jag tror att de behöver pengarna mer än någon som ska ha ännu mer bidrag för att få sitt hem städat. Det kan dessa personer faktiskt betala för själva.
Om borgarna nu är ute efter att visa på arbetsmarknadsåtgärder finns det mycket att göra i den underfinansierade välfärden, som år efter år lämnas efter på grund av att de rika behöver sina skattesänkningar före jul. Avslutningsvis får jag notera att det i konsekvensanalysen bedöms att den ekonomiska ojämlikheten kommer att öka som ett resultat av förslaget och att sysselsättningseffekten av reformen beräknas bli mycket begränsad.
Det vore åtminstone klädsamt av de borgerliga partierna att vara glasklara med att det är till ett mer ojämlikt samhälle vi är på väg. Jag kan också konstatera att när vi röstade om förslaget att utöka RUT-bidraget var Vänsterpartiet ensamma om att rösta emot. Vi kommer alltid att rösta emot förslag som gör samhället mer ojämlikt, och vi kommer alltid att kämpa för att få mer resurser till den gemensamma välfärden. Vi är jämlikhetens parti, och det kan väljarna lita på.