KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Riazat (V):
Kristdemokraterna är kanske inte det mest relevanta partiet när det kommer till skolpolitik, men jag vill ändå ställa ett par frågor. Christian Carlsson håller ett tal här i kammaren där han menar att förslaget är dåligt för att det skulle sänka landsbygdens skolor. Har Christian Carlsson varit ute på landsbygden på senaste tiden?
Har han sett hur skolmarknaden påverkar landsbygdens skolor? Har han sett att ett efter ett av föräldrakooperativen som startades på 90-talet har fått lägga ned på grund av att riskkapitalbolag har startat stora skolkoncerner i kommunerna? Det leder till att eleverna förflyttar sig från dessa kooperativ till helt andra skolor som inte har samma syfte som dessa på landsbygden.
Har Christian Carlsson inte hängt med i att 90 procent av Sveriges kommuner - hans parti är med och styr en stor del av dem - gör stora nedskärningar? Det leder också till att landsbygdens skolor får lägga ned. Om vi tar fram ett nytt förslag om skolpeng som går ut på att göra ett undantag för landsbygdens skolor, skulle Christian Carlsson och KD gå med på det förslaget?
Svaret är nej. I varenda omröstning och i varenda debatt sedan jag kom in i den här kammaren 2014 har Kristdemokraterna röstat nej till alla förslag som på något sätt ska begränsa marknadens makt över skolan. Jag undrar om det ligger något bakom den här vilseledande retoriken.
Om det skulle komma ett nytt förslag i morgon där landsbygdens skolor är exkluderade från det här, skulle ni gå med på det? Skulle ni göra det om det enbart skulle handla om Internationella Engelska Skolan och andra mångmiljardbolag som ägs av banker och riskkapitalister?
Daniel Riazat (V):
Det är fint att friskolornas representanter i riksdagen håller varandra om ryggen. När det kommer till den här frågan blev det väldigt tydligt att Kristdemokraterna inte skulle rösta annorlunda, oavsett vilket förslag som hade lagts fram. Det var exakt detta jag ville få fram av Christian Carlsson. Hela det tal som ledamoten höll från talarstolen var en enda stor lögn.
Där menade han ju att det här handlar om landsbygdens skolor och om skolor i bortprioriterade områden. Han menade att de skulle drabbas, och därför ville inte Kristdemokraterna vara med och bidra till det genom att förändra skolpengen. Nu säger Christian Carlsson väldigt ärligt att det inte handlar om det utan om att marknaden måste försvaras till vilket pris som helst.
Även om det går ut över barnen, eleverna och personalen spelar det ingen som helst roll. Det är också intressant att lärarna nämndes i det här sammanhanget. En majoritet även av de lärare som arbetar på vinstdrivande friskolor är emot det här systemet. 97 procent av lärarkåren har sagt att det här systemet måste begränsas eller avskaffas.
Det finns alltså ingenting i Kristdemokraternas politik som på något sätt går ihop med detta. Det är också intressant att diskussionen alltid förs över från själva marknadslogiken till att måla upp en bild av att vi skulle vara emot alla friskolor. Det stämmer självklart inte. Vänsterpartiets politik och de förslag som regeringen nu lägger fram här skulle inte missgynna de minsta friskolorna.
De skulle missgynna dem som Christian Carlsson står här och representerar som riksdagsledamot, nämligen koncernerna. Jag blir väldigt provocerad. Jag vill skicka med att vi är här för att representera folket, eleverna och personalen, inte skolkoncernerna, som Christian Carlsson gör.
Daniel Riazat (V):
I 146 av Sveriges 290 kommuner är Liberalerna med och styr. I majoriteten av dessa kommuner pågår stora nedskärningar i skolan. I många av dessa kommuner etablerar sig skolor i områden där det inte finns något behov av fler skolor.
Liberala politiker ser till att kratta manegen för att den kommunala skolan ska försämras, att de små idéburna friskolorna ska försvinna till förmån för skolmarknadens största aktörer. Det finns många exempel på liberala politiker både här i riksdagen och i olika kommuner runt om i landet som den ena dagen säljer ut den svenska skolan för att den andra dagen berika sig på densamma.
Här står Fredrik Malm från Liberalerna och säger: Friskolereformen kanske inte blev så som vi hade tänkt oss. Det behöver göras någonting åt detta. Regeringens förslag har inte tagits upp med oss. Nu vet jag inte om Liberalerna missade januariavtalet, men det var ju där som förhandlingarna om det här förslaget skedde.
Jag menar att det bara är ett sätt att vilseleda befolkningen om vad detta egentligen handlar om, att Liberalerna inte vill göra någonting över huvud taget gällande marknadsskolefrågan. En av anledningarna till att Liberalerna befinner sig på 2,5 procent kanske är att man inte längre tar dessa frågor på allvar och inte längre prioriterar den svenska skolan, eleverna och personalen.
Min fråga till Fredrik Malm är om han kan ge mig ett exempel på ett enda tillfälle under de senaste åtta åren då Liberalerna har röstat för ett enda förslag som på något sätt skulle begränsa den här skolmarknaden - ett enda förslag.
Daniel Riazat (V):
De första en och en halv minuterna behöver kanske inte bemötas med mer än att om vi och vårt parti nu är så som Fredrik Malm säger är det ju märkligt att ni samarbetar med oss i vissa kommuner. Jag kan konstatera att ledamoten inte gav ett enda svar på en enda fråga som jag ställde från talarstolen.
Min fråga var: Kan Fredrik Malm ge ett enda exempel på ett enda förslag som Liberalerna har röstat ja till här i kammaren som handlar om att på något sätt reglera och begränsa och att ha ett mer transparent system när det kommer till skolsystemet? Svaret är såklart nej, för det existerar inte några sådana förslag som Liberalerna har röstat ja till. Men jag ville ändå att det skulle komma fram att så är fallet.
Det existerar ingen argumentation för att det här systemet ska fortsätta, och då kommer dessa påståenden kring historia och liknande. Liberalerna är som sagt med och styr i 146 av 290 kommuner. Det spelar ingen roll i vilken majoritet man är med och styr, utan det sker nedskärningar i majoriteten av de kommuner där Liberalerna är med och styr.
Å ena sidan har vi ett parti som gör stora nedskärningar överallt i den svenska skolan där man kan göra det. Å andra sidan står alltså samma parti i riksdagen och röstar emot varenda liten begränsning av marknadsskolan och marknadens makt över den svenska skolan, för att senare stå i samma talarstol och säga: Regeringen har inte kontaktat oss. Regeringen hade kunnat ringa oss. Ni satt i ett januariavtal med regeringen. Varför var inte det här en fråga som Liberalerna tog upp?
Varför var det inte Liberalerna som lade fram ett förslag om hur man ska begränsa marknadsskolan? Jo, för att Liberalerna har andra intressen. Jag hoppas att jag kan få ett bättre svar i nästa replik än i den förra.
Daniel Riazat (V):
Det här kan bli bland de kortaste anföranden jag har hållit från riksdagens talarstol. Jag vet att alla är trötta efter en lång dag. Fru talman! Yrkeshögskolan i Sverige växer och blir en allt större utbildningsform inom utbildningsväsendet. Yrkeshögskolan förändras ständigt för att anpassa sig efter arbetsmarknadens kompetensbehov.
Det innebär att innehåll och inriktning på utbildningarna varierar, och nya utbildningar inom yrkeshögskolan startar medan gamla läggs ned allteftersom behovet förändras. Yrkeshögskolan spelar en viktig roll för att människor, oavsett bakgrund, ska ges möjlighet att få utbildning, att hitta arbete eller att byta spår mitt i livet.
Vänsterpartiet vill därför utöka yrkeshögskolans verksamhet och ge studerande där samma rätt till stöd som högskolestudenter för att klara av sina studier. Vänsterpartiet ser positivt på förstärkningen av yrkeshögskolan de senaste åren men anser samtidigt att stora företag ska ta ett större ansvar för vissa spetsutbildningar och därmed också deras kostnader.
Yrkeshögskolan och de som utbildar sig där ska inte utnyttjas av oseriösa företag vars syfte är att låta staten stå för alla spetsutbildningar. Vissa företag är väldigt bra på det här medan andra är sämre. Fru talman! Yrkeshögskoleutbildningar bör i högre grad tillåtas utgå från lokala kompetensbehov. Det här är också något som har nämnts tidigare från talarstolen.
Vi behöver ha yrkeshögskolan i hela landet. Riksrevisionen konstaterar i en rapport att yrkeshögskolan i stort lever upp till de förväntningar som riksdagen har på utbildningsformen. Man anser att de utbildningar som yrkeshögskolan erbjuder efterfrågas på arbetsmarknaden men konstaterar också att det finns delar av yrkeshögskolan som fortfarande kan och bör utvecklas.
Därför har det rekommenderats att regeringen ska utreda ett gemensamt antagningssystem för att alla som vill gå på en yrkesutbildning ska kunna göra det. Dessutom vill Riksrevisionen att Myndigheten för yrkeshögskolan ska utveckla och effektivisera handläggningen av ansökningar om att anordna en utbildning inom yrkeshögskolan.
Man har också nämnt frågan gällande jäv i verksamheten. I regeringens svar till skrivelsen om Riksrevisionen rapport skriver man att en utredning har tillsatts. Vi är nöjda med regeringens svar i det avseendet. Riksrevisionens rapport om yrkeshögskolan Fru talman!
Om Sverige ska satsa på att bli en grön industrination där arbetstillfällen skapas genom gröna investeringar i till exempel järnväg och bostadsbyggande måste vi vara överens i riksdagen om att yrkeshögskolan har en avgörande roll. Jag tror också att vi är överens om den frågan. Låt oss utveckla denna utbildningsform tillsammans! Med det sagt ställer vi oss bakom regeringens svar.
Daniel Riazat (V):
Tack, statsrådet, för svaret på min interpellation! Eftersom jag inte riktigt kunde se ett tydligt svar väljer jag att vända på frågan. Fru talman! Det svenska skolsystemet är unikt.
I inget annat land kan vem som helst starta en skolverksamhet med skattefinansiering utan lika stort ansvar för eleverna och samtidigt kunna göra vinster i samband med verksamhetsåret eller i samband med försäljning. Det är snarare ett system än undantag att man har färre behöriga lärare, falska betyg, segregeringsmekanismer och marknadslogik.
Till det kan vi nu lägga till kontroll av tjejers och kvinnors klädsel. Låt mig vara tydlig, fru talman! Sexism och patriarkala strukturer gäller absolut inte bara privata aktörer. Men när skolan förvandlas till en marknad förvandlas också elever till kunder och utbildning och kunskap till en vara.
Varor måste marknadsföras, och i den marknadsföringen vet vi att en del skolor använder sig av bland annat medeltida klädregler som främst drabbar tjejer och kvinnor. Låt mig ge ett exempel. Svenska medier har under den senaste tiden gjort en rad publiceringar om utbredda problem med sexuella trakasserier och absurda klädregler på Internationella Engelska Skolans olika skolor.
De har satt i system att kontrollera klädseln hos unga tjejer och kvinnliga anställda. I en av Aftonbladets publiceringar berättar rektorn på Internationella Engelska Skolan i Täby att lärare och anställda kontrollerar längden på flickors klänningar och kjolar med ett särskilt armtest.
Rektorn sa följande: "Vi har en tumregel som säger att om eleven står med armarna hängande rakt ner och med knuten näve, så ska kjolen inte vara kortare än nederkanten på näven. Är kjolen kortare så ber vi eleven ta på ett par leggings. Vi har svarta leggings som eleverna får behålla." Reglerna gäller även för personal. Det finns ett förbud mot T-tröja och blå jeans på arbetsplatsen.
Shorts, kjol och klänning måste täcka minst halva låret. Rektorn menade att det inte hade varit tal om några protester från vare sig elever eller föräldrar. Kort därpå kunde Expressen avslöja att det visst har varit protester. Elever vittnade om att de har upplevt sig bli sexualiserade av skolan. Personalen ska ha sagt att man inte ska vara sexig i skolan. Det berättar elever för Expressen.
I ett reportage som Sveriges Radio har gjort berättar tidigare lärare på Internationella Engelska Skolan följande: "Vi kvinnliga lärare skulle gärna ha högklackade skor och definitivt finskor. Skulle man ha fotriktiga skor var man tvungen att ha ett läkarintyg på att man behövde det." Dessa medeltida och sexistiska klädregler får bara inte vara tillåtna i den svenska skolan.
Såväl jag som skolministern och, tror jag, alla som lyssnar till debatten vet att om dessa avslöjanden och reportage hade kommit från vissa andra skolor hade konsekvenserna och reaktionerna varit helt annorlunda. Därav har jag ställt min fråga. Vad avser regeringen att göra? Jag har också en specifik fråga som jag kommer att återkomma till i mitt nästa inlägg. Men hur ser regeringen på det slags regler som sätts upp på vissa skolor?
Och vilka konkreta åtgärder avser man att vidta?
Daniel Riazat (V):
Tack till statsrådet. Jag är mycket glad över att statsrådet tar den här frågan på allvar. Vi delar intentionen om att vi kanske vill förändra systemet. Vi vill komma bort från den marknadslogik som har tagit över den svenska skolan för att skapa en sammanhållen skola för alla barn.
Vi delar också uppfattningen att den här typen av klädregler, sexualisering och sexism gentemot elever och personal helt enkelt inte hör hemma i den svenska skolan. Jag läste bland annat hos RFSU där man jämförde hur klädkoderna rimmar med sexualundervisningen i den svenska skolan.
Vi ska i sexualundervisningen i den svenska skolan lära främst killar att inte bära upp de patriarkala strukturerna senare i livet och att man inte ska kontrollera till exempel sin framtida partner. Samtidigt har vi skolor som lär ut till eleverna att vi absolut ska kontrollera kvinnors och tjejers klädsel. Det är någonting som inte går ihop här.
Jag menar att det behövs åtgärder för att på något sätt komma ifrån detta. I dag ansvarar Diskrimineringsombudsmannen för tillsyn av diskriminering och kränkningar enligt diskrimineringsgrunderna medan Skolinspektionen ansvarar för tillsyn och åtgärder för övriga kränkningar i skolan. Det har lett till att elever behandlas olika beroende på vad det är för grund i kränkningen.
Flera tidigare utredningar, vilket sägs i min interpellation och som statsrådet nämnde tidigare från talarstolen, har kommit fram till att det behövs en förändring när det kommer till tillsynen av diskrimineringsgrunderna. Nu senast var det en SOU med namnet Effektivare tillsyn över diskrimineringslagen - aktiva åtgärder och det skollagsreglerade området .
Utredning efter utredning har konstaterat att nuvarande ordning inte fungerar. Vi vet att Skolinspektionen har mer muskler och resurser att kunna vidta åtgärder än Diskrimineringsombudsmannen. Trots det har regeringen ändå inte kommit fram till något beslut i den här frågan. Om jag inte har helt fel är det nästa vecka som det är propositionsstopp. Regeringen kan inte lägga fram fler propositioner efter det.
Vi ser nu de missförhållanden i Internationella Engelska Skolan som har uppmärksammats och som vi vet att den förmodligen inte är ensam om. Det blir återigen väldigt aktuellt med en förändrad lagstiftning. Vi delar uppfattning om vad det är för slags problematik, och vi delar uppfattningen att det ska förändras. Regeringen har tillsatt utredningar som har kommit fram till att regelverket bör förändras.
Jag undrar därför varför regeringen inte lägger fram ett lagförslag som vi kan fatta beslut om. Jag tror inte att det kan finnas något parti i Sveriges riksdag som skulle vilja ha ett system med medeltida klädregler. Om det är så får vi väl i så fall syna också deras kort. Men jag skulle ändå tro att en majoritet av riksdagens partier tycker att det är fel med den här typen av regler.
Min fråga är helt enkelt: Kommer regeringen att lägga fram något förslag, och när kommer regeringen att lägga fram ett förslag?
Daniel Riazat (V):
Tack, statsrådet, för svaret! Självklart befinner vi oss i en speciell situation när det kommer till invasionen av Ukraina. Jag vet att skolmyndigheterna kommer att behöva lägga väldigt mycket tid och energi på att få till ett värdigt mottagande av de elever som är på väg till Sverige eller som redan nu befinner sig i Sverige.
Det arbetet ska vi såklart stötta från hela riksdagen och regeringen. Samtidigt finns det vissa frågor som inte stannar av på grund av den situation vi befinner oss i. Detta är en sådan fråga. Vi vet sedan tidigare att till exempel organisationen Friends, Rädda Barnen och flera andra har tittat på diskriminering i skolan.
De har kommit fram till att under de senaste åren har till exempel rasismen varit den största grunden till att barn har blivit diskriminerade i skolan. Samtidigt har vi väldigt mycket rapporter sedan hela metoo-rörelsen bildades och också senare att det finns stora problem med sexism och sexualisering i skolan. Det har bara blivit mer och mer.
Nu fick vi genom dessa bra reportage reda på det som hände på Internationella Engelska Skolan. Jag förstår att statsrådet inte kan ge mig ett svar med ett exakt datum. Men jag vill påminna alla som lyssnar på detta att remissvaren nu har funnits under ett års tid. Det är ingenting som är nytt. Det är någonting som regeringen skulle ha kunnat fatta beslut om tidigare.
Om regeringen vill att det ska gå snabbare tror jag att i varje fall Vänsterpartiet är öppet för att samtala om det och hur vi kan gå vidare med det. Någonting behöver göras. Dessa medeltida metoder får inte förekomma i den svenska skolan.
Daniel Riazat (V):
Jag tackar statsrådet för svaret. Under pandemin blev det tydligare än någonsin hur viktigt det är att alla får möjlighet och tillgång till utbildning, fru talman - och att trösklarna inte är höga utan snarare tvärtom. Rekordmånga sökte sig till högskolor och universitet, yrkeshögskolor och folkhögskolor under denna period.
Samtidigt kan vi konstatera att föräldrarnas utbildningsbakgrund, klasstillhörighet och sociala förutsättningar är en faktor som spelar allt större roll för unga personers möjligheter att bli antagna till och klara av högre utbildning. Nyligen presenterade regeringen ett förslag om ett nytt omställningsstudiestöd, vilket statsrådet tog upp.
Omställningsstödet ska göra det enklare för personer med arbetslivserfarenhet att vidareutbilda sig eller läsa en helt ny utbildning för att stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Det är en väldigt bra idé; Vänsterpartiet tycker att det är det.
Men samtidigt föreslår man att reformen ska finansieras genom en extrem höjning av räntan på CSN-skulder - från dagens 0,05 procent till mellan 0,5 och 0,6 procent. Detta har mött stora protester. Det är väldigt få som har talat sig varma för den reform som regeringen har föreslagit.
Tiotusentals personer befinner sig i dag hos Kronofogden på grund av skulder som beror på problem att betala tillbaka studieskulder. Antalet skuldsatta har ökat genom åren, och man har även höjt påminnelseavgifterna för dem som inte har kunnat betala sina avgifter.
Därför är det svårt att förstå varför regeringen i detta läge väljer att höja räntan så pass mycket - man chockhöjer den - och därmed skuldsätta ytterligare personer, vilket bland annat leder till att man höjer trösklarna till högre utbildning. I och med detta väljer regeringen även att ställa ungas möjligheter till utbildning mot äldres möjligheter att ställa om mitt i livet.
Det är någonting vi starkt motsätter oss från Vänsterpartiets sida. Därför ställde jag några frågor till statsrådet, och jag tycker inte riktigt att de har blivit besvarade. Den första frågan var om statsrådet har tagit några initiativ till att granska de negativa effekterna av regeringens förslag.
Den andra frågan var vilka skäl som ligger till grund för beslutet, och det är egentligen den frågan jag fastnar mest på i interpellationssvaret. Vilka skäl ligger till grund för beslutet? Om vi nu har ett bra system där det i princip är nollränta - vi har ett av världens mest generösa studiestödssystem, vilket statsrådet själv tar upp - kan det ju inte vara så att vi ska försämra det för att finansiera en annan reform.
Det här är ganska obegripligt, och det är väldigt få studentorganisationer och andra organisationer som är involverade i det här som förstår varför regeringen inte kan finansiera detta genom den befintliga budgeten. Där kommer argumentationen om att budgeten och statens finanser inte är oändliga.
Det är ingen som påstår att de är oändliga, men har man inte tillräckligt mycket i budgeten för att kunna satsa på ett omställningsstudiestöd kanske man ska se till att skapa dessa intäkter på ett annat sätt än genom att skuldsätta ytterligare tusentals studerande.
Daniel Riazat (V):
Tack, statsrådet! En gång i tiden stod socialdemokratiska ledare i den här kammaren och talade om hur man skulle se till att fler kunde ta del av studier på lika villkor genom låga räntor, genom att helt enkelt ha ett studiesystem som fungerar för alla.
Det som statsrådet och regeringen försöker göra här och nu är att förminska effekterna av vad detta kommer att innebära. Då har man inte lärt sig någonting av de effekter som det redan har fått av att man till exempel har höjt påminnelseavgifterna.
Man har inte lärt sig vad det innebär att vi i dag lever i ett samhälle där klyftorna ökar och där människor faktiskt inte har råd ens med de 50 kronor extra som statsrådet använder som ett argument för att det här inte skulle ge några effekter. Då glömmer statsrådet också att nämna att det här inte är någonting som du betalar av på fem månader. Det här är någonting som du betalar av under tiotals år, vilket gör att skulderna blir väldigt höga och betydligt högre än i dag.
Jag har inte heller hört statsrådet svara på vad man tänker göra för att minska antalet studerande som blir skuldsatta. Man säger att det finns möjligheter att få nedsättning och att man har höjt bidragsdelen i studiemedlet.
Det bör för övrigt tilläggas att Vänsterpartiets krav för att budgeten skulle gå igenom 2018 bland annat var att studiemedlet skulle höjas med 300 kronor. Det var inte någonting som kom från regeringens sida. Men man vill inte svara på frågan om att vi redan har tiotusentals studenter och unga människor som har blivit klara med sina studier, som är skuldsatta och som inte kan betala av skulderna och hamnar hos kronofogden.
Är den nya socialdemokratiska politiken att gå från att vilja tillgängliggöra utbildning för alla till att stå och raljera om en höjning från 0,05 procent till 0,5 procent och på något sätt försöka måla upp bilden av att den inte skulle ge en effekt? I så fall skulle det i och för sig vara ganska talande för utvecklingen inom regeringspartiet.
Som jag nämnde i mitt förra anförande kollar i dag andra länder, till exempel USA, på Sverige. Man skryter om att det system som Sverige har är ett system för framtiden även där. Vi har organisationer världen över som pratar om att inga studenter ska vara skuldsatta och att man ska göra avskrivning av skulderna.
I det läget väljer en socialdemokratisk regering, som varmt talar om att man vill tillgängliggöra utbildning för arbetarklassens barn, att fler ska skuldsättas och att färre ska våga ta chansen att utbilda sig. Varför? Därför att man vill finansiera en annan reform som är bra men som man inte har med i sin ordinarie budget. Det här menar jag inte är seriöst agerat av regeringen.
Statsrådet må ha utvecklat sina svar här från talarstolen. Men faktum är att de inte löser det akuta problemet, som är att fler människor kommer att bli skuldsatta. Har statsrådet ett svar på hur man tänker gå till väga för att det inte ska bli så?