KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jörgen Warborn (M):
Jag vet inte om vi är överens eller inte. Jag har inte tagit del av regeringens position i dessa förhandlingar. Den konflikt som jag ser just nu är att jag inte tycker att regeringen tydligt står upp för de svenska intressena i förhandlingarna. Det är möjligt att den gör det, men då borde det finnas ett underlag där de svenska positionerna framgår.
Sverige är ganska unikt i ett EU-perspektiv. Det finns en stark kreativ näring här som dessutom växer mycket. Den är helt beroende av att man kommer fram till en bra lösning i de immaterialrättsliga frågorna och även i portabilitetsfrågan. Vi har till exempel stora svenska filmframgångar. Vi har Spotify som är ett framgångsrikt företag.
Dessa och många andra företag och personer som jobbar i kultursektorn är beroende av en bra lösning. Vi i Sverige reser också ganska mycket. Som konsumenter har vi ett stort intresse av att man kommer fram till en bra lösning. Dessutom ökar turismen, och vi får ett inflöde av människor till Sverige. Vidare har vi i Sverige en stor internetmognad.
Det gör att användningen av den här typen av tjänster är relativt stor i förhållande till andra länder. Vad som också gör oss unika är vår storlek. Vi är inte det största av de europeiska länderna. Det har också betydelse i förhandlingarna. Låt mig höra om vi är överens eller inte i knäckfrågorna.
Hur är det med tillfällig vistelse? Det är ju ett begrepp som måste definieras i förhandlingarna. Man måste hitta en kontroll för tillfällig vistelse. Jag har inte förstått vad den svenska positionen är där. Hur är det med definitionen av hemvist och hur det ska kontrolleras? Jag har inte förstått den svenska positionen där heller. Enligt förslaget ska det vara skillnad i kravet på betaltjänster och gratistjänster.
Vilka effekter kommer det att få? Hur kommer förordningen att påverka piratkopieringen, som redan i dag är väldigt omfattande i Sverige? Hur hanteras rättigheter från länder utanför EU, alltså tredje part? Det är en fråga som lyfts fram från vissa i industrin.
Jag vet att vi är överens på en punkt. Det sägs att förordningen ska träda i kraft om sex månader, och det är väldigt kort tid för att företagen ska ha möjlighet att göra justeringar. Där är vi överens om att den tiden bör förlängas, och jag hoppas att det drivs hårt från svensk sida. Fru talman!
När vi har diskuterat dessa frågor i näringsutskottet har jag lyft fram att det är mycket bättre att den här förordningen blir rätt än att det går snabbt. Jag konstaterar att några av dessa frågor också har lyfts fram i diskussionerna under förhandlingarna. Men jag kan inte se av protokoll och liknande att just frågan om att det ska bli rätt snarare än att det går snabbt har lyfts fram av Sverige.
Om det inte blir rätt riskerar immaterialrättens grund att upplösas, och då får vi det som kommissionen kanske var ute efter från början, men som jag inte tror gynnar svenska intressen. Det är viktigt att det här hanteras på ett korrekt sätt. Det var en rad frågor till statsrådet.
Jörgen Warborn (M):
Det blir lite lustigt när justitie- och migrationsministern i inledningsanförandet säger att vi är överens och att det är onödigt att söka konflikt men sedan inte kan svara på mina frågor om sakpolitiken. Jag kan ha stor förståelse för det, eftersom det är ganska detaljerade frågor, men jag har inte heller i näringsutskottet fått några svar på den typen av frågor.
Vi är fyra förhandlingsomgångar in i det här, vill jag återigen påminna om, men jag har inte på något sätt fått reda på vilka de svenska positionerna är. Vidare efterfrågas min syn på de här sakerna. Men nu är det så att det är Morgan Johansson som är statsråd och ansvarig för detta.
Han har dessutom ett helt departement till sitt förfogande för att göra en konsekvensanalys utifrån de svenska perspektiven. Hade det gjorts så som det står i faktapromemorian kunde de svenska positionerna i de frågeställningar som jag har lyft fram i dag ha varit mycket tydligare. Den här interpellationsdebatten hade då kanske varit helt onödig.
Jag är alltså orolig över att de här förhandlingarna kommer att glida regeringen och Sverige ur händerna, att det inte kommer att finnas någon som står upp för de svenska kreativa näringarna, de svenska konsumenterna, de svenska rättighetsinnehavarna och de svenska kulturarbetarnas möjligheter att tjäna pengar på sitt skapande. Jag vill ändå tacka för debatten.
Jag hoppas att den i sig har bidragit till att vi har flyttat Sverige från baksätet i förhandlingarna till en mer framskjuten position.
Jörgen Warborn (M):
Jag tackar kultur- och demokratiministern. Anledningen till att jag har ställt interpellationen är att det har kommit att bli väldigt rörigt när det gäller regeringens filmpolitik och hanteringen av denna. Mina kollegor i kulturutskottet hanterar naturligtvis de frågor som berör det kulturella. Jag sitter i näringsutskottet och tänker utifrån ett näringspolitiskt perspektiv. Filmen har en del utmaningar just nu.
Jag tänker kanske främst på intrången i de immateriella rättigheterna. Det ska vi debattera lite senare här i dag. Givet att det finns utmaningar är det ännu viktigare att hanteringen från regeringens sida inte spär på dessa utmaningar. Det är precis det vi ser nu, och det skapar dåliga förutsättningar för näringen och för alla oss som gillar svensk film.
Efter det att regeringen sa upp filmavtalet sa man att det skulle komma en proposition i slutet av detta år. Därefter har kultur- och demokratiministern sagt att det inte skulle bli någon proposition, utan i stället en skrivelse. Det kan hända att någon som följer debatten via webben eller på annat sätt inte känner till skillnaden mellan proposition och skrivelse.
För att göra det enkelt kan man säga att en proposition är ett förslag som regeringen kommer med och som ska behandlas, beredas och debatteras här i riksdagens kammare medan en skrivelse är just en skrivelse där regeringen säger till riksdagen: Så här kommer det att bli. Det är alltså stor skillnad i debatt och stor skillnad i hur det bereds. Först skulle det alltså bli en proposition. Sedan skulle det bli en skrivelse. Sedan har jag ställt en skriftlig fråga, och då har ministern sagt att man nu överväger i vilken form det ska bli.
Det är en väldig hattighet i processen, och det skapar en osäkerhet. En osäkerhet är naturligtvis inte bra, allra minst för filmindustrin. Dessutom är det kultur- och demokratiministern som ska svara för detta. Jag trycker lite extra på demokratiministern just i detta. En demokratiminister borde vilja ge tydliga och transparenta besked.
En demokratiminister borde vilja se en riktig hantering här i riksdagen. En demokratiminister borde inte vilja se riksdagen som ett rundningsmärke. En demokratiminister borde vilja ha en proposition. Det är glädjande att ministern har sagt, senast i en frågestund den 15 oktober, att hon önskar just en proposition. Hon sa: "Jag hoppas verkligen att det blir en proposition."
Då är det enkelt, för det är precis det vi moderater vill ha. Det enda som krävs nu är ledarskap från ministerns sida. Hon är chef på departementet. Hon kan avgöra i vilken form frågan ska hanteras i riksdagen. Hon har sagt att hon vill ha en politisk debatt om filmpolitiken. Då blir mina frågor: Blir det en proposition? När kommer den?
Om det inte blir en proposition - vem är det då som kör över kultur- och demokratiministern?
Jörgen Warborn (M):
Jag vill tacka kultur- och demokratiministern för diskussionen. I det här inlägget skulle jag vilja diskutera filmbranschens förutsättningar. Till att börja med reagerade jag på att kultur- och demokratiministern avslutade med att säga att det kommer att bli mycket mer pengar till svensk film. Det är inte riktigt den bilden jag har fått efter att ha pratat med företrädare för branschen.
Det är en diskussion som jag tror kultur- och demokratiministern redan har tagit och som hon säkert kommer att få ta ännu mer av efter det inlägget. Regeringen sa själv upp filmavtalet. Det slutar gälla den 31 december 2016. Nu går tiden. Klockan tickar på. Inget verkar bli tydligare från regeringens sida. Deadline skjuts snarare på framtiden. Först skulle en proposition komma i slutet av året.
Vad jag har hört kommer skrivelsen att komma i februari, om det nu är en skrivelse, vilket tydligen övervägs. Det får ministern gärna kommentera. Det blir förseningar. Och det börjar bli ont om tid för att överväga i vilken form det ska ske. Tiden fram till att avtalet inte gäller längre går snabbt nu. Det innebär problem för filmindustrin. De har ganska långa processer.
Det är en spännande och komplicerad process att ta fram en film. Många yrkeskompetenser bidrar. Det är manusförfattare, regissörer, ljussättare, kostymörer, skriptor och biografpersonal. Avtal ska skrivas. Immaterialrättsliga frågor ska lösas. Och finansieringen ska hanteras. Det är en jättekomplex process.
Så länge det inte finns några besked från regeringen betyder det att man inte vet i vilken miljö man ska kreera filmen. Det finns alltid osäkerhet när ett nytt filmprojekt ska dras i gång. Men just nu skapar regeringen extra mycket osäkerhet. Det riskerar att leda till att vi inte får särskilt mycket svensk film. Det är jag orolig för. Därför är tydliga och bra besked från regeringen välkomna.
Ett första steg skulle kunna vara att regeringen säger: Nu backar vi. Nu gör vi om, och nu gör vi rätt. Vi förlänger filmavtalet, åtminstone under den tid som vi ska komma fram till vilket alternativet är. Då skapas lugn och ro under ännu en period. Då kan filmindustrin fortsätta med sina projekt. Då kommer vi att ha tid att förhandla.
Då kan vi sätta oss ned, flera olika parter, och diskutera hur framtiden ska se ut. Men just nu går tiden alldeles för fort. Det skulle jag gärna vilja höra ministerns kommentar till. Jag har inte fått svar ännu på om det blir en proposition eller inte. Det kanske jag inte får i den här debatten heller.
Jag vill ändå fråga vilka överväganden ministern gör när hon funderar på om det ska bli en skrivelse eller en proposition. Jag sa i mitt inlägg att jag förenklade lite hur en process ser ut och hur en skrivelse blir till. Ministern har tydliggjort det på ett förtjänstfullt sätt. Men det gör det extra spännande att ministern vill ha en debatt i kammaren. Hon vill att politiken ska debatteras här i kammaren.
Hon vill ha en proposition. Varför kan hon då inte säga att det kommer att bli en?
Jörgen Warborn (M):
Tack, statsrådet, för de vänliga orden om Moderaternas politik på näringslivsområdet. Den här debatten har visat på några saker. Till att börja med är filmpolitiken oskickligt hanterad av regeringen. Regeringen har börjat i fel ände. Avtalet är uppsagt utan att man har analyserat konsekvenserna av det, utan att se vilka alternativ som finns i stället och utan att veta hur processen ska hanteras framöver.
Men tiden går. Deadline förskjuts på framtiden. Regeringen överväger nu hur processen ska gå till i fortsättningen. Det är tydligt att det finns grus i maskineriet från regeringens sida. Moderaterna vill i stället se ett förlängt filmavtal under tiden som en ny filmpolitik noga utreds.
För oss är det viktigt att 50 år av erfarenhet av samverkan tas till vara, även om det slutligen inte sker i form av ett nytt filmavtal. Regeringens hantering av filmpolitiken väcker många frågor inför framtiden. Filmbranschen i stort har uttryckt såväl oro som kritik. Vi från Moderaterna förutsätter att det blir en proposition.
Annars får mina kollegor i kulturutskottet se över vilka verktyg som de har för att regeringen inte ska runda riksdagen. Svensk film är fantastisk på många olika sätt. Det är en viktig del av de kreativa näringarna. Filmen har ett stort värde för jobben, för exporten och för bilden av Sverige utomlands.
Eftersom svensk film är så viktig är det angeläget att den inte slarvas bort av ett oskickligt hanterande från regeringen.
Jörgen Warborn (M):
Tack, statsrådet, för svaret på frågan! Det handlar om upphovsrätt, men egentligen fortsätter vi i någon mening att diskutera film. Det stora problemet i fråga om upphovsrätten just nu finns ju när det gäller film. Det finns naturligtvis inom alla kreativa näringar, men min upplevelse är att det just nu är värst på filmområdet.
Bakgrunden är att piracy är ett stort och växande problem i Sverige. Mediavision presenterade i våras en undersökning. Den visar att ca 30 procent av Sveriges befolkning konsumerar film eller tv-serier via illegala sajter varje månad. Det är 30 procent, en tredjedel av svenskarna. Det är 2,3 miljoner människor som konsumerar illegalt varje månad.
Dessa ser varje månad på fyra till fem filmer. Det blir en total konsumtion av 100-130 miljoner filmer från olagliga källor varje år. Om regeringen delar min åsikt att det är ett problem måste vi göra någonting åt det. Det är glädjande att det går att göra någonting åt det. Man kan titta på de andra nordiska länderna.
Vi är i särklass sämst. Brottsligheten i Sverige är i särklass högst. Det finns ett antal olika metoder. I de andra nordiska länderna har man tagit flera olika steg och faktiskt kommit åt problemet, inte fullständigt men på ett mycket bättre sätt än vad vi har gjort här i Sverige. Några av metoderna står branschen själv för. Men när det gäller andra krävs det att staten är med - det krävs lagstiftning. Det finns några metoder som man kan fundera över i Sverige.
Ska internetleverantörer efter ett domstolsbeslut kunna blockera sajter där det här materialet finns? Det är ett förslag. Man kan tänka sig höjda straffskalor för upphovsrättsbrott, kanske främst riktat mot dem som gör detta i organiserad form. Man kan också tänka sig att helt enkelt tydliggöra i lagstiftningen att det är olagligt att streama - där finns det en otydlighet i dag.
Är regeringen beredd att titta på några av förslagen? Det är en inledande fråga. Den glada nyheten är att om vi gör rätt saker kommer det att vara väldigt bra för svensk film. Enligt den här undersökningen skulle en av tre illegala visningar kunna konverteras till en betald visning om materialet inte finns tillgängligt på internet.
Totalt sett skulle det betyda 800 miljoner kronor i legala intäkter till svensk film och till filmindustrin i stort. Om jag förstår saken rätt var det ett rundabordssamtal i går, där man skulle diskutera det här. I grund och botten tycker jag att det är bra att regeringen har tagit ett initiativ och att man pratar med branschen.
Men jag tror också att det är viktigt att regeringen - det är det som ligger i min fråga - kommer med något konkret till bordet. Som sagt: Staten och politiken kan göra några saker, och branschen kan göra andra saker. I den diskussion som vi har här i dag skulle det vara önskvärt om vi fokuserade just på vad staten och regeringen kan göra. Vad branschen kan göra kan vi diskutera vid ett annat tillfälle. Vad har kultur- och demokratiministern tänkt göra?
Kände statsrådet till omfattningen av piracy? Tycker regeringen att det är ett problem, och vad vill regeringen i så fall göra åt det?
Jörgen Warborn (M):
Det var bitvis riktigt underhållande att lyssna till debatten mellan Vänsterpartiet och Socialdemokraterna. Vänsterpartiet som är budget och regeringsunderlag argumenterar stenhårt mot Socialdemokraterna. Det skulle vara spännande att lyssna på deras budgetförhandlingar lite oftare. Jag har två frågor till Jamal El-Haj.
Den första gäller 3:12. Jag vill höra hur Socialdemokraterna resonerar. I förra veckan debatterade vi bland annat momsfrågor. Regeringen har valt att sänka momsen för naturguider.
Jag antar att man vill skapa jobb i den sektorn och använder skatterna för att stimulera efterfrågan. Men när det gäller 3:12 och småföretag väljer man att höja skatten brett, för alla småföretag. Alla fåmansbolag får höjd skatt som ett resultat av detta. Hur går logiken ihop?
Varför väljer man den jättelilla skattelättnaden för just naturguider medan man slår hårt mot i princip alla småföretagare i hela Sverige? Hur fungerar det? Min andra fråga gäller Konkurrenskraftsutredningen. Moderaterna menar att den också måste ta hänsyn till skatterna.
Varför väljer Socialdemokraterna att inte plocka in skatter i en konkurrenskraftsutredning, när vi vet att skatter påverkar konkurrenskraften väldigt mycket?
Jörgen Warborn (M):
Av argumentet verkar det vara klart att Socialdemokraterna och regeringen vill begränsa företagandet. Jag tror inte att det är på det sättet egentligen. Men det kan bli effekten av den politik ni driver, Jamal El-Haj. Man försöker komma åt ett litet problem, men man slår mot alla småföretagare. Det är märkligt att detta kommer nu, när vi vet att bortåt 980 000 människor är i utanförskap.
Jag håller med om den bild som Jamal El-Hajs tecknade i sitt anförande; det går bra för Sverige på många sätt. Men det gäller inte för hela Sverige, inte för de bortåt 980 000 människorna som är i utanförskap. Om de ska komma in i jobb behövs småföretagen. Vi vet att fyra av fem jobb skapas i just småföretag. Det är därför märkligt att regeringen väljer att beskatta just småföretagande ännu hårdare.
Jag tror att det är en mycket olycklig politik som kommer att slå helt fel när det gäller jobben. Det nämndes också att spänningen mellan skatten på inkomsten av tjänst och skatten på inkomst av kapital är ett problem. Därför vill man ändra detta genom 3:12-reglerna. Men den spänningen har regeringen själv valt att öka på genom att förändra skiktgränsen.
Slutligen fick jag inget svar när det gäller Konkurrenskraftsutredningen och hur man resonerar om skatter där. Det här gäller egentligen inte bara Konkurrenskraftsutredningen. Det gäller även Entreprenörskapsutredningen. Inte heller där tittar utredaren på skatter. Men även när det gäller entreprenörskap konstaterar vi att skatter är viktigt för konkurrenskraft.
Varför vill Socialdemokraterna absolut inte prata om skatter när det gäller att skapa svensk konkurrenskraft? Det är ju ett av verktygen i verktygslådan för att få Sverige att fungera bättre, för att få fler företag att växa och för att fler jobb ska skapas.
Jörgen Warborn (M):
Jörgen Hellman gör gällande att det är retorik att titta på den bristande konsekvensutredningen - att det bara skulle vara tomt prat. Det är naturligtvis inte bara retorik; det är en förordning. Jag skulle vilja fråga Jörgen Hellman om det inte är en förordning som även Socialdemokraterna tycker att det vore rimligt att följa.
Jörgen Warborn (M):
Det är Regelrådet, som alltså är regeringens egen myndighet på detta område, som gör genomlysningen av propositionen och den utredning som regeringen har tillsatt. På område efter område kommer alltså regeringens egen myndighet fram till att konsekvensbeskrivningarna brister.
Det kan inte vara retorik eller tomt tal; det är ett faktum att endast 36 procent av konsekvensbeskrivningarna är godtagbara. Det vore väl rimligt att inte bara göra en utvärdering efteråt av hur en lagstiftning slår mot företagen utan att följa förordningen och göra en utvärdering och en konsekvensbeskrivning innan.
Sanningen är ju att varken Jörgen Hellman, finansministern eller andra delar av regeringen vet hur detta förslag påverkar företagen, och det riskerar att slå mot jobben och sysselsättningen. Det är den utmaning vi har framför oss.
När man lägger fram proposition på proposition utan att veta hur det slår mot företagen riskerar det att skapa en stor arbetsbörda och en ökad administrativ börda för företagen, och de kan då inte förhålla sig till sin kärnverksamhet. Den konsekvensutredning som finns baserar sig alltså på Finansdepartementets egen prognos, och den säger att denna lagstiftning egentligen inte skulle kicka in.
Vore det inte rimligt att ha en prognos även i händelse av att räntan blir så låg som man nu tar höjd för i propositionen? Återigen: Jag vore tacksam om Jörgen Hellman kunde svara på dessa frågor men också på frågan om det inte är rimligt att regeringen och Socialdemokraterna följer en förordning.
Jörgen Warborn (M):
Jag ska för tydlighetens skull säga att vi inte motsätter oss sakfrågan. Vi motsätter oss alltså inte ett golv för statslåneräntan - så att det är tydligt. Vad vi tycker är rimligt är att vi ska förstå hur detta påverkar företag och jobb. Vi har ju den förordning om konsekvensbeskrivningar som alliansregeringen införde; jag tror att det var 2007.
Hela syftet med den var att försäkra oss om att vi fortsatt har tillväxt och god sysselsättning samt att företagarklimatet ska vara så bra som möjligt. Nu har Rasmus Ling fått en liten stund att fundera på den fråga jag tidigare ställde till Socialdemokraterna, och jag ställer samma fråga till honom. Tycker Rasmus Ling och Miljöpartiet att det är rimligt att man följer en förordning?
Jörgen Warborn (M):
Den frågan är enkel. Det finns ingen motsättning i själva sakfrågan. Vi tycker bara att det är rimligt att man vet hur en lagstiftning påverkar jobb och företagande innan den införs. Det är det som är skillnaden mellan oss: Ni väljer att föra fram en proposition om en lagstiftning i strid mot en förordning och med bristfällig konsekvensbeskrivning. Detta är inte heller det enda fallet; endast 36 procent av konsekvensbeskrivningarna var godkända under 2015.
Det är en situation vi naturligtvis måste vända. Vi hade en debatt med närings- och innovationsministern i förra veckan, och han tycker också att vi måste vända detta. Hur vänder vi detta? Vi i riksdagen måste ju reagera, precis som ni gjorde för en vecka sedan eller två när ni sa: Här måste man göra en genomlysning! Då var vi eniga. Varför är vi inte det i dag? Varför, Rasmus Ling, ska vi inte följa en förordning?
Jörgen Warborn (M):
I förra veckan var jag med i en debatt här i kammaren om fastighetsbegreppet i mervärdesskattelagstiftningen. Men egentligen handlade den debatten om konsekvensbeskrivningen till den propositionen. Det var inte en proposition som ministern var ansvarig för, men likväl gick det inte att se vilka konsekvenser som propositionen kommer att få för företagare.
Därför var det ett enigt skatteutskott som ställde sig bakom ett tillkännagivande till regeringen om att det ska göras en uppföljning om ett år eller så av hur detta har slagit ut. Även regeringspartierna, Socialdemokraterna och Miljöpartiet, var med på det tillkännagivandet. Det vore intressant att höra om ministern tycker att det är bra att Socialdemokraterna i riksdagen ställer sig bakom ett tillkännagivande till regeringen.
Egentligen vore det mycket bättre med en bra konsekvensutredning från början. Då hade vi sluppit att göra tillkännagivandet. Jag hoppas nu att vi får ett brett stöd för de följdmotioner som vi kommer att skriva om konsekvensutredningarna, så att riksdagen reagerar med kraft i dessa frågor.
Vi från Moderaterna har i en motion föreslagit ett antal olika åtgärder för att komma till rätta med problemet. Jag skulle gärna vilja ha Mikael Dambergs kommentar till dessa förslag.
För det första vill vi uppdra till Tillväxtverket att intensifiera de utbildningar som genomförs för regelgivare i syfte att förbättra de kunskapsmässiga förutsättningarna för att upprätta konsekvensutredningar som håller en god kvalitet. För det andra vill vi att regeringen stärker styrningen av kommittéer och annat utredningsarbete för att det ska bli bättre konsekvensutredningar.
Där är grunden, för när det kommer till Regelrådet är det i regel för sent. Det är kommittéerna och utredarna som måste ha rätt kunskap för detta. Sedan anser vi också att regeringen ska säkerställa att utredare sätter ett speciellt fokus på bättre analyser av författningsförslags påverkan på företagens kostnader och konkurrensförhållanden.
Det ligger lite i linje med det som näringsministern närmade sig, det vill säga att man ska prioritera rätt typer av konsekvensanalyser. Jag skulle gärna vilja ha en liten kommentar till att intensifiera utbildningar, stärka styrningen för utredningsarbete och sätta speciellt fokus på företags kostnader och konkurrensförhållanden.