KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Engström (V):
Tack, Maud Olofsson, för svaret! Jag hoppas att näringsministern orkar med en interpellation till - hon har stått här ganska länge nu - för det här är en viktig fråga tycker jag och säkert många andra. Det har blivit mycket svårare för företag, framför allt små företag, att få lån. Bankerna har blivit mer restriktiva. Det förekommer att banker ensidigt säger upp lån.
Det finns exempel på banker som helt sonika drar in krediterna för företag som kanske inte fullt ut har utnyttjat sina checkkrediter eller att man ändrar de villkor som man en gång har kommit överens om. Det är väldigt allvarligt för de mindre företagen, som många gånger hamnar i likviditetskris.
Det handlar också om investeringar som kanske inte blir gjorda eller skjuts på framtiden. Det brådskar i den här frågan. Redan om några dagar, den 19 januari, är det många företag som har uppbörd. Uppbörden för momsinbetalningar och inbetalningar av preliminärskatter och arbetsgivaravgifter är om bara några dagar.
Jag tror att det är väldigt många som kommer att få kraftiga likviditetsproblem då. Det är något som vi verkligen måste ta till oss. De här problemen bekräftas också i en undersökning som Almi nyligen har presenterat i låneindikatorn som de har gjort i 25 år nu, tror jag.
De har frågat 150 chefer på olika bankkontor runt om i landet, och 38 procent av de tillfrågade menade att utlåningen minskade redan under fjärde kvartalet 2008. 54 procent bedömer att utlåningen kommer att minska ytterligare under 2009, alltså under innevarande år.
Över 40 procent säger att kreditvillkoren har skärpts helt enkelt. Det bekräftar precis den bild vi har. Det bekräftar också det som många småföretagare säger i dag. Också stora företag har problem i dag, men när de ställs mot de små tror jag att de små blir förlorarna i första hand.
I sitt svar pratar näringsministern om strategiska insatser, bland annat att företagshypotek har införts.
Vid en utfrågning i finansutskottet ställde jag en fråga om det till en representant för banksektorn som menade att det inte har någon direkt påverkan på kreditmöjligheter just nu, kanske något på längre sikt men i det här kritiska läget skulle det inte ha någon effekt alls.
Jag ska ställa några frågor till Maud Olofsson eftersom jag ser att jag inte har så många sekunder på mig. Jag får ta mina andra argument så småningom. Det har i debatten förts fram krav på en generell kreditgaranti för mindre företag. Vad säger regeringen och Maud Olofsson om det?
Vad säger Maud Olofsson om det uppenbara att den totala kapaciteten för lån egentligen borde öka? Hur ser regeringen på det? Hur ser regeringen på möjligheten att korta betalningstiderna för företag? Det som vi kan fatta beslut om är den offentliga sektorn. Sedan tycker jag att näringslivet självt kan se över sina betalningstider.
Det finns en lång rad frågor som behöver diskuteras. Jag återkommer med några ytterligare i mitt nästa inlägg.
Marie Engström (V):
Maud Olofsson sade att storföretagen kommer hem för att låna pengar och tränger ut de små. Den bilden är vi nog överens om, även om det i grunden är lite för enkelt uttryckt. Jag tänkte ställa ytterligare en fråga.
I dag har bankerna rätt att ensidigt säga upp krediter utan att det utlöser någon typ av skadeståndsansvar för dem. Skulle näringsministern kunna tänka sig att se över den lagstiftningen? Bankkunden och banken ingår ett avtal om ett lån. Detta lån kan banken uppenbarligen helt plötsligt säga upp.
Det är mycket besvärligt för mindre företag. Jag noterade att Maud Olofsson inte svarade på frågan som har förts fram i debatten om att staten ska gå in och hjälpa till och ställa ut mer generella garantier för att företag ska kunna behålla sina lån och förhindras att gå i konkurs.
Maud Olofsson svarade inte heller på frågan om man kan begränsa betalningstiderna från myndigheter. Samtidigt skulle näringslivet och de stora företagen kunna kontra med att skärpa sig gentemot de små företagen.
Det vore några viktiga åtgärder som man skulle kunna vidta. Jag vet att regeringen har gett Almi ökad utlåningskapacitet med 2 miljarder kronor. Det är bra och nödvändigt. De pengarna kommer naturligtvis att användas.
Syftet med Almi är dock att vara ett komplement till bankerna, att vara marknadskompletterande. Almi ställer krav på företag att de ska ha möjlighet att betala tillbaka.
Meningen med Almis verksamhet är att respektive företag så småningom ska kunna gå tillbaka till banksfären för att kunna ha sina lån där. Men visst är Almis verksamhet mycket viktig.
I svaret skriver Maud Olofsson om en tillsatt utredning om skatteincitament för att till exempel få skjuta upp reavinstbeskattningen.
Men efter vad jag förstår handlar det med EU:s regler om att det inte bara ska gälla i Sverige utan att det måste gälla inom hela EU-området, precis på samma sätt som gäller för reavinstbeskattningen knuten till fastighetsbeskattningen i dag. Det kan också vara en komplikation.
Jag hoppas att Maud Olofsson i denna debatt kan svara på någon av de frågor som vi har ställt. Precis som jag sade inledningsvis är detta en viktig fråga. Jag tror att problemet är oerhört akut. Det är många småföretag som de kommande dagarna måste ha pengar till att betala in sina skatter och avgifter till Skatteverket.
Marie Engström (V):
När det gäller frågan om förmögenhetsskatten börjar vi bli lite otåliga. Vi väntar på bevisen för att avskaffandet av förmögenhetsskatten har haft verkan. Vi har länge hört att det innebär att tillgången till riskkapital kommer att öka ganska markant.
Jag har alltid sagt att det kanske händer något på marginalen, men jag tror inte att det kommer att få den jättestora betydelse som jag vet att många alliansföreträdare har hävdat. Reformering av 3:12-regler, ökade möjligheter till direktavskrivningar och annat som Maud Olofsson tar upp är ju sådant som vi är överens om. Det är bra åtgärder.
Det var faktiskt vi som inledde en reformering av 3:12-reglerna för ett antal år sedan. Sedan har det rullat på. Även om detta har gjorts står vi där vi står i dag. Det finns ett antal företag och företagare som jag tror är oerhört bekymrade i dag. De vet inte om de i morgon eller nästa vecka har lånet kvar på banken.
De vet inte om de kan göra rätt för sig gentemot skattemyndigheten när det gäller inbetalning av skatter, avgifter och moms som man ska göra redan i början av nästa vecka. Det handlar om att korta ned betalningstiderna från myndigheter till exempelvis tio dagar. Det var den frågan vi ställde.
Det skulle kanske vara en ganska snabb och enkel åtgärd som vi skulle kunna göra som en liten del i en väldigt stor och besvärlig fråga. Jag vet att näringsministern säger att hon ska följa utvecklingen. Det är ju bra, men frågan är hur illa det ska bli innan vi gör någonting utöver det som är gjort hittills.
Marie Engström (V):
Jag kommer också från Värmland, det är därför jag deltar i debatten. Jag vill tacka Ann-Kristine Johansson för att ha skrivit interpellationen och tacka för svaret från justitieministern. Vi vet att Polismyndigheten i Värmland bland annat valt att prioritera arbetet för att motverka ungdomsbrottslighet och även den drogrelaterade brottsligheten. Det är två väldigt viktiga områden.
När man jobbar på det här sättet är man väldigt beroende av att ha bra planeringsförutsättningar. Det som har hänt i Värmland är att man under flera år har jobbat hårt och fått en relativt god ekonomi. Man har till och med haft ett skapligt överskott.
Men så drabbades man av den obehagliga nyheten att dels överskottet drogs in, dels budgeten för år 2009 blev mindre än vad man hade räknat med. Man hade naturligtvis räknat med att få fortsätta med den viktiga verksamhet som man hade påbörjat.
Dessutom ligger nu en sexmånadersbudget, och hur läget kommer att vara andra halvåret 2009 vet man egentligen inte i dagsläget. Det är viktigt, precis som Ann-Kristine Johansson säger, att använda resurserna på bästa sätt. Den uppfattningen delar jag. Det är naturligtvis viktigt att man jobbar efter de premisserna inom polismyndigheten också.
För polisen i Värmland kan detta få en lång rad olika konsekvenser, till exempel att man måste minska på utbildningsinsatserna. Man måste naturligtvis minska på resurser för materialanskaffning eller skjuta det på framtiden.
Det kan innebära ett visst anställningsstopp, som innebär att polisen kanske måste gå in och utföra arbetsuppgifter som annars så kallade civilanställda har tvingats göra, vilket i sin tur kan få den effekten att färre poliser syns ute.
Jag tror att just i ett delvis glest bebyggt län som Värmland är det oerhört viktigt att polisen finns ute och att människorna kan känna den tryggheten. Det går naturligtvis att peka på en lång rad effekter av det här. Men som helhet tror jag att just planeringsförutsättningarna är oerhört viktiga för att få en effektiv organisation.
Jag är av den uppfattningen att polisen i Värmland jobbar på ett sådant sätt att man är en effektiv organisation, och då blir man ju oerhört störd när den här typen av förändringar sker.
Det är bra, som ministern i svaret säger, att man gör en effektivitetsöversyn av polisens hantering av medel. Det har ändå funnits ett anslagssparande tidigare, samtidigt som det har funnits ett besparingskrav på de olika polismyndigheterna ute i landet.
Det är väldigt viktigt att justitieministern här ger ett bra svar när det gäller den framtida möjligheten för polismyndigheten att fortsätta sitt arbete, fortsätta på den inslagna vägen, och slippa känna att man måste genomföra omorganisationer och neddragningar.
Marie Engström (V):
Jag tolkar svaret som att justitieministern är väl medveten om situationen hos de olika polismyndigheterna ute i landet och att hon förstår de problem som den kan medföra, och det är bra. Det är ju bra när man har samma karta när man debatterar en fråga.
Jag tror att vi alla i kammaren förstår att vi just nu lever under en extrem ekonomisk situation till följd av både lågkonjunktur och oro på finansmarknaden, och det tror jag på ett eller annat sätt genomsyrar hela samhället. Det är väldigt bra att effektivitetsöversynen görs, och det kanske jag sade förut också.
Det är ju oerhört viktigt att man gör samma bedömningar när man ska göra budgetar och så vidare. Jag förstår att det har varit en hel del problem i dessa frågor tidigare, och det kanske det är fortfarande. Det är kanske bland annat därför som i detta fall Värmland drabbas så hårt. Jag behöver inte upprepa alla effekter, för det har Ann-Kristine Johansson redan gjort på ett förtjänstfullt sätt här i talarstolen.
Justitieministern talade om eventuell samordning med Dalarna eller Örebro eller att man får se över sitt sätt att jobba. Jag skulle ändå vilja fråga justitieministern: När vänder det? När kan man fortsätta jobba på det sätt som man påbörjade och fick avbryta?
Hur ser justitieministern på Värmlandspolisens förutsättningar att jobba framgent för att uppnå de mål för polisens arbete som man har ställt upp?
Marie Engström (V):
Jag tackar för svaret. Jag hade ställt frågan till näringsministern, men jag debatterar lika gärna med Cristina Husmark Pehrsson. Jag tror att jag och näringsministern har diskuterat de här frågorna tidigare. De är ju nära relaterade just till småföretagarfrågorna. Jag tycker att det är viktigt att ta upp frågan om sjuklönen i mindre företag av flera olika skäl.
Det handlar om att när någon eller några är sjuka i ett mindre företag är det inte bara kostnaderna som ökar, utan det blir också ett avbräck i verksamheten. Det innebär i sin tur att intäkterna minskar i det företag som det gäller.
För ett mindre företag med kanske fyra anställda där två är sjuka innebär det faktiskt att 50 procent av verksamheten kan stå still. Det är ganska allvarligt. Det påverkar inte bara företagets ekonomi utan också viljan att anställa. Man är rädd för att få de effekterna.
Det finns också en annan aspekt på det här, nämligen eventuella utestängningseffekter. Det finns människor som har en återkommande sjukdomsbild och så vidare som därmed också känner sig diskvalificerade på arbetsmarknaden. Vi ska också veta att det finns nya sjukförsäkringsregler nu som gör att människor ska prövas på ett annat sätt än tidigare gentemot arbetsmarknaden.
Den gruppen kanske också kommer att få det ganska tufft mot bakgrund av det här. I svaret från socialförsäkringsministern hänvisas till utredningen och företagarnas försäkringsvillkor. Jag vill först säga att den utredningen tittar i allra första hand på just företagarnas försäkringsvillkor.
Det jag pratar om nu är den sjuklön som företagare får betala för sina anställda. Det är en väsentlig skillnad. Men jag har tittat i utredningen. Den är på över 300 sidor. På fyra sidor tar man upp frågan om sjuklöneproblematiken och föreslår ett visst modifierat högkostnadsskydd.
De små företagen som kollektiv har egentligen en lägre sjukfrånvaro om man jämför med den genomsnittliga sjukfrånvaron. Det handlar alltså inte om kollektivet småföretag, utan det är de enskilda företagen där folk är sjuka som drabbas värst.
I utredningen föreslår man att de företag där sjuktalen ligger tre gånger högre än genomsnittet ska kunna få ett slags tak eller ett högkostnadsskydd. Jag vet att detta inte är något färdigt förslag ännu från regeringen, utan det är bara ett utredningsförslag.
Men jag kan upprepa min fråga från interpellationen: Hur ser regeringen och socialförsäkringsministern på möjligheten att begränsa sjuklönekostnaderna för mindre företag?
Marie Engström (V):
Egentligen tangerar vi ett väldigt brett område nu - hur vi ska få in fler människor på arbetsmarknaden och få färre som står utanför. Och hur ska vi förhindra utestängningseffekter? Det är en stor och viktig diskussion, och det är en del i det som vi diskuterar.
När det gäller frågan om medfinansiering ställde vi oss bakom regeringens förslag om att ta bort den likaväl som vi ställde oss bakom förslaget om att minska sjuklöneperioden till 14 dagar, som den är i dag.
Jag och mitt parti tycker egentligen att mindre företag helt och hållet borde slippa betala sjuklönekostnader just därför att de i så hög grad påverkar företagens ekonomi och vilja att anställa. Det är ganska intressant att se - jag har läst de tre fyra sidor i utredningen som tog upp det området - att man instämmer i detta. Utredaren konstaterar att så är det.
Det här är ett stort problem. Jag skulle vilja peka på att man ser effekten av att ha samma regelsystem för alla företag oavsett om de är stora eller små. Ofta har man inte samma problem. Det lilla företaget har helt andra problem och befinner sig i en helt annan tillvaro än vad det stora företaget gör.
Syftet med den här interpellationen var också att se de skillnaderna. Hela den här utredningen och trygghetssystemen kräver kanske en egen diskussion, men detta har väl inte mottagits så väl av till exempel organisationen Företagarna, som säger att det bidde en tummetott eller något sådant. Det skrev man i ett pressmeddelande.
Jag tror att det finns oerhört mycket mer att göra på det här området. Om vi ska snäva in det vill jag fråga Cristina Husmark Pehrsson om hon och regeringen är beredda att se över den här frågan en gång till när det gäller de små företagen och deras sjuklönekostnader.
Marie Engström (V):
Jag har förstått att vi trillade in i en debatt om den nya rehabiliteringskedjan. Jag vet inte vad det är för uttalande Cristina Husmark Pehrsson åsyftar när hon säger att mitt parti vill något speciellt. Mitt parti värnar naturligtvis arbetslinjen och vill att så många människor som möjligt ska komma ut i arbete. Vi vill också värna våra trygghetssystem.
Vi vill att människor som är sjuka ska ha en rimlig ersättning och få vård och en god rehabilitering. Något mer har jag inte att säga i den frågan. Jag har en liten kommentar till de åtgärder som socialförsäkringsministern tar fram här, nyfriskjobb, nystartsjobb och sänkta arbetsgivaravgifter.
Jag vill bara påminna om den rapport som Riksrevisionen har lämnat när det gäller effekten av sänkta arbetsgivaravgifter. Där är man oerhört tydlig och säger att det är mycket dyra åtgärder om man vill uppnå sysselsättningseffekter. I så fall vore det mycket bättre att använda pengarna till direkta arbetsmarknadspolitiska åtgärder och till utbildningsinsatser i stället för att sänka arbetsgivaravgifter.
Jag säger detta eftersom socialförsäkringsministern själv tog upp detta som väldigt goda åtgärder. Jag vill återvända till kärnan i min interpellation. Jag känner att vi börjar debattera helt andra saker.
Den handlar om regeringens vilja att vidta ytterligare åtgärder - jag kanske ska uttrycka mig så i stället - för att sänka eller ta bort sjuklönekostnaderna i mindre företag, och då inte bara för människor som riskerar utestängningseffekter som ministern pratar om, till exempel före detta förtidspensionärer, utan för alla anställda. Det är kärnan i min fråga.
Marie Engström (V):
Finansministern har varit med i ett antal debatter vid det här laget. Jag valde ändå att gå upp i den här debatten, för finansministern har aldrig deltagit i skatteutskottets debatter. Det här blir ett tillfälle att få prata direkt med ministern. Många av ministerns partikamrater i skatteutskottet hänvisar ofta till regeringen, men då är ingen från regeringen där och kan svara på frågor. Därför känns det bra att ministern nu är här.
Vi har inte oväntat levererat lite kritik mot regeringens inkomstskattepolitik, och det är av flera olika skäl. Vi tycker att skattesänkningarna är orättfärdiga. Vi tycker att de mest riktar sig till höginkomsttagare. De innebär också att skillnaderna i nettoinkomst mellan män och kvinnor faktiskt ökar, och det är en utveckling som vi absolut inte vill ha.
Vi tycker också att det är problematiskt att man skiljer på olika typer av inkomstslag. Jobbskatteavdraget omfattar dem som har jobb, medan många som i dag går ut i arbetslöshet får en jämförelsevis högre skatt. Finansministern vet också hur många av landets pensionärer har varit uppretade av den rådande skattesituationen.
Samma sak är det för människor som blir sjuka eller av andra skäl inte kan jobba. Det här är problematiskt. Jag ser det lite grann som ett systemskifte inom skattepolitiken. Det är också ett avsteg från en likformig beskattning, och det tror jag nog att den här regeringen gör inte bara på inkomstskattens område utan också på andra områden.
I dagarna skriver kanske framför allt moderata ledamöter debattartiklar i tidningar där man hyllar steg tre i jobbskatteavdraget och menar att nu får många människor mer pengar kvar i plånboken.
I en situation när många är varslade och går ut i arbetslöshet kan det kännas lite cyniskt eller rent av fånigt att hylla denna inkomstskattesänkning. Många hamnar nu i en annan verklighet med försämrade ersättningsnivåer och en högre skatt. Vilka empiriska belägg finns det för att jobbskatteavdraget skulle innebära fler jobb, finansministern?
Man skriver många gånger att jobbskatteavdraget gör att människor som står långt från arbetsmarknaden får möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Jag tycker att det är ett märkligt uttalande och undrar om det finns några empiriska belägg för det. Finansministern sade i förra interpellationsdebatten att mitt parti skulle vilja avskaffa arbetslinjen.
Det tycker jag var en grov anklagelse. Är det för att vi ifrågasätter jobbskatteavdraget? Jag frågar eftersom jag ibland när jag lyssnar på er uppfattar det som att jobbskatteavdraget skulle vara någon sorts mirakelmedicin för att bota arbetslöshet, orättvisor och så vidare.
Jag instämmer i det Lars Johansson sade om den kraftigt försämrade inkomst som till exempel en Volvoarbetare kommer att få. Man tvingas kanske leva på 55 procent av den tidigare inkomsten. Det är ett hårt slag mot människor som i dag får se arbetslösheten i vitögat.
Jag hoppas att finansministerns kan svara, framför allt på frågan om var det finns belagt att just jobbskatteavdraget ger många fler jobb.
Marie Engström (V):
Nu försökte finansministern i alla fall att ge mig ett svar. Det var gott så. När det gäller pensionärerna gjorde Anders Borg en jämförelse med kompensationen för egenavgifterna. Men om man inte betalar egenavgifter kan man inte heller bli kompenserad för egenavgifter. Jag tycker därför att det var en ganska dålig jämförelse.
Poängen i mitt resonemang är att vi ser det som problematiskt att olika grupper beskattas på olika sätt - att inkomsttagare beskattas på ett annat sätt än till exempel pensionärer. Det finns också andra grupper.
När det gäller anledningen till det kan jag koppla till andra debattörer, bland annat Carl B Hamilton. Vi tror på en produktiv rättvisa. Vi tror faktiskt på att människor som känner trygghet vid sjukdom, vid arbetslöshet och annat också kan bidra på ett väldigt bra sätt både till sysselsättning och till rättvisa.
Jag tycker att det är nästan oförskämt att vi får stå här och bli anklagade för att vi vill avskaffa arbetslinjen. Jag vill säga till Carl B Hamilton att han ska sluta att kalla detta för bidrag. Detta är försäkringar. Vi har en arbetslöshetsförsäkring i det här landet, vi har en sjukförsäkring i det här landet, och vi har en föräldraförsäkring i det här landet. Det är inte bidrag, det är försäkringar som ska täcka upp inkomstbortfall.
Det brukar i alla fall Carl B Hamiltons parti värna i många andra sammanhang. Till sist finansministern: Jag ställde en fråga om jobbskatteavdraget och om det fanns någon empirisk undersökning som visar att jobbskatteavdraget påverkar sysselsättningen i positiv riktning. Svaret som jag fick av finansministern gällde inkomstskillnaderna, men det var egentligen inte min fråga.
Marie Engström (V):
Tack, näringsministern, för svaret på min interpellation! Den är skriven mot bakgrund av att det finns behov av att uppdatera och förbättra trygghetssystemen för de mindre företagen. Jag vet att det finns en utredning, och precis som näringsministern säger är den föremål för beredning i Regeringskansliet.
När jag lyssnar på svaret får jag höra att det var synd att den gamla regeringen inte gjorde någonting. Det kan man kanske tycka, men nu har det ändå gått tre år av mandatperioden, och det är väl på tiden att den här regeringen gör någonting. Jag hoppas att vi kan blicka framåt i debatten, näringsministern.
Sjukdom hos personal i mindre företag är förenad med sjuklönekostnader, vare sig det är egenföretagaren eller någon anställd som är sjuk och frånvarande. Men det är inte bara den kostnaden företaget får, utan det handlar också om minskade intäkter när det blir avbrott i verksamheten. Det är den delen som jag har velat peka på i min interpellation.
Jag tror att vi här har ett stort problem. Jag har läst utredningen om trygghetssystemen, som regeringen nu bereder på Näringsdepartementet. Egentligen har man inte uppmärksammat just det här problemet eller kommit med något förslag till lösning.
I kontakt med företag och företagare har jag också hört att den enskilde företagaren egentligen inte kan försäkra sig mot sådant här till en vettig summa. Det finns alltså inga försäkringar på marknaden som till ett rimligt pris skulle kunna hjälpa företagen när det gäller den här typen av avbrott. Det tycker jag är ett stort problem.
Det var därför jag tänkte att det kan vara viktigt att uppmärksamma frågan innan trygghetssystemen blir föremål för proposition från regeringen.
Maud Olofsson säger i svaret att regeringen är medveten om sårbarheten och den risk som företagaren många gånger får ta för sjukfrånvaro och intäktsminskningar. Jag vill ändå fråga: Vad gör den här regeringen för att komma åt det här problemet och hjälpa de mindre företagen?
Som jag läser utredningen ser jag inte att man egentligen har tagit till sig detta.