Ida Gabrielsson (V):
Under många år har vi haft en illa fungerande sjukförsäkring i Sverige. Människor får inte det de har rätt till. Samhället har tappat kontrollen över syftet med socialförsäkringarna, och utförsäkringarna har skett på löpande band. För dem som drabbats har det här förstås fått katastrofala konsekvenser. Det är en enorm skandal och en stor skam för välfärdslandet Sverige.
Den så kallade rehabiliteringskedjan som Alliansen införde under sin tid vid makten fungerar inte. Det har i stället blivit en utförsäkringskedja. Vi som är förtroendevalda, valda av folket att representera medborgarna, ska agera handlingskraftigt och inte blunda eller främst agera pratmakare.
De löften vi ger ska vi genomföra. Fru talman! Jag har all förståelse för att många tappat tron på politiken efter år av försämringar. Politiker säger en sak men gör en annan. Vi i Vänsterpartiet ska i stället stå för det vi lovat. Vi representerar våra väljare, inte oss själva.
Vi kompromissar och är konstruktiva, men vi kräver politiskt inflytande om våra mandat behövs. När våra mandat behövdes i höstbudgeten satte vi en förbättrad sjukförsäkring högst upp på dagordningen.
Det var första gången Vänsterpartiets röster krävdes under mandatperioden, och då lyckades vi också genomdriva flera stora förbättringar. Utredningarna har förstås regeringen tillsatt, men till dess att Vänsterpartiet ställde kravet låg de och dammade i någon byrålåda på departementet.
Vänsterpartiet behövdes i budgetomröstningen, och därför kom också förslagen äntligen till riksdagens bord. Det är inga småsaker vi pratar om. Fler beviljas nu ersättning, och nivåerna är höjda. Fru talman! Bidragspolitik, säger några i högerblocket.
Andra, som Sverigedemokraterna, pratar sig varma för sjukförsäkringen men viker ned sig så fort Moderaterna kommer in i rummet. Inga förslag som har inneburit förbättringar har den borgerliga sidan, inklusive Sverigedemokraterna, åstadkommit. Det är Vänsterpartiet som har fått igenom förslagen i budgeten.
M, KD och SD sänkte i stället skatten igen endast för dem som för tillfället har arbete. Det var det Sverigedemokraterna fick till. Därför infördes i år en ny funkisskatt. Det är en människosyn jag har svårt att begripa. Varför ska min mamma som har halv sjukersättning betala en större andel av sin lön i skatt än jag som är riksdagsledamot?
Det är dessutom osannolikt uppseendeväckande att det enda partiet som tycker att den som har sjukpenning och den som jobbar ska betala en lika stor andel av sin lön i skatt är Vänsterpartiet. Där står vi fortfarande helt ensamma. Medan andra pratar agerar vi. Det ska vi göra framåt också. Det har ni mitt ord på.
Det är kanske inte så märkligt att högern är emot en förstärkt sjukförsäkring. Det ska löna sig att arbeta, säger de. Men de begriper inte att fungerande socialförsäkringar, dit alla som jobbar avsatt en andel av sin egen lön, är en del av det viktigaste systemet om vi ska ha starka och trygga löntagare i Sverige och om det ska löna sig att arbeta. Vi ska i stället misstänka varandra.
Den som jobbar ska ställas emot den som är sjuk för tillfället. Den som inte har ett arbete för tillfället ställs emot den som fötts med en funktionsnedsättning. När vi lyckades genomskåda detta, och när vi har sagt ifrån, sagt att vi vill hålla ihop, för att vi vet att i dag är jag frisk men imorgon kan det vara jag som är sjuk, har man i stället börjat skylla politikens misslyckande på invandringen.
Gå inte på det! Det är politiker som fattar besluten och som har försämrat sjukförsäkringen. Det är politiken och politikerna som kan fatta andra beslut. Det är viljan som saknas, inte möjligheterna. En amerikansk arbetslinje där löneutvecklingen hålls nere har importerats till Sverige.
I stället för starka omställningsförsäkringar och en kraftfull jobbpolitik har politiker agerat för att göra löntagarna otrygga och fattiga genom rekordlåga ersättningar. Många får inte ens det de har rätt till. De får gå till socialtjänsten eller får försöka försörja sig på anhöriga. I stället har skattesubventioner och branschstöd till redan lönsamma företag i mångmiljardklassen genomförts.
Under den här mandatperioden har över 30 miljarder av våra arbetsgivaravgifter gått till det. Fru talman! Alliansen genomförde 2008 dagens system. De steg fram som de nya helbrägdagörarna som till skillnad från Sveriges samlade läkarkår och expertis kunde genom ett trollslag bota 90 000-100 000 människor.
Socialdemokraterna och Miljöpartiet fortsatte tyvärr sedan genom styrningen av Försäkringskassan att driva en politik som innebar att tusentals personer utförsäkrades. Fortfarande i dag, trots facit i hand, är det flera av de borgerliga partierna som i det betänkande vi diskuterar i dag föreslår att vi ska återinföra den bortre tidsgränsen, den så kallade stupstocken. Det är magstarkt.
Fru talman! I går besökte jag Barncancerfondens toppmöte där barn och föräldrar berättade om sin kamp för att få rätt till ersättning. De berättade att man är rädd för att barnens aktiviteter ska innebära att man förlorar sin ersättning, om man väl får en. Vi är alla människor. Den som är riksdagsledamot är lika mycket människa som den som drabbats av kronisk sjukdom och inte kan arbeta. Människor är inte identiska.
Vi kan inte mallas och staplas. Vi är inga robotar eller maskiner där nya reservdelar bara är att beställa. Människor ska inte och kan inte kasseras eller sorteras ut. Vi är inte utbytbara. Därför förstår jag inte varför vi byggt en så omänsklig apparat när det kommer till att just bedöma människors sjukdom och arbetsförmåga.
Det sociala medborgarskapet har under lång tid vittrat sönder. Det är kittet som håller oss samman, som gör oss till medlemmar i ett gemensamt samhälle. Skyldigheter och rättigheter måste alla samhällen ha för att fungera, så är det. I dag är det främst skyldigheter som åläggs medborgarna medan makthavarna håller sig med rättigheterna. Fru talman! Vi hoppas nu att det har vänt, och det har det.
Det vi ser är bara början. Det är de största förstärkningarna av sjukförsäkringen som genomförs under det här året sedan den försämrades för över tio år sedan. Målet i regleringsbrevet som ledde till de stora utförsäkringarna vid dag 180 och dag 365 har Vänsterpartiet fått bort. Fler regler har ändrats så att fler kan beviljas ersättning.
Ersättningsnivåerna är höjda. Den som är äldre och har slitit ut sig på jobbet kommer snart att kunna få en trygghetspension. Fru talman! Folk blir inte friskare utan sjukare av den behandling som systemet utsätter dem för. Att inte bli trodd är höjden av förnedring. Det är så man tillintetgör en människa.
Vänsterpartiet har tillsammans med alla er som är aktiva i olika upprop och också fackförbund för att förändra sjukförsäkringen baxat regeringen och de andra partier framför oss. Nu behöver vi också ge tillbaka till dem som utförsäkrats genom åren så att de får upprättelse och ekonomisk ersättning och får sin SGI tillbaka.
Jag kommer därför i dag att yrka på just detta - att alla de som kastats ut ur systemet får upprättelse. Det ska den här kammaren få ta ställning till i dag. Jag vet att det i dagsläget bara är Vänsterpartiet som kommer att rösta för förslaget. Men vi ska se till att det blir verklighet i framtiden. Vi ska se till att människor som gjort allt rätt och gjort rätt för sig också får det de har rätt till. Det ska vi se till tillsammans.
Det finns mycket kvar att göra: De skarpa tidsgränserna behöver helt tas bort. Läkarintyg ska gälla som grund. Den som är kroniskt sjuk eller har en funktionsnedsättning måste få rätt till varaktig ersättning. Fru talman! Välfärdslöftet måste återupprättas. Vänsterpartiet kommer att fortsätta att ligga på till dess att alla förändringar är genomförda. Jag yrkar bifall till Vänsterpartiets reservation 3.