Eva Olofsson (V):
Kunskapsläget måste finnas på bordet. Kunskap är alltid bra. År 2008 skedde trendbrottet, och 2009 slog funktionshindersrörelsen larm. År 2014 ska det finnas ett kunskapsläge som man ska utgå från. Det handlar om fem eller sex år. Det är lång tid för de hittills tusentals människor som har förlorat assistans.
Det är lång tid för att skaffa sig kunskapsunderlaget. Att då tala om ett kraftfullt agerande är att ta i - ett snällt ord. Statsrådet talar om att få hjälp på annat håll. Innan jag ställde min interpellation var jag i kontakt med rätt många människor. FUB har lämnat en förfrågan till landets olika kommuner där olika saker lyfts fram.
Statsrådet har inte svarat på frågan om något ska göras för att se till att de som inte får assistans får rätt insatser. Hemtjänst är inte samma sak som att få personlig assistans. Med hemtjänst kan man inte leva ett självständigt liv på det sätt man kan med personlig assistans. Många gånger läggs den striktare bedömningen över på kommunerna.
Det finns en stor oro i kommunerna att när man talar om kostnader på statlig nivå låtsas man inte om att kostnaderna ramlar ned på kommunerna i stället. När en person inte kan bo i egen lägenhet blir det inte speciellt billigt att bo i ett gruppboende med personal i stället. Det som händer i kommunen är att en person får hemtjänst i stället. Det blir något helt annat. Jag instämmer i Maria Larssons synpunkt att det är dags att se över timschablonen.
Kommunerna går inte runt på den, och kooperativ och seriösa mindre företag har svårt att gå runt. Men riskkapitalbolagen går runt, och även de som inte är helt noga går runt. De gör till och med mångmiljonvinster. Det handlar om anställningsförhållanden där personal utnyttjas. Då blir det mycket billigare. Timschablonen måste vi titta på. När vissa nu får personlig assistans enligt LSS i kommunerna blir det fråga om lägre timpenning.
En del har börjat slå larm, till exempel Brukarkooperativet Jag. Brukarkooperativet Jag har konstaterat att de inte har råd att ta emot sådana som kommer från kommunerna som tidigare har haft statlig assistans och som nu väljer kooperativet. Det är viktigt att titta på vad som händer och vilken hjälp människor får i stället. Det kan man göra genom att diskutera dessa problem med bland annat SKL, som jag vet att regeringen gör ofta.
Vänta inte till efter valet 2014. Sedan var det frågan om grundläggande nära behov. Försäkringskassan har tolkat begreppet integritetsnära behov mycket striktare. Det har man också gjort i regeringsrättsdomen.
Det innebär att den som tidigare var beroende av personlig assistans kunde få en individuell bedömning utifrån funktionsnedsättningen men att det nu sker en striktare bedömning. Jag tänker på Wenche Willumsen, som själv är beroende av personlig assistans. Det anses inte vara integritetsnära att ta på sig ytterkläderna. Men hon säger att hon lider av bristande rörlighet med en hand som är krokig och förlamad.
Att ta på sig ytterkläder, vantar och så vidare blir intimt för henne. Men det kommer inte att räknas. Är ministern beredd att göra något när det gäller att ändra synen på integritetsnära behov, eller delar ministern den syn som finns i dag hos Försäkringskassan och Regeringsrätten? Är ministern beredd att ta upp diskussionen med SKL eller titta på något före 2014 så att människor kan få rimlig hjälp?