KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan-Olof Larsson (S):
Nej, det är klart att vi inte är nöjda med nuvarande minister, men det kanske inte är så ovanligt! Och det där med att skryta över Eskil behöver du inte bekymra dig om, för det klarar han så jättebra själv. Det gör han varje gång han visar sig. Så fort han öppnar munnen talar han om hur duktig han är. Det finns ingen människa i världen som kan bräcka honom i det.
Det kustnära fiske man försöker värna i dag från Eskils och hans kollegers sida och det man har lyckats komma fram till för svensk del innebär kanske att det kustnära fisket på västkusten slås ut. Då handlar det om räkfiske, kräftfiske och annat - icke hotade arter - på grund av dåliga förhandlingar. Det är där vi står i dag, och det kommer jag naturligtvis att påpeka för Eskil fler gånger. Men det är långt ifrån bra.
Erik som är bonde vet ju att innan man kan skörda måste jorden bearbetas, man måste så och man måste se till att grödan får rätt förutsättningar. Sedan kan man skörda. Det är inte så att våra socialdemokratiska ministrar har åkt ned och satt sig vid sidan om. Det är någonting som den här regeringen och dess företrädare här i riksdagen har fått i skallen.
Det är så att vi påverkade de andra för att skapa förutsättningar för att de skulle inse hur illa ställt det var med fisken i havet. Man kom en bit på väg. Vi är inte framme ännu. Inte ens Eskil har lyckats komma ända fram. Han har svårt att komma överens med till och med de närmaste grannarna här. Men ibland har man gått ett steg längre och kommit en bit på väg, och det är bra. Det är bra att vi har kommit en bit på väg allihop. Vi behöver komma ännu några steg till.
Men den fiskepolitik som bedrivs i dag slår väldigt hårt mot svenskt västkustfiske. Det är sanningen. Det är skonsamt, det är med rist och det är kustnära.
Jan-Olof Larsson (S):
Miljöministern är positivt överraskad över att det är så många som debatterar den här frågan. Det är en oerhört viktig fråga som mer eller mindre berör hela svenska folket. Miljöministern säger att det är väl bra att EU samordnat gör insatser för bättre vattenkvalitet. Absolut är det det!
Det är både rätt och riktigt, men nu handlar det om hur vi når dit och om vi gör det på ett samfällt sätt i Europa så att vi behåller en viss konkurrensneutralitet.
Vi är det enda landet i EU som inför miljökvalitetsnormer på ekologiska bedömningsgrunder, och då säger miljöministern: Enligt min mening saknas det anledning att anta att åtgärdsprogram kommer att präglas av enskilda tjänstemäns personliga avvägningar. Miljöministern är ensam här i salen om att tro att inte tjänstemännen kommer att göra några bedömningar.
Det råder en brist på dataunderlag, och här kommer experter och tjänstemän att fastställa vad det är för kvalitetsnormer vi ska ha. Enskilda berörs inte direkt av programmen, säger ministern. Men han fortsätter: För att följa ett åtgärdsprogram kan dock exempelvis en länsstyrelse eller en kommun i egenskap av tillsynsmyndighet med stöd av miljöbalkens tillsynsregler ålägga enskilda att vidta miljöförbättrande åtgärder.
Ålägga enskilda att vidta miljöförbättrande åtgärder - då berörs väl enskilda! Det står ju i meningen efter. Nej, ministern, min förhoppning är att ni gör ett politiskt omtag när det gäller detta. När det gäller vattendirektivet och ekologin ska vi införa mål i stället för miljökvalitetsnormer.
Gör vi det tror jag också att vi kan få skutan på rätt köl och ett bra arbete ute i landet.
Jan-Olof Larsson (S):
Jag får tacka ministern för svaret. Gunilla Carlsson som har ställt interpellationen kan tyvärr inte delta i dag. Men hon ville ändå att frågan skulle diskuteras, eftersom arbetet med en ny havsmyndighet pågår för fullt och ska vara klart, som ministern sade, i början av februari. Fru talman! Vi socialdemokrater stöder tanken på en ökad samordning i förvaltningen av havs- och vattenmiljöerna. Initiativet till en ny myndighet är bra.
Det har sitt ursprung i den socialdemokratiska oppositionen. Vi drev frågan långt innan regeringen lade fram havsmiljöpropositionen. Gunilla Carlssons interpellation riktar i första hand in sig på var den nya myndigheten ska placeras. Direktiven har lämnat frågan om lokalisering öppen. Men frågan om vad myndigheten ska innehålla är kanske den mest väsentliga. Att myndigheten bör lokaliseras där vi har de marina klustren, det vill säga i Göteborg, kan tyckas naturligt.
I Göteborg finns bland annat Havsmiljöinstitutet som är en samverkan mellan Göteborgs, Stockholms och Umeå universitet samt Högskolan i Kalmar. I Göteborg finns också den myndighetsorganisation som fortsättningsvis ska svara för fiskeriförvaltning och kontroll. Dessutom finns där andra viktiga aktörer, såsom SMHI:s och SGU:s marina enheter samt Vattenmyndigheten för Västerhavet.
Att lägga den nya myndigheten någon annanstans saknar all logik. Inte minst borde en havsmyndighet naturligtvis ligga vid havet. Jag kan i det sammanhanget konstatera att Västra Götaland är ett av Sveriges mest drabbade områden när det gäller den ekonomiska krisen. I enbart Göteborg har närmare 8 500 personer förlorat jobbet under det senaste året.
Att förlägga den nya myndigheten till Göteborg skulle alltså inte bara vara det mest logiska ur havsmiljösynpunkt utan även vara en utmärkt arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Fru talman! Vad ska då den nya myndigheten göra? Den ska vara en övergripande myndighet; det är helt riktigt. Men jag ser en stor fara i att fiskeförvaltningen hamnar utanför myndigheten, såsom anges i det nya utredningsdirektivet.
Det vore att gå tvärt emot internationell utveckling under senare år att skilja fisket från havsmiljön. Så kan vi inte göra. Fisk är en av det maritima ekosystemets viktigare komponenter. Om vi drastiskt förändrar beståndet av fisk får det stora och katastrofala effekter på havens liv och miljö. Ett av riksdagens miljömål är att hålla haven i balans och bevara deras ekosystem på ett långsiktigt hållbart sätt.
För detta krävs en samlad organisation där alla aspekter på det marina livet tillgodoses. Det vore sålunda ganska dumt att lyfta ut förvaltningen av fisken och möjligheten att styra uttaget av fisk ur en ny myndighet om havs- och vattenfrågor. Detta betonar också EU-kommissionen i sitt marina ramdirektiv som omfattar både miljö och fisk.
Naturligtvis har miljöministern och jordbruksministern diskuterat både lokaliseringen av förvaltningen och förvaltningen av fiskeresurser. Det vore intressant att få höra mer om ert resonemang.
Jan-Olof Larsson (S):
Ja, interpellationen handlar om havsmyndigheten, och där är placeringen en del och innehållet en del. Jag tycker att placeringen är viktig - och den är ganska naturlig. Men innehållet är oerhört viktigt om vi ska klara av de problem vi står inför.
I direktiven till utredningen slår regeringen fast att en grundläggande utgångspunkt i förvaltningen är att ett sammanhållet vattenarbete och en samlad förvaltning av vattenmiljöerna inklusive nyttjandet av dessa ska baseras på ekosystemansatsen. Detta tycker jag är en utmärkt ansats.
Men när det gäller förvaltningen av en av ekosystemets viktigaste komponenter, fiskbestånden, vacklar regeringen och logiken faller. Utredaren ska ta ställning till hur avgränsningen ska ske till arbete med fiskeriförvaltningen, fiskerikontrollens genomförande, vattenbrukets utveckling och fiskeprogrammets genomförande.
Med andra ord ger regeringen redan i direktivet order om att förvaltningen av fisk, möjligheten att styra uttaget av fisk, inte ska ligga hos den nya myndigheten. Det är häpnadsväckande att regeringen på detta sätt vill gå stick i stäv mot utvecklingen i övriga Europa. Genom EU-kommissionen, som sagt, slår man nu samman förvaltningen av fisk och förvaltningen av övrig marin miljö, och det nya ramdirektivet från EU omfattar både miljö och fisk.
Det är nödvändigt att regeringen tänker om. Ansvaret för kunskapsunderlag och för förhandlingar om fångstkvoten måste läggas inom den nya myndigheten, så även fiskeregleringar av arter som inte har några fångstkvoter. Det är ekosystemet som producerar fisken. Kunskapen om hur ekosystemen fungerar kommer att ligga hos den nya myndigheten.
Därför är det självklart att det nationella ansvaret för fiskbeståndens förvaltning också ska ligga inom denna myndighet. Nu har regeringen möjlighet att drastiskt förbättra förutsättningarna för en framgångsrik förvaltning av havs- och vattenresurserna. Lägg prestigen åt sidan! Prioritera den framtida havs- och vattenmiljön!
Jan-Olof Larsson (S):
Jag dristar mig ändå till att belysa båda sakfrågorna som jag tycker är viktiga. Att den nya havsmyndigheten borde placeras i Göteborg och i Västra Götalandsregionen är svårt att frångå även för den här regeringen. Att vår näst största stad och landets största industriregion inte ska ha en enda statlig myndighet blir nog svårt att acceptera för väljarna. Valet närmar sig med stormsteg, som tur är.
När det gäller ansvaret för myndigheten kan jag konstatera att två centerpartistiska statsråd dömer ut EU:s nya strategi. Varken jordbruksministern eller miljöministern är ense med EU om strategin. De dömer ut den samlade expertis som förespråkar att den nya myndigheten även ska förvalta fiskeresurser.
De dömer ut insynsrådet och Fiskeriverket som även de förespråkar samma sak, och de dömer ut dem som arbetar inom Fiskeriverket. Alla vill ha den här havsmiljöförvaltningen i en samlad myndighet, där helheten ingår, där kompetensen finns och där kapaciteten finns.
Vad är det då för kunskap som de båda statsråden har som vi övriga inte känner till? Det hade varit intressant att få reda på det, för den här frågan bollas inte tillbaka till riksdagen. Det är regeringen som bestämmer i slutändan. Det är inte en riksdagsfråga. Därför är det viktigt att ta upp frågan i den här kammaren.
Jag hoppas att Andreas Carlgren lägger prestigen åt sidan och låter oss skapa en bra myndighet för havsmiljön som kan möta framtiden på ett bra sätt. Då måste fiskeriförvaltningen ingå i den. Nu har vi chansen att göra det. Låt det inte gå oss ur händerna!
Jan-Olof Larsson (S):
Jag skulle vilja få en liten redovisning av på vilket sätt Moderaterna och alliansregeringen tror att det stärker havsmiljö- och vattenarbetet att man avsäger sig rätten som Fiskeriverket har haft att obligatoriskt kunna inge utsagor till domstol och andra delar.
När det gäller att man vill ge rätten till den kommande havs- och vattenmyndigheten att dela ut fiskerätter som inte finns är min undran: Ämnar ni införa detta på något annat fiskeområde, eller tänker ni bara att ni inte hinner göra det på de åtta återstående åren som är kvar innan det går ut?
Vad är anledningen till att ni vill göra det nu innan vi över huvud taget har sett hur det fungerar? Blir det det genomslag som vi hade tänkt med den sanering som avsågs? Blir det någon ökad koncentration? Blir det andra effekter som är positiva eller negativa av förslaget?
Varför vill ni inte göra utvärdering innan man säger att vi ska dela ut ytterligare fiskerätter inom andra områden?
Jan-Olof Larsson (S):
Jag är glad åt att vi får den nya myndigheten. Det syfte vi hade när vi en gång tillsammans skapade den hoppas jag ska uppfyllas. Nu är risken att den inte blir lika bra som jag trodde att den skulle bli med den del som ni har gjort. Jag förstår också att Lars Hjälmered har lite svårt med detta med fiske. Du har inte varit uppe och diskuterat fiskefrågor förut. Ni har en annan representant för det.
Försäljningsbara kvoter och den delen har ingenting med förvaltningsplaner att göra. Förvaltningsplanerna är en sak. Kvoterna baseras på den tilldelning vi får av EU, och sedan delar vi ut dem och de fiskas upp. Jag noterade att du sade att vi vill dra erfarenhet av det system som vi har haft. Men det är det ni inte gör.
Ni drar inte erfarenhet av det. Ni tillsammans med ert stödparti gör så att den nya myndigheten ska få möjligheten att dela ut ytterligare rättigheter. Alla de andra är redan utdelade på tio år. De nya fiskerättigheterna handlar om demersalt fiske och skaldjursfiske.
Är det vad ni nu vill gå in på utan att över huvud taget har sett hur det gick med det som vi införde på pelagiskt fiske? Du säger att ni vill dra erfarenheter. Men visa det då i handling. Det vore tacknämligt.
Jan-Olof Larsson (S):
Jag är glad att vi har fått en Havs- och vattenmyndighet och att den blir en samlad resurs. Den kunde ha varit mer samlad än den som vi har fått i dag. En viktig del i förvaltning av fiske handlar naturligtvis om hur mycket vi ska tillåtas ta upp. Den frågan ligger utanför. Man kunde ha samlat den på ett och samma departement, och det har man inte gjort.
Sven Tysklind sade att ändringen i lagförslaget är marginell eller hur då sade, men det är en avsevärd skillnad. Det står i dag i 6 § att Fiskeriverket "ska" yttra sig "när det behövs". Ja, men vem avgör det?
Förut var det så att när någon ute i samhället tyckte att det behövdes skulle Fiskeriverket yttra sig, men så blir nu inte fallet. Det borde ju rimligen vara en försvagning. När det sedan gäller fiskerättigheterna, om lagen ska bort eller om dessa ska in i lagstiftningen, finns det i dag inga rättigheter att fördela.
De är ju redan fördelade. Och det blir ingen ändring på det förrän 2019 om vi inte inför det i andra segment. Jag och Lars Tysklind hade äran att få besöka en fiskeavdelning i Bohuslän. De var ganska ense där om att de inte vill ha några överförbara kvoter, för de visste att då skulle ungdomarna slås ut direkt. De skulle aldrig ha råd att komma in på den marknaden.
Vi behöver ingen ny lagstiftning i dag. När utvärderingen är klar får vi se om det här var ett bra system eller inte.
Jan-Olof Larsson (S):
Det är väl bara att konstatera att det är en avsevärd skillnad på "ska" kontra "när det behövs". Frågan är också vem som bestämmer när det behövs och vem som säger "ska", så det blir en försvagning. När det gäller detta med fiskerättigheter handlar lagförslaget om att myndigheten ska ha rätten att dela ut fiskerättigheter.
Det handlar inte om ifall vi ska ha kvar eller inte ha kvar fiskerättigheter, utan det handlar om rätten att dela ut fiskerättigheter. Men det finns ju ingenting att dela ut. De är redan utdelade. Du säger att det är svårt att bedöma när rationaliseringsprocessen är avslutad och att utvärdering pågår ständigt. När detta nu pågår borde regeringspartiernas företrädare ta reda på hur det har gått hittills.
Hur många fiskelag har försvunnit? Har det blivit någon koncentration? Jag har i utskottet aldrig fått någon återkoppling till hur läget är i dag av typen: Det ser bra ut. Längs Norrlandskusten, i Strömstad och i Skåne är det fina etableringar. Däremot har det tunnat ut i Göteborg. Jag har inte sett några sådana redovisningar.
Jag tror inte att Lars heller har gjort det, trots att han säger att det ständigt pågår en utvärdering. Det skulle vara intressant för mig och för många andra som har varit med och diskuterat dessa frågor att få veta hur läget är i dag. Vilka rättigheter ska man få lov att dela ut?
Vi står bakom det beslut som är taget. Rättigheterna till det pelagiska fisket kan man inte göra något åt; den affären är genomförd. De hundratals miljonerna är insatta, och dem kan vi inte ta tillbaka. Det måste få ha sin gång. Men några nya vill vi inte ställa upp på. Det är det som förslaget handlar om.
Jan-Olof Larsson (S):
I Sverige har det varit lite av en tradition att politiken och näringslivet samarbetar för att få en utveckling på många områden. Det gäller inte minst inom bränslesektorn. När vi fick bort blyad bensin från marknaden skedde detta genom ett samarbete mellan staten och petroleumbranschen. Samma tanke var det när vi införde världens renaste diesel, en diesel som släpper ut betydligt färre partiklar och genererar mindre koldioxidutsläpp än den så kallade Europadieseln.
Det är viktigt att staten och olika branscher kan göra sådana här överenskommelser och flytta fram positionerna, både inom miljö- och teknikområdena, och sedan stå för den överenskommelse man gjort. Fru talman! Återigen finns det ett förslag från regeringspartierna att man vill höja kostnaden för den mest miljöriktiga dieseln som saluförs i Sverige.
Varför agera så att denna miljöriktiga diesel försvinner från marknaden och ersätts av ett sämre miljöalternativ? Ett sådant beslut innebär att det släpps ut betydligt fler partiklar i luften. Det drabbar mest barn i stadsmiljö. De får ett förkortat och mer sjukligt liv. Små luftföroreningar ökar risken för astma.
Astma- och Allergiförbundet kräver att regeringen i stället skärper kraven för att skona framför allt barnen i stadsmiljöerna. Ni som är aktiva i Astma- och Allergiförbundet och alla andra ska veta att regeringspartierna gör precis tvärtom. Med utskottets förslag ökar utsläppen av partiklar, och barnens utsatthet ökar. Detta agerande ger upphov till att fler barn drabbas av astma och andra sjukdomar.
Varför vill man detta, kan jag undra. Om det blir dyrare att bruka den miljövänliga dieseln kommer Europadieseln att ta över marknaden. Detta är negativt ur både hälso- och miljösynpunkt. Utskottsmajoritetens förslag är inte bra för klimatet. Det ger ökade partikelutsläpp i vår luft. Det riskerar barnens liv i våra städer och påverkar deras hälsotillstånd. Det är inte bra för svensk oljeindustri, men förslaget är bra för norsk oljeindustri.
Den tydliga signalen till svensk industri blir nu att förutsättningarna för investeringar i miljö och hälsa i Sverige är kortsiktiga och att sådana investeringar innebär en stor ekonomisk risk. Framför allt: Lita inte på överenskommelsen med staten, i vilket fall inte när det sitter en högerregering och styr. Fru talman!
För miljöns och folkhälsans skull borde signalen vara den omvända. Om den här riksdagen följer den samlade oppositionens förslag i reservation 3 kommer vi att kunna stoppa det här förslaget. Jag hoppas att vi vid dagens votering trycker på rätt knappar så att majoriteten i salen återspeglas i det beslut som fattas.
Rösta på reservation 3 för att värna miljön och värna barnen i vår miljö! Jag yrkar bifall till reservation 3.
Jan-Olof Larsson (S):
Rune Wikström säger att EU successivt fogar sig till svensk ståndpunkt. Jag, du, Lars Tysklind och Josef Fransson var nere i EU och träffade parlamentarikerna för att diskutera fiskepolitik. Jag kände att vid den jämförelsen var vi fyra helt ense om fiskepolitiken.
Även om nu kommissionären har insett problematiken är det ju inte hon som bestämmer, långt ifrån. Det är ett antal ministrar som förhandlar varje gång. Även parlamentet är med i de här diskussionerna.
Jag kan inte på något vis se, utifrån den diskussion som vi hade där nere, hur vi över huvud taget ska få en framgångsrik ny fiskepolitik de kommande tio åren. Hur EU successivt fogar sig får du gärna komma tillbaka och berätta för mig. Det har inte jag uppfattat. Om ålen förs en stor diskussion.
Vi hade en motion, nr 12, som handlade om gemensamma åtgärder i EU. Jag förstår inte, men det var en väldig kritik när vi införde torskstopp i Sverige. Det var ju berättigat. Det har jag sagt vid ett antal tillfällen. Men varför ska vi ha ensidiga åtgärder för ålen? Det är en hotad art. Åtgärder behöver vidtas. Men varför ska vi inte kunna vidta dem gemensamt i EU?
Det är det som är viktigt för att både få acceptans i fiskarkåren och för att det ska bli värdefulla åtgärder.
Jan-Olof Larsson (S):
Rune Wikström säger att ni gör allt vad ni kan när det gäller EU-politiken. Jag har inte sagt att ni inte gör det ni kan, men ni kan inte mycket i frågan. Det händer inte mycket. Vi har fått med oss kommissionären, men vi har inte fått med oss de andra länderna utan vi står ensamma. När det gäller ålen talar jag om gemensamma åtgärder i EU. Varför ska vi ha ensidiga svenska åtgärder som ni kritiserar så starkt? Det var vad jag ville ha svar på - inte vad vattenkraften gör.
Sedan var det frågan om avtal med tredjeland. Vi har kommit överens om att avtal ska tecknas med demokratiska länder. Likafullt kommer ni tillbaka gång efter annan och begär att få teckna avtal med diktaturländer. Varför gör ni det? Är det bara för att ni vill vara med och käka middag och vara med i diskussionerna? Är det så viktigt? Är det inte viktigare att värna de mänskliga rättigheterna?
Jag skulle hemskt gärna vilja att Rune Wikström svarar på frågorna. Rune Wikström säger att i fråga om förvaltningsplaner är vi helt överens. För jösse namn! Reservation nr 4 handlar om förvaltningsplaner. Rösta på den då, så visar ni att vi är överens om förvaltningsplaner. Utan förvaltningsplaner vågar inte Eskil Erlandsson eller någon annan minister lägga in begränsningar.
Att vi har klarat torskbeståendet i Östersjön beror enbart på att vi har förvaltningsplaner. Det är därför vi har lyckats. Då har kuraget funnits att fatta beslut. För laxen i Östersjön har det inte funnits förvaltningsplaner, och då har inte kuraget funnits att fatta beslut. Då har det gått åt pipan med laxfisket och laxen. Det är så enkelt. Det fordras förvaltningsplaner för att det ska finnas politiskt kurage att fatta beslut.
Varför röstar Rune Wikström inte för dem om de är så bra?
Jan-Olof Larsson (S):
Ja, vi har mycket samsyn; jag tryckte till och med på den gröna knappen för att instämma. Det var dock bara delvis och inte på allt, Lars Tysklind. Jag frågade tidigare din kollega i regeringsställning, Rune Wikström, hur han tolkade det faktiskt riktigt bra betänkande vi gjorde och var ense om i miljö- och jordbruksutskottet när det gällde att teckna avtal med tredjeland, alltså för EU.
Där tog vi förutom detta med sociala dokument och uppföljningar upp demokratikravet. Jag uppfattade när vi tog beslutet att det var ett krav. Det var inte så att vi går in och tecknar avtal med tredjeland som är en diktatur men som vi tror kan bli en demokrati om 15 år, utan det ska vara en demokrati när vi tecknar avtal.
Så uppfattade jag det, och det tror jag att resten som tog detta beslut också gjorde. När jag höll mitt anförande sade jag att det nu senast var Madagaskar som var på tapeten. Jag undrar om den borgerliga regeringen verkligen bryr sig om vad vi i riksdagen har beslutat när det gäller detta.
Jag sade också att jag befarar att landsbygdsministern och hela regeringen förmodligen har samma filosofi som utrikesministern, nämligen att det om vi inte tecknar avtal med diktaturländer är andra som gör det. Sedan får det vara hur det vill med de mänskliga rättigheterna. Precis detta bekräftade din kollega, moderaten Rune Wikström.
Precis så sade han: Om inte vi tar dem kan det bli ännu värre. Då kan det bli ännu värre - är det ett argument vi ska använda är det ju ingen mening med att vi sitter här och talar om vilka krav vi ska ställa när vi ska teckna avtal med andra länder, eller andra beslut heller. Det kan nämligen alltid vara någon som hittar på något som är värre. Det skulle vara intressant att höra dina åsikter.