Helena Bargholtz (FP):
När Ansvarskommittén kom med sitt betänkande var det många som väntade sig en big bang. Kommitténs förslag var ju så dramatiskt. Alla landsting skulle avskaffas och ersättas av betydligt färre storregioner. Men i dag toppar knappast regionfrågan nyhetssändningarna eller hamnar på första sidan. Det betyder dock inte att frågan är borta.
Tvärtom - den fortsätter att röra på sig. För oss i Folkpartiet liberalerna har regionfrågan länge varit en viktig fråga. Inte för att den administrativa formen i sig är prioriterad utan för att regionpolitiken hänger ihop med vår syn på medborgarinflytande och samhällsutveckling. Först har vi medborgarinflytandet.
Även om Sverige är ett litet land finns det frågor där kommunerna har blivit för små och den statliga nivån hamnar för långt bort från medborgarna. Det handlar om stora delar av sjukvården och kollektivtrafiken men också om frågor kring regional samhällsplanering och kultur, för att ge några exempel.
Därför behöver den kommunala och statliga nivån också i framtiden kompletteras med en regional demokrati som är folkvald. Sedan har vi samhällsutvecklingen. De regionala gränser som drogs upp av Axel Oxenstierna har i princip varit oförändrade sedan 1600-talet. Då är det många som undrar varför vi ska ändra dem nu, men det är kanske just nu det är dags.
Vi har under senare år sett en allt snabbare integrationsprocess, där den ekonomiska utvecklingen i kombination med förbättrade kommunikationer gör att de funktionella regionerna har blivit allt färre och allt större. Stora delar av Västsverige och östra Mälardalen är redan i dag gemensamma bostads- och arbetsmarknader.
Samma utveckling ser vi på andra håll i landet, och inte minst utbyggnaden av järnvägsnätet kommer att betyda mycket för att driva på processen framöver. På allt fler håll i Sverige upplevs de gamla landstingsgränserna som problem i vardagen.
Tillväxtpolitik, kommunikationer, vattenvård och andra regionala miljöfrågor måste hanteras med utgångspunkt i de regiongränser som finns och i vardagen. Om de administrativa gränserna inte stämmer med verkligheten får vi svårare att hantera verklighetens utmaningar. Folkpartiets grundsyn är att den regionala indelningen behöver ses över.
Vår utgångspunkt är att de funktionella regionerna ska vara vägledande. Men - och det är väldigt viktigt, fru talman - alla förändringar måste ske med stor varsamhet och med respekt för folkviljan i den landsdel som berörs.
Fortfarande lever minnet på många håll av hur hårdhänt kommunreformen på 1970-talet drevs igenom och hur den bristande förankringen gjorde det svårare att förverkliga en reform som i och för sig var nödvändig. Vi i Folkpartiet har därför, tillsammans med våra kolleger i alliansregeringen, slagit fast några viktiga utgångspunkter.
För det första ska en ändrad regionindelning bygga på initiativ underifrån - inte kommandon ovanifrån. För det andra - det följer av det första - behöver regionerna inte se likadana ut överallt i Sverige. Tvärtom kan de lokala förutsättningarna leda fram mot storregioner i vissa landsändar och andra lösningar på andra håll.
Och eftersom folkviljan är vägledande är det vi i Sverige, inte EU och dess strukturfonder, som avgör den formella regionindelningen i Sverige. Därför ska de lyckade regionförsöken i Västra Götaland och Skåne kunna permanentas, samtidigt som Gotland och Halland ska kunna bli egna regioner även om folkmängden är mindre.
Statens ansvar är att se till att nya regioner kan fungera effektivt och att det inte uppstår negativa konsekvenser för de närliggande områdena. Av det skälet fortsätter analysen av regionstrukturen i norra och mellersta Sverige. Fru talman! Alliansregeringens överenskommelse visar därmed också att vi på ett konstruktivt sätt kan hantera regionfrågan de närmaste åren.
Det blir ingen big bang där hela kartbilden ritas om utan snarare en successiv process i takt med att förutsättningarna klarnar på olika håll i landet. Visserligen tar det längre tid, men jag är övertygad om att det är det mest konstruktiva sättet att få fram lösningar som är väl förankrade hos folkviljan och därmed långsiktigt hållbara. Därför vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande.
Jag är särskilt nöjd med det särskilda förslag som har kommit från utskottet om ett tillkännagivande till regeringen om att också Gotland bör få använda beteckningen regionfullmäktige och regionstyrelse. Jag vet att detta är ett stort önskemål från många gotlänningar.