Johan Forssell (M):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. Trevligt också att se att så många åhörare följer den här diskussionen! Jag har skrivit denna interpellation av den anledningen att vi har en helt ny situation gällande de ensamkommande ungdomarna som har kommit till Sverige. Det kom som bekant 35 000 förra året - på bara ett år.
Vi ger i Sverige särskilda rättigheter och särskilda förmåner till den som är under 18 år. Det är olika typer av bidrag, särskilt boende etcetera. Det är fullt rimligt att det är så. Men det innebär också att det, allt annat lika, kan vara mer förmånligt för den enskilda att faktiskt uppge en ålder som är yngre än 18 år än den faktiska åldern. Det är detta som den här interpellationen handlar om.
Sveriges flyktingpolitik grundar sig på flera viktiga principer. En viktig sådan princip är att resurser som är avsedda för barn ska gå till just barn och inte till vuxna. Den som är äldre än 18 år får naturligtvis söka asyl och ska bli prövad utifrån det men då som vuxen och inte som barn.
Det är dessutom så att ett barn som kommer till Sverige efter att kanske ha rest över halva jorden utan sina föräldrar för att nå hit inte sällan befinner sig i en ganska utsatt situation. Vad händer om det begås ett brott mot ett barn på ett sådant här HVB-hem av en person som är äldre än 18 år? Vilket ansvar har i så fall vi som politiker för den uppkomna situationen?
Jag lyfte upp detta redan i höstas, och tyvärr har vi sedan dess fått ett antal väldigt tragiska exempel på att just detta har inträffat på flera platser runt om i Sverige. Herr talman! Jag tror att Sverige kan lära sig mycket av våra grannländer. Jag jämförde siffrorna från 2014 med Danmark, Finland och Norge, och då framgick det att man gjorde medicinska åldersbedömningar på var tredje ensamkommande i Danmark och i Finland.
I Norge skedde det faktiskt på tre av fyra ungdomar. I Migrationsverkets årsredovisning ser vi att det förekom endast i 208 fall, vilket innebär att ungefär 3 av 100 blir åldersbedömda här i Sverige med medicinska metoder. Tittar vi på våra grannländer ser vi också att man där korrigerar upp åldern i betydligt fler fall än vad vi gör i Sverige. Här är det 1 av 20.
I Danmark är det ungefär var fjärde och i Norge var tredje. Man kan konstatera att där har man också nått längre. Man har en fungerande ordning. Jag tycker att det är bra att regeringen nu verkar ha samma uppfattning. Det är ohållbart att det ser ut som det gör i dag. Jag konstaterar, precis som nämns i svaret, att detta lyfts fram i regleringsbrevet för 2016. Samtidigt lyftes det bort 2015.
Det är alltså ett steg framåt men från en väldigt låg nivå. Jag tycker att det var olyckligt att så skedde, dels för att det sedan kom 35 000 personer, dels för att Migrationsverket bara några månader senare helt slutade genomföra dessa bedömningar i egen regi. Jag skulle gärna vilja veta varför regeringen fattade det beslutet då. Vi har från Moderaterna föreslagit att Migrationsverket till exempel skulle kunna anställa egna läkare för att göra detta.
Det finns i dag en särskild id-enhet som granskar handlingar på Migrationsverket, och det vore fullt möjligt med en enhet också vad gäller medicinska åldersbedömningar som är helt avskild från de enheter som arbetar med asylprövningar. Jag tycker att dessa bedömningar bör ske regelmässigt när åldern är osäker. Jag skulle också med anledning av svaret vilja veta när statsrådet tror att vi kan ha en fungerande ordning på plats i Sverige.