KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
Vi fick höra att skatteutskottets ordförande Henrik von Sydow fyller år i dag. Min lilla present till honom, och till er andra, blir att ytterligare förlänga den här spännande debatten. Det finns, herr talman, få saker som är värre i politiken än att höra politiker stå och tjafsa om siffror. Arbetslösheten minskar. Nej, arbetslösheten ökar. Det finns möjligen en sak som är värre.
Det är populism, och populism som erbjuder enkla lösningar eller som står för regelrätta lögner för att gynna sin egen berättelse. Det är möjligt att jag är lite väl svensk och korrekt nu, men jag tycker att den gränsen för oärlighet och populism har passerats två gånger under den här debatten. Det är det jag skulle vilja påpeka.
Det första står Leif Jakobsson för när han påstår att den regering som vi har nu har bidragit till och vars politik har resulterat i att lönerna har minskat. Var har du fått det ifrån, Leif Jakobsson? Vilken avtalsrörelse skulle du vilja peka på har resulterat i att lönerna har sjunkit? Är det byggnadsavtalsrörelsen som har resulterat i lägre löner? Är det Kommunal?
Vad är det för avtalsrörelse där facket har förhandlat till sig lägre löner? Vad är det för siffror du kan peka på som visar att lönerna i Sverige har sjunkit? De enda siffror jag kan se, och allt detta finns på SCB:s hemsida, visar att lönerna har ökat. Den andra saken jag skulle vilja påpeka och det andra uttrycket för populism står Jacob Johnson för när han påstår att klassklyftorna har ökat.
Tittar vi på det mått som man använder sig av när man ska bestämma klyftorna i samhället, nämligen Gini-koefficienten, kan man konstatera att under den tid som alliansregeringen har suttit vid makten har klassklyftorna minskat. Det är knappt mätbart, men Gini-koefficienten har minskat med 3 procent.
När vi hade en socialdemokratiskt ledd regering, stödd av Vänsterpartiet, ökade den med 27 procent, den största ökningen i hela västvärlden under den tiden, mellan 1994 och 2006.
Tittar man på andra siffror, som till exempel disponibel inkomst, kan man konstatera att av de förändringar som har skett under de senaste tre åren är det den tionde rikaste delen av den svenska befolkningen som har fått se den minsta ökningen, observera den minsta ökningen. Alla grupper i samhället har fått se en ökning, men den minsta ökningen står de rikaste för.
Tittar man på de 5 procent rikaste ser man att de har fått en ännu mindre ökning. Min enkla lilla fråga till Jacob Johnson och också till Leif Jakobsson är: Var har ni fått de här siffrorna ifrån? Ni får jättegärna begära replik på mitt anförande och redogöra för det. Vad kommer den här beskrivningen av?
Kan ni inte begära replik på mitt anförande och redogöra för det och för en gångs skull kanske vara lite sanningsenliga och stå upp och ta ansvar för det ni står här och pratar om.
Fredrik Schulte (M):
Peter Persson talar om att det är en kapitalismens kris. Det som är intressant att konstatera är hur det går för de länder som har bedrivit just den politik som vi står för, är skötsamma när det gäller att hålla i statens finanser, försöker se till att det lönar sig att arbeta och stramar åt bidragssystemen i stället för som i många andra delar av västvärlden där man har gjort det motsatta. Det är i de länder som fört den politik som vi står för som det har gått bra.
Det är länder som Sverige, Tyskland, Holland med flera. Vi ser att det inte har gått lika bra i länder som Frankrike, Grekland och Italien som har fört en politik som mer har haft den karaktär som Peter Persson står för. Det är så debatten ser ut. Peter Persson och Socialdemokraterna säger att vi har massarbetslöshet och att det går åt skogen. Vi försöker att nyansera den bilden med att konstatera att vi har haft en historisk kris.
Vi kan som ett litet exportberoende land inte värja oss mot en sådan global kris. Trots det har vi gjort väldigt bra ifrån oss. Vi har gjort så pass bra ifrån oss att tidningen The Economist utnämner Sverige och Norden som den stora framtidsmodellen och föregångslandet i världen. Väljarna får avgöra vad de tycker verkar mest sannolikt och är en mer rimlig beskrivning.
Jag är övertygad om att de kommer att se verkligheten så som den är. Det intressanta är ändå att blicka framåt och ställa sig frågan: Hur fortsätter vi att lösa de problem vi står inför? Ingen politik är någon mirakelmedicin. Vi har en väldigt tydlig agenda. Vi vill att det ska löna sig att arbeta.
Vi vill försöka bredda arbetsmarknaden så att fler kommer in och får chansen på arbetsmarknaden genom RUT och ROT, genom momssänkningen och genom att göra yrkesutbildningen mer fungerande. Frågan är: Vad vill Socialdemokraterna? Vi märker att de är för en bidragslinje och vill tillbaka till den politik som tidigare var. Jag tycker att Peter Persson ska förklara hur det skapar fler arbeten om man ökar bidragen och höjer skatterna.
Fredrik Schulte (M):
Oavsett partitillhörighet uppfattar vi alla att tillgången till riskkapital är en viktig fråga. Det gäller inte minst tillgången till riskkapital för små bolag. Som flera talare har varit inne på arbetar vi med en bred palett av olika reformer för att försöka underlätta detta. Det gäller inte minst riskkapitalavdraget som har lyfts fram. Det gäller sänkt bolagsskatt, som även Socialdemokraterna delvis är med på.
Vi försöker på olika sätt att stärka det som man i USA och England ofta refererar till som de tre F:en, nämligen friends, fools and family. Det handlar om att försöka få människor i sin närhet att investera i sina affärsidéer. Det finns också statliga investeringsstöd av olika typer. Vi har underlättat tillämpningen av 3:12-reglerna, och vi har, som har påpekats här, tagit bort förmögenhetsskatten och arvs- och gåvoskatten.
Här ska vi faktiskt ge heder och ära till Göran Persson och Socialdemokraterna. Vi arbetar med en bred palett av olika åtgärder för att försöka underlätta för småföretagen att tillskansa sig riskkapital. Det är lite oroväckande att lyssna på Peter Persson, och det finns en del frågetecken.
Peter Persson verkar tydlig i sin argumentation för att svenska banker i huvudsak inte ska vara bolåneinstitut utan investment banks, det vill säga riskkapitalbolag. En stor del av anledningen till finanskrisen är att det fanns banker som riskexponerade sig för mycket. Här tycker jag att Peter Persson ska vara tydlig. Är det den nya socialdemokratiska inriktningen på hur ni vill vägleda banksektorn?
Med tanke på all den kritik som Peter Persson framför mot de marknadsekonomiska principerna tycker jag att han måste vara tydlig om Socialdemokraterna kommer att göra en eftergift till Vänsterpartiet som vill socialisera svenskt bankväsen. Det är Peter Persson svaret skyldig.
Fredrik Schulte (M):
Alliansen har under de två senaste valen mött väljarna med ett gemensamt valmanifest. Vi har varit väldigt tydliga med vad vi vill för Sverige. Vi vill att det ska löna sig att arbeta. Vi har genomfört jobbskatteavdrag, som är skattesänkningar som är riktade speciellt till låg- och medelinkomsttagare.
Vi har förvisso minskat skatteuttaget genom den statliga inkomstskatten, men det har vi gjort genom att höja brytpunkten, det vill säga att vi har insett att många av dem som Socialdemokraterna kallade höginkomsttagare är normalinkomsttagare: gymnasielärare, metallarbetare och så vidare. Den verkliga oron här är vad som händer ifall olyckan skulle vara framme och vi skulle få en rödgrön majoritet efter valet.
De rödgröna ger nämligen inte några gemensamma besked om vad de vill inför nästa mandatperiod. Vi i Alliansen ger tydliga besked till väljarna, som vi kommer att presentera, om vad vi vill inför nästa mandatperiod. Vi vet att Stefan Löfven vill höja skatterna mer än Håkan Juholt. Men vi vet också att Jonas Sjöstedt och Vänsterpartiet vill ta bort jobbskatteavdraget helt.
När man hör socialdemokrater som Peter Persson stå här och med nästan dogmatisk socialistisk argumentation fullständigt skjuta undan tanken på vidare skattesänkningar är det inte utan att man blir lite skraj. Hur mycket av Vänsterpartiets skattehöjningar kommer ni sedan att genomdriva i regeringsställning?
Peter Persson kanske till och med kommer att hetsa och heja på Vänsterpartiet så att de får igenom fler av sina skattehöjningar. Den verkliga frågan här handlar om det och inte om att satsa mer pengar på välfärden som Peter Persson försöker ge sken av.
Det Peter Persson egentligen vill är nämligen inte att satsa mer pengar på välfärden, utan han vill ta de här skatterna som han drar in genom skattehöjningar och satsa dem på bidrag. Det är väldigt tydligt.
Fredrik Schulte (M):
Om det skulle vara så att vi i Alliansen håller samma tal nu som 2006 håller Peter Persson och Lars Johansson samma tal nu som i valrörelsen 1979. Lyssnar man på den argumentation som till exempel Lars Johansson har om att man minsann kan parera krisens alla inverkningar, måste jag faktiskt säga att verkligheten har förändrats lite grann sedan 70-talet.
Svensk ekonomi är global, och svensk ekonomi påverkas av vad som händer i USA, Indien, Kina och Brasilien. Det finns ingen politik i världen som kan rädda oss från den enorma lågkonjunktur som drabbade världen för några år sedan. Man fortsätter med påståenden med faktafel om att klyftorna ökar, att välfärden raseras och att lönerna sänks. Detta är inte sant.
Jag är den förste att erkänna att det fortfarande finns enorma utmaningar. Det finns fortfarande problem med utanförskap och arbetslöshet. Jag vill inte på något sätt påskina någonting annat. Frågan är hur vi möter denna utveckling, om det är genom att det ska löna sig att arbeta eller om det är genom att öka bidragen. Jag känner en föreläsare som brukar åka runt i världen och föreläsa om kreativitet.
Han brukar ställa följande fråga till ungdomar i Indien, Kina och liknande utvecklingsländer: Kommer samhället att vara bättre om 20 år? Nästan alla ungdomar i föreläsningssalen räcker upp handen. Jag brukar göra samma sak, och jag har gjort det sedan 2005, när jag träffar skolklasser i Sverige. Jag kan säga att bilden inte är riktigt lika positiv. Detta är ett problem som Sverige har dragits med länge.
Vi behöver framtidstro och en känsla av att samhället är på väg framåt. Då är frågan hur vi bygger ett sådant samhälle. Bygger vi ett sådant samhälle på bidrag? Bygger vi ett sådant samhälle på att det ska löna sig ännu mindre att arbeta? Eller bygger vi ett sådant samhälle på att det faktiskt ska löna sig att gå upp på morgonen, gå till jobbet och arbeta och slita en hård dag? Vi måste faktiskt premiera arbete. Det är så vi bygger framtiden.
Fredrik Schulte (M):
Patrik Björck efterlyste mekanismerna bakom teorin att ett höjt tak i a-kassan leder till högre arbetslöshet. Jag ägnade fyra minuter åt att försöka redogöra för det. Det måste löna sig att arbeta. Det finns internationell forskning som stöder detta, och det finns forskning här som stöder det. Jag hade förväntat mig lite konkreta invändningar mot resonemanget och varför det teoretiska resonemanget inte håller.
Patrik Björck håller fast vid att det just är a-kassan som separat fenomen som ska mätas. Men det handlar om sambandet mellan att arbeta, tjäna pengar och betala skatt och att leva på bidrag. Man måste se gapet mellan att det lönar sig att arbeta och att inte arbeta. Men det verkar Patrik Björck inte intresserad av att svara på. Då vill jag i stället ställa en moralisk fråga, en kanske lite mer politiskt filosofisk fråga.
Jag har en kompis vars lillasyster, Johanna, har fått sitt första jobb. Det är som servitris. Hon tjänar drygt 18 000 kronor. Det sätt som Socialdemokraterna vill höja a-kassan på innebär inte en höjning för dem som har lägst löner på arbetsmarknaden. Det är inte en höjning för dem som är mest utsatta, utan det är en höjning för dem med högst inkomster.
Med er politik skulle en arbetslös börs-vd få mer pengar när han inte arbetar än vad Johanna får när hon jobbar och sliter. Jag skulle vilja ställa en fråga till dig, Patrik Björck. Vad är moralen i detta? Står du upp för den politiken? Tycker du att det är moraliskt försvarbart att en person som inte arbetar ska få mer pengar än den som arbetar? Om du tycker det bjuder jag dig gärna på lunch.
Då går vi till fiket där Johanna jobbar så får du titta henne i ögonen och säga: Jag tycker att det är rimligt att du ska betala lite högre skatt för att en arbetslös börs-vd eller en börsmäklare som fick sparken under finanskrisen ska få mer pengar i bidrag än vad du får i lön. Svara på de frågorna, Patrik Björck!
Fredrik Schulte (M):
Jag skulle vilja ta vid där Carl B Hamilton började. Det är väldigt märkligt att höra en indignerad Leif Jakobsson beklaga sig här i talarstolen över att vi sänker bolagsskatten och ställa den retoriska frågan hur vi tänkte när vi lade fram det förslaget, när Socialdemokraterna själva lägger fram en budget som också innehåller sänkningar av bolagsskatten.
Hur tänkte ni då, Leif Jakobsson? Det finns flera goda skäl till att sänka bolagsskatten. Jag skulle framför allt vilja nämna två stycken. Som både finansministern och Carl B Hamilton varit inne på är bolagsskatten den kanske mest skadliga skatten när det kommer till att förstöra förutsättningarna för tillväxten.
Det är den skatt som kommer att ställa till det mest när vi ska försöka utveckla svensk ekonomi och skapa bättre levnadsvillkor här i Sverige. Det finns flera skäl till det. Som man varit inne på i debatten är det väldigt lätt för framför allt stora företag att flytta sin verksamhet till länder där man har lägre skatt, som Luxemburg, Storbritannien och Cypern.
Att ha låg bolagsskatt är också en viktig förutsättning för att kunna attrahera utländskt kapital. Vi är ett litet land med en liten ekonomi. Vi är i stort behov av att människor från andra länder kommer hit till Sverige med pengar, investerar dem och på så sätt skapar nya arbetstillfällen.
Något som ibland glöms bort i debatten är att bolagsskatten betalas av de lönsamma företagen. Det är alltså inte företag som går plus minus noll som betalar bolagsskatten, utan företag som gör vinst. Vilka företag är det då som anställer ny personal? Jo, det är företagen som går med vinst.
Genom att sänka skatten på vinsten ökar vi förutsättningarna för bolag här i Sverige att återinvestera, anställa nytt, växa och på så sätt skapa fler jobb. Det andra skälet är att jag tror att bolagsskatten är en skatt som är skadlig mot välfärden. Hur tänker jag då? Jo, bolagsskatten är den mest volatila skatten.
Det är den skatt vi får in mycket pengar från när det är högkonjunktur. Men vi får in väldigt mycket mindre pengar när det är lågkonjunktur. Det första som händer i en lågkonjunktur är inte att företagen börjar friställa personal. Det första som händer i en lågkonjunktur är att vinsterna minskar. Det gör att staten får in mindre pengar.
Om det är så att man går in i en långvarig lågkonjunktur som ger påtagligt mycket lägre vinster kommer det också att utgöra ett hot som välfärden. Det är vad vi ser runt om i Europa. Vi kan titta på hur det såg ut när krisen slog som hårdast mot Sverige under början på 90-talet och hur våra bolagsskattebaser totalt eroderade. Vi fick inte in särskilt mycket pengar.
Är det en lång period av lågkonjunktur är det klart att det kommer att slå mot välfärden förr eller senare. Utifrån ett välfärdsperspektiv måste man sänka bolagsskatten. Sedan kan man gärna höja andra skatter om man inte vill lägga reformutrymme på detta. Men utifrån ett välfärdsperspektiv är det viktigt att säkerställa att bolagsskatten är låg.
Om det är en brutal lågkonjunktur kommer annars staten att gå miste om stora intäkter. Det kommer förr eller senare att drabba välfärden.
Fredrik Schulte (M):
Leif Jakobsson sade att Sverige inte ska sticka ut. Det är intressant att Leif Jakobsson och Socialdemokraterna tycker att Sverige gärna får sticka ut när det kommer till att ha höga skatter eller höga bidrag. Om man tittar på vad Sverige har varit under de senaste 50 åren under socialdemokratiskt styre ser man att det har varit ett högskatteland och ett bidragsland. I det avseendet tycker Socialdemokraterna att Sverige gärna får sticka ut.
Från Alliansens sida tycker vi att Sverige ska sticka ut när det kommer till att genomföra en politik som innebär att vi stärker svensk konkurrenskraft och som innebär att vi har goda förutsättningar och spelregler för tillväxten och för att sysselsättningen ska öka. Forskningen kan entydigt bevisa att bolagsskatten är en av de absolut mest skadliga skatterna. Den är också, som jag har varit inne på, ett hot mot välfärden.
När vi får en lågkonjunktur är det första som händer att bolagens vinster minskar. Om EMU till exempel skulle krascha skulle det såklart innebära att det inte blir så himla höga vinster i svenska bolag under de kommande åren. Det är klart att det skulle påverka intäkterna till välfärdens kärna. Allt detta vet den gamla socialdemokratiska eliten om.
Göran Persson har argumenterat, Pär Nuder har argumenterat och Thomas Östros har argumenterat för att vi ska ha en låg bolagsskatt. Nu har man svängt till förmån för en mer populistisk inriktning samtidigt som man själv föreslår bolagsskattesänkningar. Logiken går inte ihop över huvud taget. Avslutningsvis tycker jag att det kan vara intressant att kort reflektera över vad det är Socialdemokraterna vill att vi ska göra i stället. Leif Jakobsson talade om fler lärare och att satsa på välfärden.
Men det man i realiteten föreslår är höjda bidrag. Man föreslår höjda bidrag, och speciellt höjda bidrag till dem som är höginkomsttagare och som blir arbetslösa.
Fredrik Schulte (M):
Som har påpekats här tidigare är det ett något märkligt läge i svenskt politiskt debattklimat att det är så många politiker och aktörer som hävdar tesen att höjd a-kassa inte leder till högre arbetslöshet.
Patrik Björck står i riksdagens talarstol och försöker hävda att det måste vara så eftersom arbetslösheten inte har sjunkit sedan alliansregeringen kom på plats 2006. En av de absolut viktigaste grundsatserna i vetenskapsteorin är att bara för att två saker uppstår samtidigt behöver det inte nödvändigtvis vara ett samband mellan dem.
Om Patrik Björck går ut en höstdag som denna och dansar en regndans och det plötsligt börjar regna är det inte ett belägg för att Patrik Björcks regndansande framkallar regn. Det kan bero på andra faktorer. Vi kan konstatera att arbetslösheten och utanförskapet är på ungefär samma nivå som när regeringen tillträdde. Men det har hänt något under tiden.
Det som har hänt är den kanske största ekonomiska kris som världsekonomin har sett på 100 år. Det är klart att det har satt sina spår. I jämförelse med vår omvärld går det exceptionellt bra för Sverige. Vi har haft den högsta tillväxten i hela västvärlden, Australien undantaget, sedan 2006.
Vi har haft en remarkabel och otrolig sysselsättningsåterhämtning efter det stora efterfrågefallet 2008. Det är ingen slump. Det beror till stora delar på att vi har fört en politik som syftar till att göra det mer lönsamt att arbeta.
Vi har tidigare i historien kunnat se hur vi i kriser har haft massarbetslöshet på helt andra nivåer och vi har i högkonjunktur sett en jobbfri tillväxt. Nu kan vi se att sysselsättningen ökar i alla åldersgrupper. Sverige sticker ut i jämförelse med omvärlden, och det är ingen slump.
Jag rekommenderar Patrik Björck att titta på en sammanställning som OECD har gjort över forskningsläget. Jag kommer att mejla den till Patrik. Man tittar på ett längre tidsperspektiv än sex år och man försöker se bortom konjunkturcykler. Man konstaterar väldigt tydligt på empirisk grund att det finns ett starkt samband.
Om man höjer a-kassan ökar den sammantagna arbetslösheten. Det finns forskning också i Sverige som visar att den här effekten har varit extra stark i Sverige eftersom vi har en hög lägstanivå i a-kassan. Svensk a-kassa har faktiskt den högsta miniminivån i världen. Att det är på det sättet är ganska självklart.
Om reservationslönen, alltså den alternativa lön som man får i stället för att arbeta, är så hög att det inte lönar sig att arbeta kommer människor inte att söka sig till arbetsmarknaden. Man kommer att fastna i arbetslöshet och man kommer inte att kunna ta sig ur sitt utanförskap. Vi kan också konstatera att en sådan politik slår speciellt hårt mot servicesektorn som inte har samma grad av produktivitet som de kunskapsintensiva sektorerna.
Det är möjligt att det är en målmedveten strategi från Socialdemokraterna att slå mot just servicesektorn eftersom man vill angripa RUT och ROT och på andra sätt förstöra för servicesektorn.
Fredrik Schulte (M):
Precis som Patrik Björck sade var det en massa journalister närvarande på detta seminarium, och de skrev om det, vilket gör att man ganska enkelt kan googla för att ta reda på vad Bertil Holmlund faktiskt sade, och det gjorde jag. Det intressanta är att, precis som Carl B Hamilton var inne på, han ifrågasatte numerären i kalkylen. Han ifrågasatte inte resonemanget.
Vidare sade han att han vill se en höjd a-kassa i början av arbetslösheten men att den sedan sänks markant. Vad är det som denna regering har gjort under de senaste sex åren och som Patrik Björck har stått i denna talarstol och argumenterat emot under de senaste sex åren? Jo, det är en nedtrappning av arbetslöshetsersättningen under tiden som man är arbetslös. Det är uppenbart att Patrik Björck läser denna forskare Bertil Holmlund som fan läser bibeln.
Det intressanta är ändå att man inte kan ta en forskare och hänvisa till vad han säger och ta det till intäkt för hur verkligheten faktiskt är beskaffad. Det är ungefär som Sverigedemokraterna gör. De brukar hänvisa till en forskare som menar att invandringen har en massa negativa effekter och bortser från all annan forskning som pekar på motsatsen.
Jag tycker att det är lite larvigt att använda denna argumentation, alltså att arbetslösheten faktiskt är högre i dag än den var 2006. Vi har haft en jättekris, och vi kommer antagligen att ha en fortsatt svag utveckling på den globala marknaden, åtminstone här i EU. Det är oärligt av Patrik Björck att försöka förespegla att allt skulle bli så mycket bättre om man bara höjer bidragen.
Jag tycker att man även värderingsmässigt måste ta denna fråga i beaktande. Vad är det som Socialdemokraterna verkligen föreslår? Jo, de föreslår bidragshöjningar framför allt till höginkomsttagare som blir arbetslösa. Det är decilgrupperna 6-10, och framför allt decilgrupp 7, 8, 9 och 10, som tjänar på detta. Det innebär att det är börsmäklaren som blir arbetslös som tjänar på detta på barnskötarens, butiksbiträdets och fritidspedagogens bekostnad. Det är moraliskt moras.