Sofia Damm (KD):
I dag debatteras ett betänkande där utrikesutskottet behandlar regeringens skrivelse om strategisk exportkontroll under 2014 gällande krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden. Precis som utskottet yrkar jag avslag på motionerna och anser att skrivelsen bör läggas till handlingarna. Det är med stolthet vi ser att Sverige år efter år placerar sig i toppen när det gäller intäkter från export av musik.
Vi blir också stolta när svensk inredning och kläddesign ökar i popularitet världen över. Men att vi även befinner oss i den absoluta toppen när det gäller export av krigsmateriel är inget vi känner samma stolthet över. Tvärtom är krigsmateriel förenat med en känsla av olust. Det är en olust över de sammanhang i vilka våra svenska produkter kan hamna. Men världen ser ut som den gör, och vapen och annan krigsmateriel finns.
Sverige har därför av utrikes, säkerhets- och försvarspolitiska skäl utvecklats till en stor exportör av krigsmateriel. Detta beror på att vi anser att vi genom deltagande i internationella samarbeten på försvarsmaterielområdet säkrar Sveriges långsiktiga säkerhets- och försvarspolitiska intressen. Men för att exporten ska vara försvarbar måste Sverige ha en strikt och trovärdig exportkontrollagstiftning. Herr talman! Den offentliga diskussionen om vapenexport har varit intensiv.
I början av 2012 avslöjade FOI planerna på att hjälpa Saudiarabien att bygga en avancerad vapenfabrik. För Kristdemokraternas del har det alltid varit en viktig fråga att omgärda krigsmaterielexport med tydliga krav på mottagarländerna.
År 2011 fick vi genomslag för att tillsätta en parlamentarisk utredning i syfte att bland annat införa ett demokratikriterium för att bättre hantera exporten till länder där vi exempelvis ser en oro för att krigsmateriel hamnar fel eller används mot civilbefolkningen. Inom kort ska utredningen, som sagts här flera gånger i dag, presentera sina resultat som förhoppningsvis innebär att riktlinjerna blir tydligare än vad som nu är fallet.
Den så kallade KEX-utredningen befinner sig utan tvekan i ett intensivt slutskede, och vi har i dag inte möjlighet att debattera innehållet. Inte desto mindre har det i denna debatt funnits möjlighet för oss alla att föra fram våra partiers ståndpunkter, och det ska jag också göra. Herr talman! I Kristdemokraternas principprogram står följande: Vapenexporten ska begränsas till demokratiska stater och omgärdas av noggrann kontroll.
Export ska ej gå till offensivt krigförande länder eller till stater där det förekommer systematiska kränkningar av mänskliga rättigheter. Alltsedan vi antog detta program år 2001 har vi drivit på för en utredning om en skärpning av regelverket för exportkontrollen. Vi ska inte vara naiva, för att använda ett ord som använts här i dag. Vi vet att vapen har sålts vidare på marknaden till andra aktörer och stater.
Vi vet att vapen förlorats såväl som att de använts inom andra användningsområden från civila till militära. Men vi måste göra vad vi kan för att förhindra att svenska vapen hamnar hos diktaturer som förtrycker sin egen befolkning eller sina grannar. I detta sammanhang är det också viktigt för oss att belysa frågan om följdleveranser.
Länder som köper försvarsmateriel från Sverige ska enligt ISP, Inspektionen för strategiska produkter, jag citerar nu från deras hemsida: "även i en framtid kunna känna sig säkra på att eventuella kompletteringar i form av ytterligare materielsystem, reservdelar, komponenter eller ammunition skall kunna levereras utan inskränkningar". Detta bör ses över.
Embargo från FN och EU är i dag det enda skälet för att frångå följdleveranserna då vi i den nuvarande lagstiftningen så att säga tillämpar "positiv presumtion". Positiv presumtion vid följdleverans är därför något som Kristdemokraterna vill se över. Ta exempelvis ett land som Thailand. Sedan militären tog makten i maj 2014 befinner sig landet i ett allvarligt människorättsläge.
Vi ser hundratals godtyckliga frihetsberövanden, tortyr, restriktioner i yttrandefrihet och så vidare, och en väpnad konflikt pågår i södra Thailand. Frågan om export till ett land som Thailand och frågan om följdleveranser är inga enkla frågor men någonting som vi måste fundera över. Det är kanske inte rimligt att vi per automatik accepterar följdleveranser och tillämpar positiv presumtion. Herr talman!
Det är otvetydigt så att den svenska vapenexporten väcker tankar och väcker debatt. Under tidens gång har den tradition som rådde i Sverige efter det kalla kriget betonats. Vi behövde en stark försvarsindustri för att kunna värna den dåvarande svenska neutralitetspolitiken, men det fanns också en stark önskan om att kunna få olika spin-off-effekter av svenska innovationer och teknikutveckling från försvarsindustrin.
Det handlar självklart om det långsiktiga och övergripande mål som har betonats här i dag och som jag nämnde inledningsvis, att Sverige ska knyta band internationellt för att säkra våra säkerhetspolitiska intressen. Dock ska Inspektionen för strategiska produkter, ISP, som fristående myndighet pröva ansökningar om tillstånd att föra ut produkter. Detta ska ske i enlighet med riktlinjerna för vapenexport tillsammans med kriterierna i EU:s gemensamma ståndpunkt på området.
Därför är det bra att vi får den här typen av årliga skrivelser från regeringen, som vi nu debatterar, för att kunna följa upp, lämna synpunkter och nå förändring. Förutom att Krigsmaterielexportutredningen tittar på hur man begränsar export av vapen till icke-demokratier vill vi kristdemokrater även betona frågor om transparens och öppenhet. Detta gäller exempelvis Exportkontrollrådets, EKR:s, arbete.
Strategisk exportkontroll 2014 - krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden Herr talman! Inga vapen är så billiga, lätthanterliga och vitt spridda som små och lätta vapen. Inga andra vapen dödar fler människor. Omkring 875 miljoner små och lätta vapen i omlopp bidrar årligen till en halv miljon människors död. FN:s vapenkontroll är ett viktigt steg mot förbättrad kontroll av små och lätta vapen.
Betydelsen av FN:s regelverk, som genomsyras av säkerhetsrådets resolutioner rörande kvinnors och barns utsatta situation i väpnade konflikter, kan här inte nog understrykas. Avslutningsvis, herr talman, är den bästa förutsättningen för att undvika väpnade konflikter att främja respekten för de mänskliga fri- och rättigheterna och att stärka en demokratisk samhällstradition. Dessa grundvärden måste ständigt erövras och försvaras.
Vid konflikter har fredliga metoder, såsom diskussion och förhandling, givetvis företräde framför vapenbruk. Aggression och offensivt krig är inte etiskt försvarbart, men då alla ansträngningar för att lösa en konflikt med fredliga medel har prövats kan och måste vapen användas, men, som vi har betonat här, under iakttagande av tydliga kriterier. Vapen används för att försvara oskyldiga civila och när våld används i förtryckande syfte.
Men den balansgång vi hela tiden måste ställas inför och det vi måste avväga är att ju mer vapen som finns i omlopp, desto otryggare blir vår värld.