Leif Pagrotsky (S):
Det har nu gått tre år sedan vi socialdemokrater sade att vi ville bygga till och bygga nytt därför att den gamla byggnaden var för begränsande för den verksamhet som Sveriges nationalmuseum behöver. Det skulle också ge utrymme för att ompröva avgränsningen mellan olika museers arbetsområden och det skulle ge möjlighet att bygga lokaler som är lämpade för de stora internationella utställningar som är så framgångsrika.
Detta skrev vi fast i vårt valmanifest. För mig som kulturminister var det en mycket stor framgång att få ett sådant stort löfte i vårt erbjudande till väljarna. Jag är ledsen, och jag tror att stora delar av Kultursverige är det, för att det inte föll väljarna på läppen och för att det inte räckte för att de skulle ta emot det erbjudandet.
Den nya regeringen valde att börja om från början och utreda ett annat alternativ, som redan den dag det läggs fram av beställaren själv, självaste kulturministern, får omdömet orimligt. Tydligare kan inte ordet magplask definieras. Tydligare kan inte orden tre förlorade år definieras - tre förlorade år i planeringen för Sveriges nationalmuseums framtid.
Vi står inte en millimeter längre fram i dag än vad vi gjorde när Lena Adelsohn Liljeroth tillträdde för tre år sedan. Det är ovedersägligt. Lena Adelsohn Liljeroth försöker blanda bort korten genom att säga att det inte är tre förlorade år därför att museet har haft framgångsrika utställningar. Det är ett farligt argument för att komma från regeringen.
Det som har förklarat publiktillströmningen är ju dessa fantastiska tillfälliga utställningar, som inte kommer att kunna inrymmas i huset efter den renovering som Fastighetsverket har föreslagit. Det låg ju också i korten i den beställning som regeringen gav i direktiven till Fastighetsverket.
För att museet ska kunna fortsätta att vara så framgångsrikt som det har varit med utställningarna krävs någonting annat än det som redan är föreslaget.
Det ska bli spännande att se om jag får ett svar på den fråga jag ställde i mitt första inlägg till kulturministern: När kommer regeringen att redovisa sin bedömning av Fastighetsverkets förslag och sitt besked till alla oss andra som är intresserade om hur den fortsatta processen kommer att se ut och vad som ska ske med Sveriges nationalmuseum - Sveriges kanske mest prestigefulla och viktiga museum?
Jag vill ha ett museum av världsklass - ett museum som är värt att uppmärksamma runt om i världen. Det ska ha utställningar som kan sätta avtryck runt om i världen, och det ska kunna ta emot utställningar från andra delar av världen som vill komma hit och visa upp sig. Det är inte möjligt i de nuvarande lokalerna, och det kommer inte heller att vara möjligt i de renoverade lokaler som Fastighetsverket har föreslagit.
Jag vill veta av kulturministern: Hur ser planerna ut för att hämta ifatt de tre förlorade år som nu har slösats bort på en utredning som har visat sig vara en återvändsgränd? Det har visat sig att när man nu är färdig med utredningen efter tre år har man inte kommit längre fram än där man var när man började eftersom hela resultatet redan har underkänts.
Det är inte bara en fråga om hur länge museet ska vara stängt. Det är en fråga om vad för sorts museum man vill ha i framtiden och vilken sorts lokaler som den framtida museipedagogiken ställer krav på för att det här ska bli ett tilltalande och modernt museum. Dagens lokaler är från 1860-talet - tiden innan det fanns elektricitet och tiden innan det fanns hiss. De finaste ytorna finns längst upp under taket eftersom det är där det var ljust.
Det är svårt att se att detta ska kunna gå att göra till ett museum i världsklass utan att man har djärvare ambitioner vad gäller byggnaden än att bara måla om, byta elkablar och bygga en ny hörsal under jord.