Johan Pehrson (L):
Tyvärr är det varken första eller sista gången vi diskuterar dessa angelägna frågor. Vi befinner oss i ett skymningsläge, där vi möter en kraft som har en ganska omfattande och obehaglig agenda.
Den inkluderar bland annat att utplåna i stort sett alla som finns här inne och alla våra gemensamma värderingar - hela den svenska nationens värderingar - om demokrati, öppenhet, mångfald, tolerans och så vidare. Då tycker jag att vi har inte bara en rättighet utan en definitiv skyldighet att försvara oss. Jag vill instämma med Anti Avsan; jag tycker att det är ett bra svar. Det gläder mig att regeringen är tydlig och vill vidta åtgärder.
Man tänker inte lägga så mycket smörpapper emellan, utan här måste man gå framåt med förslag. Vi i Folkpartiet välkomnar utredningen. Naturligtvis är de förebyggande insatserna - jag säger det igen: de förebyggande insatserna - helt centrala.
Det är centralt att vi på plats i Sverige strategiskt påverkar de krafter som kan bidra till den här galenskapen men också på plats ser till att skapa en situation som gör att fler människor känner sig mindre angelägna att söka sig till denna typ av extremism, oavsett om den är religiös eller politisk eller hur galenskapen nu ser ut.
Utredningen tycker vi i Folkpartiet är bra. Vi välkomnar den, men vi skulle gärna se att regeringen övervägde de straffsatser som finns för vissa brott, till exempel för att rekrytera och utbilda terrorister. Om de här personerna kommer hem och brott kan styrkas - Anti Avsan berörde de uppenbara bevissvårigheterna - kan Folkpartiet tänka sig att de beläggs med en längre tids inlåsning.
Vi tycker också att man skulle kunna se över om inte fler brottstyper kan plockas in under terrorbegreppet, till exempel skyddande av brottsling. De som reser är ju inte ensamma om att göra det. Man kanske ska fundera på om man ska se över eller åtminstone damma av den lagstiftning som finns om olovlig kårverksamhet.
Det finns rekryteringskontor här och där, enligt Säpo och andra som man träffar i de områden som också inrikesministern känner till. Den lagstiftningen kanske man kan använda. Den är inriktad på verksamhet som byggs upp i Sverige, men herregud, vi har ju ändrat lagar i det här landet förut. Vi kan titta på både hur rekvisiten är formulerade och om de ska användas för att utmana svenska värden på annat håll.
Nu har vi till exempel svensk trupp på uppdrag i andra delar av världen för att skydda mänskliga rättigheter. De kan hotas av rekryteringskontoren, som i praktiken håller på att bygga upp vad jag ser som olaglig kårverksamhet. Vi har nyligen skärpt vapenlagstiftningen. Inte minst Socialdemokraterna har medverkat till det.
Men då talar vi om grov kriminell verksamhet med mammon som gud, så att säga. Nu ser vi personer som intresserar sig för raketgevär och annat. Man skulle kunna föra in en straffskärpning när det gäller detta. Lagstiftningen om uppvigling skulle man så att säga kunna dra fram och tillbaka några gånger och titta på om det finns något att göra där.
Det för oss tillbaka till de bevisfrågor som är så svåra. Då vill jag bara göra en jämförelse så att inrikesministern tar med sig den. Vi anser ju att vi i Sverige kan meddela så kallade kontaktförbud för människor som har svårt att låta andra vara i fred. Det görs primärt för människor som vi tror kan komma att göra någonting. Då får de inte besöka till exempel en viss del av Örebro eller Stockholm. Jag tycker att vi kan titta på rekvisiten för detta.
Om man besöker de här platserna och inte är tydlig med att man håller på med uppdrag för till exempel FN, Socialdemokraterna, Folkpartiet, riksdagen eller svensk polis, då talar det kraftigt för att man ägnar sig åt kriminell verksamhet.