KBLab/rixvox huggingface dataset:
Katarina Köhler (S):
Anti Avsan från Moderaterna står här och recenserar lite spydigt våra hittillsvarande inlägg och verkar väldigt nöjd med hur villkoren är på bostadsmarknaden i dag. Vi delar på något sätt synen på de problem som finns.
Men medan vi socialdemokrater vill göra någonting åt dem känns det som att på varje fråga säger Anti Avsan att han är nöjd med hur det är. Det tyder inte på en ansvarsfull politik. Det är väldigt ytligt att säga att ingen har efterfrågat, som Avsan sade, stöd till bostadsbyggande.
Boverket säger att vi bör bygga ytterligare 40 procent mer än vad som är planerat för att komma ikapp bostadsbristen. Vi vet att mer än hälften av kommunerna i vårt land har problem med att finna bostäder till sina invånare.
Om inte marknaden vill bygga, för så är det uppenbart i dag, måste vi ta ett politiskt ansvar för det. Men det vill inte Avsan göra. Du tog senast upp förvärvslagen. Inte heller där delar vi uppfattningen.
Vi menar att behovet av gamla förvärvslagen i stället är större än vad det har varit. Därför bör man se över de problemen.
Katarina Köhler (S):
Jag tror att det är farligt att se bostadspolitiken som något enskilt. Regeringen har tagit beslut på många politikområden, bland annat när det gäller arbetslösheten och villkoren för att få a-kassa. Människor måste ibland flytta väldigt långt för att få arbete. Reglerna blir allt hårdare.
Jag säger inte att det är fel, men det måste ju också finnas bostäder. Finns det inte bostäder och byggs det inte bostäder måste politiken ta ansvar för att det görs. Människor måste ha tak över huvudet för att kunna skaffa sig egen försörjning, för att kunna utbilda sig och för att kunna starta sina liv.
Genom statliga bostadssubventioner slår vi två flugor i en smäll: Vi klarar av problemet med hög arbetslöshet och vi sätter människor i arbete samtidigt som vi skapar de bostäder som så väl behövs i stora delar av landet.
I Norrbotten till exempel, som är ett tillväxtområde så att det glöder, finns det inte bostäder till människor som ska jobba. I Pajala, Gällivare, Malmberget och framför allt Kiruna går det inte att få tag i en lägenhet. Det finns många områden i landet som har samma problem. Vi måste ta ansvar för det och se till att det byggs och att det renoveras.
Varför går det bra att ha ett ROT-avdrag för egna hem, men inte för bestånd av hyreslägenheter? Det är klart att det går. Det är bara viljan som saknas hos regeringen. Det är också ett sätt att få i gång arbetsmarknaden.
Katarina Köhler (S):
När Ola Johansson säger att man värnar hyresrätten och att hyresrätten ska få upprättelse undrar jag: Hur ska ni få människor runt om i landet att tro på det? Hur ska de kunna lita på det ni säger? Ni är ju inte överens i dessa frågor inom regeringspartierna. Ni tycker olika i olika partier.
Ni missgynnar konsekvent de boende i hyreslägenheter på många sätt. Först och främst är byggandet av hyreslägenheter på en bottennivå. Ni pratar om att byggandet har ökat mycket. År 2010 tror jag att ni använder som mått och säger att det aldrig byggts så mycket eller på väldigt länge.
Ja, då var det från en mycket låg nivå, från en bottennivå. Minskningen av byggandet av sådana bostäder startade redan 2007, ganska långt innan finanskrisen kom. Varför skulle människor lita på er? Dessutom undantar ni, som jag har sagt tidigare, möjligheterna för ROT-avdrag när det gäller flerfamiljshus.
Jag undrar bara: Vad ska ni göra för att människor ska tro på er och för att återskapa spelregler för en fungerande marknad? Säg det till dem som inte har någonstans att bo, som inte kan flytta när de har fått ett nytt jobb eller som inte kan börja sin drömutbildning därför att det inte finns boende.
Katarina Köhler (S):
Jag vill betona att jag inte talat om vare sig hyresslaveri eller fastighetsägare som är gangstrar eller giriga eller vad det är, men det finns några som är det.
Jag menar att den förändrade lagstiftningen inte på något sätt gör det svårare för dem, utan tvärtom blir det enklare. Det känns inte alls bra.
Vi pratar om bostadsbyggande och kopplar in andra politikområden, för samhället är en helhet. Vi investerar i så fall i stöd för att bygga hyresrätter. Vi ser det som en investering, och vi kan samtidigt skapa arbetstillfällen.
Jag tycker att det går alldeles utmärkt att prata om dessa båda politikområden samtidigt därför att det hänger ihop. När vi investerar får vi ut någonting av det.
Jag menar att jag som hyresgäst inte har vunnit någonting på att man tog bort förvärvslagen och i stället skärpte bostadsförvaltningslagen.
Om jag har haft oturen att bo i ett hus som har varit illa skött under många år och jag får en ny ägare till fastigheten, och hyresnämnden - åtta finns det i landet - har tre år på sig att pröva fastighetsägaren så lever jag som hyresgäst ändå i värsta fall i en dålig boendemiljö.
Hade vi haft kvar förvärvslagen och skärpt den hade man kunnat stämma i bäcken före ett köp.
Katarina Köhler (S):
I årtusenden har fisken fritt kunnat vandra upp i vattendrag för reproduktion och tillväxt. Den har vandrat tusentals kilometer i haven för att sedan hitta tillbaka till sitt hemvatten. Det har den gjort genom att forcera vattenfall och forsar, men den har hittat hem.
Två bra exempel på fiskar som har en stor förmåga till anpassning och nyttja olika miljöer för sin livscykel är laxen och ålen. Den livscykeln är starkt beroende av ett fungerande ekosystem, och nu börjar det bli för många problem med vårt ekosystem.
Vi får fler kraftigt modifierade vatten och fler vandringshinder. Det är muddringar. Det byggs hamnar för både små båtar och stora. Vi har kraftverk och en mängd andra vandringshinder. Det här skapar ett stort hot mot balansen i våra vatten och med det också mot fiskens möjligheter till reproduktion.
Vår uppfattning är att vi måste klara att utveckla vårt samhälle med allt vad det innebär. Bland annat måste vi klara frågorna om en effektiv energipolitik, en väl utbyggd infrastruktur, bostadsbyggande och annat byggande. Vi vill utveckla turistnäringen, och vi vill ge människor möjligheter till rekreation, till exempel med fiske.
Allt det här måste vi klara, och samtidigt måste vi ha en politik som värnar vårt ekosystem. Det är svårt, men vi måste göra allt vi kan för att vända och motverka den negativa utveckling som vi nu ser. Det är vad utskottet i dag säger till regeringen, och det gläder oss väldigt mycket. Vi är medvetna om komplexiteten i den här frågan.
Det är ingenting som man löser enkelt. Det går inte att säga rakt av att bygger vi laxtrappor kommer vi undan problemen. Det är många saker som måste fasas ihop för att vi ska få det att fungera. Som vi vet är det inte bara kraftbolagens elturbiner och annat som innebär svårigheter.
Vi vet också att många lekvatten i dag är förstörda, och då hjälper det inte att bygga fler laxtrappor, eller i alla fall inte att bara bygga fler laxtrappor. Vi måste ta ett helhetsgrepp där vi också tittar på möjligheten att återställa reproduktionsvattnen med olika åtgärder. Vi håller, som sagt, med om att det här är en stor och svår fråga. Men det får inte vara ett skäl till att göra ingenting.
Därför föreslår utskottet i dag att regeringen till riksdagen ska redovisa vilka åtgärder som hittills har vidtagits och vad regeringen avser att göra framgent med anledning av tillkännagivandet 2006. Det är bra, och det har gjort oss glada.
Katarina Köhler (S):
Jag måste reagera när Eva Bengtson Skogsberg säger att man nu inte behöver anamma dessa motioner eftersom det ändå ska göras en utredning och direktivet kommer före sommaren. Jag tycker tvärtom att det är oerhört viktigt att vi nu verkligen markerar och lyfter upp de här frågorna. Naturligtvis vill vi försöka påverka innehållet i direktiven till utredningarna.
Det är jätteviktigt. Regeringen har under de gångna fem åren flera gånger sagt att man ska titta på frågan, men det har hittills inte kommit något. Vi vill försäkra oss om att direktiven till utredningarna blir så breda och så bra som möjligt.
Det är viktigt också för riksdagen att markera sin uppfattning i frågan.
Katarina Köhler (S):
Jo, lagen sätts i sjön nu. Vi får väl se vad det blir. Jag ordar inte mer om det nu utan går i stället in på detta med allmänna platser. Regeringen tillsatte en enmansutredning 2006. Utredaren kom fram till att det inte var något dilemma.
Han sade i princip det du, Eva Bengtson Skogsberg, sade, men han lade också till att EU:s regler för äganderätten kan ställa till problem här.
Under de fem år som har gått sedan utredningen gjordes har allt fler fastighetsägare kring torg och köpcentrum som blivit tydliga med att ingen form av opinionsbildning får ske på dessa platser.
Jag tror också att det är som du säger och att det finns sådana man kan komma överens med, men allt oftare får man nej när man vill ha allmänna möten på det vi tidigare har sett som allmän plats.
Detta är en viktig fråga, och detta är en av de brister som det är oerhört viktigt att komma till rätta med i den nya plan- och bygglagen. Jag tror inte att problemet är så litet som regeringen vill göra gällande.
Katarina Köhler (S):
Jag håller helt med om att vi inte ska flyga på människor och pracka på dem vår information oavsett om det sker inne på köpcentrumen eller utanför. Det handlar inte om det. I alla tider har olika grupper, föreningar och organisationer kunnat vara utomhus och tala med och till folk. Det är oerhört viktigt att vi också får göra det i framtiden.
Jag tycker att Eva Bengtson Skogsberg negligerar problemet. Det sker allt oftare och allt tydligare att privata fastighetsägare och markägare säger nej, och man är medveten om sin äganderätt och säger ifrån.
Men konsekvensen av det blir ju att med allt det mediebrus vi har runt omkring oss att människors möjlighet att ta del av politisk och annan opinionsbildning blir allt mindre. Jag tror att det är farligt för samhället.
Jag vidhåller att detta är en viktig fråga för oss.
Katarina Köhler (S):
Lite grann vill jag haka på det Monica Green sagt i sitt inlägg och det bostadsministern sagt om att fler bostäder ska byggas där det behövs. Jag tycker att bostadsbyggandet är en fråga för oss i politiken. Vi ska ha ansvaret för den frågan. Det är inte bra att vi avpolitiserar bostadsfrågorna så som skett under de senaste åren.
Vi talar om att bygga där det behövs. I dag finns det många områden i landet där det verkligen behöver byggas bostäder. Det gäller inte bara storstäderna utan stora delar av landet. Jag bor i övre Norrland, i en region där kommuner har svårt att få fram arbetskraft därför att det inte finns bostäder.
Låt oss se på de gamla gruvområdena som expanderar: Kiruna, Gällivare, Pajala, Svappavaara, Luleå. Jag kan räkna upp en mängd städer där det naturligtvis finns alldeles för få bostäder och för få hyresrätter för att få i gång arbetsmarknaden och omflyttningen av människor.
Vi vill att människor ska flytta dit det finns jobb, men om det inte finns bostäder kan de inte flytta. Det är en viktig fråga som Monica Green tar upp. Frågan blir viktig om den kopplas till barnfattigdom, människors svårigheter och att barn blir lidande. Regeringen måste ta ett större ansvar i frågorna.
Katarina Köhler (S):
Jag vill verkligen betona att det inte känns bra när bostadsministern får det att låta som att andelen vräkta barn har blivit färre. Det är jättebra - men barn blir vräkta. I vårt land borde inte barn bli vräkta. Det känns fortfarande långt ifrån bra.
Jag blev glad när bostadsministern sade att hyresrättens ställning måste stärkas och att bostadsministern vill jobba för detta. Tyvärr verkar inte hela regeringen tycka som bostadsministern. Jag hoppas att ministern lyckas övertyga resten av regeringen om att det är en bra väg att gå. Andelen hyresrätter krymper i dag.
Behovet ökar alltmer, inte bara i storstäderna utan även ute i landet. Det här måste vi vara med och ta ansvar för.
Katarina Köhler (S):
Tack för svaret, säger jag till justitieministern. Jag delar naturligtvis inte justitieministerns uppfattning om att borttagandet av förvärvslagen skulle ge ett bättre och effektivare skydd mot oseriösa köpare och förvaltare. Den tidigare lagstiftningen gav faktiskt möjligheter att stoppa oseriösa förvärvare före köpet, så att säga. Prövningen gjordes i förskott.
Det var ju ett tydligare sätt att skydda de boende mot de oseriösa köparna. Vi socialdemokrater menade då och vi menar fortfarande att det hade varit bättre att ha kvar förvärvslagen och att skärpa den på några punkter.
Vi menar att behovet av en fungerande förvärvslagstiftning faktiskt har ökat och definitivt inte minskat.
Det senaste året har vi sett skräckexempel i nyhetsbevakning och debattprogram om hur illa det är ställt på flera ställen i vårt land, där människor far väldigt illa av att bo nästan i misär i vissa hyresområden.
I remissrundan inför borttagandet av den gamla förvärvslagen var det många kommuner som sade att lagen fungerade och att regelverket var tydligt, vilket gav en säker handläggning av dessa ärenden.
Många sade också att man inte ville att lagen skulle tas bort eftersom man tyckte att den hade en preventiv inverkan.
Jag tycker att det säger sig självt att det borde vara lättare och bättre för alla inblandade parter om man kan stoppa en oseriös köpare före köpet, inte efter. Nu är det som justitieministern säger, att den nya lagen har varit i gång ett drygt år.
Men den lagstiftning som vi pratar om ska vi se i ljuset av många frågor kring bostadspolitiken och bostadsfrågorna över huvud taget. Det händer väldigt mycket på detta område.
Om det hela tiden görs enklare för människor som egentligen inte vill annat än skapa egen vinning eller ekonomisk vinning för sitt bolag har vi inom politiken naturligtvis ett ansvar att se till att försvåra detta.
Jag vill också säga att det här inte handlar om att vi drar alla fastighetsägare över en kam eller att vi tror att alla är oseriösa, men det börjar finnas för många som är det. Jag tycker att det här är ett politiskt ansvar som vi måste ta.
Katarina Köhler (S):
Jag vill börja där justitieministern slutade, att många har köpt fastigheterna tidigare. Tyvärr kommer den nya lagen inte att innebära att det blir svårare för sådana nu, utan det blir bara enklare, och tvärtemot vad justitieministern säger är vår uppfattning att det i stället blir de boende som drabbas väldigt hårt.
Utan att gå in på några konkreta exempel har ni säkert sett tv-programmen bland annat från Malmö där människor i vissa områden bor fruktansvärt dåligt. Det har inte skett renoveringar, och man har inte ens tagit tag i de mest akuta felen. Det är trasiga spisar, det är mögel i badrum och mycket annat. Listan kan göras lång.
Om man bor i ett sådant hus och inte har någon möjlighet att påverka sin situation och så kommer det en ny fastighetsägare och fortsätter på den inslagna vägen innebär inte den nya bostadsförvaltningslagen, om jag kan läsa i de lagar och regler som finns, att de boende blir snabbare hjälpta.
Justitieministern hänvisar till hyresnämnderna, men det finns ju många lagar på det här området och den ena lagen tar ut den andra. Vad jag kan läsa mig till är att det ändå krävs en långvarig försummelse för att man ska kunna sätta in tvångsförvaltning.
Det går inte att komma med någonting som varat väldigt kort tid eller är akut, utan det ska ha varit en långvarig försummelse.
På det här sättet får fastighetsägarna bara möjlighet att vara dåliga fastighetsförvaltare ännu längre, medan de boende är dem som blir drabbade. Det här är naturligtvis en fråga om ideologi. Vi har olika synsätt.
Jag påstår att regeringen alldeles för mycket avpolitiserar kanske framför allt bostadsfrågorna och gör dem till en marknadens fråga. Tillgång och efterfrågan ska styra allt. Det går inte, menar jag. Det håller inte. Samhället har ett stort ansvar, för boendet är en så viktig del i varje människas liv. Det ska fungera att bo någorlunda bra, vare sig det är i hyresrätt, bostadsrätt eller egnahem.
Det går inte att plocka ut bostadspolitiken som ett enskilt område, för det hänger ihop med så mycket annat. Jag är i och för sig inte förvånad, för vi ser ju på område efter område att det är marknaden som får en allt större roll och ett större inflytande på mängder av frågor som borde vara samhällets ansvar.
Jag vet att lagen är i gång, och jag tycker att det är jätteviktigt att vi verkligen håller ögonen på detta och att det förs ordentlig statistik så att vi kan se vad som verkligen händer på området.
Katarina Köhler (S):
Jag tror inte att någon behöver gissa när vi pratar om de mest oseriösa fastighetsköparna och förvaltarna. Det finns mycket historik att gå på. Det här skulle vi kunna diskutera på många områden. Det är naturligtvis bra om man faktiskt stoppar dem innan de har kunnat komma in och göra skada.
Det här är ett sådant viktigt område, det är vi ju överens om. Boendet är en sådan viktig del av livet och för möjligheten att leva ett drägligt liv. Det hänger ihop med så mycket annat. Det handlar om att ha tillgång till bra bostäder över hela landet för att också klara en bra arbetsmarknadspolitik.
Bra och trygga bostäder gör människor jämlika, och jämlika människor skapar ett tryggt samhälle, ett samhälle där man vill och kan vara delaktig och aktiv som medborgare. Att låta oseriösa fastighetsägare fortsätta sin verksamhet skapar bara än större klyftor och försämrar med det också synen på i det här fallet hyreslägenheter och deras status. Det vill vi ha bort.
Hyreslägenheterna ska naturligtvis ha samma status som vilket annat boende som helst. Tillåter vi det här kommer det att bli en syn på hyresbostäder som blir än mer negativ. Det har inte Sverige råd med. Vi behöver inte det här.
Jag återkommer i frågan under mandatperioden och hoppas att justitieministern, liksom vi från De rödgröna, kommer att titta närmare på detta och följa utvecklingen så att det ändå kommer att bli så bra som möjligt för de boende.
Katarina Köhler (S):
Bostadsministern och jag är eniga om att det byggs för få bostäder i Sverige. Men sedan är vi inte eniga om så mycket mer. I svaret hänvisar ministern till en förändrad plan- och bygglag och till nya villkor på arbetsmarknaden. Det skulle vara svaret på hur vi ska få i gång byggandet. Som jag ser det kan rimligtvis ingenting av detta påverka viljan att öka byggandet som sådant.
PBL har ännu inte satts i sjön, och när den gör det innebär förändringarna i lagen att det blir ett lättare och enklare förfaringssätt när man väl har bestämt sig för att bygga; det håller jag med om. Men inte tror jag att den nya lagen stimulerar någon att besluta sig för att bygga.
Jag måste be ministern att svara på frågan om på vilket sätt de nya villkoren på hyresmarknaden har en direkt inverkan för att stimulera ett ökat byggande. Det skulle jag vilja ha svar på. Som jag ser det har regeringens politik när det gäller bostadsbyggande inte varit någon större succé hittills.
Man förlitar sig på marknaden som vanligt. Man säger att det är individens eget ansvar. Jag vet att det är en viktig ideologisk fråga att marknadens krafter ska kunna verka utan inblandning från staten, men en regering måste rimligtvis våga ta ansvar för så stora och viktiga frågor som bostadspolitiken. Då håller det inte att avhända sig ansvaret.
Människor måste få tak över huvudet och ha ett värdigt liv. Jag påstår att er politik ökar klyftorna mellan grupper på område efter område. Det här är bara ett. Mer än hälften av våra 290 kommuner har bostadsbrist för någon av kategorierna unga, studenter och vuxna.
I 119 kommuner säger man generellt att man har brist på bostäder. Över 60 procent av Sveriges befolkning bor i kommuner med bostadsbrist. 220 kommuner, det vill säga 75 procent, anger att det är brist på hyresrätter. Hälften av kommunerna uppger att det är brist på bostäder för ungdomar mellan 19 och 25 år.
20 högskolekommuner säger att man har brist på lämpliga bostäder för studenter. Byggandet av studentbostäder har enligt SCB:s bygglovsstatistik i stort sett upphört. Under 2009 lämnades preliminärt bygglov för knappt 60 studentbostäder i hela vårt land.
Sedan 2007 har ungefär 40 000 allmännyttiga hyreslägenheter sålts ut. Jag säger inte att alla de har omvandlats till bostadsrätter, men de har sålts ut från allmännyttan till privata fastighetsägare.
Det är ni som har regeringsmakten, och ni måste använda den för att göra något bra för människor. Det håller inte att bara prata om en plan- och bygglag som egentligen handlar om en förenkling av processen.
Katarina Köhler (S):
Vi har nu hört ett antal gånger att ministern inte tycker om Socialdemokraternas förslag om bland annat investeringsstöd för byggande. Jag vill för tydlighetens skull påminna eventuella lyssnare om att när vi pratar om investeringsstöd menar vi inte att staten ska ta över och bekosta hela byggandet.
Det är naturligtvis en stimulans för att byggare ska känna att man vågar ta risken, vågar sätta i gång att bygga nya fastigheter. Sedan synar jag bostadsministerns siffror, att de miljoner som vi ville lägga skulle räcka till 4 000 hyreslägenheter.
Det handlar, återigen, om en del av bostadsbyggandet som vi vill subventionera. Jag är jätteintresserad och skulle gärna ta en större diskussion om subventioner. När ni i regeringen talar om det låter det som att det bara är socialdemokratin och de rödgröna som någonsin har pratat om subventioner och som tycker om det. Det är inte sant.
Regeringen har en mängd subventioner i dag, kanske till och med fler än vad vi har haft. Det är bara det att vi har olika mottagare. När vi socialdemokrater pratar om subventioner och stimulans för olika åtgärder gör vi alltid det för att göra gott för de många, för att det ska komma samhället till del och för att vi på det sättet ska få ett bättre och mer jämlikt samhälle.
Jag skulle kunna göra listan rätt lång på subventioner som den här regeringen har men som riktar sig till andra, och där jag ser att de många gånger riktar sig till dem som redan har. Det är naturligtvis en väldigt stor skillnad i våra synsätt. Vi vill inte bara prata om investeringsstöd.
Vi vill också utveckla ROT-avdraget till att innefatta även flerfamiljshus. Jag förstår inte heller, som andra talare har varit inne på, varför det skulle vara mer okej att ge ROT-avdraget till egnahem än att ge det till bland annat de stora miljonprogram som har ett enormt behov av renovering på många ställen i vårt land.
Bostadspolitik är ju, som ministern har påpekat, en del av många andra politikområden. Jag vill då prata om arbetsmarknadspolitik i det här sammanhanget. Om vi fick ett system där vi kunde ge investeringsstöd och använda ROT-avdraget på ett mer effektivt sätt skulle det skapa arbetstillfällen, riktiga jobb.
Det skulle skapa många tusen arbetstillfällen för människor runt om i landet. Det i sin tur skulle göra att samhället fick in mer skattepengar och vi åter kunde börja prata om den generella välfärden, inte bara om kärnan i välfärden, som regeringen ofta pratar om och tycker om att prata om.
Det finns väldigt mycket att prata om när det gäller subventionerna. Jag vill också bara snabbt påminna om de snabba prisökningarna på olika boenden. På tio år har priserna på bostadsrätter ökat med 153 procent och på villor med 72 procent, medan den allmänna prisnivån har landat på ungefär 16 procent.