KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Granbom Ellison (FP):
Vi skulle vara tacksamma om vi fick se en långsiktig lösning på den överbeläggning som är i dag. Men i dag får vi tydligen inga besked. Inte heller ser vi förslag till någon bra lösning på den akuta situationen. Peter Althin talade alldeles nyss här om att majoriteten hade intagit oppositionens roll. Och det är klart att det kanske inte är jag som ska komma med lösningar, utan det är majoritetens roll. Men jag kan naturligtvis nämna några.
Bland annat skulle man kunna sätta fotboja på fler i slutet av deras straff. Man skulle kunna införa en soningskö för dem som går och väntar på att avtjäna sitt straff. De behöver ju inte inkallas just nu, utan de kan få gå och vänta ett tag.
Är det så att de verkligen skulle vilja komma in och avtjäna sina straff ska de naturligtvis få göra det, så att de kan planera sina liv och sedan gå ut i samhället igen som fria. Jag tycker också att det skulle ske en ordentlig satsning på § 34-vistelsen. Men det behöver naturligtvis byggas nytt också. Jag kan inte låta bli att beklaga mig över att ni stoppade byggandet av Västeråsantalten.
Hade ni inte gjort det, hade vi i dag haft en modern anstalt i Mälardalen. Det hade mildrat problemen väsentligt. I Kriminalvårdsstyrelsens plan ser man att det ska byggas en anstalt i Skåne, och det är bra. Både den och Västeråsanstalten hade ju behövts.
Det är klart att det är bra om det blir en anstalt i Skåne, om nu planen genomförs, därför att Malmöanstalten ska ju läggas ned. Jag säger väl en gång till att det vore bra om vi fick en plan så snart som möjligt, eftersom det tar minst tre år innan den första fången kan tas emot i de nya utrymmena.
Karin Granbom Ellison (FP):
Jag tackar så mycket för det. Om det faktiskt har införts 2001 att det ska ske en skyndsam handläggning så är jag glad för det.
Jag har hört efter med ett antal personer som har försökt hjälpa mig med det här, och de har kommit fram till att det finns en förundersökningskungörelse som säger att fram till dess att ett ärende kommer till domstolen ska det gå särskilt snabbt när barn är brottsoffer.
Men jag tycker att även målen, när processen har kommit så långt, ska gå särskilt skyndsamt. Jag är också glad att justitieministern kommenterar mina förslag. Jag hade några förslag till, och jag hoppas att du tar till dig dem och läser protokollet.
Mycket handlar om att myndigheterna ska ta sig an och följa lagstiftningen och att vi ska ändra attityden. När det gäller resurstilldelningen har vi två olika syner på det som du menar är satsningar. Jag tycker att det står rätt så dåligt till med de här satsningarna och att satsningar är ett felaktigt ord när det många gånger i mina ögon handlar om besparingar.
Myndigheterna säger ju själva att de inte klarar av att genomföra vissa utbildningsinsatser som de vill göra just därför att de har för lite pengar. När det gäller barnahusen handlar det inte om så särskilt mycket pengar.
Men för att man verkligen ska kunna få dem att fungera och inte bara säga att nu ska ni göra det här inom befintlig ram, borde man ha öronmärkt lite pengar så att barnen verkligen hade prioriterats, för det är så lätt att barn försvinner i besparingstider. De kan inte själva föra sin talan, utan man måste öronmärka pengar och reglera vissa saker som ska göras för att barnen verkligen ska få det så bra som möjligt.
Jag tycker till exempel att det är väldigt tråkigt att Childhood Foundation och Rädda Barnen har fått stiga in för att man ska kunna komma i gång med barnahussatsningen i Linköping. Det är ändå statens huvuduppgift, om ett barn har råkat ut för ett mycket allvarligt brott, att hjälpa till med stöd och insamling av bevisning för att kunna få till stånd en fällande dom.
Att ideella krafter sedan kompletterar tycker jag är självklart att de ska kunna göra. Men staten måste ändå ha ett huvudansvar och inte bara säga: Gör det. Man måste också puffa på lite extra här, tycker jag. Sedan finns det en hel del till att göra. I morgon är det ett seminarium här i riksdagen om barnpornografi. Det fanns ju en del kvar att göra när sexualbrottspropositionen lämnades här under våren.
Den är bra på många sätt för barnen, men det finns fortfarande en del att göra.
När det gäller preskriptionstiden, som jag tycker är en relevant del för barn i rättsprocesser, står jag fortfarande fast vid att alla sexualbrott som kan ge fängelse borde få en förlängd preskriptionstid, så att när målsäganden blir 18 år är det fem år kvar av preskriptionstiden.
Det finns en hel del att säga på det här området, men jag stannar där för den här gången.
Karin Granbom Ellison (FP):
När det gäller resurserna kommer vi att återkomma. Jag kan berätta redan nu att jag har lämnat in en interpellation om kriminalvårdens resurser, och vi har tidigare haft en debatt om detta. Men så länge jag fortfarande tycker att kriminalvården får leva under mycket begränsade resurser att det nästan borde kallas kriminalförvaring kommer jag att stå här och delta i interpellationsdebatter med justitieministern om kriminalvårdens ekonomi. Och mina andra kolleger har lämnat in interpellationer om resten av rättsväsendet. Så den debatten kan vi ta då.
Jag vill i alla fall tacka justitieministern för denna debatt, eller diskussion eftersom vi har samma mål. Det handlar bara om intensiteten. Och nu säger justitieministern att han vill fortsätta med samma intensitet. Jag skulle önska lite mer intensitet.
Men läs gärna mitt allra första anförande - det gick ju fort i dag - där det fanns ett antal förslag som var konkreta, bland annat om vad man kan göra för att förbättra rättegångarna. Det handlar ju om att barn ska kunna fortsätta att få vara barn. Och ibland måste de in i rättssalarna. Och jag talade om unga upp till 18 år.
Utifrån det som jag har sagt står det klart att det inte handlar om att man behöver göra förändringar i rättegångsbalken eller att man behöver minska sina krav på rättssäkerhet, utan mycket handlar om attityder och att faktiskt bestämma sig för att man ska ha reglerat vad som är en barnanpassning.
Sedan handlar det om att göra prioriteringar och skjuta till medel. Och jag har sett det förr när det gäller att ideella organisationer och privata stiftelser och så vidare får skjuta till medel. Senast handlade det om att Allmänna arvsfonden har fått ge mycket pengar för att man ska inrätta ungdomscentrum för unga brottsoffer. Det är bra, men staten tar inte sitt fulla ansvar.
Därmed får vi väl anse att debatten är över för den här gången, och jag får önska justitieministern lycka till i det fortsatta arbetet för barns bästa.
Karin Granbom Ellison (FP):
Ja, Bodström, den här gången var det äntligen tydligt, och jag vill tacka dig för den tydligheten. Virrigheten berodde inte så mycket på mig, kan jag säga, för i VÅP:en är det virrigt. Men den här gången var det tydligt, och det vill jag tacka för. De här nya pengarna behövs verkligen.
Jag håller med om att en del effektiviseringar vad gäller personalen nog kan ske, att man ska kunna ha en jämnare fördelning och att man ska kunna jobba mer utspritt över dygnet. Samtidigt kvarstår att det ska ske en hel del uppsägningar. Säg då att det görs nyanställningar på några av de nya anstalterna.
Det betyder att det inte blir lika många anställda per intagen. Det är allvarligt, därför att det ger konsekvenser för behandlingen, för verkställigheten och för säkerheten. Det är viktigt att de här pengarna kommer för att man ska fortsätta utbyggnaden.
Just nu är man tveksam i fråga om hur man ska fortsätta med utbyggnaden. Man har fått ett Norrlandspaket att förvalta, och det är jag kritisk till. Det är ett exempel på att det bedrivs någon typ av glesbygdspolitik. Det är klart att de i Norrland blir väldigt glada, men man åsidosätter en hel del av de mål som har funnits tidigare.
Man kommer inte att kunna fylla platserna med norrländska kriminella, utan man får skicka dit en hel del från resten av landet. Vi vet att det innebär en hel del problem, när det gäller både rehabilitering och säkerhet.
När fängelserna blir säkrare - det har nyligen gjorts ett oerhört bra jobb med att öka den fysiska säkerheten - vet vi att man i stället gör gisslantagningar eller går på transporter. Därför kanske det inte alltid är så lämpligt att skicka folk långa sträckor ut i vårt land.
Jag vill fortsätta att prata om säkerheten och att personalen kommer att minska, eftersom jag har någon minut kvar. Det innebär en hel del säkerhetsrisker. Jag har fått höra att till exempel personalen på Hall nattetid kommer att minska från åtta till sex personer på hela anstalten.
Då börjar det hos den personal som finns där infinna sig en känsla av att de är för få för att klara situationen om det skulle hända någonting. Även om man tycker sig kunna göra en del effektiviseringar, fördela över hela dygnet och så vidare börjar man nå ett slags gräns där personalen känner sig hotad.
I Sekos rapporter om hur många incidenter som sker i kriminalvården kan man se att det sker mycket allvarliga incidenter varje vecka. En del av dem beror på att det har blivit mer ensamarbete för dem som arbetar i kriminalvården.
Karin Granbom Ellison (FP):
Det är väldigt viktigt att vi baserar vår politik på vetenskapliga grunder. Det måste ändå vara basen när vi ska ta ställning till förbud eller inte. Därför följer jag noga vilka resultat som kommer på området sukralos.
Nu ska det göras en bedömning om man ska gå vidare med ytterligare fördjupade studier. Om det finns tydliga vetenskapliga resultat har vi något att skicka in till EU:s livsmedelsmyndighet. Det är den som ska fatta beslutet om det ska komma ett förbud mot sukralos.
Eftersom den nu ser över alla tillsatser vore det ett tillfälle, om det finns bra resultat, att skicka in det. Jag vill understryka att vår politik ska bygga på vetenskap.
Jag kan inte stå här och säga om ett särskilt ämne är utbytbart mot ett annat. Så mycket kemi vill jag inte uttala mig om. Jag stannar där.
Karin Granbom Ellison (FP):
Det var många frågor på en gång här. Jag börjar med neddragningen. Det har varit mycket tal om det särskilt från Socialdemokraternas sida, och det förvånar mig. När man tittar på anslagen ser man att Socialdemokraterna anslår 5 miljoner extra. Det kommer väl inte att täcka den så kallade neddragning som vi gör?
I så fall skulle Socialdemokraterna också göra en neddragning. Det grämer mig att jag inte har fått med mig siffran här. Jag har plockat fram den, men jag fick inte med mig den. Jag kan inte exakt säga hur mycket anslaget har minskat med.
Jag vill minnas och har fått uppgifter om att det gavs ett extra anslag till Kemikalieinspektionen för att man skulle genomföra och starta verksamhet med Reach. Man anser nu att det uppstartsarbetet har genomförts, och därmed behöver man inte detta extra anslag. Därmed har inte anslaget till den vanliga verksamheten i Kemikalieinspektionen minskat.
Det är väldigt viktigt att Kemikalieinspektionen jobbar på och gör ett mycket bra arbete När det gäller frågan om läkemedel och miljö är det viktigt att vi ökar kunskapen och sprider information om att det finns listor med väldigt bra klassificeringar.
Vi har kommit oerhört långt i Sverige i jämförelse med många andra länder. Det är positivt att se att kommissionen nu i sitt paket på ett mycket tydligare sätt än vad man har gjort tidigare lyfter fram att miljö och läkemedel hänger ihop.
Jag tycker att vi i Sverige ska försöka bidra med att den kunskap och klassificering som vi har i Sverige ska göras tillgänglig på internationell nivå.
Karin Granbom Ellison (FP):
Jag pekade i mitt anförande på, och också andra alliansrepresentanter har gjort det, att det pågår väldigt mycket arbete. Många myndigheter har fått uppdrag att jobba med och ska ganska så snart presentera resultatet av de uppdragen. Kemikalieinspektionen ska till exempel redan nu i april lämna en lista på olika ämnen som är värda att driva inom Reach. Det är ett mycket tydligt arbete.
Men vi kan inte starta det arbetet förrän myndigheterna har fått jobba igenom arbetet. Det har varit ett högt tonläge. Ni talar väldigt engagerat. Men till slut utmynnar det i slutsatser om åtgärder som är väldigt svaga.
Jag tänkte ge er chansen att berätta lite mer om era åtgärder i era reservationer. I motionen om spridning av sötningsmedel till miljön säger ni till exempel att regeringen ska presentera ett åtgärdsprogram. Hur ser ert åtgärdsprogram ut? Kan jag få veta det? Sedan kan jag titta i den andra reservationen om miljöeffekt av läkemedel.
Där säger ni att regeringen skyndsamt bör ta initiativ till en översyn av ofördelaktiga miljöeffekter av xenobiotika. När man har gjort en sådan översyn och resultatet föreligger ska man ta ställning i vilken mån och i så fall hur miljölagstiftningen eller annan relevant lagstiftning ska förändras i syfte att minska skadliga effekter. Ja, är det inte det vi gör?
Vi håller ju på att invänta studier, och när vi har sett resultatet av dem ska vi gå vidare och se om vi behöver någon ny lagstiftning. Vad är det Socialdemokraterna vill med sin reservation?
Karin Granbom Ellison (FP):
Jag tycker inte att man som opposition kan säga: Vi är bara i opposition och därför har vi inga förslag. Vi kan inte säga vad myndigheterna ska göra. Jag tycker visst att oppositionen ska kunna säga att om vi satt i regering skulle vi lämna den här typen av uppdrag till myndigheten därför att vi har ett problem som ser ut på det här sättet, och det måste vi arbeta med. Det är att vara här och nu och prata om verkligheten.
Vi kan alla känna stort engagemang. Vi kan vara bekymrade. Men vi måste systematiskt jobba med den här frågan, och det tycker jag att regeringen gör. Vi har ett antal viktiga uppdrag utlagda på våra myndigheter. Det kommer till exempel åtgärder i havspropositionen när det gäller läkemedel och miljö. Det är resultatet av att Naturvårdsverket fick ett uppdrag att se över området.
På det här sättet arbetar regeringen nu strukturellt med att gå framåt för en bättre och mer giftfri miljö.
Karin Granbom Ellison (FP):
Tack också till Mikael Damberg för en konstruktiv dialog mellan oss i denna fråga. Den viktiga frågan att ställa sig är: Vilken kunskap tycker vi att alla barn behöver ta del av? Har vi då kommit fram till vilken kunskap vi vill ge till barn tycker jag att det är viktigt att den också ska ges till alla barn.
Där måste vi vara tydliga. Jag kan personligen inte se att det skulle vara en skillnad mellan kommunala skolor och fristående skolor, utan jag menar att det finns viktiga inslag i olika kurser som alla barn har rätt att ta till sig därför att det är färdigheter och kunskaper som de behöver för att leva i samhället och ha med sig i sitt fortsatta liv.
Men jag skulle gärna också vilja ställa en fråga till Mikael Damberg. Jag vill gärna veta om ni i utskottet och ni på er sida har några förslag på hur man ska komma åt den här problematiken, förutom att man är så luddig och säger: Vi måste ge skolorna mer i uppdrag att ge information om denna fråga.
Hur ska man ge skolan verklig kraft att stå emot de krav som finns från vissa föräldrar när det gäller att deras barn inte får ta del av vissa inslag i skolan? Har du några förslag i den frågan?
Karin Granbom Ellison (FP):
Då är jag glad över att den här frågan har uppmärksammats och att vi fortsätter att jobba med den. Det här handlar inte bara om ett antal enstaka barn som inte tar del av utbildning. Det handlar faktiskt om en hel grupp av barn. Vi ser också att det är hedersrelaterat förtryck.
När det gäller de dispenser som ges i dag tror jag att vi måste vara mycket mer medvetna om vad det är som händer ute på skolorna. Vi måste fortsätta att jobba med att alla barn har rätt att ta del av alla obligatoriska inslag i skolan.
Karin Granbom Ellison (FP):
Jag tycker att det här är en angelägen interpellationsdebatt. Därför skulle jag också vilja säga några ord. Vi riksdagsledamöter är ju vana tågresenärer. Själv har jag pendlat mellan Östergötland och Stockholm i sex års tid. Personligen upplever jag att tågförseningarna har ökat i frekvens och längd. Det säger också statistiken.
Ändå ökar efterfrågan på tågresor, och det är verkligen glädjande. Att resa med tåg är klimatsmart. Många uppfattar det också som ett meningsfullt resande eftersom man kan göra annat under tiden som man reser. Man kan utnyttja sin tid. Det finns många och stora fördelar med att åka tåg, men man ska självfallet kunna ställa vissa krav. Ett grundläggande krav är just detta med punktlighet och att man kommer fram.
Jag konstaterar också att det finns tydliga underhållsbehov. Jag kan hålla med tidigare debattörer om att det behövs åtgärder när det gäller underhållet och också vissa nyinvesteringar. Med det sagt skulle jag vilja vända mig till interpellanten och de övriga debattörerna och säga att det vore på sin plats om Socialdemokraterna rannsakade sin drivna politik.
Hur kommer det sig egentligen att Sverige blev ett av de länder i Europa med lägst investeringar i underhåll? De problem som vi ser nu är faktiskt ett resultat av och uppkom under ert regeringsinnehav. Därför tycker jag nog att det var lite stora ord från vissa av er om hur det egentligen ser ut och vems fel det är.
Jag tycker att det är bra att alliansregeringen nu försöker lyfta Sverige från de bottennoteringar som vi har gällande underhåll. Det är också min uppfattning att det är viktigt att vi startar och gör någonting snabbt när det gäller satsningarna på underhåll.
Nu när vi går in i en ekonomiskt svårare tid tycker jag också att man kan ha med underhållet i diskussionerna om stimulansåtgärder. Vi vet att det finns väldigt stora behov, och det är faktiskt bara att sätta i gång och göra någonting så att man kan starta omedelbart. Sedan tycker jag också att man ska vara lite mer visionär nu när man har möjlighet att prata långsiktigt också.
Vi i Folkpartiet vill ha höghastighetståg. Det är många länder i Europa som redan är väldigt långt framme och har färdiga linjer och trafikerar med snabbtåg. Det är ett viktigt sätt att minska påverkan på klimatet att kunna flytta över flygresor till tåg.
För mig som bor i Östergötland är Ostlänken en självklar del i detta. Det är en väldigt bra start. Den skulle betyda mycket för oss inte bara när det gäller klimatpåverkan utan också när det gäller arbetsmarknadsmöjligheter. Höghastighetståg skulle ge ökad rörlighet.
Jag skulle vilja säga till statsrådet att jag vet att det ska tillsättas en utredning som det ska skrivas direktiv till.
Jag tycker att det är viktigt att det finns med en positiv ansats i direktiven att om vissa krav som ställs i utredningen om höghastighetståg kan uppfyllas ska vi också snarast börja bygga banor för höghastighetståg.
Karin Granbom Ellison (FP):
Jag kan konstatera att statsrådet i debatten säger att hon ser allvarligt på bristerna i järnvägssystemet.
Jag tycker att det är mycket bra att statsrådet lagt om politiken när det gäller underhåll så att vi täpper till de hål som den tidigare regeringen skapade genom att inte kontinuerligt tillföra de medel som det nu visar sig borde ha tillförts.
Det gäller att se framåt och göra nyinvesteringar. Många människors vardag påverkas av hur tågtrafiken fungerar.
Det är viktigt att vi också bygger nya banor för att få plats med fler tåg så att vi kan föra över mer gods från lastbilar till tåg.
Jag skulle ännu en gång vilja slå ett slag för höghastighetstågen och avslutningsvis säga att om vi satsar på dem för vi Sverige närmare Europa, vilket jag tycker skulle vara mycket värdefullt.
Karin Granbom Ellison (FP):
Som representant för Folkpartiet i denna debatt skulle jag vilja tala om Dawit Isaak. Den 23 september 2001 knackade det på Dawit Isaaks dörr. Det är i dag mer än åtta och ett halvt år sedan han hämtades och fängslades i Eritrea. Det är en ohyggligt lång tid som har gått och då han har förvarats under förfärliga omständigheter.
Dawit Isaak kallas inte vid sitt namn utan har reducerats till ett nummer. Vittnesmål säger att cellen som han sitter i består av en latrin, en dusch och tre filtar och att det kan gå veckor utan att han får färskt vatten. Vi har att göra med ett land där inte ens grundläggande mänskliga rättigheter om liv, frihet och personlig säkerhet respekteras.
Det förekommer tortyr, och många av dem som fängslades tillsammans med Dawit Isaak har dött i fångenskap. Rättssystemet i Eritrea är under all kritik. I princip all civilsamhällelig verksamhet är förbjuden, och fattigdomen är mycket utbredd.
Nästan halva befolkningen är undernärd, och behovet av insatser från omvärlden är mycket stort. Under snart nio år har alltså en svensk medborgare suttit fängslad i Eritrea. Dawit Isaak är den ende svensk som Amnesty International har utsett till samvetsfånge.
Sveriges utrikesminister har deklarerat att Dawit Isaaks situation har hög prioritet. Dawit Isaak omnämndes också i 2010 års utrikesdeklaration. Statsrådet Tobias Krantz har tagit upp fallet Dawit Isaak och krävt hans frigivande vid Unescos generalkonferens. Unesco är det FN-organ som ansvarar för press- och yttrandefrihetsfrågor.
Ett antal svenska ledamöter i Europaparlamentet, inte minst Folkpartiets Olle Smith, kämpar väl för att skapa opinion och sätta tryck på den eritreanska regimen. På måndag är det yttrandefrihetens dag.
Jag och andra medlemmar i den tvärpolitiska Dawit Isaak-gruppen och förhoppningsvis många fler kommer att delta i manifestationer över hela Sverige för att återigen påminna om Dawit Isaak. Vi har ännu ett hopp om att Dawit Isaak ska friges. Vi tänker på honom och på hans anhöriga och på människor i liknande situationer.
Jag utgår från att regeringen och dess representanter gör allt som står i deras makt för att trycka på regimen i Eritrea så att en frigivning av Dawit Isaak snarast kan genomföras.
Karin Granbom Ellison (FP):
Som jag sade tidigare är jag medlem av riksdagens tvärpolitiska Dawit Isaak-grupp. Den startades 2005 för att ingen brydde sig om fallet Dawit Isaak. Redan under den förra mandatperioden under den förra regeringen började man i den gruppen uppfatta att den tysta diplomatin inte längre fungerade.
Man framförde förslag på hårdare påtryckningar. Det kunde vara till exempel indraget bistånd. Jag personligen håller med om att den tysta diplomatin inte verkar fungera. Därför har jag också skrivit under den motion som är tvärpolitisk och där detta krav framförs.
Tyvärr har jag inte alla mina allianskolleger med mig. Samtidigt måste jag säga att oppositionen har en reservation i betänkandet som är helt uddlös. Jag ser inte att det som står i någon reservationstext i sak skulle kunna göra situationen bättre.
Därför står jag bakom majoriteten och kommer att rösta för förslaget i betänkandet.
Karin Granbom Ellison (FP):
Det gläder mig att höra om engagemanget från Bodil Ceballos. Jag tror att det i en sådan här fråga är viktigt att hela tiden påminna om Dawit Isaac och om den situation som råder i Eritrea. Det är aldrig onödigt att lyfta fram den problematiken. Jag vet att regeringen arbetar med frågan.
Ju fler vi är som hela tiden påminner om den, desto mer arbetar de, tror jag. Jag har sagt att jag själv tycker att det vore bra om vi också försökte med det påtryckningsmedel som biståndsfrågan kan vara.
Olika typer av resesanktioner för den eritreanska regimen kan också vara ett verksamt instrument, möjligen även frysta konton. Det finns många stenar att vända på, och vi ska vända på alla. Den tysta diplomati som är det som gäller just nu gör att jag inte har full insikt i vad som sker.
Därför säger jag ytterligare en gång att jag uppmanar regeringen - jag utgår från att så också sker - gör allt som kan göras. Tyvärr kan jag inte se att oppositionen nu skulle vilja vidta fler åtgärder för Dawit Isaac utöver det som faktiskt genomförs.
Jag kan inte se det, utan det enda nya kravet i reservationen är att en hög företrädare sänds till Eritrea. Men en ambassadör är redan utsedd och åker regelbundet till Eritrea. Jag kan inte se att någon högre representant kan skickas dit. Därför menar jag att reservationen i sig är uddlös.