Johan Hultberg (M):
Ministern tyckte i sitt inlägg precis innan vi tog paus att jag och min kollega Oscarsson från Kristdemokraterna målade en mörk bild av situationen i den svenska skogen.
Jag började dock mitt första inlägg med att peka på skogens fantastiska potential och betydelse, både historiskt för vårt land och framåt, och den enorma potential skogen har att bidra till nya jobb, till ökad tillväxt och till att ställa om vårt samhälle från en fossilberoende ekonomi till en biobaserad. Men det är ändå riktigt, fru talman, att vi har en paradoxal bild.
Det som ministern sa om att det investeras mycket inom svensk skogsindustri är sant. Vi ser nu en fantastisk investeringsvåg rulla ut över Sverige inom svensk skogsindustri. Det görs investeringar i Grums och vid sågverken och bruken i både norra och södra Sverige. Det är jättepositivt. Samtidigt är det många skogsägare som känner en stor oro och osäkerhet.
Det handlar mycket om hur lagstiftning tillämpas, men det handlar också om till exempel nyckelbiotopsinventeringarna. Det har inte någonting att göra med de lagändringar som Alliansen gjorde, utan det här handlar om myndigheternas tillämpningar, vilka i någon mening regeringen ytterst är ansvarig för genom sin styrning av vad myndigheterna ska ha för uppdrag, fru talman. Den här regeringen har inte tagit tag i nyckelbiotopsproblematiken.
Tvärtom har man i någon mening förvärrat den genom att anslå mer pengar för att göra inventeringar men inte för att åtgärda grundproblemet: att inventeringsmetoden inte är till fyllest. Nu kommer ministern att säga att man har gjort en paus och påbörjat ett arbete med att uppdatera metoden. Men det gäller ju bara för nordvästra Sverige, inte för den samlade metoden.
Det är inte heller så att berörda aktörer har fått vara med och tycka till tillräckligt mycket i det arbetet, utan det finns väldigt mycket kvar för regeringen att göra. Det var därför välkommet att Alliansen kunde genomdriva de här fyra tillkännagivandena förra veckan. Fru talman! Ministern sa att han ville vara en ljusets man. Det var vackert sagt.
Och vill han vara en ljusets man, fru talman, tycker jag att han ska röja undan de osäkerheter och orosmoln som finns inom svenskt skogsbruk. Det handlar till exempel om artskyddsförordningen. Där uppmanade redan 2016 ministerns två generaldirektörer från Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket regeringen att göra en översyn, men ännu har inget gjorts. Man säger att man bereder frågan i Regeringskansliet. Den beredningen har tagit lång tid och har fortfarande inte kommit i mål.
Samma sak är det med det nationella skogsprogrammet. Man har berett frågan. Man säger att man arbetar med den och att det pågår processer. Men resultatet, fru talman, är det vi väntar på så frustrerat. Ministern vädjar i sitt svar om att vi ska visa tålamod. Men nu är det väl ändå så att tålamodet börjar tryta, både i den här kammaren och bland Sveriges skogsägare.
Skogsägarföreningarna har ställt ett öppet brev till Sveriges statsminister. Det kom också en extremt skarp debattartikel i Dagens industri förra veckan. Jag tycker att det är minst sagt anmärkningsvärt att regeringen och ansvarig minister inte tar oron på större allvar och åtgärdar de stora bekymmer som finns i tillämpningen av nyckelbiotopsinventeringen och artskyddsförordningen.
Inte minst är det viktigt att man får fram det här nationella skogsprogrammet, som vi ju är överens om behövs och som skulle bidra till att fånga skogens fantastiska potential på ett bättre sätt.