KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lorentz Tovatt (MP):
Tack för frågan, Carl-Oskar Bohlin! Jag tror nästan att jag hörde fel. Jag tror att Carl-Oskar Bohlin nämnde miljövänliga dieselbilar. Då blir det nästan märkligt, eftersom jag mitt anförande talade om vilka ofantliga problem som vi får till följd av dieselbilar i stadsmiljö. Här talar vi om människor som får astma. De får KOL.
Det är 5 000 människor per år som dör i förtid. Det är människor som vi här inne. Det är människor som drabbas av att dieselbilar ska ha rätten att köra på alla gator i Sverige. Miljözonerna handlar om att ge kommunerna möjligheten att stänga undan och ta bort dieselbilar från vissa gator i staden.
Carl-Oskar Bohlin väljer att uttrycka det som ett generellt dieselbilsförbud. Det stämmer naturligtvis inte. Det är en populistisk retorik att säga att det är ett generellt dieselbilsförbud. Det handlar helt enkelt om att människor drabbas. Människor blir sjuka, barn blir sjuka och äldre blir sjuka.
De människor som dör i förtid väljer Carl-Oskar Bohlin att strunta i för att i stället gå billobbyn till mötes och prioritera dem som sitter och kör dieselbilar i stadsmiljö.
Den prioriteringen är obegriplig, herr talman, att dieselbilsförarnas rätt att köra på varenda liten gata i varje stad i Sverige går före barns lungor och människors välmående. Den är obegriplig.
Lorentz Tovatt (MP):
Låt oss börja med elcykelpremien. Här blir det väldigt spännande. Det parti som Carl-Oskar Bohlin representerar valde under åtta år att kraftigt subventionera lyxkonsumtion i form av dieselbilar. Det är precis vad det är. Man hade en miljöbilspremie som gick till dieselbilar. Jag tror att Carl-Oskar Bohlin har blivit lurad av bilbranschen när det gäller dieselbilarnas miljövänlighet.
Han står här och talar om miljövänliga dieselbilar. Men, okej, man valde att med mångmiljardbelopp subventionera dieselbilar. Det får som följd att luften nu är farlig att andas i våra städer. Det är konsekvensen. Det är inte hittepå. Det är inte jag som har tagit fram siffran på 5 000 personer som dör i förtid, utan det är fakta. Man valde helt enkelt det.
Nu när vi i mycket mindre utsträckning vill subventionera elcyklar som inte påverkar vår luftkvalitet, utan tvärtom bidrar till en mer hälsosam luftkvalitet så att våra barn slipper bli sjuka, är det fel enligt Carl-Oskar Bohlin. Subventionera gärna dieselbilar, enligt Carl-Oskar Bohlin. Men subventionera inte det som faktiskt är bra för miljön, enligt Carl-Oskar Bohlin. Jag vill avsluta med det som sagts om Södermalm.
Vi gör från regeringens sida i skrivelsen skillnad på städer och landsbygden. Det är därför vi tar fram en skrivelse. Vi vill kunna påverka i rätt riktning just vad gäller städerna, så att människor utanför städerna kan fortsätta att köra bil. Det är vad det handlar om. Om vi ska dra ned på bilismen, vilket vi behöver enligt alla mätningar, behöver vi dra ned den där det är som effektivast att dra ned, det vill säga i stadsmiljöer.
Där är dessutom också en elcykel alldeles utmärkt. Sedan stämmer det inte alls att man söker mer premier för elcyklar i storstäderna, utan tvärtom. Er egen ledamot har beställt en utredning som visar att de som bor på landsbygden beställer premien oftare.
Lorentz Tovatt (MP):
För det första vill jag bara rätta Ola Johansson vad gäller att de svenska klimatutsläppen minskar. Det gör de faktiskt. Naturvårdsverket, den myndighet som är ansvarig för att följa upp svenska klimatmål, pekar tydligt på att vi håller på att minska utsläppsgapet och att utsläppen minskar. För det andra tror jag att Ola Johansson missförstod en del av det jag sa tidigare.
Jag tycker att det är väldigt konstigt att inte förstå att landsbygden och städerna har olika förutsättningar. Det är vad det handlar om här. Vi måste inse att man till exempel som glesbygdsbo är i större behov av bil än man är i stadsmiljö. Det hoppas jag att Ola Johansson och jag har samsyn kring.
Det vore ju ganska bisarrt att tro att det råder exakt samma förutsättningar på landsbygden som det gör i stadsmiljö. Samma sak med elcykelpremien - den söks inte mer av stadsbor än av glesbygdsbor. Det är helt okej och bra, tycker jag. Men det är klart att det finns olika förutsättningar, och det ska man utgå från. Sedan har jag en fråga till Ola Johansson.
Centerpartiets politik blir ofta mycket "allt åt alla". Man har väldigt stor tilltro till att biodrivmedlen, kemikalierna, ska räcka till flyget, till bilarna, till lastbilarna, till sjöfarten och så vidare. Samtidigt vet vi att Trafikverket är tydligt med att vi måste minska bilismen i Sverige för att klara klimatmålen. Det är fakta.
Beroende på vad Ola Johansson svarar på den första frågan om differentierad politik och olika förutsättningar är frågan: Var vill Ola Johansson minska bilismen?
Lorentz Tovatt (MP):
Jag tror inte att jag egentligen fick så mycket svar. Det första jag kan konstatera är att Ola Johansson verkar tycka att det på något sätt råder samma förutsättningar om man bor i en citykärna som om man bor på landsbygd eller i glesbygd - kalla det vad du vill. Jag har en annan uppfattning, nämligen att man, om man bor glest och till exempel har längre till sitt jobb, är i större behov av en bil.
Det hoppas och tror jag att vi är överens med centerpartister om; det har vi i alla fall varit tidigare. Det är därför vi vill differentiera reseavdraget: för att vi inser att det hos många människor finns ett behov av att ha bil. Om Centerpartiet har ändrat sig i den frågan vore det naturligtvis väldigt spännande för debatten. Jag har en fråga.
Annie Lööf sa i slutet av förra valrörelsen att man väljer att inte gå fram med ett bonus-malus-system för bilar, för att Volvo hade ringt henne och sagt att de inte ville ha ett sådant. Nu återkommer vi till detta med dieselbilar, luft, hälsa och sådant. Alliansen valde under en massa år att subventionera bilköp kraftigt.
Det gällde inte bara de mest hållbara bilarna, utan man valde att subventionera dieselbilar, som ju skadar våra barns och våra äldres lungor. Nu gör Centerpartiet en stor scen av att regeringen i mycket mindre utsträckning väljer att subventionera något som är helt rent, det vill säga elcyklar. Hur går detta ihop? Varför vill Centerpartiet subventionera dieselbilar? Det gör ni till och med i ert förslag om bonus-malus - ni lägger subvention på dieselbilar.
Och varför skulle man vilja stryka hela subventionen till elcyklar, som vi vet är så bra för människors hälsa och för luftkvaliteten i städer? Det är jättemärkligt. Jag förstår faktiskt inte hur detta går ihop.
Lorentz Tovatt (MP):
Först och främst vill jag naturligtvis berömma Mats Green för delar av hans anförande, inte minst början. Historiskt är den bild som Mats Green ger korrekt, det vill säga av implementeringen av bilsamhället i Sverige. På den tiden stod faktiskt Mats Greens parti på vår sida, tillsammans med dem som senare startade Miljöpartiet.
Mats Greens parti stod på samma sida som vi i kampen mot bilsamhället i innerstäderna. På andra sidan stod socialdemokrater och liberaler som rev hus och byggde motorvägar i stadsmiljö. Det som skulle kunna invändas mot Mats Greens bild nu är naturligtvis att hans parti sedan länge har lämnat den linjen.
Nu står man i stället på bilens sida i byggandet av våra städer, där man vill bygga nya motorvägar i stadsmiljö. Nåväl, jag fick inga kloka svar senast när jag frågade Mats Greens partikollega om miljözonerna. Mats Green var nu själv inne på det kommunala självstyret.
Det är intressant att Mats Green först säger att han tycker att det kommunala självstyret är väldigt viktigt och att han bara en halv minut senare är väldigt emot att öppna möjligheten för kommunerna att i större utsträckning själva bestämma över sina gator.
Den logiken tycker jag blir märklig, för detta handlar i grund och botten om att kommuner nog själva vet om det är orimligt att vissa gator har så farlig luft att man inte kan andas in den utan att riskera att bli sjuk. Att ge kommunerna detta verktyg borde rimma med Mats Greens värnande av det kommunala självstyret eller åtminstone kommunernas möjlighet att själva ta beslut i viktiga frågor.
Varför vara emot detta?
Lorentz Tovatt (MP):
Tack för svaret, Mats Green! Det har nu nämnts en siffra: att det är 1,3 miljoner bilar eller personer som blir drabbade. Någonstans måste vi ändå få detta tydligt för oss. Detta är inte ett dieselförbud. Det är inte så att regeringen med miljözonerna förbjuder dieselbilar - tvärtom.
Det första som sker är att man öppnar för att kommunerna ska kunna göra en bedömning. På en gata där de har väldigt farlig luft ska de kunna stänga ute bilarna - de kan få köra i övriga stan. Det kan vara en gata där det finns vissa fysiska problem, till exempel att husen står nära varandra, vilket gör att emissionerna behålls på själva gatan. Det kan vara så att det inte finns någon annan utväg än att faktiskt stoppa bilarna för att luften ska kunna gå att andas in.
Är det då ett problem, enligt Mats Green, att 1,3 miljoner bilägare inte ska få köra på just den gatan? De kan få köra på en parallellgata. Slår det mot alla 1,3 miljoner dieselbilar? Det gör det naturligtvis inte. Det är nästan ett bisarrt påstående att det skulle slå mot dessa 1,3 miljoner dieselbilar.
Sedan skorrar det faktiskt falskt när Mats Green pratar om barnfamiljer, för det är barnen som drabbas hårdast av dieselutsläppen. Det är kanske dessutom deras farmor eller mormor som dör i förtid på grund av de emissioner som de utsätts för. Jag kommer tillbaka till frågan som handlar om prioriteringar. Vad är det man prioriterar?
Är det dieselbilsförarnas rätt att köra på varenda gata i hela Sverige, eller är det barnens och de gamlas lungor?
Lorentz Tovatt (MP):
Jag vill tacka Lars Hjälmered för frågan. Jag håller med om problembeskrivningen. Jag har också uppfattat det som att åtminstone känslan hos företagare är att det har blivit mer krångel. Jag tror att en hel del av problemet egentligen ligger i implementeringen av EU-lagstiftning och EU-regler. Det är något som företagare själva uppger som en utmaning. Regeringen har också agerat på området.
Vi har bland annat gett Statskontoret i uppdrag att se över hur man kan förenkla implementeringen av EU-lagstiftning på olika sätt. Utöver det ska jag nämna de uppdrag som har getts till Tillväxtverket om digitala lösningar och om att underlätta på olika sätt. Men framför allt ska myndigheternas handläggningstider ses över.
Jag uppfattar att de är ett stort problem för företagare. Jag håller med om problemformuleringen och är glad att regeringen tar frågan på allvar.
Lorentz Tovatt (MP):
Återigen: Vi ska hålla två saker isär. Den ena handlar om regelkrångel som sådant, och det beror på hur man implementerar lagstiftning och på en rad faktor om företag uppfattar att det är ett problem. Det gäller inte minst att man lagstiftningsmässigt ska se över hur man kan minska regelkrånglet. Den andra frågan handlar om vinster i välfärden och framför allt i skolsektorn.
Där har ju regeringen en annan uppfattning än oppositionen. Vår uppfattning är att pengar som går till välfärden ska stanna där. Det är ju det mål som vi arbetar utifrån, men det är en annan fråga än regelfrågan. Det handlar om två saker. Men när det gäller regelkrånglet instämmer jag verkligen i problembeskrivningen, och jag är villig att jobba för att minska regelkrånglet.
Lorentz Tovatt (MP):
Tack, Penilla Gunther, för frågan! Jag ska erkänna att jag inte är helt säker på om det finns några tydliga, korrekta definitioner av socialt företagande.
Men min uppfattning är att sociala företag skapas för att man främst ser ett samhällsansvar och vill driva företag med ett samhällssyfte. Om huvudsyftet är att man ska lösa en samhällsutmaning eller liknande blir lönsamheten kanske inte alltid lika bra som i andra företag.
Därför kan det behövas att det offentliga går in och stöttar i vissa avseenden. Det är min uppfattning om vad sociala företag handlar om.
Lorentz Tovatt (MP):
Tack, Pernilla Gunther, för replikskiftet! Tack, för upplysningen. Nu fick vi inte höra alla fyra kriterier, men jag förstår det som att det finns två olika samhällsmål, och ett handlar specifikt om jobbskapande och integrering. Jag vet inte om det gör någon skillnad för diskussionen.
Men det är naturligtvis en viktig poängtering som man ska ha med sig i debatten. För mitt anförande vet jag inte om det gör någon skillnad. Att skapa jobb ser jag som ett viktigt socialt ansvarstagande på samma sätt som jag ser till exempel skapandet av klimatinnovationer eller att hjälpa utsatta människor. Med detta sagt är det viktigt med socialt företagande oavsett definitioner.
Lorentz Tovatt (MP):
Jag tackar Penilla Gunther för frågorna. Jag känner nästan att vi lever i parallella universum. Sedan jag blev utsedd till mineralpolitisk talesperson för mitt parti är det väldigt många personer från olika delar av landet som har hört av sig till mig, varit väldigt oroliga och berömt det arbete som regeringen gjort för att försöka få fram ett förbud mot uranbrytning.
Det finns väldigt många företag som har visat intresse för att bryta uran i Sverige. Jag kan ge ett tips. I höstas var jag och besökte Jämtland. Jag reste runt där och pratade med lokala representanter från de politiska partierna. Där fanns det en väldigt stor oro. Väldigt många kände: Vad kommer att hända med vårt lokalsamhälle? Kommer det att bli storskalig exploatering här? Vad kommer att hända med vårt dricksvatten?
Vad kommer att hända med vår bygd? Vad kommer att hända med besöksnäringen och de andra lokala näringarna? Det här är väldigt utbrett. Jag kan rekommendera Penilla Gunther att åka ut i landet och besöka de orter där det har funnits intresse för brytning. Det var väldigt lärorikt. Jag blev starkt berörd av att se det engagemang som fanns för att stoppa uranbrytning på de här orterna.
Lorentz Tovatt (MP):
Jag tackar Penilla Gunther för replikskiftet. Tack och lov har vi inte fått se brytning av uran i Sverige. Det beror bland annat på att vi har haft det kommunala vetot och att många bolag har vetat om att det har varit komplicerat att få tillstånd att bryta uran i Sverige. Det är jag väldigt glad över.
Däremot har det, vilket jag var väldigt tydlig med i mitt anförande, likväl hela tiden funnits en hotbild mot de här lokalsamhällena. Jag förstår inte hur Penilla Gunther kan ha missat det på sina resor omkring i Sverige. Jag var bland annat i Bergs kommun. Där finns det en väldigt stor oro för just exploatering av uran.
Exploateringen gäller även andra saker, såsom jordartsmetaller, men det är bland annat uran som det har funnits ett hot om storskalig exploatering av. Jag blir nästan överraskad över att Penilla Gunther har missat det här på sina resor omkring i Sverige. För mig har det varit väldigt påtagligt.
I det kommunupprop man kan se i remissammanställningen är det uppåt 30 kommuner som har gått ihop och sagt: Hurra, äntligen kommer man vidare med ett förbud mot uranbrytning! Kommunsverige hurrar just nu över att vi äntligen kommer vidare med det här. Det tror jag är bevis nog på att det har varit ett reellt hot och att vi nu kan sätta stopp för det.
Lorentz Tovatt (MP):
Tack, Hans Rothenberg, för frågan! Det är härligt att jag inte benämns som avgrundsvänster. Den samlade vänstern skulle jag kanske kunna tillstå mig tillhöra. Men det är härligt i alla fall! Jag är lite osäker på exakt vilka förslag Hans Rothenberg syftar på. Hans Rothenberg får rätta mig om jag har fel, men vad jag har förstått har statsrådet Linde agerat för att minska handelshindren vad gäller det svenska snuset.
Det är i alla fall min uppfattning. Därför har jag förstått det som att det inte behövs något tillkännagivande i frågan.
Lorentz Tovatt (MP):
Jag kan säga så mycket som att jag delvis delar Hans Rothenbergs syn. Som gammal snusare kan jag också känna sympati för den entusiasm som Hans Rothenberg visar för snuset.
Nu ska vi inte hamna alltför långt från ämnet, men jag är lite skeptisk till att det verkligen är belagt att det skulle anses att man kan få till stora hälsovinster vid en kraftfull export av snus. Jag vet inte om det funkar så enkelt att många av dem som i dag röker skulle gå över till snus. För mig, till exempel, funkade inte det. Jag gick fram och tillbaka i stället.
Jag ska låta det vara osagt, men jag är lite skeptisk till det hela. Återigen: Som jag har förstått det har statsrådet Linde agerat i denna riktning, och därför tycker jag att ett tillkännagivande känns onödigt i sammanhanget.
Lorentz Tovatt (MP):
Tack, Lars Hjälmered, för frågan! Jag delar egentligen problembilden ganska mycket. Det är uppenbart att vi har problem med regelkrångel för företagande i Sverige. När det gäller exakt vad detta beror på pekar de flesta på implementering av EU-lagstiftning som ett av de viktiga problemen.
Vi har sedan tidigare haft ambitionen att se över Regelrådets roll i detta sammanhang och undersöka om de kan komma in tidigare i beslutsprocessen och ha ett tydligare avtryck på lagstiftningen och implementeringen av framför allt EU-lagstiftningen. Jag tycker fortfarande att man bör gå den vägen. Här är Danmark ett föredöme.
Där har man helt enkelt lyckats bra med att minska det onödiga regelkrånglet vid införandet av olika lagstiftningar. Som vi har varit inne på tidigare pågår arbete, till exempel inom det uppdrag som getts till Boverket och som gäller digitalisering av årsredovisningar. Det pågår arbete med att förkorta handläggningstider vid myndigheterna och så vidare.
Jag tror att vi ändå är på väg mot att börja hantera detta, men jag tror absolut att det behövs mer, vilket jag också nämnde i mitt anförande.
Lorentz Tovatt (MP):
Jag blir alltid glad när jag hör människor från allianspartierna tala om grön skatteväxling. Sedan blir jag alltid lika ledsen varje gång det inte genomförs. Varje gång vi gröna lägger fram ett förslag om en styrande miljöskatt är det nej från allianspartierna.
Om man tittar på allianspartiernas eget regeringsinnehav under de åtta år de satt vid makten ser man ganska tydligt att skatterna på miljön låg väldigt stilla - det hände nästan ingenting där. Däremot sänktes skatterna väldigt mycket i övrigt. Det man talade om som en grön skatteväxling blev alltså snarare en mörkblå skattesänkning.
Jag är den förste att bli överlycklig om man faktiskt menar allvar med pratet om grön skatteväxling. Jag ser, som jag nämnde, ett behov inför framtiden av att titta bredare på olika skatter, deras syfte och deras styrande effekter. Där ser jag ett behov av att sänka skatterna på arbete och företagande, inte minst med fokus på delningsekonomi och cirkulär ekonomi, och samtidigt höja miljöskatterna.
Hittills har det dock inte funnits något sådant intresse från allianspartierna. Som jag nämnde i mitt anförande har vi infört växa-stödet, som kraftigt sänker kostnaderna för den först anställda i småföretag. Vi är alltså på väg dit, och jag är den förste att bli glad om Alliansen verkligen vill stödja ett arbete med en riktig grön skatteväxling och inte bara en mörkblå skattesänkning.
Lorentz Tovatt (MP):
Det finns mycket att säga om Helena Lindahls anförande. Det är fascinerande med ett grönt parti som har så mycket aversioner mot gröna åtgärder och styrmedel. Till slut får man nästan välja: Antingen är man ett grönt parti, eller också är man en annan typ av parti. Jag tycker egentligen att Centerpartiet borde ha valt för länge sedan. Jag vill bara nämna några saker.
Det första som ska sägas är att Centerpartiet drar undan de miljardbelopp regeringen faktiskt lägger på att just skydda skog. Jag ser alltså inte hur Centerpartiets neddragningspolitik på något sätt skulle gynna de skogsägare som detta handlar om och som Helena Lindahl talade om inledningsvis.
Sedan blir det dock väldigt intressant, för i sin aversion mot miljöskatter talar Helena Lindahl bland annat om vägslitageskatten och nämner HVO som ett bra drivmedel. Man lyfter fram det och säger att åkeriföretagen faktiskt satsar och försöker bli bra, genom att använda HVO. När det gäller HVO finns det två intressanta saker att säga.
Det ena är att det finns potential för bra och hållbar HVO men att det i dag har skett en kraftig ökning av palmoljeprodukter på HVO-marknaden i Sverige. Detta är bland annat en följd av att så mycket gods transporteras med lastbil i stället för på järnvägen.
Det blir därför motsägelsefullt och svårt att veta vad Centerpartiet tycker. Det andra är att man har satt stopp för regeringens ambition att strama åt marknaden vad gäller just palmoljeproduktion och därmed slår ut de svenska biodrivmedelsproducenterna. Det Helena Lindahl säger blir alltså väldigt märkligt, och frågan är egentligen: Varför vill ni ha palmolja på den svenska biodrivmedelsmarknaden?
Lorentz Tovatt (MP):
Till att börja med vet jag inte vilken debatt Helena Lindahl syftar på; jag har inte stått i någon debatt och bara pratat om höghastighetsbanor om det inte uttryckligen varit frågeställningen. Jag noterade också att Helena Lindahl inte svarade på egentligen någonting av det jag nämnde i min replik, herr talman.
Men så blir det kanske när det blir alltför känslomässigt och bara handlar om det partipolitiska käbbel som man kan ägna sig åt om man inte bryr sig om exempelvis miljön och vill ha resultat för miljön. Nåväl! Jag vill återkomma bland annat till vad vi gör för landsbygden och vad vi har för politik för bioråvara i det här landet. Vi har till exempel sett till att det vid halvårsskiftet införs en reduktionsplikt som är helt historisk.
Vi lägger om hela drivmedelspolitiken i grunden. Vi kommer att använda inte bara en skatt utan även en tvingande kvot som kommer att innebära avsättning för investeringar i hållbara svenska biodrivmedel.
Men det Helena Lindahl inte kan svara på är varför man inte samtidigt vill strypa kranen för den palmoljekonsumtion som kommer rakt in på den svenska biodrivmedelsmarknaden. Jag är en varm vän av att använda den bioråvara vi har i Sverige, men det finns en sådan himla naivitet här. Den genomsyrade Helena Lindahls hela anförande. Man talar om biodrivmedel som en guldgruva som kommer att räcka i all oändlighet.
Flyget ska ha biodrivmedel, och sjöfarten ska ha biodrivmedel. Inom kemibranschen, inom textilbranschen och även inom den tunga industrin ska vi ha mer biodrivmedel. Någonstans här finns ett stopp, och det kan man som centerpartist inte acceptera. Det tycker jag är naivt och säger någonting om vad man faktiskt värderar i politiken.
Lorentz Tovatt (MP):
En sak har Penilla Gunther helt rätt i, och det är att det inte uttryckligen står i energiöverenskommelsen att vi ska förbjuda uranbrytning i Sverige. Det är naturligtvis korrekt. Men det är inte det som våra anföranden här tidigare har handlat om, utan snarare tvärtom. Energiöverenskommelsen ligger ju som en tydlig grund för vad vi vill med den svenska elmarknaden i framtiden, och där är riktningen tydlig.
Vi ska ha 100 procent förnybar elproduktion, och det är uppenbarligen Penilla Gunther själv glad över. Därför blir det ganska förvirrande och svårt att förstå vad Penilla Gunther egentligen menar med sitt anförande. Står hon bakom 100 procent förnybar elproduktion, eller vad är det egentligen hon far efter här? Det är faktiskt ganska oklart. En sak måste direkt rättas, en felaktighet i sak, och det är att det från och med nu skulle vara förbjudet att prospektera.
Tvärtom görs det en tydlig markering att det fortsatt kommer att vara tillåtet att prospektera. Det markeras också tydligt i lagen att regeringen inte bedömer att det här får konsekvenser för möjligheten att bryta innovationskritiska metaller. Regeringen har gett SGU i uppdrag att se över möjligheterna att bryta innovationskritiska metaller i Sverige, så därom råder inget tvivel.
Jag tycker att det blir lite märkligt när man hela tiden tar upp detta med arbetsförhållanden. Det är jätteviktigt, och det engagemanget välkomnar vi naturligtvis. Men det finns otroligt mycket som man kan göra i internationella handelsavtal, som att ställa högre krav.
Att säga att för att vi ska kunna bryta innovationskritiska metaller i Sverige ska det ske samtidigt som vi gör skumraskaffärer med uran tycker jag blir bakvänt.