KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anneli Särnblad (S):
Regeringen har ansvar för hela landet, för den statliga servicen, för tryggheten och för brottsbekämpningen. Jag trodde i alla fall det. Ministern säger att han noga följer de intressen som finns, och han nämner låga skatter. Tullen ska vägas av i andra delar.
Ja, det är det man undrar efter den här interpellationsdebatten. Ska jag tyda det så att skattesänkningar, som i alla andra debatter, är viktigare än att ha en bra trygghet och lösa brottsbekämpningen? Det blir mer pengar. Ja, frågan är: Hur mycket kommer det att bli?
Det kommer säkerligen att bli större skattesänkningar framdeles, och hur mycket kommer finansministern då att ha till verksamheterna och för att kunna ge riktlinjer i sina regleringsbrev i framtiden? Jag vill kunna ge besked till tullen i Idre, som jobbar fantastiskt bra. Hur kommer framtiden att bli för dem?
Och framför allt, finansministern, vill jag ge medborgarna i Dalarna besked: Hur kommer det att se ut i framtiden när det gäller Dalarna? Det handlar om tryggheten, om brottsbekämpningen och om statlig service i hela Sveriges land.
Men tyvärr ser vi nu, som på alla andra områden här i riksdagen, hur landsbygden, glesbygden, lämnas på politikområde efter politikområde. Skattesänkningar är överordnade allt annat.
Anneli Särnblad (S):
Tack, ministern, för svaret. När jag ställde frågan var jag intresserad av hur svaret skulle bli. Jag hörde kulturministerns svar, där hon poängterade att kommittéväsendet fyller en viktig demokratisk funktion. Jag har sedan sett hur man handlar i olika utredningar, och jag tycker att man inte följer sin principiella uppfattning i frågan.
Vi är 349 ledamöter som sitter i Sveriges riksdag, och en hel del väljare har röstat på oppositionen. Ministern har i många tv-sändningar och andra medier sagt att hon vill ha en bred och hållbar kulturpolitik för framtiden.
Men om hon menar vad hon säger borde hon också lyfta in oppositionen i en dialog för en bred politik inom kulturpolitikens framtid. Man kan se lite olika på frågan om verkligt inflytande eller inte. Det talas om en referensgrupp.
Om ministern menar vad hon säger vore det klädsamt om Kulturutredningen hade blivit en bred parlamentarisk utredningsgrupp där de politiska partierna varit med från början. Men vi ser nog där lite olika på saken. Titta på public service-frågan.
Den här regeringen har rivit upp något som en majoritet i riksdagen var överens om. När sedan en utredning tillsätts i denna viktiga fråga är det en ensamutredare. Det är anmärkningsvärt.
Där borde man ha sett till att alla partierna i riksdagen var med för att få en bred uppgörelse i framtiden också i denna för Sverige viktiga fråga. Jag menar att för kulturens del och för Sveriges del hade det varit viktigt om ministern haft en bred uppgörelse i politiken.
Om vi möts över partigränserna, sitter i en utredning och för en dialog, kan det bli ett bra och långsiktigt politiskt beslut för framtiden. Det är anmärkningsvärt. Jag skrev interpellationen för att ta upp frågan om vikten av att ha en dialog - den representativa demokratin. Folket har valt oss 349 ledamöter till denna riksdag.
Det är klart att det går att ha ensamutredare i många frågor, men i stora politiska framtidsfrågor är det bäst med en bred diskussion i public service-frågan och i kulturpolitiken.
Anneli Särnblad (S):
Jag har förstått att ministern inte lyssnar eller förstår vad jag menar. Jag vill säga att jag inte över huvud taget kritiserar någon som sitter i en utredning för att inte ha kompetens. Det vill jag markera. Jag har suttit i både majoritet och opposition i kommunpolitiken och landstingspolitiken.
Jag har lärt mig att om man vill ha en bred och djup förankring i olika partier - oavsett partifärg - och om man vill ha framgång i politiken med ett stabilt förslag som håller oavsett vilket parti som styr en kommun eller ett landsting brukar man bjuda in alla parter från början. Ministern och jag ser på olika sätt på det.
För mig är det viktigt att många får vara med när man ska ha en bred uppgörelse och få bra politiska beslut som håller över tid. Där skiljer vi oss åt. Det visar sig väldigt tydligt nu i debatten. Jag vill att vi ska nå ett bra resultat.
Om man säger till ett parti att de får vara med och tycka lite vid sidan om men att vi kör en utredning så har man redan från början tydligt markerat att de får vara med i en referensgrupp och att man sedan kommer att dundra fram med sina förslag ändå. Jag tycker att det är bra med referensgrupper, men vi ser olika på detta. För mig är verklig insyn att man får vara med och spela från början.
Det är inte att man får sitta på läktaren ett tag, utan man är ute på plan och passar bollar i olika frågor, oavsett vad man tycker. Om det ska bli ett bra mål kan det vara bra att ha passat några gånger. Då kanske man kommer överens om att passa på plan så att man få bra resultat. Jag tycker också att public service-frågan är anmärkningsvärd.
Den har varit väldigt livad. Man bröt alltså upp ett avtal som en majoritet i riksdagen hade varit överens om. Då borde man ha den magkänslan och den fingertoppskänslan att man insåg att det kanske var viktigt att alla partier var med från början. Det är det jag menar. Jag har inte någonting emot dem som utreder frågan.
De är mycket kompetenta och duktiga personer. Men ministern förstår inte och lyssnar inte på vad jag säger. Jag tycker att det är sorgligt. Det gäller också Kulturutredningen, som ministern säger.
Om vi ska få en hållbar kulturpolitik för framtiden oavsett partifärg hade det varit bra om vi hade kommit överens i vissa viktiga frågor. Vi ser olika på detta.
Det är tråkigt, men vi får hoppas att det blir viss förändring i framtiden när det gäller synen på den representativa demokratin.
Anneli Särnblad (S):
Ju mer vi debatterar desto längre ifrån varandra kommer vi. Du förstår mig inte över huvud taget i den här frågan kan jag känna. Det är jättebra att vi ser på kulturpolitiken för framtiden. Både du och jag brinner för kulturpolitiken i framtiden. Men kulturministern svarade inte på frågan om public service.
Tycker inte ministern att det är lite oroväckande att inte alla partier är med i denna viktiga fråga? Den moderatledda regeringen rev upp den frågan när riksdagen var överens och det fanns en majoritet. Ser ministern inte hur viktigt det hade varit att sammanföra alla partier igen för att komma överens i den frågan?
Jag blir nästan upprörd över att ministern inte förstår vad det är som jag vill poängtera och vikten av att alla är med från scratch. Jag kan säga till ministern att vi har stora debatter här i kammaren om kulturpolitiken. Men vi har över huvud taget inte sett något intresse från den borgerliga sidan här i kammaren för vad vi socialdemokrater tycker.
När det gäller att ha en dialog tycker jag inte att vi har samma språk. Dialog för mig är att man får vara med och spela och inte sitta på läktaren och hurra. Det handlar om att över partigränserna bygga en framtid och en hållbar utveckling. Ministern säger att det blir en hållbar kulturframtid. Men vi vet inte hur kammaren ser ut 2010.
Förhoppningsvis ser den helt annorlunda ut än i dag. Jag menar att det hade varit klädsamt om ministern hade tillsatt en parlamentarisk utredning i denna viktiga fråga därför att det 2010 förhoppningsvis ser helt annorlunda ut. Då hade vi ändå kunnat ha en hållbar kulturpolitik.
Anneli Särnblad (S):
Tack så mycket, Peter Jeppsson, som har lyft upp den här viktiga frågan i kammaren i dag! Jag arbetar aktivt med kulturfrågor. Musiken runt om i vårt land är också en kulturfråga. I många debatter med ett flertal ministrar i den här regeringen har jag saknat just det regionala perspektivet i många frågor, vilket jag tycker är tråkigt och mycket oroväckande.
Ser man på kultursektorn i Sverige är det i alla fall mycket oroväckande när det gäller musiken. Man föreslår att många saker ska förläggas just till Stockholmsregionen. Vi socialdemokrater vill att hela Sverige ska leva, inom olika politikområden. Jag frågar mig: Varför lägga ned en fungerande och kompetent musikkår i Karlskrona för att bilda en ny i Stockholm? Det är det jag inte riktigt kan förstå.
I Blekinge Läns Tidning lördag den 24 maj 2008 kan man läsa att avvecklingen av musikkåren ska göras av kostnadsskäl. Men samtidigt planerar man att skapa en ny verksamhet i Stockholm. Den argumentationen rimmar dåligt för mig, fru talman.
Jag tycker att försvarsministern redan i dag ska tala med kulturministern i de här frågorna och försöka hitta en bra lösning för att kunna ha kvar Marinens musikkår i Karlskrona. Det här är både en kultur- och en försvarsutskottsfråga, och jag tycker att man ska göra allt för att säkerställa den kompetens och den verksamhet som finns just i Karlskrona.
Man kan fråga sig: Varför bilda fler musikkårer i Stockholm? Ska inte hela Sverige bestå av musik och kunna överleva när det gäller musikgenrer? Jag har lyssnat på ministern här under tidigare interpellationsdebatt, och det är faktiskt så, ministern, att det är ni i den här regeringen som har ansvar. Det är ni som i dag har ansvaret för frågorna i Sverige.
Försök inte smita undan det ansvaret i olika debatter som regeringen hela tiden försöker! Det är försvarsministern som har ansvar i den här frågan, och jag tycker att försvarsministern ska ringa kulturministern redan i dag och försöka hitta en bra lösning.
Anneli Särnblad (S):
Jag måste säga att jag trodde att det var vi folkvalda som beslutar och har en vilja i politiken. Men ibland när jag lyssnar på denna regerings ministrar hör jag nästan att de lämnar ifrån sig och avhänder sig allt beslutande. Vi är ändå folkvalda. Detta är den representativa demokratin; det är väljarna som har valt oss här i riksdagen till att driva på frågor. Det är någonting som vi socialdemokrater gör - vi driver på frågor.
Det är fantastiskt att den här regeringen inte inser att politiken är en helhet. Jag tycker att försvarsministern ska ta kontakt med kulturministern i frågan och försöka hitta en bra lösning för att inte lägga ned musikkåren. Tänker försvarsministern samtala med kulturministern i frågan?
Tycker försvarsministern att det regionala perspektivet är viktigt i frågan och att regeringen oftare borde ha det i sitt beaktande innan man fattar ett beslut? Politik är en helhet. Jag hoppas att den moderatledda regeringen inser vidden i många olika frågor och att de går in i varandra, som den här frågan gör. Det handlar om en politisk vilja.
Jag blir orolig om inte ministern här i dag ser vidden av frågan och kan säga: Nu går jag till mitt arbetsrum efter debatten och ringer kulturministern, så ska vi försöka lösa frågan. Om man börjar fundera på de andra kollegerna som sitter i riksdagen kan man undra hur de egentligen tycker i frågan. Jag tror inte heller att det är så stort oliktänkande i just den här frågan.
Jag tror att många brinner för musikkåren och vill bevara den. Hur tänker ministern göra? Tänker han ta kontakt med kulturministern? Eller blir det kanske ett utskottsinitiativ till slut i riksdagen, där kulturutskottet tillsammans med försvarsutskottet tar ett initiativ i frågan?
Anneli Särnblad (S):
Tack så mycket, kulturministern, för svaret! Det har varit en intressant debatt på det kulturpolitiska området och andra områden här i kammaren hela dagen. Alla politikområden hänger ihop, och när det gäller det regionalpolitiska ansvaret ligger det på alla ministrar på alla områden.
Den 31 januari i år beslutade regeringen, som ministern sade, att verksamheten vid Stiftelsen Föremålsvård i Kiruna skulle utvärderas ur ett kulturhistoriskt perspektiv. När det gäller arkivfrågorna kommer vi i framtiden att behöva satsa mer på vårt kulturarv för att generationerna efter oss ska kunna ta del av vår historia. Vi har många kulturskatter som behöver bevaras.
Utifrån den översyn som nu är gjord av verksamheten i Grängesberg, precis som i Kiruna, har man beskrivit den som väl fungerande. De har utfört sitt jobb bra inom ramen för uppdraget. Vidare går det att läsa i översynen att uppdragsgivarna är nöjda. Samma institutioner har varit uppdragsgivare i många år, ända sedan starten år 2000.
I Grängesberg har man arbetat framför allt med foton, i huvudsak föremålsbilder, och vissa dokument. De största uppdragsgivarna 2007 var Armémuseum - Statens försvarshistoriska museer - Livrustkammaren med flera, och framför allt Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek. Herr talman!
Ludvika kommun har sedan starten haft ett stort engagemang för verksamheten och bidragit till att verksamheten hittills fungerat väl. Bland annat har kommunen upplåtit lokaler åt KIT-verksamheten utan kostnader. I samma lokaler finns, förutom arkivdepån, Svenska Filminstitutets förvaringsmagasin för dokumentärfilm.
Jag och kulturministern har debatterat många gånger här i kammaren under den här perioden. Vad hon många gånger har sagt är att det är viktigt att både kommuner och regioner tar sitt ansvar i kulturpolitiken. Då måste jag ställa en fråga. Här är det alltså en kommun som har tagit sitt ansvar och är med om att se till att bidra. Då ligger det ett förslag om att man ska lägga ned det här.
Jag har full respekt för att kulturministern vill invänta remissförfarandet. Däremot tror jag att det är viktigt att vi har en diskussion i dag om det regionalpolitiska ansvaret. Det har nämligen visat sig i alla interpellationsdebatter här i dag att frågorna som ställs är: Hur ska framtiden bli? Ska allting ligga i Stockholm, Göteborg och Malmö eller ska något få ligga någonstans i övriga Sverige? Hur ser kulturministern på sitt ansvar när det gäller att hela Sverige ska leva?
Jag har en vädjan till kulturministern att hon verkligen ska se över det regionalpolitiska ansvaret i den här frågan innan hon och regeringen fattar sitt beslut, därför att det gäller att se regionalpolitiken. I tidigare debatter togs flytten till Gotland som exempel på hur mycket dyrare det blev, men det var ju faktiskt en förhandling för att Gotland skulle ha en chans att överleva, kunna ha en kulturinstitution och kunna driva på för framtiden.
Tappade gnistor - ja, det är det man är rädd för att det blir om inte den här regeringen ser att hela Sverige bör leva.
Anneli Särnblad (S):
Tack så mycket, ministern, för svaret! Jag vill framhålla det som Siv Holma beskrev av verksamheten just i Grängesberg, där i dag nio personer arbetar. Man ska också beakta är att det är arbetshandikappade människor som har jobbat i denna verksamhet. Jag vill gå tillbaka till regionalperspektivet i den här debatten.
I de svar som säkerligen kommer in till ministerns bord tror jag att många kommer att trycka på att det är viktigt att ha en regional spridning. Det enklaste i politiken här i kammaren vore att säga: Men då förlägger vi väl allting hit till Stockholm. Det är perfekta kommunikationer.
I glesbygden börjar det ju bli rätt svårt att komma fram, för vi ser inte så himla mycket av infrastruktursatsningar och allmän regionalpolitik från denna regering. Då skulle man göra det väldigt enkelt för sig, men ibland måste man också våga fatta beslut och se till att också andra regioner får ta del av statliga satsningar.
Jag hoppas att regeringen, när man ska lägga ut statlig verksamhet där vi ännu kan styra, har det regionalpolitiska perspektivet med sig hela tiden. Ministern har i många debatter sagt att det är viktigt med regionalperspektivet och att alla ska kunna ta del av kulturen. Det låter väldigt fint. Kommuner och regioner ska involvera sig och vara aktiva.
Här har ministern en kommun som är involverad och aktiv och som har sett till att ha en lokal tillgänglig för denna verksamhet. Jag vill vädja till ministern att börja se det regionalpolitiska perspektivet. Det är inte bara i denna fråga; det kommer fler frågor.
Försvarsmakten ska lägga ned musikkåren i Karlskrona. Var ska den läggas? Jo, här i Stockholm. Man ska bygga upp en ny kår. Det kommer fråga efter fråga. Vi i oppositionen kan känna oss lite besvikna på att man inte ser hela Sverige i de olika frågorna.
Ministern har också sagt att vi ibland har överdrivit när vi har haft storstads- och Stockholmsperspektivet. Men vi ser i fråga efter fråga att det kanske tyvärr blir så eftersom det är den enklaste vägen att gå. Men vi kommer alltid att slåss här i kammaren för att vi på kulturens område vill se ett regionalt ansvar i kulturpolitiken. Det tänker vi inte lämna.
Det blir spännande att se när förslaget kommer från regeringen om ministern har tagit intryck av dem som driver på härute och av debatten och kanske lagt in lite regionalperspektiv. Eller är det så att även detta kommer att läggas i Stockholm?
Anneli Särnblad (S):
Jag kommer att åka hem till Dalarna efter den här veckan och inte ha med mig något riktigt svar. Jag kommer att säga att ministern väntar på remissvaren och att vi får avvakta hur det kommer att bli. Politik är att vilja och visa väg. I kammaren i dag har vi kunnat se många skiljelinjer i debatt efter debatt.
Det är viktigt att det smäller till i talarstolarna ibland så att befolkningen får veta var skiljelinjerna går. Jag hoppas ändå att ministern tar till sig det som jag och Siv Holma har belyst här i dag. När jag lyssnar på Moderaterna, den moderatledda regeringen och de ledamöter som har gått upp i kulturdebatten är ekonomiska konsekvenser det enda som blir belyst.
Det sades inget alls om regionalpolitiskt inflytande, vilket jag kunde känna en stark oro över. Till sist, fru talman, vill jag vända mig till kulturministern med ett tack för detta riksdagsår. Vi har av ett överlämnat utredningsförslag förstått att vi ska få en ny språklag som slår fast att det är svenska vi talar i Sverige.
Av den anledningen vill jag överlämna en bok där barn förklarar diverse svenska ord och ordspråk. Med den vill jag från socialdemokratiska gruppen önska en skön och avkopplande sommar. Det kan ministern behöva, för det är inte slut på debatterna i kammaren och skiljelinjerna kommer att slå hårt under de år som är kvar.
Anneli Särnblad (S):
Jag vill fråga Olof Lavesson, som tillhör Moderaterna, som även innehar ministerposten: Varför har inte ni i majoriteten velat träffa oss för att få till stånd en bred överenskommelse? Precis som vi sade och som Esabelle tog upp vill vi också se en översyn. Varför finns inte den här viljan i Sverige?
Varför vill man inte sätta sig ned och diskutera så att vi kan få en bred och hållbar politik på det här området? Det handlar om att försöka hitta en bra lösning tillsammans.
Anneli Särnblad (S):
Jag fick inget svar på min fråga. Jag hoppas verkligen att de som lyssnar på det här hör det. Här frågar jag alltså en av Moderaternas ledande personer i kulturutskottet. Historien - javisst, den är jätteviktig. Men framtiden är viktigare att bygga på. Jag frågar varför ni inte vill ge oss en öppning. Det finns en sak som är viktig att komma ihåg i det här. Det är att inkomstgarantin inte är pensionsgrundande.
Inkomstgarantin ger möjligheter för konstnären att fortsätta sin gärning. Inkomstgarantin ger någonting i historien och framtiden. Jag har sagt, även i talarstolen, att vi vill se över det här. Även vi har följt med utvecklingen i samhället. Det var det jag menade. Ni tar fasta på en 15 år gammal utredning. Vi följer utvecklingen i samhället.
Vi hade velat sätta oss ned med er och diskutera hur vi skulle kunna få en hållbarhet, precis som nordiska länder och europeiska länder kommer överens över partigränser. Jag hoppas att svenska folket lyssnar på den här debatten, för den är väldigt viktig. Här visar den moderatledda regeringens politiker att någon vilja till samförstånd och kompromisser inte finns.
Det tror jag att svenska folket vill ha. Jag tror att svenska folket vill ha en regering och en riksdagsmajoritet som ibland kan sätta sig ned och säga: Vi kanske kan ha samförstånd i vissa frågor där det inte är så ideologiska skiljelinjer; där kan vi komma överens.
Jag hoppas att kulturarbetare och kulturlivet i Sverige lyssnar på det här, för någon mer kulturfientlig politik än den ni har fört den här tiden i riksdagen finns inte på kartan. Det är skattesänkningar till de rika. De som redan har ska stå och jubla här ute. Det är det som de gör. Det finns seminarier om hur man ska kunna använda sina pengar och få ännu mer. Titta på konstnärernas villkor! Ge dem en chans!
Vi kommer att göra det.
Anneli Särnblad (S):
Jag tänkte ställa en fråga till Dan Kihlström, som jag vet har kulturpolitiken varmt om hjärtat och kämpar för den. Jag önskar ibland att dina krafter fick mer strömning i ditt eget parti. Jag tänker på din partiordförande som drog i gång en fientlig debatt där han påstod en hel massa saker.
Han är inte här i dag, men du är med i Kristdemokraterna. I och med den diskussion som han startade och med tanke på att du i ditt anförande undrade om det ska vara si eller så vill jag fråga: Varför drev Kristdemokraterna inte på om att samtala med alla över partigränser? Jag vet att du är en person som brukar säga att det är bra att träffas och ha diskussioner.
Varför drev inte Kristdemokraterna på när Moderaterna och andra inte var så öppna för det? Du frågar dig själv om det ska vara si eller så. Varför kunde vi inte träffas allihop för att få en hållbarhet? Jag tänker vidare på inkomstgarantier och de äldre. Hur ska det bli för de äldre?
Vi vill ha en öppenhet för alla och hitta nya lösningar, även vi. Jag skulle vilja fokusera på en fråga och ha ett rakt svar: Varför har inte oppositionen bjudits in för samtal för att få en hållbar och bra framtid på det här området?
Mikael Johansson (MP):
Jag tackar statsrådet för svaret. Lite bekymrad blir jag dock över statsrådets syn på studenternas nuvarande situation. I svaret påpekas de positiva delar som finns i det svenska systemet. Visst finns det saker att vara stolt över. Men svaret rimmar lite illa med den socialdemokratiska parollen som ni annars brukar använda: Stolt men inte nöjd. I interpellationen frågas nämligen om brister i systemet, inte om det som fungerar.
På den punkten ges inte mycket till svar - i alla fall lite. Bilden av att studenten är ung och bor hemma stämmer inte längre med verkligheten, säger statsrådet i sitt svar. Det är just det interpellationen handlar om, nämligen att verkligheten stämmer dåligt överens med trygghetssystemens utformning. I dag är den ekonomiska och sociala tryggheten för studenter sämre än för de flesta andra grupper. I dag ser det annorlunda ut jämfört med förr.
Studenterna är fler och äldre, och den sociala spridningen är större. Fler har barn, och fler vill kombinera studier, arbete och resor. Det är då hög tid att villkoren anpassas ytterligare till hur verkligheten ser ut. Vi från Miljöpartiet vill att människor alltid ska ha möjlighet till nya livschanser. Ett flertal positiva förändringar har gjorts denna mandatperiod. Det håller jag med om. De har gjorts tillsammans med oss.
En del förslag har varit på initiativ av Miljöpartiet. Vi är glada för att vi har fått gehör för att återinföra ett barntillägg, för att vi gemensamt gjorde insatser för att underlätta för äldre att studera genom att flytta övre gränsen för studiemedel till 54 års ålder och för att vi flyttat fram den så kallade ålderstrappan då möjligheterna att ta studiemedel trappas av. Jag vill ändå få svar på frågorna om de brister som finns.
Är statsrådet beredd att gå längre och tillsammans med oss arbeta för att till exempel avskaffa ålderstrappan helt? Är statsrådet beredd att vidare arbeta för en ytterligare höjning av studiemedlet framöver så att de studerande kan leva på en rimlig nivå? Jag tror att många av dagens studenter blir bekymrade över att statsrådet i sitt svar avfärdar problemen med att vi har världens mest generösa system. Det är inte ett argument för att titta på de brister som finns i dag.
Det generösa systemet leder till att en genomsnittlig student varje månad har ett underskott på 650 kr efter de mest nödvändiga utgifterna. Vi i Miljöpartiet har åtminstone en vision om att vi ska skapa ett skyddsnät för studenter likvärdigt det för de förvärvsarbetande. Jag vill avslutningsvis fråga statsrådet, herr talman, om statsrådet delar den visionen och ambitionen.