KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tobias Billström (M):
Det är inte utan skäl som jag redogör för lagen. Riksdagens uppgift är inte att tycka en massa saker utan att stifta lag, och min uppgift som statsråd är att leverera underlag för lagstiftning och också förklara varför regeringen har lagt fram den lag som sedan har förverkligats. Jag tycker att detta är en rättssäkerhetsfråga och vill gärna understryka att den lagstiftning som vi har när det gäller arbetskraftsinvandring är unik i världen.
Det är den därför att den är behovsstyrd och inte föremål för den typ av politiskt tillkrånglade beslutsprocesser som många andra länder har. Det är något som är bra. Lagstiftningen följer det mönster som vi har när det gäller den svenska modellen i övrigt. Sven-Erik Österberg använde uttrycket att det handlar om vad man vill se och så vidare. Jag håller nog med om det. Det handlar lite om vad man vill se.
Jag ser framför mig tusentals människor som har kommit till Sverige under senare år som har fått precis de villkor som var fastlagda i deras anställningserbjudande och som har kommit för att bidra till vår arbetsmarknad och därmed också till vår tillväxt och välfärd. Det är något som vi kommer att behöva ännu mer av i framtiden. Sven-Erik Österberg tyckte jag gjorde sig lite lustig över just städföretagen.
Tittar man på Migrationsverkets förteckning över arbeten där det finns stor efterfrågan på arbetskraft, upprättad i samråd med Arbetsförmedlingen, hittar man där för närvarande till exempel gruvarbetare, kock, taxiförare och VVS-montör. Jag skulle kunna fortsätta med den listan. Är inte det människor som vi behöver på vår arbetsmarknad? Jo, absolut! Bör de få bra villkor när de kommer till vårt land? Ja, absolut!
Men det är viktigt att komma ihåg att det inte är så enkelt som att peka på att det finns arbetslöshet därute och att det sedan inte finns bristyrken. Det är klart att det gör det, och det kommer alltid att vara så framöver, eftersom arbetsmarknaden ändras. Från regeringens sida arbetar vi för att se till att den lagstiftning som riksdagen har beslutat om när det gäller behovsstyrd arbetskraftsinvandring fungerar bra. Jag har tydligt och klart redogjort för regleringsbrevet till Migrationsverket. Vi är villiga att fortsätta att arbeta med att förbättra och förändra.
Men Sven-Erik Österbergs idé om att återinföra arbetsmarknadsprövningen och avskaffa den arbetskraftsinvandringslagstiftning som vi har för närvarande kommer inte att förverkligas så länge vi har den här regeringen.
Tobias Billström (M):
Den svenska reformen för arbetskraftsinvandring har gett tredjelandsmedborgare oavsett utbildningsnivå och yrke möjlighet att komma till Sverige för att arbeta med stöd av ett regelverk som ställer tydliga krav på deras anställningsvillkor. Det är viktigt att understryka. Hade det inte sett ut på det viset i lagstiftningen hade vi naturligtvis haft ett problem att diskutera.
Precis som Johan Hedin understryker bör vi titta på varför reformen har genomförts. Jo, det är för att vi värnar möjligheten för människor att komma till Sverige. Vi vet att det under de kommande åren är angeläget för den svenska arbetsmarknaden att få hit människor på villkor som är bra och att få hit dem över huvud taget.
Att gå tillbaka till den gamla modellen, som ett antal partier i oppositionen förespråkar, skulle innebära ett återinförande av arbetsmarknadsprövning. Det är slående att dessa partier befinner sig på väldigt olika delar av skalan i övrigt, men när det gäller arbetsmarknadsprövning kan man alltså hitta både sverigedemokrater, socialdemokrater och vänsterpartister i en och samma bunt.
Varför det är så kan man diskutera, men det är intressant att de alla tror på den här föråldrade modellen. När vi 2008 återgick vi till en modell med mer öppen arbetskraftsinvandring efter närmare 40 år av ett slutet system där otroligt få människor hade möjlighet att komma till Sverige var det, precis som Johan Hedin uttryckte det, en frihetsrevolution. Det syftade givetvis också till att skapa bra och vettiga villkor. Jag tycker att vi har lyckats med det och är på väg i rätt riktning.
Det finns dock fortfarande saker som behöver göras för att vi ska komma vidare, vilket är viktigt och angeläget. Det kan handla om att ge ännu tydligare instruktioner till Migrationsverket om att arbeta med dessa frågor på ett systematiskt och organiserat sätt. Det handlar framför allt om att följa upp de uppdrag som verket redan har fått för att tillgodose de behov vi har.
Vi ska inte tillbaka till den modell som vi hade före 2008 med en arbetsmarknadsprövning där staten beslutat och bestämt hur många människor som får komma och där fackföreningarna har en vetorätt för antalet människor. Det är regeringen motståndare till, och vi kommer inte att gå åt det hållet.
Tobias Billström (M):
Det är naturligtvis viktigt att vi förhindrar att regelverket missbrukas och att människor utnyttjas på den svenska arbetsmarknaden. Det är jag och Jonas Sjöstedt helt eniga om. Som jag angav i mitt svar arbetar Migrationsverket mycket aktivt med detta. Det är ett viktigt arbete som kommer att fortsätta. Det är främst Migrationsverket som står för åtgärderna genom sin tillämpning av regelverket. Det gäller särskilt insatser som riktar sig mot branscher där det har visat sig förekomma problem eller missbruk.
Företag inom bland annat hotell- och restaurangbranschen ska nu visa att de kan garantera lön för den som söker arbetstillstånd. Arbetsgivaren ska alltså visa att det finns ekonomiska förutsättningar för att rekrytera en arbetskraftsinvandrare. Företag som tidigare har anställt arbetskraftsinvandrare ska dessutom visa att de har betalat ut löner och tecknat försäkringar.
Enligt Migrationsverket har de skärpta kontrollerna haft avsedd effekt, bland annat genom att minska antalet oseriösa ansökningar - precis det som Jonas Sjöstedt efterlyste. En annan punkt som Jonas Sjöstedt tog upp tycker jag är mer betänklig. Arbetstagare och arbetsgivare i Sverige förfogar över sina egna avtal. De är fria att när som helst omförhandla anställningsvillkoren inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen som vi alla värnar om.
Mot den bakgrunden ställer jag mig frågande till på vilket sätt ett anställningsavtal, till skillnad mot ett erbjudande, i ett ärende om arbetstillstånd skulle skydda arbetstagare från oseriösa arbetsgivare. Om Jonas Sjöstedt menar att tredjelandsmedborgare som kommer till Sverige för att arbeta ska ingå anställningsavtal som är bindande i den bemärkelsen att avtalet inte kan omförhandlas måste man fråga sig om det är rätt väg.
Jag tycker inte det. Det skulle innebära en stor förändring av den svenska modellen. Jag anser att oseriösa arbetsgivares missbruk av regelverket måste motverkas på annat sätt än genom en så genomgripande förändring av den avtalsfrihet som råder på den svenska arbetsmarknaden.
Tobias Billström (M):
Jag tycker att jag flera gånger i debatten har understrukit att det är oacceptabelt att enskilda arbetsgivare inte följer de lagar och regler som gäller och som utnyttjar arbetstagare. Eftersom Jonas Sjöstedt tog upp det vill jag poängtera att Hotell- och Restaurangfackets undersökning bara har granskat arbetsgivare som har rekryterat arbetskraftsinvandrare.
Därför framgår det inte av undersökningen i vilken mån de problem som har framkommit vid granskningen förekommer inom hotell- och restaurangbranschen generellt. Jag tror att det tyvärr är ganska frekvent. Det är ett av problemen med den här diskussionen. Nästan alla som har berörts av detta på de berörda arbetsplatserna har arbetat för sämre villkor. Det gäller inte alls enbart arbetstagare från länder utanför EU.
Regeringen har hela tiden varit tydlig med att villkoren ska vara desamma oavsett varifrån i världen en arbetstagare kommer. De främsta åtgärderna för att motverka det missbruk av systemet som Jonas Sjöstedt lyfter fram sker hos Migrationsverket i samband med deras prövning. Mitt intryck är att Migrationsverket arbetar mycket aktivt för att motverka missbruk genom att göra kontroller i samband med att en ansökan kommer in. Det är viktigt att arbetstillstånd beviljas på riktig grund.
Regeringens prioritering är att fortsätta att bedriva en väl fungerande arbetskraftsinvandringspolitik. Vi har inga planer på att ändra på den. Det är viktigt att understryka att om man upptäcker missbruk ska det naturligtvis bekämpas. Det är också en del av den politik som regeringen för. Ingen ska sväva i tvivelsmål om det.
Tobias Billström (M):
Tack så mycket alla deltagare för en bra debatt! Jag tycker att det är väldigt viktigt att understryka att vi behöver ett öppet och flexibelt system för arbetskraftsinvandring för att möta Sveriges behov av arbetskraft i framtiden. Vi ska ha ett regelverk kring arbetstillstånd som ställer tydliga krav på lön och övriga anställningsvillkor. Låt oss vara mycket tydliga, och det tycker jag att alla i den här debatten är.
Vi är överens om att människor som kommer till Sverige ska likabehandlas, ha tillgång till samma villkor som övriga anställda på den svenska arbetsmarknaden och naturligtvis tillförsäkras de rättigheter som tillkommer dem. Det är oacceptabelt att enskilda arbetsgivare inte följer de lagar och regler som gäller utan utnyttjar arbetstagare. Arbetstagaren ska alltid ha rimliga arbetsvillkor oavsett ursprung.
Migrationsverket har intensifierat sitt arbete för att motverka missbruk, bland annat genom skärpta kontroller inom branscher där det har visat sig förekomma missbruk. Kontrollerna har enligt verket haft avsedd effekt. En rad åtgärder för att upptäcka och motverka missbruk har redan vidtagits. Jag avser även att föreslå utökade möjligheter att återkalla tillstånd för arbete som har beviljats. Det kommer vi att återkomma till från regeringens sida.
Seriösa arbetsgivare, som vi inte har pratat så mycket om i den här debatten men som vi kanske också behöver göra, som lämnar in kompletta ansökningar ska naturligtvis också premieras. Därför har Migrationsverket också sjösatt en modell för detta som innebär att man certifierar de här arbetsgivarna och ger dem förtur och snabbare behandling. Så här långt har man certifierat över 400 arbetsgivare som alla har fem dagars handläggningstid. Det kan vara värt att foga in det också i debatten för att ge helheten.
Avslutningsvis vill jag säga att vi sjösatte reformen om arbetskraftsinvandring 2008 tillsammans med Miljöpartiet, och vi tänker renovera och reformera den tillsammans med Miljöpartiet, något som vi kommer att återkomma till senare.
Tobias Billström (M):
Vi blir naturligtvis alla upprörda, Krister Örnfjäder, när vi hör talas om människor som far illa och blir illa behandlade. Oavsett var man kommer från i världen och oavsett ursprung ska man ha rätt villkor när man kommer hit. Just i ljuset av detta måste vi dock fundera över hur vi betraktar de tredjelandsmedborgare som kommer till vårt land.
Arbetsgivare och arbetstagare i Sverige förfogar i dag över sitt eget avtal. De är fria att när som helst förhandla om anställningsvillkoren, inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen, som vi alla värnar om. Mot denna bakgrund ställer jag mig frågande till på vilket sätt ett anställningsavtal till skillnad från ett erbjudande i ett ärende om arbetstillstånd skulle skydda arbetstagare från oseriösa arbetsgivare.
Om Krister Örnfjäder menar att tredjelandsmedborgare som kommer till Sverige för att arbeta ska ingå anställningsavtal som är bindande i den bemärkelsen att avtalet inte kan omförhandlas måste man fråga sig om det verkligen är rätt väg. Hur skulle ett sådant system utformas så att vi inte får två modeller, en för den invandrade arbetskraften och en för icke-arbetskraftsinvandrarna? Ska vi ha en utländsk modell mitt i den svenska modellen?
Det skulle innebära en stor förändring av den svenska modellen. Jag anser att oseriösa arbetsgivare som missbrukar regelverket måste motverkas på ett annat sätt än genom en sådan genomgripande förändring av den avtalsfrihet vi har på den svenska arbetsmarknaden.
Det är viktigt med en ordning där arbetstagare från länder utanför EU ska vara fria att omförhandla sina anställningsvillkor, under förutsättning att parterna är överens om detta och att det är förenligt med lagar och gällande kollektivavtal. Det är denna ordning vi måste sträva efter. Migrationsverkets åtgärder utgör ett ovedersägligt bevis på att man kan bekämpa missbruk av regelverket.
De främsta åtgärderna för att motverka missbruk av systemet sker hos Migrationsverket i samband med prövningen. Man arbetar mycket aktivt med att motverka missbruk genom att göra kontroller i samband med att en ansökan ges in, vilket har lett till det resultat som jag redovisade ett tidigare inlägg.
Det är på nytt viktigt att poängtera att även om vi ser att det finns branscher där dessa försök till missbruk är mer frekvent förekommande är det bra att Migrationsverket har lagt tonvikt på att försöka bekämpa det just där. Hillevi Larsson!
De människor som kommer från tredjeland till Sverige för att arbeta är registrerade hos Migrationsverket på ett helt annat sätt än EU-medborgare, vilket paradoxalt nog ger Migrationsverket bättre möjlighet att komma till rätta med de problem som uppstår.
Därför anser jag inte att arbetskraftsinvandringsmodellen har lett till mer problem på detta område, utan den är snarare ett utmärkt instrument för att ge människor som kommer till vårt land bättre förutsättningar att värna sina rättigheter. Det kan vara värt att poängtera att arbetskraftsinvandring från tredjeland alltså även på detta vis är omgärdad av restriktioner och regelverk som är bra och vettigt utformade.
Tobias Billström (M):
Vilka förhållanden är det Krister Örnfjäder menar utgör en särlösning? Arbetskraftsinvandringen är per definition inte en särlösning. Den bygger på de principer som finns för den svenska modellen och gäller för alla. Det är kollektivavtal, kollektivavtalsenliga löner, försäkringslösningar. Allt det som tillkommer en svensk arbetstagare i form av skyldigheter tillkommer också en utländsk arbetstagare.
Allt det som tillkommer en svensk arbetstagare i form av rättigheter tillkommer också den utländska arbetstagaren. Det ska inte vara någon skillnad. Jag tror att det är viktigt att vi håller fast vid den principen. Sedan gällde det rättvisare fördelning av riskerna.
Låt mig slå fast att samtidigt som Migrationsverket genom sina skärpta kontroller gjort det svårare för oseriösa arbetsgivare att utnyttja utländsk arbetskraft har seriösa företag, som visat att de sköter sina åtaganden på ett korrekt sätt, fått en effektivare process genom möjligheten att bli certifierade. Certifieringssystemet innebär att arbetsgivare som har en viss kvantitet ansökningar varje år, som alltid skickar in kompletta ansökningar och som erbjuder anställningsvillkor som uppfyller de krav som ställs kan certifieras av Migrationsverket.
Det betyder att en stor del av arbetsinsatsen flyttas från Migrationsverket till arbetsgivaren. Migrationsverket rapporterade i december 2012 att sedan certifieringssystemet sjösattes för drygt ett år sedan har över 3 000 arbetstillstånd beviljats för arbetstagare knutna till de drygt 400 certifierade företagen. Den genomsnittliga handläggningstiden för dessa företag ligger i dagsläget på fem dagar.
Jag tycker att det är ett viktigt arbete, och det gläder mig att seriösa arbetsgivare som lämnar in kompletta ansökningar premieras. Det balanserar utmärkt väl precis det som Krister Örnfjäder lyfter fram. Det ska vara en rättvis fördelning av riskerna. Sköter man sig ska man också bli premierad. Missköter man sig ska man bli utsatt för sanktioner. Det är så vi ska tillämpa den svenska modellen.
Tobias Billström (M):
Bodil Ceballos har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att ändra regelverket i syfte att undvika situationer där familjer splittras. Som Bodil Ceballos själv skriver i sin interpellation är jag som statsråd förhindrad att uttala mig om de enskilda ärenden som beskrivs i interpellationen. Vad gäller frågan om familjeseparation vill jag framhålla att rätten till familjeliv är en viktig del i den svenska migrationspolitiken.
Huvudregeln att en utlänning ska ha ansökt om och beviljats uppehållstillstånd före inresan i Sverige är ett led i upprätthållandet av den reglerade invandringen. Det är viktigt att uppnå en rimlig balans mellan upprätthållandet av den reglerade invandringen och möjligheten till undantag. Regeringen ser allvarligt på frågan om familjeseparation och genomförde därför en förändring i lagstiftningen som trädde i kraft den 1 juli 2010.
Förändringen gjorde det möjligt att i högre grad bevilja föräldrar och barn uppehållstillstånd på grund av en familjeanknytning som uppstått efter inresa, om det står klart att uppehållstillstånd skulle ha beviljats om prövningen hade gjorts före inresan. Det står nu uttryckligen i utlänningslagen att konsekvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder särskilt ska beaktas vid skälighetsbedömningen av om uppehållstillstånd ska beviljas efter inresa i Sverige.
Det skedde dock ingen förändring av villkoren för uppehållstillstånd i sig, till exempel i fråga om familjeanknytning, identitet och så vidare. I utlänningslagen finns också en portalparagraf i vilken anges att i fall som rör ett barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver.
Sedan lagändringen år 2010 har Migrationsöverdomstolen kommit med ett par avgöranden avseende frågan om familjeseparation och uttalat att konsekvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder normalt ska vara den tyngst vägande omständigheten vid den skälighetsbedömning som ska göras enligt utlänningslagen.
Mot denna bakgrund verkar lagändringen ha fått avsedd effekt, och jag avser i nuläget inte att ta några ytterligare initiativ avseende möjligheterna till undantag från huvudregeln att ansöka om uppehållstillstånd före inresa i Sverige. När det gäller förutsättningarna för att beviljas uppehållstillstånd på grund av anknytning till barn uttalade regeringen i samband med lagändringen år 2010 att det kan finnas anledning att överväga om bestämmelserna i 5 kap.
3 § och 3 a § utlänningslagen är ändamålsenligt utformade eller om de leder till omotiverade skillnader mellan olika grupper av föräldrar och barn. Socialförsäkringsutskottet såg positivt på detta och förutsatte att regeringen låter utreda frågan så snart som möjligt. Inom Regeringskansliet pågår för närvarande ett arbete med denna fråga.
Tobias Billström (M):
Detta är en angelägen och viktig fråga att diskutera. Det är bra att vi har en interpellationsdebatt om vilket resultat vi kan se efter att lagändringarna trätt i kraft. Först och främst kan det vara värt att påminna sig varför lagändringarna gjordes.
Vi ville ha en förändring av ett regelverk kring familjeseparation som avsåg uppenbara fall, det vill säga fall där utlänningen uppfyller de krav som gäller för uppehållstillstånd vid tidpunkten för prövning. Vilka de kraven är följer av lagstiftning och praxis. Det fanns inga oklarheter kring detta när lagen beslutades här i riksdagen. Det handlar om familjeanknytning, identitet och så vidare.
Däremot var inte syftet att ändra förutsättningarna för att personer över huvud taget skulle kunna beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning. Det var inte avsikten. Det finns också tydligt uttalat i regeringens proposition. Sedan lagändringen trädde i kraft har rättspraxis utvecklats på området, som jag omtalade. Tidigare gällde ett ganska högt ställt beviskrav på sökandens identitet.
Identiteten skulle i princip vara fastställd. Men rättsläget förändrades. Detta ska också vara fallet. Det är det vi vill. Vi vill inte ha en ordning där riksdagen i detalj fastslår allting, utan vi vill ha en ordning där rättspraxis ger möjlighet att formulera detta och besluta i frågor där domstolarna har möjlighet att fatta beslut mer praktiskt än vad man kan göra i riksdagen.
Vi kan alltså konstatera att rättsläget förändrades genom domen i januari 2012. Migrationsöverdomstolen konstaterade då att det efter en avvägning i det enskilda fallet bör vara tillräckligt att den uppgivna identiteten görs sannolik. Därefter har Migrationsverket i ett rättsligt ställningstagande anfört att ett lägre beviskrav avseende sökandens identitet kan vara motiverat i vissa fall.
Den prejudicerande domen har alltså medfört en bevislättnad rörande identitetskravet. Därför ser jag inte något behov av lagändringar. Jag anser inte att den reservation som Bodil Ceballos hänvisar till har mer bärighet eller större styrka nu när vi står här och diskuterar i maj 2013 än vad den hade när den först avgavs i socialförsäkringsutskottet.
Tobias Billström (M):
I samband med lagändringarna 2010 uttalade regeringen vad gäller frågan om uppehållstillstånd på grund av anknytning till barn att det kunde finnas anledning att överväga om de relevanta bestämmelserna i utlänningslagen var ändamålsenligt utformade eller om de ledde till omotiverade skillnader mellan olika grupper av föräldrar och barn.
Inom Regeringskansliet pågår mycket riktigt för närvarande ett arbete med att titta på en särskild tillståndsgrund för vårdnadshavare till barn som är bosatta i Sverige. Bodil Ceballos må ha åsikter i enskilda ärenden, men det är inte vare sig enskilda riksdagsledamöters eller statsråds uppgifter att definiera tillämpningen av lagstiftningen. Det görs av oberoende myndigheter och domstolar i Sverige.
Det är Migrationsverket och migrationsdomstolarnas uppgift att på grundval av de skäl som anförts och det underlag som presenterats avgöra om det i det enskilda fallet finns grund för uppehållstillstånd eller inte. Om uppehållstillstånd inte beviljas ska avvisning eller utvisning ske. Varje avvisning eller utvisning föregås alltså av en noggrann prövning i enlighet med utlänningslagen.
Alla de argument som Bodil Ceballos lyfter fram prövas alltså redan innan man når ett sådant ställningstagande. I portalparagrafen i utlänningslagen anges att man i fall som rör barn särskilt ska ta hänsyn till barnets hälsa och utveckling och vad barnets bästa i övrigt kräver. Denna portalparagraf har sin bakgrund i Sveriges anslutning till barnkonventionen.
Utlänningslagen ska tolkas med utgångspunkt i Sveriges internationella åtaganden. Det innebär att lagen ska tolkas med vägledning inte bara i lagtext, förarbeten och praxis, utan även i barnkonventionens innehåll. Det ska alltså göras en bedömning utifrån barnets situation i varje enskilt fall. Med detta känner jag mig väldigt trygg att myndigheter och domstolar i Sverige har en bra legal grund att stå på när de fattar beslut i frågorna.
Att de däremot ibland når slutsatsen att människor får avslag på sina ansökningar kan bero på alla de övriga argument som vi har lyft fram i debatten som har att göra med identitetsfrågor eller motsvarande. Det gäller till exempel frågor om familjeanknytning. Det är inte något som går att hugga i sten. Det måste prövas individuellt i varje enskilt fall. Om detta hoppas och tror jag att Bodil Ceballos och jag är överens.
Tobias Billström (M):
En person som åberopar skyddsskäl kan beviljas uppehållstillstånd som flykting eller skyddsbehövande enligt utlänningslagen. Detta prövas av Migrationsverket och migrationsdomstolarna. Vid lagakraftvunnet avslag på en asylansökan åligger det den enskilde att återvända hem. Det vi diskuterar här är frågor som ligger bortom detta. Prövningen av skyddsskälen är redan avgjord i de frågor som aktualiseras i interpellationen, det vill säga när möjlighet att få uppehållstillstånd på grund av anknytning blir aktuell. Jag förstår inte problemet i det avseendet.
Jag tycker att vi har ett rättssäkert, ordnat och välfungerande system för att ta reda på huruvida människor har skyddsskäl och får lov att stanna i Sverige eller inte. Det vi nu ska titta på i Regeringskansliet är huruvida att det behövs en särskild tillståndsgrund för vårdnadshavare till barn som är bosatta i Sverige för att undvika den här typen av problem som annars kan uppstå. Det är två helt skilda frågor, enligt min uppfattning. Jag tycker också att de bör vara det. Skyddsskäl ska alltid prövas för sig.
Anknytningsfrågor är en helt annan fråga. Om detta tycker jag att vi borde vara överens. Det är två skilda grunder för uppehållstillstånd i Sverige.