KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik Ullenhag (L):
Jag håller med om att det finns en verklighet för små och medelstora företag. Jag tror att många av dem i och för sig har känt att vårt land under allt för lång tid har styrts av regeringar som inte riktigt har sett deras verklighet. Med det sagt ska vi väl också poängtera att vi var i en situation där små och medelstora företag alltför ofta inte uppfyllde lagens krav vad gällde jämställdhetsplaner och planer för jämställda löner. Vi vet lite för lite om varför de inte gjorde det.
Vad jag allmänt sett vill ha mer kunskap om är hur vi kan se till att de aktiva åtgärderna fungerar i praktiken. Hur kan vi se till att regelverket när det är på plats verkligen följs? Det jag tror kan vara bekymmersamt på alla områden, i synnerhet kanske på jämställdhetsområdet, är ifall vi har lagstiftning som låter bra när vi diskuterar den i riksdagens talarstol men som inte ger effekt ute i verkligheten.
Det är därför det har getts uppdrag till statskontoren att utvärdera aktiva åtgärder, och det är därför det pågår ett arbete för att se vilken lagreglering som kan behövas och hur vi kan se till att det finns en verkningsfull sanktion. Där är jag övertygad om att vi kommer att ha en fortsatt bra debatt och också kunna få kloka inspel från riksdagen och Josefin Brink. Jag tackar för dagens sista interpellationsdebatt och önskar alla en trevlig kväll.
Erik Ullenhag (L):
När jag försökte gå igenom mina anteckningar såg jag att det finns en fråga som jag tror att jag inte riktigt har besvarat. Flera av er har återkommit till den. Det gäller pengarna. Alla är vi överens om att det är bra att vi har åttafaldigat anslaget till minoritetspolitiken under alliansregeringens första fyra år. Det var ett viktigt arbete vi gjorde för att lyfta minoriteters rättigheter. Amineh Kakabaveh säger - och hon har helt rätt - att 85 miljoner är gott och väl men att de inte kommer att lösa hela problemet med romernas utanförskap. Det är sant.
Det är klart att dessa 85 miljoner handlar just om minoritetspolitiken - om möjligheten att utöva sitt språk och sin kultur och pengar till förvaltningsområden för de minoriteter som har förvaltningsområden. Däremot löser man inte utanförskapet när det gäller skolgång och jobb med bara minoritetspolitiken. Det ska vi inte lura oss att tro. Allra sist skulle jag vilja ansluta till det som Amineh Kakabaveh talar om, det vill säga att se de individer och människor som detta handlar om.
Jag vet att riksdagsledamoten har ett stort engagemang också för kvinnors rättigheter - för tjejers och unga flickors rättigheter. Där har vi ibland slarvat från myndigheternas sida gentemot människor som har flytt från andra länder men också gentemot några av våra minoriteter. Jag fick berättat för mig av en kvinna som praktiserade på ett socialkontor i Malmö. Hon upptäckte en romsk flicka som var 14 år gammal som inte gick i skolan. Hon hade blivit bortgift enligt romsk tradition.
För att göra en lång historia kort slutade ärendet med att man inte gjorde någonting åt det. Kvinnan fick lära sig av sina chefer att om man skulle ingripa i just denna romska familj var det så många andra man behövde ingripa i. Om man gör så sviker man individens rättigheter. Utgångspunkten måste alltid vara individens rättigheter. Vi ska inte heller ha något slags omvänd förståelse för saker som människor drabbas av. Jag hoppas att denna debatt kommer att fortsätta.
Jag förutsätter att ni som har deltagit i diskussionen kommer att ägna de kommande åren åt att vara en blåslampa på mig och regeringen så att vi gemensamt ska kunna föra frågan framåt. Vi har en historia att skämmas över. Vi ska se till att vi inte också får en framtid att skämmas över.
Erik Ullenhag (L):
Jag kan prata mer om vad jag ser som svenskhet och svenska värden. Felix, Findus och Bonniers är svenska företag och starka svenska varumärken som startats av människor som har kommit från ett annat land till Sverige. De har skapat jobb i Sverige. Jag tror att ett litet land som Sverige, som är beroende av att handla med andra länder, blir rikare om vi är öppna mot andra länder. All forskning och historia visar att länder som sluter sig, som stänger sina gränser, blir fattiga.
Sedan kan man, som Erik Almqvist gör, rida på konflikter och skapa större spänningar i samhället därför att man vill det. Jag erkänner mer än gärna att vi har mycket stora integrationsutmaningar i vårt land. Men skillnaden mellan Sverigedemokraterna och regeringen är att ni inte har någon lösning. Vi talar om hur vi ska kunna lyfta upp utsatta områden genom att till exempel pröva nystartszoner. Det kallas apartheid.
Vi talar om hur vi kan se till att människor snabbare kommer in i arbete och får chansen genom att instegsjobb eller ett nystartsjobb för den som har varit långtidsarbetslös. Det är ni också emot. Ni har över huvud taget inga idéer för hur människor ska få jobb. Jag är övertygad om att en lyckad integrationspolitik kommer att skapa ett Sverige som blir rikare framöver därför att fler människor får arbete och fler företag startas. Jag tror att det är ganska få av svenska folket som tycker att det är en speciellt bra idé att säga nej till alla åtgärder för att se till att människor får jobb.
Jag ser utmaningar i Rosengård, jag ser utmaningar i Tensta och jag ser utmaningar i Rinkeby. Jag har en idé om vad jag vill göra. Skillnaden mellan dig och mig är att det enda du gör är att du skyller på invandrare. Du presenterar inte ett enda konkret förslag. Allra sist vill jag för riksdagens protokoll säga att diskrimineringslagstiftningen är skriven så att den gäller oavsett vilken etnisk bakgrund man har. Det är en av de bärande delarna i den. En homosexuell person som är född i Sverige kan få upprättelse genom diskrimineringslagen. Den kvinna som drabbas av könsdiskriminering och är född i Sverige kan få upprättelse.
Den svensk som är född i Sverige kan få upprättelse om man drabbas etnisk diskriminering. Så är diskrimineringslagstiftningen skriven. Den ska fortsätta att vara skriven så. Det är ett viktigt verktyg i kampen för ett samhälle som håller ihop.
Erik Ullenhag (L):
Shadiye Heydari har frågat vilka åtgärder arbetsmarknadsministern avser att vidta för att säkerställa etableringsreformen och att den nyanlända kommer i arbete. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Inför etableringsreformens ikraftträdande skedde omfattande samråd mellan berörda departement och myndigheter för att identifiera förhållanden som kunde kräva särskild uppmärksamhet efter den 1 december 2010.
Regeringen fattade även beslut om en rad uppföljnings- och utvärderingsuppdrag för att tidigt identifiera eventuella brister. Samrådet har fortsatt - nu kompletterat med täta uppföljningar av verksamheten. Berörda myndigheter har i regleringsbrev för 2011 fått i uppdrag att redovisa resultat och erfarenheter av reformen.
Utöver detta träffas tjänstemän från Arbetsmarknadsdepartementet och representanter för myndigheterna kontinuerligt för information, avstämning och uppföljning av hur verksamheten fortskrider. Vissa möten äger rum enskilt med myndigheterna och vissa tillsammans med samtliga myndigheter som berörs av reformen. Syftet med dessa uppföljningar är att säkerställa att reformen genomförs såsom avsett.
Etableringsreformen har inte varit i kraft särskilt länge. Enligt uppgift från Arbetsförmedlingen hade fram till slutet av mars i år 2 270 nyanlända registrerats på Arbetsförmedlingen. Mitt svar till Shadiye Heydari är att regeringen redan har vidtagit en rad åtgärder för att säkerställa att reformen genomförs som avsetts och att jag för närvarande inte bedömer att det är nödvändigt med ytterligare åtgärder.
Som integrationsminister följer jag noga myndigheternas uppdrag när det gäller etableringsreformen.
Erik Ullenhag (L):
Jag är väldigt glad över att vi har den här typen av interpellationsdebatt i riksdagen om etableringsreformen eftersom den är rätt central för att vi ska kunna möta en av våra huvudutmaningar, det vill säga hur vi klarar en bättre integration. Ibland funderar man på om Sverige är bra eller dåligt på integration. Det kom en mätning för ett par månader sedan som sade att Sverige är bäst i världen på integration. I det läget försökte jag säga att vi är bra på vissa saker men att vi har problem med att få människor i arbete.
I går kom en siffra som visar att jämfört med andra OECD-länder har vi ett alldeles för stort gap mellan utrikes och inrikes födda när det gäller att ha ett jobb att gå till. Jag tolkar Shadiye Heydari och Socialdemokraterna så att vi är överens om att det är bra att man kan välja. Det är grundtanken med lotssystemet. Det är en bra idé att en nyanländ som har fått permanent uppehållstillstånd kan välja mellan olika aktörer.
Utifrån att vi numera är överens om det pekar Shadiye Heydari på ett problem. Departementet har i samtal med Arbetsförmedlingen fått indikationer och tecken på att det finns nyanlända som säger att de tycker att det är svårt att välja. Det finns till och med nyanlända som har sagt att de inte vill ha någon lots. Jag tror att det finns två förklaringar till detta. Den ena är att Arbetsförmedlingen säkert kan bli bättre i samtalen och informationen.
Den andra är att det är ett nytt system. Vare sig man är född i Sverige eller i ett annat land är det så att när ett system är på plats vet man vilka lotsar som fungerar. Man har själv ett nätverk. När Shadiye Heydari träffar folk nästa gång kan hon ha hört att det lotsföretaget är bra om man har en bakgrund i Iran eller att det lotsföretaget eller den ideella organisationen är bättre på att hjälpa människor om de har jobbat i skogen eller har en sjuksköterskebakgrund. Det är en kunskap som växer fram efter hand.
Men för de nu drygt 2 000 personer som är inne i systemet är det tydliga målet att de ska vilja välja en lots. Lotsen kan spela en central roll för att se till att man verkligen lär sig svenska, får arbetsförberedande åtgärder och får rätt åtgärder i tid. Det är och ska vara en guide in i det svenska samhället.
Erik Ullenhag (L):
Vi har vidtagit en rad åtgärder för att följa upp och se hur det ser ut i verkligheten och snabbt kunna få in den informationen. Vi har fått in en första rapport från länsstyrelsen, och vi kommer att få in nya rapporter från länsstyrelsen. Vi har gett uppdrag till Statskontoret och Stockholms universitet för att hela tiden följa reformen och kunna vara ganska snabba och lite ödmjuka när något inte fungerar. Jag konstaterar att en del av den oro som fanns innan reformen trädde i kraft inte var befogad, och det som den blev kritiserad för har inte blivit verklighet.
En av de vanligaste invändningarna mot reformen var att det inte skulle finnas människor som ville vara lotsar och hjälpa nyanlända in i samhället. Det verkar som om vi har hyggligt bra med lotsar över hela landet. Det finns några kommuner där vi har problem. Arbetsförmedlingen har i uppdrag att lösa det och försöka få in lotsföretag. Bakgrunden var att man sade att det inte skulle bli några lotsar därför att ersättningen var för dålig.
Vi har byggt upp ett ersättningssystem som innebär att om jag har ett lotsföretag och hjälper en nyanländ person in i samhället får jag ganska lite i löpande ersättning, men jag kan få ganska bra ersättning om den här nyanlända kommer i jobb eller i heltidsstudier. Det finns en idé med det. Vi ska bli bättre på att styra både myndigheter och lotsföretag. Syftet med hela reformen är att man ska komma i jobb eller heltidsstudier. Det innebär att det är bättre att belöna i efterhand än att ersättningen ska kunna ticka på i ett lotsföretag.
Det finns ett antal andra saker som vi har funderat på. Vi följer också kommunernas ansvar noggrant. Det fungerar relativt bra på rätt många håll, men det finns säkert saker vi behöver titta över. Skulle det visa sig att väldigt många nyanlända väljer att inte ha en lots behöver vi vidta åtgärder för att komma åt det. Fru talman! Allra sist vill jag understryka en sak.
Jag kan hålla med om att det inte är så enkelt att välja när man kommer till ett nytt land och inte kan språket. Men vi måste behandla dem som vuxna människor. Det är så lätt för oss som är födda och uppvuxna i det här landet att säga: Ni klarar inte det här. Vi måste hjälpa er. Det här är människor som har tagit sig över hela världen och som behöver en fristad. Vi måste tro på de människorna också. Jag vill tacka interpellanten för debatten och önska en trevlig helg.
Erik Ullenhag (L):
William Petzäll har ställt ett antal frågor till mig angående tillsättningen av utredningen om ett effektivare arbete mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans.
William Petzäll har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att ändra utredningens omfattning för att motverka också svenskfientliga attityder, hur jag motiverar valet av den person som ska leda utredningen samt hur jag ställer mig till uttalandena i medierna om att utredningen delvis motiveras av Sverigedemokraternas valframgångar.
Inledningsvis vill jag klargöra att syftet med utredningen är att få en samlad bild av den kunskap som finns om främlingsfientlighet och liknande former av intolerans och att kunna identifiera brister som bör åtgärdas i det fortsatta arbetet. En del av denna kunskapskartläggning ska kunna användas inom skolan. Det är således ingen utredning som ska bilda opinion eller kampanj. Frågeställaren verkar ha missförstått skolans roll. Skolan ska inte vara värdeneutral.
Utbildningen syftar till att eleverna ska inhämta och utveckla både kunskaper och värden. Att förmedla och förankra respekt för mänskliga rättigheter och samhällets grundläggande värden är en mycket viktig uppgift för skolan. Principen om alla människors lika värde måste erövras på nytt av varje generation. Ökad kunskap kring frågor relaterade till mänskliga rättigheter och främlingsfientlighet är ett viktigt led i detta.
Jag blir alltid förundrad av Sverigedemokraternas beskrivning av vår befolkning som bestående av två kategorier, svenskar och invandrare, och där dessa grupper jämt ställs mot varandra. Att tala i termer av "vi och de" är ett klassiskt retoriskt grepp för den som vill skapa motsättningar, oro och rädsla i samhället. Erfarenheter från Europa och andra delar av världen visar med all tydlighet vad en sådan retorik kan leda till.
Det är naturligtvis lika olämpligt att utgå från att främlingsfientliga attityder eller andra problem i samhället är begränsade till vissa kategorier av människor. Främlingsfientlighet och liknande former av intolerans måste alltid kraftfullt bekämpas och fördömas oavsett om den företräds av muslimer, judar, kristna eller andra. Det är också detta som är utgångspunkten för utredningen.
Godtar vi främlingsfientlighet eller diskriminering av människor på etnisk grund godtar vi ett beteende som i förlängningen hotar hela det demokratiska samhället. Vad gäller frågan om valet av Bengt Westerberg till utredare är jag tacksam för att ha en sådan välkvalificerad person för detta uppdrag.
Jag har goda förhoppningar om att utredningen med Bengt Westerberg i spetsen kommer att ta fram den kunskap och det underlag som behövs för regeringens fortsatta arbete för ett samhälle där varje individ respekteras oavsett hudfärg eller etnisk tillhörighet.
När det gäller frågan om Sverigedemokraternas ökade väljarstöd vill jag understryka att utredningen inte handlar om något parti utan att den ska fokusera på främlingsfientliga attityder oavsett var de förekommer eller uppstår.
Erik Ullenhag (L):
Varken jag eller den övriga regeringen kommer att instämma i denna verklighetsbeskrivning. Det vet William Petzäll. Vi har helt olika syn på vilket Sverige vi vill ha. Jag vill ha ett Sverige som står upp för öppenhet. Jag vill ha ett Sverige som fortsätter en tradition av tolerans. Jag vill ha ett Sverige som står upp för det som genom historien har byggt oss rikt, det vill säga att vi handlar med andra länder och att vi reser till andra länder. Jag är stolt över ett land som har visat solidaritet när människor har flytt undan förföljelse. Där har vi en grundläggande skillnad oss emellan.
Sedan säger William Petzäll att jag kors och tvärs svänger mig med främlingsfientlighet som epitet. Vad har jag sagt i denna debatt? Jag har sagt att Bevara Sverige svenskt var rasister och att aktivister från Bevara Sverige svenskt startade Sverigedemokraterna. Det är någonting som William Petzäll har svårt att komma ifrån. Jag har sagt - det får du gärna svara på vid något tillfälle, William Petzäll - att jag tycker att den film som ni hade i valrörelsen, där ni framställer muslimska kvinnor som ett gigantiskt hot mot äldrevården och äldre människor i Sverige, är främlingsfientlig.
Jag tycker att det är främlingsfientligt när man ställer grupp mot grupp. Det kan diskuteras, men jag är mycket klar i den uppfattningen. Det som du säger, William Petzäll, är intressant. Du säger visserligen att du är emot främlingsfientlighet. Men sedan är du emot allt som görs. Så fort man är emot främlingsfientlighet blir du stressad. Då säger du: Ni borde tala om någonting annat i stället. Ta till exempel artikeln som skrevs av företrädare för judar och företrädare för muslimer i Sverige tillsammans med mig.
En bakgrund till att den var viktig att skriva var att både judar och muslimer i Sverige sänder signalen: Vi accepterar inte antisemitism. Du tog själv tidigare i denna diskussion upp att det finns antisemitism i muslimska grupper. Det är väl utmärkt att ledare i muslimska grupper är klockrena i avståndstagandet från antisemitism? Men det är du emot. Det andra tydliga budskapet som vi har fått här i dag är att när man tillsätter en konkret utredning för att bekämpa främlingsfientligheten och för att öka kunskapen är ni emot det.
Där tror jag att ni är lite rädda för sanningen eftersom ni inte vill att vi ska diskutera främlingsfientliga värderingar och attityder i Sverige utan vill blunda för verkligheten. Det bekymrar faktiskt mig. I övrigt vill jag tacka för debatten.
Erik Ullenhag (L):
Amineh Kakabaveh har frågat vilka åtgärder arbetsmarknadsministern avser att vidta för att förbättra möjligheterna för invandrade kvinnor att ta sig in på arbetsmarknaden och för att villkoren på de arbeten som invandrade kvinnor generellt har lättast att få ska bli bättre samt om situationen för invandrade kvinnor på arbetsmarknaden ska ses över i en genomgripande utredning. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Alltför många av dem som har flytt eller invandrat till Sverige har haft svårt att få fotfäste på arbetsmarknaden. Detta gäller i synnerhet kvinnor. Sysselsättningsgraden för utrikes födda kvinnor är ungefär 20 procent lägre än för kvinnor som är födda i Sverige. Skillnaden i sysselsättningsgrad mellan utrikes födda kvinnor och utrikes födda män är 10 procent. Jag är den första att hålla med om att det tar alldeles för lång tid för utrikes födda kvinnor att etablera sig på arbetsmarknaden.
Tre år efter invandringen är 50 procent av männen men enbart 22 procent av kvinnorna förvärvsarbetande. Det är därför en stor jämställdhetspolitisk utmaning att komma till rätta med de skillnader som finns i sysselsättningsgrad mellan utrikes födda kvinnor och män. Ett viktigt steg framåt för att snabba på etableringen av nyanlända invandrare togs när etableringsreformen trädde i kraft den 1 december 2010. Reformen har ett stort jämställdhetsfokus.
Den nyanlände får nu professionellt stöd för att snabbt få en etableringplan och får etableringsersättning vid aktivt deltagande i etableringsinsatser. För att en familj ska få full etableringsersättning ställs krav på att såväl män som kvinnor deltar i etableringsinsatser. En nyanländ med etableringsplan har också rätt att välja en etableringslots som är en fristående aktör som arbetar på uppdrag av Arbetsförmedlingen.
Lotsen blir en länk till samhället som möjliggör att kvinnorna kan få tillgång till ett nätverk. Det har också införts obligatorisk samhällsorientering för nyanlända som deltar i etableringsinsatser. Det är viktigt att tidigt få ta del av information om sina rättigheter och skyldigheter i det svenska samhället och inte bara vara hänvisad till en partner.
Regeringen följer noga reformens genomförande och de effekter den kommer att ge för bland andra utrikes födda kvinnors arbetsmarknadsetablering. Reformen om nyanländas etablering är ett steg i rätt riktning. Men reformen omfattar inte alla utrikes födda kvinnor. De flesta kvinnor som kommer till Sverige har anknytning till en person som redan bor i landet och utgör ca 60 procent av dem som får uppehållstillstånd på sådan grund.
Kvinnor är därmed överrepresenterade i den grupp som inte har rätt till särskilda etableringsinsatser eller etableringsersättning. Det behövs därför ytterligare åtgärder för att öka sysselsättningen och arbetskraftsdeltagandet bland utrikes födda kvinnor. Regeringen arbetar med att på olika sätt finna lösningar och åtgärder som kan bidra till en förbättring.
Jag ser det som en av de största jämställdhetsutmaningarna vi har i dag att vidta åtgärder för att fler utrikes födda kvinnor ska kunna ta sig in på arbetsmarknaden och i samhället.
Erik Ullenhag (L):
Bara så att vi reder ut att vi talar om rätt siffror: Amineh Kakabaveh sade att vi var betydligt sämre än andra länder i Europa på utrikes födda kvinnor. Det är inte riktigt sant; där ligger vi rätt bra till. Däremot är vi bland de sämsta i Europa på gapet mellan sysselsättning för utrikes och inrikes födda totalt sett. Detta är den riktigt stora utmaningen. Hur ser vi till att skapa en integrationspolitik som fokuserar på just jobb, kunskaper i svenska och hur man snabbt ska komma in?
Där behöver vi vända på väldigt många stenar och fundera på kor som kanske tidigare har varit heliga ifall de är rätt eller fel. Vi har en lång resa kvar att göra. Jag kan ge några exempel på det som sker och som jag har nämnt. Etableringsreformen fokuserar på jobb, kunskaper i svenska och individuellt anpassade åtgärder på ett helt annat sätt än vad den tidigare integrationspolitiken gjorde. Det tror jag är rätt väg att gå. Vi har gett pengar till mentorskapsprojekt för att se till att kunna öppna dörrar.
Internationella kvinnoföreningen i Malmö är ett exempel på en verksamhet som får resurser för att öppna dörrar där näringslivet kopplas samman med duktiga utrikes födda kvinnor och där du kan öppna en dörr, bryta fördomar, komma in på arbetsmarknaden och ta till vara idéer. Tillgången till yrkesutbildningar har varit central. Vi har öppnat upp möjligheten till fler vuxenutbildningar med yrkesinriktning som är särskilt viktigt för lågutbildade kvinnor.
Om jag ska peka på några av de saker som jag ser att vi behöver fundera på framöver är det hur svenskundervisningen för invandrare fungerar. Kan vi koppla den tydligare till jobb? Vi ser runt om exempel på att när svenskundervisningen för invandrare kopplas till ett visst yrke där man får kunskap om att jobba i skogen, inom databranschen, med hushållsnära tjänster eller inom handeln blir språkresultaten bättre och man kommer snabbare i arbete.
Den typen av frågor måste vi fundera på framöver. Det här är en av våra riktiga huvudutmaningar, vilket statsministern betonade i regeringsförklaringen, och regeringen återkommer till att integrationsfrågan är en av våra avgörande frågor framöver.