KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lorena Delgado Varas (V):
Dialoger har man haft väldigt länge. Jag tänker närmast på hiv-läkemedlen som behövde produceras globalt. Där var läkemedelsföretagen inte villiga att släppa patenten. Många vårdorganisationer, läkarorganisationer och länder lyfter fram att detta ändå är ett av benen till en ökad produktion och förberedelse för framtida krisplaner.
Den så kallade tredje vägen innehåller bland annat ett förslag om att förenkla användningen av tvångslicenser enligt Tripsavtalet som tillåter regeringen att agera under en folkhälsokris, vilket detta är. Det finns betydande hinder för att göra tvångslicenser till en praktisk lösning på den allvarliga leveransbrist som finns just nu.
Forskare i Storbritannien publicerade nyligen en omfattande juridisk analys om Tripsundantagsförslaget. De konstaterade att befintliga Tripsflexibiliteter om tvångslicensering inte är kapabla att hantera den nuvarande pandemikontexten på ett användbart sätt.
När regeringarna använder sig av tvångslicenser riskerar de ändå långa juridiska processer efter att ha blivit stämda av läkemedelsföretagen. Det händer just nu. För att summera kräver den globala folkhälsokrisen som orsakats av covid-19 olika element - där är vi överens - för att påskynda processen, minska lidandet och stoppa isoleringen och dess konsekvenser.
Jag upplever tyvärr att regeringen väljer att skydda läkemedelsföretagens vinster i stället för att skydda den globala folkhälsan.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag tycker att det är bra att Sveriges regering använder kontaktytorna för att driva hållbarhetsfrågorna framåt. Men med detta sagt tror jag att vi behöver klargöra vissa saker i denna debatt. Handelsminister Hallberg menar att avtalet kommer att gynna båda regionernas utveckling. Frågan är vilken utveckling vi pratar om. Mercosuravtalet är starkt agroexportorienterat.
Här kommer skillnaderna mellan nord och syd in och varför handelsavtalen gynnar EU i ekonomiska avseenden och inte alls Mercosurländerna lika mycket. EU är mycket mer skyddat. Vi har starkare djurskydd och starkare arbetsrätt jämfört med Mercosurländerna. Det är stor skillnad när det gäller löner, arbetsvillkor, djurhållning och miljökrav.
Därför sker handeln på ett orättvist sätt och utan hänsyn till konsekvenserna. För vad innebär det egentligen att uppmuntra till en ökning av till exempel köttproduktion eller soja? Vi vet att det industriella storskaliga jordbruket står för en stor del av utsläppen av växthusgaser.
Ökningen av köttimporten till EU med 50 procent och ökningen av soja, till exempel, utan att det sker några förändringar av jordbruket till ett mer hållbart sådant, kommer inte att ge den effekt som beskrivs så fint i förhandlingarna. Så hur kommer Mercosurregionen att utvecklas? Vi vet att Amazonas bränns ned och skövlas för att ge plats åt agroindustrin.
Detta påverkar skogarna i Paraguay, Brasilien och Argentina. Att påstå att avtalet, så som det är utformat i dag, är ett verktyg för hållbar utveckling är en chimär, en illusion. Det blir ett frihandelsavtal som uppmuntrar till avskogning och skogsbränder.
Bara en sådan sak som att utsläppen av växthusgaser från avskogning inte inkluderas i produkternas totala utsläpp ger fri lejd att fortsätta precis som vanligt.
Lorena Delgado Varas (V):
Tack, ministern! Jag vill gärna fortsätta på temat hur Mercosuravtalet missgynnar utvecklingen. Att fortsätta bedriva handel genom att uppmuntra långa transportvägar enbart för profitens skull är ännu ett bevis på att handelsavtalen inte håller måttet.
Hur länge ska vi fortsätta att uppmuntra till import av varor som kan produceras nära men som EU vill importera på grund av det är billigare? Om vi funderar tre varv på varför kött skulle bli billigare att importera från Mercosur hittar vi svaret i överexploateringen, avskogningen, dåliga löner och dåliga arbetsvillkor. Vilken utveckling gynnar Mercosuravtalet?
Man pekar ut Parisavtalet men för in element som innebär en utveckling åt andra hållet. Det går liksom inte ihop. Man vill att Mercosurländerna ska följa Parisavtalet, men man öppnar upp för en produktion som man vet ger ett helt annat resultat.
Sanningen är att de stora skillnaderna mellan EU och Mercosurländerna när det gäller förhållandena inom agroindustrin kommer att leda till en fortsatt överexploatering av agroindustrin i Mercosurländerna, inte till en förbättring av förhållandena, eftersom det fortfarande är de ekonomiska intressena som står över allt annat.
Lorena Delgado Varas (V):
Om handelsavtalen är verktygen måste man föra in fler krav. Dessutom ska det inte vara självklart att handel kommer att bedrivas i den omfattningen om miljö och mänskliga rättigheter inte respekteras. Vår närvaro ger inte en total säkerhet för att saker och ting kommer att förändras. Vi såg när Brasilien hade en tyst kupp, kan man säga.
Ingenting hände från Sveriges håll. Vi såg Bolivia, vi såg Chile och så vidare. Slutligen vill jag beröra MR-frågan, arbetares rättigheter och urfolkens rättigheter. Genom skövling tar man ifrån småbrukarna och urfolken deras rätt till marken. Förra månaden kallade Brasiliens regering in militären för att attackera MST:s legala bosättningar i södra delen av Bahia.
Här finns det ett tjugotal samhällen som har förstörts till grunden. Skolor och ekologisk produktion är helt förstörda. Här kriminaliserar man sociala ledare och bryter ned urfolkens och småbrukarnas organisering för ett värdigare liv. Det finns nämligen ingen plats för ekologisk småskalig produktion under Mercosuravtalets skugga.
Frihandelsavtalen är nämligen utformade för att gynna detta makro, de storskaliga odlingarna, med allt vad det innebär. Det drabbar även småbrukare både i Mercosur och i EU.
Detta kommer att leda till en ökning och en acceptans av mänskliga rättighetsbrott mot urfolk, miljö och fackliga aktivister, eftersom länderna premieras med avtalet, trots upprepade brott mot de mänskliga rättigheterna och avsaknaden av demokrati till exempel i Brasilien. Detta är någonting som i alla fall Vänsterpartiet anser behöver förändras.
Lorena Delgado Varas (V):
Energiminister Ygeman konstaterar att Sverige har historiskt stora elöverskott men att det finns områden i Sverige där elnätskapaciteten inte klarar av anslutning av nya industrier utan att det görs nätförstärkningar. Det är precis det som de journalister på Aftonbladet som har gjort den här undersökningen pekar på; man har gett tillstånd att bygga energislukande serverhallar i områden där det redan i dag råder brist på nätkapacitet.
I artiklarna nämns även att Amazon redovisat hur stora tillgångar deras serverhallar kräver. De behöver bygga stora dieselgeneratorer som motsvarar förbrukningen i händelse av strömavbrott. Är det hit kundernas miljoner ska gå, och i utbyte mot vad? Vi vet att detta inte genererar den mängd jobb som man tänkt sig.
Vi vet också att en del av dessa företag är skadliga både för näringslivsutvecklingen och för arbetares rättigheter. Jag noterar att ministern inte nämner Amazon i sitt svar. Det är viktigt att inte backa upp sådana företag, till skillnad från Northvolt, ett företag som bidrar till omställningen.
Är detta vägen framåt - att ge tillstånd till energislukande företag i områden där det råder kapacitetsbrist?
Lorena Delgado Varas (V):
Det kräver kanske ett mer konkret arbete och en förändring för att få dessa företag att ansluta sig till områden där vi har kapacitet. På så sätt riskerar vi inte andra företag som inte har den möjligheten. Fru talman! Minister Ygeman nämner också att Svenska kraftnät genomför historiskt stora investeringar i ny elnätskapacitet.
Men än en gång är det medborgarna som får betala i slutänden. Investering är bra, och utveckling behövs. Vi vet att digitaliseringen och omställningen till förnybar energi kommer att kräva mycket mer. Men det är investeringar som borde gynna oss alla och inte några få. Det är resurser vi inte ser igen när avreglering i grunden är ett systemfel.
Jag kan också konstatera att svaret från minister Ygeman lämnar mindre företags etablering i händerna på marknaden, trots att vi vet hur mycket små och medelstora företag bidrar med. De siffrorna är annorlunda jämfört med techjättarnas.
Lorena Delgado Varas (V):
Det är ingen hemlighet att Vänsterpartiet vill se en återreglering av elnätet. Det steg som regeringen tar i dag är för att lappa ihop ett icke-fungerande system som inte är hållbart i längden. I princip innebär det att vi måste muta elnätsbolagen med konsumenternas pengar, alltså dina och mina pengar, för att få dem att ens investera och underhålla ordentligt.
Avregleringen har egentligen betytt att staten står för de stora kostnaderna tillsammans med konsumenterna. Vinnarna är elnätsföretagen. I stället borde vi få betala mindre, och nätet borde förstatligas. Att förstatliga skulle ge oss friheten att kunna planera utefter behov och framtida utveckling. Fru talman! Vänsterpartiet sätter också små och medelstora företag först.
Om statligt stöd ska utgå ska det gå till dessa i första hand. Det är de små och medelstora företagen som skapar jobb och driver utvecklingen framåt. Därför ska inte stora techjättar få installera var de vill, utan utrymmet ska ges där det finns möjlighet att täcka behoven.
Avregleringen är egentligen en flopp för konsumenter, framtida planering, underhåll och anställningstryggheten.
Lorena Delgado Varas (V):
I morgon är det den 11 september, och vi vet vad det datumet innebär för det chilenska folket. I dag har Chile en regering som har infört mer och mer auktoritära lagar. Dessutom har man en stor andel politiska fångar i Chile sedan det sociala upproret, som startade den 18 oktober 2019. Många av dem är barn.
Den 25 oktober kommer det även att hållas val i Chile kring konstitu-tionen, något som den sociala rörelsen har kämpat för. Min fråga till minister Linde är: Kommer Sverige att skicka valobservatörer, och vad kommer Sveriges regering att göra åt Chiles diktatoriska regering?
Lorena Delgado Varas (V):
Min fråga går till statsrådet Eriksson. Om de två första miljarderna doser av covidvacciner skulle komma hela världen till godo skulle dödligheten i världen minska med 61 procent. Om de 50 rikaste länderna tar dessa doser kommer dödligheten bara att minska med 33 procent. Det är givet att de länder som köper upp vaccinet är de rika länderna, vilket inte kommer att ge den globala effekt vi behöver.
Den 2 oktober lade Indien och Sydafrika fram ett förslag i WTO om undantag gällande vissa patent, affärshemligheter eller läkemedelsmonopol. Man hade stor uppbackning av utvecklingsländerna. EU och Sverige gick emot detta förslag, trots att Sverige kan ta egen ställning i frågan. Den 16 och 17 december får Sverige chansen att säga ja, för allas bästa. Hur kommer ni att svara, statsrådet Eriksson?
Lorena Delgado Varas (V):
Ministrarna får avgöra vem som ska svara på min fråga. De senaste dagarna har många mördats och tusentals arresterats, torterats och våldtagits i Colombia. Dessutom har många sociala ledare systematiskt mördats genom åren, och jag väntar fortfarande på ett fördömande av detta från regeringen. Samtidigt har den svenska regeringen signerat vapenhandelsfördraget ATT.
Med tanke på att Colombias regering vid upprepade tillfällen har bombat byar i Colombia skulle det inte vara förvånande om det händer igen. Jag undrar om regeringen kommer att avstå från vapenhandel med Colombia. Jag tänker också på exempelvis de Jas-plan som man förbereder.
Lorena Delgado Varas (V):
Regeringen har presenterat en proposition för riksdagen där man föreslår en ny lag om rapportering av betalningstider. Det är en lag som kommer till på grund av de allt längre betalningstiderna i näringslivet, något som i störst utsträckning påverkar småföretag.
Sanningen är att detta för ett litet företag kan ha stor påverkan för dess möjligheter att utvecklas, ta ansvar för sina egna betalningar och expandera. Det finns även småföretag som har vittnat om att de inte har kunnat nyanställa på grund av de långa betalningstiderna.
Utvecklingen för betalningstider går åt fel håll, och Sverige är faktiskt sämst i klassen om vi jämför med våra nordiska grannar. Samtidigt vet vi att det är småföretagen som skapar jobb och driver en stor del av näringslivets utveckling framåt.
Tanken med lagen är att större företag ska rapportera in till Bolagsverket de betalningstider de får när de köper varor eller tjänster från mindre företag. Företagen ska rapportera in avtalade betalningstider, den genomsnittliga faktiska betalningstiden och den andel fakturor som har betalats efter utgången av avtalad betalningstid.
Det här ska pressa företagen att förbättra sina betalningstider. Där är alla partier överens; vi ser helt enkelt detta som ett nödvändigt verktyg. Företagen kommer att få en omställningstid så att de kan få systemen på plats, och Bolagsverket kommer att ta fram ett digitalt verktyg för rapporteringen.
I propositionen föreslår regeringen också att lagen ska följas upp och utvärderas efter tre år, och det tycker vi är bra. På så sätt kan vi analysera om de stora företagen blir bättre på att hålla betalningstiderna gentemot de små företagen. Med det sagt yrkar jag och Vänsterpartiet bifall till reservation 1, då vi anser att propositionen omfattar det som behövs för att implementera och utvärdera lagen.
Lorena Delgado Varas (V):
Enligt barnkonventionen ska konventionsstaterna till fullo utnyttja sina tillgängliga resurser för att förverkliga barnets ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Alla barn har rätt till den levnadsstandard som krävs för deras fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveckling.
I ett samhälle där politiken skapat förutsättningar för fattigdom måste politiken därför ta ansvar för det. De allra fattigaste barnfamiljerna halkar efter alltmer samtidigt som en ekonomisk elit har fått det allt bättre. Vi har alltså en växande elit som gjort sig rikare under pandemin samtidigt som vi har barnfattigdom.
Fru talman! Här i Stockholm har vi från Vänsterpartiet haft möten ute i de eftersatta områdena för att prata om trygghet. Vi har träffat barn, unga och familjer i Alby, Husby, Södertälje, Skarpnäck och Skärholmen. När vi pratar trygghet är det inte den polisiära eller den fysiska tryggheten som kommer i första hand för de boende där. Det är utbildning, skola, vård och ekonomisk trygghet.
Det andra är viktigt, ja, men det absolut viktigaste pratas det inte lika mycket om i trygghetssamtalen här i riksdagen. Fru talman! Jag växte upp och bor fortfarande i Skärholmen. När jag växte upp var Stockholm inte så uppdelat. Skolan var navet med relativt små klasser, bra med resurser och elever med olika bakgrund.
Det satsades på fritidsaktiviteter, så jag och syrran - då döttrar till en städerska och en metallare - kunde delta i allt från Vår teater till handboll. I dag ser vi i stället hur barn inte ges möjlighet att få tryggheten som kommer av att lära känna varandra utan antingen går i den närmaste skolan eller reser över halva stan.
I eftersatta områden har få barn fritidsaktiviteter, särskilt tjejer. Det är inte billigt att ha fritidsaktiviteter, och försöker man få ihop pengar till mat faller sådana saker bort. Till och med barnens hälsa präglas av var man bor och vilken ekonomi ens familj har.
När de äldsta barnen inte längre får vissa ersättningar på grund av ålder går familjens ekonomi omkull. Det här är inte värdigt. Fattigdom kan drabba oss alla. Den som är ensamstående eller sjuk eller förlorar jobbet kan i dag inte lita på att ett skyddsnät finns.
Familjepolitiska insatser i ett samhälle som har så stora ekonomiska skillnader som Sverige har är verkligen viktiga för omfördelningen och för att minska fattigdomen. Därför föreslår vi att regeringen ska ta fram en strategi så att våra socialförsäkringar verkligen kommer åt detta.
Vi vill också att regeringen ser till att den ekonomiska omställning som sker när barn blir äldre inte ska slå så hårt mot familjers ekonomi. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 4.
Lorena Delgado Varas (V):
Det blir ett kort inhoppartal. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 3. Vid en förälders oförmåga att försörja sitt barn eller om en upparbetad barnpension är otillräcklig går det allmänna in och ger barnet ett grundskydd genom underhållsstöd eller efterlevandestöd.
Syftet med förmånerna är att tillförsäkra barn och unga en grundläggande ekonomisk miniminivå. Nu debatterar vi alltså efterlevandestödet för barn och unga. Förslaget syftar till en större enhetlighet i trygghetssystemen. Vi välkomnar såklart större enhetlighet.
Förslaget omfattar ett väldigt litet antal barn, men de som omfattas tillhör en redan utsatt grupp som kommer att få sämre ekonomiska villkor. En del remissinstanser, bland annat Göteborgs kommun och Stockholms kommun, efterfrågar en djupare barnkonsekvensanalys. Vi instämmer i detta.
Förslaget innebär också högre krav på kommunerna att säkerställa att barnens behov tillgodoses. Det menar vi att man behöver ta hänsyn till. Därför menar vi att regeringen bör återkomma med en mer utförlig analys av förslagets konsekvenser för både barnen och kommunerna samt eventuella förslag om hur dessa konsekvenser ska hanteras.
Lorena Delgado Varas (V):
Det vi ser är att förslaget i sig kommer att innebära ganska stora förändringar och påverka väldigt många personer. Men vi tycker att den del av förslaget som påverkar kvinnor för att skydda dem från mäns våld är bra, så den delen tycker vi kan kvarstå.
Lorena Delgado Varas (V):
Självklart står vi på kvinnors sida när de utsätts för våld, och självklart står vi upp mot hedersförtryck. Men som förslaget är upplagt har det en väldigt repressiv karaktär, och det kommer att ge mycket större rättsosäkerhet. Det är därför vi har lagt fram vårt förslag så som det är.
Lorena Delgado Varas (V):
Sverige gör mycket som är bra när det gäller global tillgång till vaccin. Bland annat ges 2,1 miljarder kronor av biståndet till att finansiera donation av svenskt vaccinöverskott till andra länder och finansiellt stöd till den globala vaccinupphandlingsmekanismen Covax.
Det jag tycker är väldigt förvånande är att regeringen inte är intresserad av att se till att vi får så många doser som möjligt för de dryga 2 miljarderna - detta trots att vår bästa chans att stoppa pandemin är att se till att alla människor överallt får tillgång till gratis vaccin.
Detta kommer endast att vara möjligt med en omvandling av hur vacciner produceras och distribueras globalt. Pandemin har härjat i två år med allvarliga konsekvenser, såsom död, påverkan på fysisk och psykisk hälsa, utmattad vårdpersonal och andra grupper som har fått ökad arbetsbörda, försämrad ekonomi, arbetslöshet och en vardag under restriktioner.
Redan vid FN:s generalförsamling i september 2020 undertecknade 16 multinationella läkemedelsföretag baserade främst i USA och EU en deklaration om att bland annat stödja en rättvis och prisvärd distribution och tillgång globalt, något som ännu inte har förverkligats.
Samma företag presenterade överoptimistiska tillverkningsprognoser som de missade med miljardtals doser, vilket förvärrade en vaccinbrist som de hjälpte till att skapa samtidigt som de säkerställde sina vinster.
En del av berättelsen som ofta faller bort i narrativet om framtagningen av vaccin är att företagen kunde få fram vaccin så fort tack vare ett redan gediget grundforskningsarbete som kommit till stånd genom olika staters ekonomiska stöd.
Även om jag ställer mig bakom de immateriella rättigheterna kan jag inte blunda för att drivkraften oftast ändå är den forskning som utförs på universitet och statliga institutioner världen över. Företaget Moderna har försökt vinna pluspoäng genom att släppa patenten.
Men så enkelt är det inte då delar av den tekniska kunskapen förblir affärshemligheter, och alltså kan inte fler producera vaccin. Egentligen borde kravet därför vara att pausa patenten och dela med sig av tekniken. Det är en av nycklarna till att uppnå global vaccinering.
Ministern nämner att 11 miljarder doser producerats och att produktionen tredubblats. Men enligt bland annat rapporten A dose of reality har läkemedelsföretagen konsekvent producerat och distribuerat mindre än det som utlovats.
Moderna, Johnson & Johnson, Pfizer och Astra Zeneca skulle tillverka uppskattningsvis 7,5 miljarder doser 2021, men i verkligheten uppnådde de 6,1 miljarder. Går det att lita på läkemedelsföretagens siffror när deras drivkraft är vinst?
Lorena Delgado Varas (V):
Två år har gått sedan bland annat Sydafrika och Indien lyfte upp frågan, vädjade och sa att något behövde göras. Man såg redan tidigt vad som skulle ske. Afrika är den kontinent som har drabbats hårdast. Ministern nämnde bland annat att EU har exporterat mer än hälften av alla tillverkade doser till över 150 länder.
Men sanningen är att bara 261 miljoner av de 1,8 miljarder donerade doser som utlovats av G7-länderna och Team Euro har levererats till låg- och medelinkomstländer. Dessutom har man donerat över 10 miljoner doser till höginkomstländer under pandemin. Det är tydligt att systemen är otillräckliga.
Det räcker med att titta på antalet färdigvaccinerade: Tanzania har 1,5 procent, Haiti 0,58 procent, Kongo 0,3 procent och Jamaica 17,3 procent. EU har 77 procent. Samtidigt ökar mutationerna, och pandemin förlängs. Detta drabbar oss alla.
Med tanke på EU:s ansvar skulle jag vilja återgå till ministerns inledning där hon nämnde EU-förslaget som alternativ till Sydafrikas och Indiens förslag, som stöttas av fler än 100 länder. Sydafrikas och Indiens förslag är helt enkelt att pausa patenten och tillgängliggöra teknologin så att producenter från medel- och låginkomstländer också kan bidra till den globala vaccinproduktionen.
Detta är viktiga nycklar som verkligen har visat sig vara livsnödvändiga för att kunna utföra detta. EU:s förslag däremot bygger återigen på tvångslicenser för patent och tar inte upp juridiska hinder relaterade till data och affärshemligheter, som är avgörande för att starta en snabb produktion.
Det fokuserar på produkter men utesluter underliggande teknologier, komponenter, processer och metoder som också är skyddade under immateriella rättigheter och som är lika viktiga för att initiera produktion.
Det skulle fortfarande krävas att varje land individuellt lämnar in och tillämpar tvångslicenser på varje komponent, produkt och så vidare vilket gör erforderligt internationellt samarbete svårt.
Det är verkligen synd att EU inte är transparent med vad förslaget egentligen innebär, speciellt med tanke på att företagen vägrar att i stor utsträckning dela teknik med duktiga producenter i låg- och medelinkomstländer. Detta leder till dagens situation, där det är väldigt få som kan producera samtidigt som företagen tjänar multum på fattiga människors bekostnad.
Men det gläder mig att man nu har börjat titta på hur man kan utbilda människor i låginkomstländer och fördela tekniken.
Lorena Delgado Varas (V):
Jag vill återigen påminna om att grunden för utvecklingen av vaccinerna har betalats av flera stater, så det är inte enbart företagen som har tagit fram detta. Angående patentskyddet är det faktiskt ett hinder.
Det är inte bristande incitament, utan bolagen får avtal innan de börjar producera vaccinen. De har redan skrivit på avtal och sålt produktionen innan den ens är färdig. Det är bra att regeringen har jobbat med exportrestriktionerna. Vi är helt överens om att de ska bort.
Jag tror verkligen att Sverige skulle kunna vara en stark röst i att ändra hur vaccinen produceras och distribueras globalt vid kriser, för vi pratar om en kris nu. Sverige är ett ledande land inom forskning, innovation och företag inom läkemedelsvärlden, och därför har vi ett extra stort ansvar för att göra vad vi kan för att stoppa pandemin. Fru ålderspresident!
Vi har sett att den rika delen av världen har roffat åt sig allt vaccin och hur detta har drabbat den fattiga delen av världen. Bara häromdagen skröt FHM med att man köpt upp hela lagret vaccin av en viss produktion. Detta får oerhört stora långsiktiga och kortsiktiga konsekvenser för hela världen.
Fler kvinnor och flickor utsätts för våld, inklusive sexuellt våld, fler flickor gifts bort och färre barn går i skolan. Samtidigt läggs mindre resurser på vård, hiv-mediciner och preventivmedel. Därför undrar jag varför Anna Hallberg, som är statsråd i en feministisk regering som säger sig driva en feministisk utrikespolitik, inte gör allt för att få ut så många doser som möjligt.