Hans Wallmark (M):
Ett problem med det samlade svar som utrikesministern ger till Karin Enström, Hans Linde och Hans Wallmark illustreras av att Hans och Hans inte tycker lika. Jag tycker ungefär tvärtom när det gäller det som Hans Linde säger, och sannolikt gäller detsamma för Hans Linde när han har lyssnat till vad jag säger. Jag tror dock att det finns en sak som förenar, och det är att målet för de allra flesta ändå är en fungerande tvåstatslösning. Där är vi överens.
Jag tror också att vi är överens om att det är viktigt att etablera frihet och demokrati i den här delen av världen där ingen ska jagas, förtryckas och dödas för sin bakgrunds eller sin religiösa hemvists skull. Där tror jag att vi i grunden är rätt överens. Men sedan finns det saker och ting som skiljer oss åt. För att en stat ska erkännas ska tre kriterier vara uppfyllda: Man ska ha kontroll över territoriet, man ska ha en befolkning och det ska finnas en regering. Då är min fråga: Har man kontroll över territoriet?
Har regeringen kontroll över territoriet? Det är inte så att det inte finns problem i Israel, för det gör det. Min fråga gäller om regeringen i Ramallah har full kontroll över sitt territorium i Gaza. På vilken grund kan i så fall utrikesministern bekräfta det? Man kan erkänna en stat bara en gång. Sedan är det gjort. Och nu är det gjort i detta fall.
Jag uppfattar att alliansregeringen försökte övertyga, påverka och föra en dialog med resten av EU-kretsen och de länder som inte hade erkänt därför att de tidigare var Sovjetrepubliker och försöka få någon form av samlat steg. Då var vårt erkännande kopplat till att också andra skulle kunna göra detta erkännande. Så kan inte ske nu. Sverige kan inte spela den ledande rollen eftersom vi nu har erkänt. Därmed kan vi inte säga: Om vi erkänner tillsammans med er kan vi ta detta steg.
Jag förstår ändå att utrikesministern har försökt förankra sitt besked och sitt beslut i EU-kretsen. Utrikesministern säger att man ska erkänna Palestina när så är lämpligt och att den svenska regeringen nu har funnit att den tidpunkten är lämplig. Herr talman! Då är det viktigt att man som politiker kan utvärdera det steg som har tagits.
Då undrar jag vilka kriterier utrikesministern tycker att vi från oppositionens sida ska fundera kring när det gäller att om något år utvärdera det beslut som man nu har tagit och som man fann lämpligt, nämligen ett erkännande. Kommer vi om två år att kunna se att det har blivit färre attacker från Gazas sida in mot Israel? Kommer det att handla om att det har blivit ett mindre antal dödade där nere?
Eller kommer vi att se att det har blivit ett minskat antal brott mot de mänskliga fri- och rättigheter som palestinier har utövat mot andra palestinier? När detta erkännande nu görs måste vi kunna säga, som utrikesministern säger, att detta ska vara en energiinjektion för fredsprocessen, att obalansen mellan parterna ska minska och att det ska inge hopp.
Om detta nu har varit de bakomliggande faktorerna till erkännandet måste vi om något år kunna säga att det har blivit bättre och att vi påtagligt har kunnat se hoppet, energiinjektionen eller den minskade obalansen. Herr talman! För mig kan detta mätas enbart om det har blivit mindre våld, färre terroristangrepp och mindre utövande av kränkningar mot de mänskliga rättigheterna från palestinier mot palestinier.