KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Engström (V):
Frågor kring företagare och företagares trygghet, att företagare inte omotiverat ska ha en sämre trygghet än anställda, är en fråga som vi har drivit. Vi har också skrivit program om hur vi vill se företagandet utvecklas i Sverige där vi tagit upp bland annat den här frågan. Någon direkt stor nyhet är det inte.
Det är kanske olyckligt om vi ägnar för stor tid åt att prata om hur det har varit. Vi kan väl konstatera att det är synd att vi ännu inte har sjösatt ett bra trygghetssystem.
Som jag sade till näringsministern har den fråga som jag uppmärksammar i den här interpellationen egentligen inte uppmärksammats i utredningen, och därför är det väl bra att vi debatterar den här? Den är inte oviktig. Det är kanske väldigt viktigt att den kommer med när det än kommer en proposition. Det finns heller ingen anledning att bråka om när den kommer. Det viktiga är att den kommer och att den blir bra.
Det är väl det som är syftet med denna typ av debatt? Vi behöver inte ägna lång tid åt att tala om vem som har gjort något dåligt eller ägnat för stor tid åt annat. Det finns en annan aspekt på varför denna fråga är så viktig just nu. Jag tittade lite på Småföretagarbarometern som kom för några veckor sedan.
Det är många problem som de mindre företagen står inför till följd av lågkonjunkturen. Det största problemet är nu att lönsamheten i företagen har försämrats medan efterfrågan sjunker. En tredjedel av företagen säger att de har färre anställda än de hade för ett år sedan.
Det innebär i och för sig att två tredjedelar inte just nu tycker att man behöver ha färre anställda, men det är ändå en varningssignal att en tredjedel tycker det. Var femte företagare säger att man har haft likviditetsproblem det senaste halvåret, alltså antingen att leverantörer betalar för sent eller att banker har nekat eller sagt upp krediter.
Det finns alltså en problembeskrivning som visar att det totalt sett är tuffare för de mindre företagen, och varför skulle det inte vara det när vi är mitt uppe i en lågkonjunktur? Då kan det också vara viktigt att uppmärksamma den här typen av frågor, alltså vad avbrott i verksamheten kan få för betydelse.
När det gäller företagens likviditetsproblem tycker jag också att det kanske värsta som kan hända är att företag som är livskraftiga kan gå omkull på grund av att de har svårt att få krediter, att få förlängda krediter eller för att det brister i betalningsrutiner. Det är något som vi verkligen måste ta på fullaste allvar.
Återigen: Jag förstår naturligtvis att man inte innan en proposition har kommit kan tala om exakt vad som ska stå i den. Men jag vill fråga Maud Olofsson om den problematik som jag har tagit upp i interpellationen kommer att beröras i en kommande proposition. Ser näringsministern detta som ett problem?
Marie Engström (V):
Först vill jag säga något om detta med företagens besvärliga kreditsituation. Om man i vart femte företag upplever att man har haft bekymmer det senaste halvåret eller sedan lågkonjunkturen och finanskrisen slog till är det mycket allvarligt. Jag pratade med några företagare förra veckan.
De berättade för mig att när de så kallade semesterpengarna i sommar ska betalas ut till anställda kommer man att stå inför stora likviditetsproblem. Vissa utbetalningar blir alltid besvärliga. Det här låter väldigt allvarligt, och det gäller företag som annars är livskraftiga och kan leva vidare.
Något som är glädjande i Småföretagarbarometern är att 60 procent av de mindre företagen trots läget faktiskt anser att det finns expansionsmöjligheter. Det är något som vi måste ta till oss. Det finns naturligtvis andra saker som man kan göra för att förbättra likviditeten, till exempel att se över bankernas rätt att ensidigt säga upp krediter.
I andra länder i Europa har man kanske lite annorlunda och lite tuffare regelsystem till företagens förmån. Jag hoppas att vi inte behöver hamna i ett läge där man behöver gå in med statliga kreditgarantier, men man måste kanske hålla den dörren öppen. Låt mig återgå till det som interpellationen handlar om.
Även om Maud Olofsson inte kan säga vad som ska stå i propositionen skulle jag vilja höra om hon tycker att den problembeskrivning jag gör är riktig. Tycker näringsministern att detta är problem som vi behöver åtgärda?
Marie Engström (V):
Jag får tacka för svaret. Detta är en nymodighet som införs från och med den 1 juli i år. Köparen av en tjänst ska endast betala halva arbetskostnaden till den som utför arbetet. Företagaren, hon eller han, ska sedan i sin tur få ut resterande pengar från Skatteverket.
Det krävs att man lämnar uppgifter och att man också vet att den man utför arbetet åt så att säga har pengar kvar att utnyttja som avdrag för hushållsnära tjänster eller någon typ av ROT-arbete.
Det är en risk som den enskilde företagaren naturligtvis får ta. Det blir också en ökad administrativ börda. Det är kanske många gånger små och medelstora företag som utför arbetena.
Regeringen har till exempel ställt upp en målsättning att minska regelbördan för företagen med 20 procent fram till år 2010. Det här kanske inte stämmer så jättebra med den målsättningen. Man talar också om att det kan uppstå likviditetsproblem i vissa fall. Man får ligga ute med pengarna och vänta på betalning.
Vi har också fått höra att detta i vissa fall kan innebära komplikationer och förhindra olika typer av factoringsystem för företagens fakturor.
Om förutsättningarna för ROT-avdrag inte stämmer kan också den enskilde företagaren bli tvungen att betala tillbaka pengar till Skatteverket om det nu gått så långt att Skatteverket har betalat ut pengar. Företagaren får alltså stå risken.
Det finns en lång rad problembilder som kan målas upp kring detta. Företagarnas egna olika organisationer har lite grann sagt: Varför har ni inte gjort detta frivilligt i väntan på att ni gör en utvärdering? Jag vet inte om en frivillighet är den bästa lösningen på detta.
Men man menar på att ett totalt oprövat system nu ska sjösättas den 1 juli. Många har farhågor för vad detta kan leda till. Någon menar till och med att detta system som ni säger ska vara någonting som förhindrar svartarbete kanske kan uppmuntra till svartarbete.
Det är av det enkla skälet att man helt enkelt vill undvika ett krångligt administrativt arbete. Vad är egentligen syftet med detta, finansministern?
Marie Engström (V):
Det finns anledning att påpeka att vi i oppositionen, bland annat Vänsterpartiet, har lagt fram förslag om ett ROT-avdrag. Det skulle i så fall vara ett mer konjunkturanpassat ROT-avdrag. Regeringen har ju infört ett generellt avdrag. Vi har också velat vidga det avdrag som regeringen vill införa till att även omfatta flerfamiljshus.
Vi har även ställt krav på avdraget att det ska bidra till energieffektivisering och miljöinvesteringar. I grund och botten tycker vi att det är oerhört viktigt att i det här konjunkturläget på olika sätt stimulera en byggsektor där så många går arbetslösa i dag.
Det kanske är viktigt att säga det eftersom den interpellation jag har skrivit egentligen bara handlar om fakturamodellen, men jag hör på Anders Borg att debatten ändå vidgas på något sätt. Jag kan hålla med om att generella system naturligtvis är mycket enklare till sin konstruktion än selektiva system.
Selektiva system ger en hel del problem; man kan många gånger likna dem vid avsteg från en likformig beskattning, till exempel, vilket regeringen har gjort många gånger under de här åren. Låt oss återgå till fakturamodellen. Jag tycker inte att den verkar enkel. Finansministern sade att fakturamodellen är enkel, men jag tycker alltså inte det.
Uppenbarligen tycker inte heller de företag som kommer att omfattas av den att den är enkel. Den kanske är enkel att begripa på något sätt; den enskilda företagaren får ligga ute med pengarna och han eller hon får såvida alla regler är uppfyllda pengar i efterskott.
Men man måste också inse att man får ta en stor risk, att man kan få likviditetsproblem och att detta innebär en ökad regelbörda. Jag tycker att de tre komponenterna talar sitt tydliga språk för att fakturamodellen egentligen inte är enkel på det sättet. Även om den är enkel att begripa är den inte enkel att hantera i det dagliga arbetet för de mindre företagen.
Marie Engström (V):
Där har vi uppenbarligen olika uppfattning, jag och finansministern. Apropå att göra insatser i olika konjunkturlägen och att mycket av det som görs redan är planerade projekt - javisst är det på det sättet! Det är inte första gången vi har ett ROT-avdrag, och det har utvärderats tidigare.
Vitsen med att göra det i en konjunkturnedgång är att tidigarelägga projekten. Jag tycker inte att det är något konstigt med att det är redan planerade projekt. Det är ju för att det ska få en effekt i en konjunkturnedgång och få aktörerna att göra detta i ett tidigare skede. Det är det som är vitsen med alltihop. Men vi har helt olika utgångspunkter, vi och regeringen.
Regeringen vill permanenta sina förslag medan vi vill använda förslagen som en stimulans i en konjunkturnedgång. Vi pratar lite grann om olika saker här, tror jag. Finansministern säger att fakturamodellen är enkel och att den därför måste genomföras. Jag har en rad invändningar.
Jag vet att många företag och till företagen knutna organisationer också har invändningar. Jag vet egentligen inte riktigt vad finansministern bygger hela sitt resonemang om att den här fakturamodellen är så enkel på. Jag ska använda mina sista 20 sekunder åt att säga att i dag har SCB kommit med statistik om de hushållsnära tjänsterna.
SCB befäster det vi har sagt väldigt många gånger i debatten. Det är i första hand höginkomsttagare som har använt avdraget för hushållsnära tjänster.
Marie Engström (V):
Vänsterpartiets utgångspunkt är att det är orättfärdigt att skilja på olika inkomster i skattehänseende. Det är så vi har byggt vår skattepolitik. Vi tycker att det är bra att regeringen har kommit med propositionen om förhöjt grundavdrag för pensionärer, men vi har i vår budgetmotion föreslagit ytterligare höjt grundavdrag för pensionärer.
Med Vänsterpartiets skattepolitik får pensionärerna mer kvar i månaden än med regeringens politik. Hur det slår i olika pensionsinkomstlägen kan man se i vår motion.
Vi delar också uppfattningen att pension är uppskjuten lön och bör beskattas som sådan. Vi tycker också att skattesystemet rent principiellt inte bör användas för att åtgärda brister i ett pensionssystem. De olika systemen måste stå på egna ben, så att säga.
Det tror jag är en ganska viktig utgångspunkt. Men pensionärerna är arga. Det har vi sett och hört ganska länge. Jag har själv pratat med pensionärer som har varit ute på gator och torg och samlat namn och varit förbaskade, rent ut sagt, på regeringen. De har väl skickat in sina protestlistor. De har uppvaktat oss och så vidare. Det finns en sak som jag har funderat lite över.
Ibland har jag hört alliansföreträdare säga att en pensionär inte har riktigt samma levnadsomkostnader som någon som jobbar. Den som jobbar har olika typer av omkostnader. Ja, så kanske det kan vara. Men jag tycker inte att det skulle vara något skäl för att man ska beskattas på olika sätt. Man kan ju också tänka så här: Den lön du har fram till den dag du går i pension, om du nu går i pension vid 65 års ålder, överensstämmer ofta inte med den pension du får.
Ofta får man en lägre pension. Man fortsätter inte med samma inkomst. Jag tycker alltså inte att den där argumentationen håller fullt ut. I ett tidigare anförande pratade jag om att regeringen faktiskt inte bara omfördelar mellan män och kvinnor och mellan människor som har små inkomster och människor som har stora inkomster utan också mellan generationer.
Det tycker jag kan vara viktigt att påtala igen nu när vi pratar om skatt för pensionärer. Åldersgruppen 66-79 år utgör nästan 16 procent av befolkningen i det här landet. Men de får bara 9 procent som andel av regeringens alla skatte- och utgiftsförändringar - vi har frågat riksdagens utredningstjänst om detta.
Åldersgruppen 80 år och äldre utgör 6,7 procent av befolkningen men får 2,6 procent av regeringens utgiftsförändringar och skatteförändringar. Det talar sitt tydliga språk. Regeringen har gjort en omfördelning mellan generationer. Det visar sig tydligt, och man kan ha full förståelse för att stora grupper av pensionärer i dag är arga.
Med det, fru talman, yrkar jag bifall till Vänsterpartiets reservation.
Marie Engström (V):
Jag tackar för välkomnandet. Jag är inte fullständigt justerad, bara lite. Ulf Berg pratade om att vi var populistiska. Vi har lagt fram ett skatteförslag där vi har arbetat med grundavdraget. Vi ser ingen anledning till att olika typer av inkomster ska beskattas på olika sätt. Man kan välja olika metoder.
De andra i den rödgröna oppositionen menar att det kan fasas in. Javisst, så kan man göra. Man kanske inte behöver göra hela operationen på en gång. Men idén är den att det inte finns något skäl till att olika inkomster ska beskattas på olika sätt. Jag ser inte detta som populism. Jag ser det som ett slags likformig beskattning.
Ulf Berg pratade liksom jag om olika generationer i anförandena. Jag visade på hur regeringen har ökat skillnaderna mellan olika generationer med sin ekonomiska politik. Ulf Berg menade på att vi ville lyfta över en stor del av ansvaret på en yngre generation.
Det var något slags felaktig skattepolitik som vi gjorde på det sättet. Jag vill då fråga: Tänker ni fortsätta att öka skillnaderna mellan olika generationer och mellan människor som är i arbete och människor som går i pension? Det tycker jag i så fall är ganska anmärkningsvärt. Är det vad stora grupper av äldre har att vänta sig av en eventuellt kommande alliansregering att man ökar den skillnaden?
Jag har en fråga till, men den tar jag i nästa replikskifte.
Marie Engström (V):
Om det är så att ni till exempel skulle införa jobbskatteavdrag nr 5, Ulf Berg, vilket inte vore omöjligt, ökar ni skillnaderna mellan generationerna. Det gäller såvida ni inte sänker skatten lika mycket eller mer för pensionärskollektivet.
Ni säger att ni talar om enskilda individer och att jag talar om system. Men det är så ert system ser ut. Det är en sak till som har förvånat mig. Helt plötsligt har vi börjat tala om vilka privata levnadsomkostnader de har som vi beskattar. Vi har aldrig fört den typen av debatter förut i skattehänseende. Nu jämför vi dem som har ett arbete och dem som har pension.
Hur långt ska vi gå i den diskussionen? Det finns andra grupper i samhället som har olika typer av levnadsomkostnader och så vidare. Vi har aldrig menat att vilken typ av levnadsomkostnader man har skulle vara en grund för beskattning. Det är inkomstens storlek som ligger till grund för beskattning.
Det är något slags nyorientering som jag ser att ni använder som ett argument taget ur luften för att på något sätt hitta en förklaring till varför ni ska beskatta pensionärer hårdare än löntagare.
Marie Engström (V):
Vi fick ett utdrag ur verkligheten från Jessica Polfjärd. Jag noterade att den kvinna som nu fått jobb som städerska tidigare hade jobbat inom vården men blivit arbetslös. Det är väl den verkligheten som vi har försökt beskriva.
Det som har hänt de senaste åren är att många har gått miste om sina jobb, att man har tvingats till uppsägningar och så vidare, inte minst i mitt hemlän, i det landsting som jag tillhör. En annan fråga som jag fick och som jag ska försöka svara på gällde ROT-arbeten.
Bara för att man tycker att det är viktigt att det finns många små företag och att de växer behöver man inte tycka att skatter ska sänkas kontinuerligt i vissa branscher.
Meningen med det ROT-avdrag som vi från oppositionen har lagt förslag om är att i en konjunktur med väldigt många arbetslösa inom byggbranschen tidigarelägga en hel rad arbeten och investeringar. Det är det som är syftet. Därför har vi föreslagit ett utvidgat ROT-avdrag. Det handlar inte bara om villor utan också om flerfamiljshus.
Det finns en miljöprofil i vårt förslag, och vi vill att det ska vara utvidgat till att gälla offentliga lokaler. Det här är en oerhört viktig konjunkturpolitisk åtgärd. Nu ska jag ställa en fråga till Jessica Polfjärd, som inte tyckte om avdragsgilla tavlor: Tycker Jessica om avdragsgilla hundpromenader?
Jag skulle vilja ha en kommentar till det jag sade om att klyftan mellan generationer har ökat med alliansens politik. Vad tycker Jessica Polfjärd om det?
Marie Engström (V):
Jag begärde ordet när Karin Nilsson sade att det framför allt är de med normala inkomster som köper hushållsnära tjänster. Jag har försökt titta lite grann på statistiken. SCB levererade statistiken först.
Man konstaterade att det framför allt är de som tjänar mer än 500 000 om året som köper dessa tjänster.
Bland de totalt 92 000 som köpte hushållsnära tjänster under 2008, som är den statistik som finns, hörde 27 000 av dem till gruppen med en årsinkomst över 500 000. Det blir ca 30 procent av de 92 000.
Drygt 40 000 i mellaninkomstgruppen köpte tjänster, och det motsvarar ca 47 procent. Men beaktar man att det i gruppen som tjänar mellan 200 000 och 500 000 finns 3,2 miljoner inkomsttagare blir siffrorna helt annorlunda. Allt beror på om man tittar man på SCB:s siffror eller på Almegas.
Tittar man på SCB:s siffror var det 6 promille av dem med en årsinkomst under 200 000 och 7 procent av dem med en årsinkomst över en halv miljon som köpte hushållsnära tjänster. Dessa siffror talar sitt tydliga språk. Nu rinner tiden i väg, så jag hinner knappt ställa min fråga.
Det jag egentligen tänkte fråga Karin Nilsson är: Var går gränsen för vad ni tänker skattesubventionera? Vi har hushållstjänster, och man talar om IT-tjänster och om att gå ut med hunden. Var går gränsen? Finns det någon gräns för Karin Nilsson och alliansen?
Marie Engström (V):
Det är inte otänkbart att det kan komma fler branscher och ställa sig på kö. Det kan kanske visa sig vara bra att lobba hos regeringen om man vill ha skattesubvention i sin bransch. Vem vill inte ha det som entreprenör och företagare i en miljö där det är möjligt?
Det verkar som om detta fenomen kommer att svälla i någon mening. Ibland låter det som om ni inom alliansen försöker övertrumfa varandra. Är det inte fler branscher så är det större avdrag eller något annat på det temat. Karin Nilsson säger ju lite grann: Ja, varför inte när det visar sig att vi får tillbaka så mycket?
Kan vi tänka oss en framtid där man ställer sig på kö utanför Finansdepartementet med sina uppvaktningar, kanske i första hand från tjänstesektorn, och vill ha skattesubventioner för än det ena, än det andra? Det var det här jag menade med min fråga om var gränsen går.
Som jag tidigare har sagt var det ROT-avdrag som vi tre oppositionspartier presenterade ett tydligt konjunkturanpassat avdrag, vilket vi gick ut och sade. Syftet var att tidigarelägga renoveringar och den typen av arbeten av sysselsättningsskäl och konjunkturskäl. Det är något helt annat, och i synnerhet när man är så tydlig med det.
Jag tänkte egentligen ställa en fråga om ersättning till frivilligarbetare. Ingen av er vill svara på det. Vi har över 200 000 frivilligarbetare i landet, och ni skriver bara i texten att de behöver uppmuntras. Min fråga är: På vilket sätt då? Er politik leder nämligen till att de har en högre skatt i dag än vad de hade tidigare.
Marie Engström (V):
Det var någonting om Vänsterpartiet, hammare och sådant som fick mig att begära replik på Gunnar Andréns anförande. Bästa sättet att diskutera sådana här frågor är att tala om hur vi ser på saker och ting. Jag tänker exempelvis på det här med att 171 ledamöter tycker att svenska folket har för mycket pengar - eller något sådant.
Som jag ser saken kan jag tänka mig att höja skatter. Jag tycker nämligen att det i dag finns brister i vården och i omsorgen om våra äldre. Jag vill att det ska finnas fler vuxna i skolan och att barngrupperna på dagis ska bli mindre. Det är mina skäl för att kunna gå ut i en valrörelse och säga att vi vill höja skatterna.
Hur mycket ber jag att få återkomma till; det tycker jag är en rimlig begäran. I politiken måste det väl få finnas en vattendelare; det måste få finnas olika uppfattningar. Jag har väl respekt för att ni använder er av jobbskatteavdrag och för ert tal om att det är bra i både hög- och lågkonjunktur, bra för jobben och allt möjligt annat.
Hemma läste jag en insändare i Värmlands Folkblad där man tyckte att regeringen skulle sänka skatten, för då skulle tågen gå lite punktligare. Man kan tydligen snart använda resonemanget till vad som helst. Det var skrivet med glimten i ögat, men ändå. Med anledning av Gunnar Andréns anförande här som nästan var som ett brandtal vill jag redovisa min syn.
Flera gånger i dag - för att återgå till detta med hammare, spik och sådana saker - har jag här sagt varför vi av konjunkturskäl ville införa det som kallas för ROT-avdrag och varför vi var tydliga om att det skulle vara tidsbegränsat. Jag märker att talartiden är slut, så jag ber att få återkomma till detta i nästa replik.
Marie Engström (V):
Vi talar mycket om stimulanser i lågkonjunktur. Det gäller både ROT-avdraget, som jag och oppositionen ser det, men även att stärka köpkraften. Jag kanske först ska tala färdigt om ROT-avdraget, eftersom jag blev avbruten av att talartiden tog slut. Jag talar tydligen för länge om saker och ting.
Om man ser till byggsektorn var det en oerhörd arbetslöshet där under 2009. Det påtalades även från regeringen. Det var en väldig arbetslöshet. Vi vet att det är ganska väl använda pengar att göra någonting i den sektorn. Byggsektorn är ändå i någon mening en motor i ekonomin. Man kan som Gunnar Andrén dra detta vidare och göra en jämställdhetsfråga av det.
Men av dem som blev arbetslösa 2009 var det väldigt många fler män än kvinnor. Det är alldeles för många kvinnor och män som är arbetslösa i dag och som också var det då. Man måste se till den utvecklingen. Det finns i varje fall en sådan bakgrund. Jag tog i mitt anförande upp köpkraften.
Vill man få en efterfrågestimulans ska man väl gynna grupper som är i behov av en sådan stimulans. Det kanske inte just är de högavlönade. Det kanske finns ett uppdämt köpbehov hos andra grupper, lågavlönade, människor som har varit arbetslösa, och så vidare. Er politik har inte precis gynnat deras köpkraft.
Jag ska för tredje gången ställa min favoritfråga här: På vilket sätt vill ni stödja de 200 000 frivilligarbetarna, som ni skriver i betänkandet? Dina kompisar här har hittills inte kunnat svar på den frågan. Nu undrar jag om Gunnar Andrén kan svara på den frågan.