Gunnar Andrén (L):
Jag vill börja med att säga att det är en stor ära att få stå i denna talarstol där sådana giganter som Hjalmar Branting, Karl Staaf, Gunnar Hedlund och många andra har stått. Det är inte så ofta vi har anledning att ha debatter i den klassiska Andrakammarsalen. Det gäller av den anledningen att vårda sina ord. Det är lätt att man hamnar i olika fack.
Jag uppfattar det som att det under den förra mandatperioden var lätt för oss som satt i opposition att i den här typen av frågor framställa oss som de goda. I dag tillhör jag därmed de onda som ska försvara regeringens åtgärder. Det kan kanske bli tvärtom vid andra tillfällen. Jag tror ändå att det är väldigt viktigt att slå fast att det finns en gemensam strävan, även om det är väldigt svårt att konkretisera den ibland.
När jag, fru talman, satt i Riksrevisionen förra mandatperioden kom det en skrivelse från Riksrevisionen till riksdagen om att man borde se över en förenkling av reglerna. Då kom naturligtvis ett svar från regeringen. 388 olika åtgärder presenterades på bland annat Dagens Nyheters debattsida. Det är ju väldigt bra att hitta detta.
Men när man sedan tittar på de olika branscherna, för det handlar ofta om olika branscher, kan man se att det finns ett behov av att det ska vara bestämda regler. Det gäller inom byggbranschen, och Börje Vestlund nämner elsäkerhetsbranschen, matbranschen och så vidare. Där kan man inte tubba på säkerhetsregler. Det är väldigt svårt att göra det. Därför gäller det att vara försiktig och noggrann med vad det är man diskuterar.
Som jag ser det har den här regeringen gjort någonting som den förra regeringen säkert hade ambitionen att göra men inte nådde ända fram med, nämligen att se till företagens administrativa kostnader i den meningen att det är just de administrativa kostnaderna som kan minskas. Jag vill ta ett exempel som ännu inte är genomfört. Det gäller avskaffandet av den obligatoriska revisionsplikten i nästan alla företag.
Om enbart den åtgärden skulle kunna genomföras sparar den, enligt utredningen, 5,6 miljarder. Detta är en enorm summa för företagen. Sedan kan det vara så att ett företag av konkurrensskäl säger att man har ordentlig revision.
Men det är ju viktigt att se till att en åtgärd som motsvarar 5,6 miljarder inte blir lika stor som en annan åtgärd inom en specifik bransch, för det har olika dimensioner. Jag tror att det är det allra viktigaste som vi diskuterar nu. Hur kan vi göra det lättare för småföretagare? Den förra regeringen hade något som hette Simplexgruppen som också försökte komma fram med generella åtgärder. Det är väldigt svårt.
Och det är ännu svårare, vill jag säga, att gå just på de olika branscherna. Ta en sådan sak som husbyggnadsbranschen. Där är det absolut nödvändigt att vi har väldigt noggranna regler som reglerar att hus inte brinner upp, för att uttrycka det lite enkelt. På många andra sådana områden finns det också regler. När det gäller bilar måste vi se till att de har bromsar och allt möjligt. Det kan man liksom inte tubba på, för det har att göra med andra saker. Fru talman!
Jag tror för min del att det systematiska sätt som vi nu ser är ett komplement till det Riksrevisionen efterlyste förra mandatperioden, att se till att det framför allt är de kostnader som företagen drabbas av, och inte inom specifika branscher, som man angriper.
Det gäller statistik i dubbel upplaga, olika administrativa avgifter och så vidare som man kan få bort för många företag så att de får göra det som både Luciano Astudillo och Börje Vestlund liksom Maud Olofsson talat mycket om att företagare vill, nämligen att jobba med sina egna företag och slippa så mycket som möjligt av administrativa bördor.