KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Hallberg (S):
Tack, Åsa Eriksson, för en högaktuell fråga! Konkurrensen internationellt om att locka utländska investeringar till just det egna landet är stenhård just nu. Den svenska regeringen gör, tror jag att jag kan säga, historiska satsningar på detta. Vi satsar enormt på att sätta Sverige på kartan. Just nu pågår världsutställningen Expo 2020 i Dubai. Där görs den största satsning regeringen någonsin har gjort, tillsammans med näringslivet, just för att sätta Sverige på kartan. Varför gör vi detta? Vi skapar gröna jobb i hela landet.
Vi vill låta kompetens och kapital komma till Sverige för att stärka hela Sverige och stärka välfärden i hela Sverige. I dag går 700 000 människor till jobbet tack vare att man jobbar i ett utländskt företag. De utländska företagen står för ungefär hälften av den svenska exporten och hälften av svenska forsknings- och utvecklingsinsatser. Därför gör denna regering faktiskt historiska satsningar.
Vi ger nu Business Sweden i uppdrag att under det kommande året ordna en stor high level-konferens i Sverige men också att skapa en helt ny struktur, som blir unik för just Sverige.
Anna Hallberg (S):
Tack, Aron Emilsson, för en väldigt viktig och central fråga i nuläget! Jag vill också börja med att säga, vid denna min första möjlighet, att det är ett fruktansvärt läge i Europa vi befinner oss i. Det handlar framför allt om den stora oron för liv och för människor på flykt. Men naturligtvis måste vi i detta läge också kunna tala om ekonomi och handel.
Från svenskt perspektiv är vi relativt förskonade från att vara så beroende av Ryssland och Rysslands ekonomi. Precis som Aron Emilsson säger finns det dock några råvaror och insatsvaror som är centrala. I min dialog med de svenska företag som står för denna import tittar vi nu tillsammans - det är företagen som bär ansvaret - på att styra om leverantörskedjorna till andra länder. Det finns väldigt många bra möjligheter att göra detta. Sårbarheten är alltså inte fundamental.
Vi ligger väldigt nära den här frågan från regeringens sida, och vi har en ständig dialog med de företag som berörs, framför allt i ett sårbarhetsperspektiv.
Anna Hallberg (S):
Precis så är det. Dagen efter invasionen hade jag ett samtal med min finske kollega handelsminister Skinnari. Också i ett EU-perspektiv ser vi över vår resiliens. Jag har i morgon ett möte med Frankrikes handelsminister här i Stockholm, just för att se vad vi kan hjälpas åt med länder emellan. Samordning inom EU är A och O i det här läget, men också samordning mellan å ena sidan politiken och regeringarna och å andra sidan industrin och företagen.
Jag har också gett ett uppdrag till Kommerskollegium att göra en sårbarhetsanalys, som kommer nu i dagarna.
Anna Hallberg (S):
Låt mig vara tydlig. Ryssland är inte längre en handelspartner till Sverige. Vi har inget främjande - tvärtom. De myndigheter och offentliga aktörer som tidigare har hjälpt svenska företag att göra affärer i Ryssland gör nu precis tvärtom. De ska nu hjälpa de svenska företagen att kliva ut ur den ryska marknaden. Sanktionerna är menade att slå hårt och att isolera Ryssland.
Därför är det en helt annan situation. Kartan är helt omritad i dag vad gäller handelspolitiken.
Anna Hallberg (S):
Strax efter 2019 års slut gick vi in i en pandemi, och nu är vi inne i ytterligare en kris. Det är oerhört svårt att veta hur kriserna kommer att falla ut, men vi ska förstås lära oss av varje kris. Utöver våra egna lärdomar har vi, precis som Angelika Bengtsson säger, Enestamrapporten.
Det vi nu gör på uppdrag av samtliga nordiska statsministrar är att se över krisberedskapen stort i Norden och även ta del av Enestamrapporten. Mycket där är bra, och till Nordiska rådets session i november i år också från ministerrådets sida ge förslag på hur vi ska kunna stärka krisberedskapen. Vi har lärt oss väldigt mycket av krisen, och vi kommer att ha en mycket bättre krissamverkan framöver.
Å andra sidan måste vi vara ärliga med att det är mycket svårt att se hur nästa kris kommer att se ut. Men samverkan, dialog och bättre struktur för att möta kriser är precis vad vi behöver nu, och sådana förslag kommer vi också att kunna lägga på bordet i november.
Anna Hallberg (S):
Tack för frågan, Åsa Eriksson! Den är verkligen högaktuell. Rysslands fruktansvärda aggression visar att landet inte är en handelspartner. Innebär det att vi ska vrida tillbaka klockan och inte bejaka globaliseringen och globala värdekedjor? Nej. Tvärtom ska vi nu se till att vi får handelsavtal och knyter närmare band med demokratiskt utvecklade länder och länder som vi litar på. Vi ska skaffa fler handelspartner. I EU är det bara 40 procent av vår handel som omfattas av handelsavtal, till exempel, så det är otroligt viktigt att vi gör detta.
Det är också viktigt att vi fortsätter att handla med länder som inte är demokratiskt utvecklade och länder som inte är fullt ekonomiskt utvecklade, det vill säga utvecklingsländer, så att vi får in dem i den rätta kontexten och så att de inte är beroende av Ryssland eller andra icke-demokratiska länder. Mitt svar är alltså: Tvärtom! Just nu har protektionismen tyvärr fått syre, och därför är Sveriges röst viktigare än någonsin i den globala handelspolitiken och i EU:s handelspolitik.
Sara Heikkinen Breitholtz (S):
Tack för frågorna, Yasmine Posio! Vi kan förstås debattera vapenexporten, men är detta verkligen rätt forum? Om vi konstaterar att Sverige av olika historiska försvars- och säkerhetspolitiska anledningar har en vapenexport med världens striktaste demokratikriterium är frågan: Gör inte det att vi också kan bedriva en feministisk utrikespolitik?
Om vi vill att färre kvinnor ska drabbas av krig och konflikt - och där tror jag att jag och Yasmine Posio är helt enade - är det en viktig prioritering att fortsätta satsa på dialog, diplomati, FN och OSSE. Vi ska prioritera agendan med resolution 1325, alltså kvinnor, fred och säkerhet i FN. Allt detta gör den feministiska regeringen.
Jag förstår att Yasmine Posio och Vänsterpartiet är emot krig; det är även Socialdemokraterna, jag och utrikesminister Ann Linde. Jag önskar också att världen inte behövde vapen, men i en värld där vapen trots allt fortfarande behövs är det kanske bättre att vi exporterar vapen och försvarar kvinnorna med dem.
Sara Heikkinen Breitholtz (S):
Vapenexporten tror jag att vi får lämna därhän. Yasmine Posio och Vänsterpartiet kommer nog aldrig att ha samma syn som Socialdemokraterna i den frågan. Vad gäller den feministiska utrikespolitiken och SRHR gör regeringen otaliga satsningar.
Att höja biståndsbudgeten och därmed SRHR-satsningarna är kanske någonting att överväga, men den svenska regeringen satsar på SRHR konsekvent - i allt vi gör. I alla delar av biståndet satsar vi på SRHR.
Vi är den största kärnstödsgivaren till UNHCR med våra 870 miljoner. De jobbar hela tiden med såväl SRHR som jämställdhet. Yasmine Posio vet att vi 2018 lade ytterligare 200 miljoner för att stärka jämställdheten och stödet till kvinnor, med tanke på UN Women och allt vi gör där.
Man kan kritisera regeringen och det arbete som görs genom att säga att det inte är tillräckligt, men frågan är: När är det tillräckligt? Jag delar Yasmine Posios mening att vi alltid kan göra mer - det vill vi hela tiden - och jag vill försäkra Vänsterpartiet att det är regeringens högsta prioritet.
Att ge kvinnor rätt till SRHR är livsavgörande. Vi ställer denna fråga i varenda policy och i vartenda arbete som regeringen gör. Du kan vara lugn, Yasmine Posio: Vi kommer att fortsätta att tillsammans arbeta för mer SRHR i hela världen.
Sara Heikkinen Breitholtz (S):
Tack så mycket för frågan, Lars Adaktusson! Det enkla svaret på frågan är ja. Socialdemokraterna och regeringen kommer att arbeta och arbetar redan väldigt aktivt med att reformera FN på alla nivåer. Sverige bidrar med stora summor pengar varje år, och feminism och kvinnors rättigheter är en absolut huvudfråga.
Regeringen är aktiv såväl i generalförsamlingen som i alla informella diskussioner. Vi har olika konferenser där vi diskuterar jämställdhet. Men frågan om FN och reformeringen av FN är en mycket större fråga, där allt möjligt inryms.
Svaret på din fråga, Lars Adaktusson, är: Ja, vi arbetar aktivt, ständigt och jämt, med att reformera FN eftersom generalsekreterare Guterres förra året lanserade en stor reform av FN-systemet.
Sara Heikkinen Breitholtz (S):
Jag kan konstatera att Lars Adaktusson och Kristdemokraterna efterfrågar symbolpolitik genom att efterfråga att Sveriges utrikesminister ska ställa till med stora scener i mottagandet eller när vi åker till utlandet i stället för att bedriva en aktiv diplomati.
Jag tror att Lars Adaktusson, Kristdemokraterna och alla i denna kammare, fru talman, är väl medvetna om att Sverige och den svenska regeringen inte underkastar sig vare sig den iranska eller den saudiarabiska regimen. Jag kan försäkra er om att varken Margot Wallström eller Ann Linde, i egenskap av utrikesminister, är ute efter detta.
Vi står absolut upp för de iranska kvinnor som har kastat slöjan. Jag säger: Jag står alltid bakom er. Att vi inte skulle stå upp för att internationella handelsavtal ska gå hand i hand med mänskliga rättigheter är direkt provocerande, skulle jag vilja säga.
Om det är någonting som Sverige står upp för - bland annat genom lanseringen av Drive for Democracy, som Lars Adaktusson tog upp - är det mänskliga rättigheter. Den feministiska utrikespolitiken i sin helhet handlar om att främja och stärka kvinnors rättigheter. Det är absolut en stor del av den svenska handelspolitiken.
Eftersom den feministiska utrikespolitiken genomsyrar allt vi gör, på UD och på varenda utlandsmyndighet som Sverige har, kan jag försäkra er alla om att handelspolitiken är en viktig och aktiv del av detta.
Sara Heikkinen Breitholtz (S):
Jag kan bara beklaga om Moderaterna och Margareta Cederfelt inte uppfattar att Sverige har några samarbeten eller bygger nätverk. Min bild, och det är ju min bild, är att jag precis höll ett anförande där jag beskrev det Sverige gör - tillsammans med andra givetvis - till exempel i FN, under tiden i säkerhetsrådet.
Om ni vill ha konkreta exempel på exakt vad Sverige har gjort kan jag säga att vi har stärkt kvinnliga ledare och entreprenörer i Saudiarabien. Det tog till och med Sverigedemokraterna upp som någonting som var positivt. Vi gjorde en 35-procentig ökning av stödet till kvinnoorganisationer mellan 2015 och 2016.
Genom att stärka kvinnoorganisationer hjälper vi dem som faktiskt genomför de olika delarna varje dag. Vi har genom att aktivt konsultera och hjälpa Moldavien i deras utformning av parlamentarisk lag bidragit till att 40 procent av alla som ställer upp i val till nationella, lokala eller regionala val nu måste vara kvinnor.
Vi har stärkt jobbet inom EU med kvinnor, fred och säkerhet. Sverige har drivit fram en ny rådgivarfunktion inom EU, och vi har, som jag nämnde i mitt anförande, bidragit med en svensk expert till denna funktion.
Det är en väldigt lång lista på konkreta saker som Sverige gör - givetvis tillsammans med andra. Jag vill dock understryka att Kanada har följt efter Sverige. Vi var 2014 det första landet i världen som lanserade en feministisk utrikespolitik.
Sara Heikkinen Breitholtz (S):
Sverige bygger nätverk hela tiden. Det är prioriterat. Genom arbetet i såväl EU som FN och genom att öka stöden till kvinnliga organisationer och civilsamhället och hela tiden stå bakom och utveckla den feministiska utrikespolitiken gör regeringen precis det som Margareta Cederfelt efterfrågar.
Jag kan bara konstatera att jag är enig med Moderaterna i frågan om att vi hela tiden behöver göra mer. När det gäller att Sverige och den svenska regeringen kanske har en hög svansföring, om det är det som Margareta Cederfelt tycker, kan jag inte annat göra än att konstatera att vi har det - och att vi ska ha det. Jag är oerhört stolt över allt det arbete som Sverige gör i världen och här.
Tillsammans kan vi säkert utveckla det arbetet, och det gläder mig, måste jag säga, att Moderaterna alldeles uppenbart vill öka stödet för den feministiska utrikespolitiska agendan.
Då förväntar jag mig att Moderaterna enstämmigt kommer att vilja tillföra mer resurser i den feministiska utrikespolitiken, mer pengar, så att fler kvinnor och flickor kan få rätt till utbildning och starta företag och på så vis faktiskt kunna uppnå alla de mål och drömmar som kvinnor har rätt till precis som män.
Sara Heikkinen Breitholtz (S):
Min fråga går till statsrådet Hans Dahlgren. Arbetet med EU:s långtidsbudget 2021-2027 är i full gång. Målet, utifrån den information jag har fått, är att den ska vara godkänd före årsskiftet.
Jag skulle därför vilja be EU-minister Hans Dahlgren att berätta mer om Sveriges prioriteringar i förhandlingarna, och då inte minst gällande den gemensamma jordbrukspolitiken och EU:s regionala politik men framför allt om Sveriges hållning till det förslag som finns om att koppla ihop efterlevnaden av rättsstatens principer och pengaflöden i arbetet med nästa långtidsbudget.
Jörgen Grubb (SD):
Socialdemokraterna har styrt i Malmö i ungefär 25 år. En stor del av den tiden har man också lett regeringen. Man föreslår nu en del reaktiva förslag, som jag kallar det. Det är förvisso jättebra; vi står bakom förslagen, och vi har själva lagt fram dem för många år sedan. Det är bra att ni nu plockar upp bollen, Damberg.
Men på något sätt är det ändå som att sätta ett plåster på ett stort sår. Det är nämligen inte dit vi vill, utan vi vill naturligtvis att dessa brott inte begås. Ni har under lång tid - det kommer ni aldrig ifrån - tillåtit en enorm invandring till vår stad utan att veta hur ni ska hantera det. Ni har alltså inte haft en plan.
Vi har en bro som heter Öresundsbron, och där forsar trafiken över med illegala vapen. Ni svarar med att ni ska tuffa till vapenreglerna för våra jägare. Det är inte ens samma sak! Jag förstår det inte. Det finns fullt med vapen som är mycket billigare än riktiga jaktvapen, som är ganska dyra att anskaffa.
I Malmös skolor låter ni mängder med ungdomar, framför allt i utanförskapsområdena, misslyckas med sin skolgång och gå rakt ut i en kanske lockande kriminalitet. På gatan bredvid mig finns det sju frisörer som tar 50 spänn för en herrklippning - detta på en 200 meter lång del av gatan. Jag har hört att i alla fall fem av dem har samma ägare. Det är inte friskt.
Vi har Norra Grängesbergsgatan, där det sker enormt mycket svarthandel på export-, import- och däckfirmor. Tidningen Sydsvenskan har vittnat om detta, och det rör sig om miljardbelopp. Min fråga är: Hur kunde ni göra detta mot oss i Malmö?
Jörgen Grubb (SD):
Ledamoten sa i sitt anförande att endast lämpliga personer ska jobba inom skolan. Där tror jag att vi är helt överens. Jag hoppas att hela kammaren är överens om detta. Men utifrån det förstår jag inte - jag hoppas att ledamoten kan hjälpa mig att förstå - varför man gör denna uppluckring av registerkontrollen.
Utdraget ska inte längre lämnas in, så man underlättar förfalskning och manipulation. Det är faktiskt det man gör. Jag vill gärna ha ett svar på den frågan. Varför gör ni denna uppluckring? Man ska endast behöva visa sitt utdrag ur belastningsregistret. Det ska inte tas emot, och det ska inte sparas. Varför?
Jörgen Grubb (SD):
Jag vet inte hur många gånger ledamoten sa att det är en lagskärpning. Men i min värld spelar det ingen roll hur många gånger man säger en sak; det blir inte en sanning bara för det. Absolut, det är bra att även gymnasienivån omfattas. Det är jättebra, och det är ingen här i denna kammare som har något emot det. Vi är väldigt för detta. Det är jättebra. Man samtidigt gör man en uppluckring av systemet.
Som jag sa blir det lättare att fuska och manipulera när det räcker att man visar upp registerutdraget. Det förstår ju vem som helst som någon gång gått in i belastningsregistret och sett ett registerutdrag. Det är så självklart att verkligheten är något annat än vad ledamoten pratar om här. Ledamoten pratar om en ren teoriprodukt. Och Skolverket, är det inte en kompetent institution?
Jag tycker att det i många fall är en kompetent institution, framför allt i detta fall. De är väldigt skarpa i sitt förslag - det är självklart att det ska dokumenteras och lämnas in, gärna oöppnat, naturligtvis. Jag kan inte förstå att du försöker förklara bort detta genom att säga ordet "skärpning" en massa gånger. Det biter inte på mig, och jag hoppas att det inte biter på någon annan heller. Bara för att man upprepar en sak om och om igen blir den inte sann.
Jag kan nämna, bara som en parentes, att det i förra veckan enligt dagspressen i min stad Malmö var ett sådant här fall på en skola. Det kom i tidningen tack vare att den person som hade begått en våldtäkt mot en tolvårig flicka blev lagförd och fick fyra år. Det finns rätt stora frågetecken på den skolan om vad som har gjorts. Det har pågått i ett år, och folk har fått uppmaningar att hålla utkik efter den här personen och så vidare.
Det krävs vissa saker för att förhindra sådana här hemska brott. Det här är en del av det, och det ska vi inte luckra upp.
Jörgen Grubb (SD):
Jag vill rätta ministern lite. Det handlade om elever från Kroksbäcksskolan som fick åka till Linnéskolan. Men det är ingen fara! Jag förstår att ministern hänger upp sig på ord. Hon blandar dem och sätter helt andra epitet på dem än vad jag menar. Det gör hon medvetet och är en retorik från hennes sida. Det är helt okej - det är upp till lyssnaren att bedöma. Jag pratar om en verklighetsbild när elever flyr.
Det är inte jag som flyr utan eleverna, och deras föräldrar stöder dem naturligtvis. Det händer i verkligheten. Vad ministern och jag önskar är en sak, men vad som händer i verkligheten måste vi faktiskt förhålla oss till. Jag har läst alla utvärderingar och artiklar jag har kommit över om experimenten. Elever tvångsförflyttas med avsikt att skapa en likvärdig skola. Som jag har påpekat har det gjorts flera gånger.
Det är näst intill ingen förälder som är positiv till detta, varken i de skolor eleverna flyttas från eller i de mottagande skolorna. Snarare blir det ett mindre uppror med namnunderskrifter och flytt av barn till andra skolor. Det är en verklighet vi måste ta på allvar. Herr talman! Kan inte utbildningsministern och jag vara överens om att tvångsåtgärder av detta slag inte hör hemma i ett demokratiskt land som värnar om individens frihet?
Kan inte utbildningsministern se risker med att kvotera elever? De blir stigmatiserade, och det äventyrar motivationen hos välpresterande elever. Har inte utbildningsministern tagit del av de resultat som visar att segregationen snarare förstärks av förslagen? Herr talman! Snälla! Låt oss avbryta experimentet med tvingande kvoter och tvångsbussning.
Den sociala ingenjörskonsten kanske tilltalar er socialdemokrater, men den kommer att vara förödande för svensk skola. Låt oss koncentrera oss på att göra alla skolor bra och att alla elever kan nå sin fulla potential. Tack för debatten!
Jörgen Grubb (SD):
Jag har en fråga till utbildningsminister Anna Ekström. Dalarnas studentkår krävde i förra veckan i ett brev att internationella utbytesstudenter ska flyttas från utanförskapet i Tjärna Ängar i Borlänge med anledning av den omfattande otrygghet som råder i området.
Det har gått så långt att studenter har avslutat sina utbildningar i förtid och lämnat Sverige för att de inte känt sig trygga. Man tänker sig Sverige som ett i-land och förväntar sig att ta del av svenska traditioner och svensk kultur och att få bo i en bra miljö, har en utbytesstudent kommenterat i medier.
Hur ser utbildningsministern på att studenter vänder ryggen åt Sverige på grund av den bedrivna politiken, som gör att man inte längre uppfattar Sverige som ett i-land?
Jörgen Grubb (SD):
Covidpandemin har slagit hårt mot hela samhället och framför allt mot skolan. Regeringen valde redan tidigt i december att ställa in stora delar av årets nationella prov i stället för att fokusera på att få fram en säker process och säkra provtillfällen. Kanske hade man senare tvingats ställa in proven, men att besluta det så tidigt sände fel signaler till både lärare och elever.
De nationella proven är det i särklass viktigaste stödet vid betygsättning. Många lärare och elever efterfrågar nu tydliga betygsstöd som fullgod ersättning. Det finns många elever som har kämpat länge för att få chansen att verkligen visa vad de har lärt sig.
Med en skola som redan i dag har stor betygsinflation, vilken tyvärr är allra störst i de kommunala skolorna, riskerar vi nu att tappa kontrollen över nivån på våra elevers utbildning. Fru talman! Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet: Kommer statsrådet att se till att Skolverket tar fram fullgoda betygsstöd?
Jörgen Grubb (SD):
Jag hör att ledamoten Alireza påstår att jag i mitt anförande skyller alla problem i den svenska skolan på invandringen. Alireza sa förvisso att han var ganska ny i skolpolitiken, men jag tror ändå att ledamoten i alla fall kan höra vad jag säger.
Jag har mitt anförande nedskrivet här. Jag nämnde vissa saker som har förändrat den svenska skolan de senaste årtiondena. Jag sa: Sedan har ju Sverige tagit emot en enormt stor andel invandrare, många från länder med mycket låg utbildningsnivå.
Det säger sig självt att dessa förändrar den svenska skolan, särskilt om man inte har haft en väl utarbetad plan för hur det ska gå till. Jag frågar då ledamoten Alireza om detta är att skylla alla problem i den svenska skolan på invandringen.
Jörgen Grubb (SD):
Man tar även med andra faktorer som kön, föräldrars utbildningsnivå, vilket område man bor i och från vilka länder man kommer. Om man inte kommer från Sverige blir det alltså högre strukturbidrag.
Menar alltså ledamoten att de partier som styr i alla dessa kommuner - där är säkert alla kammarens åtta partier med - på något sätt skyller allting på invandringen? Det är på det sättet jag läser ledamotens kommentar till mig.
Jag kan inte heller förstå att det är invandringskritiskt att nämna den problematik som en alltför stor invandring från länder med låg utbildningsnivå har medfört i den svenska skolan. Vi måste göra en extra ansträngning för dessa elever - inte i alla fall men i väldigt många fall. Därför får de också ökat strukturbidrag i alla kommuner, från alla partier.
Jörgen Grubb (SD):
Linus Sköld! Nu har det helt plötsligt blivit en debatt om betygsinflation. Det är inte bra med betygsinflation. Det är oroväckande för hela Sverige. Det var därför jag började tala lite om relativa betyg, som kan vara ett botemedel. Men där fanns andra nackdelar, som ni säkert känner till. Men det kan vara något som vi behöver lyfta upp.
Senast jag tittade på statistiken som ligger ute över betygen i hela Sverige gällde den 2019. I systemet som heter Siris jämför man resultat på nationella prov från olika skolor över hela Sverige. Jag lade märke till att du på något sätt vill lägga skulden på friskolorna, Linus Sköld. Jag bryr mig inte riktigt om vem som bär skuld till betygsinflationen.
Men när jag tittade på statistiken över de fyra ämnena - svenska, svenska 2, matte och engelska - visade det sig att det var mest betygsinflation på de kommunala skolorna. Den var lite högre där. Jag vet inte om du vill gå på dem på något sätt. Men jag tycker att det är illa var vi än har betygsinflation. Jag drev nyligen ett fall i Malmö mot en kommunal skola som hade extrem betygsinflation.
Det gjorde vi tillsammans med ett fackförbund. Det var också en kommunal skola. Betygsinflation är inte bra på något sätt. Vi måste säkerställa detta. Vilket system som är bäst kan jag inte svara på här och nu. Det får vi ha en särskild debatt om. Men kanske är det det relativa betygssystemet. Vad vet jag?