KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jon Thorbjörnson (V):
Jag har heller aldrig påstått att det inte går några pengar alls till konsumentvägledning och Konsumentverket. Det kommer pengar dit, men jag anser att det är för lite, och därför har Vänsterpartiet gjort de budgetsatsningar som vi har gjort.
Även om det var andra partier som stod bakom den budget som gick igenom nu fanns ju inte de här satsningarna i regeringens budget heller, utan det var bara i Vänsterpartiets budget som de här satsningarna fanns. Vi satsade 100 miljoner på lokal konsumentvägledning i vår senaste budget.
I en tid när alltmer samhällsservice försvinner i flera delar av landet är det extra viktigt att stoppa den utvecklingen och se till att så mycket samhällsservice som möjligt finns kvar. Vi ska kunna bo i hela landet och få en likvärdig service var vi än bor. Det är inte lätt att vara konsument. Misslyckade köp kostar svenska konsumenter 50 miljarder kronor årligen enligt Konsumentverket. Här behövs den hjälp som den lokala konsumentvägledningen kan ge.
Även skuldberget växer. Under de senaste tio åren har det växt till rekordhöga 94 miljarder. Cirka 400 000 svenskar är i dag överskuldsatta. Även här tror vi att den lokala konsumentvägledningen kan vara med och se till att unga inte tar oansvariga lån och inte går på reklamen att det är enkelt och billigt med sms-lån och dylikt.
Vi anser att Hallå konsument är bra, och vi återkommer ofta till Hallå konsument. Men som alla också konstaterar hela tiden är den inte en ersättare, utan vi behöver den lokala konsumentvägledningen. Hallå konsument var aldrig menad att bli en ersättning. Vi satsar pengar på den lokala konsumentvägledningen, och vi vill att den ska få samma status som skuld- och budgetrådgivningen. Och det verkar vi vara ensamma om - tyvärr.
Jon Thorbjörnson (V):
Antalet unga som ansökte om skuldsanering fördubblades förra året. En starkt bidragande orsak till det är konsumtionslånen, lån som tas för konsumtion utan ordentlig säkerhet och i många fall utan ordentlig kreditprövning. Flera avslöjanden från bland andra Svenska Dagbladet har kommit under de senaste veckorna om hur låneföretagen slåss om nya lånekunder. Efter ett litet inköp av smink via nätet kom det under kort tid mejl 18 gånger om låneerbjudanden till den person som gjort köpet.
Det är en aggressiv och oseriös marknadsföring. Och det var inte det värsta exemplet. En del personer hade fått upp till 100 mejl. Betaltjänsterna har börjat marknadsföra sig som en inkomstkälla för nätbutiker. Vinsterna ska i stället dras in via lån och räntor. Register över nätbutikernas kunder byggs upp, och kunderna bombarderas med lånereklam - lån som de inte vill ha eller behöver. Vad tänker Åsa Lindhagen göra för att komma åt den oseriösa marknadsföringen, krediterna och överskuldsättningen?
Jon Thorbjörnson (V):
Min fråga går till minister Max Elger. Den lokala konsumentvägledningen minskar runt om i landet. I dag erbjuder endast 179 kommuner denna lokala service. Lokalt kan man förebygga. Man kan känna till det lokala näringslivet, och man kan ha återkommande möten med dem som så behöver. För att klara av detta är det viktigt med stöd från Konsumentverket. I ett brev tar Konsumentvägledarnas förening upp hur detta stöd minskar och urholkas.
De pekar på vikten av att kommuner får ett starkt och relevant stöd samt verktyg från Konsumentverket för att kunna genomföra en likvärdig verksamhet i hela landet. Vänsterpartiet tycker att det är viktigt med den lokala konsumentvägledningen och har budgeterat för detta vid flera tillfällen. Vad tänker ministern göra för att komma till rätta med dessa problem?
Jon Thorbjörnson (V):
Mäns våld mot kvinnor är ett stort problem. För dem som är utsatta för fysiskt eller psykiskt våld i nära relationer är tillvaron oerhört svår - ibland livsfarlig. Att inte kunna lämna en destruktiv relation med en partner som misshandlar kan få mycket stora konsekvenser. Det krävs mod för att lämna relationen, men när man väl har tagit steget att göra det är det inte säkert att man är fri. Det ekonomiska våldet som följer i spåret av en separation är allvarligt.
Utan en bodelning och fungerande ekonomi är det oerhört svårt att till exempel skaffa en ny bostad. Genom att inte medverka i bodelningen och ständigt förhala processen kan en förövare i flera år förstöra livet för den som försöker lämna förövaren. Vad tänker ministern göra för att hjälpa dessa våldsutsatta personer att bli fria och slippa utdragna bodelningsprocesser?
Åsa Lindhagen (MP):
Jag blir förvånad över det Mats Green för fram om mitt parti. Jag har varit engagerad som borgarråd i kommunpolitiken i Stockholm den gångna mandatperioden, och vi har aldrig byggt så mycket i Stockholm. Detta var mycket viktigt för mig, eftersom jag jobbade med de sociala frågorna och tydligt såg hur bostadsbristen slår mot människor i utsatthet.
Miljöpartiet prioriterar garanterat bostadsbyggandet. Vi måste se till att få fram fler bostäder och fler bostäder som människor har råd att bo i. Den sociala hemlösheten i Sverige har kompletterats av en strukturell hemlöshet.
Socialtjänsten runt om i vårt land möter helt nya grupper av människor som inte skulle behöva socialtjänstens hjälp men som ändå gör det på grund av hur bostadssituationen ser ut. I detta läge vill ni ta bort det stöd som har stimulerat byggandet av hyresrätter med rimliga hyror.
När jag läser betänkandet konstaterar jag också att det råder en skriande brist på annan politik, alltså något som förklarar vad Moderaterna vill göra i stället för att åstadkomma bostäder med rimliga hyror. Var är er politik? Herr talman!
Jag skulle vilja veta hur Moderaterna ser på detta. Vad ska vi göra i stället för att få fram dessa bostäder?
Åsa Lindhagen (MP):
Nej, vi har inget inkomstkrav kopplat till att få bo i dessa bostäder. Då kan man fråga sig: Tycker Moderaterna att vi ska ha det? Vi vet inte vilka som kommer att bo i bostäderna framöver. Vi kan titta på vilka som har flyttat in, men vi har ingen aning om hur det kommer att se ut om exempelvis fem år. Däremot vet vi att vi behöver bostäder med rimliga hyror.
Vi vet att det är en skriande brist på bostäder, och vi ser nu att det byggs fler bostäder med rimliga hyror. Detta är oerhört viktigt för Sverige. Herr talman! Jag måste säga att jag blir något förvånad över den första repliken - att vi måste vara pragmatiska när det gäller stöden. Nu avskaffar ni ju dessa stöd med ett dråpslag, Ola Johansson.
Om man inte får sin ansökan behandlad före årsskiftet kommer man inte att få stöd. Jag tror inte att byggbolagen är jätteimponerade av politiken just nu.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag vill först tacka Ola Johansson för vänliga ord. Jag är inte ordinarie ledamot i civilutskottet. Jag sitter i socialutskottet, och det finns tydliga kopplingar mellan hur vi bygger ett hållbart samhälle som är bra för alla människor och som ger bättre stöd till människor i utsatthet. Därför är det en stor glädje att få vara med i debatten i dag.
När det gäller de frågor som Ola lyfte upp om skogen och skyddet av biologisk mångfald och den typen av frågor som jag uppfattade att Ola var inne på finns det tydliga skillnader mellan Miljöpartiet och Centerpartiet i miljö- och klimatfrågorna. Vi har måhända ett gemensamt engagemang i dessa frågor, men vi behöver göra mycket mer där.
Jag har heller inte alls samma bild som den Ola gav uttryck för när det gäller jobb och bostäder. Dessa frågor är oerhört centrala för att skapa ett gott samhälle. Men om vi ska klara omställningen av samhället måste vi bygga ett Sverige där vi värnar miljön och motverkar klimatförändringarna.
Jag är fullt och fast övertygad om att vi kan skapa ett samhälle med en god arbetsmarknad och bostäder som alla har råd att efterfråga och samtidigt jobba mot klimatförändringarna och för en god miljö. Detta är förutsättningar för att vi ska kunna leva ett gott liv i Sverige också på sikt. Det spelar ingen roll vad vi gör i olika frågor om vi inte värnar klimatet och miljön.
Det går att bygga, det går att jobba med en offensiv arbetsmarknadspolitik och det går att värna klimat och miljö på samma gång.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag är inte insatt i det specifika exempel som Ola Johansson lyfte upp, men det är klart att man alltid kan fundera kring varför exempelvis Naturskyddsföreningen överklagar.
Det är oerhört tydligt för mig att det finns ett mycket stort behov av starka röster i civilsamhället som står upp för klimat och miljö, för i dag tas inte ett tillräckligt stort politiskt ansvar runtom i världen för dessa frågor, som är våra ödesfrågor. Jag skulle vilja ställa en fråga.
Ni vill ju ta bort investeringsstödet för att bygga billiga bostäder med rimliga hyror, Ola Johansson. Jag vet att du inte har möjlighet att besvara detta, men det är ändå en kärnfråga där ni blir svaret skyldiga: Hur ska vi få fram bostäder som människor har råd att bo i? Där behövs mer politik och fler svar från er sida.
Åsa Lindhagen (MP):
Som jag talade om tidigare ser vi i Sverige i dag en hemlöshet i förändring. Tidigare drabbade hemlöshet människor med en social problematik, som missbruksproblematik eller psykisk ohälsa. I dag slås människor även ut även enbart på grund av den svåra bostadssituationen. Den sociala hemlösheten har kompletterats med en strukturell hemlöshet.
Vi behöver fler bostäder som alla människor har råd att efterfråga. I detta läge, som vi tidigare har konstaterat i debatten, tar Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna bort investeringsstödet för hyresrätter. Dessa partier tar också bort det nästan helt nya stödet för innovativt och hållbart byggande som ska stimulera byggande av hållbara samhällen.
Mitt i brinnande klimatkris tas detta bort.
Det skulle väl vara i sin ordning om Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna inte avslutade dessa stöd så oerhört abrupt utan någon förståelse för byggbolagens villkor och om Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna hade en annan politik för att skapa bostäder för vanliga människor och en annan politik för att motverka klimatförändringarna.
Men denna budget är ett dråpslag mot klimat och miljö. Jag hittar ingen politik för hyresrätter med rimliga hyror. Fru talman! Jag undrar: Vad vill Moderaterna göra för att skapa bostäder för alla, och vad vill Moderaterna göra för att motverka klimatförändringarna?
Åsa Lindhagen (MP):
Det är så att 15 000 bostäder riskerar att gå om intet på grund av att ni drar bort det här stödet, Mats Green. Får man inte sin ansökan behandlad före den 31 december kommer man inte att kunna få stödet. Våra myndigheter måste nämligen följa det som riksdagen har beslutat, och det är så budgeten ser ut. Jag beklagar att det är så, men det är så. Jag tror som sagt inte att byggbolagen är särskilt imponerade av det här agerandet.
Vi skulle ha behövt en långsam utfasning, om man nu ändå driver på för att detta ska ske. Jag tycker dock inte att det är detta vi ska göra. Vi vet att vi behöver bostäder med rimliga hyror; det tror jag står klart för alla. Vi vet inte heller vilka som kommer att bo i dessa bostäder framöver. Det kan vara människor som har ett stort behov av dem, och vi vet att det finns kommuner där socialtjänsten använder dessa bostäder för att hitta vägar in för människor som har en lite tunnare plånbok.
Det rätta nu är att ha fokus på att fortsätta bygga bostäder med rimliga hyror, och gällande hur det ska gå till är Moderaterna fortsatt svaret skyldiga.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag har den grundläggande inställningen i politiken att vi ska bygga på bra analyser, att vi alltid ska ha fakta på bordet och att vi kan använda fakta och analyser och dra olika slutsatser. Detta måste vara utgångspunkten.
Jag vill säga, herr talman, att jag efter några få månader i riksdagen ännu inte är den som kan sjukvårdspolitiken bäst, och detta är viktigt att nämna i sammanhanget. Men det jag har hört om kömiljarden är att det har framkommit olika uppfattningar om den satsning som ni nu vill göra, Camilla Waltersson Grönvall.
Det finns som sagt det som visar att den hade effekt i början när den infördes men att denna effekt sedan har avtagit. Jag tror att det är oerhört viktigt nu att inte göra en typ av insats som inte bidrar till att köerna minskar, om det finns det som tyder på att det har varit en effekt inledningsvis men att den sedan har avtagit.
Jag är väldigt mån om att vi i all politik som vi bedriver ska bygga våra reformer på det som ger resultat, och det finns förstås en uppslutning kring detta i partiet. Resultatet måste alltid stå i centrum. Ord är viktiga i politiken, men det är resultatet som gäller. Vi behöver förstås jobba med dessa frågor.
Det finns flera olika problem med den budget som nu läggs fram på grund av att den inte har beretts på det sätt som brukar ske. Detta tycker jag, utifrån det resultatperspektiv vi måste ha med oss, är väldigt problematiskt. Jag tänker till exempel på de snabba omställningar av till exempel Arbetsförmedlingen som nu finns med i budgeten, med stora nedskärningar. Detta kommer på olika sätt att påverka exempelvis socialtjänsten runt om i våra kommuner.
Vi vet att så sker när vi gör förändringar på nationell nivå. Där skulle jag gärna vilja ha ett svar från er sida.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag ska vara ärlig: Jag har inte jättestor tilltro till budgeten, just för att den har arbetats fram på det sätt som har skett. Jag deltog också i den bostadspolitiska debatten, och det är en rad olika problem med budgeten just på grund av hur den har tillkommit. Vi pratade till exempel om investeringsstöd i bostadspolitiken, där vi har en rad olika bolag som har lämnat in ansökningar om stöd.
Om de inte får dem behandlade före årsskiftet kommer deras kalkyler helt att falla, och det kommer inte att byggas hyresrätter. Den typen av effekter tror jag att vi kommer att se av och till genom hela budgeten när den ska genomföras framöver. Jag känner därför stor oro över det beslut som är fattat och förstås ska respekteras.
Övergångsregeringen får göra sitt bästa i detta svåra läge, men jag hade önskat att riksdagen hade tagit en annan väg, även sett till behovet av att ha väl beredda beslut.
Åsa Lindhagen (MP):
Det var en stor fråga. Vi har en övergångsbudget nu. Det är inte den rödgröna regeringens budget utan övergångsregeringens budget. Vi har visat respekt för de olika typer av principer som har fastslagits för en sådan budget.
Jag tror att vi är överens om att vi alla på olika sätt vill satsa på att det ska bli bra för människor i utsatthet. Jag kan dock ibland sakna ett helhetsperspektiv i dessa frågor. Jag har sett på den kommunala nivån vad som händer när man gör förändringar på nationell nivå. Om vi till exempel skär ned på Arbetsförmedlingen nu är jag övertygad om att det kommer att få konsekvenser för kommunerna.
Därför tror jag att det är oerhört viktigt att ha ett helhetsperspektiv. Detta är ett oerhört viktigt område för oss, och det är också viktigt för mitt parti att vi ska ha en stark välfärd.
När det gäller till exempel Miljöpartiet och Socialdemokraterna, som har suttit i regeringen, tror jag egentligen inte att det är någon som tvivlar på att en av de absolut viktigaste och mest avgörande punkterna för oss är att se till att vi har en stark välfärd och att vi bygger ett samhälle där inte minst barn får goda uppväxtvillkor.
När det gäller nedskärningar i budgeten är det klart att jag känner en mycket stor oro för utvecklingen framöver i samhället i fråga om klimat och miljöfrågorna. Där sitter vi i samma båt över hela jordklotet, och ni gör dramatiska nedskärningar i den budgeten. Ett samhälle är en helhet, och allt hänger ihop.
Där känner jag en mycket stor oro inför framtiden.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är lite märkligt för mig att stå här och höra detta om att förändra alltihop. Det är ju precis det som Moderaterna och Kristdemokraterna nu har gjort med stöd av Sverigedemokraterna, alltså gått in och gjort förändringar. Jag tror att vi kommer att se effekterna av den bristande analysen i en hel del av de mycket snabbt framarbetade förslag som nu har röstats igenom. Men varje människa kan känna sig trygg med att vi kommer att satsa på detta område. Däremot när det gäller klimatfrågan ställer jag mig väldigt frågande.
Ni halverade till exempel Klimatklivet i er budget. De projekt som Klimatklivet har gett upphov till har minskat koldioxidutsläppen med 1,6 miljoner ton. Det motsvarar 750 000 bilars utsläpp. Denna mycket effektiva politik vill ni halvera. Jag känner därför stor oro för inte minst klimat- och miljöfrågorna som också påverkar hela den sociala hållbarheten i ett samhälle.
Åsa Lindhagen (MP):
Jag blir på sätt och vis lite förvånad över frågan, och jag kan säga följande: Att vi hade ett starkt kostnadsfokus och att det fanns i dessa direktiv tycker jag är beklagligt. Dessa direktiv har också förändrats, och det borde ha skett tidigare. Nu befinner vi oss i en situation där jag upplever att vi i utskottet har en stor samsyn i dessa frågor.
Detta handlar ytterst om mänskliga rättigheter. Det handlar om att människor som just nu far väldigt illa ska ha möjlighet att leva ett liv som alla andra. Det är en grundläggande del i ett gott samhälle. I detta läge tycker jag att vi nu ska fokusera på vad vi kan göra för att återställa de ursprungliga intentioner som har funnits i lagstiftningen. Det är i fråga om det som vi behöver ha våra diskussioner.
Och som Miljöpartiets representant har jag mitt fokus på detta. Vi vill tala om både andning och sondmatning. Men det finns många fler delar i LSS än detta som Moderaterna och Kristdemokraterna har skrivit om i sin budget. Jag ser fram emot dessa samtal. Jag hoppas också att Centerpartiet - det är min fasta övertygelse - kommer att delta i dessa diskussioner på ett konstruktivt sätt och att vårt fokus ska vara framåt.
Vad gör vi nu för att förbättra för de människor som antingen har drabbats hårt eller som inte har drabbats men som varje dag lever med en stark oro för att deras livssituation ska förändras till det sämre?
Åsa Lindhagen (MP):
Jag beklagar att Sofia Nilsson behöver grubbla på detta. Det är klart att det finns viktigare frågor att ägna vår tid åt. Det som jag med bestämdhet kan säga och som alltid kommer att vara mitt fokus i politiken är att vi ska framåt. Vi ser de utmaningar som finns när det gäller LSS.
Det finns en uppslutning i utskottet om att vi behöver få till förändringar, sett också till de domar som har fallit vid olika tidpunkter under senare år och har påverkat människors livsvillkor mycket negativt.
Jag är mycket positiv till att vi har en uppslutning kring dessa frågor, och jag ser också fram emot att vi får lägga fokus och kraft på de fortsatta diskussionerna om detta i utskottet.
Åsa Lindhagen (MP):
Det är allt annat än att ta ansvar att lägga fram en budget på detta sätt i en svår tid i svensk politik och när vi har principer för en övergångsbudget. Nu går ni fram och slaktar miljö- och klimatarbetet, och historiens dom kommer att bli hård.
Vi ansvarar också för mänskliga rättigheter i vårt utskott, och detta är ett tydligt hot mot barnens framtida rättigheter och hela vår civilisations existens. Det var inte det jag skulle tala om, och jag tycker inte om den delen av politiken när vi inte har fokus på det vi ska åstadkomma, dessutom i det läge vi befinner oss. Jag ska därför inte ägna mer tid åt detta, men så känner jag.
Jag är ny i riksdagen och i utskottet, och jag tycker att socialtjänsten är för frånvarande i debatten. Jag skulle därför vilja lyfta in socialtjänsten. En stark skola och en stark socialtjänst är helt grundläggande för att skapa ett gott samhälle.
För det förebyggande arbetet och inte minst för att skapa ett tryggt samhälle behöver vi en stark socialtjänst. Vi behöver det även för att tillgodose barns rättigheter enligt barnkonventionen. Vi gör inte tillräckligt mycket för barn i utsatthet i dag.
Socialsekreterare sliter varje dag för att på olika sätt ge stöd till barn som far illa, men vi behöver ta ett större politiskt ansvar i dessa frågor. Herr talman! Låt mig därför fråga Camilla Waltersson Grönvall: Vad vill Moderaterna göra för att ge bättre stöd till barn i utsatthet?
Åsa Lindhagen (MP):
Människors upprördhet när de läser i medierna att socialtjänsten inte har agerat är förståelig. Men det som sällan står i medierna är att socialtjänsten kan ha försökt att nå familjen och barnen med stödinsatser under en lång tid men att föräldrarna avsagt sig kontakt.
Då kan socialtjänsten först agera när barnet far så pass illa att det finns lagstöd för tvångsinsatser. Barnet tillåts alltså att må allt sämre tills situationen är så svår att socialtjänsten till sist har lagstöd för att ta till tvång. Det här är en fråga som jag tycker att vi behöver prata mycket mer om.
I olika rapporter har vi svart på vitt att vissa barn inte får hjälp på grund av att föräldrarna, som generellt förstås vill det som är bäst för deras barn, har gjort bedömningen att de ska tacka nej till insatser. Vad gör vi med de barnen? Hur ska vi hjälpa de barnen på ett bättre sätt? Hur kan vi förbättra uppföljningen av barn som far illa?
Där finns det väldigt mycket att göra.
Åsa Lindhagen (MP):
Vi ska minska skadorna och dödsfallen, och det gör vi genom att minska tobaksanvändningen. Hur har ni tänkt göra det? Hur ska vi minska skadorna från tobak på andra sätt än genom att minska själva användningen? Det är ju helt centralt för att komma framåt i dessa frågor. Vi tänker inte sitta och drömma om att minska tobaksanvändningen. Vi kommer att jobba systematiskt på olika sätt för att nå dit. Det är absolut inte omöjligt.
Det finns väldigt stora möjligheter att ta steg framåt för att successivt flytta fram positionerna och till slut helt slå undan benen för tobaksindustrin och se till att vi har ett rökfritt samhälle. Det är väl ändå politikens uppgift att ta det ansvaret och göra vad man kan för att komma dit? Ni pratar mycket om att snus är mindre skadligt. Ja, men vad är det för argument? Snus är fortfarande skadligt.
Det är väldigt tydligt, inte minst från Folkhälsomyndigheten, att vi behöver minska snusanvändningen, precis som vi behöver minska användningen av cigaretter, som är ännu farligare. Förslaget om att begränsa marknadsföringen och självbetjäningen innebär inget förbud mot att snusa eller röka. Vill du sluta röka genom att börja snusa - gör det! Vårt förslag hindrar inte det.
Jag har, fru talman, svårt att se att den som vill sluta röka genom att börja snusa inte skulle göra det bara för att det är mindre reklam i butikerna. Ni röstar nu ned förslag om skärpt marknadsföring, inte bara för snus utan också för cigaretter. Vi går alltså miste om en möjlighet, fru talman, att ytterligare minska tobaksanvändningen.
Jag kan inte förstå varför ni inte vill begränsa reklamen för barn och unga. Jag skulle gärna vilja låta den frågan kvarstå, för jag uppfattar det som att den ännu inte är besvarad.