KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Det har varit mycket diskussioner om stora bolag i den här debatten om kommunerna. Jag tänkte visa på ett annat Sverige. Två kvinnor som arbetar med sjukhusanknuten hemsjukvård vid ett relativt stort sjukhus i Skåne bestämmer sig för att lämna sin arbetsplats, där de har hyfsad lön men känner att de kommer alldeles för långt från besluten. De tar över ett äldreboende som har gått ganska dåligt.
De vänder trenden och det blir väldigt lyckat. Folk står nästan i kö för att bo där. De fortsätter sedan och utökar sin verksamhet och startar en vårdcentral, dörr i dörr med den lokala, regionstyrda vårdcentralen. Detta resulterar i att det blir konkurrens. Beteende ändrar sig, och det finns numera öppettider på kvällarna på både den kommunala vårdcentralen och den andra.
De etablerar nu en ny vårdcentral i en annan kommun. Jag tänker på ett klipp på Youtube med Mr Bean. Där går han in på en vårdcentral och talar med dem i kassan för att beställa tid, och de säger att han måste ringa in för att beställa tid. Då går han utanför dörren och ringer.
Det finns en hel del som borde fungera i den kommunala och regionala landstingsstyrda vården men som inte gör det. Skolan har också varit på tapeten. Man talar om antalet anställda. Ulla Andersson nämnde 4,6 anställda på 100 elever. Men frågan är: Mår de elever som går där dåligt? Hur är deras resultat jämfört med andra elever? När det gäller förskolor drivs mycket av kooperativ och småföreningar. Det är inte bara de storskaliga bolagen.
När det gäller friskolor är det att rycka upp barn från skolor som är det jobbiga. Det kanske är så att folk rycker upp sina barn även från kommunala skolor. Simon och Jesper, som på fredagarna spelar Yatzy i stället för att läsa matematik, kanske vill ha en annan framtid och andra möjligheter, liksom Martin, som har stått tre år i kö i väntan på en remiss för att få ändra ett märke på ryggen som han har blivit mobbad för.
Det finns många olika berättelser i Sverige, och jag tycker att de förtjänar att nämnas.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Man kan hoppas från båda sidor att människor kan förstå vad det handlar om. Det är tragiskt att man en gång i tiden har fått sätta i gång det här arbetet. Men jag tycker att det är bra att människor får valfrihet. Ulla Andersson återkommer till vinsterna hela tiden. Jag vill fråga dig: Vart gick vinsterna innan? Hur mycket spill och slöseri finns i de verksamheter som drivs på ett annat sätt? Jag är inte för att det finns människor som utnyttjar system. Det ska man titta över.
Men samtidigt kan jag tycka att det positivt att människor får en vinst och att de som ska ha servicen samtidigt får en kvalitet för pengarna. Det är min stora sak.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag börjar där Ulla Andersson slutade. Den bästa skolan, den bästa vården och den bästa äldreomsorgen är målet för oss allihop. Det handlar om kvalitet och att använda skattemedel på ett bra sätt. Du koncentrerar dig hela tiden på att tala om dessa bolag. Det finns många kvinnor och för den delen också män som inom den offentliga vården inte har fått sina idéer tillgodosedda.
De har jättebra tankar och idéer. Jag vill att alla dessa människor ska kunna blomstra så att de kan driva verksamheter som är långt bättre än vad vi politiker många gånger har kunnat åstadkomma. Där ligger mitt fokus. Vi gör vad vi kan för att förhindra det som inte är bra. Det är målsättningen. Vi ska satsa på det som är positivt och förändra det som inte fungerar. Det är vad jag kämpar för.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Det är sant det du säger, Jonas Eriksson, om att man kan gå längre. Men anledningen till att vi inte går längre är att vi ska implementera en lagstiftning. Vill man gå längre får man göra en speciell lagstiftning. Det gör man inte i detta ärende, utan det får man göra enskilt. Om man vill ha med det kan man lägga fram förslag om det framöver.
Dessutom är det precis som jag sade i mitt anförande, nämligen att detta görs på både kommunal och regional nivå där man ställer de här miljökraven på fordonen, på skolskjuts- och sjuktrafik, så jag ser inte detta som att inget händer. I stället tycker jag att väldigt mycket händer.
Angående tidslängden kan man, Jonas Eriksson, förutom att man får registret som följer ettårsgränsen fundera på vilka företag och på hur många som är intresserade av att ha den arbetskraft som ändå behövs för att lägga fram förslag och vara med i en upphandling för att sedan ha ett så kort tidsintervall som mindre än ett år innebär. Det blir en kostnad för företagen och en kostnad för dem som ska sköta detta. Därför tycker vi att ett år är bra.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Angående direktivet om trafik finns det säkert, Jonas Eriksson, många möjligheter att göra saker och ting. Men det finns också en historia, en bakgrund - EU-direktiv och proposition 2009/10:200 om en lagstiftning om ny kollektivtrafik. De beslut vi fattar i dag beträffande direktivet faller tillbaka på direktivet. Då talar vi om allmän kollektivtrafik, vilket innebär att den särskilda kollektivtrafiken inte finns med.
Men som jag sagt i mitt tidigare inlägg går det väldigt bra att framöver lägga fram förslag om att ändra lagen. Men då får det vara ett steg i sig. Det går inte att göra det i samband med dagens direktiv. Angående processen och bilarna: Javisst, företag köper in bilar och kan använda dessa. Det är väldigt bra. Vi är helt överens på den punkten. Det är mycket bra med miljöbilar, men allt har en process. Jag tycker ändå att vi ligger långt framme.
Jag ser att det fortfarande blir en del kostnader för att göra allt detta innan man är i kapp. Med de bör-krav vi tidigare antagit har man ändå försökt få detta på banan. Skall-krav kan också innebära kompliceringar för företag som gör att det kan bli en backlash i stället för att vi går framåt.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
När det gäller att biobränslen missgynnas: Det finns så mycket som missgynnas. Ska man plocka ut bara ett energislag kan det väl bli på det viset. Varför ska det då ställas framför alla andra? Ökad administration: Jag ser det som en ökad administration om vi i Sverige kanske står med kostnader om vi begränsar oss till landet och till de bilar som ni, kan jag uppleva, talar för.
Då skulle man ha tillverkning och sköta alla sina åtaganden i Sverige - ett litet land i en global värld där vi har EU-direktiv och där vi kan passa på att utveckla och komma längre fram. Varför ska Sverige i era ögon stå självt och inte påverka andra att vara med? Vi har ju också mycket att ge.
Det är inte bara det att vi själva ska ta och plocka hem, utan vi ska också ge och försöka få en fortsatt utveckling inte bara i Sverige utan också i ett vidare perspektiv eftersom det gynnar Sverige som ett land bland många andra. Inte minst vi i vårt land borde värna detta högre eftersom vi är beroende av handel med andra länder.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Då förstår jag bättre vad Josef vill säga med detta. Metoden i sig: Ja, det är så att man inte kommit så långt som man ville. Det är inte Sverige som styr EU och talar om hur alla andra ska göra. Viss iver: Ja, man är intresserad av att driva på i miljöhänseende. Man vill komma framåt. Men man har förhandlingar och kompromisser, precis som i alla möjliga sammanhang.
Eftersom man inte kom så långt att Sverige till hundra procent fick som Sverige ville har man påtalat var man inte kom fram, vad man vill och vad man önskar framöver. Man har också sagt att man följer detta ärende väldigt noga. Det kommer att ske en utvärdering i december 2012. Från utskottets sida har vi poängterat just att regeringen väldigt noga ska följa detta. Alternativet till att inte göra på nämnda sätt är att helt avstå.
Det tycker jag är ett dåligt alternativ jämfört med det andra.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag vill ställa en fråga till Marie Nordén angående den historia som återkommer om ett antal fall med rättsprövning på området där det framgår att det här inte är aktuellt. Det var väl därför som Miljöpartiet i tidigare debatter valde att inte ställa sig bakom frågan. Nu står vi i och för sig i ett annat läge, och då kan vi prova det.
Jag tycker fortfarande att det är synd att ett paket tvunget ska se ut på ett visst sätt utan att öppna för att säga de saker som vi påstås inte stå bakom, det vill säga sunda företag och ingen korruption - vilket framgår av texten. Det är lite beklagligt. Jag vill höra Marie Nordén säga lite mer om det.
Marie Nordén hänvisar till länder som har ratificerat konventionen. Det visar sig att ett land, Norge, har ratificerat konventionen efter det att Norge gick med i Efta, och landet har problem på området just nu. Fyra av sex länder ratificerade konventionen 1952, och Kol- och stålunionen inrättades 1951.
Uttalandet om att konventionen testats sedan vi blev EU-medlemmar tål att få ett svar eftersom ingen har gjort det.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Redan nu går det att ställa en hel del krav som inte sker i vårt land, vilket beror på att fel frågor ställs. Det var något jag tog upp i mitt anförande. Det går att göra saker och ting på ett riktigt sätt så att rätt syfte nås.
Det går inte att ställa krav på miljö som till exempel innebär att en kommun beställer miljövänliga bildäck som ger en minimal vinst men samtidigt blir dyrare att köra eftersom de slits snabbare. Då har syftet missats. Det är dessa saker man måste tänka på. Marie Nordén nämnde frågan om djurhållning. Men titta på frågan, se vad den innebär och vilka möjligheter som finns.
När man pratar om ILO:s konvention 94 är det fortfarande fråga om ett färdigt paket som måste tas med precis som det ser ut. Det är vad vi vänder oss mot. Det är värderande att tala om en annan sida som vill ha taskiga villkor. Var står detta i texten? Det är att dra det långt att säga att regeringen inte vill. Vi har ett annat sätt att se på saken.
Man kan tycka att det är ett dåligt sätt, men det går inte att säga att det är fråga om taskiga villkor. Det blir helt fel. Marie Nordén tog också upp frågan om lägsta pris. Det var också något jag nämnde i mitt anförande. Jag sade att det inte alltid handlar om lägsta pris utan det gäller att ställa sådana frågor att man får de smarta lösningarna. Marie Nordén svarade inte heller på frågan om Norges problem.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag skulle vilja ställa en fråga. Med den förra regeringen - innan denna regering tillträdde - fick Sverige vid årsskiftet 2005/06 reda på försök att få EU att skriva in ILO 94 i de gemensamma övergripande direktiven.
Svaret var att det inte låter sig göras då de andra EU-länderna inte vill gå med det, för det kommer att göra att det blir en belastning av regler i direktivet som man inte vill ha. Då tänker jag på hur Miljöpartiet vill värna de små och medelstora företagen, och jag undrar hur ni får ihop den ekvationen.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Vi är helt överens om att det ska vridas och vändas på alla stenar och att man ska se det från höger och vänster, uppifrån och nedifrån, och det ska handla om funktioner, möjligheter och en framtid. Det är därför som jag är så förvånad över att det måste stå ILO 94, som är ett färdigt paket som man skickar in. Vi har ju i utskottets text gemensamt, förutom de här raderna, skrivit allmänt att vi inte tycker om korruption och inte tycker om oseriösa företagare och ber dem titta på detta.
Ändå bibehåller ni skrivningen om ILO. Det är det som jag inte riktigt följer med på.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag skulle vilja ställa en fråga till Jacob Johnson. Jag hade egentligen inte tänkt gå upp, eftersom det är ungefär samma åsikt som vi diskuterar fram och tillbaka. Men så kom vi in på detta med djurhållning. Du redovisade att du hade pratat med lantbrukare som säger att de gärna vill ställa krav på god djurhållning, som man självfallet önskar att det är. Men då skulle det handla om att göra som i Sverige, men det är inte lagligt.
Det är då vi kommer in på protektionism: Vi ska kunna sälja till alla, men ingen ska sälja i Sverige. Det blir problematiskt. Att man ser över djurhållningen i Europa brett kan jag förstå. Men det går inte - utan att riva upp lagstiftningen - att säga att man ska göra som i Sverige.
Det finns ingen som vill göra det, skulle jag tro, för alla vill väl göra som de gör hemma, och då kommer vi till det protektionistiska.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag håller med dig, Jacob Johnson, om att det ställer stora krav på kompetens. I dag kan man ställa dessa krav genom att man har tydliga krav på vad man vill ha. Då kan man ju fråga efter bättre kvalitet i stället för till exempel lägre pris. Då kan man uppnå det man vill. Jag bara blev lite förvånad när du nämnde Sverige, för då blir det fel enligt rättsläget. Det var det jag ville poängtera.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag hade anmält mig till frågestunden i dag för att till statsrådet Attefall ställa just frågan om hur man upplever det. Jag vill påpeka att jag inte har sagt att det inte finns krångligheter eller att det inte är svårt med reglerna för offentlig upphandling.
Om vi önskar att fler än 12 procent ska delta kan det bli ganska omständligt om man passar på att göra pålaga på pålaga när man gör dessa anbud.
Det är därför det är viktigt att man gör dem rätt och riktigt, att man ställer krav som är lätta att förstå och att de leder till det dem ska och inte passar på att slänga in ett kriterium till. Det finns företag som gör ett bra jobb utan att ha kollektivavtal.
Ska man tvinga dessa företag att ha kollektivavtal? Varför vill du tvinga dem till det, Marie, när det fungerar så väl ändå? Bryter företagen mot det de ska uppnå får man ta tag i det. Det finns andra parametrar att mäta då.
När det gäller kollektivavtalsliknande villkor har Per Bolund tagit upp att man använder sig av detta i Malmö. Men de avtal som Malmö skriver har aldrig prövats juridiskt.
Jag har förstått att du, Marie, gärna testar lagstiftningen, men fundera lite på det svenska och danska förhållandet och jobbtillfällen när vi talar om att använda dessa begrepp som inte är gångbara.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Om man tänker sig kollektivavtal som ett paket blir det så att det som fungerar på ett sätt i Sverige inte fungerar på samma sätt i andra EU-länder, utan man arbetar på olika sätt. Men man har ändå företag som sköter sig, precis som det finns de som utnyttjar systemet.
Vill man inte ha denna paketlösning men vill ställa krav på att minska svartarbetet, som både Marie och jag vill komma åt när det gäller städsektorn, kan man på Ekobrottsmyndighetens hemsida få veta hur man gör vid upphandlingar. Det är väl bra att man kan ställa krav utan att tvingas till kollektivavtal.
De som har det i dag har det, men ska vi tvinga de andra till det? Nej, jag ser inte att det behövs när man kan ställa krav ändå i sin upphandling. Mycket av det vi diskuterar faller tillbaka på upphandlingsbiten och kunskapen om hur man ställer krav, och här finns en del att göra. När det gäller konkurrens på lika villkor blir jag fascinerad av det här med lokalproducerat.
Jag tänker på Jämtland som Marie Nordén kommer från och på Åre där man har Årechoklad som vi kan köpa här i den statliga riksdagen. Men som jag upplever att diskussionen går ibland skulle det innebära att om Per Bolund från Stockholm hade en chokladfabrik skulle den leverera chokladen till riksdagen, inte Årechoklad.
Det blir kontentan av det hela, och det innebär inte bara att man gynnar det lilla lokala utan också att man begränsar företagens möjligheter. Då är det bättre att man köper kvalitet och det man vill ha.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Nej, jag anser inte att ministern är protektionist. Du bor i Stockholm, Per Bolund. Var sätter man de geografiska gränserna? Vilket företag tillåts vara det lokala och nära? Det finns en risk som jag ser det. Därför har man den fria rörligheten när det gäller varor och tjänster i Europa.
Det kanske inte är troligt att vissa företag ställer upp i en upphandling i Sverige, men möjligheten finns om de vill. I stället för att skriva "närodlat" och "lokalproducerat" vill jag se faktorer som påverkar kvaliteten och att man bestämmer vad man vill köpa. Det kan till exempel vara att man vill ha färskt kött. Det är inte alla som kan leverera det. Det är den kvalitet man önskar.
De stora jättarna kanske handlar med fryst kött som kommer långväga ifrån medan det färska finns nära. I detta fall kommer det från norra Tyskland. Kan man då säga att kvaliteten på köttet i norra Tyskland är sämre än kvaliteten på köttet i Skåne till exempel? Ska man inte handla från Danmark om man bor i Skåne? Hur är det med Norrland kontra Skåne?
Det finns ingen kvalitet i att säga närodlat eller lokalproducerat utan att nämna några kvalitetskrav.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Finansutskottets utlåtande 36 gäller, precis vi nyss hörde, en subsidiaritetsprövning av ett förslag till direktiv om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn. Det kallas PSI-direktivet. PSI-direktivet har till syfte att skapa förutsättningar för en europeisk informationsmarknad.
Kommissionen konstaterar att det kvarstår åtgärder i arbetet, och detta instämmer utskottet i. Kommissionen säger också att den ska arbeta vidare med att underlätta vidareutnyttjande av offentlig information. Detta arbete välkomnar vi i utskottet. Men, herr talman, det finns ett stort men: Vi anser att förslaget till direktiv strider mot subsidiaritetsprövningen.
Det gör vi utifrån att det i direktivet finns förslag på att styra hur enskilda länder ska organisera sina myndigheter. Det skrivs om en övergripande oberoende kontrollmyndighet med särskilda rättsliga befogenheter för utvärdering. Detta strider mot subsidiaritetsprincipen, anser utskottet.
Även förslaget om att myndigheten ska godkänna undantag från de föreslagna avgiftsreglerna samt överprövning anser vi inkräktar på den egna nationens ansvar då det kolliderar med medlemslandets konstitutionella förutsättning. Vi anser att dessa frågor hör hemma hos den enskilda nationen, och därför har ett enigt utskott skrivit ett motiverat yttrande från Sveriges riksdag om att detta strider mot subsidiaritetsprincipen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Det är väl alltid intressant, Jacob Johnson, att titta på vad som försiggår i vår omvärld, och det ska man inte sluta med att göra. Vi har ett system där man gör uppföljningar, och det gäller att göra uppföljningar i alla verksamheter, oavsett om det är kommunala eller om det är en annan myndighet som följer upp till exempel skolan. Det finns en hel del god verksamhet som har skapat väldigt bra värden i Sverige.
Sedan får man se till att de dåliga delarna förbättras. Men det innebär inte att man ska införa förbud på saker och ting, utan man ska försöka hitta förbättringar. Jag vet inte om Jacob Johnson kan påstå att det i kommunal verksamhet alltid är den bästa kvaliteten. Jacob Johnson nämner urholkningen. Jag undrar: Vad innebär det? Ja, det är urholkning om pengar försvinner på ett extremt sätt någonstans.
Men det är också urholkning om kommunal verksamhet inte håller kvalitet och man tillför mer och med skattemedel hela tiden. Det är viktigt att följa upp alla verksamheter och se till att man ställer höga krav så att det blir en bra verksamhet, för god kvalitet vill vi åt allihop. Det tror jag att vi har ett gemensamt värde av.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Om den här artikeln hade varit skriven när vi bara hade kommunal och offentlig verksamhet, hur hade innehållet då sett ut? Vi vet att skolresultaten under väldigt många år inte har varit bra i det här landet och att vi har försökt påverka dem till det bättre. Då menar jag långt tillbaka i tiden. Redan på 90-talet hade vi en bra läroplan, Lp 94, som talade om kreativitet.
Däremot har vi haft en skola och ett innehåll som har handlat om ett industrisamhälle, och på något sätt sitter det kvar i skolsystemet. Då gäller det att tänka om och tänka nytt. Det är inte lätt att ändra på det som hände i går till i dag, för det tar lite tid även för oss vanliga människor. Oaktat vad vi ska göra i morgon, om vi ska ändra ett beteende, behövs det i alla organisationer en omställning.
Jag skulle vilja säga att det finns ett annat bekymmer som inte har med vinst att göra, och det är att få skolan framåt på olika sätt. Det är en gedigen uppgift. Det finns mycket positivt som händer, och jag tycker att man ska ta vara på de positiva exemplen som finns såväl i friskolor som i kommunala skolor. Det är också så att mycket personal har lämnat verksamhet för att gå över till någon annan därför att man har en idé och en tanke om att det går att göra på ett annat sätt.
Jag tror att det handlar om smarta lösningar och att tillvarata barnens intressen, de som är uppfödda med ett annat sätt än att bara svara på enkla frågor. Som Pippi Långstrump sade på sin tid: Varför frågar fröken detta? Vet inte fröken det? Man kan hitta kunskaper på Google, använda Ipads och Iphones. Vi har ett annat sätt att se på det. Det tycker jag också att man ska titta på och ta in i den här diskussionen.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag anser att de affärer som görs ska vara affärsmässiga. Jag anser att man ska räkna fram bästa möjliga pris och att det är det som gäller. Jag tar avstånd från affärer som är dåliga. Jag tycker inte att det är okej. Pia Nilsson sade i sitt anförande att man satsar på att sälja så billigt som möjligt. Jag tycker att det var lite väl lågt.
Jag skulle tro att de som vill sälja försöker göra den bästa affären, så den retoriken tycker jag kanske var lite väl låg. Sedan står jag inte alls bakom dåliga affärer, utan jag tycker absolut att regelverket ska följas.
När jag ändå får möjlighet att ställa en fråga till Pia Nilsson vill jag fråga hur hon ser på åtgärder i välfärdssektorn med anledning av att det i dag finns cementerade strukturer, det vill säga att det inte alltid så att pengar som tillförs en verksamhet kommer att ändra på strukturer. Om du har ett nytt hus eller bygger upp ett nytt sjukhus till exempel är det ändå samma människor som finns där.
Det kanske är andra vinster som ska göras då och inte bara pengar som ska tillföras. Hur ser du på detta med välfärd och vinster?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack för frågorna, Monica Green! Krav kan ställas. Svar ja. Krav kan och ska man alltid ställa om det passar. Men de ska också utgå från den vara eller tjänst man beställer. Man kan inte bara säga att det ska vara miljökrav på det som beställs. Om det är bildäck eller en bil som ska beställas ska kraven utgå från dem. Man får börja med att titta på vad det är för en vara, produkt eller tjänst som ska användas. Sedan får man se bakåt och räkna ut vilka frågor som ska ställas.
Det går att ställa många frågor. Jag tycker ibland att offentlig upphandling får en negativ betydelse i diskussionen. Det går att ställa många bra frågor, men det gäller att ställa dem på rätt sätt för att få det rätta svaret. Det går att ställa sociala, ekologiska och miljömässiga krav. Dessutom kommer det nu förslag som ska underlätta dessa frågor.
Men frågorna ska inte ställas enbart för frågandets skull, vilket har varit ett problem. Det är något som man får titta på. Sedan var det frågan om djurhållningen i Sigtuna. Det finns ett fall där man menar att det inte går, vilket är ett problem för Sverige. Frågan drivs i EU. Ministern ska driva frågan om djurhållning.
Samtidigt kan vi önska att vårt rättsväsen kan skicka några fall till EU-domstolen för att få dem klarlagda så att det inte ska vara så spretigt för dem som ska hantera kraven. Vidare var det frågan om kollektivavtal. Det finns inte kollektivavtal i resten av Europa. Det är en svensk företeelse. Vi kan ställa många krav som ingår i kollektivavtal, men vi får ställa kraven ungefär på det sätt som jag sade om de "vita jobben".
Det går att ställa krav på F-skattsedel och så vidare, men det går inte att ställa krav på kollektivavtal eftersom de bryter mot principen om offentlig upphandling. Då utestängs utländska företag, vilket jag inte tror att Monica Green vill. Vi ska ändå kunna tillåta oss själva att sälja våra varor och tjänster.