Bengt Berg (V):
Här ser ni en som är så gammal att han fanns före tv:n, men efter runristarnas vernissage. Men jag vet ingen fråga som egentligen är viktigare än den som nu handlar om public service inom kulturområdet.
Vänsterpartiet har ett särskilt yttrande i detta betänkande nr 5, och jag skulle vilja prata i lite allmänna ordalag om det som jag ser som otroligt viktigt när det gäller public service. Vi lever i ett både stort och vackert land som heter Sverige. Vi lever både nära varandra och glest befolkade här uppe i höga nord.
Vi delar synen på alla människors lika värde och den demokratiska tanken att alla ska ha likvärdiga medborgerliga rättigheter. Detta gäller yttrande- och tryckfriheten, rätten till information och delaktighet i vårt humanistiska samtal i det offentliga rummet. I allmänhetens tjänst heter på engelska Public Service.
Radio och tv är de nedärvda kanalerna, men den nya tekniken tillhandahåller fortlöpande nya möjligheter att ta del av programverksamheten både i public service och i de privatfinansierade kanalerna.
Public service har alltså uppdraget att i allmänhetens tjänst bedriva en programverksamhet som varje medborgare i vårt avlånga land har möjlighet att avnjuta tillsammans med kaffekoppen i sitt eget vardagsrum.
Herr talman! Jag är alltså gammal nog att som barn ha fått uppleva alla dessa underbara tv-teaterföreställningar som visades också i vårt nordvärmländska vardagsrum, med Margaretha Krook, Toivo Pawlo, Lena Granhagen och Jan-Olof Strandberg, för att nämna några. Det var högtidskvällar i svartvitt!
Endast det bästa var - och är - gott nog för det svenska folket! Även om de flesta, i och utanför riksdagen, kan tala sig varma för public service dyker det med ojämna mellanrum ofta upp en försåtlig kritik som ställer allmänhetens public service mot kommersialismens påstådda valfrihet.
För en regering som i varje läge sätter pengarna, vinsten och den ekonomiska tillväxten som alltings mål och mening är det inte så konstigt om argumenten svajar i mediedebatten. Jag ska ge några exempel på det som lite styggt kan kallas undermineringen av public service.
Förhandsgranskningen som regeringen beslutat - utan föregående debatt - kan givetvis ses som ett förtäckt hot mot public service. Man hävdar att detta främst gäller tekniska och därmed neutrala frågor, men så enkelt är det faktiskt inte.
Jag vill citera den gamle amerikanske mediegurun Marshall McLuhan som redan 1967 kunde konstatera: "The medium is the message." Mediet är budskapet. Tekniken är förvisso inte neutral. Den kan användas för vitt skilda syften. Herr talman! Den tekniska utvecklingen går rasande fort.
Det är mer än viktigt att vi har förmågan och viljan att se med deras ögon som ännu inte är födda. Debatten runt förhandsgranskningen och andra mediefrågor hamnar självklart i yttrandefrihetens hamn. Det förtjänar att påpekas att det tyvärr inte råder någon likhet inför de ekonomiska lagar som råder i vårt samhälle.
Risken är uppenbar att till exempel SVT:s innovativa idéer helt enkelt kan adopteras och kanske säljas vidare. Vi motsätter oss att public service måste be staten om lov när man ska utveckla nya former för sin verksamhet. I det sändningstillstånd som finns mellan staten och public service ställs det redan tydliga krav på den så viktiga opartiskheten.
Ett annat exempel på regeringens ambition att urholka public services framtida ekonomi och programutbud är ifrågasättandet av sponsring i tv. Ja, vår moderata kulturminister vill till och med ta bort all ekonomisk sponsring i SVT, om jag har förstått det hela rätt. Frågan är då om hon har de övriga allianspartierna med sig.
Det torde knappast vara fallet. På detta sätt hoppas den så kallade valfrihetens företrädare kunna avleda de stora sportevenemangen från allmänhetens kanaler och förlägga dessa i de kommersiella, vilket också redan har skett.
Därmed förlorar många tv-tittare runt om i landet sin självklara rätt att ta del av de stora mästerskapstävlingarna och andra kostsamma evenemang.