Jan Lindholm (MP):
Jag noterar att ministern i sitt svar på min interpellation uppehåller sig vid åtgärder som vidtogs efter 1980-talets våg av ökade allergier och annan överkänslighet. Jag syftar på den obligatoriska funktionskontrollen av ventilationssystem. Jag besökte för några dagar sedan den svenska byggmaterialindustrin och frågade då särskilt ut dem just om OVK. Jag fick samma svar där som jag har fått från forskare, från fastighetsförvaltare och även från drabbade: Det fungerar inte bra.
Det räcker inte att mäta ventilationen och kontrollera att den fungerar såsom den var projekterad att fungera. Man måste också ta hänsyn till förändrad verksamhet i lokalerna, och inte minst måste man ta reda på vad den luft man ventilerar innehåller. Det finns exempel på filter i ventilationssystem som man vid mätning har konstaterat har varit så giftiga att de måste hanteras som giftigt avfall. I den luften har till exempel skolbarn tillbringat sina dagar.
Det är inte bara bostäder som drabbas. Vem minns inte skandalen med Moderna museet? Jag har fått in en mängd personliga berättelser från drabbade som beskriver hur deras barn har fått hela sin barndom förstörd. Det finns till och med barn som periodvis har fått vistas i kuvöser och respiratorer för att de har blivit så dåliga av sina sjuka hus. Andra har berättat om barn som har blivit allvarligt mobbade i skolan på grund av att de har luktat mögel.
En del har berättat hur de på väg hemifrån till skolan på olika sätt har bytt kläder för att inte få med sig problemet in i skolan. Om det nu skulle vara så att ministern tror att det här är ett försumbart problem har jag här en lista på 103 svenska kommuner där det åtminstone finns något fall - ofta flera fall - av sjuka hus.
Då är ändå inte Skarpnäcksfallet med, som vi som vistades i Stockholmsområdet i går kväll kunde se ett reportage om på ABC-nytt. Jag ska ta upp ett exempel från ett kontorshus i Sverige. I den byggnaden har 30 procent av de anställda mer eller mindre blivit sjuka på grund av problem med inomhusluften. 25 personer har fått cancer. 18 har avlidit under de här åren.
Få av de överlevande orkar driva sin sak. I flera fall erkänns inte ens den här typen av skador av Försäkringskassan. En del av de här personerna har farit så illa, fru talman, att det är svårt att inte fälla en tår när man läser eller lyssnar till deras berättelser. Det är alltså ställt utom allt tvivel att människor far illa. Men vad det är som orsakar problemen är en mycket svårare fråga.
Om vi visste exakt hur det förhöll sig med orsakerna vore det enklare att ställa någon till svars. Men så länge vi inte klarar av att säkert leda i bevis vad orsakerna är måste man anse att samhället har något sorts ansvar för att ta hand om de här människornas öden. Fru talman! Jag tror att många som lyssnar på det här skulle uppskatta och sätta stort värde på om ministern kunde säga några ord om ansvarsfrågan för de drabbade.
Man kan ju undra hur mycket Boverkets insatser hjälper de drabbade. Förhoppningsvis hjälper de i framtiden, men de hjälper inte de drabbade. Sannolikt är det inte bara möglet som är orsaken till det som kallas för sjuka hus. Som jag har nämnt handlar det om byggmaterial som består av tusentals olika komponenter.
Det kommer nya komponenter varje dag; det har vi fått lära oss av byggindustrins kretsloppsråd, och de vet själva inte alls vad materialen innehåller. De har inte heller någon aning om vad materialen kan ställa till med i kombination, i kombination med fukt och i kombination med mögel och bakterier. Jag hinner inte ta upp allt det som jag hade tänkt, men jag skulle vilja att ministern pratade om ansvarsfrågan.