KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Det är alltid intressant att diskutera de här frågorna. De väcker starka känslor. Bortsett från det vill jag komma tillbaka till huvuddragen i det jag sade. Vi sålde 8 procent av Teliaaktierna; kursen gick upp. Ni sålde 30 procent av aktierna; kursen gick ned.
Det var en bedömning av marknaderna av olika regeringars hantering av detta bolag. En aktiekurs är både en bedömning av nuvarande vinstläge och framtidsutsikterna. Vi behöver kanske inte diskutera detta; jag ser det som ett faktum. Thomas Östros kanske inte är den absolut bästa konsulten att tala om för denna regering hur man ska hantera denna typ av frågor.
När ni sålde betalade Thomas Östros bara i avgifter till konsulterna ungefär 30 gånger så mycket som vi har betalat för den 8-procentiga Teliaförsäljningen. Vi betalar 0,076 procent av intäkterna till olika rådgivare. Det kan jämföras med den socialdemokratiska regeringens börsnotering av Telia där ni betalade 2,18 procent av intäkterna.
Jag tycker ärligt talat att Thomas Östros inte har särskilt mycket på fötterna när det gäller att vara konsult i dessa frågor. Man kan tala om hur processen har varit. Carnegieskandalen beklagar vi självklart. Den får sitt rättsliga efterspel. Personer har fått erbjudande om nya jobb. Ja, det är sådant som händer.
Det är inget som jag tycker att man kan lägga vår process till last. Det finns bemanning, Thomas Östros. Processen fungerar som den ska. Vi är inne i en analysfas. Vi analyserar alla de aspekter som vi ska analysera innan en transaktion genomförs. Jag vet inte vilka konsekvensanalyser som gjordes före den första privatiseringen av Telia - den som ni gjorde. Men jag tror att den vi gör nu är betydligt mer omfattande och noggrann.
Här kommer vi självklart att analysera typ av ägare och typ av transaktion. Vi har fått ett mandat att minska statens ägande, och vi förvaltar detta väl. Det har varit mycket diskussion om detta; det håller jag med Thomas Östros om. Men det vi har gjort är att vi har sålt 8 procent av aktierna.
Trots att vi har inkasserat 18 miljarder av den värdestegring som har varit i aktien har vi kvar ca 2 1⁄4 miljard mer i värde i Telia än när vi tillträdde efter Thomas Östros i oktober förra året. Till sist är det väl ändå så att utvärderingen av hur vi har skött detta får komma när transaktionerna har gjorts.
Värdet på bolagen, oavsett om det handlar om Telia Sonera, de noterade bolagen eller de onoterade, kommer att vägas in innan transaktionerna genomförs. Det är en självklarhet. Vi ska i nästa interpellationsdebatt diskutera värdet på Vasakronan.
Mats Odell (KD):
Under förra mandatperioden redovisade den borgerliga oppositionen sina avsikter att förbättra svensk ekonomis strukturella, och andra, förutsättningar att växa. I detta ingick att tillmötesgå krav som hade riktats mot Sverige från olika internationella och nationella bedömare.
Jag tänker på sådana som OECD, Världsbanken, IMF och andra som har pekat på att svensk ekonomis dynamik hämmas av att staten är den största företagsägaren i Sverige. Vi hade en öppen diskussion om detta. Vi formulerade vilka bolag vi hade för avsikt att minska statens ägande i och gick till val på det. Vi har lagt fram en proposition som har godkänts av Sveriges riksdag. Vi har byggt upp en organisation.
Det har varit bekymmer; det har vi diskuterat. Carnegieskandalen var ett hårt slag för de inblandade, inte minst för mig, självklart. Men jag konstaterar ändå, Thomas Östros, att själva processen inte har fördröjts eller förändrats av detta.
Alla de som antingen har blivit erbjudna ett nytt och mer attraktivt arbete - det är sådant som händer på en arbetsmarknad, Thomas Östros - eller har lämnat av andra skäl har ersatts av minst lika kompetenta personer. Det är en process. Thomas Östros har kritiserat den mycket, man kan säga framgångsrikt. Det är självklart medialt intressant att granska en sådan här sak.
Men sist och slutligen är det viktiga vad det blev när försäljningarna var genomförda. De är ännu inte genomförda, Thomas Östros. Kom tillbaka och diskutera när de är genomförda om det var bra för folkhushållet! Var det ett bra pris vi fick ut? Var det affärsmässigt? Var det rätt ägare? Är detta bra för bolaget?
Är det bra för det svenska folkhushållet? De frågorna kan inte besvaras förrän transaktionen är genomförd. Vi gör nu ett mycket noggrant förberedelsearbete för att se till att vi når det bästa möjliga resultatet.
Mats Odell (KD):
Thomas Östros har frågat mig om jag har några skäl för att vänta med försäljningen av Vasakronan. Svaret är kort: Nej, inte för närvarande. Jag vill dock passa på att förklara vissa av de samband Thomas Östros använder i sin interpellation. Det är helt rätt att de fastigheter som Vasakronan AB äger värderades till ca 39 miljarder kronor vid utgången av första kvartalet.
Jag kan tillägga att vid utgången av tredje kvartalet 2007 värderades fastigheterna till ca 43 miljarder. Ett börsnoterat fastighetsbolag värderas med hänsyn tagen till de skulder bolaget har. Det är det egna kapitalets värde och framtidsutsikterna för det specifika bolaget som avspeglar sig i börsvärdet. Thomas Östros gör misstaget att blanda ihop ett bolags börsvärde med värdet på de fastigheter som ägs av ett bolag.
Med tanke på att Thomas Östros under flera år varit ansvarig för statens förvaltning av Vasakronan AB är jag lite förvånad över detta missförstånd. Som jag har sagt ett flertal gånger här i kammaren finns ingen fastställd tidsplan för de försäljningar av statligt ägda bolag som vi kommer att genomföra. Ett förberedelsearbete pågår, och jag ser inga skäl att nu avbryta detta.
Mats Odell (KD):
Jag utgår från att diskussionen förs med omtanke om att slå vakt om de stora värden som de här bolagen representerar. Jag tror att vi i grunden har ett gemensamt intresse av att hitta bästa möjliga processer. Vi har en långsiktig politik som vi har redovisat före valet.
Vi tror att det är viktigt att staten inte både är den som sätter spelreglerna och övervakar verksamheten i näringslivet och samtidigt är en deltagare på planen. De resurser som finns bundna är stora pengar, 700-800 miljarder, och de är i ett produktionskapital i dag.
Vi har inga planer på att sälja annat än för de 200 miljarder kronor som Eva-Lena Jansson är inne på och som vi har sagt att vi ska sälja för under den här mandatperioden. Däremot utvärderar vi när det gäller samtliga bolag om det fortfarande finns ett starkt intresse av att de ska vara kvar i statligt ägande. Det är också vad vi sade före valet. Den utvärderingen pågår. Vi har begärt mandat av riksdagen att sälja de här sex företagen.
Jag tror inte, fru talman, att vi här i dag kommer att kunna utröna vad värdet på Vasakronan är. Thomas Östros nämner värdet 39 miljarder i sin interpellation. Jag konstaterar att sedan han tog fram den siffran har det värderats till 43 miljarder vid utgången av tredje kvartalet.
Hur värdet ser ut den dagen vi är beredda att genomföra en transaktion kommer självfallet att vara helt avgörande för om transaktionen då ska genomföras eller om vi ska vänta med den till en annan tidpunkt som är bättre. Det är en av grundbultarna i vår analysfas. Jag hoppas att Thomas Östros ändå kan känna ett visst förtroende för att regeringen kommer att utvärdera om det är rätt tidpunkt när vi är färdiga med analysen och framme vid och beredda att genomföra en transaktion.
Det är nämligen detta som hela processen är uppbyggd kring: Är det affärsmässigt, och är det rätt tidpunkt?
Mats Odell (KD):
Låt oss göra en liten tillbakablick. Andelen parlamentariska kommittéer har minskat hela tiden successivt från 1991. Då hade Peter Hultqvists parti inte ansvar för det, men jag ingick i en regering då. Riksrevisionen har tittat på det här och gjort en sammanställning i samband med sina granskningar av kommittéväsendet. Den visar att andelen parlamentariska kommittéer stadigt har minskat.
År 1991 utgjorde ungefär en tredjedel parlamentariska kommittéer. 1996 var det också en tredjedel och 2002 drygt en tiondel av det totala antalet kommittéer. Det har under åren från 1996 och framåt skett en dramatisk minskning av antalet parlamentariska kommittéer.
Andelen parlamentariska kommittéer har minskat ytterligare under de senaste åren. Om man tittar i Justitiedepartementets databas för kommittéväsendet får man följande resultat. De här uppgifterna avser utredningar som har tillsatts respektive år, och därmed är de inte direkt jämförbara med Riksrevisionens siffror, men de visar samma tendens, nämligen att antalet parlamentariska utredningar minskar.
År 2004 var det 91 särskilda utredare. Antalet ordförandekommittéer var 25, varav sju var parlamentariska. 2005 var det en parlamentarisk utredning, 14 ordförandekommittéer och 59 särskilda utredare.
Valåret 2006 tillsattes inga parlamentariska, och det tillsattes 8 ordförandekommittéer och 65 särskilda utredare. För 2007 har det hittills blivit 73 särskilda utredare och sju ordförandekommittéer varav två parlamentariska.
Oberoende av om det är en nytillträdande regering eller en regering som har suttit ganska länge är tendensen att man använder mer ensamutredare. Praxis är att det mer är de stora, övergripande frågorna som blir föremål för parlamentariska kommittéer.
Det här är en tendens som har pågått oberoende av vilken regering som har suttit vid makten. Peter Hultqvist och jag får väl fundera över vad bakgrunden till detta kan vara.
Mats Odell (KD):
Det är intressant att lyssna på Peter Hultqvist, som vanligt. Han har dock en liten släng av övertro på att det går att lösa frågor där det finns diametralt motsatta uppfattningar mellan till exempel regeringen och oppositionen i en parlamentarisk utredning. Han har själv nämnt ett antal frågor.
Jag tror att det räcker med att vi funderar ett varv till för att vi ska komma fram till att lösningen på detta inte är att vi sätter oss i en parlamentarisk utredning. När regeringen i strid med oppositionen har vunnit ett val och vill genomföra något helt annat än oppositionen är inte en parlamentarisk utredning en praktisk lösning för att ta fram detaljer till en proposition som ska komma.
Jag delar Peter Hultqvists uppfattning om vikten av insyn och öppenhet i kommittéers arbete. Som jag sade i mitt svar menar jag att detta kan tillgodoses på många andra sätt än genom direkt parlamentarisk representation. Jag tror att detta ökar hela tiden. Enmansutredarna anordnar hearingar, och det finns ofta möjlighet att vara med i olika sammanhang i riksdagen och ge synpunkter på pågående utredningar.
Det är inte alltid möjligt att lägga politiska stridsfrågor i parlamentariska utredningar och tro att det är ett sätt att bilägga sådana tvister.
Mats Odell (KD):
Jag är fortfarande imponerad av Peter Hultqvists tro på att politiska stridsfrågor löses i parlamentariska utredningar. Han räknar själv upp ett antal frågor. Han säger att vi har misskött utredningar om skolan. Jag vet inte. Så kan det vara, men det är värre att missköta skolan, Peter Hultqvist. Där görs ju nu stora reformer som förbättrar förutsättningarna för eleverna att ha med sig kunskap genom livet.
Om man tittar på hur det har skötts under tidigare mandatperioder, tittar på resultaten och gör internationella jämförelser är det inte helt lyckat, för att uttrycka sig mycket försiktigt. Det är möjligt att vidga insynen och öppenheten i de här kommittéernas arbete. Det behöver inte ske genom att man sitter som parlamentarisk representant i kommittéerna.
Det finns en mängd andra möjligheter att öka öppenhet och insyn i de processerna. Sedan kommer vi till en punkt när utredningarna levereras efter en remissomgång i form av en proposition. Då har vi alltid möjligheten i det här huset att i utskotten och olika sammanhang se om vi kan hitta gemensamma utgångspunkter för att göra en politisk uppgörelse runt i och för sig svåra frågor.
Den möjligheten finns alltid kvar, Peter Hultqvist.
Mats Odell (KD):
Egon Frid har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att antalet lediga hyresrätter ska öka i kommuner där det är brist på bostäder. Egon Frid tar utgångspunkt i den senaste statistiken från SCB om att antalet lägenheter som är lediga för uthyrning har minskat kraftigt men också att större delen av dessa finns i kommuner med färre än 75 000 invånare. Jag kan dela Egon Frids oro över att bostadsmarknaden inte är i balans.
Vad Egon Frid glömmer är att dagens situation är en följd av den politik som bedrivits - eller kanske inte bedrivits - under en lång följd av år, under en tid då hans partikamrater haft stora möjligheter att påverka vilken politik som förts. Det är ett faktum, vilket jag påpekat tidigare, att bostadsbyggandet under lång tid varit lågt, både historiskt och i jämförelse med våra nordiska grannar och andra länder. Den nuvarande regeringens politik kan knappast ha haft någon större inverkan på vakansläget i september 2007.
Detta torde i stället helt och hållet vara ett resultat av de regler som faktiskt gällde för påbörjade bostäder ända fram till den 1 januari 2007. Tillståndsplikten vid försäljning av bostadsfastigheter ägda av kommunala bostadsföretag, den så kallade stopplagen, upphörde först den 1 juli 2007. Att dessa åtgärder skulle ha hunnit få inverkan på vakansläget två månader senare är inte helt verklighetsförankrat.
SCB:s statistik speglar dock en komplex verklighet. Att antalet lägenheter som är lediga för uthyrning nu är nere på samma nivå som i mars 1992 är inte bara av ondo, för redan då hade antalet tomma lägenheter börjat skjuta i höjden. I mars 1993 var 39 700 lägenheter lediga till uthyrning, det vill säga närmast en fördubbling på ett år.
"Rekordet" - 62 244 lägenheter - uppmättes i mars 1998. Sedan dess har antalet successivt minskat, delvis till följd av rivningar på vissa orter, delvis på grund av en ökad efterfrågan på andra. Jag tror inte att någon vill ha tillbaka denna situation. Men visst är det så att bostadsmarknaden behöver en viss andel lediga lägenheter för att kunna fungera på ett bra sätt. På en väl fungerande marknad är detta inget stort bekymmer.
Det grundläggande problemet är att den bostadsmarknad som den tidigare regeringen lämnat efter sig är långt ifrån väl fungerande, och detta gäller i högsta grad just hyresbostadsmarknaden. Denna kännetecknas enligt många av omfattande svarthandel och, jämfört med de framförhandlade hyrorna, höga hyror på andrahandsmarknaden.
Att tro att man kan lösa dessa problem med mer av den politik som lett fram till denna situation vittnar mer om en låsning till det gamla och invanda än om en verklig insikt om de problem som kännetecknar bostadsmarknaden. Utmaningen är att etablera långsiktigt stabila spelregler för en fungerande marknad och att faktiskt ge bygg- och bostadsföretag tid att anpassa sig till detta. För detta krävs tålamod.
Det ständiga knåpandet med nya subventioner eller nya subventionsregler är en del av orsaken till att bostadsmarknaden ser ut som den gör.
Mats Odell (KD):
Jag uppskattar Egon Frids engagemang i bostadsfrågor, och jag uppfattar honom som en ärlig och påläst politiker som är bekymrad över att det finns för få lediga lägenheter i Sverige. Jag vill gärna diskutera det med honom. Men jag tror att utgångspunkten måste vara att analysera: Har det varit en bra politik som har förts så här långt? Är det den vi ska fortsätta med? Jag tror att de flesta bedömare är ense om att subventionspolitiken har kommit till vägs ände.
Är det rimligt att skattebetalarna ska ge 3 miljarder, som det var tidigare, till byggföretag som går med miljardvinster? Är det Vänsterns politik? Jag är väldigt förvånad över att Egon Frid håller fast vid detta.
Hans utgångspunkt är att vakansläget i september 2007 skulle ha påverkats av en regering vars första budget började gälla två månader före detta datum, den 1 juli 2007. Är det seriöst, Egon Frid? Jag tror att vi får gå tillbaka till lite mer fundamentala frågeställningar. En frågeställning är när Egon Frid säger att det är tre knockoutslag, och det första är subventionerna.
Ja, det visar sig att det har tillkommit kanske 50 000 nya bostäder sedan valet, så när det hävdas att allting har blivit sämre efter valet är det verkligen någonting som icke har bevisats. Han talar om att vi har skrotat allmännyttan.
Det är en lätt överdrift, med tanke på att det finns 890 000 allmännyttiga lägenheter med hyresrätt av de totalt ca 2 miljoner lägenheter som finns i landet, ca 45 procent. Då har man ganska lågt ställda krav på vad skrotning innebär. Sedan var det trångboddhet.
Om man bara subventionerar lägenheter som är maximalt 75 kvadratmeter, en trea, är inte det ett skäl till trångboddhet? Det gäller nog att tänka igenom det här konceptet om Egon Frid vill fortsätta att försvara det lite mer. Hillevi Larsson är inne på samma tema, att allting har blivit sämre sedan valet. Jag pekar på att det har tillkommit ca 50 000 nya bostäder.
Om vi tittar på den byggkonjunktur som vi nu ser framför oss, med byggindustrins senaste perspektiv på byggmarknaden, visar det sig att investeringarna under det här året väntas öka i 15 län och minska i 11 län. Investeringarna förväntas öka i regionerna syd, mellan och väst men minska i öst och något kraftigare i de två Norrlandslänen.
Men de ökar alltså med 10 procent i syd jämfört med förra året. Enligt prognosen ökar bostadsinvesteringarna med 19 procent i mellanregionen under det här året, Hillevi Larsson! Det är då en minskning med 1 procent i väst och öst, och i norra Norrland faller de med 1 procent och i södra Norrland med 23 procent.
Det som också är intressant är att den bruttoarea som det har beviljats byggnadslov till har ökat väldigt kraftigt under september jämfört med samma månad året innan. Den har gått upp 24 procent. Jämfört med 2007 är det en ökning med hela 62 procent. Det är inte riktigt så illa som Hillevi Larsson vill försöka få det att vara.
Det finns ingen klangbotten för det i verkligheten.
Mats Odell (KD):
Det här är absolut inte den sista bostadspolitiska debatten som jag har med Egon Frid och de övriga kamraterna från civilutskottet. Det är alltid uppfriskande. Jag har bara en liten randanmärkning. Det var visserligen allmännyttiga bostadsföretag som ofta var byggherrar och beställare, men det var knappast de som byggde. Det var ju de byggföretag som gjorde detta som fick pengarna. Det kan vi nog vara ganska ense om. Produktionssubventioner går ju till vem som helst.
Vem som helst kan ju flytta in i en bostad som ägs av ett svenskt allmännyttigt bostadsföretag. Vi tror att skattepengar bör användas mer selektivt än att man häller med en vattenkanna med väldigt stor stril över byggföretagen. Då är det bättre att försöka identifiera de hushåll som behöver stöd och hjälp. Det har vi gjort genom detta med hyresgarantier och det generella bostadsbidrag som nu finns.
Så småningom kommer också förvärvsgarantier att träda i kraft för dem som vill köpa sin första bostad. Man kan få en garanti för detta om man uppfyller kraven men ändå inte får ett banklån. Det här, fru talman, är en omläggning av politiken som jag tycker att statistiken ändå pekar på. Det är en omställningsperiod när man lägger om en politik. Men det har ändå varit ett gott resultat.
Vi har turbulens på de finansiella marknaderna. Det finns en osäkerhet runt olika förändringar som har skett. Icke desto mindre är det en stark efterfrågan. Det byggs mycket, och byggandet tycks öka i större delen av landet.
Mats Odell (KD):
Berit Andnor har frågat mig om jag varit med och fattat beslut om den pågående försöksverksamheten när det gäller utnämningar och i så fall när, om jag medverkat till att ta fram de kriterier som ligger till grund för försöksverksamheten, om jag kan bedöma när försöksverksamheten kommer att avslutas, om jag avser att införa en permanent ordning för utnämningar av statliga chefer och när den i så fall finns på plats.
Jag hade den 16 september en interpellationsdebatt med Berit Andnor om hemlighetsmakeri i utnämningspolitiken, där vi debatterade ungefär samma frågeställning som i dag. Jag inleder på samma sätt i dag som jag gjorde då. Den här regeringen kommer att fortsätta att reformera utnämningspolitiken i riktning mot en mer öppen, förutsägbar och transparent process.
I budgetpropositionen för 2008 redovisas regeringens ställningstagande att annonsering efter myndighetschefer kommer att bli mer regel än undantag hädanefter. Detta sker efter en vår och sommar där vi prövat att annonsera efter chefer till verksamhetsmässigt vitt skilda myndigheter. Jag kan konstatera att utfallet av detta försök såvitt avser såväl antal som kvalitet hos dem som lämnat in en intresseanmälan har varit gott.
Det är många mycket väl kvalificerade personer som genom intresseanmälan har visat att de varit beredda att ikläda sig det ansvar det innebär att vara myndighetschef. För den intresserade finns möjlighet att själv ta del av de listor som finns tillgängliga på respektive berört departement.
Fyra olika departement, Utbildnings-, Integrations- och jämställdhets-, Finans- respektive Utrikesdepartementet har under försöket inhämtat viktiga erfarenheter av detta nya, öppna sätt att rekrytera myndighetschefer. Jag kan berätta för Berit Andnor att regeringen, mot bakgrund av utfallet i försöksperioden, mycket snabbt kunde fatta beslut om att gå vidare till en permanent ordning, något som också tydligt framgår av budgetpropositionen.
Det faktum att vi hittills haft anledning att vara nöjda med utfallet innebär dock inte att annonsering alltid ska ske. För mig är det inget konstigt med att det i vissa fall kan vara så att regeringen även genom andra processer hittar lämpliga chefer till en viss myndighet, vilket också framgår av budgetpropositionen.
Mats Odell (KD):
Det är naturligtvis en mycket angenäm situation att ha en opposition framför sig som har haft regeringsmakten i tolv år och som inte har genomfört några reformeringar av detta system att utnämna chefer inom staten. Vi gick till val på detta. Vi presenterade vad vi tänkte göra. Vi har under ett år nu lagt om utnämningspolitiken. Vi har gjort ett antal helt nya processer.
Det stämmer att det blir fler frågor eftersom Berit Andnor ju skjuter av en kaskad av frågor av olika slag om jag har varit med i olika processer och så vidare. Visst - jag har försökt svara på detta.
Men det viktiga, herr talman, är naturligtvis att vi i dag har ett antal personer som för första gången i vårt lands moderna historia har fått chefsjobb som generaldirektörer efter att man har haft en helt ny och transparent process där det har upprättats kravprofiler som läggs i akten där det har annonserats efter chefer.
Jag tycker att det är en väldigt glädjande utveckling. Berit Andnor frågar mycket riktigt om den här typen av verksamhet är en försöksverksamhet, om den har börjat och om den är avslutad. Jag menar att det är alldeles uppenbart att vi har haft en försöksverksamhet med annonsering.
Jag har redovisat resultaten för detta. Jag vet inte vad Berit Andnor mer kan begära. Vi har lagt fast i budgetpropositionen att det kommer att vara mer regel än undantag när det gäller att annonsera. Vi har ett antal processer i gång. Berit Andnor frågar varför vi både annonserar och använder rekryteringskonsulter.
Det är inte alls som Berit Andnor säger, att det här skulle vara någon överraskning och någon sorts dubbelspel. Det framgår av annonserna, Berit Andnor. Det är tre fall det är fråga om, nämligen de som rör Sida, Banverket och Socialstyrelsen. Om Berit Andnor tittar i de annonserna så framgår det att vi också där förbehåller oss rätten att använda rekryteringskonsult.
Det beror helt enkelt på att vår ambition är att hitta de absolut bäst lämpade kandidaterna samtidigt som vi också vill pröva ett nytt sätt att arbeta. I de fall man beslutar sig för att arbeta med en extern rekryteringsbyrå framgår det som sagt tydligt av själva annonsen.
Handlingar som kandidaterna lämnar till en rekryteringsfirma blir självklart en allmän handling, Berit Andnor, och tillgänglig för allmänheten på samma sätt som om de hade lämnats in till Regeringskansliet. Där har Berit Andnor alltså fullständigt fel i sina tankar om att de skulle hemligstämplas. Jag vill också påpeka att det här inte på något sätt är någon ny arbetsmetod som vår regering har introducerat.
Även den förra regeringen anlitade rekryteringsbyråer i viss utsträckning.