KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Jag vill betona att som partier är både Socialdemokraterna och Miljöpartiet överens om att regeringens styrning av Vattenfall ska förändras på ett sådant sätt att expansionen av brunkol, som den tidigare borgerliga regeringen har tillåtit, inte fortsätter. Den särskilda statsrådsgrupp som jag leder ska diskutera hur detta kan ske. Den fråga som nu följs upp här handlar om vad som händer i nästa steg.
Det är en bit kvar tills bolaget har kommit i en sådan situation att det finns en eventuell köpare eller fler. Man måste beskriva hur den affären ser ut. Under tiden kommer man att ha haft en dialog med de berörda delstaterna, som jag framhöll i interpellationssvaret.
Jag vill redan nu säga i denna kammare att om det skulle visa sig att bolaget vill genomföra en affär av denna magnitud, kan jag garantera att den nuvarande regeringen kommer att ta ställning till den affären. Det kommer inte att bli en repris av Nuonaffären, där man efteråt inte vet huruvida regeringen godkände affären. Den affären är en av förklaringarna till att Vattenfall i dag har så stora ekonomiska utmaningar.
Det är en av förklaringarna till att Vattenfall i dag inte har de muskler som vi skulle önska att de hade för att kunna göra de investeringar i förnybar energi som behövs för att denna omställning ska klaras framöver. Som min kollega i riksdagen säkert vet har nedskrivningarna av Vattenfall varit mycket stora under de senaste åren.
Jag tror att nedskrivningarna av Nuon sammantaget är på över 52 miljarder kronor. Det är klart att det påverkar bolagets ställning. När bolagets ledning och styrelse har jobbat igenom denna fråga, och möjligen har en ny ägarstruktur på förslag, är det regeringens uppdrag att värdera denna affär.
Vi har nämligen ett ansvar som ägare att värdera att det är affärsmässigt, att det är klokt och att det är en bra affär som kan försvaras ekonomiskt och som naturligtvis också är i linje med den ambition som jag har försökt beskriva både i detta interpellationssvar och tidigare och som jag uppfattar att vi delar, nämligen att Vattenfall ska vara ett bolag som är ledande i den ekologiska omställningen av energimarknaden.
Mikael Damberg (S):
Tack för det svaret! Det är en klok inställning att vara öppen för olika lösningar och att inte på förhand låsa sig fast vid exakt hur det ska se ut. Det är en föränderlig både europeisk och nordisk elmarknad. Vattenfall är ett enormt viktigt bolag för svenska staten, men det är viktigt också för svenska medborgare och svenska företag att energiproduktionen fungerar och håller en bra kvalitet.
Då är Vattenfall en väldigt viktig aktör för vår konkurrenskraft, men också för våra möjligheter att bedriva ett arbete för en grön omställning och hållbar energiproduktion. Det känns bra att ha den mer pragmatiska inställningen att man måste pröva olika lösningar och också ta ställning från fall till fall. Jag tror att det vore väldigt olyckligt att i de dramatiska förändringar som vi har sett låsa sig på förhand till bara en enda lösning framöver.
Det kan vara olyckligt för ett bolag som Vattenfall. Det känns som att det finns utrymme för ytterligare samsyn i dessa frågor om hur Vattenfall kan vara ledande i omställningen av energisystemet. Det ser jag fram emot att diskutera i fler sammanhang längre fram.
Mikael Damberg (S):
Hans Rothenberg har ställt ett antal frågor om hur jag ser på läget för svensk fordonsindustri och dess betydelse, Fouriertransform AB samt om hur jag försäkrar mig om att Fouriertransforms portföljbolag, liksom fordonsindustrin i övrigt, kan överleva både nästa konjunkturcykel och på längre sikt. Fordonsindustrin är en hörnpelare i svensk ekonomi. Detta har upprepats både av mig och av statsministern.
Med omkring 120 000 anställda är fordonsindustrin en av Sveriges största branscher. Men fordonsindustrin har större betydelse än så. Genom en världsledande forskning och utveckling och en mycket konkurrenskraftig produktion höjer fordonsindustrin hela det svenska industriklustrets kompetens och därmed konkurrenskraft. Inom fordonsindustrin sker en mycket kvalificerad produktion och utveckling med ett stort inslag av tjänster.
Med varje direkt jobb inom svenska fordonsföretag, i Sverige såväl som utomlands, skapas ytterligare andra jobb i Sverige. Svensk fordonsindustri drabbades hårt av finanskrisen 2008 och 2009. I december 2008 enades därför riksdagen om ett krispaket riktat mot fordonsindustrin. Fouriertransform var en del av detta. Syftet med Fouriertransform var att stärka tillgången på kapital för fordonsföretagen.
Men det dröjde innan bolaget kom igång med sin verksamhet, och fortfarande återstår en avsevärd del av kapitalet att investera. Samtidigt har utbudet av privat riskkapital minskat under flera år, särskilt för tillväxtföretag i tidiga faser. Tidiga skeden i företagens utveckling präglas av hög risk och långa ledtider till lönsamhet. Bristen på kapital i dessa tidiga skeden gör Sverige mindre innovativt och konkurrenskraftigt samtidigt som företagsidéer och arbetstillfällen riskerar att gå förlorade.
Flera granskningar av det statliga riskkapitalet i dess helhet pekar dock på att det finns utrymme att effektivisera det statliga riskkapitalet och stärka tillgången till kapital just i tidiga skeden. Därför avser regeringen att effektivisera det statliga riskkapitalet. Vårt förslag till ett nytt uppdrag för Fouriertransform hade blivit det första steget mot ett effektivare statligt riskkapital med en tydlig marknadskompletterande roll. Nu fortsätter Fouriertransform med samma uppdrag som tidigare.
Men regeringen jobbar vidare med att ta ett samlat grepp över hela det statliga riskkapitalet. I detta kommer även Fouriertransform att ingå.
Mikael Damberg (S):
Jag tror att det är viktigt att se att det kommer att bli en liten utmaning att jobba med det statliga riskkapitalet, för det finns många olika intressen. Det kanske är för att den borgerliga regeringen under åtta år gjorde en del förändringar men inte nådde ända fram. Det är nämligen inte helt enkelt. Precis som debattörerna nu ändå nämner tror jag att det finns en fördel med att försöka ta ett helhetsgrepp. Jag tror att det är att föredra att ta helheten på en gång, för då skapas en större tydlighet.
Mindre osäkerhet kan skapa en större tydlighet när det gäller det statliga riskkapitalet. Jag tror alltså att det är att föredra. Däremot vill jag säga att det skapades en viss osäkerhet och oro när vi föreslog förändringarna av Fouriertransform. Jag vill vara tydlig med att regeringens avsikt inte var att ge sig på gjorda investeringar, utan vi skulle titta på framtiden.
Om jag ser på processen retroaktivt tycker jag att vi inte var tillräckligt tydliga. Det var inte vår avsikt att riva upp gamla investeringar, utan att titta på nya investeringar och försöka titta framåt. Det här får vi ta till oss och ta i beaktande i den stora översyn som vi ska göra. Men jag tolkar det ändå positivt att både Centerpartiet och Moderaterna är öppna för en mer generell översyn av det statliga riskkapitalet. Det välkomnar jag.
Underleverantörerna är en stor del av fordonsindustrin och blir en alltmer viktig del också av innovationskedjan. Mycket av utvecklingsarbetet sker i samspelet mellan de stora exportföretagen och dess underleverantörer. Underleverantörerna i Sverige har som en stor utmaning att hantera en marknad som har vänt upp i dag.
Det är inte så att fordonsmarknaden i dag är i det krisläge som man var i 2008-2009. Man är lite mer i normalläge nu, men det kan komma sämre tider som gör att utmaningarna växer. Vi ser också att ett antal av de stora fordonstillverkarna möter ganska goda internationella konjunkturer, inte minst Volvo Car, som ska öppna den tredje linan i produktionen, vilket är mycket positivt.
Det finns alltså en begynnande optimism om de globala marknaderna som jag tycker att man ska ta fasta på. En utmaning för att fler av underleverantörerna ska hänga med och klara sin konkurrenskraft är att de måste orka gå på export, måste vara mer inne på de internationella marknaderna. Många av de företag som klarar av att vara underleverantörer till stora exportföretag i Sverige borde ha alla förutsättningar att leverera också till internationella företag och på den internationella marknaden.
Ett sätt att garantera att fordonsindustrin fortsätter att vara stark tror jag är att underleverantörerna får en större trygghet och att de orkar med de produktivitetsutvecklingar som krävs för att de ska vara konkurrenskraftiga på en global marknad. Här spelar den stora exportstrategi som vi nu jobbar med en stor roll. Vi måste jobba för att fler små och medelstora företag kommer ut på exportmarknaden. Här ser jag stora förutsättningar också för fordonsindustrin att spela en större roll framöver.
Mikael Damberg (S):
Jag vill igen betona och vara tydlig med att vår avsikt var att det nya uppdraget endast skulle gälla nya investeringar, och det är den ingång som jag har i den här diskussionen. Även om vi gör en större översyn av hela det statliga riskkapitalet - den kommer naturligtvis att innefatta även Fouriertransform som en del av det statliga riskkapitalet - är det vår ingång i de diskussioner och de ambitioner vi har för att skapa både en tydlighet och en långsiktighet.
Jag hoppas att vi kan möta varandra i riksdagen om dessa förutsättningar framöver, även om vi skulle skapa förändringar. Efter ganska många år av kritik mot det statliga riskkapitalet är det nog dags för oss politiker att orka göra förändringar i det statliga riskkapitalet. Det finns alltid en risk att man skjuter förändringar framför sig. Det är alltid jobbigt att göra en omstrukturering.
Nu har rapport efter rapport kritiserat det statliga riskkapitalet för att inte jobba tillräckligt mycket, inte jobba tillräckligt tidigt och inte vara marknadskompletterande på det sätt som det borde vara. Då tror jag att utgångspunkten för våra gemensamma ansträngningar måste vara att reformera det statliga riskkapitalet. Jag hoppas att det också kan bli fallet. Jag valde att inte ta upp diskussionen om till exempel life science som en sektor i dag, för nu handlar det ju om Fouriertransform.
Men de utvärderingar av vad som hände efter finanskrisen 2008 visade att en del av de branscher som Hans Rothenberg själv lyfte fram, där ledtiderna är långa, drabbades extra hårt av finanskrisen och att effekterna dröjer sig kvar. Life science och klimatområdet är två områden som har väldigt långa ledtider, och där har det statliga riskkapitalet bevisligen en roll att fylla för att klara de framtida investeringarna.
Jag hoppas att vi kan nå varandra i riksdagen och att vi vid en samlad genomgång kan nå samsyn om detta.
Mikael Damberg (S):
Karin Enström har frågat mig vad som är regeringens gemensamma hållning till TTIP och vilken linje regeringen kommer att driva i de kommande förhandlingarna. Låt mig börja med att understryka att Sverige som ett exportorienterat land har stora intressen av att främja en fri och rättvis världshandel. Regeringen arbetar därför för att riva handelshinder samt för progressiva internationella handelsavtal.
Samtidigt står vi upp för miljön, löntagarnas intressen samt människors och djurs hälsa. Handelsavtal ska respektera demokratiskt fattade beslut. Regeringen driver detta i samtliga handelsavtal, så även i förhandlingarna mellan EU och USA. I enlighet med regeringsförklaringen styr ett tydligt sysselsättningsmål den ekonomiska politiken, vilket inkluderar närings- och handelspolitiken. Vidare har regeringen satt ett tydligt mål om att Sverige ska ha lägst arbetslöshet i EU år 2020.
Ett framtida transatlantiskt handels- och investeringspartnerskap mellan EU och USA kommer att bidra till tillväxt och jobb i Sverige. Ett frihandelsavtal mellan EU och USA bör vara både djupt och omfattande samt täcka alla viktiga aspekter av handel och investeringar. Regeringens målsättning är att nå ett så ambitiöst resultat som möjligt för att stödja tillväxt och sysselsättning utan att möjligheten att stärka skyddet för miljön, löntagarnas intressen och människors och djurs hälsa försämras.
Det är också de målsättningar som EU:s medlemsstater enhälligt har slagit fast i det förhandlingsmandat som ministerrådet den 17 juni 2013 gav till EU-kommissionen. Inför ministerrådets beslut var EU-nämnden enig om att Sverige skulle rösta för mandatet.
Mikael Damberg (S):
Jag beklagar om mitt engagemang inte syntes när jag läste upp svaret på interpellationen. Det är en viktig fråga för Sverige och den svenska regeringen. Vi har sagt att TTIP-förhandlingen är en prioritet för Sverige och att 2015 är ett viktigt år. De förhandlingar som startar nu måste ta substantiella steg framåt, för annars kommer tidsplanerna inte att hålla.
Det är också därför regeringen har agerat internationellt och gentemot EU-kommissionen för att sätta press på kommissionen att skicka en tydlig politisk signal om att det är viktigt för Sverige och många andra länder att förhandlingarna går i hamn. Vi samarbetar också bra med EU:s kommissionär på området, som har intresse av att ta politiskt ledarskap och att ro förhandlingarna i land.
För oss råder det ingen tvekan om att det är ett viktigt avtal som betyder mycket för Sverige. Precis som interpellanten är jag en anhängare av frihandel - inte bara för att den skapar tillväxt och jobb i vårt land. Jag är övertygad om att den också ger positiva effekter på världsekonomin och för de länder som deltar i den.
Den för även länder närmare varandra och bygger broar mellan länder och folk. Jag har sett många siffror på de positiva effekterna av TTIP för Sverige och Europa. Som minister försöker jag dock använda siffrorna med ganska stor försiktighet.
Jag vill inte att debatten hamnar i hur en undersökning som visar att det skulle gynna oss med 16 eller 17 procent exakt gjordes, för då landar vi lätt i att hela debatten handlar om huruvida undersökningen gjordes på rätt sätt. Hälften av Sveriges bnp består av export. 70 procent av vår handel går till Europa, så det är vår viktigaste hemmamarknad.
Det hänger ihop med hur Europa handlar med andra länder. Efter Europa är USA den viktigaste marknaden för svensk export. Även investeringar och import är viktigt för svensk ekonomi. Detta hänger ihop, och därför är det en prioritet för regeringen. I de två tidigare interpellationsdebatter jag har haft om TTIP har jag redovisat regeringen uppfattning. Även i detta svar redovisar jag regeringens uppfattning.
Jag skriver inte mina egna interpellationssvar, utan de gemensambereds. Jag har också vid flera tillfällen varit i näringsutskottet och EU-nämnden och föredragit våra positioner inför ministerrådsmöten och annat. Då har regeringen fått stöd från Sveriges riksdag för sin hållning och prioritering i dessa frågor.
På EU-nämnden den 21 november 2014 redovisade Vänsterpartiet en avvikande åsikt och tyckte att Sverige skulle säga nej till TTIP. Jag har dock inte uppfattat att några andra partier har valt denna position, utan regeringen har fått stöd inför mötet med EU:s handelsministrar.
Vad gäller regeringens hemsida ber jag att få återkomma. Det ska inte vara blankt. Oavsett fråga ska det finnas tydlig information om både vår politik och vilka prioriteringar vi har.
Mikael Damberg (S):
Jag tror att det finns ett antal poänger med de inlägg som har gjorts och som handlar om att handelspolitik inte alltid får den uppmärksamhet den förtjänar. Många människor uppfattar att handelspolitik är lite svårt och ibland så juridiskt att det blir skrämmande. Ibland fångas debatterna av en del myter och oro som man inte riktigt vet om de kommer att finnas i avtalet framöver.
Detta får en egen dynamik och präglar därmed debatten i stor utsträckning. Så är det, men jag tror att det är viktigt att hantera oron på ett klokt sätt. Det största hotet mot ett handelsavtal mellan EU och USA är att vi inte tar oron eller diskussionen på allvar, att vi inte bemöter med sakliga argument och att vi inte visar öppenhet inför förhandlingarna.
Jag tror att det är en förutsättning för att få folklig acceptans och stöd för avtalet.
Vi har visat genom historien att det går att kombinera detta, och jag tror att det är därför många länder tittar lite avundsjukt på Sverige och den debatt vi har, där inte minst de fackliga organisationerna är väldigt tydliga med att sådana här handelsavtal är viktiga för tillväxten och jobben i vårt land. Det ger oss en fördel i diskussionen. Om man tittar på de största vinsterna med handelsavtal är det faktiskt inte tullarna som är den stora utmaningen i detta avtal.
Där finns tullar på i genomsnitt 3 procent. De kan bli något lägre, vilket skulle gynna handeln - det är inte oväsentligt. Men den stora vinsten med avtalet är att jobba med de tekniska och icke-tariffära handelshindren, till exempel skillnader i standarder, regleringar och administrativa procedurer som inte motiveras av skilda politiska målsättningar. Vi har byggt olika system på olika kontinenter, och de systemen talar inte med varandra.
Det betyder att företag måste bygga upp två helt olika produkter, märkningar eller system för att agera på en marknad i stället för på en annan marknad. Att försöka få systemen att likna varandra och se om det går att erkänna varandras säkerhetssystem eller standarder i större utsträckning än i dag kan få väldigt stor betydelse för handeln och för företagens kostnader för att verka.
De största vinnarna skulle jag vilja säga är de små och medelstora företagen. De stora företagen har ofta kapacitet att jobba med samma produkt på olika marknader. De kan anpassa produkten och har inte så stora problem med att göra det. Men för ett litet företag som måste jobba med produktförändringar som gör att de kan finnas på två olika marknader kan detta vara skillnaden mellan möjlighet och omöjlighet.
Jag tror att det finns stora vinster att göra här. Vilka är de största hindren? Det finns många hinder på vägen. Jag tror att den europeiska debatten om investeringsskydd i vissa länder skapar en osäkerhet kring hur man ska komma vidare i TTIP-debatten. Jordbrukspolitiken och livsmedelssektorn är en utmaning, för där har Europa och USA väldigt olika historia och traditioner.
Det blir inte helt enkelt att mötas i förhandlingarna på alla områden. Nu går vi in i en svårare fas i förhandlingarna, för nu börjar man ta tag i riktiga frågor. Men att se var man börjar landa kan också ta bort en del av dimman kring förhandlingarna.
Mikael Damberg (S):
Jag kan garantera interpellanten att regeringen har en aktiv och proaktiv syn på detta. Från Näringsdepartementets sida deltar vi i enormt många olika konsultationer i de här frågorna, inte bara med näringslivsrepresentanter i Sverige, för att reda ut deras oro över förhandlingarna och också för att höra deras prioriteringar, vad de ser är viktiga frågor. Vi jobbar också hårt gentemot civilsamhället i Sverige.
Vi har kontinuerliga rundor med civilsamhället där de kan redovisa sina farhågor och sin oro kring olika frågor och där vi öppet kan redovisa vad som är förhandlingsmandatet och hur Sverige ser på de här frågorna för att minska oron men också för att skapa en större acceptans för förhandlingarna, så att det blir en större transparens.
Jag kunde tyvärr inte delta själv, men min statssekreterare deltog i ett seminarium i USA, arrangerat på plats med svensk fackföreningsrörelse och svenskt näringsliv, för att delta i diskussionen om Sveriges syn på detta. Det var tydligt vilken skillnad det var på fackföreningsrörelsens approach på detta i Sverige jämfört med den amerikanska fackföreningsrörelsen. Man kan inte tro att det ens i USA är så enkelt att få sådana här förhandlingar i hamn.
Jag har också själv deltagit när den amerikanska ambassaden har genomfört seminarier i Sverige i de här frågorna. Det sker nu ett arbete i de här frågorna där vi alla måste vara aktiva och visa ett ledarskap och visa att det här året - 2015 - är det år då vi måste komma framåt. Då är det inte minst viktigt att ge kommissionen starkt stöd. Det var därför jag tillsammans med ett antal andra länder skrev till kommissionen för att visa att det är viktigt att ta vara på den möjlighet - window of opportunity - som finns 2015.
Vi jobbar hårt tillsammans med Cecilia Malmström, som är kommissionär på det här området, för att göra vårt i våra bilaterala kontakter, för att påverka andra länder och hitta möjligheter och öppningar. Det kommer att bli en viktig prioritet och ta mycket av vår tid under 2015. Men det ser jag fram emot, för detta är ett viktigt avtal för Sverige.
Mikael Damberg (S):
Finn Bengtsson har frågat statsministern inom vilken del av regeringen statsministern avser att det med nuvarande ministerportföljer avsätts full kraft för att värna svensk utrikeshandel på ett optimalt sätt.
Finn Bengtsson har vidare frågat statsministern, eftersom det inte finns någon explicit utpekad minister för uppgiften, hur detta statsråd kommer att, med utrikeshandel som enbart en del i sitt uppdrag, med säkerhet kunna prioritera de alltmer viktiga handelsutbytesfrågorna för ett litet exportberoende land i en värld som, glädjande nog, blir alltmer globaliserad men därmed också mer konkurrensutsatt avseende potentiella marknader och handel.
Finn Bengtsson har slutligen frågat statsministern om det är rätt övervägt att Sverige nu har en EU-kommissionär på full tid engagerad i handelsfrågor, medan Sverige har en regering med en minister och stab vars uppgifter enbart kan ge detta viktiga område ett deltidsengagemang. Interpellationen har överlämnats till mig. Regeringen har satt upp som mål att Sverige ska ha lägst arbetslöshet i EU år 2020. Ungefär hälften av den svenska bnp:n utgörs av export.
Den är således mycket viktig för att vi ska kunna nå målet om lägst arbetslöshet. Utrikeshandeln är en nyckel till en växande ekonomi och fler jobb i Sverige. Detta är en för regeringen prioriterad fråga. Statsministern har organiserat regeringens arbete så att jag ansvarar för EU:s inre marknad, handelspolitik, handels, investerings- och Sverigefrämjande samtidigt som jag är chef för Näringsdepartementet.
På Näringsdepartementet finns en statssekreterare med särskilt ansvar för handelspolitiken och främjandet. På så vis avser regeringen att inom Näringsdepartementet optimera frågor kring handels- och näringspolitik. Genom att både föra en aktiv näringspolitik och bedriva en stark exportfrämjande verksamhet kan regeringen arbeta strategiskt och kraftfullt med export- och handelsfrågor. Därmed skapas förutsättningar för att stärka Sveriges internationella konkurrenskraft.
Regeringen kommer att utarbeta en exportstrategi och göra ytterligare satsningar för att stärka svenska företags möjligheter på den internationella marknaden. Genom att samla politiken kring såväl ett stärkt svenskt näringsliv på hemmaplan som satsningar på exportmarknaderna under ett departement får vi större effekt. De svenska ambassaderna och utlandsmyndigheterna spelar en viktig roll för genomförandet av regeringens samlade politik på området.
Genom att handelspolitiken, främjandeinsatser och exportsatsningar knyts till den nationella näringspolitiken bildas en helhet som är nödvändig för att lyckas bättre. EU utgör en viktig del av svensk handelspolitik, och regeringen avser att vara en aktiv aktör. Jag menar också att det är mycket glädjande att Sverige genom Cecilia Malmström, som kommer att tillträda som EU-kommissionär för handelsfrågorna, kan bidra till att utveckla och stärka EU:s handelspolitik.
Jag ser fram emot en fortsatt och konstruktiv diskussion om dessa för Sveriges ekonomi och arbetsmarknad så viktiga frågor.