Annika Qarlsson (C):
Jag tackar ministern för svaret. Jag har läst igenom svaret många gånger och försöker förstå det problem som ministern hänvisar till - risken att urholka systemet. Människor som kommer till Sverige för att jobba bidrar till välfärden. Med en orolig omvärld innebär det att många människor är på flykt eller har varit på flykt undan krig, terror och svält. Många söker också möjligheter till ett bättre liv för sig och sina barn.
Skälen till flykt och flytt skiljer sig åt, men det är ett stort steg att lämna sitt hemland för något annat okänt långt bort. För dem som har varit här länge under en asylprocess är det naturligt att de rotar sig. För barnen blir Sverige deras enda land, svenskan blir ofta deras enda språk och här blir hemma. Beroende på vilket skäl som gör att människor kommer hit finns det regelverk som reglerar de olika spåren.
Det kan vara fråga om asylskäl, om arbetskraftsinvandring eller att de kommer på grund av kärlek. Skälen för det ena eller det andra skiljer sig åt. Men när skälen ändras måste det vara möjligt att byta spår. Jag kan inte se att det i sig urholkar systemet.
När asylskäl inte finns och man arbetar, försörjer sig och bidrar till vårt lands välfärd ser jag inte möjligheten till spårbyte som ett hot mot systemet utan i allra högsta grad som en naturlig del av systemet med reglerad invandring. Ministern säger i svaret att det inte är ett problem som föranleder åtgärder att vi har ett spårbyte i ett fönster under två veckor efter avslag på asylansökan.
Ministern säger att ett tillfälligt uppehållstillstånd blir permanent om hen kan försörja sig genom arbete. Ministern säger också att sökande av uppehålls- och arbetskraftstillstånd från hemlandet för att komma hit inte heller utgör anledning att vidta några åtgärder. Men om fönstret utökas eller varifrån man söker ändras urholkas systemet.
Vad är då det värsta som kan hända, ministern, om vi utökar möjligheten att byta spår? Låt mig berätta det bästa som kommer att hända. Det handlar om människor av kött och blod som har rotat sig i Sverige och skaffat sig försörjning, som familjen Ghazali som har startat och driver företag och äger sin näringsfastighet.
De har barn som har gått hela sin skolgång i Sverige, arbetar och studerar vidare och som inget hellre vill än att göra rätt för sig och vara med och bidra till ett rikare och bättre Sverige på ett ställe som heter Svenljunga. Men ministerns svar innebär att de kommer att få sälja och resa någon annanstans. Med ett inreseförbud är det en omöjlighet för dem att komma tillbaka och driva sitt företag vidare.
Det blir en ologisk konsekvens av ett fyrkantigt system att familjen Ghazali i Svenljunga, och många fler i samma situation, inte har möjlighet till spårbyte. Jag vet att ministern inte kan svara på frågor om enskilda fall. Men det finns principer i detta som ändå går att bemöta. I det här fallet reagerar en hel bygd mot hur orimligt fyrkantigt systemet är. Det är ändå ett system som innebär att den som kan arbeta och försörja sig är välkommen hit.
Det är till och med ämnet för förstamajtåget på söndag. Där kommer dina partikamrater, Morgan Johansson, att säga att familjen måste få stanna av humana skäl. Herr talman! Min följdfråga till ministern är: Vad är det ministern räds med utökad möjlighet till spårbyte?