Ewa Björling (M):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig vilka initiativ regeringen har tagit inom EU och FN för att få till stånd gemensamma åtgärder mot protektionism i ljuset av de globalt stigande livsmedelspriserna. Livsmedelskrisen i många fattiga länder är mycket allvarlig. Enligt Världsbanken kan runt 100 miljoner människor hamna i fattigdom som ett resultat av de markant ökade priserna på baslivsmedel.
Det är oerhört viktigt att Sverige och det internationella samfundet gemensamt reagerar på denna kris. Det finns många förklarande faktorer till varför livsmedelspriserna har stigit så dramatiskt den senaste tiden. Låt mig peka på några av orsakerna: Kraftigt ökad efterfrågan på livsmedel har varit resultatet av ökad ekonomisk tillväxt i många befolkningsrika länder, såsom Kina och Indien.
Detta är i sig positivt men har samtidigt bidragit till att pressa upp de globala matpriserna, vilket fått negativa effekter i många fattiga länder, inte minst i Afrika. Krisen kan också betraktas som ett resultat av att ett flertal olyckliga omständigheter inträffat samtidigt. Viktiga faktorer har varit sjunkande livsmedelslager, en billigare dollar, stigande oljepriser samt dåliga skördar runt om i världen.
Ökad produktion av biobränslen har vidare ökat efterfrågan på vete, majs och palmolja, vilket fått priserna att stiga. Ytterligare en orsak till livsmedelskrisen är den illa fungerande världsmarknaden för jordbruksprodukter där industriländer under en lång tid har stött sina egna jordbruk med subventioner och dessutom begränsat tillträdet till sina marknader för jordbruksvaror. Detta har delvis bidragit till underinvesteringar i jordbruket i fattiga länder med låg produktion som följd.
Frihandel är ett kraftfullt instrument för utveckling och fattigdomsbekämpning, i linje med FN:s millenniemål. Regeringen driver en aktiv politik för frihandel inom både EU och FN samt inom andra multinationella organ. I linje med regeringens politik för global utveckling är det viktigt att utvecklingsdimensionen ges en framskjutande roll i handelspolitiken. De kraftigt ökade livsmedelspriserna gör detta arbete särskilt viktigt.
Den protektionism som nu är på uppgång är bekymmersam av flera anledningar. Många viktiga jordbruksexporterande länder har infört exportskatter eller rena förbud mot matexport. Detta gör att de globala priserna stiger ytterligare, vilket skadar fattiga länder, där inkomster ofta till stor del går till matinköp. I Nigeria går exempelvis 70 procent av inkomsten till mat, i Indonesien 50 procent.
Vidare skadar exportskatterna även bönder eftersom de tvingas att sälja till ett lägre reglerat pris. Den handelspolitiska aspekten av livsmedelskrisen är alltså viktig eftersom en friare handel kan bidra till att lösa de strukturella problemen i den globala jordbruksmarknaden. FN:s generalsekreterare, Ban Ki-moon, har tidigare beskrivit handelsrestriktioner som en av anledningarna bakom livsmedelskrisen.
I samband med den nu pågående Doharundan i Världshandelsorganisationen, WTO, är Sverige en tydlig frihandelsröst som resolut betonar vikten av handelspolitiska reformer på jordbruksområdet, främst i industrialiserade länder, som en del av en långsiktig lösning på livsmedelskrisen. Sverige samarbetar inom EU med likasinnade länder för att åstadkomma sänkningar av handelsstörande stöd och tullar på jordbruksvaror.
Regeringen förespråkar ökat marknadstillträde för u-länder och ökat handelsrelaterat bistånd, vilket skulle förbättra möjligheterna för många fattiga länder att sälja sina produkter till EU. Sverige stöder också EU:s agerande i frågan om att försöka begränsa möjligheterna att införa olika former av exportrestriktioner och exportskatter.
Regeringen verkar således aktivt för att hitta lösningar på den globala livsmedelskrisen både inom EU, FN, WTO samt i andra berörda forum. Målet är att skapa så goda förutsättningar som möjligt för positiva och bestående resultat för minskad fattigdom och utveckling i alla delar av världen.