Penilla Gunther (KD):
Jag börjar med att yrka bifall till reservation 1 från Alliansen och reservation 9 från Kristdemokraterna. Regional tillväxt har vi debatterat många gånger i den här kammaren. Ordet tillväxt skapar olika tankar och funderingar hos oss.
Vissa personer anför numera att vi inte ens ska använda det ordet eftersom vi alla ska leva i den cirkulära ekonomin. Det är något som jag gärna ansluter mig till i den meningen att vi ska ta till vara jordens resurser på bästa möjliga sätt.
Men vi måste också konstatera att det är viktigt att det finns möjligheter för orter, företag och olika typer av verksamheter att expandera och finnas på de bästa möjliga ställena för just deras sätt att arbeta eller för att hitta personalresurser eller ekonomiska resurser.
Då behöver vi faktiskt prata om den regionala tillväxten i Sverige. Vi har hört från flera tidigare talare här hur olika det kan se ut runt om i Sverige, inte minst med tillgången till bredband och andra kommunikationer. Infrastrukturen är ju viktig för oss allihop. Vi hade en debatt här tidigare om mineralpolitiken.
Vi kan konstatera att den politiken och den industrin har varit vägledande för många av de större och mindre orter i Sverige som har haft gruv- och mineralfyndigheter och jobbat med att få fram järn- och stålverk.
Tyvärr är det i dag just de orterna, de små orter som brukar kallas bruksorter, som lider mest av bristen på tillväxt. Häromveckan hörde vi det välkända svenska företaget Spotify tala om bristen på bostäder. Det är många företag som har talat om detta redan tidigare.
Det är inget nytt för oss; vi vet allihop att det är brist på bostäder i Sverige i dag. Men när Spotify, ett framgångsrikt företag som är ungt och nytt och fräscht, säger det blir uppmärksamheten plötsligt otroligt mycket större. När ett byggföretag, ett stålföretag eller någon annan mer etablerad verksamhet sagt något liknande har det inte uppmärksammats över huvud taget.
Men vi får tacka Spotify för att man uppmärksammar detta och ställer lite krav på oss politiker, får vi väl säga, att göra vad vi kan för att få fram fler bostäder. Det var ju inte så många år sedan som man på just de här mindre orterna rev hyreshus.
Man såg helt enkelt ingen möjlighet till hyresintäkter, inte minst i de kommunala bostadsbolagen. Häromveckan såg jag ett intressant inslag på tv om Älmhult. Älmhult kan väl inte räknas som en av de större orterna i Sverige, men där finns ett oerhört stort och framgångsrikt svenskt företag genom en ovanligt stor entreprenör: Ingvar Kamprad.
I inslaget kunde man visa på hur skolorna hade byggts ut med hjälp av anställda på Ikea, inte minst alla de internationellt anställda som fanns och finns där, och hur nöjd man var.
I flera intervjuer som presenterades i tv-programmet konstaterade de att det var en liten ort som de hade flyttat till från olika länder men att det fanns fantastisk service, en fantastisk gemenskap och en särskild anda i bygden som de uppskattade mycket - och det var inte så långt till Malmö, Köpenhamn och kontinenten.
Jag tror att vi kanske inte kan se fram emot så många fler Ikea eller större företag av den digniteten i Sverige. Men vi kan alla medverka till att de företag som ändå finns i bygderna kan växa och utvecklas. Där behöver vi helt enkelt se till att det finns service av både offentlig och kommersiell karaktär.
I Älmhult är det inte så konstigt att även den lokala servicen fungerar med tanke på att det finns så många både nationellt och internationellt anställda. Men vad händer på de små orterna, till exempel i min valkrets Dalsland?
Hur tillgodoser man servicen för de människor som bor där så att de inte behöver åka tio mil för att tanka bilen eller göra ett enkelt ärende i en affär? Här vi den stora utmaningen, och sedan jag kom in i riksdagen för fem år sedan har jag känt att vi lite grann står och stampar på samma fläck.
Vi har inte någon av oss riktigt kunnat komma fram till hur vi ska lösa problematiken med de små orterna. Vi har inte löst det. Men nu ser jag faktiskt en ljusning på den här fronten.
Jag tror att vi genom det stora antalet nya svenskar som har kommit till vårt land säkert kan få fart på tillväxten även ute i bygderna.
Det är därför av stor vikt att de projektmedel som utdelas av staten, regioner, landsting, EU-fonderna och så vidare samordnas så att det blir så bra som möjligt. Det är just det som Kristdemokraternas reservation går ut på.
Ska vi kunna få växande verksamheter måste man kunna söka medel till små företag likaväl som till enskilda skolor eller någonting annat. Men då måste det finnas en samordning så att de här projektmedlen inte motverkar varandra, vilket det finns ganska många exempel på. Länsstyrelsen är också en bov i det här dramat, vågar jag påstå.
Vi behöver en god regional omstrukturering i det här landet. Utredningen om hur de nya regionerna ska se ut har väckt mycket känslor, men jag tror att vi måste komma fram till att vi behöver ha större och mer ändamålsenliga regioner.
Jag har tidigare stått i den här talarstolen och sagt att jag tror på sex stycken regioner i Sverige, där vi har inte minst vården i fokus med universitetssjukhusen som knutpunkter för regionerna.
Jag vill passa på innan jag slutar, herr talman, att säga några ord om vikten av att vi också fortsättningsvis tar de regionala flygplatsernas parti - oavsett parti, skulle jag säga - eftersom vi behöver ha en regional infrastruktur som står emot EU:s olika idéer om hur vi i Sverige ska organisera oss på det här området.
Vi behöver se till att det finns möjlighet att ta sig till och från de små orterna likaväl som de stora, och då är den nationella infrastrukturen otroligt viktig. Vi ska ha också tåg som fungerar.
Oavsett om det är snabbtåg eller regionaltåg som går något långsammare måste vi se till att de finns för besökare så att vi utvecklar den viktiga besöksnäringen men framför allt för de människor som har valt att bo och leva på orter utanför storstäderna.