KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Åsling (C):
Jag tackar statsrådet Shekarabi för svaret. I Sverige genomförs årligen offentliga upphandlingar för 500-600 miljarder kronor. Det motsvarar nästan en femtedel av vår bnp. Med dessa siffror är det klart att den svenska offentliga upphandlingen är mycket viktig.
För att främja innovativa lösningar och ta hänsyn till miljön och sociala och etiska frågor är det viktigt med ett system där arbetet med den offentliga upphandlingen kan lyfta Sverige och främja företagens konkurrenskraft.
För att ta till vara konkurrensen och skapa förutsättningar för goda affärer är det viktigt att upphandlande myndigheter genomför upphandlingar på ett sätt som gör det möjligt för alla typer av företag att lämna anbud. I dag gäller de facto att ju större företagen är desto vanligare är det att de deltar i den offentliga upphandlingen.
Det finns även stora skillnader mellan olika branscher och olika län. Den näst vanligaste orsaken till att företag inte deltar i en upphandling är att det är komplicerat och tar mycket tid.
De svenska småföretagen är en väldigt stor del av alla våra företag, mer än 95 procent, men de är små just när det gäller upphandlingsbiten - bara 14 procent av de svenska småföretagen har under de senaste tolv månaderna deltagit i upphandlingsprocessen.
Arbetet fortgår i Regeringskansliet, och ministern säger i sitt svar att föredragningen inför Lagrådet startade före sommaren. Det har varit en lång process, och lagrådsbehandlingen pågår fortfarande.
Det skulle vara intressant att få en kommentar om varför lagrådsbehandlingen har tagit så lång tid. Det finns också en risk för rättsosäkerhet när det gäller den situation vi kommer att befinna oss i framöver.
Shekarabi svarar mig: "Det är dock riktigt att bestämmelser i direktiven, efter det att genomförandefristen för direktiven löpt ut, kan bli tillämpliga direkt. För sådan direkt effekt krävs att bestämmelserna är ovillkorliga, tydliga och precisa samt att de ger enskilda personer rättigheter.
Vilka bestämmelser i direktiven som ska anses ha direkt effekt blir ytterst en fråga för domstolarna att avgöra." Jag vill komplettera mina frågor med att fråga statsrådet vilka åtgärder regeringen kommer att vidta för att underlätta för upphandlande myndigheter, kommuner och landsting etcetera i ett läge där Sveriges lagstiftning inte är på plats.
Jag undrar även hur den fortsatta tidsplanen ser ut när det gäller implementeringen av direktivet.
Per Åsling (C):
Jag tackar statsrådet för de kompletterande svaren. Det faktum att nya regler på ett så stort och komplext område som offentlig upphandling drar ut på tiden är givetvis beklagligt. Jag har full respekt för att det är komplicerat och att det är oerhört viktigt för rättssäkerheten att jobbet görs på ett korrekt sätt.
Detta skapar dock en osäkerhet för kommuner och landsting och även för den privata sektorn i form av företag. Redan i dag vet vi att de små företagen deltar i offentliga upphandlingar i mindre utsträckning än stora företag, vilket jag också konstaterade i mitt förra inlägg.
En av anledningarna är svårigheten för småföretagare att sätta sig in i gällande regelverk, och den situation som uppkommer nu kan ytterligare bidra till detta faktum.
Snabba och stora förändringar på det här området, med kort eller obefintlig tid att lära sig de nya reglerna, riskerar att förvärra dessa problem ytterligare, då i första hand för de små företagen utan stora juridikavdelningar som kan följa den process som sker nu.
Jag har respekt för att det kommer att ta en tid till att implementera detta i den svenska lagstiftningen, även om jag beklagar att så är fallet.
Om tidsplanen nu är att vi kan räkna med att ha en ny svensk lagstiftning den 1 januari nästa år, vilka är då riskerna att vi kan utdömas sanktioner från EU eftersom regelverket - och regelverket har vi känt till i ett par år - skulle finnas på plats redan den 18 april?
Och hur stor är säkerheten att den nya tidsplanen, den 1 januari, håller? Kan statsrådet garantera att så blir fallet?
Per Åsling (C):
Jag tackar statsrådet för de svar jag har fått i den här debattrundan. Jag vill bara ytterligare trycka på behovet av att det här arbetet sker skyndsamt och med stor precision för att skapa rättstrygghet och transparens för dem som berörs.
Det är angeläget att riksdagen hålls informerad om hur arbetet fortlöper och om den tidsplan som statsrådet här lyfter fram håller, vilket vi båda får hoppas blir fallet, för att på så sätt minimera risken för svenska sanktioner från EU-domstolen. Därmed vill jag tacka så mycket.
Per Åsling (C):
Jag ber att få vända mig till kulturminister Alice Bah Kuhnke. Jag vill lyfta upp frågan om fritt inträde till vissa statliga museer. I min hand har jag ett brev från styrelsen för Snilleriket, som är en förening som jobbar med industriminnen i södra Storsjöbygden.
Jag vill citera ur brevet: "Våra historiska kulturprodukter borde vara av högsta möjliga nationella kulturbevarande värde men drabbas nu av den alltmer genomträngande storstadsfixeringen, som bidrar till att utarma glesbygden.
All vår verksamhet drivs ideellt och utan statliga subventioner. Vi i ." Det här var stressande, klockan går så snabbt.
Per Åsling (C):
Tack, kulturministern, för att du försökte svara! Vad jag skulle säga när jag blev avbruten var att Snillerikets styrelse vidare säger i brevet att de "står handfallna, nedslagna och förvånade, då det är de krafter som mest av alla borde tillskynda vårt arbete, som nu istället håller i bilan". Varför gör regeringen på det sättet?
Reformen och förändringen är riktad mot svensk landsort och landsbygd.
Per Åsling (C):
Det ska vara lätt att göra rätt. Därför kan vi inte enbart titta på reformer som tar sikte direkt på skatteflykt och avancerad skatteplanering. Vi behöver också genomföra reformer som underlättar för företagen att göra rätt. Herr talman!
Inga krångliga regler eller tidskrävande blanketter, bara en idé och en mobiltelefon är allt som krävs för att starta företag med Centerpartiets förslag om ingångsföretag - en ny företagsform för mindre företag. Förslaget gäller företag med upp till 250 000 kronor i omsättning. Företagaren tar betalt i mobilen.
Vid betalningen dras en schablonskatt på 25 procent av omsättningen som skickas direkt till Skatteverket. Resten får företagaren behålla. Enklare än så här kan det inte bli. Herr talman! Ett stort problem är att en stor del av den aggressiva skatteplaneringen är laglig eller tangerar lagliga gränser.
Det beror på att reglerna ser olika ut i olika länder. Dessutom finns det länder som behåller generösa skattelagstiftningar för att locka till sig utländskt kapital, vilket är ett problem i sig. Sverige ska fortsätta att vara aktivt i gränsöverskridande arbeten för att förhindra skatteundandragande.
Här är BEPS-arbetet, alltså arbetet mot skattebaserosion och vinstförflyttning, ett viktigt och högaktuellt arbete på EU-nivå. Motsvarande arbete har inom OECD skapat en bra position och en lämplig standard. Det är eftersträvansvärt, näst intill nödvändigt, att regelverken blir globala. Herr talman!
IMF:s rapporter visar att BEPS möjligen är ännu viktigare för utvecklingsländerna än för oss. De är ännu mer beroende av skatteintäkter. I till exempel Sverige står intäkterna från företagsbeskattningen inte ens för 10 procent av de sammanlagda skatteintäkterna.
För utvecklingsländerna är den siffran betydligt högre. I exempelvis Rwanda kommer 70 procent av skattebasen från multinationella företag. I Burundi svarar ett företag för 20 procent av den sammanlagda skatteuppbörden. Detta visar att denna fråga är avgörande för utvecklingsländerna.
Att införa krav på land-för-land-rapportering har varit centralt för utvecklingsländerna för att kunna utkräva rätt skatt från de stora multinationella bolagen. Det är viktigt att motverka skatteflykt och skatteundandragande och att se till att fler av dem som bör betala skatt också gör det.
Samtidigt är det naturligtvis viktigt att resultatet av detta arbete beaktar de legitima intressen som finns i små, öppna och exportberoende ekonomier som den svenska. Vi måste värna svenska företag och jobb. Det är viktigt att de åtgärder som vidtas för att komma åt problem med skatteundandragande inte får andra konsekvenser.
Man ska gå så långt som är nödvändigt men inte längre.
Per Åsling (C):
Debatten gäller i mångt och mycket hur vi ska kunna säkra skattebaserna. Det är viktigt att då markera att skattebaserna ska vara nationella - det är nationella kompetenser. Beslut om skatteuttag ska fattas här i Sveriges riksdag och ingen annanstans. Herr talman! Det är en liten grupp privatpersoner och företag som ägnar sig åt skatteundandraganden.
Mot dessa ska kritiken riktas och åtgärder vidtas. De regelförändringar som genomförs och som vi kommer att få på vårt bord här i Sveriges riksdag framöver måste också inriktas med precision just mot dessa problem.
Att skapa ett Krångelsverige för svenska småföretagare och entreprenörer är ingen lösning. Det är viktigt att problematisera frågan till att handla även om konsekvenserna för bland annat handel och global utveckling - jag har kommenterat det tidigare i debatten.
Konsekvenserna för de stora länderna i EU och USA skiljer sig mot dem för ett litet, exportberoende land som Sverige, där de multinationella företagen har huvuddelen av sin försäljning och vinst utomlands.
Den avancerade skatteplaneringen i Panamaupplägget ligger fjärran från hur vanliga människor resonerar, och den är upprörande, provocerande och oacceptabel. Än mer anmärkningsvärt är att svenska storbanker medverkar till att göra det möjligt.
Per Åsling (C):
När det gäller anslagen till myndigheterna har Centerpartiet dragit ned på löne- och kostnadsuppräkningen. Vi gör det därför att vi, som jag också sa i mitt anförande, anser att det är angeläget att myndigheter nyttjar möjligheten att decentralisera verksamhet och vara närvarande över hela landet.
Det ska gälla generellt att myndigheter flyttar till billigare ställen när de kan. Låt mig ta ett exempel. Skatteverket har under senare år flyttat avdelningen Stockholm från Magnus Ladulåsgatan på Söder i Stockholm till Solna strand i Solna.
Med det har man gjort en årlig hyresreduktion på 90 miljoner kronor. Ja, Rasmus Ling, du hörde rätt - man sparar årligen 90 miljoner kronor. Vi menar att det finns en stor potential att spara på myndighetsanslagen genom att lokalisera till andra ställen.
Det är också därför jag var mycket aktiv under fjolåret när Skatteverket aviserade nedläggning av ett antal kontor. Det är viktigt att Skatteverket är kvar, och det är med glädje jag kan konstatera att det också blev Skatteverkets ställningstagande. Där spelade även regeringen en viktig roll.
Nu ser vi hur det skapas utveckling och tillväxt på ställen som i fjol riskerade att mista kontor. Kontoren finns kvar, och nu ökar anställningarna.
Per Åsling (C):
Jag har egentligen ingenting att tillägga. Jag svarade på din fråga, Rasmus Ling, och jag hoppas att budskapet gick fram: Vi har i vår budget sett till att skuldsanering kan fortsätta ske.
Det ska ske inom ramen för de myndighetsanslag vi har med i vårt budgetalternativ - i det här fallet gäller det anslaget till Kronofogdemyndigheten - och jag beskrev i mitt svar på vilket sätt vi anser att myndigheter kan bli mer kostnadseffektiva.
De kan minska på kostnader som de i dag har, bland annat på hyresområdet, och nyttja de pengarna offensivt för att skapa bättre utveckling. I det här fallet handlar det om bättre utveckling för företag genom att bedriva bland annat skuldsanering.
Per Åsling (C):
När den nya kassaregisterlagen infördes den 1 januari 2010 innebar det krav på ett certifierat kassaregister - detta i syfte att skydda seriösa företagare inom kontanthandeln mot illegal konkurrens.
Det är angeläget att detta arbete fortskrider, men förutsättningarna för att använda kassaregister varierar. Redan när kassaregisterlagen antogs var det uttalat att undantag skulle göras på ett frikostigt sätt. Så har det inte blivit.
De senaste uppgifterna jag har säger att bara 5 av 1 800 ansökningar har fått ett ja. Tanken med lagstiftningen var aldrig att verksamheter som inte har någon praktisk möjlighet att uppfylla kravet på kassaregister skulle tvingas stänga.
Ur ett samhällsperspektiv är det viktigt att kontrollverksamheten inte får överta och styra vilka näringsverksamheter som får finnas. Fru talman! Låt mig lyfta fram en liten näringsgren inom både lantbrukssektorn och besöksnäringen.
En färsk rapport från riksdagens utredningstjänst visar att det svenska fäbodbruket i högsta grad lever. Fäbodbruk är viktigt inom såväl djurhållning som turism och kulturarvsverksamhet. Genom en avkunnad dom ges nu fäbodbrukare dispens från att använda kassaregister.
Det är ett välkommet beslut som betyder att den beslutande makten har lyssnat på lagens intentioner.
Tin Gumuns i Vikarbyn i Dalarna har fört en lång kamp mot Skatteverket och kraven på att hennes fäbodverksamhet ska ha ett digitalt kassaregister trots att hon saknar både el och 4G-täckning.
Förra sommaren kom en dom i kammarrätten som gav Tin Gumuns rätt mot Skatteverket. Hon fick därmed dispens från kravet på ett digitalt kassaregister fram till den 31 december 2018. Fru talman!
Min grundinställning är att fäbodar med en levande fäbodproduktion generellt ska vara undantagna från kravet på kassaregister. Fru talman! Regeringen föreslår i ett nytt förslag en ändring av reglerna för kassaregisterskyldighet.
Ändringen innebär att näringsidkare utan fast driftställe inte längre ska vara undantagna från skyldigheten att använda kassaregister om försäljningen görs mot kontantbetalning eller betalning med kontokort. Jag tycker att det är bra, och det ska sägas.
Ett problem med förslaget är dock att det enligt expertorganet Regelrådet inte uppfyller de krav som ställs vad gäller konsekvensutredning vid regelgivning. Regeringen har dessutom underlåtit att först utvärdera ifrågasatta regler innan man föreslår att samma regler utvidgas.
Den lagstiftning som infördes 2010 har utvecklats dels via lagstiftning, dels via tolkning och praxis. Detta pekar sammantaget på behovet av en grundläggande utvärdering av just lagstiftningen. Fru talman! Jag yrkar bifall till Alliansens reservation signerad av Centerpartiet, Moderaterna, Liberalerna och Kristdemokraterna.
Per Åsling (C):
Regeringen har infört skatt även på solel för eget bruk. Det är beklagligt. Vi måste ta klimatutmaningarna på allvar. Energisystemet måste ställas om mot förnybart. Det måste gå snabbt, och alla beslut som fattas i denna riksdag måste gå i den riktningen.
Det är viktigt att skattesystemet stimulerar det vi vill ha mer av och motverkar det vi vill ha mindre av, en så kallad skatteväxling.
Utvidgad skatte-befrielse för egen-producerad förnybar el Frågan om solskatt har sin bakgrund i att regeringen direkt efter makttillträdet 2014 valde att starta en förhandling med Norge för att ändra i elcertifikatssystemet. I denna förhandling förlorade regeringen solskatten.
Alliansen hade tidigare förhandlat om elcertifikatssystemet med Norge, men med centerpartistiska ministrar sa man nej till en förändrad solskatt. Jag tror dessutom att det avtal som ingicks både har övertolkats och feltolkats. Regeringen skyllde sedan på EU.
EU-kommissionens representation i Sverige kände sig då manad att undersöka frågan noga, bland annat med hänvisning till att den svenska regeringen hänvisade till EU:s statsstödsregler. EU-kommissionens representation i Sverige konstaterade i augusti i fjol att "det finns inga krav när det gäller energibeskattning.
Tvärtom finns det möjlighet för medlemsländerna att göra undantag för förnybar energi som solenergi".
Man sa vidare: "Vad gäller statsstöd måste vi granska varje individuellt fall, men det är viktigt att framhålla att vi har givit grönt ljus i många andra fall i andra medlemsländer till subventioner eller undantag från beskattning av förnybar energi."
Oavsett regeringens syn i frågan handlar det i grunden om att regeringen ifrågasatt förhandlingarna med Norge om elcertifikatssystemet. Varför EU över huvud taget blandats in i frågan är högst oklart. Fru talman!
Med de här utgångspunkterna kallade skatteutskottet i höstas finansministern till ett utskottsmöte. Då backade både ministern och regeringen, och det tycker jag var bra. Men de facto finns skatten på solel för eget bruk kvar. Fru talman!
Vi ska prioritera mer solenergi, och vi ska producera mer solenergi. Vi ska ta bort den skatt som Åsa Domeij kallade en "idiotskatt".
Grunden att beskatta solenergi är felaktig, och det är därför väldigt viktigt att solskatten till fullo tas bort för egen produktion. Det är därför vi från Centerpartiet har motionerat.
Liberalerna har stöttat vår motion, och jag vill med detta yrka bifall till reservation 2.
Per Åsling (C):
Jag vänder mig till landsbygdsminister Bucht. I årets budgetproposition behandlas skogsfrågorna under flera utgiftsområden, även under utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid. Det är med viss förvåning jag läser att regeringen har en tydlig skrivning när det gäller svenskt skogsbruk.
Skrivningen innebär att regeringen anser att alla ska ha rätt att överklaga en enkel avverkningsanmälan för varje enskild brukare, vilket slår hårt mot skogsägare och det svenska skogsbrukets framtid. Det är viktigt att det finns ett regelverk som både regeringen och näringen kan förhålla sig till.
Det regelverket innebär att frågorna gällande näringspolitik hanteras under Näringsdepartementet. Min fråga till landsbygdsministern är: Varför flyttas skogspolitiska frågor, och därmed ansvaret för dessa, till Kulturdepartementet?
Per Åsling (C):
Jag vill vända mig till Karolina Skog, vår miljöminister. Frågan gäller hur miljöministern ser på brytning av mineraler i alunskiffer. Jag ställer frågan med anledning av att det i jämtländska Storsjöbygden under flera år har prospekterats väldigt intensivt efter uran. Nu har det dock skett en förändring.
Inriktningen är inte längre uran, utan vanadin. Jag tror att anledningen är dels den starka lokala opinionen, dels att de berörda kommunerna har aviserat att det kommunala vetot skulle nyttjas vid en eventuell brytning. Många i miljörörelsen tror att det här är en skenmanöver för att slippa det kommunala vetot. Hur som helst är det väldigt oroande.
Miljökonsekvenserna är desamma, och det är en gammal fin kulturbygd vi pratar om.
Per Åsling (C):
Jag ställde frågan generellt just därför att jag är väl medveten om att statsrådet varken har möjlighet eller sakkunskap att gå in i en specifik fråga. I det här fallet exemplifierade jag med jämtländska Storsjöbygden. Det allvarliga är att det är annat ljud i skällan nu.
Tidigare pratade prospektörerna och de presumtiva exploatörerna om uran. Nu är det vanadin. Hur ser statsrådet på den frågeställningen?
Per Åsling (C):
Jag vill vända mig till finansmarknadsminister Per Bolund. Vi behöver en fungerande, effektiv och säker kontanthanteringskejda som inkluderar hela landet. Alla måste ha möjlighet att använda betalningsmedlen sedlar och mynt. Tyvärr har vi i dag en negativ utveckling.
Jag vill fråga när regeringen räknar med att det finns ett konkret förslag som tillgodoser behovet att kunna transportera, sätta in och ta ut pengar i hela landet. Riksbanken byter sedlar och mynt och har gjort det under en tid.
Sedlar och mynt är lagliga betalningsmedel, och vi riskerar nu att få se en utveckling där landet klyvs på grund av att alla människor inte har tillgång till sedlar och mynt.
Per Åsling (C):
Jag vänder mig till statsrådet Per Bolund. Nyligen drogs ett förslag om bankskatt tillbaka. Det var välkommet, då förslaget som det var utformat skulle slå oproportionerligt hårt mot banker som upprätthåller en lokal närvaro. Samtidigt lät regeringen meddela att man kommer att fortsätta att bereda frågan. Det beskedet innebär fortsatt osäkerhet för många banker och andra aktörer.
Det riskerar att påverka investerings- och lokaliseringsbeslut. Därför är det angeläget att regeringen klargör inriktningen på den fortsatta beredningen. Min fråga till statsrådet Per Bolund är därför: Vilka åtgärder ämnar regeringen vidta för att kommande förslag inte ska få samma snedvridande effekt?
Per Åsling (C):
Tack för svaret, Per Bolund! Det är angeläget att spelreglerna för banksektorn klaras ut. Som jag sa har det nu skapats en osäkerhet som riskerar att slå på både investerings- och lokaliseringsbeslut.
Jag noterar också att Riksbanken avstyrker delar av det resolutionsavgiftsförslag som har tagits fram.
Per Åsling (C):
Dagens betänkande rymmer många varierande frågor som många människor möter i sin vardag. Hur vi som beslutsfattare hanterar skatteförfarandet påverkar i stort sett alla, både privatpersoner och företag. En av de viktigaste förändringarna när det gäller området skatteförfarande är övergången mellan analog och digital ekonomi.
Betänk mängden blanketter med de korrigeringar och det krångel som kunde följa tidigare. I dag, när mycket sköts elektroniskt, kan risken för fel allteftersom minimeras.
Förra veckan såg vi ett glädjande bevis på detta när 707 743 personer deklarerade första dagen som det var möjligt, den 20 mars, vilket är nytt rekord. Nästan 150 000 fler personer än förra året valde att deklarera på detta sätt.
Steg för steg har det blivit färre blanketter och på vissa områden mindre tid som går åt till att administrera. Vi måste värna och stärka denna positiva trend. Det gäller främst på individnivå. För företagen kan vi tyvärr se att regelkrånglet fortsätter att öka. Det är dessutom så att Sverige utmärker sig negativt.
Världsbanken, som har tittat över administrationen i Sverige och andra länder, konstaterar att det för vår del tar 122 timmar per år för ett företag att hantera bolags-, arbetskrafts- och konsumtionsskatter.
Detta kan jämföras med Finland, där det enligt samma studie tar 93 timmar, och med Norge, där det tar 83 timmar. Det är märkligt att svenska företag ska behöva lägga 50 procent mer tid på skatteadministration än vad ett norskt företag behöver göra. Det indikerar att vi är på fel väg. Herr talman!
Det borde inte finnas politiska motsättningar på detta område. Vi borde kunna enas om att företagare ska vara företagare, inte administratörer och blankettifyllare. Dit verkar det dock tyvärr vara långt att gå. Herr talman! Jag vill också ta upp företrädaransvaret. Vi har från Alliansens sida lagt fram en motion.
Reglerna för det personliga betalningsansvaret för företrädare för aktiebolag har visat sig leda till att styrelseledamöter kan åläggas ett personligt betalningsansvar på ett sätt som inte framstår som proportionerligt. Här i riksdagen har frågan varit uppe flera gånger.
I april 2015 gav riksdagen regeringen i uppdrag att se över företrädaransvaret och bestämmelserna, som tycks ha blivit för hårda och därmed ändrats på ett sätt som gör att rättssäkerheten och förutsägbarheten inte uppfylls. Statskontoret har fått ett uppdrag.
Uppdraget är tyvärr inte heltäckande och innefattar inte att se över hela företrädaransvaret. Därför vill vi från Alliansens sida att regeringen ger ett utökat uppdrag till Statskontoret att utreda hela företrädaransvaret och inte bara en begränsad del.
Med det sagt vill jag konstatera, herr talman, att jag står bakom de centerpartistiska reservationerna, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 1. Jag vill också, analogt med vad jag sa, yrka bifall till Alliansens reservation nr 13.