Maria Larsson (KD):
Jag till tacka för interpellationsdebatten så här långt. Jag ser fram emot att få diskutera äldreomsorg många gånger i den här kammaren. Det finns anledning till det, inte minst utifrån det läge som vi nu befinner oss i. Sju av tio svenskar säger att de känner oro för att bli gamla i det här landet.
Det har vi fått ta över efter tolv år av socialdemokratiskt styre med hjälp av Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Vi får alltfler äldre. Vi kan se tydligt att den demografiska kurvan pekar uppåt. Att de säger att de känner sig oroliga har vi tagit på största allvar. Vi har tydligt identifierat de brister som finns.
Det har lagts ned 15 000 platser inom äldreomsorgen de senaste fyra åren. Socialstyrelsen rapporterar om brister i handläggning och dokumentation av ärenden. Socialstyrelsen dokumenterar svårigheterna att få till stånd de sociala aktiviteterna och det sociala innehållet. Personalkontinuiteten i hemtjänsten är inte väl fungerande i många kommuner.
Det sker en förskjutning från omsorg till bara vård. I det läget känner vi ett väldigt stort ansvar att sätta en agenda som kan skapa tilltro hos de äldre inför framtiden. Därför är satsningen på 1,9 miljarder så oerhört viktig.
För de pengarna avser vi att kunna börja bygga upp det som har raserats nu under så lång tid och börja bygga ut de särskilda platserna inom äldreomsorgen. Vi ska komma tillbaka till en nivå där människor kan få en plats när de behöver den, inte när det finns en plats tillgänglig. Där är vi näst intill i dag.
Vi har tillsammans bland alla regeringspartierna haft en rad förslag i opposition för att förbättra äldreomsorgen. Vi blev naturligtvis både glada och smickrade när många av de förslagen lyftes in i den nationella handlingsplanen. Där fanns de demensutredningar som vi hade krävt länge. Där fanns ökad läkarmedverkan i boendena och också i hemmen.
Där fanns ett ökat antal läkemedelsgenomgångar. Där fanns kravet på att också öka det sociala innehållet. Det är glädjande att få igenom sin politik i opposition. Därför finns det ingen anledning att byta ut den. Tvärtom vill vi intensifiera det arbetet. Vi välkomnar alla som vill vara med och hjälpa till i det arbetet.
När det gäller reformen för fritt val kommer den att förberedas nästa år för att kunna sjösättas år 2008. Det är just det som Eva Olofsson efterlyste. Det är en möjlighet för de äldre att få ett ökat inflytande. Jag vet inte hur många studiebesök som Eva Olofsson har gjort hos gamla som har hemtjänst och som bor på särskilda boenden. Kanske är det lika många som jag.
Kanske har hon mött lika många äldre som jag som är förtvivlade över sin situation, till exempel när det gäller hemtjänsten. Jag kan bara ta en av de otaliga berättelser som jag hört. Det är en kvinna som berättade att hon under tre månader hade haft besök av inte mindre än 32 olika personer från hemtjänsten. Hon sade: Jag har blivit guide i mitt eget hem.
Jag kan inte veta vem som kommer på morgonen för att hjälpa mig att duscha. Jag känner bara en stor vanmakt och oro. Hon skulle behöva kunna välja vem som skulle utföra hemtjänsten. Om det fanns fler alternativ att välja på kunde hon också välja ett alternativ där man kanske bara har fyra olika personer för att bemanna hemtjänsten hemma hos henne.
Det kan också gälla en kvinna som har en annan etnisk bakgrund, som tappar svenskan och som bara kommer ihåg sitt modersmål. Hon skulle kunna välja att få hemtjänsten utförd på sitt modersmål. Det vill Eva Olofsson förmena dessa människor genom att säga att vi inte ska ha möjligheten att kunna välja. Det är vad vi vill åstadkomma med reformen för fritt val. Jag ska återkomma till diskussionen om miniminivå i mitt nästa inlägg.