KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Först kan jag säga att man både som förälder och som justitieminister naturligtvis har anledning att fundera mycket över vad som händer på Internet och hur man beter sig mot varandra. När det gäller just mobbning på nätet och de svårigheter som finns där tror jag att en aspekt som vi ska fundera mycket över är att både brottsoffer och förövare väldigt ofta är barn.
Det handlar om en ton i umgänget barn och ungdomar emellan som är oacceptabel och som med den moderna tekniken får en väldig omfattning. Jag tror faktiskt att det är mindre förekommande att vuxna skriver olika typer av tillmälen som kan förekomma till ett barn.
Då finns det begränsningar för rättsväsendet att ingripa. Det arbete som bedrivs av medieråd, inom skolverksamhet och annat är oerhört central för att sänka volymen och formen när det gäller hur man uttrycker sig mot varandra. Det påverkar också hur det ser ut i kommunikationen på Internet och i mobilen.
Sedan gäller det frågorna om vad man kan göra i lagstiftningen för att förhindra förolämpningar och sådant. Med propositionen om gromning har vi täppt till en lucka som har funnits i regelverket när det gäller vuxnas kontaktsökande med barn, och där har vi haft en stor lucka. Jag tror att det är oerhört betydelsefullt.
Jag har svårt att se vad man kan göra utöver detta när det gäller förtal och förolämpning. Det är oerhört grannlaga eftersom man då tangerar yttrandefriheten och tryckfriheten på ett sätt som är oerhört svårt att hantera. Däremot måste jag säga att jag tycker att det arbete som bedrivs inom Europeiska gemenskapen är fantastiskt.
Jag tycker att det EU-sponsrade evenemanget Safer Internet Day som man har varje år är väldigt bra. I år sjösatte man en stor europeisk informationskampanj om nätmobbning.
Det var efter ett initiativ från kommissionen i det sammanhanget som 17 ledande webbföretag som administrerar hemsidor undertecknade ett avtal som ska förbättra säkerheten. Man ska bland annat arbeta för att se till att det finns en rapportfunktion som är lätt att använda. Med ett enda klick ska man kunna rapportera missbruk i form av otillbörliga kontaktförsök och beteenden. Det är oerhört fiffigt.
Om vi tänker oss att polisen ska reagera mot åtgärder eller att det ska anmälas är det ett problem att man inte kommer åt informationen. Om det finns en direkt rapportfunktion på olika mötesplatser där man kan tala om att den här personen beter sig illa får man omedelbart en reaktion. Jag tycker att det är en ganska bra sak. Man ska se till att standardinställningen är privat för onlineprofiler och kontaktlistor när det handlar om minderåriga personer.
Det är också väldigt bra. Man skyddar helt enkelt de yngre. Då blir det svårare för personer med ont uppsåt att få kontakt just med barn. Man ska se till att personliga profiler för användare under 18 år inte är sökbara på webbplatserna eller via sökmotorer, utan man får ta kontakt med dem man känner. Man har på frivillig väg arbetat fram en del ordningsregler som jag tror kan vara väldigt verksamma.
Jag tror att det är det här arbetssättet man måste ha när det gäller Internet om man vill nå resultat i ett längre perspektiv.
Beatrice Ask (M):
När man diskuterar en lagstiftning på det här området kan det få väldigt vittgående konsekvenser. Förolämpningar och annat sker lite överallt. I grunden är det med Internet och modern teknik som det är med skolgårdar, nämligen att vuxna har ett ansvar att vara närvarande. Det är många barn som mobbas på skolgården också, och värre blir det när vuxna träder tillbaka.
När vuxna inte intresserar sig för eller deltar i de forum där många ungdomar samlas får vi den här typen av problem. Jag menar att det är viktigt att arbeta för att tydliggöra vuxenansvaret och se till att webbadministratörer gör frivilliga överenskommelser där de bestämmer sig för att vara en aktiv vuxen som sätter gränser för hur man beter sig.
Det tror jag är oerhört centralt. Det är egentligen det enda sättet att komma åt detta fullt ut. Möjligheterna för polisen att ingripa är ganska begränsade. Det hänger ihop med att man inte får tillgång till abonnemangsuppgifter och annat med mindre än att risken är stor att det handlar om fängelse i straffskalan.
Då är vi inne på polismetoder och integritetsfrågor. Det är väldigt svårt att någorlunda snabbt få resultat den vägen. Det tycker jag är ett skäl till att jobba mycket med samverkan och frivilliga avtal. Sedan har vi detta med statistiken. I grunden är det våra myndigheter, och inte minst Brå, som arbetar mycket med brottsstatistiken.
Det finns ofta skäl att göra ytterligare fördjupningar eller förändringar av statistiken. Nackdelen med sådana förändringar är att vi då inte får jämförbarhet över tid, vilket ofta är intressant. Vi använder ofta statistiken för att kunna se vad som händer över tid. Däremot görs det en hel del analyser av utvecklingen av verksamheter och ageranden på nätet.
Just nu finns det ett arbete i gång för att samla kunskaper och vad vi vet om barn- och ungdomskriminalitet. Det finns forskare av alla möjliga slag, men det är faktiskt så att det pågår ett arbete för att ta fram vad vi vet och inte vet i dagsläget. När man har ett sådant underlag tror jag att man lite klarare kan se på kartan om det finns helt vita fläckar som borde vara centrala för oss att arbeta med.
Det är ett led i det arbete som vi bedriver på departementet.
Beatrice Ask (M):
Först vill jag säga att det faktiskt är så att barn är särskilt skyddade också i nuvarande regelverk. Åklagaren får väcka åtal när det gäller förtal och förolämpning om brottet riktar sig mot någon som är under 18 år eller i annat fall då målsägandena ger brottet till åtal.
Av särskilda skäl kan man också vidta särskilda åtgärder om det handlar om barn och ungdomar. Men det är klart att det alltid finns mer att göra.
Problemet - och det är väl det denna diskussion visar - är att det är oerhört svårt att komma åt det med mindre än att man har helt andra polisiära metoder och att man kommer in på instrument som på olika sätt går stick i stäv med vissa av våra grundlagar, och det är väl knappast angeläget. Vad det handlar om är naturligtvis att vi behöver fler vuxna där unga finns och agerar.
Vi behöver fler vuxna som är engagerade på nätet och som ställer krav och som tar ansvar och sätter upp ramar. Det behövs regler för hur man beter sig i olika forum. Så är det på skolgården, så är det på en arbetsplats och så är det naturligtvis också på Internet och på olika webbplatser. Därför tror jag mycket på det arbete som handlar om att skapa avtal mellan olika administratörer och annat, men det räcker inte heller.
Vi måste också berätta för föräldrar och andra vuxna att de har ett ansvar för att agera när de ser att barn far illa i de här sammanhangen. Sedan har vi ju problemet med mobiltelefonerna, för dem kontrollerar man ju inte som förälder heller. Man vet inte riktigt vad som sägs där. Men jag tror att det är oerhört viktigt också att man i skolan i olika sammanhang pratar om vad som är rätt och fel och vad som gäller.
Där tror jag också att det har betydelse att man arbetar för en bättre ton människor emellan, för det är ett väldigt tufft och hårt klimat mellan ungdomar. Det påverkar hur de agerar, men det påverkar också om de anmäler eller berättar för någon vuxen vad det är som händer. Tack för debatten!
Beatrice Ask (M):
Carina Moberg har frågat mig dels vilka initiativ som jag avser att ta för att förhindra att kommunerna hanterar tomträttsavgälderna som en kommunal fastighetsskatt, dels om jag avser att ta initiativ till en översyn av lagstiftningen om tomträtt. Tomträttsavgälder fastställs att utgå med oförändrade belopp under perioder om minst tio år. När avgälden bestäms är markvärdet - och därmed taxeringsvärdet - av betydelse.
Avgälden är emellertid inte avsedd att motsvara en fastighetsskatt eller ersätta den tidigare statliga fastighetsskatten. I stället ska den motsvara en skälig ränta på värdet på den mark som fastighetsägaren - till exempel en kommun - upplåter. De nuvarande reglerna om hur tomträttsavgälder bestäms har kritiserats.
Förslag till ändrade regler har lagts fram bland annat år 1981 av Tomträttskommittén i betänkandet Tomträtt och år 1990 av 1988 års tomträttsutredning i betänkandet Tomträttsavgäld . Kritiken mot reglerna har sin grund i att nuvarande ordning innebär långa perioder med oförändrad avgäld. Därefter sker en reglering av avgälden genom en prövning av omständigheterna i varje särskilt fall.
1988 års tomträttsutredning konstaterade att detta system medför kraftiga och språngvisa avgäldsökningar, vilket innebär olägenheter för tomträttshavarna. Det förhållandet att bestämmelserna är allmänt hållna har också lett till ett stort antal långdragna och kostsamma domstolsprocesser. Mot denna bakgrund remitterade den förra regeringen vid två tillfällen under slutet av 1990-talet förslag till Lagrådet om ändrade regler.
Förslagen mötte kritik av både Lagrådet och företrädare för tomträttshavarna. Därefter gjordes försök att fördjupa analysen av förslagens konsekvenser för enskilda tomträttshavare, men det har visat sig svårt att gå vidare med äldre förslag. Lagrådsremisserna har därför inte lett till något beslut om proposition. Jag kan alltså konstatera att den förra regeringen trots omfattande utredningsarbete inte lade fram något förslag till ändringar i reglerna om tomträttsavgäld.
Som framgår av det svar som jag lämnade i riksdagen i juli 2008 på en fråga från Carina Moberg är det på sikt min ambition att det ska inledas ett arbete med att analysera behovet av en översyn av tomträttsreglerna i ett vidare perspektiv. Frågan om tomträttsavgälder kommer naturligtvis att ingå i den analysen. Under denna mandatperiod måste emellertid andra frågor prioriteras.
Beatrice Ask (M):
Det talas om 55 olika system i kommunerna - inte riktigt, för vi har ändå ett grundläggande regelverk som gäller och som kommunerna ska följa. Sedan gör man olika bedömningar, och man kan som motargument mot Carina Moberg säga att det är en poäng med att vi har kommunalt självstyre. Man kan dra lite olika slutsatser, och frågan debatteras i alla politiska läger eftersom den är svår.
Tomträtten i sig har skapat ett antal problem som beror på det Helena Bargholtz tar upp, det vill säga de långa perioderna där kostnaden ligger fast och det faktum att vi på vissa håll har en väldigt kraftig värdeökning på tomtmark.
Den fråga som kommunalpolitikerna hamnar i är: Ska man i ett kärvt läge, även om det inte alltid har varit det, använda kommunens samlade resurser på ett sådant sätt att man under långa tider kraftigt subventionerar eller inte tar ut betalning för den mark man har? Många tycker att det är en konstig prioritering, och jag delar den uppfattningen.
Det är dessbättre heller inte så att många får gå från hus och hem, även om många tycker att det är väldigt kännbart med de höjningar som det har beslutats om. Det är klart att när man ska ändra i sådana här system måste man göra det med omsorg om de människor som i någon mån har anpassat sitt liv efter det.
Det är ingen av oss som vill ha förändringar som innebär att gamla pensionerade änkor ska behöva lämna hus och hem - självklart inte. Så tyckte vi också när det gällde fastighetsskatten innan vi vidtog en del förändringar. Man borde ha någon typ av skyddsregler, eftersom det var bekymmersamt för många med de regler som gällde tidigare. Vi är överens om att man behöver titta på frågan igen.
Skälet till att Socialdemokraterna inte vidtog några förändringar var att man utredde frågan mer än en gång och att man också lade fram förslag som på olika sätt sågades av Lagrådet och opinionen. Det har varit väldigt svårt att försöka svara mot den kritiken utifrån de förslag som lades, så vi är lite grann utan det underlag som man skulle behöva för snabba beslut.
Jag tror att man är tvingad att använda tid för att utreda detta, om man ska göra det igen, och komma fram till något som är hållbart och vettigt. I det långa loppet tror jag att vi behöver ha en helt annan syn på hur markupplåtelse av det här slaget ska se ut, men det måste som sagt var också ske med hänsyn till dem som är beroende av det regelverk som gäller i dag.
Mitt besked är att en sådan utredning kan komma tidigast i slutet av 2010, det vill säga under nästa mandatperiod. Det gör jag utifrån den arbetsplanering som föreligger, och det är viktigt att man får det beskedet.
Till dess gäller de regler som finns och det ansvar kommunerna har, där jag som sagt tror att det har en poäng att man får ta debatterna lokalt och kan göra de anpassningar som man har gjort i de borgerliga kommunerna på många håll och som också uppskattas av Carina Moberg.
Beatrice Ask (M):
Jag har preciserat mig och talat om vad tidsplanen och planeringen i det arbete vi bedriver på Justitiedepartementet kan åstadkomma. Vi kommer att se över detta, och det finns skäl till att det inte finns några snabba fixar här. Socialdemokraterna har återkommande sett över systemet och inte lyckats lägga fram förslag som har gått att använda. Det vore tråkigt att göra samma misstag, så vi får nog se till att göra hemläxan ordentligt.
Jag tycker att det är så fantastiskt roligt att Carina Moberg helt plötsligt spelar ut detta med drömmen om ett eget boende. Det är roligt när man får sådana här ideologiska aha-upplevelser: att ägande faktiskt kan ha en betydelse. Det är många som faktiskt vill bo i villa eller äga sitt hus, och det är klart att man kan diskutera hur det ser ut.
Problemet är att med tomträtten, som det ser ut i dag och som det säkert kommer att se ut även om man lyckas får kortare perioder, blir det lite halvt. Det är väldigt stor risk att man hamnar i situationer som blir besvärande.
Ska man arbeta för att fler människor ska ha möjligheten att äga, vilket jag tycker är så oerhört viktigt, är det naturligtvis återigen den ekonomiska politiken och möjligheten för fler att ta ett arbete som man kan förtjäna ett uppehälle på som är det mest centrala.
Att se till att människor som gör en viktig insats får ordentligt betalt och faktiskt har en anställning är det viktigaste för att man ska ha råd med att förverkliga drömmar, också ett eget boende. I längden är det alltid bättre än att med skattebetalarnas pengar subventionera mark i vissa delar av kommunerna. Det är det som gör att vi får en diskussion ute i kommunerna om vad som är rimligt och inte när det gäller prioriteringar.
Fokus om man vill att människor ska kunna förverkliga sina drömmar är att försöka se till att vi på bästa sätt tar oss ur den ekonomiska lågkonjunktur som vi har just nu.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig när jag avser att ta initiativ till beslut om utbyggnad och finansiering av kriminalvården. Regeringens satsningar på rättsväsendet har lett till att Kriminalvården de senaste åren haft en budget i balans. Jag är medveten om att satsningen på rättsväsendet och inte minst på fler poliser kan förväntas medföra ett ökat beläggningstryck för Kriminalvården.
De förslag som presenteras i Straffnivåutredningens betänkande och som syftar till att markera en skärpt syn på allvarligare våldsbrott kan också komma att medföra behov av ytterligare platser. Det är angeläget att Kriminalvården kan grunda sina bedömningar om framtida kapacitetsbehov på väl underbyggda prognoser. Rättsväsendets myndigheter har på regeringens uppdrag satt i gång ett gemensamt utvecklingsarbete på prognosområdet.
Samarbetet utgör ett viktigt bidrag till Kriminalvårdens arbete med att försöka bedöma de framtida behoven. Resultatet av det första årets prognossamarbete, rapporten Rättsväsendets kapacitetsbehov åren 2009-2012, redovisades tidigare i år. En av förutsättningarna för ytterligare resurstillskott är självklart att myndigheterna fortsätter sitt effektiviseringsarbete.
Regeringen genomför därför också den största genomlysningen någonsin av rättsväsendet. Den pågående utredningen om ett effektivt resursutnyttjande inom Kriminalvården kommer att ge ytterligare underlag för regeringens fortsatta bedömning av Kriminalvårdens framtida resursbehov. Jag avser att återkomma till Kriminalvårdens resursbehov inom ramen för den ordinarie budgetprocessen.
Beatrice Ask (M):
Jag ska börja med det som gällde Helsingborg. Det finns ett preliminärt hyresavtal som gäller fram till början av augusti. Det är innan dess man behöver ett besked, så det brinner inte i knutarna i eftermiddag. Det där arbetar departementet med. Det är också en detaljnivå som det inte är rimligt att vi diskuterar i kammaren. Det finns alltid oro när sådana saker är på gång, men det får hanteras i laga ordning.
Det handlar inte om att skylla på någon eller om att inte ge besked. Om man har ett fastighetsbestånd av den storleksordning som krävs för svensk kriminalvård är det väl rimligt att man kan ha svar på frågan om vilket renoveringsbehov som finns. Jag kan säga att man inte riktigt kan svara på det i dag.
Därutöver kommer konsekvenser av olika kriminalpolitiska beslut, exempelvis förändrade påföljder och andra saker. Det är det som ska vägas samman. Min ambition är att vi ska ha en kriminalvård värd namnet. Det kräver att vi har tillräckligt många men också tillräckligt bra anstalter.
Som jag bedömer det behövs det en hel del investeringar, och Kriminalvården ligger naturligtvis på med en rad förslag. Det pågår också ett förnyelsearbete. Det ekonomiska underlaget för detta behöver vara fast och genomarbetat. Det är därför som vi har sett till att få det arbetet utfört, för att vi ska ha ett bra underlag. Innan det underlaget är framme är jag inte beredd att be besked om detaljer.
Sedan kan jag konstatera att överdrifter av typen att det skulle vara stora problem, löpande underskott och annat är naturligtvis ingen betjänt av. Vi har en lägre medelbeläggning på anstalterna i år än vad vi har haft tidigare, och det sker också en del förnyelse som är väldigt positiv. Men vi kommer, som sagt, i samband med budgetarbetet att ha ett betydligt bättre underlag än vad man har haft på många år. Det tror jag att den här verksamheten mår bra av.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig vilka åtgärder jag avser att initiera för att förhindra huliganism utöver den lagda propositionen om ytterligare åtgärder mot ordningsstörningar vid idrottsarrangemang. Ändringarna i lagen om tillträdesförbud vid idrottsarrangemang och i ordningslagen träder i kraft den 1 april 2009. Åtgärderna har tagits fram efter en dialog med bland andra polisen och idrottsorganisationerna och täpper till de luckor som finns i dagens lagstiftning.
Lagändringarna har mottagits väl av de berörda aktörerna, vilka ser dem som ett värdefullt och verksamt tillskott i säkerhetsarbetet kring olika idrottsarrangemang. Det finns anledning att tro att dessa åtgärder kommer att bidra till ett effektivare skydd mot ordningsstörningar i samband med idrottsarrangemang. Därutöver har regeringen nyligen överlämnat en proposition till riksdagen med förslag om utökade möjligheter för polisen att avlägsna deltagare i en ordningsstörande folksamling.
Lagändringen innebär bättre möjligheter att ingripa mot ordningstörningar vid bland annat idrottsarrangemang. I höstas presenterade Brottsförebyggande rådet, Brå, på regeringens uppdrag en kunskapssammanställning i syfte att minska ordningsstörningar i samband med idrott. I uppdraget ingick också att föreslå insatser som kan förbättra samordningen mellan de olika aktörerna på alla nivåer.
De förslag som Brå därvid lämnade innebär bland annat att det görs en översyn av befintliga arenor i syfte att öka säkerheten och komforten där, och att så kallade högriskmatcher förläggs på särskilda tidpunkter. Förslagen berör alltså i hög grad även idrottsrörelsen. Rapporten diskuterades vid ett möte som Kulturdepartementet ordnade i februari i år.
Statsrådet med ansvar för idrottsfrågor har inom regeringen ansvaret för den fortsatta dialogen med idrottsrörelsen.
Beatrice Ask (M):
Jag vill göra ett kort tillägg. Det gäller frågan om anmälningsplikt, vad den innebär, och om att göra en jämförelse. När det gäller anmälningsplikten för utlänningar som inte har rätt att vistas i Sverige räcker det att man anmäler sig hos polisen.
Jag har svårt att tänka mig att det inför en fotbollsmatch räcker med att någon anmäler sig på poliskontoret i Solna och att det sedan är bra med det, utan då kanske det är nödvändigt att ha en lite mer beständig eller återkommande kontroll av den personen. Det är klart att det är väldigt resurskrävande. Jag har väldigt svårt att se detta som lösningen lösningen.
Det är lite grann så i den här diskussionen att i stället för att ta ett samlat ansvar där många agerar, vilket jag tror är helt nödvändigt, vill man gärna prata om något annat än det som finns och det som görs just nu.
Jag menar att det nu finns en möjlighet för polis och idrottsarrangörer att få ett beslut om tillträdesförbud för personer som misstänks för eller som tidigare har gjort sig skyldiga till allvarliga ordningsstörningar. Det finns tydliga regler när det gäller planinvasion och föremål som kastas in, och det är inte tillåtet att ta in pyroteknik och annat. Vi har alltså fått ett antal regler och verktyg på plats som går att använda.
Därtill måste det finnas ett arbete mellan klubbar, arrangörer och andra som går ut på att öka säkerheten och utbilda personal och volontärer så att de arbetar generellt. Det finns mycket mer som man kan göra, också sådant som finns i andra länder men som inte är genomfört här.
Jag tror att vi får fortsätta att arbeta med det, men den diskussionen får idrottsministern ta med klubbar och engagerade människor som har med de här verksamheterna att göra. Sedan får vi se vilka erfarenheterna blir av den nya lagstiftningen. Den som vi har haft tidigare har som sagt inte kunnat användas eftersom den inte var användbar.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig när jag avser att ta initiativ till en utvärdering av reformen En modernare rättegång. En modernare rättegång är en mycket omfattande reformering av de processuella reglerna i allmän domstol. Det övergripande syftet med reformen är att skapa en modernare rättegång som uppfyller kraven på en rättssäker, effektiv och ändamålsenlig handläggning av mål och ärenden.
Min förhoppning är att förändringarna kommer att leda till att handläggningstiderna förkortas, att risken för inställda förhandlingar minskar och att pressen på dem som deltar i rättegångar minskar. Lagstiftningen har nyligen börjat tillämpas i domstolarna. På vilket sätt de nya processuella verktygen närmare kommer att tillämpas kommer att visa sig vartefter en praxis utvecklas. Departementet följer denna utveckling noga.
Såväl dåvarande regering som riksdag har uttalat att reformen bör utvärderas när den har varit i kraft en tid. Jag anser att en utvärdering är en viktig del i arbetet med att förbättra det processrättsliga regelverket för domstolarna, och en sådan kommer också att genomföras. Den bör omfatta de effekter och konsekvenser som förändringarna har fått såväl för enskilda som för det allmänna. Förändringarna har varit i kraft i endast drygt fyra månader.
Det är rimligt att ha åtminstone två års erfarenhet av reformen innan en allmän översyn sker.