KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Eriksson (MP):
Tack för frågan, och tack för ett försökt till förtydligande om vad Alliansen menar med sin motion. I mitt anförande, eller i mitt första replikskifte, nämnde jag att det är en viss skillnad i hur ni uttrycker er i motionen kontra hur ni uttrycker er i reservationen.
Reservationen är mycket striktare i fråga om att alla bolag som inte har samhällsuppdrag ska avyttras "så snart som möjligt". Där kommer inte nyanseringen in. I Said Abdus tidigare replikskifte nämnde han plötsligt LKAB.
LKAB nämns inte i motionen som ett företag som skulle ha några särskilda förutsättningar, trots att det finns på en konkurrensutsatt marknad där det finns andra privata aktörer. Vattenfall diskuterades under förra mandatperioden. Jag vet att några av Alliansens partier var inne på att Vattenfall borde säljas. Det skulle vara intressant om representanterna från allianspartierna kunde mer specifikt tala om vad man menar när man talar om alla statliga bolag som inte har ett tydligt utpekat samhällsintresse.
Vilka anomalier - företag - vill ni plocka bort, så att vi vet vilka bolag vi egentligen pratar om? Nu ger ni lite dubbla signaler. Det är svårt att förstå vad ni menar. Vad gäller SAS har Miljöpartiet länge sagt att det ska säljas så fort det finns ett sätt för svenska folket att sälja det och få ut någon form av värde. Vi vill inte sätta in mer pengar i SAS.
Det finns egentligen inget skäl för staten att äga bolaget, men statens ägarandel måste säljas på ett ansvarsfullt sätt.
Jonas Eriksson (MP):
Det är en mycket intressant fråga, men det är faktiskt en helt annan debatt. Jag är inte så säker på att fru talmannen vill att vi ska gå in på en generell näringslivspolitisk debatt här. Jag skulle älska den! Men i dag talar vi om statliga bolag i omvandling. Jag hoppas att vi får tillfälle att komma tillbaka till frågan, men på annan plats. Said Abdu pratade om Telia Sonera, Lernia och Vattenfall.
Mitt parti och jag anser att det fortfarande finns möjligheter att använda dessa bolag. När det gäller Vattenfall är det tydligt. Det bolaget hanterar otroligt värdefull infrastruktur i Sverige som kan användas för många samhällsmål, till exempel att vara drivande i klimatomställningen.
Det finns även samhällsuppdrag som man mycket väl kan tänkas lägga på Lernia som aktörer på den privata marknaden inte fullt klarar av i dag. Telia Sonera med sina dotterbolag hanterar också väsentlig infrastruktur. Det här är inte en fråga som jag har diskuterat med vårt regeringsparti. Jag vet inte hur diskussionerna i regeringen har gått i just den frågan.
Men om det var Alliansens ambition att sälja Telia Sonera och Lernia hade ni åtta år på er. Jag minns inte att ni lade fram någon proposition om att få ett bemyndigande i den frågan. Det är helt okej. Det var kanske andra tider då. Vad gäller Vattenfall gjorde den borgerliga regeringen inte så att ägandet minskades utanför Norden utan man valde till och med att expandera i en affär som var så katastrofalt dålig för svenska folket.
Jonas Eriksson (MP):
Riksdagen ställde sig i går bakom att godkänna klimatavtalet från Paris. Vi vet att klimatförändringarna är här, att de är allvarliga och att de berör oss alla både nu och i framtida generationer. Men de kan bromsas.
Genom regeringens engagemang både nationellt och internationellt har Sverige varit en viktig aktör i detta arbete, och Sveriges arbete är fortfarande av stor betydelse. Med anledning av Sveriges ledartröja inom klimat- och miljöpolitiken frågar jag statsministern: Vilken strategi avser regeringen att ha inför klimatmötet i Marrakech nu i november?
Jonas Eriksson (MP):
Jag är glad över den nyhet som statsminister Stefan Löfven och klimatminister och vice statsminister Isabella Lövin lämnade i dag om ett klimatpolitiskt ramverk för Sverige. Jag är också glad över det globala klimatavtal som Sverige så aktivt varit delaktigt i att ta fram. Det finns många framsteg att glädja sig över men också saker som oroar.
Det är med oro, obehag och sorg som vi ser vilka beslut som USA:s president har fattat de senaste dagarna. Det är muren mot Mexiko, stopp för flyktingmottagande, beslut om stopp för stöd till hjälporganisationer som förser kvinnor med preventivmedel och tillgång till säkra aborter. Det är några exempel. Vi behöver reagera och agera mot dessa beslut och arbeta aktivt för att stärka öppenhet, solidaritet och medmänsklighet.
Jag undrar hur statsministern och regeringen avser att arbeta med det förändrade omvärldsläget och vad Sverige kan göra för att stärka den liberala demokratin.
Jonas Eriksson (MP):
Jag skulle vilja ställa en fråga till utbildningsminister Gustav Fridolin. Min fråga berör en undersökning som man har gjort i min hemkommun. Vi har ungefär 8 000 barn som går i förskolan. Man har studerat hur deras utemiljöer ser ut. Vi vet att barns tillgång till utemiljöer är oerhört viktig ur ett hälsoperspektiv. Man kunde konstatera att det var väldigt stora skillnader mellan de olika förskolornas kvaliteter.
Merparten av förskoleavdelningarna fick långt ifrån höga betyg. Jag kan tänka mig att det här är en bild som delas av flera kommuner över hela landet och att det är samma problematik när det gäller tillgången till kreativa och stimulerande utemiljöer även för grundskoleelever.
Jag undrar hur utbildningsministern ser på bristerna i hälsofrämjande utemiljöer för barn och unga och om regeringen jobbar med att förbättra dem.
Jonas Eriksson (MP):
God tillgång till vatten är en förutsättning för att vårt samhälle ska fungera. God tillgång till vatten är viktig för hushållen, jordbruket och industrin. Vi är vana vid att vattenbrist främst är ett problem för andra delar av världen än Sverige. Men den senaste tiden har det blivit uppenbart att även vi i Sverige står inför stora utmaningar när det gäller vattenförsörjning.
År 2016 drabbades flera platser av vattenbrist, särskilt Öland och Gotland. Just nu är vattennivån i Vättern den lägsta på 40 år. I min valkrets, Örebro, har kommunen nyligen beslutat om att införa bevattningsförbud och uppmanat till allmän sparsamhet för att vattnet ska räcka hela sommaren och hösten. Fru talman!
Min fråga till statsministern är vad regeringen gör eller planerar att göra för att vi ska ha god tillgång till vatten i Sverige både denna sommar och kommande år.
Jonas Eriksson (MP):
Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet Peter Eriksson utifrån att det byggs väldigt mycket just nu, och det vet vi ju alla behövs. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att underlätta och stimulera bostadsbyggandet. Samtidigt höjs fler röster för att man ska fortsätta att göra lättnader i PBL-förordningar och föreskrifter för att göra det enklare att få fler bostäder, och det finns säkert mer att göra.
Men detta väcker samtidigt en del oro för att andra områden kan tvingas stryka på foten. Ett sådant område är funktionshinderspolitiken, som säger att samhället ska utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar ska kunna bli fullt delaktiga i samhällslivet och att man ska skapa förutsättningar för självständighet och självbestämmande.
Min fråga är vad bostadsministern gör inom sitt område för att värna och uppnå de nationella målen inom funktionshinderspolitiken.
Jonas Eriksson (MP):
Jag vill ställa min fråga till näringsminister Damberg. Jag läste nyligen i Dagens industri en rapport om Svenskt Näringslivs rekryteringsbarometer. Av den framgick att sju av tio företag i Sverige har stora problem med att rekrytera och hitta rätt kompetens.
En inte obetydlig andel av företagen har också tvingats ställa in sina expansionsplaner just på grund av att man inte hittar den kompetens man söker på arbetsmarknaden. Samtidigt har vi många nyanlända med hög akademisk examen som får arbeten som inte motsvarar deras kompetens. Vi har också många som inte ens, i alla fall i det korta skedet, kommer in på arbetsmarknaden.
Vad gör regeringen för att hitta en vinn-vinnsituation här, så att de nyanländas kompetens tas till vara och industrins och näringslivets behov av anställda tillgodoses?
Jonas Eriksson (MP):
Statsministern! Folkhälsan i Sverige är i ett internationellt perspektiv god. Det är dock ingen tröst för dem som lider av ohälsa. En aspekt av vårt mående som jag tycker att vi behöver tala mer om är den psykiska ohälsan.
Den psykiska ohälsan utgör i dag ca 46 procent av alla pågående sjukskrivningar enligt Försäkringskassan - 46 procent! Mellan 2011 och 2017 mer än fördubblades sjukskrivningarna med anledning av psykiatriska diagnoser. Herr talman! Jag är bekymrad över utvecklingen.
Det skulle vara intressant att höra hur statsministern ser på utvecklingen och vad regeringen gör för att hantera den.
Jonas Eriksson (MP):
Jag undrar vilket som är det kraftigaste ord jag kan använda i talarstolen. Jag skulle faktiskt vilja använda det nu. Efter de senaste veckornas händelser och olika utspel och ageranden i kammaren är jag - ja, det ordet kanske jag inte ska säga då.
De tidigare talarna har i sina anföranden väl redogjort för utgiftsområdets olika anslag och vad de av riksdagen nu beslutade budgetramarna kommer att få för effekter. Det var regeringens budgetproposition som föll i kammaren i onsdags. Det var en bra övergångsbudget som föll.
Den bygger på flera år av S-MP-samarbete, där vi har gjort stora satsningar både på miljö och klimat och på att minska klyftor och stå upp för människor som har kommit till vårt land och behöver stöd för att komma in och bli en del av det här samhället. Men Moderaterna, Centerpartiet, Kristdemokraterna, Liberalerna och SD vill någonting annat.
De valde att avsätta den sittande regeringen utan att ha ett eget regeringsalternativ. Regeringen har sedan varit en övergångsregering som följt den praxis som finns att inte vidta åtgärder som binder upp en kommande regering.
I stället för att delta i seriösa samtal om hur vi kan få till en regering som håller främlingsfientlighet och nationalism borta från maktens korridorer har M och KD valt att skriva ihop sig i en budgetreservation som med stöd av SD får majoritet i riksdagen. Flera tidigare talare har varit inne på samma område. Som ledamot i konstitutionsutskottet känner jag mig mycket illa till mods.
Det finns krav på att ärenden som avgörs här i Sveriges högsta beslutande organ, riksdagen, ska vara väl beredda. De här förslagen är inte väl beredda.
När det gäller själva utgiftsområdet är det väl främst förslaget till neddragning på 65 miljoner kronor för länsstyrelserna som är mycket illa berett. De 65 miljonerna är inte bara kronor, utan det är människor som gör någonting för de pengarna.
Det finns skäl till att regeringen satsat de pengarna för att förbättra miljötillsynen. Jag hoppas att kommande talare som representerar den budget som nu kommer att gå igenom redogör för vad det får för effekter på länsstyrelsen. Hur många människor kommer att sluta? Hur många uppgifter kommer inte att bli genomförda? Vilka uppgifter är det som inte kommer att bli genomförda?
Det måste man kunna svara på när man röstar igenom en budget som den här. För mig är 65 miljoner kronor inte bara pengar. Det är också ett arbete som inte kommer att bli gjort. Jag deltar inte i beslutet om anslag på det här utgiftsområdet eftersom riksdagen redan har fattat beslut om en annan budget än regeringens övergångsbudget.
Här i talarstolen vill jag därför i den här frågan enbart hänvisa till MP:s, S och V:s gemensamma särskilda yttrande. Jag vill också önska talmannen och talmanspresidiet en god jul och ett gott nytt år.
Jonas Eriksson (MP):
I detta betänkande har S, V och MP en reservation - reservation 17. I övrigt står vi förstås bakom förslaget från utskottets majoritet som jag därmed yrkar bifall till. Detta betänkande handlar om viktiga fri- och rättighetsfrågor. Där har Miljöpartiet väckt flera motioner, men i detta betänkande berörs endast en.
Den handlar om människor som inte vill eller kan definiera sig som vare sig man eller kvinna. Vi tycker att det är rimligt att människor i ett inkluderande samhälle ska kunna definiera sig själva. Flera länder har infört möjligheten att välja ett så kallat tredje juridiskt kön. Några talare före mig har också lyft fram denna fråga. Vi tycker att det är rimligt att Sverige går i denna riktning.
Därför förordar vi i en av våra motioner en utredning av detta. I betänkandet behandlas också ett antal motioner enligt vilka man snarare vill införa fler förbud mot sådant som i dag är mänskliga rättigheter. Man vill begränsa människors frihet när det gäller att använda vissa kläder och religiösa uttryck. Jag är glad över att det finns en tydlig majoritet i utskottet som har avstyrkt dessa motioner.
KU föreslår också att riksdagen gör ett tillkännagivande om stärkt äganderätt. Det har alltså vi i Miljöpartiet, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet valt att reservera oss emot. För min del bygger avståndstagandet på att grundlagsförändringar inte bör ske lösryckt fråga för fråga och inte alltför ofta.
Äganderätten är också en del i den flerpartiöverenskommelse som S, MP, L och C har valt att se över. Jag tycker att vi bör börja med detta arbete innan det tas ett större helhetsgrepp. Ett visst utredningsarbete pågår redan när det gäller rådighetsinskränkningar.
Riksdagen har redan nyligen gjort ett tillkännagivande just om detta och om kompensation vid inskränkningar i äganderätten. Som en tidigare talare redan har påpekat framgår det i regeringsformen att begränsningar i rätten att driva näringsverksamhet eller utöva ett yrke får införas endast för att skydda angelägna allmänna intressen.
Jag menar att detta samlat utgör fullgoda skäl för att inte stödja utskottsmajoriteten på just denna punkt. Med detta vill jag önska talmannen, talmanspresidiet och övriga tjänstepersoner här och i övriga delar av riksdagen ett gott slut på riksdagsåret och en trevlig sommar.
Jonas Eriksson (MP):
Demokrati bygger på rätt till fri åsiktsbildning, rätt att uttrycka sig, föreningsfrihet och rätt till insyn, inflytande och eget deltagande i politiska processer. Våra grundlagar är fundamenten och murverken som vår demokrati vilar på och värnas av.
Flera av mina kollegor i konstitutionsutskottet har redogjort för hur vi ser på ett antal motioner som rör den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten och massmedierna. Demokratin utsätts ständigt för utmaningar och hot, allvarliga hot. Detta pekade Ida Karkiainen och Mia Sydow Mölleby tydligt på i sina anföranden.
Vi behöver därför följa utvecklingen noga och vidta motåtgärder när grundläggande demokratiska rättigheter hotas. Vi måste stå upp för och försvara de grundläggande rättigheterna. Tidigare talare har redan redogjort för flera av de åtgärder regeringen vidtagit.
Jag behöver därför inte uppta kammarens tid med att upprepa dem utan konstaterar bara att jag delar utskottets syn att regeringen i sitt arbete möter de utmaningar flera motionärer lyfter fram. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag.
Jonas Eriksson (MP):
Den proposition som vi debatterar här i dag är väldigt begränsad till sitt omfång. Den tydliggör ansvaret mellan den politiska delen och myndighetsdelen - Sametingets styrelse och kanslichefens ansvar. Den innehåller också förslag som likställer möjligheterna att göra sin identitet styrkt vid val och möjligheterna till säkerhetskontroll.
De förändringar regeringen har föreslagit i propositionen är motiverade, och jag yrkar därför bifall till utskottets förslag. Samtidigt vill jag stämma in med dem som i talarstolen har talat om att svenska staten måste ta ansvar för historien.
Jag gläds över riksdagsledamoten Meijers inlägg om förslaget om en sanningskommission, något som sameminister Alice Bah Kuhnke också har lyft fram behovet av. Jag hoppas att vi snart kan hitta politisk enighet om detta och att regeringen kan lägga fram ett förslag om detta.
Jag hoppas också, utifrån vad jag uppfattar som en antydan av Bengt Eliasson, att det finns stöd hos åtminstone några av de borgerliga partierna för att gå vidare med att ratificera ILO 169 och att också jobba vidare med konsultationsordningen, där regeringen också har kommit väldigt långt.
Jag hoppas att vi i närtid kan få en majoritet i riksdagen för att ta flera steg framåt i samepolitiken och ge det samiska folket de rättigheter som tillfaller dem som urfolk.
Jonas Eriksson (MP):
Vi behöver ta tag i klimatförändringarna. Men vi behöver också ta tag i de effekter som redan är här som ett resultat av klimatförändringarna. För många är nog minnet kort. Men vi har väckts av nyheterna de senaste dagarna om otroligt låga grundvattennivåer. Det brinner redan på flera platser i vårt land. Torkan breder ut sig.
Klimatförändringarna gör att vi kan räkna med alltmer extremväder. Det behöver vi vara beredda att möta. Herr talman!
Jag skulle vilja fråga statsministern vad regeringen har gjort för att öka beredskapen för att möta de extremväder som kan komma, för att hantera översvämningar och stora skogsbränder, för att stödja lantbruket och hantera torka och de risker som kan komma av mer extremt väder.
Jonas Eriksson (MP):
Hundratusentals människor är på flykt efter Turkiets invasion av norra Syrien och offensiv mot den kurdiska befolkningen med bomber, granater och marktrupper. Det har rapporterats över 100 döda människor, även civila.
Erdogan vill upprätta en så kallad säkerhetszon i Syrien, dit han vill flytta upp till 2 miljoner av de 3,6 miljoner syriska flyktingar som finns i Turkiet. Kurderna befarar att syftet är etnisk rensning, och det är inte svårt att dela den oron eller instämma i den beskrivningen av vad som faktiskt händer. Det är bra att Sverige har markerat mot Erdogan tillsammans med EU.
Det är bra att vi slutar exportera vapen till Turkiet och att biståndet ökar med 100 miljoner. Men vad händer nu, och på vilket sätt kommer Sverige att verka för fred i regionen och stödja civilbefolkningen?
Josef Fransson (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 från Sverigedemokraterna. Jag är här i dag för att ifrågasätta en svår, meningslös och onödig byråkrati, vilket är precis vad införandet av EU-direktivet om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster, som behandlas i betänkandet, innebär.
Att den är svår visas tydligt av att få remissinstanser ens verkar kunna begripa hur den nya modellen ska tillämpas. Den är meningslös och onödig därför att vi redan har en nästan motsvarande tillämpning i Sverige. Detta är EU-byråkrati i ett nötskal. Det är ett system som har kompromissats fram mellan kommissionen, EU-parlamentet och medlemsstaterna till någonting näst intill obegripligt.
Det är ett system som remissinstanserna ställer sig i kö för att ifrågasätta. Regeringen är fullt medveten om bristerna. Men när våra herrar i Bryssel vinkar rusar regeringen till med minsta motståndets lag. Det är högst tveksamt om det finns något annat EU-land som är så fogligt som Sverige när det gäller sådana dumheter. Flera av remissinstanserna har som sagt lämnat kritiska synpunkter på såväl beräkningsmetoden som beräkningsvärdena.
I propositionen står följande: Beräkningsmetoden är krånglig, och de värden som används är för låga för att uppnå någon verklig miljöeffekt. Regeringen delar vissa synpunkter men konstaterar att syftet med direktivet är att tillhandahålla en EU-harmoniserad beräkningsmetod. Det är alltså klart och tydligt från regeringens sida.
Införandet av detta krångliga och obegripliga direktiv saknar alltså verkliga miljöeffekter, och regeringen erkänner till och med detta. Herr talman!
Svenska politiker på alla nivåer har identifierat biobränslen som en viktig del av framtidens miljö- och energiutmaningar, och trots att EU-direktivets modell på ett mycket dåligt sätt tar hänsyn till biobränslen i sin beräkningsmodell vill man implementera direktivet, som med regeringens vetskap inte speglar svenska värderingar i fråga om biodrivmedel.
Sverigedemokraterna värnar den svenska självständigheten och är av den fasta uppfattningen att svensk miljöpolitiks utmaningar bäst identifieras utifrån Sverige, inte minst eftersom förutsättningarna ser olika ut i olika europeiska länder, varför detta EU-regelverk i detta fall slår fel.
Josef Fransson (SD):
Jag förstår inte riktigt retoriken här - det är väl just retorik det handlar om. Så att alla vet kan jag klargöra att vi i Sverigedemokraterna naturligtvis inte har något emot standardiseringar. Standardiseringar är givetvis någonting som är bra för att underlätta handel. Men det är inte vad detta handlar om. EU kan absolut vara en institution för att driva standardiseringar framför sig men är långt ifrån den enda. Jag kan svårligen uttolka detta som en standardisering som skulle underlätta någon form av handel.
Här handlar det om en lagstiftning för att tvinga olika landsting och så vidare att upphandla med miljökrav. Det handlar inte om att underlätta handel på det sättet.
Jag skulle vilja passa på att återge lite grann ur propositionen: "Den svenska regeringen hade önskat, att metoden på ett bättre sätt hade tagit hänsyn till biobränslenas mindre klimatpåverkande effekt, likaså att kostnadsvärderingarna av koldioxid och föroreningar hade varit högre och därvid bättre speglat svenska värderingar, vilket även hade inneburit ett större incitament för renare och mer miljöanpassade fordon."
Det här är alltså regeringens egen skrivning. Man konstaterar också: "Denna uppfattning delas också av ett stort antal remissinstanser." Likväl vill man från regeringens sida införa det här med viss iver, kan jag tycka. Självklart blir då min fråga: Varför?
Josef Fransson (SD):
Jag får se om jag kommer ihåg frågorna. Vi börjar med bilarna. Min fasta uppfattning är att det är en investering som är felriktad. Jag är övertygad om att man kan satsa dessa pengar betydligt smartare. Det är väl helt enkelt så.
Jag tror att vi om vi har höga miljökrav på de bilar som kommer ut på marknaden, vilket också till stor del sker i dag, kommer väldigt långt. Sådana saker får ta sin tid. Det finns betydligt bättre sätt att investera dessa pengar; det är min uppfattning.
När det gäller vårt ansvar vet jag inte om det fanns någon motsättning mellan detta och det jag sade om att jag vill sträva efter ett samhälle där vi gör oss fria från beroende av fossila bränslen. Jag vet inte riktigt vad motsättningen var där. Du får gärna upprepa frågan på ett annat sätt, Matilda Ernkrans.
Josef Fransson (SD):
Vi börjar med bilarna igen. Jag vet inte om det spelar någon roll om man pekar på en viss invånare och säger att just den personen ska göra en specifik miljöinsats och måste åka runt i en miljöanpassad bil. Det blir väl så att säga en helhet. När det gäller lågenergilampor och så vidare är det ganska intressant.
Om vi har ett eluppvärmt hus - det är kanske framför allt det jag tänker på - kanske det inte spelar så stor ifall värmen kommer från en glödlampa eller ifall värmen kommer från en elradiator. Det blir i någon mening ett nollsummespel. Jag tror alltså att man många gånger har en övertro på vissa satsningar, så att säga. När det gäller vår politik ska jag ödmjukt erkänna att vi, precis som du vet, är nykomlingar här.
Detta är kanske ett område där vi har lite bakläxa att göra; det kan jag ödmjukt erkänna. Detta är inte någon av våra profilfrågor, men jag får väl lova att återkomma till nästa år. Då ska vi vara betydligt bredare i denna politik.
Josef Fransson (SD):
Till att börja med tycker jag att detta är lite konstigt. Hur kan en lagstiftning innebära en kostnadsökning om den här frivilliga överenskommelsen nu faller ut som det är tänkt och det här också tillämpas? Bedövar man smågrisarna gör man ju det, och det är precis det som lagstiftningen syftar till.
Då är det kostnadsneutralt, så att säga. Struntar man i detta och fortsätter att skära i de små grisarna är det klart att det är billigare. Vi ligger efter nästan hela Europa. Vi är ett av få länder, som jag har uppfattat det i alla fall, som fortfarande kastrerar fullständigt obedövat.
Det tycker jag är skamligt, rent ut sagt.