KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eliza Roszkowska Öberg (M):
Enligt Trafikverket har 270 personer omkommit på våra vägar under år 2010. Det är ett mycket bra resultat. Det är den lägsta siffran i världen när det gäller antalet omkomna i trafiken i förhållande till befolkningens storlek. Vi har en tydlig politisk vision och har vidtagit åtgärder som starkt bidragit till detta. Trafiksäkerheten gäller alla trafikanter.
För att trafiken och interaktionen i trafiken på och vid vägarna ska fungera har trafikregler skapats. Tyvärr är det fortfarande ganska många som nonchalerar dessa regler eller bryter mot dem på grund av bristande kunskap. Då är risken mycket större för att en olycka ska ske. Vad kan göras för att minska antalet olyckor med cyklister inblandade frågar interpellanten mycket riktigt.
Man brukar säga att antalet skadade beror på tre variabler - exponering, olycksrisk och skadeutfall. Det är hastigheten som påverkar olycksrisken och olycksutgången. Ju högre hastighet desto mindre tid att avvärja en olycka. För att undvika olyckor med cyklister är det därför oerhört viktigt med regelefterlevnad bland motorfordonsförare.
Dock sker det fler olyckor med cyklister vid låga hastigheter eftersom miljön då är mycket mer komplicerad, och flödet av oskyddade trafikanter är också mycket större. På de flesta olycksplatser med dödsolyckor är medelhastigheten lägre en 50 kilometer i timmen. Olycksrisken beror också på trafikanternas uppmärksamhet.
Här måste jag ännu en gång påpeka att det gäller både bilister och cyklister. Cyklisterna bör dessutom se till att ha rätt utrustning, som också påpekas i interpellationen. Man behöver ha både lyse och reflexer. Vikten av att respektera trafikregler, inklusive trafikljus och väjningsregler, bör uppmärksammas.
Man bör ta hänsyn till andra trafikanter, både bilister och gående, till exempel genom att tydligt och i god tid visa att man tänker svänga; det gäller speciellt när man ska svänga vänster. Fru talman!
Jag välkomnar den utredning om planering och utformning av trafikmiljön samt översynen av trafikreglerna för cykeltrafik som infrastrukturministern berättade om och ser fram emot den strategi och handlingsplan för ökad och säker cykling som kommer att redovisas senare i år.
Under tiden är det fortfarande sunt förnuft och riskmedvetenhet som är förutsättningen för ett lyckat samspel i trafiken.
Eliza Roszkowska Öberg (M):
Ja, det stämmer att riksdagen riktade ett tillkännagivande till regeringen under förra riksmötet. Det har också kommit två rapporter från VTI, Statens väg- och transportforskningsinstitut, som har sammanställt relevant forskning på området. Forskarna säger där att det är själva samtalet som är problemet.
Och det stämmer att det kan påverka körförmågan när man pratar i mobiltelefon, och när man pratar över huvud taget. Men regeringen har lovat att återkomma till oss under 2012, och då är det viktigt att eventuell lagstiftning och de regler som vi har är teknikneutrala och långsiktigt hållbara.
Vi kan inte bara säga att det är förbjudet att sms:a. Då kommer människor kanske att uppdatera sina facebookkonton eller twittra. Det måste vara någonting som gör att förarna förstår att det gäller att köra bil när man kör bil. Man ska inte vara distraherad, för då är det vårdslöshet i trafik.
När det gäller alkolås och frågan om att utrusta samtliga bilar tycker jag att det är bra att den tekniska utveckling som pågår går i den riktningen att det blir bättre alkolås som fungerar snabbare så att priserna kan sänkas på sikt. Det måste vara en rimlig lösning som fungerar för människor som ska köpa nya bilar, så att det inte blir jättedyrt och jättekrångligt.
Då kan de som hör till riskgruppen, som ofta kör onyktra, ändå undvika att köra bilar som är utrustade med alkolås.
Eliza Roszkowska Öberg (M):
Jag hann tyvärr inte svara på alla frågor. Det var många frågor, och vi har begränsad tid i en replik. Jag ber om ursäkt. Jag kan nu börja med att svara på Leif Petterssons fråga angående kompetenskrav för förare av utryckningsfordon.
Jag instämmer absolut i att de som kör till exempel ambulans eller polisbil måste vara rätt utbildade för att kunna köra bil i svåra situationer med högre hastigheter ofta i tät trafik. Men jag tycker att sådan kompetens och sådana utbildningar ska genomföras av arbetsgivare.
Du pratade om olika krav på olika yrkesgrupper, och det kan behövas specifik kompetens för specifika yrken. Jag tycker att respektive arbetsgivare bör ansvara både för utbildningarna och för att se till att de som kör utryckningsfordon har tillräcklig kompetens för att utföra sitt arbete.
När det gäller alkolås vill jag påminna om den förändring vi har gjort som jag tycker är väldigt bra, att vi har skattebefriat alkolås för förmånsbilar så att det inte höjer värdet för förmånsbilar.
När den tekniska utvecklingen går i den riktningen att alkolås blir snabbare, mer användarvänliga och billigare tror jag att fler och fler kommer att utrusta sina fordon med sådana alkolås, både privata fordon och så kallad nyttotrafik.
Eliza Roszkowska Öberg (M):
Jag kan bara berätta att jag under en trafiksäkerhetskonferens, resultatkonferensen, pratade med några poliser om just trafiksituationen vid skolor. En polisman sade till mig: Tänk på att det är samma stressade mammor och pappor som klagar som också själva kör för fort när de lämnar barnen i skolan eller förskolan.
Jag tycker att det är det som är kärnan i problemet. De som klagar högst är också de som kör fortast. Vi måste titta på att även när vi har hastighetsbegränsningar - på många ställen är det redan 30 kilometer i timmen - finns det människor som inte respekterar dem.
För att svara på frågan om det ska vara precis samma trafiksäkerhet i olika kommuner tycker jag att vi absolut måste ställa högsta krav på barns säkerhet och generellt oskyddade trafikanters säkerhet. Det visar sig att det är just det som är problemområdet numera, nämligen att det är cyklister och gående som dör i trafiken. Vi måste säkerställa att övergångsställen är säkrare och att gång- och cykelbanor är säkra.
Jag tror inte på att vi ska köra över kommunernas bestämmande i frågan och tycka att vi bättre än Trafikverket kan bestämma över hastighetsbegränsningarna vid varenda skola och förskola. Man måste ta hänsyn till de förutsättningar som finns runt skolor och förskolor och titta på vilken trafiklösning som finns där. Man måste titta på tillgängligheten och miljöfrågorna och även på hälsan.
Det är en mycket mer komplex fråga än att bara säga: Så här ska det vara. Men vi måste absolut titta på barnsäkerhet i trafiken.
Eliza Roszkowska Öberg (M):
Jag tycker det är bra att kommunerna oftast, enligt vad jag har hört, bestämmer sig under upphandling för att skolskjuts ska ske med alkolåsutrustade bilar. Det tycker jag är bra. Men jag tycker inte att vi ska säga det härifrån riksdagens sida här och nu.
Du berättar om några beslut, att hastighetsgränsen sänktes vid skolor men att det sedan blev högre hastighet. Det kan man överklaga till Transportstyrelsen.
Som jag har läst inte minst i vårt betänkande säger Transportstyrelsen att det bara har varit enstaka fall där någon har överklagat de lokala trafikföreskrifterna om hastighetsbegränsning till 30 kilometer i timmen vid skolor och förskolor. Här vill jag påpeka en gång till vad som kanske är det viktigaste: Det finns väldigt många skyltar runt om i landet.
Men det är inte alla människor som lever efter de hastighetsbegränsningarna. Den kanske största utmaningen är hur vi påverkar attityderna så att de som kör på våra vägar verkligen respekterar hastighetsbegränsningarna. De forskare som arbetar med analysen av trafiksäkerhetsarbetet i Sverige pekar på hur vi ska göra så att människor lever efter de regler som redan finns.
Det finns fortfarande mycket att göra. Jag instämmer i det Annika Lillemets säger om att vi måste arbeta för ännu bättre trafiksäkerhet. Som jag sade i mitt anförande: Vi är bra, men det betyder inte att vi kommer att sluta arbeta med trafiksäkerhetsfrågorna, utan vi fortsätter att arbeta för ökad trafiksäkerhet.
Eliza Roszkowska Öberg (M):
De mobila bredbandsnäten i Sverige växer, men våra krav på täckning och hastighet på uppkoppling växer ännu snabbare. Vi vill helt enkelt prata, ringa och surfa i våra mobiltelefoner var som helst och när som helst. Monica Green lyfter upp en mycket viktig fråga. 4G-nätet bör byggas ut, och det bör inte ske på bekostnad av kvaliteten i 3G-nätet.
Dessutom bör informationen till kunderna, till exempel täckningskartor eller marknadsförd uppkopplingshastighet, i större grad stämma överens med verkligheten. Vi kan också fundera över om nuvarande system för täckningskartorna baserad på signalstyrka utomhus är riktigt.
Mobiltäckningsegenskaperna kan även variera mycket mellan olika telefonmodeller och till och med på hur användaren håller mobiltelefonen när den används. Nyligen har regleringsmyndigheterna i Sverige och andra länder i Norden och Baltikum vänt sig till EU-kommissionen för att få till stånd en bättre möjlighet att jämföra mobilmottagares prestanda.
Det måste helt enkelt bli klart vad man köper som konsument. Ibland är vissa smarta telefoner inte så smarta när det gäller just täckning eller surfhastighet. Alliansregeringen vill främja utbyggnaden av infrastruktur för trådlös elektronisk kommunikation. Inget annat land i Europa, som Anna-Karin Hatt sade, har frigjort så mycket radiospektrum till mobila tjänster som Sverige.
Det är just under alliansregeringen som beslut har fattats om att frekvenserna efter det gamla analoga tv-nätet ska användas till mobila tjänster. Det möjliggjorde utbyggnad av 4G-nätet. Den intensiva utbyggnad som skedde under 2012 har resulterat i att 4G-täckningen på landsbygden har ökat från 10 till 79 procent på bara ett år.
Det är enligt PTS bredbandskartläggning. För några veckor sedan gav också regeringen i uppdrag till Post- och telestyrelsen att vidta åtgärder för att underlätta utbyggnaden av mobilnäten, utvärdera mobiltäckningen och även utvärdera teleoperatörernas täckningskartor.
Nu gäller det att intensifiera arbetet och, som it-ministern nämnde, genomföra stickprovsmätningar, genomföra regionala dialogmöten och sammanställa information om varje näts uppbyggnad. Under förra veckan skapades inom regeringens Bredbandsforum en ny arbetsgrupp, Gruppen för mobilt bredband.
För att fler hushåll ska få bredband och för att få bättre kapacitet i tätorterna behöver vi först identifiera och sedan undanröja hinder för utbyggnad. Det kan handla om planfrågor, tillträde till mark för att bygga nya master och hur man får fram el- eller fiberkabel till basstationerna. Herr talman!
Jag undrar också hur Monica Green har tänkt sig främja 4G-nätets utbyggnad. Vill hon ha hundraprocentig mobiltelefontäckning i hela landet? Vem ska i så fall ta notan?
Eliza Roszkowska Öberg (M):
Hur kan vi främja en ännu snabbare utbyggnad av infrastruktur för mobilkommunikation? Regeringens roll är att skapa bra förutsättningar, och här är tillgång till radiospektrum avgörande. Låt oss dock inte glömma att det är krävande användare som driver utvecklingen framåt.
Det beräknas att videotittandet i smarta telefoner och surfplattor kommer att öka mobildatatrafiken med 60 procent per år fram till 2018, enligt Ericsson Mobility Report som presenterades i går. Den totala mängden datatrafik i mobilnäten väntas öka 12 gånger fram till 2018.
Utbyggnaden av 4G-nätet kommer också att gynnas av fler 4G-anpassade telefoner - de behövs - och attraktiva tjänster och abonnemang som tillhandahålls av privata aktörer utifrån användarnas efterfrågan. Från vår sida behöver vi stärka den enskilda konsumentens ställning på mobilmarknaden.
Här vill vi bland annat begränsa uppsägningstiderna hos teleoperatörerna och göra så att simkortslåsen automatiskt låses upp när abonnemangstiden har gått ut. Slutligen, herr talman, är det också viktigt med lokalt engagemang.
Till exempel kommunerna kan göra mycket mer för att underlätta utbyggnaden av näten, och det är mycket viktigt att öka samverkan mellan de privata och de offentliga aktörerna.
Sten Nordin (M):
Sunda statsfinanser är grunden för att vi ska klara infrastrukturutbyggnaden. Sunda statsfinanser bygger på att riksdagen för ett antal år sedan skärpte regelverken om budgetlagen och om tak för utgifterna. Det var en mycket viktig grund för att Sverige i dag har sunda statsfinanser. Vi har nu också ett kraftigt överskott i statsfinanserna.
Där delar jag Karin Svensson Smiths uppfattning att det är bättre att använda de egna pengarna än lånade pengar. Jag är inte principiell motståndare till att låna pengar till infrastruktur i vissa lägen. Det vill jag understryka. Vi ska inte diskutera försäljning av statliga bolag, men jag kan inte låta bli att notera hur det kliar i fingrarna på även Vänsterpartiets företrädare att använda pengarna fastän man är kritisk till försäljningen.
Det känns som politiskt lite haltande logik att snabbt säga att pengarna ska användas till olika projekt. Sedan var det frågan om trafikeringsrätten. Detta är en försöksverksamhet. Det är sunt att man kan ha en sådan verksamhet som underlag. Sedan tar vi i och med utredningen ställning för hur vi gör i framtiden.
Bakgrunden är inte en vilja att sticka nålen i SJ, utan bakgrunden är ett kraftfullt krav och vilja från regionerna att ta över trafikeringsrätten. Varför då? Jo, därför att den regionala tågtrafiken och den näraliggande interregionala tågtrafiken handlar mycket om arbetsmarknadsregioner, fru talman.
Det gör att de lokala och regionala ansvariga politikerna känner ett stort tryck och ansvar i frågorna. Det är bakgrunden.
Sten Nordin (M):
Om vi tyckte att det inte fanns något fog att fundera över detta skulle vi inte ha det som försöksverksamhet, utan då hade vi permanentat det direkt. Men det är en försöksverksamhet, och vi har en utredning som arbetar med frågorna och som kommer att lägga fram underlag för ett slutgiltigt beslut om hur vi ser på detta.
Jag säger inte att det är alldeles oproblematiskt, men jag säger att bakgrunden är ett stort tryck från regionala trafikhuvudmän. Det är inte nödvändigtvis för att de vill konkurrera ut SJ eller någon annan utan därför att de har ett resenärsbehov, ett resenärsperspektiv, som står i förgrunden. SJ är ett mycket välskött bolag.
Riksdagens ändrade inställning för ett antal år sedan - med ett förändrat arbetssätt hos SJ och en skicklig ledning - har gjort att SJ står väl rustat att möta konkurrens, både när vi öppnar nationellt i Sverige och när vi öppnar för den europeiska konkurrensen. Jag tror att SJ kommer att hävda sig bra. Bakgrunden är att SJ i dag drivs på ett ekonomiskt effektivt sätt.
Sten Nordin (M):
Ibland kan det vardagliga vara väl så effektivt. Vi kan tänka på de stora projekten. Vi bygger till exempel Citybanan i Stockholm. Det är ett projekt som jag hoppas att vi är överens om. Regeringen anslår just 125 miljoner om året ett antal år till trimningsåtgärder i Stockholmsregionen. Samma behov finns på andra håll.
Detta har givit tydliga och mätbara effekter på minskat antal förseningar. Ha respekt för, fru talman, att underhållsåtgärder är viktiga. De var försummade. Vi behöver inte gräla om vems fel det var, men de var försummade. Detta måste åtgärdas. I utvecklingsfrågorna ligger vi offensivt.
Jag kan vända på frågan och undra var det offensiva ligger från er sida. Ni backar in i framtiden i dessa frågor, både i synen på SJ:s roll och i synen på konkurrens. Ni är inte som kompisarna i Vänsterpartiet, rakt emot allt, men ni går lite på tvären in i detta.
Den tvehågsenheten är inte särskilt framgångsrik politik. Man måste våga pröva avregleringar, precis som regeringen gör, att ligga före och snabbt implementera den nya EU-lagstiftningen. Det har också skett, och det kommer fler propositioner på området.
Sten Nordin (M):
Då minns Pia Nilsson fel. Däremot tycker jag att det är sunt, om man har ett stort ekonomiskt projekt som kostar 16 miljarder, att man genomlyser det ordentligt. Genomlysningen visade ju att det behövdes, för man hade inte alla saker på bordet. Jag tror att projekt mår bra av att man har alla saker på bordet. Jag välkomnar, även om det är en överdriven tolkning, att ni vill vara pådrivande i avregleringsfrågor. Men Pia Nilsson efterlyser, fru talman, ännu mer besked om avregleringsfrågorna.
De är väldigt komplicerade, därför att den europeiska enigheten på det området har tagit lång tid att få fram. Alltför många länder värnar sina egna järnvägssystem samtidigt som de inom sig har privata företag som både driver trafik och bygger tåg. Det är lite märkligt. Men nu har vi kommit långt därvidlag, när Europeiska unionen äntligen har fattat de här besluten.
Jag menar att Sverige nu ska fortsätta att vara pådrivande och fortsätta att vara snabb att förändra trafiken. Jag tror inte att det är genom att utestänga andra aktörer och utestänga det nytänkande som kan finnas hos många andra järnvägsaktörer och företag som vi gynnar järnvägen. Fru talman!
Jag tycker att det är lite märkligt ibland med den nästan lite felsökande - jag ska inte säga grälsjuka, för det låter elakt - attityden i de här frågorna. Jag tror nämligen att det finns en stor och betydande enighet om just behovet av bygga ut en modern järnvägstrafik.
Inte minst, som jag sade i mitt inledningsanförande, från regioner och kommuner som har resenärsperspektivet och lever nära detta finns det ett starkt tryck att bygga ut järnvägstrafiken. Det är det vi ska jobba med, fru talman.
Sten Nordin (M):
Jag tycker att Börje Vestlund visar prov på viss humor när han säger att vi har en regering som gillar monopol. Det som ni står och skäller på både regeringen och oss andra för är väl just att vi vågar pröva vägar för att komma ifrån monopolen och bjuda in flera aktörer. Det är det som ni i grunden tycks ogilla.
När jag talar om SJ som ett välskött företag tror jag att det, oavsett debatten om ägartillskottet en gång i tiden, handlar just om medvetenheten om att man arbetar i en konkurrenssituation. Det gör man ju redan i dag, konkurrens med andra trafikslag.
Det handlar om medvetenhet om vikten av att locka till sig resenärer och godstrafik på grund av hög kvalitet och effektivitet, inte på grund av politiskt styrning, politiska tvångsmedel som ska tvinga enskilda människor att välja det ena eller det andra. Det är faktiskt en oerhört viktig skillnad, och där ligger också framgången för kollektivtrafik och för järnväg. Det handlar om attraktionskraften.
En gång i tiden pendlade jag själv mellan Uppsala och Stockholm. Jag bodde i Uppsala och jobbade i Stockholm. Det var betydligt sämre kvalitet på tågen då än vad det är i dag, och det var betydligt fler förseningar på tågen då än vad det är i dag. Men redan då hade jag aldrig drömt om - jag hade ingen bil då - att det skulle vara ett alternativ att sitta i bil dagligen mellan Uppsala och Stockholm.
Det finns ju en sådan kvalitet och attraktionskraft i att någon annan kör och att man själv då åker väldigt bekvämt. Därför tror jag väldigt starkt på järnvägens förmåga, men vi kan inte stelna. 1990 introducerades X 2000. Det är dags för nya generationer tåg och tågtrafik att komma. Där kan vi inte arbeta ensamma, fru talman. Vi måste bjuda in marknaden att vara med.
Sten Nordin (M):
Jag vill göra en kort kommentar om Citybanan. Jag är väl medveten om den processen, eftersom jag var vice ordförande i Mälardalsrådet som var hårt engagerat i Citybanan. Det är riktigt att den var mycket hårt prioriterad. Det har regeringen uppfyllt. Citybanan är beslutad och byggs. Det är den som byggs först av dessa två projekt. Den diskussionen tycker jag att vi kan lämna bakom oss. Det påstås att regeringen fördröjde processen därför att man gjorde en ny analys av kostnaderna och hållfastheten.
Det visade sig att ni från den gamla regeringens och majoritetens sida flera gånger om hade underskattat kostnaderna för Citybanan. Det är inte projektet betjänt av. Man måste ha en korrekt kostnadsberäkning från början. När det gäller förbifarten är det precis som statsrådet sade. Vi ska göra en ordentlig och seriös miljöprövning och naturligtvis också en ekonomisk prövning av detta projekt.
Jag delar inte alls Karin Svensson Smiths underkännande av Vägverkets arbete med frågorna utan man har gjort ett gediget arbete. Man har också anpassat projektet gång efter gång till bland annat ökade miljökrav. Stockholmsmiljön mår med all säkerhet inte bra av bilköer som vi i dag har till exempel på Essingeleden, som verkligen är i kapacitetstaket. Det går inte bara att önska bort de bilarna.
Då kommer människor inte att kunna ta sig till sina arbeten. Det skulle få förödande konsekvenser för ekonomin och utvecklingen inte bara i den här regionen utan i hela landet. Vi har behov av ett transportsystem med väg och järnväg som kan fungera tillsammans för att människor ska kunna fungera i den här regionen. Vi vet att människor inte alltid kan flytta nära sin arbetsplats. Det är ingalunda realistiskt.
Resandet till jobbet är nog någonting som har kommit för att stanna.
Sten Nordin (M):
Den dag som Förbifart Stockholm invigs - för jag tror att den dagen kommer - ska jag gärna verka för att Karin Svensson Smith får en hedersplakett någonstans vid förbifartens början. Karin Svensson Smith kommer möjligen att avböja denna hedersbetygelse, men jag tycker att den som väcker debatt om förbifarten gör nytta. Detta är ett stort projekt; det kommer att kosta 25-30 miljarder.
Det är självklart att sådana stora projekt inte ska byggas för sin egen skull, utan de ska analyseras noga. Därför är det bra att vi har en ordentlig offentlig debatt om förbifarten. Jag välkomnar detta. Jämställdheten är ett av transportpolitikens viktiga mål och något som vi behöver diskutera mycket mer.
Det är något som många fler som är engagerade i transportpolitiken borde diskutera mer och fundera mer över. Det misstag som jag tycker att Karin Svensson Smith gör, herr talman, är att ha ett statiskt synsätt på resandet och hur resandet utvecklas. Jag delar statsrådet Åsa Torstenssons syn att vägar är viktiga för kollektivtrafiken.
Även om Bussbranschen för fram andra åtgärder än att bygga vägar för att få fler att åka buss tar det inte bort det faktum att bussarna behöver bra vägar. Jag ser Förbifart Stockholm som något både för busstrafiken och för biltrafiken.
Jag tror inte att man kan lösa transportbehovet mellan de södra, norra och nordvästra delarna av Stockholmsregionen med endast spårbunden trafik, även om jag är en stark vän av spårbunden trafik inte minst i storstadsområden. Det är ett statiskt synsätt att tro att den fördelning som är i dag kommer att bestå.
Medvetandet om kollektivtrafiken kommer att utvecklas. Fler män kommer att välja att lämna bilen hemma och ta kollektiva färdmedel när de upptäcker att det är bekvämare än att köra den egna bilen. Samtidigt kommer det att bli det fler kvinnor som skaffar bil när kvinnorna får jobb, äntligen anständig lön och egen makt.
Många av de hushåll som Karin Svensson Smith talar om som saknar bil utgörs av ensamstående kvinnor och ensamstående kvinnor med barn. När de får det bättre kommer många av dem att skaffa bil. Får vi tro statistiken skaffar många av dem dessutom miljöbil för att de har det starka tänkandet med sig även när de blir bilägare.
Vi kan i transportpolitiken inte bortse från behovet av att fortsätta bygga ut både vägar och järnvägar och att fortsätta bygga ut för både kollektivtrafiken och den enskilda biltrafiken. Tillståndet är inte statiskt. Herr talman!
Talar vi om jämlikhetsfrågor snarare än jämställdhetsfrågor finns det anledning att i debatterna om Förbifart Stockholm påminna om hur Stockholmsregionen ser ut i den södra, norra och nordvästra delen. Förbifart Stockholm kan spela en stor roll för integrationen och för en arbetsmarknad som öppnar sig för många fler.
Inte minst kommer många kvinnor i de södra delarna av Stockholm att få nytta av att man stärker transporterna, oavsett om de framöver väljer att ta buss eller åka i egen bil.