KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elin Lundgren (S):
Jag konstaterar, precis som Emma gjorde i förra replikskiftet, att den här diskussionen inte handlar om huruvida vi är för eller emot hedersförtryck. Där tror jag verkligen att vi är överens. Jag betonar igen att vi har den här formuleringen i utskottsbetänkandet. Det skulle nog kunna vara så att det går att hitta bättre formuleringar. Men det handlar om att det inte är berett för detta. Ja, man kan fundera över varför regeringen inte gjorde det.
Det jag skulle vilja lyfta in är att vi har för avsikt att bevaka detta när vi kommer att göra barnkonventionen till lag; då kommer mycket lagstiftning att ses över.
Elin Lundgren (S):
Nu har jag inte med mig propositionen, så jag kan inte citera ur den. Men jag vill minnas att det står att regeringen utifrån de tidigare gjorda lagförändringarna poängterar att den här skrivningen i praktiken har spelat ut sin roll. Det tycker jag är viktigt att poängtera. I övrigt berör Eskilandersson sådant som har med retroaktiv lagstiftning att göra.
Det är en debatt som vi redan haft i samband med ett annat ärende. Jag tänker inte debattera det nu, eftersom det här ärendet har med helt andra saker att göra.
Elin Lundgren (S):
Jag kan konstatera att man får gifta sig på sin 18-årsdag i Sverige. Det förutsätter jag ändå att vi är överens om och tycker ska vara möjligt att göra för den som så vill. Det vi diskuterar nu är alltså möjligheten att inför en sådan dag - något som jag faktiskt tror är ganska ovanligt - kunna fundera över ett äktenskapsförord om man så vill.
Det här handlar om detta och ingenting annat. Jag vill återigen betona, eftersom man kan få ett intryck av någonting annat, att i Sverige godkänner vi inga äktenskap där minderåriga ingår. Man kan inte ingå sådana äktenskap i Sverige, och Sverige godkänner inte heller sådana äktenskap som är ingångna någon annanstans.
Elin Lundgren (S):
Om vi ska diskutera historien och hur det har varit med lagstiftningen så var det en alliansregering som var ansvarig för den lagstiftning som lades fram 2014, då tidigare korrigeringar gjordes. Utifrån dagens perspektiv vill jag kredda Vänsterpartiet, som var det enda parti som då var väldigt tydligt med att man ville göra det som vi gör i dag. Det var inte vi, dessvärre, och inte Liberalerna som lade fram förslaget då.
Detta är mitt svar när vi ska diskutera hur historien har varit och vem som har tagit krafttag eller inte.
Elin Lundgren (S):
Jag har kanske inte uttryckt det så att jag är väldigt nöjd. Tvärtom idkade jag en hel del självkritik, vilket jag inte hörde Liberalernas representant göra. Jag kan inte ta ansvar för vad en annan ledamot från mitt parti har sagt i en debatt som jag inte lyssnade på. Men om vi ska säga något om våren var min bild att det pågick en utredning om detta, om än sen, som Liberalerna påpekade, där det förslag som vi ska besluta om i dag på väg fram.
I februari togs ett utskottsinitiativ av Alliansen, om det var detta som Robert Hannah menade när han pratade om motionen tidigare. Jag har tolkat det på det sättet, men det är möjligt att jag har tolkat fel. För mig är det en sådan grej man kan göra i riksdagen för att sätta ögonen på en fråga och få det att verka som att man själv är den som driver frågan, fast den redan är igång. Det är ett så kallat slag i luften.
Sedan var det kanske dumt av Socialdemokraterna att hantera detta genom ett avslag, med hänvisning till att det redan pågick en utredning. Då blev det en medial missuppfattning - att vi inte ville förbjuda dessa äktenskap, vilket absolut inte var rätt i sak. Detta är lite tekniskt, och vi som är politiska nördar förstår det. Men det gjorde inte medierna.
Nu kommer Robert Hannah inte att hinna svara, men jag tycker att det är speciellt att det parti som slår sig mycket för bröstet också är det parti som har en reservation som handlar om att lätta upp den lagstiftning som vi lägger fram. Detta tycker jag är anmärkningsvärt.
Elin Lundgren (S):
I denna fråga skulle jag vilja säga att huvudintresset inte är att straffa någon. Det är inte det som är poängen med denna lagstiftning. Poängen är att människor ska få leva fria liv när de är unga - ingenting annat. I detta sammanhang är straff verkligen av helt underordnat intresse för mig. Jag ser inte hur det leder oss framåt i frågan över huvud taget. Den andra frågan har inte med detta att göra utan tillhör den större diskussionen om hur vi ska leva tillsammans.
Den är något mer komplicerad än att den går att besvara i ett replikskifte. Vad är äktenskapsliknande former? Vilka är det som lever på detta sätt? Man kan problematisera på många olika sätt. Jag vet att Sverigedemokraternas agenda ofta är att peka på människor som kommer från andra länder och från andra kulturer och säga att deras sätt att leva skulle vara något osundare än vad vårt sätt att leva är, alltså hos oss som är födda här.
Men om man talar om att leva under äktenskapsliknande förhållanden oregistrerat med någon som är under 18 år, är jag helt övertygad om att väldigt många människor födda i Sverige gör det. Ingen pekar särskilt på det utan tycker att också unga människor kan leva under olika förhållanden. Jag tycker alltså inte att detta är en fråga för denna debatt. Den är mycket större och mycket mer komplex än vad Mikael Eskilandersson vill få den till.
Den frågan får vi återkomma till tillsammans med de andra saker som jag nämnde tidigare.
Elin Lundgren (S):
Min fråga är till minister Per Bolund. Det är en konsumentfråga med bäring på bostadsrätter. Den senaste tiden har medierna, bland annat P1:s konsumentprogam Plånboken , uppmärksammat att det blir allt fler tvister mellan företag som säljer nya bostadsrätter och köparna. Det kan handla om lite olika saker. Det kan till exempel vara att man inte är nöjd med den kvalitet och den standard som har utlovats.
Det kan till exempel vara lite klena innerväggar eller att det är annat material i snickerierna än vad man har sett i prospektet. Det kan kanske vara än mer allvarligt som att bostaden inte ens är klar när man har förväntat sig att få tillträde till den. Det är förstås jobbigt både för köparna och också för säljarna att behöva tvista i de här frågorna. Min fråga är: Hur ser ministern på problematiken, och vad kan göras?
Elin Lundgren (S):
Också min fråga går till Per Bolund. Även den gäller bostadsområdet, men en specifik del av det som har nämnts tidigare i frågestunden. Jag skulle vilja veta hur ministern ser på resultatet av det så kallade investeringsstödet hittills. Det är ju ett stöd som möjliggör ett byggande som ger hyresgäster en billigare hyra än vad nivån skulle varit vid annat byggande. Det är någonting som jag tycker är mycket viktigt. Jag undrar också hur ministern ser på stödet framöver.
Vilken inverkan tror han att investeringsstödet kommer att få för kommuner och hyresgäster?
Elin Lundgren (S):
Enligt riksdagsordningen kan ett utskott väcka förslag i riksdagen om ämnen som hör till utskottets beredningsområde. Det är det som nu har skett i civilutskottet när det gäller att utreda det nuvarande resegarantisystemet. Covid-19 har slagit hårt mot världen och mot Sverige. Pandemin har inneburit stora påfrestningar för såväl enskilda som hela samhället. Det har påverkat oss alla.
För en del har det inneburit att familjemedlemmar eller nära vänner har avlidit, och i många fall har det inte varit möjligt att ta ett ordentligt avsked. Människor har isolerats, och ensamheten plågar många. Sjukvården har satts under stor press, och vi vet ännu inte vilka följder det kan få för folkhälsan framöver. Covid-19 har också slagit hårt mot människor som har haft ett jobb att gå till den ena dagen men inte den andra.
Sjukskrivningar har också gjort att inkomsterna har blivit osäkra. Uttrycket slagit hårt kan kanske sägas vara en underdrift i sammanhanget. Men vi har alla bilden ganska klar för oss, även om vi ännu inte vet de slutgiltiga konsekvenserna. Många företag, beroende på bransch, förstås, har också drabbats hårt, vilket i sin tur kan drabba konsumenter. Så har det varit när det gäller resebranschen.
Konsumenter har betalat i förväg för en resa som sedan inte har kunnat genomföras, och företaget har saknat likvida medel för att kunna betala tillbaka pengarna. Vi har vidtagit insatser för att mildra effekterna för de resenärer som har drabbats. EU har pekat på ett vouchersystem. I en extra ändringsbudget för 2021 har regeringen avsatt 679 miljoner kronor för ett researrangörslån.
En del konsumenter har fått tillbaka sina pengar, men det kvarstår fortfarande många omständigheter som gör att resenärer i dag inte erhåller fullgott skydd. Det måste ses över. Angående konsumentskydd är det viktigt att nämna att det till stora delar är harmoniserat inom EU. EU presenterade därför i november en strategi för konsumentpolitiken där man sa att man ska analysera i vilken mån paketresedirektivet fortfarande fyller sin funktion, mot bakgrund av det som har hänt.
Kommissionen avser att senast 2022 vara klar med sin analys. Sverige och vår regering ska såklart vara en aktiv del i det förändringsarbetet, eftersom det är önskvärt att ha ett gott skydd inom hela EU. Vi ställer oss bakom det här utskottsinitiativet, eftersom vi ser att det är viktigt för konsumenter och företag som drabbats. Långsiktiga och hållbara lösningar behöver mejslas ut inför framtiden.
Avslutningsvis är det också viktigt att nämna att vi måste få stopp på covid-19. Vi måste alla fortsätta ta ansvar för att minska smittspridningen och vaccinera oss för att få stopp på pandemin. Än så länge fortgår den dock, och vi kommer att ständigt behöva se över nya vägar inom både Sverige och EU för att begränsa effekterna. Fru talman! Med det yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.
Jens Holm (V):
Anita Brodén undrade om vi rödgröna någon gång kunde säga något positivt om regeringens miljöpolitik. Det är jag beredd att göra den dag jag får se kemikaliestrategin till exempel. Jag har väntat i drygt fyra år på att regeringen ska presentera något konkret. Såvitt jag vet kommer det något ganska snart. Det låter bra, men jag tycker att fyra år är alldeles för lång tid.
När det gäller kemikaliearbetet känns det som om det går åt fel håll när man nu tillåter ett farligt miljögift som deka-BDE som tidigare har varit förbjudet. Naturskyddsföreningen konstaterade att med den här regeringen går miljöarbetet bakåt för första gången någonsin. Låt oss se om jag kan risa eller rosa kemikaliestrategin när den kommer. Anita Brodén nämnde att det anslås mer pengar till miljön.
När ekonomin växer är det ju inte så konstigt att det blir mer pengar till alla potter. Låt oss läsa vad det står i budgetpropositionen. Där står det att anslagen för utgiftsområde 20 kommer att minskas successivt.
För nästa år minskar man med 116 miljoner kronor, för 2012 minskar man med 47 miljoner kronor, för 2013 minskar man med 490 miljoner kronor och för 2014 minskar man med 418 miljoner kronor. Det är drygt 1 miljard i nedskärningar.
Jens Holm (V):
När det gäller ett annat farligt ämne, bisfenol A, säger miljöministern att han är beredd att gå före och föreslå ett nationellt förbud om inte EU inför ett EU-förbud. När det gäller deka-BDE är man inte beredd att ta den striden utan tillåter ett miljögift som tidigare var förbjudet. Det vittnar om en inte särskilt hög ambition hos regeringen på kemikalieområdet.
När det gäller anslagen konstaterar jag fortfarande att det är nedskärningar med drygt 1 miljard kronor. Om man skrotar viktiga miljöprojekt sparar man naturligtvis pengar i budgeten, men poängen med politik är väl inte att man ska lägga ned miljöprojekt. Man ska väl låta dem leva ut och utveckla fler miljöprojekt så att vi kan lösa dessa viktiga frågor. Då behöver man mer pengar, inte 1 miljard mindre.
Jens Holm (V):
Tack, Andreas Carlgren, för att du är i kammaren och debatterar med oss. Ibland låter det som om vi i oppositionen sitter i regeringen och du vill utkräva svar och ansvar av oss. Du säger att du gärna vill se ett samarbete med oss. Jag samarbetar gärna med regeringen. Det gör mitt parti också. Frågan är bara vad vi ska samarbeta om. Du nämnde att du vill reformera CDM-systemet. Det är alldeles utmärkt.
Vi vet att CDM-systemet, uppköp av billiga utsläppskrediter i utvecklingsländer, till stor del inte fungerar. Det är inte additionellt. En stor del av projekten leder de facto inte till minskningar. När du vill reformera det och förhandlar på EU-nivå undrar jag om de innebär att du till exempel vill plocka bort HFC-gaserna, som utgör en stor del av projekten. Rening av lustgas är ett annat stort kryphål. Ska det bort helt från CDM-systemet?
Jag vore tacksam om du kunde ge svar på det. Vidare nämnde du att finansminister Borg inte tyckte någonting om den stora andelen utsläppskrediter som Sverige har. Det motsvarar, eller beräknas uppgå till, ungefär 70 miljoner ton koldioxidekvivalenter. Det är en otrolig mängd utsläppskrediter som Sverige självklart kan sälja på marknaden.
I artikeln i Veckans Affärer nämndes, och det är därför jag frågar, att Sverige har talat med Polen och andra östeuropeiska länder och sagt: Om ni får köpa våra utsläppskrediter kan ni gå med på att skala upp EU:s ambitioner från 20 procent till 30 procent. Därför känns det som att det trots allt pågår någon form av samtal om att sälja dessa utsläppskrediter.
Du som miljöminister borde kunna deklarera vad du tycker. Om vi inte annullerar dem kommer vi att totalt eliminera hela svenska folkets samlade miljöarbete, för det innebär i så fall att alla utsläpp som vi har sparat säljer vi vidare och så kommer de att ske någon annanstans i stället.
Jens Holm (V):
Det är bra att Andreas Carlgren delvis svarar på frågan om CDM, och kanske kan vi ha en del samarbete. Det pågår en diskussion inom EU om att till exempel ta bort HFC-gaserna, som på vissa håll är förbjudna, från systemet. Det är ett gigantiskt kryphål. Jag tror att det motsvarar ungefär 30 procent av alla CDM-projekt.
Där skulle jag vilja höra att den svenska linjen är att de gaserna helt ska bort från systemet. Det är märkligt att miljöministern tillstår att det finns problem med CDM men samtidigt inte lite självkritiskt från regeringen kan säga: Nu backar vi tillbaka lite grann, det ska inte bli så mycket CDM. I ert valmanifest sade ni att ni vill öka andelen uppköp av krediter i utvecklingsländer.
Det oroar mig. Ni har slagit fast att ungefär 6,5 miljoner ton ska göras med CDM-projekt. Det är ungefär 30 procent av hela regeringens miljöpolitik.
Jag vill ha ett klart besked från miljöministern där miljöministern säger: I väntan på att vi har konkreta exempel på projekt som verkligen är additionella och på översynen kommer vi att dra ned på projekten och i stället göra åtgärder på hemmaplan. Jag skulle vilja säga något om att sälja överskottet.
Om man säljer överskottet på 70 miljoner koldioxidekvivalenter till Polen innebär det att de kan släppa ut dessa 70 miljoner ton. Det är enorma utsläpp. Jag skulle se det lite som ett slag i ansiktet på hela svenska folket som ändå varit duktigt med att minska våra utsläpp. Åtminstone du som miljöminister borde kunna driva på. Jag kan tänka mig att det finns en motsättning mellan ditt departement och Finansdepartementet.
Det vore bra att veta att vår miljöminister driver på för att detta ska annulleras. Jag tror att Storbritannien redan har markerat att de kommer att annullera sitt överskott. Det skulle jag också vilja höra från svenska regeringen.
Jens Holm (V):
Jag skulle vilja fråga Roger Tiefensee vad Tiefensee tycker att Sverige ska göra för att vi ska minska vår påverkan av importen och konsumtionen. Den påverkan kan vara ungefär dubbelt så stor som den klimatpåverkan som vi redovisar officiellt.
Vi rödgröna har en reservation, reservation 1, där vi säger att vi vill göra något åt saken. Jag tycker kanske inte att vi har ett uttömmande förslag, men vi har i alla fall ett konkret förslag om att vi vill ha en samlad strategi för att komma till rätta med de ekologiska fotavtrycken. På samma sätt är det med diskussionen om matavfallet.
Förra veckan, när vi diskuterade köttkonsumtionens påverkan svarade Roger Tiefensee mig att det vi verkligen ska göra att se till att minska matsvinnet. Nu är matsvinnet ungefär en femtedel så stort som köttindustrins klimatpåverkan, matsvinnet är verkligen ett stort problem. Det är just därför vi slår fast det i vår reservation.
Vi vill att vi härifrån riksdagen ska konstatera att vi ska ha en plan för att minska matsvinnet. Du pratar om att vi skapar motsättningar. Jag tycker att ni skapar motsättningar när ni inte kan bejaka en del progressiva förslag från vår sida.
Jens Holm (V):
Jag är absolut öppen för att vi tittar på hur vi påverkar åt båda hållen. Jag är emellertid rätt övertygad om att vi får en ganska stor nettopåverkan genom den stora importen och någonting som ständigt ökar. Det är ju en del av vår livsstil, att vi är väldigt beroende av importerade produkter.
Då är det kanske det som Roger Tiefensee borde ha svarat i debatten förra veckan: Ja, vilket bra förslag från de rödgröna, att ni vill komma till rätta med konsumtionens klimatpåverkan - jag stöder det men har ett litet förslag på hur det ska bli ännu bättre. Men det är inte så ni agerar! I bästa fall hänvisar ni till Miljömålsberedningen. Där ska alla progressiva förslag begravas, och vi vet aldrig någonsin när de förslagen kommer fram. Jag tycker att vi har ett ansvar.
Vi har ett ansvar i utskottet, och vi har ett ansvar i kammaren för att driva på klimatpolitiken, för detta är frågor som inte kan vänta. Jag tycker att det är lite fegt att begrava förslagen i en beredning när vi ska stå här och fatta besluten.
Jens Holm (V):
Jag skulle vilja ställa en fråga till Linda Andersson från Moderaterna. Vi rödgröna vill ju förbjuda en mängd farliga ämnen, till exempel deka-BDE - som var förbjudet tidigare, men regeringen hävde förbudet i maj 2008 - bisfenol A och PFOS, som är ett perfluorerat ämne.
När jag läser betänkandet ser jag att det är på gång och att det ska prioriteras i den handlingsplan som regeringen har tagit fram. Jag har läst handlingsplanen ganska noggrant, i synnerhet de sidor som handlar om nya lagstiftningsinitiativ. Där ser jag inte att något av de här ämnena nämns.
Det finns än så länge inga konkreta förslag i handlingsplanen om att man kommer att föreslå att något av de tre ämnen som jag just räknade upp ska förbjudas. Därför undrar jag om det inte vore bättre ifall vi här kunde enas om att det här är farliga ämnen som borde förbjudas. Det tycker ni också. Jag tror att vi skulle hjälpa regeringen på det sättet. Jag vill ta upp en annan fråga.
Vi rödgröna vill ha en internationell forskarpanel på ungefär samma sätt som vi har en klimatpanel. Vi vill ha ett internationellt forskarsamarbete just om kemikalier, men det avslår ni och menar att det redan finns så mycket internationellt samarbete. Men det är just det som inte finns på kemikalieområdet, och i synnerhet finns det ingen samordning.
Jens Holm (V):
Fast jag är rätt övertygad om att de flesta EU-länder tycker att det är bra om enskilda länder går före och visar på vilka ämnen man kan förbjuda. Och även Reachsamarbetet bygger på att enskilda länder tar upp ämnen som man på sikt vill ska kunna fasas ut. Det kräver ett aktivt arbete från de enskilda medlemsländerna.
Vi kan inte bara sitta här med armarna i kors och tro att någon nere i Bryssel ska lösa det åt oss, för det kommer inte att hända. Jag hade också en fråga om den internationella forskarpanelen om kemikalier.
I handlingsplanen För en giftfri vardag tar man upp behovet av ökad forskning - det är för övrigt något som vi har motionerat om - och man vill att regeringen ska avsätta särskilda medel för ökad forskning om risker med kemikalier. Det tror jag är extremt viktigt.
Kan du som kommer från det parti som sitter på Finansdepartementet berätta för oss när de extra pengarna kommer för forskning om kemikalier? De pengarna täcks ju inte av de 25 miljoner kronorna som regeringen har avsatt, utan de är till handlingsplanen i sig.
Jens Holm (V):
Nina Lundström ställde en konkret fråga till mig och Vänsterpartiet. Då tycker jag att man ska ge ett konkret svar. Vänsterpartiet tycker att så länge vi är medlemmar i EU ska vi arbeta konstruktivt för att göra EU så bra som möjligt. Miljöområdet är ett sådant konkret område där inte minst jag har arbetat aktivt för Vänsterpartiet som EU-parlamentariker. Jag arbetade just med Reach.
Jag kan konstatera att om man jämför det förslag som Margot Wallström lade fram om Reach med det förslag som till slut klubbades igenom efter flera år av intensiv lobbning från den tyska och andra länders kemikalieindustrier blev det bara en liten tummetott kvar. Hela grundtanken med Reach är att man ska ha en ersättningsprincip.
I de fall där det finns en farlig kemikalie och det finns alternativ ska den farliga kemikalien automatiskt ersättas av alternativet. Denna ersättningsprincip - substitutionsprincipen - finns inte kvar längre i Reach. För Sveriges del innebär Reach faktiskt en del försämringar. Det är ovanligt att man i lagstiftning gör saker sämre. När det gäller registrering för användning av kemikalier hade vi till exempel mycket hårdare krav tidigare.
Nu har man höjt kravet till 1 ton, vilket är en stor skillnad mot de 10 kilo som jag tror var det som vi hade som krav tidigare. Jag måste säga att jag blev besviken på den liberala gruppen i EU-parlamentet, som till slut gick med på den urvattnade versionen av Reach. Om man säger att man ska påverka och förändra EU gäller det att ta strid och att sätta miljön först.
Det tycker inte jag att liberalerna gjorde i det här fallet.
Jens Holm (V):
Jag tycker inte att EU-lojaliteten är det viktigaste. Jag tycker att miljön och folkhälsan är det som vi - åtminstone vi miljöpolitiker - alltid ska sätta först. Det är därför jag tycker att det är så otroligt viktigt att enskilda länder ska våga gå före och ta en strid mot Bryssel för att visa att vi på nationell nivå kan stoppa ett visst ämne därför att vi kan bevisa att det är farligt för folkhälsan, för miljön, för djuren eller vad det nu kan vara för någonting.
Det är tragiskt till exempel med azofärger. Du säger att du är allergiker, Nina Lundström. Många allergiker blev djupt bedrövade när Sverige måste tillåta azofärger efter EU-inträdet. Även kraven på innehållsdeklaration har försämrats efter EU-inträdet; det vet du. Sverige hade de bästa innehållsdeklarationerna i Europa innan vi blev medlem. Men nu är Sverige medlem. Så är det. Då vill jag att Sverige ska gå före och visa de andra EU-länderna.
Vi borde ha ett förbud mot azofärger, vi borde ha ett förbud mot deka-BDE, vi borde ha ett förbud mot PFOS och så vidare. Jag tycker att det är så tråkigt att regeringen håller sig passiv mot EU. Regeringen törs inte sticka ut, utan säger: Nej, vi väntar i stället på EU och hoppas att någonting händer där!
Jens Holm (V):
Jag tycker att det är jättebra att regeringen har låtit Kemikalieinspektionen ta fram den här handlingsplanen för en giftfri vardag. Jag tycker också att det är bra att regeringen har avsatt 25 miljoner kronor extra varje år för att KemI ska kunna realisera den här handlingsplanen.
Vi i Vänsterpartiet vill se mer pengar, men jag måste ändå säga att det är ett steg i rätt riktning. Det kan man kanske få bjuda på ibland. Jag vill ha ett konkret svar från Roger Tiefensee på den fråga som Kemikalieinspektionen tar upp i den här handlingsplanen. Man konstaterar att man inte har fått något konkret uppdrag att driva på forskningen, men de identifierar att det behövs väldigt mycket mer forskning på det här området.
Det tror jag att vi är överens om. Kemikalieinspektionen föreslår också att det avsätts särskilda medel som öronmärks för just kemikalieforskning. När jag tittade i budgeten på utgiftsområde 20, som är det här området, noterade jag att regeringen höjde anslaget med 1 miljon från 91 miljoner kronor till 92 miljoner kronor avseende miljöforskning.
Vi kan hoppas att kemikalieforskning kan ingå där. Kan Roger Tiefensee svara på om regeringen kommer att tillmötesgå Kemikalieinspektionen när det gäller extra medel för just kemikalieforskning?