Viviann Gerdin (C):
Nej, jag anser inte att det ska finnas en mellanväg utan jag är ute efter ett skyddsnät när personen i fråga inte omfattas av någondera lands regler. Låt mig ge några exempel. En svensk som arbetar i Norge, blir sjuk eller skadar sig och är sjukskriven i 52 veckor faller efter dessa 52 veckor ur det norska systemet.
Han kan inte vara sjukskriven längre. Om han samtidigt blir arbetslös integreras han inte i det svenska systemet. Han får alltså ingen ersättning. Det finns också problem med skärpta regler för hemvändande svenskar, sådana som gränspendlat och jobbat utomlands. De har strängare inträdeskrav än de svenskar som är arbetslösa inom vårt land.
Dessutom finns det regler som säger att om man som svensk tar ett deltidsjobb i Norge får man ingen a-kassa i Sverige för den överskjutande tiden. Detta uppmuntrar en svensk arbetslös att vara arbetslös på heltid eftersom han annars mister 50 % av ersättningen. Det går alltså inte att jobba enbart 50 % i Norge. I så fall får man också leva på 50 % av lönen.
Det finns en rad områden där syftet motverkas. Alldeles nyligen har man i Norge ändrat reglerna för pension så att en svensk arbetare inte får ta med sig sina intjänade pensionspoäng till Norge när man lägger grunden för den pensionsrätt han tjänar in där.
Det innebär att en svensk arbetslös förlorar på att ta ett arbete i Norge eftersom systemen är sådana att de inte gynnar honom ekonomiskt. Oavsett om någon tvingas till arbete i Norge eller det sker frivilligt är det svårt för den enskilde individen att sätta sig in i hur alla regler fungerar.
I dag är ju inte ens arbetsförmedlingen och Försäkringskassan i Sverige alltid överens om tolkningarna. Det finns skillnader. Det finns alltså inte enbart skillnader i tolkning över riksgränsen utan också inom vårt land. Det är lite oroande. Jag vill därför återigen lyfta fram att det borde finnas någon form av skyddsnät.
I Värmland finns i dag svenska gränspendlare som levt på socialbidrag för att de ramlat ur båda systemen. Detta påverkar deras hälsa i dubbel bemärkelse. Det finns de som tvingats sälja sina hus och annan egendom på grund av att de under utredningstiden inte fått någon ersättning.
Vi i Sverige värnar om att människor ska ha rätt till en viss grundtrygghet och ändå utelämnar vi dessa människor när systemen inte fungerar i gränsrelationen mellan två nationella lagstiftningar. Jag vill också ta upp en fråga som jag fått med anledning av att statsrådet hänvisar till EG-förordningen 1408/71.
Jag har fått framfört till mig att det finns en annan förordning under artikel 40 som går ut på att länderna accepterar varandras olika bedömningar vad gäller sjukersättningar och sådant. Då skulle man också acceptera en norsk bedömning som säger att en viss person har rätt till ersättning eller att han inte har det. I dag kan det bli olika. Man kan ge ersättning i Norge medan det inte godtas i Sverige.
När man efter en lång sjukskrivningsperiod i Norge faller ur systemet och återkommer till Sverige omfattas man inte av sjukpenning i Sverige. Det är ett problem så länge man inte kan acceptera en viss grundnivå på ersättningarna, utan det kan stå mellan en fullt lagenlig ersättning eller ingenting alls.