KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Persson (S):
Jag har haft ett flertal interpellationsdebatter med Anders Borg. De är mycket intressanta. De präglas av två saker. Anders Borg svarar inte på några frågor, och han har med sig "miniinterpellanter" som interpellerar interpellanten. Så försöker man dölja den egentliga politiska diskussionen.
Jag upprepar frågeställningarna, Anders Borg: Är det inte så att arbetslösheten har ökat? Är det inte så att långtidsarbetslösheten har ökat massivt? Är det inte så att ungdomsarbetslösheten har ökat massivt? Det sker till priset av ökade klyftor och skulle användas som metod för att klämma åt arbetslösa och sjuka. Klyftorna ökar. Arbetslösheten ökar.
Det är effekten av er politik. Tyvärr är ni alldeles för lite granskade. Ibland låter ert språk som lånat av George Orwell eller också kan jag se Per Schlingmann framför mig. Det är det nya moderata språkbruket. En väldigt bra lokaltidning, Smålands Folkblad, granskade i sitt senaste nummer Moderaternas politik.
Man hade bild på Reinfeldt och texten: En man, åtta svek, tio lögner. Det är förvisso tidningens beskrivning, men vid en hastig genomläsning av artikeln finner jag den som fullständigt korrekt. Framför allt gäller det jobbfrågan. Allt det ni lovade har katastrofalt misslyckats - till priset av att vårt land fått kraftigt ökade klyftor.
Det är ett stort misslyckande, ett mycket stort misslyckande, ett massivt misslyckande, Anders Borg.
Peter Persson (S):
Som sagts i tidigare debatt var lockelsen att rösta på Moderaterna 2006 och 2010 tydlig. De lovade att bryta utanförskapet.
De många människor som inte kom in på arbetsmarknaden och som levde i ekonomisk fattigdom skulle hjälpas därifrån. Man pratade fram en massarbetslöshet som man skulle åtgärda genom skattesänkningar kombinerat med försämringar av försäkringssystemen. Detta skulle leda till de nya jobben.
Jag hoppas att du nu i denna debatt, Anders Borg, vill kommentera de frågeställningar som vi socialdemokrater har upprepat gång på gång. Vi önskar ingen jämförelse med de länder du plockar fram. Vi önskar en jämförelse med det ni hela tiden har sagt.
Ni skulle lösa ett samhällsproblem som den socialdemokratiska regeringen var ansvarig för 2006. Detta vill jag upprepa: Arbetslösheten är högre, särskilt långtidsarbetslösheten och ungdomsarbetslösheten.
Bland de människor som lever under det som kan benämnas som de mest utsatta villkoren, i stadsdelar som halkat efter, har arbetslösheten formligen exploderat. Inte sällan gäller det utrikes födda människor som har kommit till vårt land.
I det ni i artikel efter artikel beskrev som utanförskapsområden har arbetslösheten ökat från 22 procent till 35 1⁄2 procent. Förvärvsfrekvensen har minskat dramatiskt i just de stadsdelar som ni pekade ut, Anders Borg.
När ni talar om att förtidspensioneringen skulle upphöra väljer ni att bara studera några grupper. I andra grupper, som ungdomar, är det annorlunda. År 1990 förtidspensionerades 1 500 ungdomar under 30 år. År 2006 var det 4 500.
Förra året, Anders Borg, var det 6 700. Ni har talat mest om att inte förtidspensionera ungdomar, men det accelererar. I den grupp som ni har talat mest om i övrigt, de utrikes födda, exploderar arbetslösheten. Det är ert faktiska politiska ansvar, Anders Borg.
Jag tror att du studerar Sverige runt Östermalmstorg. Jag rekommenderar dig att ta tunnelbanan därifrån och åka ut till ändhållplatsen, Norsborg. Gå gärna av även på stationer däremellan och studera hur människor lever i Moderaternas Sverige!
Nu börjar skillnaderna åter ses på ett förfärande sätt. Det är ert ansvar och ert misslyckande, Anders Borg.
Peter Persson (S):
Om Anders Borg så innerligt tror på en politik där man ska piska dem som är arbetslösa och sjuka för att stimulera fram arbete - varför går han då inte vidare? Är inte en 60-procentig a-kassa alldeles för hög? Varför inte 40 eller 30 procent?
Varför ska den som är sjuk ha en ersättning som gör att man kan livnära sig gott och prenumerera på en tidning? Kläm åt lite till då, så blir de väl friskare! Ni har en brutaliserad människosyn.
Jag tänker på de 1 200 eller 600 som blev arbetslösa för någon vecka sedan på Astra i Södertälje. Blir deras förutsättning att få nya forskarjobb större om de får ökad otrygghet i vardagen?
Om olyckan att få en svår sjukdom, som skulle kunna drabba mig eller vem som helst, skulle drabba mig - kommer jag då att tillfriskna fortare om jag får en försämrad trygghet? Det där hänger inte ihop. Det vet ni också, och därför vill ni prata om någonting annat.
Jag har haft en debatt med Peter Norman - Anders Borgs kollega i Finansdepartementet. Norman erkände då att: Ja, Peter Perssons siffror är korrekta. Arbetslösheten, och särskilt långtidsarbetslösheten, har ökat. Förvärvsfrekvensen har minskat. Siffrorna är rätt. Varför kan du inte erkänna, Anders Borg, att det faktiskt är så?
Det blir en annan utgångspunkt i debatten än om du står och för en debatt och inte svarar på våra frågor. Du kan väl ändå svara på vad IFAU, Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering, skriver om det så kallade jobbskatteavdraget?
De skriver: Vår sammantagna bedömning utifrån en omfattande analys är att resultatet inte på ett trovärdigt sätt kan tolkas som effekter av jobbskatteavdrag hänvisande till sysselsättningsökning. Du menar alltså att IFAU, Edmark, Liang, Mörk, Selin och tjänstemännen är socialdemokratiska propagandister som far med osanning?
Här står svart på vitt det som också andra har konstaterat. Effekterna av de stora skattesänkningarna känner andra till. Låginkomsttagare halkar efter. Klyftorna växer. Det blir lägre skatt för dem med hög inkomst. Nu, Anders Borg, tävlar Sverige med Turkiet, Zimbabwe, Moçambique och Ungern om att ha lägst skatt för höginkomsttagare.
Utanförskapet skulle minska. Så här blev det. Anders Borg! Du talar som om du inte läste tidningar eller lyssnade på nyheter utan bara läser Per Schlingmanns promemorior om tillståndet i landet. Jag upprepar: Ta tunnelbanan från Östermalmstorg! Kliv av på valfria stationer!
Se under vilka villkor en del människor lever! Se hur klyftorna växer! Kom till insikt! Er politik har totalt misslyckats i förhållande till vad ni sade. Och kanske var det en avsiktlig politik.
Peter Persson (S):
Jag noterar att finansministern har börjat i Sofia Arkelstens aftonskola Så skriver vi om historien. Han säger att Socialdemokraterna inte har åstadkommit någonting under sin långa regeringsperiod. Jag tror att människor i vårt land har sett en enorm förändring politiskt, socialt och ekonomiskt med en vidgad demokrati.
Det fanns kvarvarande brister, och dem skulle ju ni rätta till. Ni skulle ju fixa jobben och utanförskapet. Men när vi ställer frågor till er om det, Anders Borg, vägrar du svara. Då far du någon annanstans. Du vägrar att diskutera utvärderingar om jobbskatteavdraget gjorda av era egna myndigheter.
Det har inte lett till någonting, men det har fått effekten att arbetslösa och sjuka har fått betala in 20 miljarder till dem som redan hade det bra. De har fått stora skattesänkningar och kan när som helst bli sjuka och arbetslösa. Ni har skapat ett nytt utanförskap, Anders Borg. Arbetslösheten är inte lägre, utan den är högre.
Långtidsarbetslösheten är förfärande. Många människor i vårt land har åkt ut ur sjukförsäkringen och in i försörjningsstödet och en del har hamnat någonstans däremellan. Det är effekten av er misslyckade politik. Den tänker vi fortsätta att debattera här i kammaren ända tills vårt land välförtjänt får en annan politik.
Peter Persson (S):
För en tid sedan var jag på resa. Jag mötte då en kvinna som kom fram till mig och sade: Jag har det bra. Jag har faktiskt fått det bättre. Men jag har närstående som inte kan arbeta och som tvingas leva på 7 000 kronor i månaden.
Jag är rädd, sade hon, för vad som händer i det samhälle jag har varit van att leva i, där man kan känna trygghet vid livets oundvikliga förändringar. Jag möter många människor som yttrar sig likartat.
De gör det därför att Munkhammars idol Margaret Thatcher har ett genomslag i den praktiska politiken. Den arbetslinje som Socialdemokraterna alltid har slagits för innehåller det självklara: Du ska arbeta. Men det kan också inträffa att du ofrivilligt drabbas av arbetslöshet. Du kan bli sjuk.
Då ska det finnas trygghetssystem som garanterar en inkomst som gör att du inte tvingas gå ut i otrygghet och gå från hus och hem. Det är detta ni moderater har raserat. Ni sköt sönder sjukförsäkringen. Ni sköt sönder arbetslöshetsförsäkringen.
Ni skapade ett samhällsklimat där den arbetslöse och den sjuke belastas. Det är deras eget fel, menar ni. Thatcher formulerade sig så här: Det finns inget samhälle, bara individer. Det finns bara individer som ska konkurrera med varandra.
Det är inte ett samhälle där vi människor samverkar och ger varandra styrka. Ty en gång blir den starke också svag. Den socialdemokratiska samhällsmodellen byggde på att hålla ihop samhället.
Ni sköt sönder arbetslöshetsförsäkringen, sjukförsäkringen och solidariteten och sade att det skulle ge fler jobb. Det gav lägre förvärvsfrekvens, högre arbetslöshet, en plågande långtidsarbetslöshet och dessutom otrygga människor.
Otryggheten finns inte bara hos den arbetslöse eller den sjuke utan hos de många som vilken dag som helst kan drabbas. Det är det verkliga resultatet av er politik, Anders Borg, och jag tror att det var den faktiska avsikten.
Schlingmanns orkester spelar vackrare melodier, men slutstycket blir detsamma som Thatchers: Det finns inget samhället, det finns bara individer. Ni har kommit långt i den visan.
Det vi ser i dag är en ökad ojämlikhet i vårt land som plågar inte bara dem som drabbas utan alla som vill ha ett solidariskt samhälle.
Peter Persson (S):
Jag vill gärna återgälda finansministerns vänlighet och säga att jag tror att tiden talar för att Anders Borg blir en stor tillgång för socialdemokratin. Varje dag ser vi effekterna av politiken.
Det har bara bitit på de arbetslösa och de sjuka som har fått leverera 20 miljarder i försämringar som har omvandlats till skattesänkningar för dem som redan hade det bra.
Sedan Anders Borg inträdde som finansminister har de 10 procenten med lägst inkomst i vårt land fått sin inkomst sänkt med 600 kronor i månaden. De 10 procent som har det bäst har fått inkomstförstärkningar med 14 900.
Det är dramatiken i utfallet som visar hur olika inkomstgrupper har påverkats av er politik. Och det är det stora misslyckandet. Förvärvsfrekvensen har minskat, arbetslösheten har ökat och långtidsarbetslösheten biter sig fast. Er politik skapar klyftor och ojämlikhet.
Peter Persson (S):
Jag tackar naturligtvis Maria Larsson för svaret på min interpellation.
Upprördheten var oerhörd, och med all rätt. De äldre har byggt upp vårt land, den välfärd vi har, och de omvandlas till lönsamma objekt.
Vårdministern reagerar inte för att personalbemanningen är 10 procent lägre i de privata äldreboendena, utan säger med en fluffig beskrivning att personalen inte är viktigast.
Det privata vårdbolaget rekvirerar skattemedel från murare, snabbköpskassörskor och bankirer som rätteligen betalar sin skatt för att den ska fördelas rättvist till välfärd.
Du får medel för att anställa tio undersköterskor, men en låter du bli att anställa. De pengarna stoppar du i egen ficka. Om du är riktigt fiffig ser du till att göra en sådan konstruktion att du tvättar bort skatteeffekten. Du slipper också skatt på vinsten.
Det är sannerligen en lysande affär. 800 miljoner kronor i faktiska medel som skulle ha använts till verksamhet har man sparat in och omvandlat till vinst. Det hade räckt till 2 400 undersköterskor.
Om BK Häcken i Göteborg hade haft 2 400 på sin hemmamatch hade de sagt att det är fullsatt. Alla var där! Så många undersköterskor har omvandlats till något annat. Tycker du att det är rimligt, Maria Larsson, att man kan rekvirera medel för att anställa tio men bara anställa nio?
En tiondel av ersättningen används i direkt vinstuttag. Tycker du att det är rimligt? 90 procent av den privata vården i dag drivs ensidigt efter principen vinstmaximering.
Tycker du att det är ett bra inslag i svensk äldreomsorg att 90 procent av vården drivs i direkt vinstmaximeringssyfte? De frågorna skulle jag gärna vilja få ett klargörande svar på.
Peter Persson (S):
Maria Larsson är ivrig att försvara de privata verksamheterna. Det finns inte ett uns av kritik mot att en tiondel av den ekonomiska ersättningen försvinner, tas ut i vinst - det är helt okej. Jag vill påstå att det spelar roll vem som driver verksamheten.
Jag vill påstå att motiven bakom att driva verksamheten spelar en avgörande roll. Inge Axelsson, som har en professur, har gått igenom 38 miljoner patientöden över hela världen.
Han har ställt frågan: Hur blir slutresultaten när det gäller kvalitet, effektivitet och kostnadsutveckling när vården drivs med krav på vinst? Svaret är: genomgående sämre. Jag tror att åtskilliga människor har kompetens och kvalifikation att själva göra denna värdering, utan ett omfattande forskningsarbete.
Motivet i marknadens logik är nämligen att få ned kostnader och maximera din avkastning. När du bara har lokaler, människor och personal vet vi ju att det obönhörligen går ut över personalens arbetssituation, som många gånger är sämre ur arbetstidssynpunkt.
Det gäller inte minst de plågor vi talade om kring de skandaler jag pekade på i mitt förra inlägg, när man inte vågar yttra sig om sin arbetsplats - när man inte har rätten att yttra sig. Maria Larsson sitter i en regering som vill öppna välfärden för marknaden och ge marknaden möjlighet att storma in.
För de kommuner som är socialdemokratiska och som inte har infört den så kallade valfrihetsreformen, lag om valfrihetssystem, vill Maria Larsson nu lagstifta. Hon vill tvångsprivatisera i hela landet. De kommuner som inte tar en tiondel av de ekonomiska resurserna och omvandlar i vinster ska tvingas att göra det.
Fältropet är "valfrihet", och valfriheten ska bestå i att två stora monopol inom vård- och omsorgsverksamheten som i dag håller på att lägga landet under sig ska få njuta frukterna av våra skattemedel och omvandla till vinster.
Det är oerhört att KD har vandrat så som man har gjort och att Maria Larsson inte ser det som något som helst problem att omvandla svensk äldreomsorg till vinstgeneratorer och monopolistiska vårdbolag, inte sällan ägda av riskkapital moget för försäljning. De gamla på auktion åter!
Peter Persson (S):
Jag tror att den gamles längtan efter valfrihet handlar om att påverka inriktningen och omfattningen av den vård och omsorg som ges.
Den kvaliteten handlar ytterst om dem som arbetar inom verksamheten - om de är 9 eller 10, 90 eller 100, 900 eller 1 000. Maria Larsson tycker att det inte är några som helst problem att 2 400 undersköterskor omvandlas till vinster i riskkapitalbolag.
Var tionde krona som går till de privata verksamheterna - det som egentligen skulle ha använts till personal - försvinner i vinst! Sedan har du i sak fel när det gäller tillsynsverksamheten. Jag minns 2004, när den dåvarande socialministern Engqvist såg till att det anställdes skyddsombud, som de populärt benämndes.
I Jönköpings län var det tre personer som arbetade med råd, stöd och uppföljning - särskilt ur ett medborgarperspektiv. De jobbade ihop med pensionärsorganisationer och fångade upp opinion.
Jag kan upplysa Maria Larsson om att det i dag, när Socialstyrelsen har tagit över verksamheten, fortfarande är tre personer - men de ska verka i Östergötlands, Kalmar och Jönköpings län. Ni har alltså kraftigt minskat den resurs som skulle följa upp och kontrollera äldrepolitiken.
Det har väl också gått på skattesänkningarnas konto.
Peter Persson (S):
Jag tackar Peter Norman för svaret. Interpellationen var ursprungligen ställd till finansminister Anders Borg, men jag har respekt för att Peter Norman har tagit över svaret.
Skälet till att jag interpellerade Anders Borg är att man ibland får känslan av att Anders Borg uppträder med Bertolt Brechts dramatiska toner om banksektorn.
Brecht sade: Vad är det största brottet - att råna en bank eller att äga den? Många människor i vårt land har med rätta blivit djupt upprörda över att bankerna vägrar sänka främst bolåneräntorna när det finns marginaler och att det på lönekontot inte utgår någon ränta.
Men till bankdirektörerna utgår flotta bonusar, fantasifulla konstruktioner för att fylla på lönekuvertet, omfattande lyxboende och andra excesser som vi alla har kunnat skåda. Nästan alltid rycker Anders Borg men också Peter Norman ut med en mycket radikal samhällskritik.
Men sedan återvänder de till Finansdepartementet med alla de instrument som man förfogar över som regeringsmakt. Då blir det ingenting. Det blir bara prat rakt ut.
Det enklaste är väl att byta bank, säger Peter Norman, och överlämnar ansvaret till konsumenten som ska ägna någon dag åt att göra jämförelser och ränna runt och förhandla. Peter Norman, du träffar de fyra storbankerna vid så kallade rundabordsträffar. Jag tycker att det skulle vara mycket intressant att få reda på vad ni säger där.
Framför du den kritik som du och Anders Borg framför i den samhälleliga debatten? Vad svarar de? Vad drar du för slutsats av svaren? Tycker de om kritiken? Eller kan det möjligen vara så att de tackar snällt och säger: Vi förstår att ni måste skälla lite där ute.
Men vi är väl sams här inne? Det skulle vara utomordentligt intressant att höra Peter Normans beskrivning av dessa konferenser och stämningsläget. Det skulle också vara intressant att höra om denna upprördhet över bankernas vinstmaximering är i överensstämmelse med möjlig handling.
Skulle du kunna tänka dig att medverka till att uppmana och stödja andra bolagsformer än vinstmaximering inom banksektorn? Tycker du att det skulle vara en bra utveckling?
Är du beredd att delta i den samhälleliga debatten för att inleda en sådan process mot någon annan styrning än en ren vinstmaximering för en sådan viktig samhällelig infrastruktur som bankerna utgör? Nu ska det bli mycket spännande att få en rapport från rundabordssamtalen.
Peter Persson (S):
Jag vill först uttrycka en djup tacksamhet till Peter Norman för att han inte ånyo läser upp de 40 punkterna, ty det hade varit en smula generande för honom att lösa bankkrisen genom att utbilda skolungdomar i ekonomi. Kanske skulle en del av utbildningsinsatserna ha satts in mot bankdirektörerna.
Vid rundabordssamtalen tar man alltså bara emot rapporter.
När man träffar de fyra bankerna - som är nästan identiska i sin behandling av kunder, kostnader, räntor och marginaler - hade det då inte varit ett utomordentligt tillfälle att tala med bankerna med samma tonläge som när Rapports eller Aktuellts kameror är på eller när Dagens Nyheters reporter är framme? Då sitter ni och tar emot rapporter.
Ni säger till enskilda konsumenter av banktjänster i Jönköping eller Skillinge att de ska ta itu med bankerna. Men när landets finansmarknadsminister har dem på plats sitter han och tar emot rapporter. Dessutom säger han: Ja, det är intressant att få andra ägarinslag.
Vi har ett samhälleligt ägarinslag, som är 100 procent i SBAB, och där kan staten genom ägardirektiv verka för att den banken ges en annan situation på konkurrensmarknaden. Det gör ni inte. Ni vill sälja ut den, fast ni har inte stöd i riksdagen.
I Nordea har ni krympt ägarandelen så att det inte är samma kraft, men också där hade det kunnat vara ett annat skick än den rena vinstmaximeringen.
Sedan har jag både läst och hört särskilt Anders Borg, men jag tror också Peter Norman, tala om att banksektorn är underbeskattad. I interpellationen ställer jag frågan som Peter Norman inte svarar på.
Han värjer sig för en beskattning inte till EU utan en gemensam beskattning av kanske finansiell omsättning på europeisk nivå till medlemsländerna, som vi socialdemokrater är öppna för att diskutera. Helst skulle man naturligtvis ha det på global nivå. Det har tydligt framkommit här att det inte är aktuellt.
Det skulle vara intressant att veta: Vad är det för typ av beskattning som Peter Norman kan tänka sig eftersom den finansiella sektorn, banksektorn, är underbeskattad? Det skulle vara utomordentligt fint att få ett sådant besked i dag, för annars fortsätter den här debatten.
Då får vi mötas om 14 dagar igen och konstatera att Moderaterna bara pratar men visar ingen handling. Jag är outtröttlig, Peter Norman. Vi kan ses oavsett tidpunkt här var fjortonde dag till 2014, för sedan hoppas jag att det är slut.
Peter Persson (S):
Peter Norman tycker att det är olämpligt att tala med företrädare för de fyra storbankerna när de sitter tillsammans, eftersom ingen säger något då. Säger ingen något, då kan ingen höra något heller.
Men det verkar som om de har kapacitet att förmedla sig mellan varandra, eftersom villkoren nästan med exakthet överensstämmer ut mot kund. Då hade det väl rimligen varit möjligt för Sveriges finansmarknadsminister att föra en diskussion med sektorn.
Men jag har tidigare konstaterat att Moderaterna försöker prata om samhällsproblem som man har full kapacitet att ta itu med. I ett eller ett och ett halvt års tid har jag hört framför allt Anders Borg och nu också Peter Norman säga: Banksektorn är underbeskattad. När får vi propositionen?
När kommer förslaget till riksdagen? Sedan säger han att avkastningskravet för Nordea är orimligt och att han inte kan påverka det fullt ut. Då blir logiken att göra sig av med allt ägande. Det hänger inte ihop, Peter Norman. Det är så uppenbart.
Ni står för en samhällsmodell och en samhällssyn där marknad och vinstmaximering är det logiska tillståndet. De människor som drabbas och påverkas tycker inte detsamma. Därför har ni en verbal formuleringskonst och kritik men en avsaknad av politik - för innerst inne ogillar ni inte vad som händer.
Peter Persson (S):
Det har inte handlat om en minimistandard, utan man har kunnat upprätthålla en god inkomst. Det har inte varit ett bidrag, utan en försäkring som vi alla solidariskt betalar. Vi har inte betalat premien efter vilken risk vi har att hamna i arbetslöshet eller sjukdom. Vi har betalat den solidariskt och fördelat den på ett rättvist sätt. Så har den svenska modellen sett ut.
Moderaterna pratade fram massarbetslöshet och utanförskap. Jag konstaterar att förvärvsfrekvensen är lägre i dag än när den moderatledda regeringen tillträdde 2006. Arbetslösheten är högre. Det som skulle lösa samhällsproblem med sysselsättningen var att attackera den svenska modellen.
Vi skulle inte ha råd med arbetslöshetsförsäkringen, utan vi skulle skapa incitament, stimulanser, för att man skulle kliva från arbetslöshet till sysselsättning. Sådan är Moderaternas världsbild: Du är arbetslös för att det är kul. Man trodde att jobben skulle bli fler genom att man sänkte arbetslöshetsförsäkringen kraftigt.
Så har det inte blivit. Det är fler arbetslösa, och det är fler arbetslösa som lever i otrygghet. Det som är den stora otryggheten är när man ramlar ur försäkringssystemen, hamnar på kommunens socialkontor och knackar på dörren och redovisar vad man har i plånboken.
Man blir av med bilen och sommarstugan och den lilla besparing man hade tänkt använda till 60-årsdagen. Så ter sig verkligheten för allt fler människor i vårt land, Anders Borg. Ni har tvingat människor bort från en generell välfärdspolitik och bort från en solidarisk riskfinansiering.
De som drabbas av arbetslöshet eller sjukdom får bära det fulla ansvaret.
Tycker du, Anders Borg, att det är en acceptabel utveckling? Vad tänker du göra för att bryta det nya stora bidragsberoende vi har i Sverige i form av försörjningsstöd i spåren av era förstörda generella trygghetssystem?