Gabriel Romanus (FP):
För en tid sedan fick vi alarmerande uppgifter från Riksförsäkringsverket som pekade på en ökning av andelen yngre bland dem som under förra året beviljades sjuk- eller aktivitetsersättning. Det var naturligt för mig att fråga om regeringen tänker ta reda på orsakerna till detta. Nu får vi veta att det var fel i siffrorna, att de kanske inte är fullt så allvarliga som vi från början hörde.
Det är naturligtvis inte bra att felaktiga uppgifter lämnas ut. Men jag vet att Riksförsäkringsverket, precis som ministern sade, intensivt arbetar på att få fram riktiga uppgifter så jag ska inte strö mer salt i det såret.
Jag tror inte att jag övertolkar skeendet om jag ändå säger att det är möjligt att det var en energisk medarbetare i Folkpartiets riksdagskansli som när vi i går fick svaret satte ytterligare fart på tänkandet hos Riksförsäkringsverket så att vi nu inte behöver utgå från nya felaktiga uppgifter.
Dock är jag, herr talman, positivt lagd så jag ska ta fasta på det positiva: dels att felen korrigeras, dels att det möjligen inte är fullt så illa som det först verkade, dels - och framför allt - att arbetsmarknadsministern utlovar både mer information och information särskilt om orsakerna till den här utvecklingen. Jag tackar alltså för svaret och ser det som positivt.
Statsrådet kan vara säker på att vi kommer att påminna för den händelse att information dröjer. Tyvärr är det så att verkligheten är ganska måttligt positiv. För det första har vi drygt en halv miljon människor med förtidspension eller sjuk- eller aktivitetsersättning, som vi ju numera ska säga. Det rör sig om rätt många människor.
För det andra ökade antalet med 19 000 - nästan 4 % - under förra året, och den siffran har inte ifrågasatts. Vidare tycks det vara klart att ökningen är större än 4 % hos den yngsta gruppen. Kanske är ökningen så stor som 11 %. Nu ligger det ju lite grann i sakens natur att de som blir äldre hamnar i en äldre åldersgrupp. Men att det tillkommer så många nya unga, att gruppen alltså ökar, är naturligtvis allvarligt.
Dessutom talar vi här om en nettoökning på 4 %. Bruttoökningen ligger kanske på 70 000 i stället för på 19 000. Å andra sidan går en del naturligtvis i arbete. En del blir ålderspensionärer. Andra återgår i arbete, och det är bra. Men trots allt är 70 000 nya i sjuk- eller aktivitetsersättning eller ålderspension allvarligt. För att kunna förebygga att människor slås ut måste vi naturligtvis veta orsakerna.
Jag begär inte att ministern nu ska spekulera, utan det är bättre om vi vet . Men om vi vet för lite måste vi satsa både på analys hos myndigheterna och på en bra och oberoende forskning. Det här är ju inget nytt problem, även om det tyvärr ser ut att förvärras. I en tidning ser jag att arbetsmarknadsministern jublar över att utvecklingen har vänt, som man säger, när det gäller de allmänna sjuktalen. Man ska, som sagt, ta fasta på det som är positivt.
Men tyvärr har utvecklingen inte vänt när det gäller förtidspensioneringen av unga - det kan vi inte säga. Därför måste man nog säga att vi än så länge måste betrakta vår politik på detta område som ett misslyckande. Jag vill inte säga att det är ett misslyckande bara för den nuvarande regeringen, utan som alltid finns det fler som delar på ansvaret.
Men inte är det här något som vi behöver jubla över.