Hans Wallmark (M):
Tack för svaret, fru utrikesminister! När jag såg den här tidningsartikeln i en engelskspråkig version av en litauisk tidning och utrikesministern sa att Nato är svaret på bara en eller två saker tänkte jag lite skämtsamt att utrikesministern nog tänker på fred och säkerhet. Nu hänvisar utrikesministern i sitt svar till att det kan vara lösryckta citat i en tidningsartikel som naturligtvis inte speglar ett helt samtal.
Det är därför jag väcker den här interpellationen, för att vi ska kunna ha ett utbyte och verkligen förstå hur man tänker och resonerar. Så var det också för ett par månader sedan när utrikesministern och jag hade en annan interpellationsdebatt där jag hade ett inlägg som utgångspunkt där man citerade statsminister Stefan Löfven och förde ett resonemang om buffertzon. Jag tyckte att det var ett klargörande samtal och har till min glädje noterat att den typen av resonemang inte återkommer lika ofta i debatten.
När det gäller Sveriges förhållande till Nato ska vi kanske vara helt ärliga, fru talman, och erkänna att vi tycker lite olika. Det är precis som utrikesministern säger att det finns partier och företrädare som står för en medlemskapslinje. Jag är en av dem. Jag försöker också förklara och utveckla varför jag tror att medlemskapet i grunden är bra.
Som utrikesministern säger kan Nato naturligtvis inte vara lösningen på alla frågor, lika lite som det europeiska samarbetet, FN, det nordiska samarbetet, det svensk-finska samarbetet eller det nordisk-baltiska samarbetet är svaret på alla frågor. Men det intressanta är att när vi är involverade, engagerade och deltar i alla de här samarbetena kompletterar de varandra.
Det är då man bygger säkerhet och samarbete. Därför är jag fortfarande förvånad över att man inte förmår se fördelarna som Natomedlemskapet erbjuder när vi ju är sådana hängivna internationalister och samverkar i EU, OSSE, FN och regionala samarbeten.
Det är därför jag tycker att det finns all anledning att föra just Natomedlemskapsdebatten är i Sverige. Fru talman! Det har hänt någonting. Vi är i ett försämrat säkerhetsläge. Det kan vi konstatera alldeles oavsett om vi är medlemskapsanhängare eller inte. Vi har den illegala annekteringen av Krim, och vi har en fördjupad och fortsatt upprustning på den ryska sidan.
Vi har ett nytt Östersjöområde. FOI beskriver i sin senaste forskningsrapport, vilket vi i dag också diskuterade på försvarsutskottet, att Östersjöområdet har gått från säkerhetspolitikens periferi mot att bli en del av dess centrum. Samtidigt har också Nato utvecklats. Det har gått från att ha varit en mer allmän säkerhetsorganisation till att nu också bli en försvarsallians.
Det är också vad Natos generalsekreterare Jens Stoltenberg, en socialdemokrat från Norge, berättade om för någon dag sedan, nämligen att det är en skillnad på att vara partnerland och att vara medlemsland. Det är en skillnad. Med medlemskapet kommer de bindande säkerhetsgarantierna. Det är hela den frågeställningen som jag tycker att Socialdemokraterna och den här regeringen tyvärr undviker.
Därför är Nato svaret på minst två frågor, nämligen frågan om fred och frågan om säkerhet. Det tycker jag att regeringen undviker. Avslutningsvis, fru talman, skrevs det någonting om att utrikesministern hade uttalat sig om försvarsutgifterna.
Då vill jag bara påminna utrikesministern och kammaren om att under de senaste åren har vi mötts av socialdemokratiska förslag om lägre försvarsbudgetar, exempelvis åren 2008, 2009 och 2010. Men jag är glad åt den försvarsuppgörelse jag har varit med och tecknat för Moderaternas del.