Karin Nilsson (C):
Vi har hört mycket nämnas om ränteavdragsbegränsningar, riskkapitalbolag och räntesnurror i tidigare anföranden och i tidigare replikskiften. Därför tänkte jag i stället ägna min del i debatten åt två frågor, nämligen tonnageskatten och boendebeskattningen. Tonnageskatten är en skattefråga som gått som en följetong genom skatteutskottet år ut och år in.
Skatteutskottet har både under den socialdemokratiska regeringstiden och under alliansregeringen skickat tillkännagivanden till regeringen om att utreda förutsättningarna för en tonnageskatt även i Sverige. Frågan om tonnageskatten har också utretts och remissbehandlats i flera omgångar, men likväl har det inte hänt mycket mer.
För att kunna behålla och utveckla kompetensen inom skeppsbyggnad och sjöfart, för att erbjuda jobb åt alla de ungdomar som söker sig till våra sjöbefälsskolor och för att kunna bidra i miljö- och säkerhetsarbetet behövs en handelsflotta med svenskt befäl under svensk flagg. Vi har i vår geografiska omvärld vatten, vatten och vatten.
En mycket stor del av det som importeras och säljs i Sverige transporteras via sjöfart. Det är vi alla överens om.
Men det finns hinder i att bemanningskostnaderna är för höga, trots TAP-avtalen som ger möjlighet för tillfälliga anställningar, trots statliga sjöfartsstöd på 1,5 miljarder, trots stora latenta skatteskulder som inte har krävts in och trots att praktiskt taget ingen inkomstskatt och inga arbetsgivaravgifter inbetalas för svenskt sjöfolk.
Men, som sagt, trots alla dessa subventioner och stöd som redan ges anser många att svensk sjöfart skulle ha ännu mer att vinna på ett införande av en tonnageskatt i Sverige i likhet med flera andra sjöfartsnationer. Utskottet har envist fortsatt att påtala behovet av att bereda frågan i enlighet med det tillkännagivande som riksdagen i full enighet redan beslutat. Herr talman!
I dagens betänkande redovisas ett uttalande från finansministern som tyder på att regeringen nu äntligen tagit sig an frågan.
Det kommer med all sannolikhet att ta tid, oavsett om oppositionspartierna i dag kräver ett nytt tillkännagivande. Att ta fram en ny lagstiftning utan att man är trygg i att alla omkringliggande delar kommit med och beaktats är knappast möjligt. Herr talman! Jag vill nämna några ord om Socialdemokraternas resonemang i deras reservation om boendebeskattningen. De skriver: "Omläggningen av fastighetsskatten har t.ex.
medfört att ägare av de dyraste villorna har fått de största skattesänkningarna." Det är egentligen en gammal diskussion som tack och lov är passé. Men den visar också mycket tydligt på den ideologiska skillnaden i uppfattningen om vem som har rätt till pengarna i samhället.
Är det medborgaren som själv har arbetat ihop en inkomst och som beskattats med 30 procent eller 55 procent i inkomstskatt och som sedan har spenderat sina besparingar på ett hus att bo i?
Eller är det kanske medborgaren som själv har arbetat ihop en inkomst, som har beskattats med 30 procent eller 55 procent i inkomstskatt och som inte har spenderat sina pengar på ett hus att bo i utan skaffat sig andra dyra vanor som inte har gått att återkommande beskatta år efter år?
Eller ska alla pengar betraktas som statens egendom och som staten till viss del kan tänkas avstå till den enskilde löntagaren på ett enligt socialdemokratisk bedömning rättvist sätt? Jag kan förstå att det är frestande att beskatta medborgarna för deras fastigheter eftersom hus inte går att gömma undan eller flytta i väg hur som helst. Det finns som bekant tre F som är lätta att beskatta, nämligen fattigt folk och fastigheter.
De är lättast att plocka på pengar eftersom de oftast sitter fast där de sitter. Men med jobbskatteavdraget och den sänkta fastighetsskatten har alliansregeringen ändrat på det. Att betrakta boendet som en beskattningsbar inkomst har jag mycket svårt för, då anskaffningen av bostaden bygger på att man har haft en inkomst som redan har beskattats.
Socialdemokraterna nämner också i sin reservation att regeringen utreder möjligheten att avskaffa fastighetstaxeringen av bostäder och på så sätt försvåra att beskattning grundad på marknadsvärde återinförs. Ja, det är väl bra i så fall.
Då kanske vi också kan slippa beräkningen med 1 procent, eller 0,75 procent som det är nu, i fastighetsavgift utifrån taxeringsvärdet på fastigheter som inte har nått upp till maxbeloppet och nöja oss med någon form av indexuppräkning även för de hus som har lägre taxeringsvärden i dag. Herr talman! Det finns flera delar i detta betänkande som man mycket väl skulle kunna kommentera.
Men jag nöjer mig med dessa två ämnesområden och yrkar bifall till utskottets förslag.