Jonas Sjöstedt (V):
Jag tackar infrastrukturministern för svaret. Det vi ser nu i stora delar av norra Sverige, och inte minst i nordöstra Norrbotten, är en historisk expansion av gruvnäringen. Detta är inte bara någonting som kan vara gynnsamt för svensk ekonomi och för den regionala ekonomin. För en kommun som Pajala, som har varit en av de kommuner som har haft sämst prognos när det gäller befolkningsutveckling i Sverige, är det här en unik chans att vända utvecklingen.
Därför menar jag att det är ett samhällsintresse att de här investeringarna lyckas och att de görs på ett riktigt sätt. När det gäller gruvorna i Kaunisvaaraområdet handlar det om så mycket som fem miljoner ton järnmalmskoncentrat som kan utvinnas från Tapuli och Sahavaara som är de två första gruvorna. Man ska också veta att det finns planer på en tredje gruva, Hannukainen, på den finska sidan och sedan kanske ytterligare en i Pellivuoma. Det här är bara några av de fyndigheter som finns i området.
Det handlar om några av Europas största gruvor, vid sidan om Malmfälten, som ska startas i det här området. Det är en enorm svensk industrisatsning som är på gång. Men det finns ett avgörande problem. Det finns ingen järnväg till Kaunisvaara. Med de här enorma volymerna är järnväg och sjöfart de enda realistiska och miljövänliga alternativen för att frakta det här järnmalmskoncentratet.
Efter att ha övervägt olika möjligheter har företaget kommit fram till att det är utskeppning via Narviks isfria hamn, där det finns kapacitet och där LKAB redan skeppar ut lejonparten av produktionen, som är det bästa alternativet. Alternativen att skeppa ut via Kemi eller via Kalix ser man inte som aktuella längre. Det här skulle kräva en 16 mil lång järnväg från Svappavaara till Kaunisvaaraområdet. Det är ett område där det är relativt enkelt att bygga järnväg.
Det är inte speciellt besvärlig geografi, och det är inte speciellt hög befolkningstäthet. Det alternativ som man nu skissar på är 210 extremt tunga lastbilstransporter per dygn, dygnet runt, året runt, med lastbilar som är 170 ton tunga. Det är något helt annat än de långtradare vi ser på våra vägar nu. Det här skulle naturligtvis innebära stora miljöproblem, ett enormt slitage på ett vägnät som inte alls är byggt för detta samt naturligtvis också trafikrisker.
Jag menar att alla förnuftiga argument talar för att man snabbt ska utreda och bygga en järnväg i det här området. Miljöskälen talar för det. Möjligheten att sammanbinda Ryssland med norra Norges isfria hamnar och skapa ett nytt godsstråk talar för det. Att en bygd som annars bara skulle få ett hål i backen på sikt faktiskt får en infrastruktur att bygga på för framtiden även efter gruvan talar för det. Att det då kan startas fler gruvor i området som får lönsamhet talar för det. Det kräver också att man rustar Malmbanan.
LKAB planerar ju också en stor expansion. Vi kan se vilken betydelse järnvägen har när gruvbrytningen åter öppnar i Svappavaara. Det hade kanske inte skett om man inte hade byggt en järnväg dit. Det är ett intressant exempel. För ett par årtionden sedan kunde man bygga en järnväg när man öppnade en gruva. Nu måste jag säga att regeringens svar i och för sig är välvilligt, men det är något av ett kvalificerat: Jaha, vi får se vad som händer.
Jag önskar att vi hade en regering som var lite mer på tårna, lite mer aktiv, som såg det här lite mer ur ett samhällsbyggnadsperspektiv, som skyndade på, som tog initiativ, som såg till att det blev en förstudie gjord där man faktiskt räknade på det här och som också såg att det kan finnas lönsamhet i det här projektet med de enorma rikedomar som finns i området. Men det kräver ett intresse för att hela Sverige ska utvecklas. Jag skulle vilja ställa en fråga till vår infrastrukturminister.
Kommer ministern att ta initiativ till att det sker en förstudie så att man räknar fram exakt vad det skulle kosta att bygga den här järnvägen? Då skulle man också kunna se om den är lönsam eller inte.