Ewa Björling (M):
Bodil Ceballos har frågat näringsminister Maud Olofsson om reseföretagens ansvar avseende grundläggande mänskliga rättigheter och fackliga rättigheter i de länder de verkar och inom de företag som de köper tjänster av samt om dialog med Thailands regering om respekt för grundläggande mänskliga rättigheter.
Som minister med ansvar för frågor med bäring på företags sociala ansvar, Corporate Social Responsibility, CSR, har interpellationen överlämnats till mig för besvarande.
Globaliseringen har inneburit att svenska företags internationella verksamhet har ökat starkt även i länder där det finns brister i efterlevnaden av grundläggande principer som det internationella samfundet har enats om när det gäller mänskliga rättigheter, grundläggande arbetsvillkor, miljö och bekämpning av korruption. Ansvar för lagstiftning om och nationell uppföljning av mänskliga rättigheter åvilar regeringar och stater. Företag kan inte åläggas sådana skyldigheter.
Företagens sätt att hantera dessa utmaningar ställer krav på svåra avvägningar. Samtidigt är företagen viktiga aktörer och kan ha en positiv påverkan när det gäller mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljö och antikorruption. Detta borde vara en konkurrensfördel för de reseföretag som kan marknadsföra sig som företag som respekterar mänskliga rättigheter och de internationella regelverken och därmed också tar sitt sociala ansvar.
Problemet är ofta inte bristande regelverk utan att många länder inte lever upp till sina åtaganden, såväl i förhållande till internationella överenskommelser som i tillämpningen av nationell lagstiftning avseende mänskliga rättigheter. I dag finns inga bindande regler om företagens sociala ansvar. Det innebär att arbetet för att främja företagens sociala ansvar bygger på frivillig medverkan.
För mig är det viktigt att CSR är och förblir något som är både företagsägt och företagsdrivet. Sverige och svenska företag har en stark internationell trovärdighet när det gäller engagemang för mänskliga rättigheter, arbetsvillkor och miljöhänsyn. Globalt ansvar på UD:s enhet för internationell handelspolitik har som målsättning att stimulera och stödja svenska företags arbete med socialt och miljömässigt ansvar.
Regeringen uppmuntrar svenska företag att ställa sig bakom OECD:s riktlinjer för multinationella företag och att tillämpa de tio principerna i FN:s Global Compact. När det gäller icke-svenska underleverantörer och hur dessa arbetar, är det företagen själva som har störst möjlighet att tillsammans med underleverantörerna arbeta för ett socialt och miljömässigt ansvar i alla led.
Regeringen utgår ifrån att svenska företag följer nationella lagar och förordningar i de länder där de är verksamma och att de även ansvarar för att de anställda i företagen följer grundläggande värderingar beträffande mänskliga rättigheter, däribland barnarbete och arbetsrättsliga frågor. Många företag har utarbetat uppförandekoder för det egna ansvarstagandet. För att uppförandekoder och etiska riktlinjer ska få effekt är det viktigt med uppföljning och rapportering.
Företag som är med i Global Compact ska regelbundet rapportera om hur de arbetar med de grundläggande tio principerna. Information om anslutna företag finns på organisationens hemsida. Ett annat verktyg är mallar framtagna av Global Reporting Initiative, GRI. Regeringen stöder detta initiativ, och fattade förra året beslut om att de statsägda företagen ska rapportera enligt GRI.
Som jag sade inledningsvis är det staters ansvar att verka för lagstiftning och regelverk när det gäller mänskliga rättigheter. Företag kan inte åläggas ett bindande ansvar men kan frivilligt verka för att de internationella regelverken respekteras i de olika produktionsleden. Nationell lagstiftning gäller i det land där företaget verkar och således också de internationella konventioner som landet ratificerat.
Regeringen verkar aktivt inom ramen för olika internationella organisationer för att grundläggande konventioner om mänskliga rättigheter ska respekteras.