Nils-Erik Söderqvist (S):
Lärarutbildningen är ett av tre viktiga nationella styrinstrument för vårt offentliga skolsystem men också ett instrument för att stärka hela samhällets utveckling av lärande och bildning. Därför var det nödvändigt, mycket bra och också historiskt när vi fick en genomgripande förändring och reformering av lärarutbildningen 2001.
Det är sällan som en så genomgripande förändring fått ett så samlat starkt stöd. Här i kammaren var det Centerpartiet, Kristdemokraterna, Miljöpartiet, Vänsterpartiet och Socialdemokraterna. Ute i samhället togs reformen emot med öppna armar av lärarnas fackliga organisationer.
En överväldigande andel av lärosätena var positiva, likaså våra avnämare kommunerna och många fler. Vi har fått en lärarutbildning som är modern, tidsenlig och framtidsinriktad. Strukturen är flexibel. Vi har fått en lärarutbildning som kan bli snabb och anpassningsbar och som verkligen kan möta framtidens behov.
Ett exempel är de ständiga demografiska förändringar som vi möter. Elevkullar växer och minskar. Förr fick du gå en helt ny lärarutbildning om du ville byta lärarinriktning inom skolsystemet. Nu räcker det att du går en ny inriktning eller specialisering för att på så sätt bygga på, bredda dig eller fördjupa din kompetens.
Det kanske allra viktigaste ändå är professionens kunskaper i lärandeprocesser. Hur lär jag? Och när lär jag? Detta är viktigt i vårt skolsystem men också i företag och i samhällets alla verksamheter. Vi måste stärka lärandet för att utveckla och stärka vår välfärd.
Kunskap och lärande är vårt viktigaste framtidsområde, och i konsekvens med detta har de som jobbar och har sin profession inom just kunskap och lärande också det viktigaste yrket. Just därför var det så viktigt att vi fick en reformering av lärarutbildningen 2001.
Nu måste också de som sjösatte den ta ansvar för reformen, hålla i den långsiktigt så den behåller sin struktur och sin flexibilitet. Vi bedömde den så viktig så vi redan 2001 när vi startade reformen beslutade att det skulle genomföras en utvärdering redan efter fyra år.
Efter kvalitetskontroll och uppföljning har vi nu gjort vissa justeringar. En ny uppföljning sker om några år då eventuella ytterligare justeringar kan behöva göras. Vi får dock se upp så att vi inte vingklipper strukturen. För många centrala förändringar, pekpinnar och direktiv riskerar att förstöra reformen.
Den nya lärarutbildningen måste få sätta sig, få mogna. Med hänvisning till det jag nu har sagt, naturligtvis till betänkandet men också till vad jag strax kommer att säga kring några reservationer vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.
Först till Folkpartiet: Jag tycker att det är ett både slarvigt och okunnigt uttalande som man får höra från Folkpartiets sida. Man säger som någon sorts mätare på lärarutbildningen att den är halvbra på allt, inte proffs på något. Det är ju precis tvärtom.
Proffs på något är lärarutbildningen, allmänt bra på allt. Det är precis det som den nya lärarutbildningen är.
Det är ett väldigt märkligt uttalande just utifrån strukturen med de tre benen som vi brukar prata om: allmänt utbildningsområde, sedan inriktning och sedan specialisering. Det var just det som var avsikten.
Det är det som är den starka delen av lärarutbildningen, att man både behärskar en bred allmänkunskap om läraryrket men också har en profession, en fördjupning, ett specialkunnande som är viktigt. Ni vill, som jag förstår det, skrota hela lärarutbildningen.
Det kan man se i dagens betänkande men framför allt i er skoldebatt. Men vad vill ni ha i stället? Ni har nu haft fem år på er sedan reformen infördes för att formulera detta. Vi har fortfarande inte sett någonting av det.
Sedan till strukturen på lärarutbildningen som tas upp i reservation 18 som Moderaterna, Folkpartiet, Centern och Kristdemokraterna står bakom. Jag vill först säga att det verkar som om bästföredatum på lärarutbildningsreformen var kort för både Centerpartiet och Kristdemokraterna.
Nu vill ni korta det allmänna utbildningsområdet med 20 poäng. Det är ett halvt år. I stället vill ni lägga dessa poäng på ämneskunskaper och specialisering.
Det är väldigt märkligt på flera sätt, dels därför att det i dag faktiskt redan finns en specialisering i lärarutbildningen, dels därför att ämneskunskaper, vilket tidigare har sagts här, också redan finns. Vad vi säger är att det inte finns ett antingen-eller, det är ett både-och. Det är viktigt att ha omfattande kunskaper i sitt ämne. Men det är inte det som brister.
Utan det som brister handlar om att lära sig hur man ska lära andra att lära. Och det ligger just inom det allmänna utbildningsområdet, även om alla tre områden ska vara väl integrerade. En omfattande forskning om lärarstudenter visar att de erfarenheter som de haft som elever i skolan präglar deras föreställningar om den egna lärarrollen.
Då blir det viktigt att lärarutbildningen förstärker eller visar på andra sätt till lärandet. Att lära sig att lära andra innebär både att tillägna sig kunskaper men framför allt former för hur kunskaper kan läras in. Detta är en av lärarutbildningens huvuduppgifter.
Det innebär att lärarstudenternas sätt att resonera, tänka och göra saker under studietiden också leder till hur de själva kommer att verka som lärare. Då blir denna debatt oerhört märklig. Och vi har kommit tillbaka till den flera gånger ända sedan reformeringen.
Hur har ni egentligen tänkt er detta, och vad har ni för skäl? I er reservation föreslår ni att man ska ta bort 20 poäng från det allmänna utbildningsområdet för att i stället lägga det på ämneskunskaper och specialisering.
Men vad är det som ni ska ta bort inom det allmänna utbildningsområdet? Är det de tvärvetenskapliga ämnesstudierna som ni ska ta bort, de som handlar om att uppmärksamma olika sätt att organisera och tillägna sig kunskaper och samtidigt bidra till att stärka just ämneskunskaperna? Ibland har man nästan kunnat tro att ni har fått en föreställning om att det inte ingår några ämneskunskaper inom det allmänna utbildningsområdet, men det är ju just vad det gör.
Men det ska inte ske isolerat utan tillsammans med allt annat. Då blir det nämligen bättre ämneskunskaper. Är det detta som ni vill hålla på och röra i? Jag kan inte tro det. I så fall måste det vara de centrala kunskapsområdena. Då vore det intressant att få veta vad det är som ni inte vill ha där. Vad ska ni ta bort? Är det det som handlar just om lärandet?
Är det specialpedagogiken? Är det de sociala frågorna? Är det kulturfrågorna och samhällsfrågorna? Är det frågor om demokrati, samhörighet och solidaritet? Är det frågor om elevers livssituation och uppväxtvillkor? Är det de viktiga nationella uppdrag som vi har gett härifrån riksdagen och som finns i läroplan och skollag och som handlar om demokrati och värdegrund? Det innebär att man slarvar bort detta.
Det var en oerhört viktig och central fråga att nu verkligen skapa utrymme och kraft i detta. Och därför satte vi just dessa 60 poäng på ett sådant viktigt och centralt område. Men det skulle vara roligt om vi för en gångs skull nu kunde få klart för oss vad det är som man tänker ta bort och att man inte bara försöker trolla och säga att man ska ta bort 20 poäng och sedan gör allt det andra. Nu är inte Kristdemokraterna här. Och jag vill vara sjyst mot dem.
Men det är intressant att läsa i deras reservation vad de vill göra på centrala kunskapsområden samtidigt som de ställer upp på detta. Men jag ska inte ge mig in ytterligare på detta eftersom de inte är här.