KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är denna typ av politiska risker som är så skadliga för Sverige. Detta är någonting som direkt skadar Sveriges anseende som gruvnation. Man har under lång tid tillåtit till exempel uranbrytning under kontrollerade former som är kopplad till tre olika lagstiftningar. Man har även haft en vetorätt för kommunerna. Nu frångår man det och ska i stället gå in och lagstifta mot ett enskilt grundämne.
Det är klart att det blir mycket problematiskt för Sverige att man som en blixt från en klar himmel går in och plockar bort ett enskilt grundämne och säger att ingen nu får undersökningstillstånd för det eller får bryta det. Vilka vill etablera sig med dessa förutsättningar? Vilka andra länder har förbjudit enskilda grundämnen? Kan Anna-Caren Sätherberg nämna ett enda land som har förbjudit ett enskilt grundämne?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Elmarknaden är ju inte som vilken annan marknad som helst. På en marknad där produktion och användning sker i exakt samma ögonblick är det inte möjligt att lagra varan eller skjuta upp leveransen, utan det sker momentant hela tiden. Jag tycker att Socialdemokraterna visar en återkommande brist på förståelse för de fysikaliska lagar som omgärdar elmarknaden och hur de fungerar.
De säger till exempel att under 80 procent av året kan man klara sig med den egna produktionen av solceller för att vintertid plocka tillbaka något annat. Det spelar tydligen ingen roll att 20 procent av årets timmar är rätt många timmar.
Skulle fler tänka på samma sätt skulle vi skjuta undan mer av den kraftproduktion som industrin behöver för att vi ska kunna tillgodoräkna oss en hög leveranssäkerhet vintertid för att i stället importera kolkraft från våra grannar. Tyskland är snarare ett skräckexempel på hur det kan gå när politiker är alltför klåfingriga.
Där ökar man utsläppen av växthusgaser och bygger ny kolkraft, som man i allra högst grad är beroende av för att få kraftsystemet att fungera. Skillnaden med det svenska kraftsystemet är att det är helt fossilfritt. Det finns inga utsläpp från elproduktionen i Sverige att tala om. Vi är förebilden för hur andra länder borde bygga sina kraftsystem.
Intressant är att de energislag som man vill slänga extra subventioner på med investeringsstödet till solceller kommer att bidra till att öka utsläppen av växthusgaser. Enligt FN:s klimatpanel är utsläppen från solkraft högre än från kärnkraft, vattenkraft och vindkraft. Då är min fråga, fru talman, till Socialdemokraterna: På vilket sätt kommer ökade utsläpp av växthusgaser från kraftsektorn att stärka Sverige?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Självklart inte, Karl Längberg. Men det ska inte ske med mina och dina skattepengar, utan det ska ske genom en elmarknad som är avreglerad. Där ska aktörerna kunna bidra till ny elproduktion, men det är det underliggande elpriset som ska styra vad som ska byggas. Det ska inte vara politiker i den här kammaren som står och pekar ut vad som ska byggas, utan det är en marknad som ska avgöra det. Återkommande problematiskt är att det finns en stor klåfingrighet här från Socialdemokraterna tillsammans med gröna aktivister.
Man vill bygga det som man tycker är vackert och fint, men man saknar kopplingen till och förståelsen för de fysikaliska lagar som omgärdar kraftsystemet. Här plockar man ut ett enskilt kraftslag, det vill säga solkraft, som det ska byggas mycket av, och ger detta extra stöd utöver det som finns i elcertifikatssystemet.
Bekymret med ett kraftsystem på en gemensam marknad är att det tränger undan annan kraftproduktion som kommer att behövas vintertid, då vår efterfrågan på el är nästan två och en halv gånger så stor som den är på sommaren. Trycker vi då in någonting som producerar 85 procent av sin energi under sommarhalvåret och en väldigt liten andel under vinterhalvåret leder det till att vi hamnar i effektbrist.
Det statliga affärsverket Svenska kraftnät varnar för att en effektbrist ligger runt hörnet. I den systemutvecklingsplan som släpptes förra året pekar man på att det kommer att vara 400 timmars effektbrist i södra Sverige. Det handlar inte om en dag om året eller två, utan det kommer att bli en halv månad om året med effektbrist.
Det kommer inte att finnas några förutsättningar att verka för en energiintensiv industri i Sverige om man ska vänta med att producera beroende på väderförutsättningarna. Är inte ni socialdemokrater över huvud taget oroade över den effektbrist som vi ser komma framöver och som delvis är en konsekvens av den politik som ni själva har fört?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Patrik Engström lyfte själv i sitt anförande fram industrins betydelse för hans hemlän Dalarna. Tillverkningsindustrin präglas i allt högre grad av automation och är beroende av att el finns tillgänglig. Stålindustrin och all energiintensiv industri i Sverige är otroligt beroende av att det finns god tillgång på el under årets alla timmar.
Även kommande industrietableringar, som serverhallar vilka skulle kunna bli omfattande i Sverige, men även stora delar av vår välfärd, till exempel våra sjukhus, är väldigt beroende av att el finns tillgänglig. I anförandet lyfter Patrik även fram betydelsen av försörjningstryggheten för industrin. Men det som är problematiskt är att det inte finns något mål för försörjningstryggheten, som är en av grundpelarna.
Man har slagit ifrån sig och vill inte ha något mål. Därför, herr talman, skulle jag vilja fråga varför Socialdemokraterna tycker att det är dåligt att ha ett mål för leveranssäkerheten.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Med det elcertifikatsystem som infördes vid millennieskiftet bestämmer man redan i dag på politisk väg vad som ska byggas. Under den här regeringen har även bidragen till investeringar i solkraft ökat. Marknaden som sådan är alltså i allra högsta grad politiskt reglerad. Problemet blir lite att allas ansvar är ingens ansvar. Det har fungerat hittills därför att det under lång tid har funnits en modell för att hantera det här industriellt.
Den svenska industrin har haft en komparativ konkurrensfördel utifrån att vi har haft kärnkraften som en planerbar kraftproduktion och en stor andel vattenkraft som reglerkraft som även har möjliggjort integrationen av väderberoende elkraft. Men nu försvinner ju den planerbara kraftproduktionen alltmer. Även Svenska kraftnät som statlig expertavdelning flaggar för att detta inte kommer att hålla.
Det kommer att bli ett stort antal timmar då man inte fixar kraftbalansen. Det kommer att vara nästan en halv månad varje år i södra Sverige då det inte finns tillgång till el. Hur ska industrin kunna konkurrera på en global marknad under sådana förutsättningar? Den konkurrensfördel som man har haft försvinner ju nu. Därför är det svårt att förstå varför man inte vill titta på det här. Det handlar ju inte bara om elproduktion utan också om distribution, att det ska fungera med elnäten.
Detta finns det ingen myndighet som har det samlade ansvaret för. Det finns inget mål för leveranssäkerheten. Eftersom ingen har ansvar för den finns det nog stor anledning att tro att det här inte kommer att lösa sig långsiktigt. Jag tycker fortfarande att Patrik är svaret skyldig på frågan varför man tycker att det är så dåligt att ha ett sådant mål och om ni tror att det här kommer att lösa sig självt. I så fall vore det intressant att få svar på frågan: Tror ni att Svenska kraftnät har fel?
Vad är det för fel Svenska kraftnät gör i sin bedömning om det inte finns anledning att oroa sig över leveranssäkerheten?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag hade egentligen tänkt inleda med en annan fråga till statsrådet. Men jag blev aningen förvånad över delar av statsrådets anförande som kanske vittnar om att det finns kunskapsluckor om hur saker förhåller sig. Det som delvis lyfts fram är argumentationen om att vi inte kommer att klara en klimatutmaning om vi inte ställer om vår energisektor.
Det är någonting som är sant på global och europeisk nivå, men det är inte sant på svensk nivå. Den genomsnittliga utsläppsnivån globalt sett är ungefär 528 gram CO2-ekvivalenter per kilowattimme. I Europa ligger nivån på nästan hälften av det, och i det nordiska perspektivet ligger nivån på bara en tiondel.
Sverige har en nivå som motsvarar 4 procent av nivån globalt sett; den är 96 procent lägre. Då är frågan om statsrådet på allvar tror att utsläppen av växthusgaser över huvud taget kommer att minska med ett mål om 100 procent förnybart.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är ju rätt påtagligt att det svenska kraftsystemet inte har någon potential att nå mycket lägre. Tvärtom innebär den energi som regeringen vill tillföra större utsläpp av växthusgaser per producerad kilowattimme. Det kommer att leda till att utsläppen av växthusgaser från den delen av kraftsektorn kommer att öka. Det gör det till en chimär att i sammanhanget prata om det utifrån ett svenskt perspektiv, då det inte är en sanning.
Sverige har redan ett fossilfritt kraftsystem som har väldigt liten påverkan i termer av utsläpp av växthusgaser, och det ska man fortsatt vårda och värna. Vi har absolut inget emot att man når fossilfrihet inom andra delar av industrin. Problemet uppstår väl när man vill skilja ut detta och ha just 100 procent förnybart som mål bara inom energipolitiken när det annars inom miljöarbetet i stort är fossilfrihet som är målbilden.
Vi tycker att det är högst olyckligt att man vill avgränsa det på det här sättet. Problemet är också att man ser målbilden som någonting som leder till ett elsystem som kommer att präglas av högre leveranssäkerhet. Vi från Sverigedemokraterna har väldigt svårt att se på vilket sätt mer väderberoende kraftproduktion skulle leda till högre leveranssäkerhet.
Vi har redan under den här mandatperioden skiftat energipolitiken till att handla mer om effektfrågan och att adressera och lyfta upp den, trots att vi under de kommande åren verkligen har en utmaning runt hörnet efter att Ringhals 1 och 2 har stängts. Det jag tror att vi kommer att prata mer om under den kommande mandatperioden är just svängmassan, som nu minskar väldigt snabbt i systemet när stora synkrongeneratorer försvinner ut.
Vi kommer att ha ett otroligt känsligt system som inte kommer att möjliggöras av den väderberoende kraftproduktionen, och man har ingen plan för hur det ska hanteras. Jag skulle vilja fråga på vilket sätt 100 procent förnybart per automatik leder till högre leveranssäkerhet, vilket regeringen motiverar sitt förslag med.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är vinter för full fart. Det är kallt, och vi har ett högt effektbehov. Fokus bör vara att diskutera drift- och leveranssäkerhet i vårt svenska kraftsystem. Kraftbalansen har under denna mandatperiod kontinuerligt försämrats. Vi har halkat ned på minusvärden för en så kallad tioårsvinter, som jag tog upp i mitt anförande. Inom kort kommer vi också att halka ned på en negativ kraftbalans under en normal vinter.
Regeringen har under denna mandatperiod återkommande satsat specifikt på energislag som har en lägre kapacitetsfaktor än vad som är genomsnittet i kraftsystemet för stunden, vilket borgar för att detta kommer att försämras ytterligare i närtid.
Alla experter varnar för att leveranssäkerheten är hotad, men Energikommissionen landar i mål för vilken sammansättning vi ska ha och har inte fokus på vad som är viktigt att uppnå långsiktigt. Sverigedemokraterna har föreslagit att Sverige ska ha ett mål för leveranssäkerheten - för att kunna garantera den över tid - och att politiken ska styra mot att se till att vi alltid ska kunna ha el i uttagen och att industrins möjligheter inte ska begränsas av vädret.
Herr talman! Jag vill fråga Patrik Engström varför Socialdemokraterna inte anser att Sverige behöver ett mål för leveranssäkerheten.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är fortfarande så att kraftbalansen har försämrats under mandatperioden. Regeringen har till exempel satsat på ett tiofaldigande av stödet till solceller. Det har gått från att biogasen har fått del av detta stöd till att man nu lägger nästan 1 miljard årligen på stöd till solceller. I de kraftbalansrapporter som tas fram har solkraften 0 procent drifttillgänglighet.
Det spelar alltså ingen roll om man skulle ha 0, 1 000, 10 000 eller 100 000 megawatt - det blir inte bättre för det. När solen inte lyser ger det ingen effekt. De kraftslag som har subventionerats in i elcertifikatssystemet på senare år har en lägre kapacitetsfaktor än vad kraftsystemet har i genomsnitt. Leveranssäkerheten kommer alltså kontinuerligt att försämras. Det kommer att krävas större investeringar i våra elnät.
Det kommer att bli dyrare för svenska elkunder, och industrins konkurrenskraft kommer att försämras. Det finns ingenting som borgar för att vi långsiktigt ska styra mot att bibehålla och vidmakthålla den goda drift- och leveranssäkerhet som vårt kraftsystem har präglats av. Jag tycker inte att jag har fått något tydligt svar på frågan om varför man inte anser att det behövs ett leveranssäkerhetsmål.
Frågan till Patrik Engström är om han inte är orolig över den utveckling som vi kan se och som kommer att ske i närtid, som även Svenska kraftnät varnar för. Är inte detta något som oroar Socialdemokraterna?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag vill tacka statsrådet för svaret på interpellationen, även om jag kanske inte betraktar frågeställningen i min interpellation som fullt ut besvarad. Jag ska kort ta upp bakgrunden till interpellationen och försöka göra det med lite färre tekniska termer, vilket förvisso är svårt att undvika i de här sammanhangen. Sedan årsskiftet betalar alla numera sin energiskatt på fakturan från sitt elnätsbolag.
På den fakturan läggs även mervärdesskatt såväl på energiskatten som på kostnaden för överföringen av elkraften. Är man däremot elproducent kommer inte elnätsföretaget att debitera skatten på fakturan, utan den får man betala in själv till Skatteverket. Det gör även att ingen moms behöver betalas på energiskatten om man är elproducent.
För de flesta företag har detta ingen betydelse, då de även har en ingående moms i sin verksamhet. Men just för företag som inte har någon avdragsrätt för momsen får detta en väldigt stor betydelse. I dessa företag är momsen på energiskatten en kostnad för bolagen fullt ut.
För att bli klassad som elproducent måste man köpa in sig i elproduktionsenheter för att ta sig över en minimal gräns av installerad effekt, vilket exempelvis för vindkraft handlar om att man måste äga en sextondel av ett normalstort vindkraftverk. Någonting som man bör kommas ihåg i sammanhanget är att i de flesta fallen utgör själva kraftproduktionen en mikroskopisk andel av verksamheten i de företagen.
Genom en sådan manöver slipper de inte bara undan momsen på energiskatten för den el som de själva har producerat utan på all el som de köper in i företaget. Det finns inte någon bortre begränsning över huvud taget. I svaret från statsrådet konstateras att allt detta är en följd av hur reglerna för punktskatter och mervärdesskatt ser ut och hur de är uppbyggda. Men det finns inte någon närmare värdering om det finns någon rimlighet i det och om det ska kvarstå på det sättet.
Det är uppenbart att det inte finns någon särskild avsikt om att moms ska utebli i just dessa specifika situationer, vilket i allra högsta grad är ett kryphål som har uppstått för vissa verksamhetsutövare. Fru talman! Jag vill återigen fråga statsrådet om regeringen anser är rimligt att den här typen av kryphål finns, vilket ger ett utrymme att delvis kunna köpa sig skattefrihet.
Om statsrådet inte anser att det är rimligt vill jag fråga om statsrådet avser att vidta några åtgärder för att förhindra att denna typ av skatteplanering är möjlig.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Det är sant som statsrådet säger: Det här har varit en möjlighet som har funnits för dem som har varit elhandelsföretag fram till årsskiftet. Men nu växlar det i stället, och företagen anpassar sig. Det här fenomenet förekommer allt som oftast just med en kirurgisk precision för att uppnå gränsen och därmed klassificeras som elproducent och kunna nå skattefrihet.
Det skulle förvisso kunna, om man är aningen naiv, se ut att sammanfalla med exakta ambitioner när det gäller till exempel ett miljöarbete. För att ge en uppfattning om hur de ekonomiska incitamenten kan se ut har jag ett aktuellt exempel från mitt hemlän, Kalmar län, där ett kommunalt bostadsbolag har investerat i en del av ett vindkraftverk för att ta sig över gränsen.
Investeringen som detta bolag gjorde skulle resultera i en vinst om blygsamma 30 000 kronor i den investeringskalkyl som man upprättade, men det skulle samtidigt minska skatten med 850 000 kronor då man slapp betala moms som en följd av investeringen. Proportionerna var alltså att för varje krona man räknade med att i få vinst på investeringen fick man 28 kronor i minskad skatt.
Även om det är en väldigt begränsad del skulle det vara svårt för statsrådet att få in pengar till statens kassakista om kryphål av samma mått skulle tillåtas i andra delar av vårt skattesystem. Det som gör det aktuella fallet mer anmärkningsvärt är att det var i en socialdemokratiskt styrd kommun som det återfanns och att den som är kommunalråd i den aktuella kommunen även sitter i Socialdemokraternas partistyrelse.
Med tanke på den bild som Socialdemokraterna försöker skapa kring sin syn på skatteplanering och gentemot företag som försöker minimera sin skattebörda är det inte särskilt sympatiskt att man själv ägnar sig åt just skatteplanering. När oppositionen i kommunen problematiserade att det vore vanskligt att bygga investeringsbeslut på en lucka i skattelagstiftningen som man inte vet hur länge den kvarstår blev svaret i lokalpressen från Socialdemokraternas sida: Hela investeringen är ju återbetald på två år.
Man hinner knappast ändra lagen på två år. Hur man har agerat i en kommun är givetvis inget som regeringen kan ställas till svars för. Men ett sådant agerande från politiskt förtroendevalda, oavsett på vilken nivå, äventyrar i allra högsta grad legitimiteten för skattesystemet och påverkar skattemoralen negativt såväl hos företagen som hos folket.
Just därför är det angeläget att inte öppna för sådana här möjligheter eller att tillåta deras fortlevnad. Jag hör aningen vällovliga toner från statsrådet när det gäller det här, och det låter som att man har rätt ingång. Men en fråga är ändå fortsatt om statsrådet är villig att ge besked om att göra en översyn eller uppföljning när det gäller hur det ser ut efter den här ändringen och efter flytten av var energiskatt tas ut som genomfördes just vid årsskiftet.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Som jag tidigare har varit inne på är det angeläget att denna typ av kryphål inte tillåts att exploateras, då det eroderar förutsättningarna för att kunna upprätthålla en hög skattemoral. Det har tidigare varit möjligt att vara elhandelsbolag, och det har också varit möjligt i de fall där till exempel kommuner, fastighetsbolag och landsting har investerat i vindkraft och det inte fanns någon gräns över huvud taget för någon installerad effekt. Här finns det möjlighet när det gäller klassificering av vem som är elproducent och också att hantera det.
I grunden är det för Sverigedemokraterna helt orimligt att man ska kunna köpa sig skattefrihet, vilket är den ena delen av problemet gällande förtroendet för skattesystemet. Den andra delen är mer energipolitisk. Energiskatten eller mervärdesskatten på energiskatten ska inte på något sätt vara styrande för elmarknaden eller påverka investeringsbeslut i kraftproduktion.
Den omfattande subventionspolitik som redan bedrivs på det området tillsammans med denna typ av marknadssnedvridande inslag äventyrar förutsättningarna för en hållbar elmarknad och riskerar att orsaka en större elmarknadskris. Jag noterar vissa positiva ingångar och vill avslutningsvis tacka statsrådet för debatten och uttrycka en liten förhoppning om att man tittar närmare på det här och ser över de möjligheter som finns.
Jag tror att man skulle kunna lösa det med klassificeringen i stället för att vidta mer omfattande åtgärder i skattesystemet i stort.
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Jag lyfte i mitt anförande upp just det som sker framför oss, nämligen att planerbar kraftproduktion försvinner, en minskande marginal i kraftsystemet och en mer sårbar situation vintertid. Här lyfte ledamoten upp i sitt anförande att det står i målen för den svenska energipolitiken att man ska sträva efter en hög leveranssäkerhet och så vidare. Men bara för att man säger det innebär det inte att man kommer att få det, utan det är vad man gör som spelar en mer avgörande roll.
Här har Socialdemokraterna återkommande avvisat ett mål för leveranssäkerheten, och ni gör det även i det här betänkandet. En följd är att mer inslag av väderberoende kraftproduktion har ökat sårbarheten, och betydelsen av en planerbar kraftproduktion ökar. Vi kan se att flexibilitet kommer att ha en mer avgörande betydelse framöver, men samtidigt kan inte alla vara flexibla om vi ser till en stor del av industrin.
Det finns också ett ökat behov av elektrifiering, och det är mer troligt att mer el kommer att användas, inte mindre. Kortsiktigt väljer regeringen att chockhöja skatterna på bränslen som används i kraftvärmeverk i våra större städer. Det leder till att nedläggningar forceras fram i förtid.
Detta leder i sin tur till att effektbristen späs på ytterligare och att det blir flaskhalsar i lokal överföringskapacitet som just förhindrar nyetableringar av företag. Vidare kanske inte bostadsplaneringen fungerar som det var tänkt och så vidare. Kortsiktigt leder detta till ökade utsläpp av koldioxid. Hur kan Socialdemokraterna tycka att det är bra politik?
Mattias Bäckström Johansson (SD):
Den politik man för och de förslag man har lagt fram bidrar ändock till att öka effektbristen, de bidrar till att skapa lokala flaskhalsar i överföringskapacitet och de bidrar till att öka utsläppen av koldioxid. Det är kanske så att Socialdemokraterna tycker att det är bra politik. Det är konsekvenserna som branschen är överens om och som vi kan se effekterna av efter att budgeten har lagts fram.
Det finns absolut behov av att investera i elnäten. Det håller jag med om. Men det som bidrar till att öka behovet av investeringar är en sjunkande kapacitetsfaktor, det vill säga att det behövs än större kapacitet som en följd av den förda politiken. Elnätsverksamheten är monopol. Där tvingar man konsumenterna att betala. Om vi ser till de investeringar som görs av Svenska kraftnät är det en ökningstakt om 1 000 procent, det vill säga tio gånger mer årligen.
Det höjer kraftigt avgifterna för elnätskunderna, och det bidrar till att skapa de höga elnätskostnader som drabbar konsumenterna. Det är också en följd av den förda politiken. Jag har svårt att se hur man kan vara stolt och nöjd med det utfallet. Det borde vara tvärtom. Samtidigt som det finns en effektbrist borde man se till att begränsa möjligheterna för företagsetableringar. För nya jobb, nya bostadsområden och elektrifiering av delar av kollektivtrafiken behöver man använda mer el.
Det påverkar industrins möjligheter i Sverige, det vill säga det som skapar välfärden. Är inte Socialdemokraterna oroliga över den utveckling som vi ser komma, som kan förhindra basindustrins möjligheter att verka från Sverige?