KBLab/rixvox huggingface dataset:
Niclas Malmberg (MP):
Sveriges mångfasetterade föreningsliv utgör en grundstomme i samhällsbygget. Friluftslivsorganisationer, idrottsrörelsen, kulturföreningar med flera bidrar till att skapa förutsättningar för inte minst barn och ungdomar att ägna sig åt och odla egna intressen. På köpet ges en demokratisk fostran, social samvaro och möten mellan människor.
Det som gör allt detta möjligt är förstås all den ideella arbetstid som ledare och funktionärer inom föreningarna lägger ned. Det går knappast att överskatta värdet på den ideella arbetstid som läggs ned i Sveriges alla föreningar. Samtidigt har föreningarna kostnader för lokaler, material och så vidare. Därför behövs också ett föreningsbidrag.
Jag törs påstå att det inte finns någon annan budgetpost där vi får lika stor utväxling och lika mycket verksamhet för de resurser som sätts in. Trots detta dyker det med jämna mellanrum upp debatter om att avskaffa föreningsbidragen. Senast i raden kom för någon månad sedan då vi kunde höra en före detta ordförande för Liberala ungdomsförbundet framföra att allt föreningsbidrag borde dras tillbaka.
Argumentationen gick ut på att om föreningarna nu gör så stor samhällsnytta borde de väl ekonomiskt kunna stå på egna ben. Lyckligtvis har inte sådana argument förts fram i dagens debatt i kammaren. I stället förs en debatt om problematiken med de föreningar som inte lever upp till det så kallade demokratikriteriet.
Självklart ska föreningar som inte respekterar alla människors lika värde eller föreningar där hatretorik florerar inte ges bidrag. Deras verksamhet strider mot själva principen om varför vi vill ge föreningsbidrag. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF, agerade resolut mot detta då man i höstas beslutade att inte bevilja bidrag till bland annat SDU.
Beträffande de bidrag som MUCF hanterar tycks lagstiftningen fungera som det är tänkt. När det gäller trossamfund är fallet inte riktigt detsamma. Därför har regeringen tillsatt en utredning som tittar på frågan och på hur vi kan skärpa lagstiftningen och kriterierna för bidrag till trossamfunden. Trots detta vill några partier rikta ett särskilt tillkännagivande till regeringen att göra det som regeringen redan har gjort. Det kallas att slå in öppna dörrar.
I stället för att ägna politisk kraft åt att slå in öppna dörrar är det bättre att lyfta upp frågor som vi faktiskt måste lägga mer politiskt arbete på. En sådan fråga, som flera andra har lyft upp i dagens debatt, är situationen för barn och ungdomar med funktionsnedsättningar. Vi vet att i åldersspannet 7-16 år deltar vartannat barn i någon form av regelbunden idrottsaktivitet.
När det gäller barn och ungdomar med funktionsnedsättningar i samma åldersgrupp handlar det om bara 4-5 procent. Denna differens visar att det finns stora strukturella problem som måste arbetas bort.
Därför är det viktigt att regeringen fortsätter att föra en dialog med idrottsrörelsen, så att den kan bredda verksamheten och ge möjligheter och förutsättningar för alla barn, oavsett om de har funktionsnedsättningar, att delta i idrottsverksamhet. Jag yrkar bifall till kulturutskottets förslag i betänkandet.
Niclas Malmberg (MP):
När jag hör Per Lodenius hålla sitt anförande funderar jag på vilket partis politik det är Per Lodenius talar om. Uppenbarligen är det inte Centerpartiets i alla fall, för Centerpartiet är det parti som går fram med den absolut svagaste kulturpolitiken.
Centerpartiet vill skära ned mer än 600 miljoner kronor på kulturpolitiken, och Centerpartiet går bland annat hårt fram mot kultursamverkansmodellen och vill skära 75 miljoner där, det vill säga på kultur som ska komma ut i våra regioner. Centerpartiet skriver i en gemensam reservation med övriga allianspartier att man ser positivt på kultursamverkansmodellen och vill utveckla den. Samtidigt skär man ned på resurserna.
Det är djupt ohederligt, tycker jag. Centern talar gärna om närodlad politik. Varför bedriver då Centern en centraliserad nedskärningspolitik på kulturområdet?
Niclas Malmberg (MP):
Inledningsvis vill jag säga att jag är glad att Bengt Eliasson tar bladet från munnen och kritiserar den tidigare alliansregeringen för dess njugga inställning till statliga resurser till kultursamverkansmodellen. Jag vill också påminna om att Liberalerna faktiskt är det parti som totalt lägger näst minst resurser på kulturpolitiken. Centerpartiet har den svagaste kulturbudgeten, men Liberalerna lägger nästan 600 miljoner kronor mindre än regeringen.
Det jag tycker är problematiskt med Bengt Eliassons anförande är att retorik och politik inte riktigt hänger samman. Jag instämmer i mycket av det Bengt Eliasson säger om att ha förtroende för lokala och regionala aktörer, men om vi tittar i Liberalernas budgetförslag ser vi ju att Liberalerna hela tiden vill runda kultursamverkansmodellen.
Man vill ha ett nytt sökbart stöd för lokala kulturinstitutioner, och man vill ha en parallell struktur för museernas entréavgift. Man visar alltså inget förtroende för kultursamverkansmodellen. Och tittar man i Liberalernas motionsflod ser man en extrem klåfingrighet; där vill man till och med peka ut var institutionschefer ska ha sin arbetsplats. Varför dessa dubbla signaler från Liberalerna?
Niclas Malmberg (MP):
Jag tycker inte att jag fick svar på min fråga om varför Liberalerna kör med dubbla budskap, så jag återkommer till den: Varför hänger inte retorik och politik ihop? För vilken kulturpolitik ni vill, men var åtminstone konsekventa! Allianspartierna har nu skrivit fast sig i en gemensam reservation angående kultursamverkansmodellen. Jag tycker att detta är väldigt märkligt, med tanke på hur allianspartiernas budgetförslag spretade.
Liberalerna och Kristdemokraterna anser att det behövs nya statliga resurser till kultursamverkansmodellen, medan Centerpartiet och Moderaterna tvärtom går fram med kraftiga nedskärningar på kultursamverkansmodellen. Vi vet av erfarenhet från Alliansens regeringsår att Alliansens kulturpolitik hela tiden har varit att det parti som vill minst får genomslag, och då blir det ju ingenting av kulturpolitiken.
Trots Liberalernas goda intentioner vad gäller kultursamverkansmodellen vet vi att en gemensam allianspolitik leder till minskade resurser. Jag tycker att det är olyckligt att Liberalerna har skrivit ihop sig i en reservation tillsammans med partier som vill skära ned på resurserna till kultursamverkansmodellen. Det vore bättre om Liberalerna stod på egna ben eller anslöt till den rödgröna politiken på det här området. Men framför allt måste Bengt Eliasson svara på min fråga.
Varför tala om ökat förtroende för den regionala nivån när ni samtidigt hela tiden vill runda kultursamverkansmodellen och till och med motionerar om var institutionschefer ska ha sina arbetsplatser?
Niclas Malmberg (MP):
Sverigedemokraterna för uppenbarligen ett dubbelspel här med en retorik i ett sammanhang och en annan retorik i ett annat sammanhang. Det är ett faktum att Sverigedemokraterna går fram med en reservation här till förmån för ett yrkande att riksdagen redan här och nu ska fatta beslut om vilken finansieringsform som ska gälla för public service framöver.
Om Sverigedemokraterna tog utredningsarbetet på fullt allvar och gick in seriöst i det skulle man inte lägga fram skarpa förslag här och nu. Naturligtvis har partiet drivit en linje tidigare, men när vi nu har påbörjat en utredning behöver man ju träda tillbaka från den kraften för att hitta en gemensam lösning i utredningen. Sedan är det så att Sverigedemokraterna släpper fram motioner från enskilda partimedlemmar.
Jag har inte citerat Anna Hagwalls motion här, för hon är utesluten från Sverigedemokraterna, och den motionen ska inte belasta partiet. Men är Mikael Jansson, David Lång och Robert Stenkvist också uteslutna? Är de uteslutna ska det här inte belasta partiet, men är de inte det är det en linje som sverigedemokrater driver. Det är också sverigedemokrater som har gått ut och hyllat det som händer i Polen och Ungern. Det finns inga företrädare från några andra partier som har uttryckt glädje över det.
Nu är det Aron Emilsson som får stå till svars för frågan. Varför för Sverigedemokraterna fram en reservation i ett skede när vi borde ge public service-utredningen arbetsro?
Niclas Malmberg (MP):
Aron Emilsson talar om stringent linje. Då ska vi komma ihåg att i Medieutredningen lanserade Sverigedemokraterna förslaget att public service inte skulle få rekrytera personer från dagspressen. På det sättet skulle man lägga en våt filt över vilken kompetens public service över huvud taget skulle kunna rekrytera. Aron Emilsson nämner att Richard Jomshof har uttalat stöd för oberoende public service, det vill säga utifrån en retorisk synvinkel.
Det är samma Richard Jomshof som skrev i mejl till Erik Almqvist att Sverigedemokraterna måste anpassa sitt politiska budskap till en retorik som fungerar i Sverige. Det är det svaret Erik Almqvist får från Richard Jomshof efter att ha hyllat Polen. Erik Almqvist har alltså inte fel i sak, utan han måste anpassa sin retorik efter det rådande läget i Sverige. Sedan, när Sverigedemokraterna väl har hamnat i regeringsställning, kan man driva igenom den politiken. Det här är offentliga uppgifter.
Aron Emilsson kan försöka förneka dem i det här sammanhanget. Men Sverigedemokraterna försöker utan tvivel föra ett dubbelspel. Man har en politisk linje. Men man vill anpassa sin retorik till det man tror kan gå hem i stugorna.
Niclas Malmberg (MP):
Cecilia Magnusson lyfter fram reservation 4 från allianspartierna om Skapande skola. Då måste jag fråga henne varför hon låser fast sig i en reservation med de partier som har lägst ambitionsnivå vad gäller Skapande skola. Samtliga övriga allianspartier har en lägre budgetnivå än Moderaterna har vad gäller Skapande skola. Längst från Moderaterna står Kristdemokraterna. De har 80 miljoner kronor mindre i budgetutrymme än Moderaterna.
Den fråga som Cecilia Magnusson riktade till några andra partier borde i första hand riktas till Kristdemokraterna, som har den minsta budgeten för Skapande skola. Min fråga till Cecilia Magnusson är: Varför låser Moderaterna fast sig med allianskamraterna och låtsas som att man har en gemensam allianspolitik när det gäller Skapande skola, när de största skillnaderna inom Skapande skola finns inom Alliansen?
Niclas Malmberg (MP):
Det är möjligt att Cecilia Magnusson inte var här när jag höll mitt anförande. Där pekade jag på att regeringen nu faktiskt har utvecklat Skapande skola, så att det inte bara handlar om de skolor som söker resurser. Hela det bidrag som nu går till förskolan inom ramen för Skapande skola är destinerat till de områden där de förskolor som har störst behov av stöd finns och inte till de förskolor som söker stöd.
Det är en effektivare administrativ hantering, vilket gör att vi får mer resurser ut i verksamheten. Cecilia Magnusson bör kanske uppdatera sig på de regler som nu faktiskt finns för Skapande skola. Cecilia Magnusson säger att allianskamraterna kommer att ansluta sig till den moderata politiken i fråga om detta om de får chansen att sitta i en regering tillsammans framöver.
Min erfarenhet av Alliansens samlade kulturpolitik är att allianspartierna hela tiden var de partier som ville minst. Därför blev det en oerhört torftig kulturpolitik under åtta år. Miljöpartiet och Socialdemokraterna arbetar på ett annat sätt. Vi adderar våra resurser. Vi tar olika initiativ och bejakar varandras initiativ. På det sättet har vi fått en mycket kraftfull kulturpolitik.
Cecilia Magnusson började med att säga att Alliansen prioriterade barn och ungdomar i sin kulturpolitik. Vi kan se resultatet av det. Man plockade bort de estetiska ämnena från gymnasieskolan, man ville inte satsa på musik- och kulturskolan och så vidare. Min fråga till Cecilia Magnusson är därför: Hur agerar ni på de områden där ni inte anser att ni prioriterar politiken, när ni är så njugga i fråga om de områden som ni anser er prioritera?
Niclas Malmberg (MP):
Aron Emilsson ställde först en komplex fråga och sedan en enklare. Jag börjar med den svåra, som gäller Statens fastighetsverk. Det är naturligtvis så att vi måste få fram tillräckliga resurser för att kunna bevara viktiga kulturmiljöer. Samtidigt vet vi att Statens fastighetsverk har haft stora interna problem, vilket bland annat Riksrevisionen har pekat på. Som jag ser det måste dessa problem lösas innan Statens fastighetsverk kan förses med ytterligare resurser.
Frågan är dock komplex. Den andra frågan gäller hur vi ser på att vi ska stärka museernas självständighet och stärka deras roll gällande att agera utifrån kunskap. Sverigedemokraterna går emot detta och vill ha ett avslag på hela propositionen.
Sverigedemokraterna går åt rakt motsatt håll och vill inte skapa dessa förutsättningar för museerna, vilket är fullständigt logiskt utifrån hur sverigedemokrater runt om i landet har agerat. Man har velat gå in och stoppa utställningar, eftersom man tycker att museerna har utställningar som inte ligger i linje med den egna ideologin. Sverigedemokraterna har haft problem med att man inte vill låta museerna agera professionellt.
När Sverigedemokraterna nu också vill stoppa en proposition som handlar om att ta fasta på museernas professionalitet kan jag inte tolka det på annat sätt än att Sverigedemokraterna är rädda för att museerna ska få denna självständiga roll. Sverigedemokraterna vill komma in och styra museernas verksamhet.
Niclas Malmberg (MP):
Hela Aron Emilssons anförande, och hela Sverigedemokraternas reservation, handlar om segregering. Man vill definiera en grupp som svensk, medan andra grupper inte riktigt är lika fina och inte riktigt tillhör samma gemenskap. Problematiken är att Sverigedemokraterna har den utgångspunkten. Sverigedemokraterna och Aron Emilsson visar också upp en förbluffande okunskap om historia.
Man vet inte att historia har skrivits utifrån syften och att vetenskapen nu måste se till det objektiva för att hitta sanningen. Aron Emilsson säger att historia inte har skapat några krig. Tvärtom: Historia har skapat oändligt många krig runt om i världen, därför att man har levt kvar i ett hat mellan olika grupper. Om man inte bygger på tolerans riskerar man att undergräva tryggheten.
Sverigedemokraterna säger att det faktum att sverigedemokrater runt om i landet har velat stoppa utställningar har handlat om att man velat stoppa ärekränkning. Så är det inte. Vi ser många exempel på att det handlar om att man inte vill släppa fram utställningar som talar om mångfald och tolerans. Se själva hur riksdagens andre vice talman Björn Söder agerade i Lund 2007.
Niclas Malmberg (MP):
Jag tackar för att Roland Utbult citerar från mitt anförande i förra årets debatt. Men jag är noga med att citat ska bli korrekta. Och jag ifrågasatte inte på något sätt att Johann Sebastian Bach hade komponerat samtliga sina verk. Däremot visar ny forskning att han faktiskt inte har komponerat alla de verk som tidigare har varit tillskrivna honom. Johann Sebastian Bach är barockens främsta kompositör, enligt min mening. Men han har också tillskrivits verk som inte var hans. Varför lyfte jag fram det?
Jo, det gjorde jag för att exemplifiera att det som vi har trott har varit en sanning i slutändan har visat sig inte vara det. Nya vetenskapliga rön kommer. Vetenskap handlar just om att ompröva tidigare sanningar, ifrågasätta och ibland faktiskt komma fram till nya ståndpunkter. Detta är jag övertygad om att Roland Utbult också förstår. Sverigedemokraterna visar med sitt anförande att man inte förstår det, utan tror att historien en gång för alla är skriven. Men historien skrivs om när nya rön kommer fram.
Jag tackar för att Kristdemokraterna och övriga allianspartier faktiskt står bakom vartenda kommatecken i förslaget till museilag. Men samtidigt tycker jag att det är bekymmersamt när bland andra Kristdemokraterna lyfter fram ett tillkännagivande som handlar om att man på något sätt vill nagla fast museernas särarter. Vi vet att museer också måste kunna utvecklas utifrån att samlingar byggs på.
När man utökar sina samlingar märker man att det är nya saker som är intressanta, och man måste då också ha frihet att utveckla dessa delar. Min fråga till Roland Utbult är: Ser du inte att det kan vara ett problem om man från politiskt håll alltför tydligt går in och vill definiera vad ett museum faktiskt ska definieras som?
Niclas Malmberg (MP):
Roland Utbult och jag är ju kollegor i musikvetenskapsbranschen, så att säga, så diskussionen vad gäller musikvetenskap kan vi kanske fortsätta att föra på annat håll. Jag går tillbaka till museernas särart.
Jag är egentligen inte orolig över vad Roland Utbult vill uppnå med detta tillkännagivande, men genom att flytta fokus från museernas professionalisering till att det är politikerna som ska ha mandat att fatta besluten öppnar man för stora risker. Museer måste kunna utvecklas i takt med att vetenskapen flyttar fram sina positioner. Jag tar Gamla Uppsala museum som exempel.
Museet bygger sina samlingar mycket på de föremål som hittills har hittats, och när det gäller vikingarnas mer våldsamma sida har ju historiebeskrivningen skrivits om väldigt mycket på senare tid då man har fått fram rön som lyfter fram även andra sidor hos vikingarna. När man då förändrar utställningarna blir det nya perspektiv i dem, och det är ett stort problem om någon vill begränsa detta från politiskt håll.
Jag är bekymrad över att man från Alliansens sida inte ser att man öppnar en dörr till en farlig utveckling när man plötsligt samverkar med Sverigedemokraterna kring ett tillkännagivande. Vi vet ju att Sverigedemokraterna har en mycket tydlig vilja att politisera kulturarvet, och därför är det bekymmersamt att allianspartierna samverkar med Sverigedemokraterna i just frågan om kulturarvet.
I övrigt är jag dock glad att Alliansen ställer sig bakom precis vartenda kommatecken i förslaget till museilag.
Niclas Malmberg (MP):
Det är därför en oroande utveckling vi har sett i landet de senaste åren. Många lokalredaktioner har krympts till ett minimum, och många har fått lägga ned helt. Orsaken till denna utveckling är i stor utsträckning att annonsörerna har dragit bort resurserna och annonserna från dagspressen för att i stället rikta insatserna på nätet, till de digitala giganterna.
Med lägre annonsintäkter blir det förstås minskade möjligheter att anställa journalister och ha kraftfulla redaktioner. Den rödgröna regeringen var väldigt medveten om denna problematik när den tillträdde, och man agerade snabbt.
En första proposition skrevs om förbättringar av presstödet, och efter detta tillsatte kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke en mediestödsutredning som arbetade med uppdraget att hitta ett mediestöd som kan fungera också i framtiden i en digital värld med kraftigt förändrade förutsättningar för nyhetsförmedling. Utredningen lade fram sitt förslag i slutet av 2016.
Efter detta genomfördes en remissomgång där förslagen stöttes och blöttes. Vissa delar av förslaget har kritiserats medan andra har lyfts fram som viktiga eller till och med nödvändiga. Regeringskansliet och Kulturdepartementet arbetar nu med att ta fram en proposition som förhoppningsvis kan presenteras här under våren. Utifrån den beredning som görs finns det ingen anledning att bifalla de motioner som nu har lagts fram i frågan.
Jag yrkar därför bifall till konstitutionsutskottets förslag, där dessa motioner avstyrks. Jag har goda förhoppningar om att det blir ett gott resultat, inte minst därför att vi redan har fattat ett viktigt beslut i denna fråga, nämligen i budgetbeslutet i höstas. I ramarna för 2019-2020 gjordes en tilldelning av de resurser som utredningen pekade på är nödvändiga för att klara ett utvidgat mediestöd.
Med ekonomiska resurser på plats är jag övertygad om att vi med gemensamma krafter kommer att kunna hitta en politisk majoritet för ett breddat och förbättrat press- och mediestöd. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.
Niclas Malmberg (MP):
Tack för frågan, Aron Emilsson! Vi satsar på kulturmiljövården - vi tillför budgeten 25 miljoner, vilket är en 10-procentig ökning. Jag välkomnar att Sverigedemokraterna står bakom den satsningen. Jag inledde mitt anförande med att säga att sju partier i huvudsak har ungefär samma ingång i kulturpolitiken även om vi har olika ambitionsnivåer. Ett parti står vid sidan av på det sättet att ni vill gå in och styra vilken kultur ni släpper fram.
Till exempel vill Sverigedemokraterna helt avveckla Världskulturmuseet, ett museum som uppenbarligen utmanar deras egen världsbild. Vad är det som är så dåligt med Världskulturmuseet? Varför vill ni avveckla Världskulturmuseet?
Niclas Malmberg (MP):
Jag tycker att detta är anmärkningsvärt. Aron Emilsson besöker ett museum som han och hans kompisar inte tycker är bra. Då går de fram med en politik för att avveckla museet. Den kulturarvsproposition som vi i bred enighet beslutade om i våras har en fantastiskt viktig ingång, nämligen att museerna är självständiga myndigheter som inte ska styras utifrån politiska intentioner utan ska bygga upp sin verksamhet på rent vetenskapliga grunder.
Aron Emilsson riktar kritik mot att regeringen vill stötta integrationsinsatser på olika områden. Man säger att folkbildningen inte ska ägna sig åt integration. Man säger att idrotten inte ska ägna sig åt integration. Inte studieförbunden heller. Var ska då integrationen i samhället ske? Ser inte Sverigedemokraterna att integrationen måste ske i alla delar av samhället? Aron Emilsson talar vidare om att vi inte ska anslå resurser till samtidskulturen.
Den ska stå på egna ben, heter det i Aron Emilssons retorik. Att satsa resurser på samtidskulturen är samtidigt att satsa på framtida kulturarv. Aron Emilssons nationalistiska politik är inte bara egoism här och nu utan också egoism över generationsgränser. Aron Emilsson unnar inte framtida generationer ett brett kulturarv.
Niclas Malmberg (MP):
Tack för inlägget, Per Lodenius! Jag instämmer i mycket av det du sa, inte minst om att satsa på kultur i hela landet. Samtidigt är Centerpartiet det parti som tillsammans med Moderaterna står för de största nedskärningarna i förhållande till regeringens förslag. Vissa av de nedskärningar som Centerpartiet går fram med är av den art som man kunde förvänta sig: Centerpartiet vill inte satsa på Operan och Dramaten, höjda ersättningar till konstnärer och så vidare.
Mer förbryllande tycker jag att det är att Centern, som säger sig vara ett parti för hela landet, inte vill anslå mer resurser till regionalkultur eller satsa på biblioteken i hela landet. Som jag sa i mitt anförande lades en tiondel av biblioteksfilialerna runt om i landet ned under Alliansens regeringsår. Varför tycker inte Centern att det är viktigt att behålla de mindre biblioteken i landet?
Det område där Centern trots allt har högre ambitionsnivå än regeringen handlar om anslaget till samlingslokaler. Där är Centern ensam i Alliansen om att vilja tillföra resurser. Moderaterna och Kristdemokraterna ligger på samma nivå som regeringen, medan Liberalerna vill gå åt motsatt håll och föreslår en nedskärning med 30 miljoner kronor. Min fråga är: Har ni inte försökt få med er allianskamraterna, eller försökte ni och misslyckades?