Jan Lindholm (MP):
Civilutskottets betänkande 15 är ett renodlat motionsbetänkande. Av de 14 yrkanden som tas upp härrör fyra från motioner som inlämnats av medlemmar i mitt parti, Miljöpartiet. Avsikten var att Miljöpartiet skulle ha deltagit som reservant i betänkandets första reservation, och vi skulle enligt planerna faktiskt ha haft ytterligare två reservationer från Miljöpartiet i betänkandet.
Men på grund av sent förhinder vid justeringstillfället kunde tyvärr ingen miljöpartist närvara, vilket alltså är orsaken till att vi inte står med som reservanter i betänkandet. Det hindrar emellertid inte att jag ändå yrkar bifall till reservationen om könsfördelning i bolagsstyrelser, reservation 1.
Den reservationen tillstyrker bland annat Miljöpartiets motion C142. Detta är inte första gången den här frågan behandlas i kammaren. Man skulle nästan kunna beteckna detta som ett slags politisk långbänk.
Vi brukar i Sverige betrakta oss lite som jämställdhetens föregångsland, så visst kändes det för mig som ett nederlag när Norge för tre år sedan införde en lag om könskvotering i bolagsstyrelser och vi inte hade kommit dit. Numera är det inte bara Norge och Spanien som infört sådana regler, utan även Frankrike har lagstiftat om liknande regler. Det känns som att vi halkat efter rätt rejält.
I Frankrike omfattar lagstiftningen ca 2 000 börsnoterade företag med minst 500 anställda, och man har krav på att det ska finnas en intäktssida på minst 50 miljoner euro för att de ska omfattas av lagstiftningen. Man kan alltså göra på olika sätt.
I Sverige anser 94 procent av de tillfrågade kvinnliga styrelseledamöterna i en studie att orsaken bakom det låga antalet kvinnor i styrelserna är att männen kvoterar in män. 84 procent av de tillfrågade kvinnorna ansåg dessutom att valberedningarna gjorde alldeles för lite för att bryta det mönstret.
Visst ökar andelen kvinnor i de börsnoterade bolagens styrelser, men det går mycket sakta. Den senaste siffran jag hittat är att man nu nått 16,7 procent i de börsnoterade bolagen i Sverige. Det är något bättre än nivån i Frankrike, där man ligger på 15 procent.
Med den ökningstakten, som nu är under 1 procent, tar det orimligt lång tid innan målet nås att det underrepresenterade könet - i det här fallet kvinnor - ska ha minst 40 procent av platserna i bolagsstyrelserna. Därför finns det verkligen anledning att vidta politiska åtgärder. Man kan också notera att det är bara 14,4 procent av de registrerade börsbolagen som har en kvinnlig vd.
Miljöpartiets bestämda uppfattning är att svenskt näringsliv förlorar på att detta manliga revir bibehålls. Det kan orimligt vara så att de bästa rekryteras till dessa så viktiga uppdrag när halva befolkningen i stort sett är utesluten från möjligheten att komma i dit enbart på grund av sitt kön.
Den som menar allvar med att värna om Sveriges framtid borde därför rösta för reservationen om kvotering till bolagsstyrelser. Nu sitter ju inte alla ledamöter här, men de lyssnar väl på debatten på något annat sätt. Jag hoppas att det finns några som vågar sticka ut hakan och ta upp kampen för kvinnornas lika rätt här i vårt land.
De kvinnor som motsätter sig kvotering - Magdalena Andersson tog ju upp detta - och som gömmer sig bakom formuleringar om att det skulle vara förnedrande att kvoteras in har faktiskt inte stöd för det i praktiken.
Undersökningar visar att de kvinnor som rekryterats - jag talar om Norge och Spanien, där man har lite längre erfarenhet av detta - för att klara kvoteringskrav är mycket nöjda med sin position som andra styrelseledamöter. Den argumentation som vi har hört från regeringssidan fokuserar mycket på de konstiga begreppen äganderätt och kön.
Vad är det som är så konstigt? Får du göra precis vad du vill med din bil? Får du göra precis vad du vill om du äger en båt? Äganderätten är faktiskt begränsad på olika sätt.
Vad är det som säger att just bolagens ägare ska ha den exklusiva rätten att bestämma och att det inte ska vara okej att kvotera in kvinnor? Det finns massor med regler som är kopplade till äganderätten på olika sätt, och jag förstår inte varför äganderätten just i det här fallet skulle vara så speciell. Jag förstår inte heller rädslan för en reglering.
Vi reglerar ju massor med saker i samhället. Varför skulle kön vara ett så konstigt begrepp? Jag förstår faktiskt inte argumentationen.
Vi skulle egentligen ha haft två reservationer till, nämligen om motionsförslag som syftar till att utveckla det som i omvärlden brukar kallas något i stil med socialt företagande. Det har vi miljöpartister motionerat om. Vi tycker att det är ett område där det behövs en utveckling.
Jag hoppas att ni som representerar regeringen ändå tar till er de idéer som finns i dessa motioner. Med den politik som nu förs hamnar fler och fler människor utanför hela tiden. Om man inte utvecklar de sociala företagen tror jag att det är risk för att många fler hamnar i ekonomiska problem och får det svårt.