Lotta Finstorp (M):
Jag tackar ministern och Lars-Arne Staxäng för en väldigt viktig debatt om framtidens äldreomsorg, eller om den vi faktiskt har nu och hur den ska se ut framåt. Jag skulle vilja uppehålla mig vid en del i svaret från ministern. Det gäller den sista biten, där ministern sa: "Avslutningsvis vill jag säga att arbetet om framtidens äldreomsorg måste ske i nära samspel med dem som berörs - de äldre själva, anhöriga, personal och beslutsfattare."
Det är ju alldeles utmärkt, men när man har den ambitionen måste man också tänka på politiken som en helhet. För min del ser jag det som att tala med kluven tunga.
När man rullar tillbaka och inskränker till exempel RUT-reformen är det nämligen inte att lyssna på brukare, det vill säga de äldre själva, eller på de främst kvinnor som har startat RUT-företagen. Om man ska ha detta som ambition handlar det om att utgå från individens behov och att ha individen i fokus.
Det handlar också om att kunna hitta lösningar för var och en av våra äldre. Därför har jag en fråga jag skulle vilja ställa direkt till ministern. Vill ministern att äldreomsorg ska bedrivas av andra aktörer än kommunerna? Jag skulle vilja ha ett väldigt enkelt ja eller nej på den frågan. Vi stod i talarstolarna, ministern och jag, i samma sorts debatt för ungefär tre månader sedan.
Utanför det här huset är detta nämligen en viktig fråga, och eftersom ministern är ute mycket och besöker olika verksamheter finns det en oro bland de äldre för vad som kommer att hända framöver. Andelen äldre ökar, och vi blir fler i Sverige. Vi är ett land som växer mycket, och då måste också välfärdens resurser räcka till. Vid den debatten talade vi bland annat om trygghetsboenden.
Det är också någonting jag tänkte på när jag hörde det ministern sa om att alla dessa utmaningar ställer krav på välfärdens organisering och prioriteringar.
Trygghetsboendereformen, som Alliansen genomförde och som satte fart på trygghetsboenden i Sverige, gjorde att de som har hemtjänst - de som ännu inte är så skröpliga och dåliga att de måste bo i ett särskilt boende - kunde flytta från villan till ett trygghetsboende där det finns andra äldre.
Det finns också vissa aktiviteter och krav på att det ska finnas minst en person som håller samman aktiviteter och trygghetsboendet. Sedan tar regeringen bort pengarna för specifikt trygghetsboenden.
Men om fler som har hemtjänst kan bo tillsammans måste det ju ge en effektivitet och besparing, för hemtjänsten ägnar i dag väldigt mycket tid åt att sitta i bilar och åka runt. Jag ser alltså trygghetsboenden som en mycket större sak än ett nytt sätt för äldre att bo på, utifrån precis det ministern säger om att det ställs krav på välfärdens organisering och prioriteringar.
Det är därför också min fråga. Även om man gör satsningar på bostäder, vilket ministern säger i svaret och vilket jag vet utifrån budgeten, är det just det här med trygghetsboenden som har gått i stå där ute. Vi började se framför allt ute på landsbygden, i mindre kommuner, att det tog fart. Man vågade bygga trygghetsboenden. Det är ett väldigt bra mellanled mellan den egna villan eller lägenheten och ett särskilt boende.
Det är alltså några konkreta frågor jag gärna vill att ministern svarar på.