KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Ibland är det svårt att föra samtal med Niklas Wykman eftersom han gärna använder sig av överord och utmålar motståndaren som icke ansvarstagande och liknande. Jag tycker inte att det finns fog för någon av de bedömningar som Niklas Wykman använder sig av. Jag är också något förvånad över att Niklas Wykman säger att det inte finns någon möjlighet eller någon substans när det gäller att föra samtal till exempel om bostadspolitiken.
Då kanske Niklas Wykman borde föra ett samtal med sin egen ekonomisk-politiska talesperson Elisabeth Svantesson, som tycks ha en annan uppfattning i frågan och verkar tycka att det finns en vits med att även fortsätta att samtala. Där kanske Moderaterna borde försöka att samordna sig lite grann internt innan man går ut med denna typ av omdömen. Jag tycker att det är viktigt att vi ger ett brett mandat till Finansinspektionen, det vill säga att det är Finansinspektionen som har expertisen och som har sett till att man har en väl fungerande analysförmåga.
Finansinspektionen har tentaklerna ute i det ekonomiska systemet och möjlighet att analysera om det finns obalanser och risker som man behöver hantera. Det är också tydligt i det ramverk som vi gemensamt har kommit överens om att det är inspektionen som ska ta fram förslag på åtgärder och sedan lägga dem på regeringens bord för regeringen att ge sitt medgivande till eller inte. Det är så systemet är utformat. Jag väljer att inte i detta läge lyfta upp enskilda förslag som kan eller inte kan komma upp i framtiden.
Jag tycker att det är bättre att det är vår expertmyndighet som får göra analysen och får komma med konkreta förslag - detta av respekt för det ramverk som vi gemensamt har kommit fram till. Jag vill avsluta med att säga att jag tycker att det finns två partier i debatten som utmärker sig. Det är dels Sverigedemokraterna, som säger nej till hela förslag, vilket jag tycker är oansvarigt, dels Moderaterna, som säger nej till det förstärkta amorteringskravet utan att komma med några alternativ. Man föreslår ingenting i den andra ändan.
Det tycker jag är en politik som handlar om att bara blunda och hålla för öronen och inte vilja se riskerna i svensk ekonomi. Det skulle jag gärna vilja ha Niklas Wykmans kommentar till.
Per Bolund (MP):
Jag kan väl börja med att svara tydligt på den sista frågan. Det är klart att det i en lågränteekonomi finns risker för att det byggs upp olika typer av tillgångsbubblor. Det är risker som vi behöver hantera, och det är därför det är så otroligt viktigt att vi ger myndigheterna de verktyg de behöver. Det är också det som det här beslutet handlar om. Sedan har vi såklart också fördelningseffekter att ta hänsyn till.
Där har den regering som nu sitter varit väldigt aktiv och sett till att vi kan minska de ekonomiska klyftorna i den svenska ekonomin, till skillnad från den förra regeringen, som snarare gjorde mer för att öka klyftorna. Jag kan också konstatera att vi har den lägsta statsskulden på över 40 år. Vi har väldigt god kontroll över den offentliga ekonomin. Det har varit överskott i de offentliga finanserna varje år under den här mandatperioden, till skillnad från den förra mandatperioden, då man i stället hade underskott varje år.
När det sedan gäller vad som har lett fram till den situation vi är i nu, med en bostadsmarknad som närmast har skenat med väldigt höga prisökningar, är det många bedömare som pekar på beslut som fattades under den förra regeringen. Då genomförde man bland annat reformer med lägre beskattning på boende och samtidigt en mycket högre beskattning vid flyttning, vilket många tror har eldat på prisutvecklingen på bostadsmarknaden och därmed också skuldsättningen.
Jag tycker att det kan finnas vissa skäl för Niklas Wykman att även i någon mån vara lite självkritisk när han tittar i backspegeln. Jag tycker att det är bra att vi nu tillsammans tar steg för att öka stabiliteten i svensk ekonomi. Jag är glad över att vi har en bred samsyn kring att det här ramverket nu ska komma på plats. Men jag tycker att man även bör ta ansvar och se att åtgärder kan behöva vidtas på kortare sikt. Man har ett ansvar att motverka klyftor och ekonomiska risker som uppstår.
Där tycker jag fortfarande att Moderaterna utmärker sig på den borgerliga sidan. Ni säger nej till det förslag som Finansinspektionens experter har tagit fram men har inte några andra förslag som skulle kunna minska riskerna i svensk ekonomi. Ni intar en särställning. Ni tycker inte att det egentligen bör genomföras någonting för att hantera riskerna. Det tycker jag inte är ansvarsfullt. Ytterligare verktyg för makrotillsyn
Per Bolund (MP):
Jens Holm har frågat mig om jag anser att förslaget till de ändrade placeringsreglerna för AP-fonderna är i linje med Parisavtalet och svenska miljö- och klimatmål samt om jag tänker verka för att AP-fondernas investeringar lever upp till Parisavtalet och inte bidrar till klimatskadlig verksamhet. Vidare undrar Jens Holm om jag har för avsikt att i övrigt vidta några åtgärder för att svensk finanssektor i stort ska bli fossilfri.
Ja, jag anser att förslaget till ändrade regler för Första-Fjärde AP-fonden är i linje med Parisavtalet, Agenda 2030 och svenska miljö- och klimatmål då fonderna ska utgå från en gemensam värdegrund som baseras på de internationella konventioner som Sverige har skrivit under. Detta kommer att förstärka och tydliggöra regelverket kring fondernas hållbarhetsarbete.
Att fonderna i sin förvaltning ska fästa vikt vid hållbarhet skrivs för första gången in i lagstiftningen och kopplingen till de svenska miljömålen och internationella överenskommelser tydliggörs. Min förhoppning är att detta förslag kan bidra till att miljö- och klimatpåverkan från AP-fondernas portföljer minskar och därmed bidra till den omställning till ett fossilfritt samhälle som krävs.
AP-fonderna styrs genom lagen om allmänna pensionsfonder, AP-fonder, och regeringen varken kan eller får därmed ha synpunkter på enskilda placerings- eller förvaltningsbeslut som AP-fonderna fattar. Regeringen tar flera initiativ för att uppnå en fossilfri finanssektor där tillgång till korrekt och jämförbar information är en viktig utgångspunkt. Ett exempel är redovisning av investeringsportföljernas koldioxidavtryck där mått och metoder kan skilja sig åt.
Efter att regeringen initierade en dialog med branschen finns numera standarder för redovisning av koldioxidavtryck för svenska fond- och försäkringsbranschen, liksom för AP-fonderna. Från och med den 1 januari 2018 införs ett lagkrav för svenska investeringsfonder och Ucitsfonder att tillhandahålla information om hur de beaktar hållbarhetsaspekter i sin förvaltning, däribland miljö och klimat. Om en förvaltare inte beaktar hållbarhet måste även detta tydligt anges.
Pensionsgruppen har därtill kommit överens om att endast fonder som beaktar hållbarhet i förvaltningen ska ha tillträde till premiepensionens fondtorg, ett förslag som nu är ute på remiss. Regeringen ska också analysera förslag på hur marknaden för gröna obligationer kan främjas och tillsätta en utredning för att analysera hur ett grönt sparande kan utformas.
Per Bolund (MP):
Jag tycker att man har skäl att se de väldigt stora steg som vi nu tar framåt för att göra det svenska pensionskapitalet mycket mer hållbart. Det är en radikal förändring som nu håller på att ske i Sveriges riksdag och som inte skulle ha skett om vi inte hade haft en stark drivkraft för att hållbarhet ska vara en ledstjärna för hur vi ska förvalta det svenska kapitalet.
Vi tycker att det är självklart att svenska fondförvaltare, precis som alla andra delar av samhället, ska vara en del av lösningen på de hållbarhetsproblem vi har. Därför ska vi nu för första gången skriva in i lag att hållbarhetsmålen ska vara vägledande för AP-fondernas verksamhet. Vi har också skrivit in i beslut som har tagits av riksdagen att hela finansmarknaden ska ha målet att man ska bidra till en hållbar utveckling. Även detta sker för första gången.
Den här regeringen har varit extremt pådrivande för att skapa en grönare och mer hållbar finansmarknad, långt mer än någon tidigare regering över huvud taget har varit i närheten av. Det som nu håller på att ske i det privata men också i det offentliga kapitalförvaltandet är något av en revolution. Vi känner oss extremt trygga med att den hänvisning som vi har till internationella konventioner inte går att missförstå för våra pensionsförvaltare.
Alla vet att Parisavtalet är en konvention som Sverige har ställt sig bakom och som ska vara vägledande för våra fondförvaltare, precis som för andra aktörer i vårt samhälle. Dessutom har Första-Fjärde AP-fonden och Sjunde AP-fonden skrivit på det femåriga klimatinitiativet Climate Action 100+, där man just säger att man ska arbeta i linje med Parisavtalet, så den övertygelsen och kunskapen finns redan på plats. Nu förstärker vi incitamenten ytterligare.
Nu tydliggör vi från politiskt håll att vi förväntar oss att våra fondförvaltare ska se till att de avtal och konventioner Sverige skriver under också är vägledande för hur man gör sina investeringar. Jag tycker att Jens Holm borde glädjas åt och välkomna detta, snarare än att ställa sig på barrikaderna och peka på något slags extrem förutfattad mening som skulle vara det bästa möjliga. Låt oss verka för att göra det system vi har så bra som det bara går!
Per Bolund (MP):
Isabella Hökmark har frågat mig dels hur jag motiverar de skärpta amorteringskraven, dels vilka analyser jag har byggt mitt ställningstagande på när jag har motiverat skärpta amorteringskrav. Förslaget om förstärkt amorteringskrav är en åtgärd inom det relativt nya politikområdet makrotillsyn. I bred politisk enighet har Finansinspektionen fått ansvaret för makrotillsynen och för att föreslå åtgärder som motverkar finansiella obalanser på kreditmarknaden.
Finansinspektionens förslag på vissa makrotillsynsåtgärder ska dock underställas regeringen för medgivande innan myndigheten fattar det slutliga beslutet om införande. Det var således inom ramen för denna makrotillsynsprocess som Finansinspektionen i höstas inkom till regeringen med ett förslag om skärpt amorteringskrav för hushåll med höga skuldkvoter.
Det är regeringens uppfattning att en sundare amorteringskultur behöver främjas och att de svenska hushållens höga och växande skuldsättning utgör en risk för såväl enskilda hushåll som ekonomins utveckling framöver. Denna uppfattning delas av myndigheterna i Finansiella stabilitetsrådet, det vill säga Finansinspektionen, Riksgäldskontoret och Riksbanken, och av flera internationella bedömare, till exempel Internationella valutafonden - IMF - OECD och EU-kommissionen.
Finansinspektionen motiverade förslaget om skärpt amorteringskrav bland annat med att kravet ökar de svenska hushållens motståndskraft mot makroekonomiska störningar, särskilt för dem med höga skuldkvoter. Dessutom anförde Finansinspektionen att kravet säkerställer att bolåneföretagen i sin kreditgivning kommer att tillämpa återbetalningsvillkor som är förenliga med en sund amorteringskultur och som motverkar alltför stora skulder hos hushållen. Regeringen delar denna bedömning.
När det gäller Isabella Hökmarks andra fråga om analyserna bakom regeringens ställningstagande har jag redan vid flera tillfällen, såväl här i riksdagen som vid presskonferensen efter regeringsbeslutet om medgivande till Finansinspektionens förslag, redogjort för dessa. Regeringens analys har fokuserat på utvecklingen på bostadsmarknaden, fördelningseffekter och förslagets makroekonomiska effekter.
I den nyligen publicerade granskningen om makrotillsynen rekommenderar Riksrevisionen regeringen att tillhandahålla skriftligt underlag för sina ställningstaganden till de makrotillsynsåtgärder som kräver ett medgivande. Detta underlag skulle då komplettera Finansinspektionens analyser med makroekonomiska och fördelningspolitiska analyser. Det finns i dag inga krav på en sådan redovisning. Det är dock en fråga som är värd att diskutera och reflektera över, och om en fylligare motivering till regeringens ställningstagande skulle bidra till ökad transparens är det naturligtvis positivt.
Regeringen kommer att återkomma till riksdagen i denna fråga senast den 18 maj i skrivelsen med anledning av Riksrevisionens rapport.
Per Bolund (MP):
Återigen kommer Isabella Hökmark med påståenden som inte stämmer överens med verkligheten. Jag beklagar det, för det behövs inte den typen av avsteg i en relevant debatt. Rörligheten på bostadsmarknaden har inte minskat efter amorteringskravet.
Utbudet av bostäder, i form av antal bostäder som är ute till försäljning, har inte minskat, och av det totala antalet bostäder har andelen som byter ägare inte heller minskat sedan amorteringskravet infördes. Det är svårt att förstå vad det är för statistik som Isabella Hökmark grundar sina påståenden på. Vi har fortfarande inte fått något svar på det, men det kommer kanske i kommande debatter. Vi får hoppas på det.
Jag tycker också att det är beklagligt att vi har en bostadsmarknad som inte fungerar så bra som den skulle behöva. Det är tyvärr en historisk skuld. Under lång tid har det byggts för lite i Sverige. Inte minst har den regering som satt i åtta år ett stort ansvar för att den inte gjorde mer och inte åstadkom en förändring.
Då byggdes det betydligt mindre än vad det har byggts under de år som den rödgröna regeringen har suttit vid makten. Moderaterna återkommer ofta till en ändrad hyresreglering. Men vi har ett system med presumtionshyror som enligt ledande bostadsexperter faktiskt är marknadsrelaterat, det vill säga man betalar ett relevant marknadspris när man träder in i en nybyggd hyresrätt.
Det svaret är därför inte ett relevant svar på de utmaningar vi står inför med för hög skuldsättning i svenska hushållssektorn. Regeringen har ansträngt sig mycket för att vi ska ha en generellt bred samsyn på makrotillsynsansvaret och ta ansvar för att inte bygga upp risker i svensk ekonomi. Jag önskar att vi kunde ha kvar den samsynen. Jag saknar den och hoppas att vi kan komma tillbaka till den. Jag saknar framför allt Moderaternas svar.
Det är beklagligt om ni inte vill ha en sund amorteringskultur i Sverige, för det är något vi har kunnat enas kring tidigare.
Per Bolund (MP):
Jesper Skalberg Karlsson har frågat hur jag och regeringen ska se till att den statliga miljömärkningen Svanen baseras på solid grund och aktuell forskning och tar hänsyn till den dominerande uppfattningen hos oberoende forskningsorganisationer om genmodifierade växter. Jag vill börja med att klargöra att Svanen är en frivillig miljömärkning. Syftet är att underlätta för konsumenter att göra ett aktivt val baserat på egenskaper hos en produkt som går utöver lagstiftningens krav.
Märkningen möjliggör också för producenter att konkurrera med miljöanpassade produkter och driver på så sätt en produktutveckling som tar hänsyn till miljön. De krav som ställs grundas på kunskaper om produktens miljöpåverkan genom hela livscykeln. Vägledande när produkter väljs ut är förutom miljönytta att det bedöms finnas ett behov av en märkning som guidar konsumenter och inköpare.
Som jag framhöll i mitt tidigare svar på den skriftliga frågan från Jesper Skalberg Karlsson ska Svanen följa de riktlinjer som fastställts av Nordiska ministerrådet. Dessa slår fast bland annat att Svanen ska bedriva en samnordisk utveckling och revidering av kriterier med höga miljö-, klimat- och kvalitetskrav samt en objektiv kontroll. Beslut om produktgrupper och om kriterier fattas av Nordiska miljömärkningsnämnden. Dessa beslut följer i sin tur den internationella standarden Iso 14024 om typ 1-märkning.
Besluten föregås av en dialog i respektive land med representanter från myndigheter, miljö- och konsumentorganisationer och näringsliv samt av en omfattande remissomgång. En frivillig märkning som Svanen är helt beroende av att marknadens aktörer - producenter och konsumenter - har förtroende för märkningen och att de har hög kännedom om den. Hela 96 procent av den svenska befolkningen känner igen svanmärkningen.
En öppen dialog med forskningen inom berörda discipliner är av betydelse för ett högt konsumentförtroende. Miljömärkning Sverige AB har i uppdrag att för Sveriges del förvalta Svanen. Bolagets uppdrag regleras i en ägaranvisning som bland annat innebär att verksamheten ska bedrivas på ett ändamålsenligt, effektivt och opartiskt sätt. Enligt Statens ägarpolicy för bolag med statligt ägande ska styrelsen för bolaget säkerställa att verksamheten åtnjuter offentligt förtroende.
Det är styrelsen som ansvarar för bolagets organisation och den löpande verksamheten. I statens roll som ägare till bolaget ingår inte att ha synpunkter på enskilda kriterier. Kriteriebesluten fattas i enlighet med de nordiska riktlinjerna och utan någon politisk inblandning, vilket är grundläggande för märkningens trovärdighet.
Per Bolund (MP):
Jag tycker också att det är en viktig och intressant debatt att föra. Jag var tidigare miljöforskare, innan jag kom in i politiken, och jag tycker att forskning är enormt viktigt och avgörande. Problemet är snarare att den här kammaren inte lyssnar tillräckligt mycket på forskningen.
Ibland behöver vi dock även konstatera att forskningsläget inte ger oss de svar som vi behöver för att kunna vara helt säkra på vilken väg vi ska gå. Och då är det ganska relevant att också använda sig av en försiktighetsprincip och att säga: I det här fallet tycker vi inte att man ska ge totalt grönt ljus, eller för den delen totalt rött ljus, för en hel teknik. Det är ganska många delar som kommer in under paraplyet GMO.
Jag tycker också att om en miljömärkning ska ha trovärdighet finns det all anledning att lyssna på människor och den oro som finns. Det är viktigt att poängtera att det inte är så att man tvingas köpa en svanmärkt vara. Om man tycker väldigt mycket om GMO, tycker att det är den bästa tekniken som någonsin har kommit och tycker att man ska släppa allt fritt står det en faktiskt fritt att inte välja en svanmärkt produkt.
Men om man känner en viss osäkerhet och vill känna en trygghet i att den tekniken inte ska användas i stor skala utan tycker att den kanske passar bäst just för forskning och utvecklingsförsök finns det möjlighet att välja svanmärkt. Dessutom finns det i märkningssystemet, som det ser ut nu, också när det gäller miljömärkta fonder möjlighet att använda sig av just poängkriteriet. Men det finns också möjlighet att inte använda sig av det. Det ger en flexibilitet även i det ledet.
Jag tycker alltså inte att det är en fråga som bör överdramatiseras. Jag tror att vi med tiden kommer att få ökad kunskap om GMO. Det kommer också att ge oss bättre vägledning för hur vi ska ta den tekniken vidare in i framtiden.
Per Bolund (MP):
Tack, Nina Lundström, för en viktig debatt och diskussion! Just för att vi ser att problemen med att få ut information och leverera kunskap till bilköpare och transportköpare överlag är så stora gör vi nu väldigt stora förändringar. Vi fastställer långsiktiga mål och förankrar dem så att det finns en bred samsyn i Sveriges riksdag och målen inte ändras beroende på vilken regering som kommer till makten nästa eller nästnästa gång.
Vi genomför också de åtgärder som behövs för att vi ska nå fram till detta. Vi har till exempel reduktionsplikten som gör att vi över tid fasar in mer och mer biodrivmedel i bensin och diesel, så att den blir allt bättre ur miljösynpunkt. Vi stiftar också lagar om miljöinformation om drivmedel så att kunskapen kommer ut till konsumenterna på ett lättförståeligt och relevant sätt. Vi kommer nu att införa en EU-märkning på alla bensinstationer som gör att det blir tydligare vilka motorfordon som kan tankas med olika drivmedel som finns på marknaden.
Det ska inte behöva vara en fråga som man inte kan få svar på, utan där ska man få ett relevant svar. Vi inför nu också ett bonus-malus-system som tydliggör att de miljöbästa bilarna ska vara överkomliga i pris. Det finansieras genom att de bilar som bidrar mest till att förstöra både klimatet och luftmiljön får betala en extra slant. I detta sammanhang tycker jag att det är viktigt att lyfta upp att man också kan möjliggöra att använda alternativ till bilen.
Vi har nu stora satsningar på till exempel kollektivtrafiken, men vi gör det också möjligt att använda bilpooler och andra transportslag. Det gäller särskilt i tätorterna, där det finns alternativ att välja bland. På landsbygden, där det är svårt att hitta alternativ, ska det däremot finnas möjligheter att tanka sin bil med miljösmarta bränslen i framtiden. Av detta skäl inför vi bland annat bränslebytet så att vi steg för steg går över till ett biobaserat samhälle.
Per Bolund (MP):
Isabella Hökmark har frågat mig hur jag avser att agera med anledning av effekterna av det skärpta amorteringskravet och den fallande nyproduktion som vi nu ser på bostadsmarknaden. Hushållens skulder är i Sverige på en hög nivå, både historiskt och jämfört med andra länder. Ur ett internationellt perspektiv har svenska bostadslån stuckit ut genom att de har amorterats i liten utsträckning.
Detta är en utveckling som gör att risker byggs upp och som på sikt kan bli skadlig för den makroekonomiska stabiliteten och i förlängningen också för den finansiella stabiliteten i Sverige. Riskerna med den ökande skuldsättningen har under lång tid poängterats av såväl regeringen som Finansinspektionen, Riksgäldskontoret och Riksbanken - men även av internationella bedömare som till exempel IMF och EU. Under flera år har regeringen arbetat med att stävja denna utveckling.
Till exempel införde Finansinspektionen 2016, efter medgivande av regeringen, det första amorteringskravet och under våren 2018 ett förstärkt amorteringskrav på nya bolån över 4,5 gånger bruttoinkomst. För att ytterligare stärka Finansinspektionens förmåga att agera mot obalanser på kreditmarknaden har riksdagen med bred majoritet beslutat om propositionen Ytterligare verktyg för makrotillsyn .
Finansinspektionen införde dessutom redan 2010 ett bolånetak på 85 procent av bostadens marknadsvärde och har höjt bankernas riskviktsgolv för bolån i flera omgångar. Trots dessa åtgärder fortsätter hushållens skulder att öka, och bostadspriserna har, även efter den senaste tiden prisnedgång, stigit med mer än 30 procent sedan 2014. Lösningen på utmaningarna på bostadsmarknaden i en sådan situation kan inte vara att underlätta ytterligare skuldsättning.
Bostadsbyggandet skulle dock vara betjänt av långsiktigt stabila spelregler. Jag skulle därför gärna se att vi framgent kan få till stånd breda uppgörelser över blockgränsen för att reformera bostadsmarknaden på ett sätt som säkrar ett utbud av bostäder som möter efterfrågan utan att vältra över riskerna på hushållen genom vidlyftig kreditgivning eller påtvingad överskuldsättning, speciellt hos unga och nya på bostadsmarknaden.