KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag tackar ministern för svaret, även om det var väldigt kort. Miljöpartiet är ett litet parti i Sveriges riksdag med stor makt i vår regering - i det här fallet i form av en jämställdhetsminister. Miljöpartiet har stor makt över svenskarnas vardag.
Det är kvotering, det är genusidéer och splittring i landet, och det här kommer att fortsätta så länge Miljöpartiet har inflytande. Mina frågor till Stenevi, som ministern upprepade, har sin upprinnelse i en podcastintervju där Stenevi resonerar om maktstrukturer. Nu är dagen äntligen här! Som jag har väntat på att få stå här i talarstolen med ministern och diskutera.
Nu ska ministern äntligen få berätta för alla svenska vita inrikes födda kvinnor, inklusive, antar jag, Märta Stenevi själv, hur vi ska väljas bort från positioner och vart vi ska förpassas.
I intervjun i podden har Stenevi sagt att om någon ska få makt måste någon annan lämna ifrån sig den. Om en ny grupp ska få makt i samhället kommer någon annan grupp att behöva dela med sig. Om utlandsfödda kvinnor får makt kommer vita inrikes födda kvinnor också att behöva flytta på sig.
Hur menar Stenevi att bortvalet av vita inrikes födda kvinnor ska gå till om det inte ska ske genom kvotering? Det är precis med hjälp av könskvotering som Miljöpartiet och vänsterkanten under många år har ägnat sig åt att få in fler kvinnor.
Hur menar Stenevi att regeringen ska lyckas få in fler utlandsfödda kvinnor, att vita svenska kvinnor ska flytta sig, om det inte ska ske genom kvotering? Stenevi delar upp befolkningen i ett vi och ett dom. Tanken är att vi som individer ska behandlas olika beroende på i vilket land vi är födda i och beroende på vad vi har för hudfärg.
Det här är något som vi i mitt parti brukar anklagas för men aldrig har ägnat oss åt. Men här ser vi ett regeringsparti som ägnar sig åt precis det man anklagar andra för att göra. Det här är en otäck samhällssyn, och det visar att regeringen med Stenevi i spetsen inte har lärt sig någonting av historien. Märta Stenevi är inte vilken medborgare som helst.
Hon är minister i Sveriges regering. Hon kommer att få stå till svars för uttalanden som hon gör. I det här fallet är det ett uttalande som har skett i mysmedia, på Miljöpartiets hemmaplan, utan några jobbiga följdfrågor.
Det innebär att vi ledamöter i Sveriges riksdag får ställa följdfrågor om vad ministern egentligen menar när journalistiken inte klarar av det. Fru talman! Märta Stenevi är vita, svenska, inrikes födda kvinnor svaret skyldig. Hur ska ministern bete sig för att flytta på oss allihop?
Eller hur stor del av oss ska flytta på sig för att andra ska komma till?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Tack så mycket, ministern, för dina svar hittills! Jag noterar och konstaterar att ministern säger att ingen kvotering ska ske. Det betyder alltså att det också gäller kön. Det ska inte längre ske någon kvotering till bolagsstyrelser. Det betyder att det här jämställdhetsarbetet som man har ägnat så många år åt, det arbetet är slut nu.
Det välkomnar vi i Sverigedemokraterna, måste jag säga, för vi är inte för att kvotera. Vi tycker att kvotering innebär att man som individ och människa inte får visa upp sin styrka, sin kunskap eller sin kompetens för en viss uppgift, utan man blir tillsatt på grund av sitt kön. Det tycker inte vi är rättvist och riktigt.
Det framkallar också en osäkerhet, är jag helt övertygad om, hos den individ som har blivit tillsatt på ett uppdrag eller en post: Har jag hamnat här för att jag är kompetent och har rätt personliga egenskaper, eller är jag hitplockad bara för att jag har ett visst kön? Men då har ministern varit tydlig: ingen kvotering framöver, vare sig när det gäller kön eller vilken hudfärg man har.
Det här är intressant.
Om man granskar Miljöpartiet - det är ju faktiskt så, fru talman, att Miljöpartiet ingår i regeringen, och Märta Stenevi är miljöpartist och minister med ansvar för jämställdheten - och får ta del av Märta Stenevis tankar finner man att å ena sidan är kön en social konstruktion som är helt ovidkommande. Vi ska anses som könlösa.
Vi ska få tillhöra vad vi vill - om det är man eller kvinna eller vad det nu kan vara är helt ointressant.
Men å andra sidan är könet helt avgörande för att uppnå jämställdhet i samhället, för jämställhet är enligt Miljöpartiets sätt att tänka inte uppnådd förrän man har en tydlig jämställdhet mellan könen till exempel i en bolagsstyrelse. Enligt mitt sätt att tänka framkallar det här det omvända. Det blir precis tvärtom.
Kompetens och lämplighet sätts helt åt sidan. Vi ponerar att en styrelse med sex personer ska tillsättas - tre kvinnor och tre män, enligt Stenevi. Det är glasklart. Men vi leker med tanken att tre kvinnor har tillsatts. Det är alltså tre platser till män kvar. Då kommer en fjärde kvinna med helt rätt kompetens och personliga egenskaper. Men nej, tyvärr, hon får inte den platsen därför att nu är det tre män som ska tillsättas.
Det här resonemanget faller på sin egen orimlighet. Det är därför jag som sverigedemokrat är helt emot kvotering. I Sverige har man möjlighet att komma väldigt långt vare sig man är man eller kvinna. Vi har rätt till utbildning, vi har rätt till föräldraledighet för båda könen och så vidare.
Den här synen på individer, att vi ska ses som att tillhöra en grupp snarare än som unika individer, gillar inte jag om jag ska uttrycka mig enkelt. Jag tycker att vi ska ses som unika individer som har vår personliga lämplighet för olika positioner och platser.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag noterar att ministern halkade in på hbtqi. Där har inte jag varit. Ministern sa också att hon inte talar om kvotering och att denna interpellation därför egentligen inte är relevant. Men vi lägger det åt sidan. Jag anser fortfarande att ministern är svenska, vita och inrikes födda kvinnor svaret skyldig.
Jag tycker inte att ministern har lyckats förmedla ett svar på frågan vad hon egentligen menade i den här intervjun när hon sa att vi ska flytta på oss. Det var det ministern sa; man kan lyssna på det i efterhand.
Jag skulle uppskatta om en minister i Sveriges regering verkligen var tydlig till svenska folket med vad den egentligen menar. Vad gäller diskriminering finns det ju faktiskt också diskriminering av svenskar. Vi kanske inte är helt överens om detta - det får väl ministern svara för - men jag anser absolut att det finns en sådan diskriminering.
Jag skulle bara vilja beröra viljan att till exempel arbeta. Jag noterar att man egentligen inte diskuterar viljan att arbeta, att vara i bolagsstyrelser och sådant.
Den viljan kanske inte finns hos alla, och den ska man egentligen inte heller påtvinga dem som inte vill. Jag tror inte att vi kommer så mycket längre i den här debatten. Jag återkommer dock gärna med lite andra frågor som berör ungefär det här arbetet, som jag hävdar är ett kvoteringsarbete.
Jag ska ställa en interpellation på ett annat sätt, så kan vi fortsätta att diskutera dessa saker då. Vad jag kan se är bara en dubbelmoral utan dess like från Stenevis sida, med moraliska pekpinnar om hur andra ska leva när man själv kanske inte alls lever på det sättet. Man lever inte som man lär.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag har ställt tre frågor till socialministern angående tillgången till skyddsutrustning. Det är viktiga och inte speciellt komplicerade frågor, och de lyder så här: Stämmer det som ministern uttryckt i medier om att hon saknade en helhetsbild och en sammanfattning av Sveriges bristfälliga beredskapslager?
Vilket ansvar anser ministern att regeringen har för att tillse medborgarnas behov av skyddsmateriel i en samhällskris? Har ministern för avsikt att snarast återuppbygga Sveriges beredskapslager till en nivå som är tillräcklig för att kunna skydda vår befolkning? Trots de enkla frågorna uteblir de flesta av svaren. Fru talman!
Min uppfattning är att socialministern inte riktigt vill svara tydligt på frågorna. Vårt land genomgår den allvarligaste krisen i modern tid. Men regeringen vill uppenbarligen inte ta ansvar i sin dialog med medborgarna genom att exempelvis ge tydliga svar i debatter likt denna.
Det är därför förvånande men också mycket glädjande att socialministern i sitt svar i just denna debatt faktiskt konstaterar att det var ett misstag att ta bort de nationella beredskapslagren. Regeringen med Hallengren i spetsen har annars skyllt allt på regionerna.
Det ger lite dålig eftersmak när vi samtidigt får ta del av information om att det statliga lager som regioner gjorde sina beställningar från och som skulle vara en backup för regioner och kommuner i kris inte fanns. Exempelvis Region Uppsala vittnar om detta. Min förhoppning är att Coronakommissionen kommer att visa var det felat.
Tyvärr är deras arbete nu försenat, och en del rapporter dröjer, samtidigt som pandemin åter skördar nya offer. Misstagen får inte upprepas. Fru talman! Förra gången jag hade en debatt med minister Hallengren beskyllde hon mig för att raljera i talarstolen. Det står givetvis ministern fritt att tycka så.
Men jag hoppas att denna debatt kommer att hålla en avsevärt högre nivå och faktiskt ge svar på ställda frågor. Det tycker jag att väljarna kan kräva av sina folkvalda i allmänhet och av regeringens företrädare i synnerhet.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Den artikel som jag hänvisade till kan jag mejla till ministern, så att hon kan ta del av den och så att hon vet vad jag talar om. Vi kan konstatera att Sverige enligt Socialstyrelsen hade en god krisberedskap under pandemins initiala utbredning i landet. Det var vad man uttryckte. Vi har sett facit på detta påstående, och det stämde faktiskt inte alls.
Tvärtom var vår beredskap riktigt usel, och det tycker jag att ministern själv har varit inne på i sitt anförande. Hon har talat om att vi måste bygga upp lager och så vidare under tidens gång. Det har vi gemensamt tagit olika beslut om i utskottet och i kammaren.
Att ministern, som den politiskt högst ansvariga, saknade denna samlade bild som vi just har talat om har hon tidigare uttryckt i en intervju i medierna. Det är högst anmärkningsvärt att det är på det sättet. Även om det är olika huvudmän måste en minister i Sveriges regering ha helhetsbilden av hur det ser ut i landet. Jag tycker att allt annat är otänkbart.
Vi får väl tro det uttalande som beskriver socialministerns avsaknad av information och undermåligheten i hela hanteringen av befolkningens chans till skydd. Detta har fallerat. Vi får också gissa att Hallengren verkligen hade behövt ha denna samlade bild av Sveriges beredskap för att bättre kunna hantera en allvarlig kris likt denna.
En gång i tiden hade vi ett beredskapslager stort nog att kunna skydda var och en av medborgarna i civilsamhället i Sverige. År 2014 tog dock MSB ett beslut om att alla andningsskydd skulle eldas upp. Stora mängder skyddsmateriel kasserades utan att ersättas. Från att ha varit ett land förberett för kris blev vårt land oerhört sårbart, utan möjlighet att skydda medborgarna.
Under pandemins fortsatta spridning fick vår regering förlita sig på att köpa in adekvat skyddsutrustning från andra länder, vilket blev synnerligen problematiskt då delar av världen var i samma behov som vi. Och flera länder stängde ned sin export helt och hållet. Vi kunde under pandemins början också konstatera att vårt grannland Finland hade någonting som Sverige saknade.
De hade viljan att skydda sina medborgare, och de hade ett väl utbyggt beredskapslager. De hade förberett. För detta visade dock bland andra ledande socialdemokrater inte någon som helst respekt. Tvärtom stod reflektion över vår egen förberedelse inte alls på agendan. Tvärtom kunde irritationen över att Finland inte delade med sig till oss av sitt välutbyggda beredskapslager inte döljas.
Det föreslogs till och med att lagar skulle införas så att exempelvis Finland skulle tvingas att dela med sig till oss av sitt beredskapslager i stället för att skydda sin egen befolkning. Fru talman! Det är ett högst anmärkningsvärt agerande av partier i regeringsställning som har slarvat med sitt eget uppdrag. Det är som att gå över till grannen och kräva att få tillgång till deras mat för att man själv har ätit upp sin mat och struntat i att köpa ny.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Vi är fortfarande mitt uppe i en allvarlig samhällskris och drabbas olika hårt av pandemins följder varje dag. Så här långt kan vi konstatera att vårt lands styrande förtroendevalda under lång tid har gjort grova felprioriteringar som drivit oss långt bort från den självbevarelsedrift som behövs för överlevnad.
Från att kunna skydda och försvara vår befolkning har andningsmasker eldats upp utan att ersättas med någonting nytt, och vi vet i dag inte ens till exempel hur stor vår befolkning är eller vilka som uppehåller sig i landet. Vi måste ta lärdom av de allvarliga misstag som har begåtts. Ingen kunde förutse att ett allvarligt virus skulle spridas över världen just nu.
Vad vi däremot hade kunnat förutse var att vi någon gång skulle kunna drabbas av en allvarlig samhällskris, och vi hade kunnat hålla landet väl rustat inför detta. Någon upprustning har tyvärr inte skett, utan tvärtom har regeringen förlitat sig på andra länders hjälp. Fru talman! Jag förväntar mig faktiskt mer av Sveriges regering. Jag förväntar mig exempelvis att våra äldre och sköra kan erbjudas tillräckligt skydd vid samhällskriser.
Jag förväntar mig framförhållning, planering och beredskap värd namnet. Kan inte regeringen erbjuda sin medborgare detta är samhällskontraktet brutet. Den här pandemin har verkligen visat på Sveriges brister, exempelvis inom äldreomsorgen.
Detta har vi diskuterat många gånger förut, och det finns all anledning att komma tillbaka till det. Det handlar till exempel om de allvarliga språkförbistringarna.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Äldres vård och omsorg är inte ett enkelt arbete för vem som helst. Ett absolut minimikrav måste vara att kunna förstå, prata och skriva svenska obehindrat. Äldreomsorgen har tyvärr länge varit eftersatt, och på senare år har den också använts till integration. Både IVO och Kommunal har varnat för konsekvenserna av bristande språkkunskaper.
Facit på den försämrade kvaliteten i äldreomsorgen kom i samband med pandemins utbrott. Inte ens grundläggande hygienrutiner har följts, och konsekvenserna av detta blev, som vi alla vet, katastrofala. Våra äldre är värda mycket bättre än så. Jag har följande frågor till statsministern.
Avser regeringen att prioritera ett minimikrav på personalens språkkunskaper i svenska och garantera en trygg och säker äldreomsorg? När kommer kravet?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Närmare 6 000 personer har hittills avlidit i Sverige i sviterna av covid-19. En stor del av dessa har bott på äldreboenden. De som skulle skyddas mest värnades minst - detta för att regeringen varit oförmögen att stoppa smittspridningen. I jämförelse med våra nordiska grannländer är vi helt unika, och våra dödstal är bland världens högsta.
Nu står vi inför en andra våg, och oron växer. Därför vill jag fråga statsrådet Damberg: Hur ska våra äldre skyddas denna gång? Står de återigen vid kanten av ättestupan eller kommer de att erbjudas den vård de förtjänar och faktiskt har rätt till?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
För en stor del av dagens 65-åringar kommer 40 års arbete inte att löna sig. De kommer inte ens med det nya pensionstillägget att få mer i pension än de invandrare som kommer till Sverige och som inte har arbetat en enda dag och inte bidragit med en enda krona till vår gemensamma skattekaka. Beräkningar visar att tre av fyra pensionärer kommer att få en pension som är sämre än grundskyddet, trots det nya tillägget och den aviserade skattesänkningen.
Det är vad regeringen tycker att våra svenska pensionärer är värda. Samtidigt får invandrare det bättre. Det är en skymf, ett stort svek och ett straff för ett hårt arbete. Min fråga till finansministern är: Varför prioriterar regeringen invandring framför de svenska pensionärer som har betalat skatt under ett långt arbetsliv i Sverige?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Att vara skattebetalare och sedermera pensionär i Socialdemokraternas Sverige är som att agera kassako för att finansiera någon annans fina kalas medan du själv bara har råd med en skorpa. Faktum kvarstår: Invandrare som aldrig har bidragit till oss kommer att ha det bättre än de som har slitit ett helt liv för vårt lands välstånd. Jag ställer frågan så här: Tycker finansministern att detta är rimligt?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Åratal av besparingar inom den kvinnodominerade äldreomsorgen har försämrat kvaliteten på omsorgen och personalens arbetssituation. Detta har särskilt tydliggjorts under coronapandemin. Det handlar om arbetsvillkor som väldigt få andra människor skulle acceptera med en hög andel timanställningar av outbildad arbetskraft, delade turer, flerskiftsarbete och dålig löneutveckling.
Detta gör att utbildad, kompetent personal söker sig till andra yrken för att orka med vardagen, kunna lösa det tuffa livspusslet och öka sin livskvalitet. Jämställdhetsminister Lindhagen! Är det inte dags för den feministiska regeringen att höja omsorgspersonalens status och en gång för alla se till att de får drägliga arbetsvillkor?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Regeringen har berikats med en jämställdhetsminister som i uttalanden i medier delar upp befolkningens möjligheter i livet beroende på om man är inrikes eller utrikes född och beroende på om man är vit eller färgad. Vi som är vita och födda i vårt eget land, Sverige, nedvärderas och förväntas lämna ifrån oss positioner till utrikes födda.
Kvinnor ska, utifrån hudfärg, konkurrera ut kvinnor, oavsett kompetens eller personlig lämplighet. Ja, vad ska man säga? Starkt jobbat, vår så kallade feministiska regering! Statsrådet Damberg! Hur ska bortvalet av vita svenskar genomföras?
Och är det regeringens avsikt att positioner framöver ska fördelas utifrån hudfärg eller födelseland?
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Det är inte utan att jag blir lite smickrad av Patrik Björcks nyfikenhet. Tyvärr är ledamoten inte en fluga på väggen som kan delta på något sätt vid de förhandlingarna. Men ledamoten ställde trots allt några frågor till mig, och jag tänkte svara på dem. Den första gällde varför det är så få kvinnor som röstar på oss. Det tycker jag också är helt obegripligt. Vi har den bästa politiken.
Nu har vi också visat tillsammans med andra att vi har den bästa politiken för rättsväsen och för kvinnors trygghet. Kvinnor borde vara mer rädda om sig själva och om sina barn. Det är nämligen inte ett tryggt samhälle som framför allt Socialdemokraterna har levererat.
Patrik Björck frågade om en ledamot som har tillhört mitt parti. Den frågan hör hemma hos den personen, inte hos mig. Jag kan bara svara för mig själv, och jag kan meddela ledamoten att jag inte skulle vara politiskt aktiv om det inte vore för just mitt parti, Sverigedemokraterna, som mitt hjärta klappar så ömt för. Det var väl de frågor ledamoten hade.
Jag passar därför på att använda mina sista sekunder till att ställa en fråga till ledamoten. Hur tycker Socialdemokraterna att jämställdhetspolitiken fungerar för er del? Ni har fortfarande inte lyckats ta bort delade turer för till exempel undersköterskor. Ni har talat om det i över 20 år nu. Det skulle jag vilja ha svar på, för landets alla undersköterskors skull.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Jag vet inte om ledamoten Björck har hört talas om att Julia Kronlid en gång sa i talarstolen att vi drivs av kärlek. Det har ända sedan dess varit SD-kvinnors sätt att uttrycka oss - vi drivs av kärlek. Vi vill givetvis växa hos kvinnorna där ute.
Vi hoppas och tror att de kvinnliga väljarna ska se förbi mediernas och andra partiers sätt att ljuga om oss. Jag hoppas verkligen att många kvinnor kommer att göra det framöver. Det är inte klädsamt vare sig för våra politiska motståndare eller för medierna att presentera rena lögner om oss som inte alls stämmer.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Tack, ledamoten, för frågan! Det är ingen hemlighet att Miljöpartiet och Sverigedemokraterna inte är särskilt överens, kan man väl säga, inom särskilt många politiska områden. Migration och integration är ett av dem där vi inte är det. Vi kan å vår sida se en på det stora hela fullständigt misslyckad och havererad invandringspolitik.
Migrationen har misslyckats helt och hållet, för att inte tala om integrationen. Vi ser samhällsstrukturer växa fram som inte alls hör hemma i vårt Sverige, i vårt västerländska sätt att leva och verka här på vår lilla plätt.
Jag är väldigt konfunderad över att Miljöpartiet, som har varit med och styrt landet ganska länge ändå, sedan några år tillbaka ända fram till nu, har samvete att vara med och bidra till att år efter år fylla på landet med människor som har medeltida värderingar, som är främmande för oss.
Det är människor som har en syn på kvinnor som går så totalt emot vår tanke om jämställdhet och som faktiskt förstör det jämställdhetsarbete som vi har kommit så långt med. I stället för att vi ska utvecklas här i landet är Miljöpartiet med och förstör den utvecklingen.
Ann-Christine From Utterstedt (SD):
Vi har andra lösningar på problemet än vad MP och S har haft fram till nu. De lösningar som ni har presenterat under tiden har ju inte varit särskilt lyckosamma, för att uttrycka sig milt, Janine Alm Ericson. Jag tror mycket mer på att vi kan komma till rätta med de problem som landet har drabbats av på grund av er och era tidigare regeringskompisar.
Jag har fullt förtroende för att vi kan komma till rätta med det här. Jag är medveten om att det kommer att krävas ett oerhört stort arbete. Vi har varit tydliga med att återvandring är det som måste till i första hand. De som inte vill bo här ska inte bo här. De som inte vill lära sig svenska språket och inte trivs här ska inte vara här.
De ska åka hem till sig eller någon annanstans där de trivs och kan ha det tryggt och bra.