KBLab/rixvox huggingface dataset:
Valter Mutt (MP):
En blytung utgift i Sveriges försvarsbudget utgörs av materielkostnader. Materielbudgeten utgör drygt 30 procent av den svenska försvarsbudgeten, vilket är mer än i något annat EU-land och kan jämföras med EU-snittet på 19 procent. Detta antyder en betydande rationaliseringspotential i den svenska materiel- och logistikförsörjningen. Risken för skenande materielkostnader utgör i själva verket ett reellt hot mot Försvarsmaktens verksamhet.
Uppgradering av befintlig materiel bör, om det är kostnadseffektivt, väljas före nyanskaffning. När nyanskaffning visar sig nödvändig bör i första hand färdigutvecklad, på marknaden befintlig och beprövad, materiel anskaffas. Slutligen bör samutveckling, då det är kostnadseffektivt, väljas före egenutveckling. Det är viktigt att såväl ledtider som ekonomiska bindningar i materielförsörjningen reduceras.
Försvarets materielförsörjning måste bedömas utifrån insatsorganisationens behov och inte, som alltför ofta i dag, utifrån industri- och sysselsättningspolitiska utgångspunkter. För att öka transparensen i materielförsörjningen och förbättra riksdagens möjlighet till kontroll och inflytande bör en utvecklad modell av den tidigare objektsramsredovisningen återinföras.
Redovisningen bör utgöras av en strukturerad metod för uppföljning och utvärdering, och det är väsentligt att totalkostnaden för respektive materielprojekt framgår av redovisningen. Herr talman! Miljöpartiet vill understryka betydelsen av en breddad hotbild.
Riksdagen har slagit fast att målen för vår säkerhet ska vara att värna befolkningens liv och hälsa, att värna samhällets funktionalitet och att värna vår förmåga att upprätthålla grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Det som hotar något av dessa mål utgör säkerhetshot.
Av detta följer därför logiskt att vår säkerhet i dag även hotas av sådant som miljöförstöring och klimatförändringar liksom att exempelvis säkerhetshot i cyberrymden måste beaktas. Givetvis kommer denna breddade hotbild att få konsekvenser även för försvarets framtida materielförsörjning. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Valter Mutt (MP):
Antingen bygger man ett samhälle för alla eller så skapar man steg för steg ett "särhälle" där människor lever särskiljda under vitt skilda livsbetingelser. I ett sådant blåkallt samhälle börjar till slut alla frysa, för naturligtvis mår alla dåligt i ett samhälle som faller isär och där barnfattigdom och vanvård av äldre breder ut sig. Ett samhälles civilisationsgrad bestäms av hur väl det tar hand om sina mest utsatta individer.
Att Gini-koefficienten, som mäter socioekonomisk ojämlikhet, stiger brant i Sverige är ingen olycklig slump utan är förprogrammerat av beslut fattade i denna kammare. Om vi genom återkommande skattesänkningar kontinuerligt minskar andelen vi satsar på det gemensamma ökar de sociala skillnaderna, vilket förskingrar det sociala kapitalet i vårt samhälle, alltså sådant som har med ömsesidig tilltro och gemensamma framtidsdrömmar att göra. Herr talman!
Nu är det ju ingen naturlag att skatter bara kan sänkas och plockas bort, utan om man vill - och att vilja är ju kärnan i all egentlig politik - kan givetvis smart konstruerade skatter höjas eller återinföras. Klarsynta samhällsforskare, såsom den brittiske nationalekonomiprofessorn Grahame Thompson, har visat att också i vår globaliserade tid är det nationella handlingsutrymmet för ekonomisk politik alls icke obefintligt.
Sålunda har flertalet industriländer valt att behålla arvsskatt i någon form, och självfallet skulle också Sverige kunna återinföra denna skatt som även under globaliserade förhållanden är svår att planera bort. Allt fler röster i vårt samhälle pekar på denna möjlighet, däribland LO:s chefsekonom och Sacos samhällspolitiska chef, som nyligen i ett gemensamt inlägg på DN Debatt skrev att "skattesystemet bör uppmuntra ekonomins förnyelse.
Vi tycker att det är rimligt att beskatta gamla pengar hårdare än nya. Skatter på gåvor och arv är mindre störande för ekonomin än skatt på arbete och är förenliga med grundläggande rättvisebegrepp som jämlika möjligheter." Det förtjänar att påpekas att en av författarna till dessa rader varit verksam som huvudsekreterare i Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi vid Finansdepartementet. Herr talman!
Det är självfallet viktigt att en arvs- och gåvoskatt konstrueras på ett sätt som inte försvårar generationsskiften i familjeföretag och annan samhällsnyttig verksamhet. Och det är min djupa övertygelse att en sådan utformning är fullt möjlig att få till stånd. Därför har jag tillsammans med Annika Lillemets lagt en enskild motion om att återinföra arvs- och gåvoskatt. Herr talman!
Från Adam Smith till Bertil Ohlin har liberaler varit anhängare av arvsskatt som ett sätt att motverka ekonomisk maktkoncentration. I nyliberalismens tid behövs liberalismen mer än någonsin.
Valter Mutt (MP):
Jag vill inledningsvis tacka Birgitta Ohlsson för klarspråket när det gäller den mycket oroande utvecklingen i Ungern. Jag har lite svårare att instämma när Birgitta Ohlsson nästan sätter likhetstecken mellan bnp-tillväxt och välståndsutveckling.
Det pågår intressanta initiativ runt om i Europa både på nationell nivå och på EU-nivå för att ta fram komplement till det gamla fyrkantiga bnp-begreppet som ju skapades av sovjetiska ekonomer på 1930-talet.
Jag tänker på det brittiska systemet development commission, jag tänker på den franska Stiglitzkommissionen och jag tänker på kommissionen för livskvalitet som den tyska förbundsdagen har tillsatt. Där ingår 34 medlemmar - hälften politiker, hälften forskare.
Sedan 2007 har EU-kommissionen ett projekt som heter Bortom tillväxt där man tittar på att få fram komplement till det gamla bnp-begreppet. Det skulle vara intressant att höra en kommentar från statsrådet när det gäller värdet av att den svenska regeringen aktivt deltar i det arbetet.
Valter Mutt (MP):
Vi skulle säkert kunna ha en diskussion om begreppet kapitalism. Vi gröna gillar marknadsekonomi, och sätter inte likhetstecken mellan det och kapitalism. Vi kan tvärtom se hur vår tids kapitalism genom sin alltmer oligopolistiska koncentrerande struktur hotar en vital marknadsekonomi. Min fråga var väldigt konkret och begränsad till bnp-begreppet som styr så mycket av den ekonomiska politiken.
Vi gröna vill naturligtvis, precis som ni liberaler, ha tillväxt när det gäller förnybar energi, kultursektorn och en massa andra sektorer. Håll kvar vid min fråga om bnp-begreppet.
Förutom de länder jag nämnde har faktiskt EU-kommissionen sedan 2007 en intressant utveckling när det gäller att hitta komplement till det gamla bnp-begreppet - inte något totalt alternativ eftersom bnp-begreppet spelar en viss roll i en del sammanhang.
Vi skulle då antagligen få en annan ekonomisk diskussion än vad vi har haft här i dag och kommer att få i liknande debatter. Vad man mäter är det man får. Tycker Birgitta Ohlsson och alliansregeringen att det är viktigt att delta i debatten om att hitta komplement till bnp?
Valter Mutt (MP):
Självklart vill även vi miljöpartister jobba så mycket det bara går tillsammans med företagen. Men om majoriteten fortfarande inte på långa vägar gör tillräckligt är det där som politiken och demokratin kommer in. Det andra blir lite grann som en fotbollsmatch utan domare. Det behövs någon som har rätt att flagga med både ett gult och ett rött kort i vissa lägen just för att gynna de sjysta företagen.
Låt mig gör en liten historisk utvikning. Under andra världskriget offrade nästan 2 000 sjömän i den svenska handelsflottan sina liv i kampen för att förse vårt land med förnödenheter. Aldrig har så få gjort så mycket för så många, skulle man kunna parafrasera Churchill. Men också nu i fredstid fortsätter sjömän världen över att offra liv och hälsa för att möjliggöra världshandeln som till 90 procent faktiskt går på köl. I dag kl.
12 hålls för övrigt en tyst minut på arbetsplatser runt om i Sverige för att hedra de 61 människor som i fjol omkom i arbetsplatsolyckor. Och i morgon på Workers Memorial Day genomförs manifestationer över hela världen för att uppmärksamma avlidna arbetskamrater och undermåliga arbetsmiljöförhållanden. Det framstår som rimligt att världssamfundets växande fokus på mänskliga rättigheter också utsträcks till att gälla världens sjömän.
Sverige har inte minst i FN-sammanhang spelat en framskjuten roll i kampen för mänskliga rättigheter, vilket handelsministern mycket riktigt också har framhållit. Men avgörande för vår trovärdighet är givetvis att vi själva håller en hög standard. Det vore därför förödande om ett svenskt internationellt skeppsregister infördes, då detta skulle bryta mot såväl ILO-konventioner som sjöarbetskonventionen. Jag vill därför fråga handelsministern huruvida regeringen har för avsikt att införa ett svenskt internationellt skeppsregister.
Valter Mutt (MP):
När det gäller vad vi kan göra kring CSR i transportledet är det naturligtvis en dialog som bara har börjat. Jag lyssnade med intresse på detta med vårt inledande arbete med Kina. Det tycker jag är viktigt. Det är utmärkt att regeringen arbetar med detta. Jag har slutligen en kort fråga till handelsministern om regeringens syn på sjöfartsstödet inom EU.
Seko sjöfolk har föreslagit att EU:s regelverk ändras: I stället för att som i dag tillåta subventioner av bemanningskostnaden borde bränsle- och kapitalkostnader subventioneras. För att komma i åtnjutande av dessa subventioner måste, föreslår Seko sjöfolk, rederierna välja miljövänligare bränsle och även kunna visa att de följer internationella konventioner och bedriver ett aktivt arbetsmiljöarbete. Jag är medveten om att den här frågan i första hand riktar sig till näringsministeriet.
Men i och med att förslaget rymmer ett konkret exempel på hur man skulle kunna förbättra arbetsmiljön till sjöss berör den också UD:s enhet för globalt ansvar. Det skulle vara intressant att få ta del av handelsministerns synpunkter på detta förslag.
Valter Mutt (MP):
Jag tackar utrikesministern för svaret och instämmer i slutsatsen att en framförhandlad tvåstatslösning utgör förutsättningen för en fungerande palestinsk stat med kontroll över sitt territorium. Men jag skulle gärna vilja att utrikesministern något konkretiserar vad Sverige gör inom såväl FN och EU som i diverse bilaterala kontakter för att bryta dödläget i fredsprocessen. Ju längre fredsprocessen ligger kvar i frysboxen desto svårare blir den att väcka till liv.
Israels tidigare ambassadör i Sydafrika, Alon Liel, varnar i en debattartikel häromdagen i Göteborgs-Posten för en apartheidliknande utveckling i Israel och på Västbanken om dagens utveckling fortsätter. Han påminner om att antalet bosättare på ockuperad mark 1993, då Osloavtalet ingicks, var omkring 250 000 medan antalet i dag stigit till mer än det dubbla.
Alon Liel, som även varit motsvarande kabinettssekreterare i det israeliska utrikesdepartementet, betecknar bosättningarna som ett grovt brott mot internationell rätt och avslutar sin artikel med att skriva: Genom att stötta och uppmuntra en lösning på konflikten med den gröna linjen som bas skulle det internationella samfundet också bekräfta att målet är en tvåstatslösning och inte en israelisk apartheidstat.
Det är förvisso dramatiskt att tala om apartheidstat men så är också situationen på marken synnerligen dramatisk. Medan de illegala bosättningarna växer explosionsartat får palestinierna i 94 fall av 100 avslag på bygglov inom område C, alltså de 6o procent av Västbanken som alltjämt kontrolleras militärt av Israel.
Dessa avslag handlar om allt från att bygga hus på sin egen privata mark till infrastruktursatsningar på elnät, vattenledningar, skolor och så vidare. Palestinierna får inte tillgång till det vägnät som binder samman bosättningarna med Israel, utan måste använda sig av betydligt sämre vägar och ofta långa omvägar. Det är inte svårt att se hur det här strukturella våldet från Israels sida riskerar att bland palestinierna öka stödet för våldets skenlösningar.
Sanden rusar således i timglaset för fredsprocessen och det vore värdefullt att få ta del av utrikesministerns tankar om hur Sverige konkret kan bidra till att återstarta den.
Valter Mutt (MP):
Förutom politiskt stöd till fredsprocessen talar utrikesministern om vikten av konkret stöd till det palestinska statsbyggandet. Jag skulle då vilja ta upp en så tragiskt konkret fråga som bosättarnas våld mot den palestinska civilbefolkningen, som enligt FN-organet OCHA har ökat kraftigt under de senaste fem åren och inbegriper allt från misshandel till mordbränder.
Enligt internationell rätt är Israel skyldigt att skydda civilbefolkningen på de områden man ockuperar, men enligt den israeliska människorättsorganisationen Yesh Din läggs över 90 procent av alla israeliska polisutredningar om bosättarattacker ned utan åtal. I en uppmärksammad officiell rapport häromåret redovisade också Talia Sasson vid den israeliska åklagarmyndigheten hur israeliska myndigheter och departement ger olika sorters stöd till dessa illegala bosättningar.
Det är glädjande att FN:s människorättsråd i mars antog en resolution om att utreda hur israeliska bosättningar inkräktar på palestiniernas mänskliga rättigheter. Jag skulle vilja fråga utrikesministern hur Sverige konkret kan verka för att stävja det avskyvärda bosättarvåldet.
Valter Mutt (MP):
En liberal från min hemstad, Ingrid Segerstedt Wiberg, lämnade Folkpartiet på Natofrågan när ni antog linjen att Sverige skulle gå med i Nato. Jag är i ganska gott sällskap. Jag tyckte att det var på goda grunder. Hon var skrämd över sådana saker som vi ser.
Vi kan vara ense om att USA inte är en av en lång rad Natomedlemmar utan den dominerande medlemmen i militäralliansen. Man ansluter sig inte till Internationella brottmålsdomstolen, man skriver inte på internationella konventioner om personminor, man inleder drönarkrig med civila offer som nu är under utredning av höga FN-jurister i Genève, och så vidare.
Man förtrampar, eller har åtminstone ett mycket fritt umgänge med, mänskliga rättigheter. Liberaler och sådana som Ingrid Segerstedt Wiberg, och jag kan nämna många andra, har historiskt stått upp för det.
Jag är väldigt förvånad att dagens folkparti tar så oerhört lätt på att gå med i en allians som leds av en sådan supermakt eller hypermakt som förtrampar det som liberaler historiskt har stått för. Jag vet att du är humanist, Ismail, så jag är nyfiken på hur du ser på det här.
Valter Mutt (MP):
Det är ändå gåtfullt, Ismail, vad du tycker att mervärdet är. Om vi nu har haft det här välfungerande samarbetet med Nato i årtionden, vad är då mervärdet i att gå in i ett fullt medlemskap och riskera sådana saker som jag nämnde i mitt huvudanförande?
Det gäller nuclear sharing, att vi till och med kan bli mer eller mindre tvungna att stationera amerikanska kärnvapen på vårt territorium, som belgarna, holländarna, italienarna och andra icke-kärnvapennationer har tvingats göra.
Vi riskerar också att på ett annat sätt bli föremål för terrorattacker och naturligtvis att hamna på kärnvapenmakternas karta. Jag menar att man ganska tydligt ser minusposter med att gå in i Nato. Varför är det då så viktigt?
Slutligen är det detta som Urban Ahlin tog upp tidigare i dag med att Nato egentligen har sugit upp all trupp. Det var Dag Hammarskjöld som införde de blå baskrarna, och 10 procent av dem var en gång i världen svenskar.
Vi har hört flera gånger i dag att när FN frågar om Sverige och svensk försvarsmakt har möjlighet att bistå med soldater finns inte den möjligheten därför att allting sugs upp av Nato, trots att det är lika behjärtansvärt att engagera sig i afrikanska krigshärdar.
De tio största bidragsgivarna i soldater till FN är alla icke västerländska länder, så det är ett svek från både Sveriges och Natos sida mot FN. Men vad är, som sagt var, mervärdet utöver det fungerande samarbete som vi har i dag?
Valter Mutt (MP):
Jag är ingen maktspelare. Jag uppfattar mig inte som någon sådan utan snarare som en gröngöling. Jag kom in i riksdagen 2010. Med risk för att bli tjatig måste jag säga att jag inte riktigt förstår Kerstin Lundgrens svar när det gäller Palestinafrågan. Nog är det samma typ av logik som ska gälla härinne som ute i samhället, och varför inte företräda samma åsikt i regeringen och riksdagen? För mig är det helt obegripligt.
Valter Mutt (MP):
Detta blir en lätt surrealistisk debatt. Vi begär egentligen bara att Centern ska rösta på det Centern står för. Men det här är parlamentarismens högre nivå. Om jag blir återvald kanske jag förstår det här efter den här mandatperioden. Sedan tycker jag faktiskt att det är lite nonchalant. Det här är ändå Sveriges högsta beslutande församling. Det är inte någon liten brevskrivare.
Det känns lite märkligt att spela ned Sveriges riksdag och det röstförfarande man har här, som att det bara skulle handla om ett spel. Det handlar faktiskt inte om att rösta på oppositionen. Det handlar om att ni ska rösta på den ståndpunkt som ni själva företräder i den här frågan.
Valter Mutt (MP):
Jag instämmer i det mesta som Robert Halef sade, men jag tyckte ändå att jag kunde höra en viss generalisering. I utrikesutskottet hade vi häromdagen besök av Tunisiens utrikesminister Rafik Abdussalem, som representerar Ennahdapartiet, renässanspartiet i Tunisien.
Den dialog vi hade tyckte vi som hade möjlighet att närvara vid mötet var givande. Det var inte bilden av någon mörkerman som vill bekämpa demokrati som trädde fram. Jag vill bara höra ett förtydligande, för vi kanske egentligen har samma åsikt i de här frågorna. Jag vet inte. Det är därför jag ställer frågan.
Vi skriver faktiskt i betänkandet, under rubriken "Regional demokratiutveckling", alldeles i början: "Islamismen är inte någon homogen riktning utan består av en mängd politiska rörelser". Vi skriver också: "Det finns en stor spännvidd mellan de olika islamistiska partiernas politiska agendor." Jag tycker att det är viktigt att betona att det är så.
Valter Mutt (MP):
Tack för svaret! Jag delar i långa stycken den oro som Robert Halef ventilerar här. Visst gör jag det. Samtidigt säger ändå islamologer och forskare som följer det här mer kontinuerligt än vad jag själv har haft möjlighet att göra att det muslimska brödraskapet i Egypten är en väldigt bred rörelse med diverse olika fraktioner.
Att vi har salafister är, menar många forskare, en följd av att de tycker att brödraskapet är alldeles för lite radikalt. Kan det inte finnas en risk att även där generalisera för brett? I övrigt har vi tydligen ungefär samma bild av utvecklingen i Tunisien. Det gläder mig.
Valter Mutt (MP):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det är naturligtvis glädjande att regeringen säger sig vilja hålla en hög ambitionsnivå när det gäller åtgärder för att stävja den enorma kapitalflykt som dagligen och stundligen åderlåter utvecklingsländerna på skatteintäkter som skulle ha behövts till satsningar på infrastruktur, skolor och sjukhus. I flera av jordens rikaste länder - sett till naturtillgångar - går människor under av fattigdom, samtidigt som multinationella företag gör jättelika obeskattade vinster.
En hög ambitionsnivå är emellertid inte något som i sig förändrar världen. Så långt handlar det egentligen bara om att ställa sig på startlinjen. För att komma i mål krävs mer än målsättningar. För att komma från "här" till "där" krävs skarpa förslag som leder till konkreta åtgärder. Det är precis detta som EU-parlamentet nu försöker få regeringsföreträdarna i ministerrådet att gå med på. Det är givetvis trevligt att Beatrice Ask tycker att mina frågor är intressanta.
För att jag ska kunna säga detsamma om ministerns svar krävs emellertid ett något större mått av konkretion. Att det inte skulle vara möjligt för statsrådet att redogöra för den svenska regeringens ståndpunkter i nu pågående förhandlingar mellan ministerrådet och EU-parlamentet ter sig något gåtfullt. Detta handlar inte om försvarshemligheter. Regeringarna i exempelvis Storbritannien och Danmark mörklägger inte för allmänheten vilka ståndpunkter de intar i dessa förhandlingar.
Insyn i beslutsprocesser och transparens är i själva verket en av demokratins grundbultar. Jag tycker knappast att frågorna i min interpellation rör sig på en orimlig detaljnivå. Mina frågor berör sådant som har avgörande betydelse för livsvillkoren för hundratals miljoner människor. Låt oss komma ihåg att kapitalflykten från syd till nord är ungefär tio gånger större än den rika världens samlade bistånd till utvecklingsländerna.
Av denna väldiga kapitalflod uppskattas inemot två tredjedelar utgöras av de multinationella företagens skatteflykt. Heder åt den amerikanska kongressen, som gått före på det här området och instiftat den så kallade Dodd-Frank Act. Heder också åt EU-parlamentet, som försöker pressa EU:s regeringar att gå med på någonting liknande på den här sidan Atlanten. Jag vädjar nu till justitieministern att försöka ge något mer konkreta svar på mina frågor.
Valter Mutt (MP):
Tack igen för svaret, statsrådet. Det är ändå lite gåtfullt att den liberalkonservativa regeringen i Storbritannien kan tala om vad den har för förhandlingspositioner. Likaså gör centervänsterregeringen i Danmark detta. Vi får annars den situation som vi i Sverige olyckligtvis har hamnat i att man misstänker att regeringen är passiv och har brist på idéer. Det kanske inte är så.
Men bryt då denna säregna långt gångna sekretess. Det är inte heller så att svenska statsråd i andra frågor och i andra fall där man förhandlar i EU-sammanhang håller på en sådan strikt sekretess i EU. Jag tycker att det är gåtfullt hur man vrider och vänder på det.
Jag hamnar själv som folkvald riksdagsledamot i en lätt säregen situation när jag kommer hem till min valkrets och får frågor om vilken ståndpunkt Sveriges regering driver nere i Bryssel i de nu pågående förhandlingarna om lagstiftning om kapitalflykt. Jag tvingas svara att jag trots att jag sitter i riksdagen, som ju grundlagsmässigt är den församling som regeringsmakten vilar på i Sverige, inte vet vilken linje Sverige driver utan att detta är hemligt. När jag får följdfrågor om varför detta är hemligt kan jag egentligen inte heller ge några svar.
Det blir en väldigt konstig situation, eftersom det offentliga samtalet vilar på transparens och öppenhet. Låt mig slutligen fokusera på en av interpellationens delfrågor som berör det mer långsiktiga lagstiftningsarbetet.
Det handlar om EU-parlamentets förslag om att en revision av den föreslagna lagen bör göras efter tre år och att man då bör undersöka möjligheterna att inkludera såväl fler ekonomiska uppgifter som fler branscher. Tanken här är att inte bara skatter och avgifter utan även sådant som vinster och tillgångar bör redovisas land för land. Det hänger logiskt ihop någonstans och borde kunna ge en bild av om inbetalda skatter ligger på en skälig nivå. Då detta ligger några år i framtiden begär jag inte väldigt detaljerade svar.
Men jag tror det vore värdefullt om regeringen kunde tala om sin viljeinriktning så att skattejurister och andra experter kan börja utarbeta lagförslag. Jag begär återigen givetvis inte några väldigt exakta detaljer. Detta handlar egentligen om stora avgörande frågor. Lite mer vägledning om hur regeringen förhandlar för Sverige skulle vara intressant att få ta del av.
Valter Mutt (MP):
Tack igen, statsrådet. Det är möjligt att jag har missat någonting. Nu får vi en lite mer konkret diskussion. Jag kan avslutningsvis ta upp en av mina tre delfrågor om huruvida undantag ska vara möjliga.
Det är en avgörande fråga om länder ska kunna göra undantag så att den tvingande redovisningsplikten för företagen inte ska gälla. I USA var man väldigt noga med att inte bygga in undantag och därmed smitvägar för företagen. Det skulle vara en undantagslös och bindande lagstiftning. Är det den svenska regeringens position?
Det var en av frågorna i min interpellation. Om riksdagen har fått det beskedet tidigare vore jag ändå tacksam om statsrådet ville upprepa vad som är den svenska regeringens position om detta. Sedan har jag en avslutande fråga.
Det är om vi här i riksdagen och i det svenska samhället i sin helhet efter det att lagstiftningen om kapitalflykt har kommit på plats åtminstone retroaktivt kan få ta del av de ståndpunkter som den svenska regeringen intagit i förhandlingsprocessen.