KBLab/rixvox huggingface dataset:
Saila Quicklund (M):
Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Det är glädjande att det finns en samsyn kring friluftslivet och dess betydelse för just folkhälsan. Det är också viktigt för sysselsättningen och tillväxten. Där har vi samma åsikter. Herr talman! Det är bra att ministern delar min uppfattning att man ytterligare kan lyfta fram friluftslivets fantastiska värden.
Ministern uttrycker att staten har ett ansvar att skapa förutsättningar för friluftslivet. Det jag saknar i interpellationssvaret är kanske mer "hur", men jag återkommer till det. Ministern väljer att nämna Alliansens friluftsproposition från 2010, för övrigt den första i sitt slag, och att det ska ske en uppföljning. Den första återrapporteringen sker under 2015.
Det är väldigt bra. Det visar att alliansregeringen tog friluftslivsfrågorna på största allvar. Under valrörelsen gav Miljöpartiet och Vänsterpartiet stöd till Socialdemokraterna när de gick ut med ett löfte om att fördubbla anslagen till friluftslivet. Faktum är nu att vi vet att det inte blev några pengar till det. Några kallar det för valsvek.
Ministern får gärna utveckla skillnaden mellan intentionen, som ni gick ut med i valrörelsen, och det faktiska utfallet. Svenskt Friluftsliv har cirka två miljoner medlemmar, varav 300 000 - en fantastisk siffra - är barn. Det är 24 olika medlemsorganisationer.
Man har en omsättning på hela 100 miljarder, och det är 77 000 arbetstillfällen. Friluftsliv och svensk orörd natur lockar väldigt mycket. Till exempel har mitt hemlän, Jämtland, ett tjugotal gästnätter per invånare. Det är 126 000 invånare i Jämtland.
Satsningar på friluftslivet och besöksnäringen ger verksamheter på landsbygden i hela Sverige en chans att växa och öka kreativiteten. Det är också glädjande att svenskt friluftsliv lockar så många turister. Utländska besökares konsumtion har sedan 2010 ökat med hela 160 procent.
År 2013 tog Sverige emot 18,8 miljoner utländska besökare, enligt Tillväxtverket. Men det finns svårigheter för friluftslivet och dess organisationer. De är främst av ekonomisk karaktär. Friluftsliv och idrott behandlas inte på samma sätt skattemässigt.
Skatteverket menar att Svenskt Friluftsliv inte kan åtnjuta de undantag som RF-förbunden har enligt socialavgiftslagen 2 kap. 19 §. Många förbund har inte råd att driva den här frågan vidare rättsligt, och politiken menar att det är omöjligt att skilja idrott och friluftsliv åt. Min fråga blir då: Hur avser regeringen att stärka de ekonomiska villkoren för Svenskt Friluftsliv?
Hur avser regeringen att jobba för att fortsatt stärka friluftslivets inverkan på turism och besöksnäring? Och hur avser regeringen att jobba gentemot skogslänen, som har oerhört mycket att vinna på besöksturism, utifrån ett rikt och varierat friluftsliv?
Saila Quicklund (M):
Tack, statsrådet, för svaret så här långt! I min interpellation nämnde jag Nordiska rådet. Att utbyta erfarenhet både nationellt och internationellt är väldigt viktigt. Vi kan få inspel och också delge andra nationer det fantastiska som Sverige har att erbjuda.
Det finns bra forum för detta i dag, och det är ju, som sagt, Nordiska rådet som ger ett unikt tillfälle att lyfta fram dessa unika värden även utanför landet. Nordiska rådet har utlyst 2015 som ett nordiskt friluftslivsår. Det visar också att andra nationer har insett friluftslivets betydelse.
Jag är mycket medveten om att statsrådet Kristina Persson är ansvarig för just Nordiska rådet, men jag väljer ändå att ställa en fråga till statsrådet Åsa Romson: Vad är ministerns tankar om vad som behöver lyftas fram på Nordiska rådet? Ytterligare en fråga som är central och oerhört viktig är att vi har en väl fungerande infrastruktur. Det är viktigt att kunna nå ut till hela landet.
Det hot som nu föreligger är att Bromma flygplats ska läggas ned. Det är ju ingen isolerad Stockholmsföreteelse, utan det är 13 flygplatser i hela landet som skulle drabbas. Konsekvenserna blir oerhört stora, inte bara för friluftslivet utan också för jobb, tillväxt och så vidare.
Det blir färre avgångar och högre priser. Som exempel kan jag nämna att från Östersund - om inte Bromma är något alternativ - kostar en tur-och-retur-biljett ca 5 500 kronor om man flyger med ett större bolag till Arlanda.
Detta ger en sämre valfrihet, och det minskar också viljan och möjligheten att resa och utnyttja vår natur. Det finns ju många län som inte har någon industri och stora utflyttningar, men där är besöksnäringen oerhört central och livsviktig.
Orörd natur och frisk luft kommer med bestämdhet att ha en ännu större betydelse för människor i framtiden. Konsekvenserna av detta blir ett friluftsliv som inte är till för alla. Det blir alltså en ojämlikhet genom att resursstarka personer skulle få en fördel att komma ut i naturen och till friluftslivet.
Jag önskar höra hur ministern ser på detta.
Saila Quicklund (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag delar inte statsrådets uppfattning att Bromma flygplats och dess nedläggning är en Stockholmsfråga som vi ska överlämna till Stockholmspolitikerna. Den är relevant i sammanhanget när vi talar om friluftslivet; den har en koppling till en väl fungerande infrastruktur. Jag vill dock tacka för debatten.
Jag uppskattar att vi haft en dialog om ett oerhört viktigt ämne. Svensk turism omsätter i runda tal 250 miljarder kronor, och i strategin för 2020 har man som mål att dubblera det, med ett delmål om 350 miljarder till 2015.
Friluftslivet har, som jag nämnde tidigare, 77 000 årsarbetare och spelar stor roll för att kunna uppfylla 2020-målet. Vi har många län som erbjuder möjligheter till ett rikt friluftsliv genom att locka fler och stärka många näringar ute i landet, vilket är viktigt inte minst i jobb- och tillväxthänseende.
I det sammanhanget är det viktigt att säga - jag understryker det som ministern sade - att staten ska vara med och skapa förutsättningar för ett starkt friluftsliv.
Det finns mycket positivt med satsningar på vandringsleder, möten med friluftsorganisationer och så vidare, som ministern tar upp, men mot bakgrund av att friluftsliv inte ens finns med under ämnesområdena, exempelvis under A-Ö, på regeringen.se känner jag ändå en viss oro. Det gäller även Brommas nedläggning.
Jag kommer att följa arbetet noga, och jag förutsätter att ministern fortsätter att prioritera friluftsfrågorna.
Saila Quicklund (M):
Jag tackar statsrådet Åsa Regnér för svaret, även om det lämnar flera frågetecken. Jag hoppas dock att vi ska kunna räta ut dessa under interpellationsdebatten. SCB har i en rapport lyft fram att barn i ekonomiskt utsatta situationer deltar markant mindre i fritidsaktiviteter. Alliansregeringen införde därför fritidspengen den 1 juli 2014.
Den har tyvärr inte utvärderats ännu. Regeringen väljer ändå att snabbt plocka bort reformen, och många gånger uttrycker man att det är av ideologiska skäl. Regeringen väljer också att höja försörjningsstödet marginellt för alla familjer.
Borttagandet av fritidspengen kriserades hårt av Rädda Barnen eftersom staten i enlighet med barnkonventionen har ett särskilt ansvar för att tillgodose att varje barn får sin rätt till aktiv fritid tillgodosedd.
Även Barnombudsmannen kritiserar borttagandet och uttrycker att man i stället borde utöka fritidspengen och att det är viktigt att se barnet som en egen individ med egna behov och egna mänskliga rättigheter.
Min frågor till statsrådet är: Har dessa instanser, som arbetar med barns utsatthet varje dag, fel i det de uttrycker? Varför väljer regeringen att inte lyssna på instanserna? Fru talman!
Statsrådet anger att utformningen av fritidspengen inte överensstämmer med principerna för den enskildes självbestämmande och ansvar och att stödet i stället bör utformas så att barnen själva kan välja hur de ska spendera sin fritid och även fritt välja fritidsaktiviteter. Det är svårt att förstå hur regeringen tänker och vad man syftar till med dessa uttalanden.
Fritidspengens syfte har varit att just möjliggöra fritidsaktiviteter, och det egna valet av vilken aktivitet man vill delta i är ju en självklarhet i det sammanhanget. Fritidspengen är utformad så att de 3 000 kronorna per år och barn i årskurs 4-9 är öronmärkta för idrott, friluftsliv, kulturverksamhet och folkbildning.
Barn är lojala med sin familj och tar ett stort ansvar. Fördelen med fritidspengen är att den valda fritidsaktiviteten i motsats till regeringens generella höjning av försörjningsstödet inte sätter press på barnet att behöva avstå från sin aktivitet för att den annars skulle belasta familjens generella ekonomi. Många barn beskriver just detta scenario.
Det lyssnade vi till i alliansregeringen, och därför blev utformningen som den blev. Varför ska jag spela fotboll när familjen har många andra behov och pengarna ska räcka till så många andra saker? Det är en av de synpunkter som barnen uttrycker. Många gånger avstår de därför i stället.
Regeringen utsätter nu barnen för det som alliansregeringen ville att barnen skulle slippa. Vi vet sedan tidigare att en generell höjning inte ökar deltagandet i fritidsaktiviteter. Detta har testats tidigare, och ändå väljer regeringen nu att köra på samma koncept.
Min fråga är: Vilken garanti har statsrådet för att barn får ta del av den önskade fritidsaktiviteten när pengarna inte är öronmärkta, och var är barnperspektivet i regeringens förslag?
Saila Quicklund (M):
Statsrådet och även Hillevi Larsson lyfte fram regeringens satsningar på idrotten. Låt mig då påminna om hur Socialdemokraterna under valrörelsen ganska högljutt lovade hela 272 miljoner till idrottsrörelsen. Självklart var det en stor besvikelse just för idrottsrörelsen när utfallet inte alls blev som det hade utlovats. Det var ett stort löftesbrott.
Det andra löftesbrottet kom inte så långt efteråt när jag och andra besökte Riksidrottsforum i Gävle. Där var också idrottsminister Gabriel Wikström. Där lovade han på precis samma sätt att dessa 272 miljoner absolut och med säkerhet skulle komma under den här mandatperioden. Utfallet har statsrådet alldeles nyss berättat om.
Det blev alltså 32 miljoner kronor i år, mot de utlovade 272 miljonerna, och 64 miljoner fram till 2018. De 32 miljonerna i år är öronmärkta till att stärka förutsättningarna för nyanlända barn och ungdomar som har fått uppehållstillstånd att delta just i fritidsaktiviteter.
Det är bra, men faktum kvarstår att vi har löftesbrott gånger flera från regeringen. Jag upplever att regeringens politik slår väldigt hårt mot idrottsrörelsen. Det finns nämligen fler faktorer att nämna.
Den aviserade höjningen av arbetsgivaravgiften för unga ökar kostnaden med hela 325 miljoner för idrottsrörelsen, och redan i dag är de ungefär 20 000 föreningar som finns i landet hårt ansträngda. Lägg därtill - för det är ett stort sammanhang när vi diskuterar just idrottsfrågorna - att ni har aviserat bensinskattehöjningar.
Jag som kommer från ett glesbygdslän vet att fem-tio mil för att ta sig till en träning inte alls är onormalt, och det slår även mot idrottsföreningarna som ska skjutsa sina aktiva på läger och tävlingar samt mot föräldrar som ska skjutsa sina barn till aktiviteter. Regeringens politik är ett hårt slag mot idrottsrörelsen.
Idrottens betydelse för folkhälsa, samhällsgemenskap, det värdegrundsarbete som görs, utveckling av människan på olika plan och inte minst integrationen är ovärderlig. Någonting jag reagerar på nu när statsrådet beskriver läget är att den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen skulle underlätta för barn att komma till fritidsaktiviteter.
Vi vet ju att de som nu sitter i regering förtidspensionerade 140 personer per dag under tidigare regeringsinnehav. Många av de förtidspensionerade var unga människor, och de gömdes, glömdes och fick ingen rehabilitering. Alliansregeringen höjde till exempel rehabiliteringsinsatserna tiodubbelt. Jag förstår inte, och statsrådet får gärna förklara.
Hur gynnar ett borttagande av den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen ungdomars deltagande i fritidsaktiviteter - så mycket att man väljer att ange det som ett motiv till ökad fritidsaktivitet för barn och unga? Jag måste säga att jag känner en stor oro inför regeringens insatser för idrotten.
Jag ställer frågan igen: På vilket sätt stimuleras och gynnas idrottsrörelsen av höjda arbetsgivaravgifter och höjningar av bensinskatten?
Saila Quicklund (M):
Jag vill avslutningsvis replikera på statsrådets kritik av fritidspengens utformning. Hon sa nämligen att man för att få in pengar ska komma med mössan i hand, att man ska passa in och att socialnämnden ska göra en bedömning, alltså att det är fråga om många kriterier.
Statsrådet själv säger att det finns ytterligare ett bidrag för rekreation, ett förslag från regeringen. Där sägs att socialnämnden kan ge bistånd till skäliga kostnader för rekreation om det finns särskilda skäl. Min fråga är vad som är skäliga kostnader. Det talas om kan, om och så vidare.
Alltså finns det kriterier även här. Det är helt uppenbart. Statsrådet har själv räknat upp dem. Det sker faktiskt en bedömning från socialnämndens sida även i ert fall. Det kritiseras kraftigt av statsrådet när det gäller fritidspengen, men precis samma syften och kriterier finns i regeringens förslag.
Därför är det synnerligen osäkert om barnet får ett stöd till rekreation vad gäller dessa delar. Fritidspengen är betydligt lättare att få, och den är också mer träffsäker. Jag ställer åter några av de frågor som jag inte tycker att jag fått svar på under den här interpellationsdebatten. Hur underlättas barns fritidsaktivitetsutövande med en generell höjning av försörjningsstödet?
Det har ju prövats tidigare. Hur gynnas idrottsrörelsen och de barn som vill delta i idrotts- och kulturaktiviteter av höjda arbetsgivaravgifter och bensinskattehöjningar? Hur skapar ett borttagande av den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen - med ökade förtidspensioneringar, som vi har erfarenheter av - bättre villkor för barn som redan lever i utsatta familjer?
Saila Quicklund (M):
Min fråga går till statsrådet Gabriel Wikström. I tidningen Skånska Dagbladet uttalade sig statsrådet i går, alltså den 27 maj, om många idrottsklubbars stora oro över hur regeringens höjning av arbetsgivaravgifterna för unga kommer att slå mot deras ekonomi.
Jag citerar statsrådet: "Det är eventuellt elitklubbarna som berörs, men den stora breda idrottsrörelsen berörs inte utan där tror jag att de är väldigt glada över de satsningar som görs bland annat på ungdomsarbetslösheten, som kan leda till man för en gångs skull kan anställa en ung arbetslös som hjälper till i föreningen."
Mina två frågor är: Avser statsrådet att även idrottsföreningar ska bli föremål för traineetjänster när det nu finns risk att de måste säga upp personal på grund av de ökade kostnaderna för att anställa? Och menar statsrådet att den här kostnadsökningen inte berör särskilt många föreningar?
Saila Quicklund (M):
Tack för svaret, statsrådet! Hösten 2014 tog Moderaterna fram en utredning om hur regeringens aviserade skattehöjningar slår mot kulturen i allmänhet och idrotten i synnerhet. Totalt handlar det här, enligt riksdagens utredningstjänst, om en pålaga på runt 325 miljoner. Statsrådet har under och även efter valet lovat att tillföra idrotten 272 miljoner.
De här pengarna har inte kommit, trots löftena. I stället påförs nu idrotten över 300 miljoner kronor i ökade kostnader. Min fråga är: Hur menar statsrådet att den här kostnadsökningen inte berör särskilt många idrottsföreningar?
Saila Quicklund (M):
Tack, landsbygdsministern, för svaret! Det blir väldigt tydligt hur stora skiljelinjerna i landsbygdspolitiken är mellan regeringspartierna och Moderaterna. Jag vill ge en kort beskrivning av min verklighet på landsbygden. Till att börja med står landsbygden helt stilla utan bilen.
Regeringens aviserade höjningar på diesel med 60 öre och på bensin med 55 öre plus en lastbilsskatt som gör att en åkeriägare kommer att få ökade kostnader med 140 000 kronor per lastbil slår ju väldigt hårt mot landsbygden. Vi behöver en levande landsbygd med en stark skogsindustri, en stark besöksnäring, en trygg livsmedelsförsörjning och mycket mer.
Genom att göra det dyrare att anställa unga, att köra bil, att driva lantbruk och att transportera varor riskerar man att jobben minskar dramatiskt. Vi har nog alla tagit del av mjölkböndernas svåra situation. Det kan inte ha gått många förbi. För mjölkbönderna innebär diesel- och bensinskattehöjningarna att en redan allvarlig situation riskerar att bli ännu sämre.
Skattebetalarna har i en rapport räknat ut att de som allra mest behöver bilen mellan 2016 och 2018 får en total ökad kostnad för bensin med minst 8 150 kronor. Regeringen tycks ha glömt att bilen inte är ett val utan att den är ett måste på landsbygden.
Jag är helt övertygad om att landsbygdsministern också vet om att många behöver två bilar. Dessutom bortser regeringen från att kostnaderna för att köra bil inte bara är beroende av bensin och bränslekostnader i stort.
Enligt Swedbanks schablonberäkning för en ny bil som kostar 240 000 kronor och som körs 1 500 mil per år är kostnaden per körd mil 52,60 kronor. Dessutom hörde vi alla att Stefan Löfven och Magdalena Andersson inför valet högljutt lovade att bensinpriserna inte skulle höjas, de var redan höga som de var.
Det är ännu ett av många löftessvek från regeringen, kan vi konstatera. Det blir nu mindre lönsamt att jobba och dyrare att bo på landsbygden, och det bidrar ju absolut inte till fler jobb och inte heller till en levande landsbygd.
Vi saknar inte direkt utmaningar på landsbygden, och detta är ett hårt slag mot människor som många gånger redan har små marginaler och som är helt beroende av bilen för att ta sig till jobbet, till fritis och till idrottsaktiviteter. Jag är inne i längdåkningsbranschen och skjutsar mina barn både fem och tio mil per träning.
Lägg därtill in matinköp och sociala aktiviteter. Min fråga till landsbygdsministern blir självklart: Är landsbygdsministern verkligen medveten om dessa utmaningar? Om han är det, hur kan han föra en så landsbygdsfientlig politik?
Saila Quicklund (M):
Efter Emma Nohréns inlägg blev det ännu mer tydligt att Miljöpartiet absolut inte visar någon förståelse för de konsekvenser som bensin- och dieselskattehöjningarna får på landsbygden. Jag minns också att Miljöpartiets partiledare Åsa Romson uttryckte att Brommas eventuella nedläggning inte var en fråga för något annat län än Stockholm.
Storstadsfixeringen är total för Miljöpartiet. De höjda arbetsgivaravgifter för unga som regeringen nu har återinfört kommer att slå oerhört på våra län och kanske i synnerhet Jämtlands län. Det är beklagligt att regeringen själv i sin budget säger att skattehöjningarna bedöms bidra till ett minskat arbetsutbud.
Man konstaterar alltså själv att arbetsutbudet kommer att minska. Enligt Svenskt Näringsliv handlar det om ca 19 000 jobb, vilket man pekade på redan i början på året.
Enligt Svenskt Näringslivs företagarpanel under första kvartalet i år svarade företagarna i Jämtlands län att hela 46 procent av företagen i stället kommer att välja äldre och mer erfarna personer, att 38 procent av företagen får försämrad lönsamhet och att 12 procent skulle låta bli att ersätta den unga medarbetaren som slutar. Detta är förödande konsekvenser för jobben och tillväxten.
Det ger också en klar bild av effekterna av regeringens skattehöjningar. Turismen ökar stadigt i Jämtlands län och i Sverige generellt sett. År 2014 ökade antalet gästnätter med hela 9 procent, och det är ett rikssnitt på 7 procent. Det är mot den bakgrunden man ska se regeringens skattehöjningar på jobb och företagande och aviserade indragningar av tågtrafiken till Jämtlands län.
Jag tänker då på nattågen till Åre. Det skapar en otrolig osäkerhet för turism och besöksnäring i Jämtlands län, som är en av de viktiga och få basnäringar som länet har. SJ kommer nu bara att köra nattåg under några veckor under högsäsong. Vi talar om sommar och vinter under några få veckor. Det kommer självklart att vara väldigt negativt för besöksnäringen i vårt län.
Besöksnäringen arbetar väldigt aktivt för att bredda säsongerna och göra det attraktivt året runt. Vi ska inte heller glömma de arbetspendlare som åker till både Göteborg och Stockholm för att jobba. De bor i Åre och jobbar i södra Sverige. För dem försvårar man också möjligheterna att bo kvar.
Det är frapperande att SJ säger att man drar in nattågen för att det inte finns en lönsamhet när man samtidigt plockar ut 1,9 miljarder för att täcka finansieringen i regeringens budget. Det är anmärkningsvärt. Jag är orolig för att regeringen nu tar bort kravet på de 20 000 poliser som alliansregeringen hade som ett mål och också nådde under sin tid. Man ska dra in tolv av polisbilarna i Jämtlands län.
Vi vet att 12 procent av landets yta är vårt län. Vi tappar också den polisiära närvaron i Gäddede, Hede och Hoting. Då blir kraven på mobilitet ännu större. Det skapar en väldig osäkerhet. Jag har en fråga till landsbygdsministern kopplat till arbetsgivaravgiften och de höjningar som ni gör och har gjort.
På vilket sätt underlättar en kraftig höjning av arbetsgivaravgiften för unga och deras möjligheter att komma in på arbetsmarknaden?
Saila Quicklund (M):
Landsbygdsministern talar om stora satsningar. Många av dem har alliansregeringen redan påbörjat. Jag skulle vilja ställa en fråga: Kan någon från regeringen förklara hur 36 miljoner på kommersiell service blir mer än 100 miljoner, som alliansregeringen hade i budgetpropositionen för 2015? Det finns dock också positiva inslag i det som landsbygdsministern säger.
En del som jag uppskattar är den parlamentariska kommitté som ska tillsättas. Vi moderater finns naturligtvis med där också, och vi kommer att vara oerhört starka när det gäller att driva just landsbygdsfrågorna. Faktum kvarstår ändå, landsbygdministern: Vi har en tyngd mot företagare och människor som bor och verkar på landsbygden.
Det gäller främst, som jag tidigare har hävdat, bensin- och dieselskatten och arbetsgivaravgiften för unga, som nu ökar med 40 000 kronor per år och anställd för företagen. Självfallet säger Moderaterna nej till bägge dessa delar. Vi har inte nämnt RUT och ROT. Löfven brukar kalla sin regering för den första jämställdhetsregeringen.
Ändå slår han hårdast på kvinnors företagande via nedsättningar i RUT-reformen också för de nyanlända. Det är ju kvinnor och nyanlända som har varit den största målgruppen och som har fått positiva saker från RUT. Bönderna får ytterligare pålagor via handelsgödselskatten, som alliansregeringen tog bort men som regeringen nu vill införa igen. Finanspolitiska rådet är kritiska.
De säger att det blir 37 000 färre jobb. Svenskt Näringsliv hävdar att det handlar om 19 000 jobb, och de är också kritiska. Talartiden rinner ut. Jag vill tacka landsbygdsministern för debatten. Vi får säkert anledning att återkomma i just denna viktiga fråga för landet - landsbygdsfrågan.