Andreas Norlén (M):
Det är en mycket viktig fråga som interpellanten här tar upp. Det är ett påtagligt problem för många kvinnor att hitta en bostad efter att de har blivit utsatta för våld i en relation. Jag och en kollega inom Moderaterna, Ewa Thalén Finné, drev förra året ett projekt som handlade om att utveckla Moderaternas politik när det gäller bland annat mäns våld mot kvinnor och annat våld i nära relationer.
Det var framför allt fråga om ett brett upplagt besöksprojekt där vi gjorde besök från Luleå i norr till Trelleborg i söder hos polisen, socialtjänsten, kvinnojourer och många andra aktörer som kommer i beröring med kvinnor som utsätts för våld i relationer. Syftet var att få en bred verklighetsbild men också förslag på förändringar och förbättringar.
Detta arbete ledde till en rapport med 50 olika uppslag att arbeta vidare med. Ett område som vi pekar på i rapporten är just möjligheten för den som utsatts för relationsvåld att få en ny bostad. Precis som har omvittnats här lyfter många kvinnojourer fram den frågan när man diskuterar dessa problem.
Många kvinnojourer lyfter fram frågan vart kvinnan som flytt till ett jourboende ska ta vägen när den akuta fasen är över. Det kan handla om problem att hitta en bostad generellt i en viss kommun därför att det är bostadsbrist. Ett annat problem kan vara att hotet mot kvinnan är av så allvarligt slag att hon inte kan bo kvar på sin ursprungliga boendeort.
Det kan också vara så att mannen har missbrukat sin maktställning och genom olika förfaranden gjort kvinnan skuldsatt och förorsakat att hon har betalningsanmärkningar. Han kan till exempel ha tagit kontrollen över bådas inkomster och tvingat kvinnan att stå för en kredit och sedan inte betalat ränta och amorteringar i rätt tid och därigenom förorsakat att hon hamnat hos kronofogden.
Det finns en mängd problem knutna till detta. Är man skuldsatt och har betalningsanmärkningar är det också svårt att få något bostadsföretag, kommunalt eller privat, som vill hyra ut till en. Precis som statsrådet sade i sitt svar är det i första hand socialtjänsten som har ansvaret för att hjälpa kvinnan vidare.
Jag tror att socialtjänsten skulle kunna vässa sig på detta område. Man skulle inte minst kunna utveckla samarbetet med andra kommuner. Någonting som vi mötte på många håll i Sverige var just en efterfrågan på mer av samarbete över kommungränserna antingen för att hitta ett boende som är tryggare för kvinnan eller för att hitta en bostad på en plats där det inte råder bostadsbrist. Det finns mycket att utveckla.
Ansvaret är i första hand kommunalt. Apropå diskussionen huruvida man kan bli sjukskriven för chockskador kan man bli sjukskriven om man blivit utsatt för något som har lett till en medicinskt påvisbar effekt. Det kan till exempel vara sömnstörningar, ångest, chock, neuros och depression.
Har man drabbats av posttraumatiskt stressyndrom efter att till exempel ha blivit utsatt för misshandel kan det vara ett skäl för sjukskrivning. Det är inte så att chock generellt aldrig kan vara ett skäl för sjukskrivning. Det måste bedömas av en läkare och befinnas vara av så allvarligt slag att det leder till sjukskrivning. Då förutsätts en medicinskt påvisbar effekt. Herr talman!
Sammanfattningsvis delar jag statsrådets uppfattning att kommunernas ansvar är centralt och att mycket kan bli bättre i den kommunala verksamheten på det här området.