KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kenneth Johansson (C):
Vi är överens om att börja med det förebyggande arbetet innan skadan uppstår eller sjukdomen uppkommer. Det är så mycket bättre att se till att de inte inträffar.
Efter många års erfarenhet av syster Hennies arbete hemma i byn kan jag se vilken stor betydelse primärvården och distriktssköterskefunktionen har när det gäller kunskap om bebisen, familjen och morfar - att se helheten. Det är en viktig funktion. Det är klart att avgiftssättningar har betydelse.
Det man vill stimulera och göra tillgängligt ska man inte sätta så höga avgifter för att man skrämmer bort patienterna. Nu har vi ett system i Sverige som säger att det är sjukvårdshuvudmannen som beslutar om avgifter. Det är ett system som jag tycker att man ska behålla.
Vi kan ge stimulanser och göra uttalanden, och när det gäller ersättningsmodeller har vi anslagit resurser för att kunna utveckla dem. Men det här är fortsatt en fråga för sjukvårdshuvudmannen.
Jag ställer gärna upp på att uppmana både kolleger och andra som jobbar inom landsting och regioner med dessa frågor att tänka på att använda både avgifter och ersättningsmodeller på ett sätt som gör att man stimulerar det förebyggande arbetet.
Kenneth Johansson (C):
När man fastställer och bygger upp ersättningsmodeller och avgiftssystem i landsting och regioner är det viktigt att tänka efter före, att bestämma sig för vad man vill ha och stimulera i fråga om utveckling och att man följer upp resultaten. Det finns säkert många som fuskar i den delen.
Jag är gärna med och uppmanar dem att förstå att detta är viktigt. Arbetet i fråga om ersättningsmodeller har stimulerats från nationell nivå. Sedan var det frågan om analys- och uppföljningsarbeten. Det här är inte riktigt rättvist med tanke på allt jobb som görs.
Jag tänker på till exempel Socialstyrelsens alla rapporter och uppföljningar som nu kommer på område efter område där vi ser hur vården och hälsan utvecklas. Det gäller Folkhälsoinstitutet likaså.
De jobben utgör ett gediget framtaget beslutsunderlag så att det går att dra politiska slutsatser och vidta åtgärder för att hela hälsoklyftorna så att vi ska få en jämlikare vård. Det går att göra mer även här.
Vi har i allt ett behov av att jobba mer med öppna jämförelser och analysarbete. Vi ska se till att få ännu mer aktivitet på regional och lokal nivå i arbetet. Det är regeringens och Alliansens ambitioner att underlätta och ge stöd i det arbetet.
Kenneth Johansson (C):
Nu tror jag inte att Christer Engelhardt riktigt lyssnade på mitt anförande. Jag redovisade en strategi. Jag redogjorde för Socialstyrelsens och Kronofogdemyndighetens vägledning och för Socialstyrelsens vräkningsförebyggande åtgärder. Jag redovisade att det har getts stöd för ett antal intressanta projekt över landet.
Jag redovisade att det finns en mycket hög ambition för att man ska leva upp till det som gällt länge, nämligen en tak-över-huvudet-garanti som socialtjänstlagen ger kommunerna ansvaret för att sköta. Det är grundlagsskyddat, men vi behöver hjälpas åt med att ge stöd.
Det pågår nu ett arbete med höstens budgetproposition. Jag vet att hemlöshetsproblematiken är en fråga som diskuteras och ligger högt på dagordningen. Skillnaden mellan oppositionen och majoriteten vad gäller hemlöshetsfrågan är att vi vill ta reda på fakta.
Vi vill inte att man raljerar över att det görs en ny uppföljning. Det är nödvändigt att veta hur det utvecklas. Det var inte så länge sedan som vi stod och famlade. Nu försöker vi ta fram ett underlag så att vi systematiskt och noga kan följa utvecklingen. Vi ser att det har blivit förbättringar, men de är inte tillräckliga.
Därför vill vi konkret, målmedvetet och systematiskt leva upp till vad socialtjänstlagen och grundlagen säger. Vi ska ha rätt till boende.
Kenneth Johansson (C):
Det behövs en kartläggning - den görs den här veckan - för att veta var åtgärderna behöver sättas in. Det är det jag menar att man inte ska förringa eller förakta. I stället ska det ses som en nödvändighet för att veta vad man ska göra. Det ger en effektivisering av socialtjänstens arbete och förbättrar evidensen.
Det har skett ganska mycket för att vi ska veta att de insatser som görs ger resultat. Där slarvade den tidigare regeringen. Jag har räknat upp ett antal åtgärder. I det arbete som sker på departementet har det - och det är officiellt - lagts ut ett jobb på en medarbetare vid Stockholms universitet. Det levererades förra veckan.
Det är flera konkreta förslag, men det är fortfarande arbetsmaterial. Syftet är, som jag tolkar det, att det ska vara underlag för både lagstiftning och resursmässiga satsningar som kommer att aviseras i budgetpropositionen i höst.
Christer Engelhardt ska vara tacksam för att det nu äntligen tas tag i att ta fram ett ordentligt underlag, sätta upp en tydlig strategi och gå in med de åtgärder som nu är vidtagna. Sedan måste det fungera på den kommunala nivån, för det är där huvudansvaret ligger.
Det finns kommuner som är jätteduktiga när det gäller både att bekämpa hemlöshet och att bekämpa vräkning av barn. Men det finns också kommuner som behöver lyftas fram som mindre goda exempel, så att de förändrar sin verksamhet.
Kenneth Johansson (C):
När det gäller vräkning av barn ska nollvisionen gälla. Vi har haft en positiv utveckling, dock inte tillräckligt snabb. Det senaste året har det gått i fel riktning med 2 procent.
Även här är det först nu, sedan vi kom till makten, som vi över huvud taget har statistik som vi kan följa och aktivt ha som underlag för åtgärder. Detta fanns inte på den tid då Vänsterpartiet tillhörde majoriteten i parlamentet. Ja, jag är beredd att medverka till en skärpning av lagstiftningen.
Det jag framför allt tänker på är, som jag också nämnde i mitt anförande, möjligheter till att bostadsbidrag i större utsträckning ska kunna gå till hyresvärdarna. Det är en bra idé som jag vill vara med och utveckla. Den möjligheten finns redan i dag, men det är svårt för kommunerna, och flera kommuner vet inte ens om att de har den möjligheten.
Ja, det behöver byggas mer, men inte på det sätt som tidigare regeringar gjorde. Vi bygger upp en verksamhet som står sig långsiktigt och är ekonomiskt hållbar. Under det senaste året har det ökat ganska rejält. Men jag är medveten om att vissa områden i landet har större problem än andra. Detta är också ett kommunalt ansvar.
Men vi kan vara med och bidra. Det tycker jag är rimligt. När det gäller samhällsplanering och bostadsbyggande ska den kompetens som socialtjänsten står för vara med i arbetet mycket mer offensivt. Där ser jag en brist i dag.
Kenneth Johansson (C):
Det är ett oerhört angeläget område att hitta lösningar på. Man ska inte behöva känna otrygghet i Välfärdssverige. Det görs insatser för papperslösa och gömda när det gäller att förbättra förutsättningarna för tillgång till vård samt till utbildning för ungdomar och barn.
Det finns för dem, liksom för andra, inte minst kvinnor, ett behov av att man jobbar vidare och ger kommuner stöd i metodutvecklingen för skyddat boende och liknande.
Om jag får råda - och du frågade vilken min uppfattning är - ska vi hjälpas åt med detta och metodutveckla så att framför allt kommunerna, som har ansvar även här, kan ges möjligheter att skapa trygghet för de kvinnor och andra som har behov av det.
Kenneth Johansson (C):
Det svaret är ganska enkelt. Det fanns ett alldeles för bristande underlag för att kunna ta det beslutet. Det gjorde att alliansregeringen tillsatte en ny utredning som har jobbat och presenterat ett väldigt bra material, som har varit ute på remiss och på de flesta ställen också rönt uppskattning. Det är den utredningen tillsammans med remissomgången som nu bereds. Jag är mycket ivrig.
Och jag vet att mina allianskolleger och att också ni i oppositionen är ivriga när det gäller att vi ska komma fram till en lösning så att det blir diskrimineringsgrundande.
Kenneth Johansson (C):
I det första utredningsmaterialet var det inte ens kostnadsberäknat. Det fanns inga konsekvensbeskrivningar. Det var omöjligt att skriva en proposition utifrån det. Det är därför som det har gjorts ett ganska rejält omtag. Det är vår absoluta ambition att så fort det på något vis går kunna presentera en komplettering av diskrimineringslagstiftningen.
När det gäller det fortsatta tillgänglighetsarbetet handlar den strategi som regeringen har presenterat och som vi har behandlat här om att snabba på det arbetet, att nå ett samhälle tillgängligt för alla. I stället för tio år, som vi hade tidigare, är det nu fem år. Och det är tydliga delmål. Det finns en statssekreterargrupp som arbetar. Det finns ansvarsområden utlagda på olika myndigheter.
Jag tror att vi är helt överens om detta. Låt oss hjälpas åt att hitta de ytterligare steg som krävs för att ha en blåslampa när det gäller tillgänglighetsarbetet!
Kenneth Johansson (C):
Först och främst hoppas jag att vi ses i tillgänglighetsmarschen. Jag har anmält mig till den 4 juni i Stockholm. Vi kanske ses där. Jag tycker att det är en jätteviktig manifestation och en demonstration för ett berättigat krav. När det sedan gäller ekonomin är kostnaderna för många gruppboenden höga.
Det som LSS-kommittén framför allt tog upp var att de gemensamma ytorna i ett gruppboende på många ställen belastar de enskilda hyresgästerna. Det gjorde att LSS-kommittén föreslog att hyreslagen skulle ses över och att man i ett första steg också skulle gå in med ett särskilt bostadstillägg för att mer akut åtgärda den här problematiken.
Detta ligger i ett beredningsarbete. Jag vet inte hur långt man har kommit med just den delen. Numera kanske det är Socialdepartementet som har området, med de nya ansvarsfördelningarna.
Men jag åtar mig gärna att efterlysa den frågan, för det är viktigt att de gemensamma ytorna inte belastar enskilda hyresgäster.
Kenneth Johansson (C):
När det gäller att använda IT-baserade verktyg som jag kallar för elektronisk hälsodagbok vill jag nog inte säga att Miljöpartiet på något vis var föregångare där. Det var något som vi sedan lång tid hade med i våra diskussioner. Men jag tycker att det är rätt ointressant.
Det viktigaste är att vi ser att det finns en möjlighet för människor att ta ett eget ansvar för sin egen hälsa och att vi från samhället ger förutsättningar för att de ska kunna göra det. Det tycker jag är centralt. Vi har tagit med det i utredningsdirektiven för patientlagstiftningen.
Det är nu på gång att tas fram förslag i den delen. När det gäller hur regeringen organiserar sig vill jag börja med att säga att det är nödvändigt för folkhälsopolitiken att det är hela regeringens fråga. Det är nödvändigt.
Jag tror att vi alla här har sagt att det krävs en helhetssyn som måste genomsyra all verksamhet. Det är utgångspunkten. Här finns det behov av att från hela regeringen ännu mer fokusera på folkhälsoarbetet. Det berör alla.
När det sedan handlar om hur man fördelar ansvaret mellan ministrar var detta ett tydligt försök för att det hälsofrämjande arbetet inom sjukvården skulle få en tydligare skjuts och ett tydligare incitament för att bli mer förebyggande. Om vi tittar på hur traditionell hälso- och sjukvård jobbar i dag är det väldigt lite förebyggande arbete.
Detta är ett försök att ta ett steg och fokusera på den del som sjukvården kan påverka hälsan, vilket är ca 20 procent.
Kenneth Johansson (C):
Jag vill börja med att säga att det är allas ansvar. Det är förutsättningen för att vi ska nå framgång. Det gäller inte bara nationellt, utan det gäller i hög grad internationellt. Jag har precis kommit hem från ett möte som vi hade i Budapest med hälsoutskottsordföranden.
Det är mycket trista redovisningar som görs från många länder. Där framstår Sverige och ett antal andra länder som föregångare. Men det är i högsta grad ett globalt arbete som också behöver göras. Jag tror också att det handlar om kommuner och landsting. Ska det bli verkstad måste det också handla om de olika nivåerna där man gör den konkreta insatsen.
Jag tror för min del mycket på den ideella sektorn, på olika organisationer och rörelser som måste få möjlighet att göra sin insats. Det är riktigt att det har hänt väldigt lite sedan 1982. Så är det. Därför är det bra att det nu börjar bli lite snurr. Det har gått en lång tid sedan 1982. Det är en klar brist.
Vi kan delvis vara lika goda kålsupare Gunvor G Ericson och jag och även andra eftersom vi inte har lyckats lyfta fram dessa frågor tillräckligt. Men det händer mycket nu. En sådan sak handlar om det nationella uppdrag som Centerpartiet i hög grad var med och drev fram att det blev av, och detta arbete bereds nu.
Jag tycker att Folkhälsoinstitutet har gjort ett jobb som tillsammans med Marmotkommissionen 2 kommer att ge ytterligare underlag så att vi tar ytterligare steg i den riktning som jag tror att vi är överens om att vi ska vandra.
Kenneth Johansson (C):
I den senare delen kan jag bara hålla med. Det är grundkunskaper, men vi är för dåliga på att ta till oss dem. Inte minst tror jag att det gäller att börja tidigt och få våra barn och ungdomar att ha ett mönster i sitt leverne som svarar upp mot det. Det tror jag är det viktigaste steget.
Det är dessutom alldeles rätt, och jag är glad att Gunnar Sandberg har observerat det, att vi i Centerpartiet bjöd hit sir Michael Marmot. Vi hade en konferens som bland annat ledde till att vi fick stöd från övriga allianspartier för att låta Folkhälsoinstitutet göra ett jobb.
Det arbetet pågår fortfarande. Barbro Westerholm finns med i ytterligare ett jobb som Marmot leder i ett Europaperspektiv. Sammantaget svarar detta upp mot de gemensamma ambitioner som vi har. Syftet är att det ska leda till resultat. Låt oss hjälpas åt att driva på i den riktningen.
Jag är också tacksam för att få ett klarläggande när det gäller informationsplikten. Det är lite störande i debatter, speciellt i valrörelser, när man framställer sig som om man har en annan uppfattning än vad man har. Men nu vet vi att vi i alla fall tills vidare är överens om att informationsplikten ska vara kvar.
Tack för att du sade att vi har bra ambitioner, Gunnar Sandberg! Det tar vi till oss. Vi ska också se till att det blir verkstad av dem.
Kenneth Johansson (C):
Det är helt rätt, och flera av oss har sagt det, att man måste börja tidigt. Man måste börja från grunden med elevhälsan. Jag tycker att man ska använda skolan där alla barn och ungdomar finns. Jag ska inte gå in på antalet timmar i ämnet idrott, för det har jag inte kompetens till. Men det är helt klart att det går att göra mycket mer där.
Jag tror också att föräldrar måste ha ökad insikt och att organisationer kan vara med och lägga en grund. Det handlar om allt från Ur och Skur när det gäller barnomsorg till andra pedagogiker så att man lär sig att leva i samklang med naturen, att vara ute i naturen, leka i naturen och röra sig på det sättet.
Jag tror också att idrottsrörelsen, rätt utformad, är en väldigt viktig del i sammanhanget. Det är också viktigt att vi har en utbyggd primärvård som kan ge oss ett stöd.
De som ofta är ute och springer, sportar och idrottar behöver kanske inte stödet i första hand, utan det är de som har en mage - vilket jag är ett exempel på - som är i lite mer behov av att motiveras.
Där kan primärvården, med en signal om att man har behov av detta, ge ett bra resultat som är riktat mer till dem som har ett behov av detta. Det skulle jag gärna vilja se ingå i ett helhetsgrepp.
Kenneth Johansson (C):
Jag anser att vi ska ge förutsättningar till kommunerna att utveckla bästa tänkbara äldreomsorg.
Det handlar om att utnyttja resurserna effektivt, men det handlar också om att ha en tillväxt i det här landet och att folk har jobb så att vi har möjligheter att fortsätta att ge ökat stöd till kommunerna i deras satsningar. Det hänger definitivt ihop. Resurser i form av personal är helt avgörande.
Det är nyckeln. Jag håller med om att en av de största utmaningarna är att klara bemanningen, men det handlar också om att klara den framtida personalförsörjningen.
Det handlar om att skapa framtidstro och få inte minst unga människor att skaffa en egen erfarenhet och känna hur fint det är att arbeta inom äldreomsorgen, hur fint det är att kunna göra en insats och hur lärorikt det är att ta del av äldres erfarenheter.
Jag tror att det är mycket viktigt att skapa framtidstro och uppvärdera yrkena inom äldreomsorgen. När det gäller riskkapitalbolag hoppas jag att Eva Olofsson är medveten om att regeringen, och inte minst regeringens finansminister, med kraft har tagit tag i detta.
Det som används på ett, tycker jag, osmakligt sätt, till exempel räntesnurror och annat, ageras det nu mot med kraft för att man ska få bort. Vi ska använda resurserna så att vi får den kvalitetsmässigt bästa tänkbara äldreomsorgen. Det är min utgångspunkt.
Kenneth Johansson (C):
För mig och Centerpartiet finns det flera delar i valfriheten. Det handlar bland annat om något som jag tror att vi kan vara överens om, nämligen att man ska kunna göra egna val när det gäller utbudet i olika former. Där stannar Eva Olofsson.
Vi menar att vi också måste ge möjligheter för den enskilde att avgöra om man vill ha tjänsten utförd av ett mindre företag, till exempel ett litet kooperativt företag, ett litet privat företag eller ett kommunalt företag, eller ett stort företag.
Jag tycker att det intressanta är att man får kvalitet, att man är nöjd med det som man erbjuds och att det sker öppet och på sjysta villkor. Eva Olofssons valfrihet handlar lite grann om att vi ska välja mellan Aftonbladet och Aftonbladet. Jag tror att vi ska ha högre ambitioner.
Jag har tilltro till att den enskilde både vill och kan ta den möjligheten i sin hand. Det finns många delar som vi behöver utveckla. I mitt anförande räknade jag upp ett antal områden som Centerpartiet alldeles specifikt jobbar för.
Dessutom räknade jag upp vad Alliansen arbetar för. Jag är absolut inte nöjd med hur långt vi har kommit, men det är en mycket hög reformtakt. Det görs väldigt många satsningar, och det är nödvändiga satsningar. Jag tycker att alliansregeringen och Centerpartiet inte har någonting att skämmas för.
Kenneth Johansson (C):
Vi har ett stort ansvar på alla nivåer för att ge stöd så att den bästa tänkbara kvaliteten utvecklas. Det är utgångspunkten. Min och Centerpartiets uppfattning är att begränsningar av mångfalden innebär sämre möjligheter för kvalitetsutveckling bland utförarna.
Mångfald skapar valfrihet, vilket sporrar till kvalitetsförbättringar. Vinststopp, om det nu är det som Socialdemokraterna menar och står för - det kunde vara intressant att få höra om det är så - ger färre utförare och därmed sämre kvalitet. Det drabbar särskilt små företag som är beroende just av stabila villkor.
De stora drakarna klarar sig alltid, men de små företagen måste ges möjligheter för att klara sig. De drivs ofta av kvinnor som ska, tycker jag, ges möjligheter att utveckla sina idéer - de har ofta erfarenheter med sig från ett långt liv - och jobba i små entreprenörsföretag inom vård och omsorg. Det tycker jag är väldigt viktigt.
Jag tror på valfrihet, och jag anser att det ger en högre kvalitet. Det vore på sin plats att Lena Hallengren kommenterar om det är så som det står här i ett referat i DN: Vi vill inte förbjuda vinster i välfärden.
Det är omöjligt att genomföra, och vi överlåter det här till våra kommunala företrädare, för de ska få makten. Vill Lena Hallengren ha mer valfrihet till kommunpolitikerna och mindre valfrihet till medborgarna?
Kenneth Johansson (C):
Det var intressant att få redovisat att det inte finns något motstånd mot vinst längre. Däremot ska kommunerna ges ökade möjligheter, och när det gäller detta är det en total röra från oppositionens sida. Det finns inte i närheten av en samstämmighet på den punkten, konstaterar jag.
När det gäller vad jag lutar mig mot när jag säger att mångfald stimulerar kvalitet kan jag säga att det bara är att gå ut och titta i verksamheten. Jag tycker att det är väldigt tydligt att när man ges möjlighet att jämföra sin verksamhet med varandra stimuleras kvalitetsutvecklingen. Det som jag direkt kan åberopa är en studie från Konkurrensverket som kom i början av januari.
Den handlade framför allt om primärvården, men man kan föra över resultatet till äldreomsorgen. I studien pekar man mycket tydligt på att mångfalden som vi även på detta område har börjat utveckla har haft en stor betydelse för utvecklingen av kvaliteten. Men låt oss fortsätta att både beforska och följa den här utvecklingen!
Jag är säker på att medborgarna inte vill gå tillbaka 20 år i tiden, utan de vill vara med. Den dag som Lena Hallengren sitter på hemmet och har behov av olika insatser kommer hon, det är jag alldeles övertygad om, att vilja vara med och påverka och göra egna val. Det kommer jag att vilja, och det tror jag som sagt också att Lena Hallengren kommer att vilja.
Kenneth Johansson (C):
Jag håller med om att förutsättningarna är olika beroende på om man bor i en stor kommun eller i en liten kommun. Det är också där, i kommunerna, som man hittar möjligheten att nå de lokala lösningarna. Jag vill så långt det går få reell valfrihet. Det är det som vi ska eftersträva.
Med en äldrepeng som ger den enskilde större möjligheter att göra egna val får man förutsättningar för det.
Där LOV är genomförd i kommunerna på ett klokt och bra sätt - det finns goda exempel på det - har man också en kvalitetssäkring där kommunerna ställer upp kraven och företagen lever upp till dem om de ska vara med i spelet och i utbudet.
Det är sant att man vill hitta de lokala lösningarna. Det finns glesbygdslösningar i en del kommuner som är väldigt intressanta. Det finns inte minst personalkooperativ som växer fram i en del mindre kommuner i bland annat Norrland.
Jag tror inte att man uppifrån ska peka ut hur det ska se ut. Jag håller med om att förutsättningarna är olika, och de lokala lösningarna måste få vara avgörande. Jag pekade i mitt anförande på att Vänsterpartiet säger helt nej till vinst i vården.
Nu säger Socialdemokraterna ja till vinst i vården men vill föra ned besluten till kommunerna. Vad tycker Miljöpartiet i den frågan?
Kenneth Johansson (C):
Låt oss hjälpas åt för att hitta de lokala lösningarna genom att ge stöd och hjälp och ta fram de goda exemplen. LOV är ett alldeles utmärkt exempel. Där ges dessa möjligheter och dessutom garanteras kvaliteten. Det tycker jag känns angeläget.
Jag blev väl inte särskilt klok vad gäller den sista delen av repliken, men jag tolkar det så - hoppas att det inte är ett önsketänkande - att Miljöpartiet vill ha mångfald och står för att vi ska hitta en väg framåt så att mångfalden inte ersätts av enfald.
Kenneth Johansson (C):
Jag skulle vilja säga till Lena Hallengren: Var glad! Var glad att vi har enats om tagen! Var glad att vi kan se att vi över blockgränsen kan gå ut till svenska folket och våra äldre och säga: Här står vi inför en utmaning som gör att vi nu kraftsamlar på en rad områden för att vi ska förbättra vår äldreomsorg!
I stället inleddes anförandet med lite av grälsjuka eller lite av konfrontation. Det förvånar mig. Se möjligheterna och var glad, Lena Hallengren! Det vi diskuterade vid förra tillfället handlade mycket om minimibemanning. Det handlade mycket om personaltäthetsfrågor.
Det handlade mycket om att någon på nationell nivå skulle veta bäst hur bemanningen ska vara på de olika boendena. Det var vad det handlade om. Det var väldigt klart uttryckt. Jag tycker att Socialstyrelsen i sitt yttrande har diskuterat detta på ett bra sätt.
Det finns möjligheter i form av snittbemanning och liknande att utifrån individens behov, individens perspektiv, ta ett grepp för att förbättra äldreomsorgen. Se möjligheterna! Var glad!
Och titta ut över vårt avlånga land och säg: Nu skapar vi förutsättningar, och nu gräver vi ned trätan!
Kenneth Johansson (C):
Det var skönt. Jag skulle inte komma på tanken att dumförklara Lena Hallengren, och det känns skönt att höra att också Lena Hallengren är glad. Det ska hon vara, för vi står nu inför att enas om riktlinjer som bygger på individnivå, vilket inte var det som vi diskuterade vid det tidigare tillfället. Det har varit en utveckling. Socialstyrelsen har tänkt igenom detta en vända till.
Vi har fått erfarenheter från bland andra Stockholms läns landsting. Vi har fått uttalanden om snittbemanning. Det tycker jag är bra, för vi har fått ett underlag för att tala om att ge kommuner stöd på individnivå. Det tycker jag är positivt.