Annie Lööf (C):
De ändringar som trädde i kraft den 1 januari 2007 med en ny riksdagsordning skapade en mer öppen och aktiv riksdag och en mer internationellt arbetande riksdag. Det är glädjande att EU och EU-relaterade frågor numera integreras mer i riksdagsledamotens vardagliga arbetsuppgifter. Vår hantering av EU:s grön- och vitböcker och andra strategiska dokument har gjort att riksdagen sedan den 1 januari 2007 har avgivit 27 utlåtanden och haft 15 debatter i kammaren.
Dessutom har regeringen i större grad överlagt med utskotten i frågor rörande arbetet i EU. Rent konstitutionellt är det dock viktigt att våra utlåtanden på intet sätt är konstitutionellt eller rättsligt bindande. Det framhåller också vi i KU i vårt utlåtande om kommissionens rapport, som rör relationen mellan kommissionen och de nationella parlamenten. Det är regeringen som under parlamentariskt ansvar för Sveriges talan i EU.
Riksdagen har enligt regeringsformen ingen möjlighet att direkt kommunicera med EU, utan utlåtanden får ses som ett uttryck för hur riksdagen och olika partier ställer sig i aktuella frågor, utan någon som helst bindning för regeringen i ett senare skede. Däremot kan det vara en fingervisning för regeringen om riksdagsopinionen. Det kan vara en styrka för regeringen i det vidare arbetet att veta att man har ett brett stöd i riksdagen. För mig är det dock viktigt att riksdagen spelar en central roll i hanteringen av EU-frågor.
De är en viktig del av den politiska verkligheten, och det bör också avspeglas i riksdagens arbete. Riksdagen ska komma in tidigt och samtliga riksdagsledamöter bör involveras. Den nya riksdagsordningen möjliggör också att EU-dokumenten i större utsträckning än tidigare blir föremål för debatt och behandling i kammaren. Fru talman! Sveriges riksdag måste vara öppen gentemot omvärlden och gentemot de rättssystem som Sverige är en del utav. För det krävs att man är väl insatt i såväl nationella som europeiska frågor.
Med tanke på att riksdagen önskar att samhället i stort blir mer medvetet i EU-frågor och att dessa frågor blir en angelägenhet för samtliga EU-medborgare var de förändringar i riksdagens arbete som gjordes 2007 välkomna. Nu gäller det för oss ledamöter att ta vara på den möjligheten. Den nya riksdagsordningen från 2007 har bidragit till att EU-frågorna inte betraktas som något främmande och skilt från den nationella politiken utan är ett med densamma, med den skillnaden att utlåtanden enbart läggs till handlingarna.
Fru talman! En annan och mer framtida aspekt är den möjlighet som Lissabonfördraget ger parlamentariker i EU. Såväl nationella parlament som Europaparlamentet får större inflytande i beslutsprocessen med det fördrag som riksdagen godkände för precis en vecka sedan. De nationella parlamenten får en starkare roll i och med att de kan påverka EU:s beslutsprocess direkt. De nationella parlamenten får åtta veckor på sig att pröva subsidiaritetsprincipen, närhetsprincipen, i förslag till EU-lagstiftning.
Om en tredjedel av de nationella parlamenten anser att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen ska det omprövas av kommissionen. Om förslaget handlar om straffrättsliga eller polisiära frågor räcker det med en fjärdedel. Om kommissionen står fast vid förslaget kan det ändå underkännas genom att antingen 55 procent av ministerrådets medlemmar eller en majoritet i Europaparlamentet anser att förslaget inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen.
Det är välkommet att EU:s parlamentariker och folkvalda får ett större inflytande än tidigare i den europeiska lagstiftningsprocessen.