Anders Borg (M):
Den här debatten handlar om vilka effekter skattesänkningar har på sysselsättningen. Peter Hultqvist menar att de är små. Jag ska illustrera svårigheterna med det resonemanget med ett tydligt exempel. Vi hade en relativt kraftig sysselsättningstillväxt under andra halvåret 2006 under den socialdemokratiska regeringen. Det brukar socialdemokrater här i riksdagen ofta påpeka.
Det är naturligtvis väldigt svårt för mig att visa exakt hur mycket av den sysselsättningsökningen som berodde på att Socialdemokraterna sänkte skatten med 60 miljarder för att kompensera för egenavgifterna. Jag kan inte heller exakt belägga hur många av de här jobben som beror på att man avskaffade arvs- och gåvoskatten för att förstärka företagsklimatet. Man påbörjade en rätt omfattande omstrukturering av förtidspensionssystemet på så sätt att man skärpte kraven.
Det är svårt för mig att belägga exakt hur många av jobben som berodde på detta. När det gäller arbetsmarknadspolitiken och a-kassorna gjorde man en tydligare betoning av kontroll. Jag satt själv i Arbetsmarknadsstyrelsen under de åren och minns detta väldigt tydligt. Jag kan inte belägga att det framför allt var kompensationen för egenavgiften, avskaffandet av arvs- och gåvoskatten eller denna uppstramning av arbetsmarknadspolitiken som ledde till att sysselsättningen steg under de socialdemokratiska åren. Det är svårt att bedöma.
På precis samma sätt är det svårt att bedöma hur mycket av sysselsättningen som beror på att vi nu gör jobbavdrag och fortsätter med reformeringen av arbetsmarknadspolitiken och a-kassan. Låt oss ta arbetslöshetsproblemets kärna på allvar. Vad beror arbetslösheten i Sverige och i Europa på? Jo, vi får allvarliga störningar och kriser i ekonomin. Då faller efterfrågan, då dämpas sysselsättningen och då stiger arbetslösheten. I en del länder går arbetslösheten sedan ned. I en del andra länder biter den sig fast.
De länder som har ett allvarligt arbetslöshetsproblem är de länder där arbetslösheten biter sig fast. Då föreslår Socialdemokraterna - jag ska bara ta några av åtgärderna - en kraftig höjning av a-kassan, ett förslag som nu förmodligen blivit väsentligt mycket dyrare. Man föreslår höjd sjukförsäkring och återställd förtidspension. Man vill försämra jobbavdraget, och man vill höja arbetsgivaravgifterna för ungdomar.
Vad har dessa förslag för gemensamma effekter? För det första försämrar de lönebildningen. Det är alla som studerat lönebildning överens om. För det andra leder de till att arbetskraftsdeltagandet väsentligt försvagas. Det blir mindre lönsamt att arbeta, och det blir dyrare att anställa, särskilt unga människor. Man vill naturligtvis också försämra nystartsjobben som särskilt underlättar för dem som står långt från arbetsmarknaden att komma in.
Vad blir effekten av det socialdemokratiska receptet? Om vi samlade några av världens ledande forskare, svenskar som Bertil Holmlund eller Anders Forslund, eller några andra arbetsmarknadsekonomer och frågade dem hur man gör för att säkra att arbetslösheten biter sig fast skulle de säkert ha lite olika alternativ för det, men jag är relativt övertygad om att samtliga skulle rymmas inom de socialdemokratiska motionerna.
Den socialdemokratiska politiken är nämligen specifikt och effektivt utformad för att se till att arbetslösheten biter sig fast. Om målet för Socialdemokraterna vore att se till att arbetslösheten ligger kvar på en hög nivå hade de inte kunnat utforma politiken mer effektivt. Det är nästan så att man undrar vad som är det egentliga syftet. Här blir Socialdemokraterna återigen sin egen värsta fiende.
De ger en beskrivning av världen där krisen på råvarumarknader och finansiella marknader är den svenska regeringens fel, där regeringens politik beskrivs fullständigt förryckt och där man själva lanserar en ansvarslös och skadlig politik. Man får tacka. Fortsätt så! Det precis så vi ska arbeta oss fram till valrörelsen 2010.