Siv Holma (V):
KU har i sitt betänkande redogjort för minoritetsfrågorna på ett mycket seriöst och genomlysande sätt, vilket jag tackar för. Jag tycker att utskottets uppföljnings- och utvärderingsinitiativ, som resulterat i tre rapporter, är intressant. Utskottet har avstyrkt en del motioner som jag står bakom. Jag ska i mitt anförande lämna några synpunkter på utskottets svar på dessa. Herr talman!
Erling Wälivaara och jag har skrivit en gemensam motion där vi föreslår att regeringen utreder om den officiellt erkända ursprungliga inhemska minoriteten tornedalingar/kväner också kan erkännas som en urbefolkning. Vi föreslår att utredningen görs i samarbete med Norge och Finland eftersom det finns samma önskemål i norra Finland och i Nordnorge.
Jag vill göra en koppling till Vänsterpartiets motionsyrkande om att möjliggöra en ratificering av ILO-konventionen 169 före 2010 och även till det som sägs i reservation nr 8 om denna ratificering, nämligen att det saknas engagemang från regeringens sida för att skapa det samförstånd mellan olika intressenter i norra Sverige som behövs för att möjliggöra en ratificering. Denna uppfattning delas också av Europarådets ministerkommitté.
De skriver om behovet av en balanserad lösning och en förbättring av den rättsliga säkerheten i fråga om markrättigheterna i områden som traditionellt bebos av samerna, i syfte att säkra harmoni mellan de etniska grupperna i regionen och skydda urbefolkningens kultur och identitet.
Jag menar att en del i att skapa dessa förutsättningar är att bland annat klarlägga huruvida tornedalingar/kväner är en urbefolkning eller inte. Svaret som utskottet ger tar sitt ursprung i vad Nationalencyklopedin skriver om kväner och vad Minoritetsspråkskommittén anförde om tornedalingar 1997.
Slutsatsen blir att utskottet anser att "det nu inte finns tillräckliga skäl för riksdagen att förorda en utredning". Jag yrkar bifall till motion 2005/06:K359 att-satserna 1 och 2. Herr talman! Jag läste med stort intresse bilaga 2 från minoritetsspråksseminariet den 30 mars, som KU hade anordnat.
Det var glädjande att ta del av det stora engagemanget som minoritetsrepresentanterna redovisade. Det finns på många håll upparbetade internationella nätverk mellan nationella minoriteter i framför allt de europeiska länderna, ett utbyte som kan ge oss viktiga erfarenheter i det fortsatta arbetet med att utveckla den samlade minoritetspolitiken.
I motion 2003/04:K380, som bland andra jag står bakom och som heter Ökat samråd m.m. för de nationella minoriteterna , redovisar vi det som också finns att läsa i betänkandet. Vi har i riksdagen fattat positiva beslut för att stärka våra nationella minoriteter, men det stora problemet är att besluten inte förverkligas på kommunal nivå och landstingsnivå.
Det framkommer också i en delrapport av Kenneth Hyltenstam och Tommaso M Milani. Många frågor som rör till exempel kultur, utbildning, förskola, vård och äldre handläggs på kommunal och regional nivå. Vi saknar i dag former för hur de nationella minoriteternas samråd och inflytande på dessa nivåer ska utformas.
I betänkandet framgår att de kommuner som finns inom de så kallade förvaltningsområdena håller på att utarbeta handlingsplaner för minoritetspolitiken. Detta skriver regeringen i juni 2004 i sin andra rapport till Europarådet. Tyvärr är det inte tillräckligt. Det som behövs är fastare och tydligare strukturer för de nationella minoriteternas inflytande och samråd i kommuner och landsting inom förvaltningsområdena. Herr talman!
I rapporten om hur Sverige uppfyller språkstadgan, som Europarådets ministerkommitté lämnade i juni 2003, prioriteras fyra frågor. Den första prioriteringen handlar om "omedelbara åtgärder för att göra undervisning i landsdels- eller minoritetsspråk mer lättillgänglig, ta fram läromedel och förbättra lärarutbildning på alla nivåer".
Vid minoritetsseminariet framkom att det inte finns tillräckligt engagemang från regeringens sida, och då handlar det om att det behövs mer nationella öronmärkta pengar för att klara dessa åtgärder. Den andra prioriteringen handlar om "stöd för användningen av samiska, finska och meänkieli i kontakten med rättsväsen och offentliga myndigheter i de definierade delarna av Norrbotten".
Jag tror att orsaken till att denna punkt inte blivit genomförd är bristande kunskap och intresse från rättsväsende och myndigheter. Den tredje prioriteringen handlar om att "stödja framtagandet av eller utvecklingen av minst en dagstidning på samiska och en på meänkieli".
Presskommittén lyckades inte riktigt skapa ett sådant stödsystem utan man blir hänvisad till att söka pengar från Statens kulturråd. Däremot finns det förslag på särreglering för dagstidningar - att de inte förlorar sitt stöd om prenumeranterna finns utanför landets gränser, att det egna redaktionella innehållet till minst 25 % är skrivet på samiska eller meänkieli och att tidningen har sin huvudredaktion i Sverige.
För några år sedan var jag med om att skriva en motion om att man skulle inrätta ett särskilt stöd för dagstidningar som hade en sida på ett nationellt minoritetsspråk. Det borde kunna få dagstidningar att bli mer intresserade. Det handlar ju om demokrati. Jag prenumererar på en tidning som kommer ut fyra gånger per år och som till viss del har material på meänkieli. Den heter MET-aviisi. Haparandabladet har till viss del material på finska. Den brukar också varje vecka ha en krönika på meänkieli.
Det återstår mycket att göra. Det finns tyvärr inget liknande för det samiska språket. Tänk om man i framtiden kunde ha en sida på samiska, meänkieli och finska i tidningarna i ett län som Norrbotten, som har sju kommuner som omfattas av den nationella minoritetslagstiftningen: NSD, Norrbottenskuriren och Piteå-Tidningen. Jag vet att tidningen Folket i Eskilstuna redan regelbundet har en finskspråkig nyhetssida.
Detta borde den tidningen och alla andra tidningar få särskilt presstöd för. Herr talman! Nu har jag kommit till den fjärde prioriteringen, om att "förbättra situationen för det finska språket utanför det finska administrativa området i den offentliga förvaltningen och i synnerhet i fråga om utbildning." När det gäller denna punkt hoppas jag mycket på beredningen av betänkandet Rätten till mitt språk - förstärkt minoritetsskydd .
I detta sammanhang skulle det också vara en framgång för sydsamiskan om förslagen i Att återta mitt språk - åtgärder för att stärka det samiska språket blir förverkligade. Herr talman! Avslutningsvis vill jag särskilt beröra motionerna av Elina Linna med flera om att riksdagens hemsida ska innehålla texter även på de nationella minoritetsspråken. I betänkandet står att det för närvarande pågår ett arbete med att utveckla riksdagens webbsidas information på de nationella minoritetsspråken.
Avsikten är att den redan från våren 2006 skulle innehålla grundläggande information på de nationella minoritetsspråken, men det har man ännu inte hunnit med. Det är bra att detta har påbörjats med finska, men det är inte tillräckligt. Det är viktigt av demokratiska skäl, men det har också ett mycket stort symbolvärde.