Thomas Bodström (S):
Den principiella fråga som den här interpellationen handlar om är om rättsväsendet ska centraliseras eller inte. Det finns inget självändamål på något sätt med att centralisera någon verksamhet. Det finns heller ingen sådan skillnad att man kan säga att det där är för myndighetens bästa och det där är för människans bästa. Myndigheterna är ju till för människorna och ingenting annat.
Däremot tycker jag att det är lite märkligt att när i stort sett alla delar av samhället förändras, vilket är naturligt, och därmed också myndigheter och företag förändrar sin verksamhet, förs det ibland ändå fram att det ska råda status quo när det gäller de rättsvårdande myndigheterna, att det som man en gång fastslog ska gälla för alltid. Så är det naturligtvis inte.
Med den datorisering och annan teknisk utveckling som sker i samhället är det ganska självklart att det innebär en förändring också här. I tider när det görs stora satsningar är också möjligheterna att göra förbättringar större. Det vet vi sedan tidigare. Därför finns det nu goda möjligheter att göra de förändringar som det talas om.
Jag ska inte i den här debatten gå in på det ärende som Johan Pehrson tycks ta tillfället i akt att ta upp. Vad jag förstår har det begärts en riksdagsdebatt om den frågan, så den ska vi inte uppta tid med i den här interpellationsdebatten. Det har dessutom påbörjats en utredning om just den övning som nämndes, och jag har i alla fall fått uppgift om att detta skickades i december på sedvanligt sätt. Låt oss se vad det leder fram till och ta den debatten då.
Men låt oss ändå i sammanhanget säga att det är viktigt - det håller jag med Johan Pehrson om - att effektivisering sker inom kriminalvården. Det behöver göras. Det kan göras förbättringar. Vi har problem med att det behövs fler platser. Här finns väldigt mycket att göra, och det har också gjorts stora satsningar, inte minst under det senaste året.
Det finns många förbättringar att göra inom alla dessa myndigheter. Det är dock som sagt viktigt att hela tiden hitta avvägningen så att det inte blir något självändamål. När det gäller domstolar vet jag och har full förståelse för att det är väldigt viktigt för människor att det finns en domstol på deras hemort. Det har stor betydelse på många sätt.
Men det får inte heller där på något sätt bli ett självändamål så att detta skulle vara viktigare än att domstolarna fyller sin väsentligaste funktion gentemot människorna, nämligen att hålla en hög rättssäkerhet. Därför är det viktigt att det här arbetet går vidare. Visst är det viktigt med närhet till domstol, men det ska i sammanhanget ändå nämnas att en människa i Sverige i genomsnitt besöker en domstol en gång per år.
Därför går det inte att jämföra alla de rättsvårdande myndigheterna och dra dem över en kam. Här är det alltså stora skillnader mellan till exempel mötet med polis och med domstol. Det är helt olika saker. Det går inte att jämföra en domstol med till exempel ett postkontor, som man besöker väsentligt många fler gånger. Men det viktigaste är att man hela tiden fortsätter att försöka hitta de bästa formerna för myndigheten att arbeta.
Den ska kunna bli så effektiv som möjligt, och den ska också kunna få fram det allra bästa resultatet för människorna. Man ska aldrig glömma bort att myndigheterna är till för människornas bästa och inte något annat.