Anna Steele (FP):
Kulturarvsfrågor - jag skulle tro att det låter ganska tråkigt för de flesta, lite dammigt och instängt eller kanske jordigt, med skelettdelar och gamla mynt, eller kanske fäbodar, knätofsar eller samiska. Hur kul eller intressant skulle det kunna vara? Möjligen skulle det kunna finnas en och annan som börjar tänka på hur vi i Sverige har en historia där vi bland annat mätte skallar på samer och tvångssteriliserade romer.
Den bakgrunden har vi också, tyvärr. En otrevlig bakgrund verkar dock inte bekomma Sverigedemokraterna, som vill att det ska genomföras återkommande nationella informationskampanjer i skolorna om kommunismens och nationalsocialismens brott mot mänskligheten. För min egen del finge det gärna genomföras informationskampanjer varje dag i dessa ämnen i skolorna.
Nu är det ju så att skolorna har historia på schemat, och där ingår att läsa om kommunism och nationalsocialism. Vad som inte ingår på schemat är att läsa om att Sverigedemokraterna har sitt ursprung i nationalsocialismen. Den motionen finner jag därför ganska märklig - man skulle till och med kunna kalla den ett självmål.
Sedan har vi en annan motion som vill att uppdraget om att upplysa om kommunismens brott, som Forum för levande historia har, ska tas bort. Det märkliga med den motionen är förstås, förutom det märkliga att man inte vill att det ska upplysas om kommunismens gigantiska brott mot mänskligheten, att den inte är skriven av en vänsterpartist. Då hade jag inte varit särskilt förvånad. Nej, den är skriven av en socialdemokrat. Nå.
Jag tycker att uppdraget som Forum för levande historia har är bra och att inget i det behöver tas bort. Jag skulle vilja tala mer om kulturarv, det som syftar på allt ifrån byggnader till artefakter, lika med konstgjorda föremål, till små smycken och mynt, bara som några exempel. Det är de saker som arkeologer med oändligt tålamod och allra största försiktighet tar fram ur jorden där de har legat gömda sedan urminnes tider emellanåt.
Ibland kan de ha legat bara några århundraden. Det är de saker som bevaras på våra museer och andra institutioner, de saker som det forskas om eller som förevisas för oss alla. Det är saker som restaureras, rengörs eller lagas, som till exempel inredningar eller tavlor.
Vidden på detta är enorm eftersom det handlar om hur människor levde förr, och då ingår både vardagsprylar som bestick och hygienartiklar till intrikata mojänger eller fina smycken. Kulturarv är också folkmusik, sånger, berättelser - Imse vimse spindel och Bockarna Bruse . Människor har inte förändrats så mycket under århundradena. Vi har alltid behövt äta och ta hand om våra kroppar.
Vi har alltid velat bli roade, alltid varit på resande fot, bedrivit handel och jordbruk, alltid fått barn eller blivit sjuka och alltid krigat, blivit gamla och dött. Det som ändrats är ju medellivslängden och hur vi gjort alla de där sakerna, genomlidit dem eller blivit roade. Det är mycket intressant att blicka bakåt för att förstå oss själva och då kunna blicka framåt med nya ögon.
Alla dessa otaliga saker som finns över hela vårt land på olika håll görs nu mer och mer tillgängliga via nätet till en enorm skara människor, ja, så stor att den inte skulle få plats i de flesta byggnader där tingen förvaras. Förutom att vi i Sverige kan titta på saker som finns här kan människor i andra länder också titta på dem. Dessa skatter, som ger oss en större förståelse om oss själva, kan alltså hela världen ta del av.
Och vi kan göra likadant med andra länders föremål, alltså titta på dem på nätet. Det är klart att detta att se saker IRL - in real life, datasfärens uttryck för "i verkliga livet" - är den ultimata upplevelsen. Att få se mumier på plats i Egypten eller målningar på plats i taket på Sixtinska kapellet i Italien är förstås häftigt. Att känna dofter och se saker i sitt rätta sammanhang går inte att överträffa.
Å andra sidan: Om man aldrig någonsin kommer att resa till de länder och platser där det man vill se finns, då är nätet helt oslagbart. Det går på ögonblicket att se det man vill se. Det är extremt billigt. Dessutom får man ofta hela föremålets historik presenterad för sig och extra kuriosa också, vilket man oftast inte får IRL.
Riksantikvarieämbetet ansvarar för dessa frågor och har till uppdrag att föra över så mycket som möjligt till nätet. Det har gjorts och görs ett formidabelt arbete och kommer att behöva göras mer. Den som bara har tillgång till en dator och uppkoppling har hela världen vid sina fingertoppar. Det tycker jag är väldigt häftigt. Jag ska säga att Folkpartiet verkar för fri entré på statliga museer. I förlängningen borde även regionala museer kunna tas med i den tanken, tycker jag.
Härmed ber jag att få yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motioner.