KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Björklund (L):
Louise Malmström har frågat mig om jag är beredd att förändra dagens gymnasieskola så att den mer likvärdigt rustar elever på samtliga program för framtidens arbetsliv och liv som demokratiska samhällsmedborgare.
Låt mig först påminna om att skolans uppdrag att förbereda alla elever för ett liv som demokratiska samhällsmedborgare i hög grad vilar på grundskolan, den skolform som omfattar alla genom skolplikten. Utbildningen inom skolväsendet ska bland annat förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande demokratiska värderingar, vilket framgår av skollagen.
I läroplanen för gymnasieskolan anges att skolan aktivt och medvetet ska påverka och stimulera eleverna att omfatta vårt samhälles gemensamma värderingar och låta dessa komma till uttryck i praktisk vardaglig handling. Att rusta elever till demokratiska samhällsmedborgare är alltså ett uppdrag för hela gymnasieskolan och inte något som enbart ska ske genom utbildning i de gymnasiegemensamma ämnena.
Det finns inte heller någon motsättning mellan att eleven ska bli bättre förberedd för arbetslivet och samtidigt kunna bli ytterligare rustad för att bli en demokratisk och ansvarstagande medborgare. En av grundprinciperna i riksdagens beslut att reformera gymnasieskolan är att elever på yrkesprogram ska bli bättre förberedda för arbetslivet och att elever på högskoleförberedande program ska bli bättre förberedda för högre studier.
Därför är omfattningen av de gymnasiegemensamma ämnena mindre på yrkesprogrammen än på de högskoleförberedande programmen. Det yrkesspecifika kräver mer utrymme i yrkesprogrammen för att eleverna ska vara anställbara direkt efter gymnasieskolan och för att ge förutsättningar för eget företagande eller en grund för fortsatta studier inom till exempel yrkeshögskolan.
När det gäller grundläggande högskolebehörighet bör det också noteras att elever på yrkesprogram alltid har rätt att läsa de aktuella kurserna under sin tid i gymnasieskolan eller därefter. Flera av yrkesprogrammen kan dessutom ge särskild behörighet till vissa högskoleutbildningar. Grundprinciperna för 2011 års gymnasiereform ligger därför fast.
Jan Björklund (L):
En tredjedel är en siffra jag tycker att man ska komma ihåg. En tredjedel av ungdomarna har slagits ut från gymnasieskolan varje år de senaste 20 åren - en tredjedel. Louise Malmström säger att vi har en gymnasieskola som reproducerar klasskillnader. Jag håller med om det. Den största klasskillnaden är mellan dem som fullföljer gymnasieskolan och dem som inte gör det.
Men ni talar aldrig om den tredjedel som hoppar av. Ni har nämligen ingen annan lösning än att säga att de också måste bli akademiker. Det är svaret på allting. Louise Malmströms andemening är att yrkesprogrammen ska bli mer akademiska och teoretiska. Det är själva syftet med Louise Malmströms interpellation. Tror Louise Malmström att dessa elevers fullföljande av gymnasiet kommer att öka?
Tänk om det vore så enkelt att vi kunde lagstifta om att alla ska bli akademiker, att alla grejar detta per automatik och att det sedan fungerar så. Men tänk, det gör det inte. För att ta studentexamen krävs motivation, höga ambitioner och hårt arbete, i alla fall i den gymnasieskola jag vill se. Vi måste inse att om vi ställer kravet att alla ska klara detta kommer många att slås ut. Det var precis detta som hände i den socialdemokratiska gymnasieskolan. Det är därför vi gör om den. Louise Malmström säger att den borgerliga gymnasieskolan reproducerar klasskillnader.
Ursäkta mig, men den första årskullen går ut Alliansens gymnasieskola i juni i år. Alla som gått ut hittills har gått i den socialdemokratiska gymnasieskolan. Den reproducerar klasskillnader. Jag håller med om det. Det har den gjort i 20 år. Jag är rätt övertygad om att vår gymnasiereform inte kommer att räcka för att lösa problemen. Vi kommer att behöva göra fler insatser.
Men att ha som övergripande målsättning att alla ska bli akademiker eller akademiskt behöriga är ett felskär. Inget annat land har den modellen. Det är intressant. Jag hörde Magdalena Andersson och i partiledardebatten även Mikael Damberg. De talar nu lyriskt om den österrikiska modellen. Den modellen har låg ungdomsarbetslöshet. Då säger Magdalena Andersson att det beror på utbildningssystemet. Ja, intressant, bra sagt av Magdalena Andersson! Tänk, jag tror också det.
De har omfattande lärlingsutbildningar ute på arbetsplatserna, och de har inte kommit på tanken att ställa kravet att alla ska bli akademiskt behöriga. Säger man de så skrattar de. Jag tycker inte att man behöver skratta åt det, men det är inte realistiskt - det är problemet. Ni har slagit ut tiotusentals ungdomar i varje årskull med er gymnasiepolitik - det är vad det handlar om. En tredjedel har slagits ut.
Det är det problemet vi måste attackera. Men vi löser inte det problemet genom att ytterligare höja kravet till att gälla alla, vilket Socialdemokraterna nu verkar föreslå. Gymnasiet ska bli obligatoriskt, har ni sagt, och dessutom ska alla utbildningar ha akademisk behörighet som slutmål. Ni kommer att öka utslagningen av ungdomar katastrofalt, och det är det som reproducerar klasskillnader, Louise Malmström.
Jan Björklund (L):
Jag tycker att Louise Malmström säger något som kräver en hel del reflexion också när det gäller hur ni ser på utbildning. Hon säger att vi har sänkt kunskapsnivåerna på yrkesprogrammen. Det intressanta är att det som Louise Malmström då värderar är bara teoretiska kunskaper. Vi har höjt kraven på yrkeskunskaper på yrkesprogrammen. Sedan kan man diskutera hur man jämför det.
Då säger jag att det är samma kravnivå totalt sett på yrkesprogrammen i dag som förr. Men det är något lägre krav på teoretiska ämnen och högre krav på och mer tid för yrkesämnen. Detta ser inte Louise Malmström eftersom hon struntar i yrkesämnena. Att värdera yrkesprogram för Louise Malmström handlar om att akademisera dem så mycket som möjligt. Hur kan Sveriges arbetarparti ha gått så fel när det gäller yrkesarbetarutbildning att alla ska bli akademiker?
Hur kan man se det på det sättet? Det är det som är nedvärderingen. Jag medger att det är otroligt tungt att vända detta. Det handlar nämligen inte bara om skolreformer, utan det handlar om attityder i samhället. Det är bara akademisk utbildning som är värd någonting, och många föräldrar tycker inte att deras barn ska gå på yrkesutbildningar. Det är många föräldrar som har den uppfattningen. Alla ska gå på universitet och få en akademisk utbildning. Gör man inte det är det ett misslyckande. Det är många som ser det så. Men vi måste vända detta. Det måste vara fint att gå yrkesutbildningar.
Ni har minsann inte bidragit till att vända detta eftersom ni hela tiden hackar på att yrkesutbildningarna är kass. Ni bidrar till detta med ert resonemang. Det är bara det akademiska som ska räknas. Vi måste ändra den attityden. Vård- och omsorgsprogrammet är det program som har problem, tycker jag. Det beror inte på skolan, utan det beror på att vårdsektorn inte är tillräckligt attraktiv som arbetsgivare. Vård- och omsorgsprogrammet har haft problem i 20 år. De övriga yrkesprogrammen är jag inte orolig för.
Vi ser en överströmning från yrkestekniska program till fyraårig teknisk av de elever som är mycket studiemotiverade, och det är bra. Men det finns ingen anledning att ta några stora grepp för att förändra yrkesprogrammen mer än att vi behöver gå längre när det gäller lärlingssystem. Där borde vi lära av Österrike. Magdalena Andersson är på något viktigt. Jag väntar på att ni ska våga dra slutsatserna av det. Ni behöver inte vara rädda för yrkesutbildningar, kära gamla arbetarparti.
Jan Björklund (L):
Dessa debatter blir rätt meningslösa om interpellanten inte svarar på det som jag säger och lyssnar på vad jag svarar. Interpellanten säger att det utbildas för få i Sverige och bygger det på en rapport från Arbetsförmedlingen. Då säger jag att det är helt korrekt och att det är därför som vi bygger ut dessa utbildningar kraftigt. Men interpellanten låtsas inte om att vi bygger ut. Hon talar om neddragningar. 45 procent fler söker till ingenjörsutbildningarna nu än 2006 när Socialdemokraterna styrde.
I antal är det 30 procent fler än 2006. Antalet kvinnor på civilingenjörsutbildningarna har ökat från 33 procent när ni styrde till 42 procent i dag. Det är nästan fifty-fifty när det gäller flickor och pojkar på civilingenjörsutbildningarna. Utvecklingen går med stormsteg åt rätt håll, Monica Green - med stormsteg! Det är riktigt att en del andra högskoleutbildningar dras ned, men de vi debatterar nu ökar kraftigt.
Det är en medveten politik - vi har ökat ingenjörsutbildningarna kraftigt under de här åren. Fler antas, och fler söker. Den rapport från Arbetsförmedlingen Monica Green hänvisar till beskriver att utbildningsvolymen har varit för låg från år 2000 och framåt. Jag undrar vem som styrde då? Det är nu det byggs ut, och det är nu det antas fler.
Vi har exakt samma verklighetsbeskrivning, Monica Green och jag: Det har utbildats för få it-ingenjörer och it-tekniker under lång tid i Sverige. Det är därför vi bygger ut utbildningarna nu. Monica Green borde vara glad i stället för att stå och kritisera. Det var när Socialdemokraterna styrde som bristerna uppstod. It-branschen är oerhört viktig för Sverige, och den tekniska industrin över huvud taget är viktig för Sverige. Det är precis därför vi gör dessa utbyggnader.
Det är också glädjande att vi bryter könsmönstret. Vi håller på att bryta det; det är många kvinnor som nu söker sig in i dessa utbildningar. Det är glädjande. Det är få utbildningar man har anledning att vara så glad över hur de utvecklas som de it-tekniska utbildningarna nu. Monica Green kan väl ändå erkänna att det är en bra utveckling på gång.
Jan Björklund (L):
Jag tror att jag nöjer mig med att hålla mig till interpellationens ämne, det vill säga it-specialister. Det senaste inlägget handlade om någonting helt annat. Det får skrivas en egen interpellation om det. Vi utbildar alltså 30 procent fler it-tekniker inom högskoleväsendet i dag jämfört med 2006. Söktrycket har ökat med omkring 40 procent, och andelen kvinnor ökar kraftigt. Det är positivt, och det är precis det interpellanten frågar om - hur vi ska bidra till detta. Det är just vad regeringen gör med sin politik, och vi gör det betydligt bättre än den tidigare politik som fördes.
Den tillgodosåg inte detta utan har skapat dagens problem. Det var brist på it-utbildningar i början av 2000-talet. Det är det vi nu har lyckats vända, och det är väldigt positivt. Sedan håller jag med om alla aspekter interpellanten tar upp när det gäller varför detta är viktigt; det är vi helt överens om. Det handlar om svenskt näringsliv och svensk konkurrenskraft, och det är precis därför vi gör utbyggnaderna. Interpellanten tar upp ytterligare en fråga, nämligen distansundervisning. Det är tillåtet, och det förekommer.
Man ska dock ha den lilla varningsklockan med sig att andelen avhopp från distansundervisningen är betydande. Det krävs en betydande självdisciplin hos studenter för att bedriva studierna hemifrån vardagsrummet via dator. Då är man inte på campus och har lärare och andra studenter runt omkring sig man kan reflektera tillsammans med, gå till lektioner och föreläsningar tillsammans med och diskutera tillsammans med, utan man studerar ensam.
Det fungerar väldigt väl för en del studenter, men långt ifrån för alla. Det förekommer alltså i rätt stor utsträckning, och interpellanten nämnde några av de lärosäten där det finns. Så länge som de upprätthåller god kvalitet är det bra, men det är rätt många av de här utbildningarna som får kritik från våra kvalitetsgranskande myndigheter därför att kvaliteten i distansstudier blir för låg.
Men där de upprätthåller god kvalitet tycker jag att de är ett alldeles utmärkt komplement till campusstudier.
Jan Björklund (L):
Jag förstod inte de sista inläggen. Den här utvecklingen pågår ju för fullt, precis som ni beskrev, och ändå låter ni så arga. Jag vet inte varför ni är så arga. Utvecklingen pågår ju för fullt. Högskolan i Dalarna och KTH har nämnts. Mittuniversitetet och ett antal andra svenska lärosäten driver den här utvecklingen för fullt. Det sker med regeringens och statens stöd. Jag vet inte varför ni är så upprörda. Det är ju fantastiskt det som sker. Jag tror att det är viktigt att ha klart för sig att distansundervisning inte kommer att bli svaret på allt.
För rätt många studenter krävs det att man interagerar i en grupp på plats, något som inte går att ersätta över nätet. Man ser varandra i ögonen när man sitter och diskuterar i en grupp. Om det vore så att utbildning skulle kunna ersättas med självstudier skulle vi kunna avskaffa det svenska utbildningsväsendet. Men så är det inte riktigt, utan det krävs välutbildade lärare som man rekryterar tillsammans, och ibland krävs det att man också är på samma plats och gör det. Den utveckling som ni beskriver är ju på gång.
Detta bedrivs med full kraft. Enligt Piaac-studien som kom nyligen har vi den högsta digitala kompetensen av alla länder i världen . Varför är ni så arga? Utvecklingen går ju åt rätt håll. Fler läser it-utbildningar och tekniska ingenjörsutbildningar som riktar sig mot it, och andelen kvinnor ökar. Men ni står bara och skäller. Jag förstår inte varför. Var lite glada! Härmed var överläggningen avslutad.
Jan Björklund (L):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att förbättra undervisningen inom it i grundskolan och för att alla elever ska få tillgång till datorer och internet i undervisningen. Låt mig börja med att säga att jag delar uppfattningen att det är viktigt att eleverna har en god digital kompetens och tillgång till moderna och bra lärverktyg. Skollagen ställer också krav på huvudmännen att säkerställa att eleverna har tillgång till de lärverktyg som behövs för en tidsenlig utbildning.
I läroplanen för grundskolan har det dessutom förtydligats att skolan ska ansvara för att varje elev efter genomgången skolgång ska kunna använda modern teknik som ett verktyg för kunskapssökande, kommunikation, skapande och lärande. Digital kompetens lyfts även fram i flera av grundskolans kursplaner.
Regeringen har vidare gett Skolverket i uppdrag att fortlöpande arbeta med att främja utvecklingen och användningen av it i skolan och även att kontinuerligt följa upp och ge en nationell bild av elevernas it-användning och it-kompetens. Av den senaste rapporten, som Skolverket lämnade i fjol, framgår det att datortätheten har fördubblats sedan 2008.
En granskning som Skolinspektionen genomförde 2012 av användningen av it-verktyg i undervisningen pekade på skolledningens betydelse när det gäller om och hur it används. Det är dock lärarna som mer i detalj planerar vilka metoder och lärverktyg som ska användas så att de nationella målen och kunskapskraven nås. Regeringen har därför skärpt kraven i examensbeskrivningen för den nya grundlärarutbildningen när det gäller lärarnas digitala kompetens.
Slutligen kan jag konstatera att det är huvudmännen, kommunerna, som ansvarar för att läroplanens intentioner uppfylls.
Jan Björklund (L):
Det finns många stora problem i svensk skola. Den digitala kompetensen är inte ett av dem, hävdar jag. I internationella jämförelser sjunker Sverige som en sten när det gäller kunskaper i läsning, skrivning, matematik och naturvetenskap, men vi ligger bland de främsta i världen i digital kompetens.
Vi ligger etta när det gäller den vuxna befolkningen, och bland dem som går i högstadiet är vi fyra i världen. Det PISA-studien och Skolverket har konstaterat är att våra elever behärskar it-verktyget, det vill säga tekniken för att gå in och leta reda på information.
Problemet är ett annat, nämligen att svenska elever är sämre på att värdera den information de läser på nätet. Det är problemet i sammanhanget, tycker jag. Vad handlar detta om? Jo, om allmänbildning och att förstå att allt som står inte är sant. Det är inte den tekniska kompetensen för att hantera en dator vi talar om då utan allmänbildning.
Om en webbsida till exempel påstår att förintelsen inte existerat utan är en bluff ska man omedelbart förstå att det är fel. Det har inte med teknisk kompetens att göra, utan det har med kunskap i historia och allmänteoretiska ämnen att göra. Svenska elever är sämre på källkritik och att värdera det som står på nätet. Jag delar helt Monica Greens uppfattning att vi inte ska luta oss tillbaka. Vi ska fortsätta denna utveckling.
Den nya läroplan som alliansregeringen har infört är en kraftig uppskruvning som är långt mycket bättre och mer ambitiös än ITIS, som Göran Persson införde på 90-talet. Det är infört i examenskraven i den nya lärarutbildningen, och varenda lärarstudent har naturligtvis laptop under utbildningen. Vi har alltså kommit mycket längre än på ITIS-tiden och är bland de främsta i världen, men vi ska som sagt inte luta oss tillbaka utan fortsätta vara ambitiösa.
I mitt arbete som utbildningsminister finns det dock andra problem som är större än detta.
Jan Björklund (L):
Monica Green sade att jag har varit skolminister längst tid. Jag har hört det några gånger, men ni osynliggör Bengt Göransson när ni säger så, Monica Green. Han var utbildnings- och skolminister i nio år. Jag räknar med att slå det, men jag har inte gjort det än.
Att socialdemokratiska skolministrar - Wärnersson och allt vad de hette - har suttit kortare tid beror uppriktigt sagt på att de oavbrutet fick sparken. Jag förstår det här. Monica Green blev utsedd till it-talesman i sitt parti och har som huvuduppgift att mucka med alliansregeringens ministrar på it-området. Det är otacksamt, för vi är bäst i världen på det området. Det är lite synd om Monica Green på det sättet.
Jag lyssnar naturligtvis på den kritik som finns, men uppriktigt sagt finns det många områden där vi inte är bäst i världen och som vi fokuserar mycket på nu för att lyfta Sverige. När det gäller it är vi dock bäst. Bland dem som har gått ut skolan är vi etta inom digital kompetens, och bland dem som nu går i skolan är vi fyra. Vi är bland de absolut bästa i världen. När det finns kritik mot vår förmåga i skolan gäller den inte tekniken utan förmågan till källkritik.
Det handlar om att man ska vara kunnig inom allmänbildande ämnen så att man förstår när något man läser på nätet inte är korrekt. Det är vad det handlar om när det gäller att förbättra den digitala kompetensen. Det är vad som kom ut av PISA-undersökningarna beträffande digital förmåga.
Om det finns någon kommun i Sverige i dag som inte låter sina elever använda it och digitala hjälpmedel under undervisningstid i grundskolan gör de ett allvarligt fel. Jag tror inte att det finns. Jag tror att alla gör det. Det betyder inte att alla oavbrutet sitter framför datorn. Det ska de inte göra. Men alla elever har detta i sin undervisningstid i grundskolan i dag. Så var det inte för tio år sedan, men så är det i dag. Kompetensen ökar hela tiden.
Ny teknik, till exempel plattor, blir ännu mer tillgänglig och lätt att använda. Jag är starkt engagerad i detta, men jag har svårt att förstå den fruktansvärda kritik som ni uppbådar mot sakernas tillstånd. Vi är bland de bästa i världen, och utvecklingen går åt rätt håll på punkt efter punkt. Fler söker in på dessa utbildningar på högskolor, och vi utökar platserna. Andelen kvinnor ökar.
När det gäller användandet av it i skolan ökar kompetensen och förmågan. Det finns dock en stor plump i protokollet, och det är förmågan till källkritik. Där handlar det om att elevernas allmänbildningskunskaper är för låga i många av de viktiga ämnena. Men det avhjälps inte med ytterligare datorer, utan det handlar om en undervisning där eleverna i högre utsträckning når målen i de traditionella kunskapsbärande ämnena i skolan.
Jan Björklund (L):
Sverige blev tidigt ett av världens ledande it-länder. Orsaken till det var inte de statliga bidragspengarna, som Monica Green hävdar. Orsaken var att vi var först med att avreglera telekomsektorn. Det var det som drev fram ett antal kommersiella tv-företag, Ericsson, mobiltelefoni och allt möjligt. Detta gjorde att Sverige blev först, och vi nådde den så kallade it-boomen för ungefär 10 år sedan. Vi är fortfarande ett av de ledande länderna, men det är klart att andra länder kommer i fatt.
Det är självklart. It är ett otroligt viktigt verktyg i skolundervisningen. Som ni har påpekat är detta också viktigt för att kunna ha en it-kompetens och digital kompetens med sig ut i livet. Utvecklingen går så snabbt att de problem vi diskuterar är gårdagens problem.
I dag har alla elever i svensk skola tillgång till digitala verktyg, om än inte hela tiden och inte i varje årskurs - kanske inte alla årskurser i lågstadiet. Alla har under sin skoltid tillgång till digitala hjälpmedel, även elever från det mindre antal hem som inte har dator. Detta var relevant för 15 år sedan, då huvuddelen inte hade datorer i hemmet. Nu har de det. Men alla har naturligtvis inte det, och alla har det inte på en tillräckligt kvalificerad nivå.
Därför är det viktigt att de har det i skolan, som en kompensatorisk åtgärd så att alla kan hantera it-verktyg när de går ut skolan. Detta är tydligt i alliansregeringens läroplan, och det ingår i alliansregeringens nya lärarutbildning. Det finns fler datorer i svenskt skolväsen än någonsin förut. Den tekniska utvecklingen gör att de nya plattorna är mycket billigare än datorerna var för tio år sedan.
Det gör det också lättare att göra dessa investeringar i dag. Utvecklingen är fantastisk, och jag upplever att skolväsendet hänger med. Ofta är det snarare personalens förmåga att hänga med i den tekniska utvecklingen än tekniken i sig som är utmaningen. Vi ligger verkligen i framkant på detta område, och det ska vi fortsätta att göra.
Jan Björklund (L):
Hannah Bergstedt har frågat mig vad jag vill göra för att säkerställa att samtliga elever får tillgång till en normkritisk sexualundervisning. Ett av delmålen för regeringens jämställdhetspolitik är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra och att kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet.
Skolornas sex- och samlevnadsundervisning är viktig i detta sammanhang. Genom den undervisningen ska alla flickor och pojkar ges stöd och information för att utveckla och stärka sin självkänsla och identitet samt respekt för andra människors kroppsliga integritet.
Enligt läroplanerna för grund- och gymnasieskolan är människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet samt jämställdhet mellan kvinnor och män några av de värden som skolan ska förmedla och förankra. Läroplanerna anger vidare att rektorn har ett särskilt ansvar för att eleverna får kunskaper om sex och samlevnad.
Frågor om sexualitet, jämställdhet, relationer och ansvar ingår också i flera av grundskolans kursplaner och gymnasieskolans ämnesplaner. Det är lärarna som mer i detalj planerar undervisningen och huvudman och rektor som ansvarar för att läroplanens intentioner uppfylls.
Regeringen har givit Ungdomsstyrelsen flera uppdrag att genomföra normkritiska utbildningsinsatser och Skolverket i uppdrag att stödja skolorna i arbetet med sex- och samlevnadsundervisning. Detta omfattar att erbjuda utbildningsinsatser för lärare och annan personal. Skolverket ska också utveckla och sprida stödmaterial för att skolan ska kunna ge en undervisning där ungdomar får möjlighet att reflektera kring synen på sexualitet, jämställdhet och normer.