Per Bolund (MP):
Vi ska här debattera frågor som rör hur den statliga förvaltningen kan användas för att nå viktiga samhällsmål. Jag vill börja med ett viktigt samhällsmål som handlar om att studenter ska kunna få en egen bostad och välja den utbildning som passar dem oberoende av hur bostadssituationen på den aktuella orten ser ut. Så är det tyvärr inte i dag. I dag är bristen på studentrum akut på många studentorter runt om i Sverige.
Studenter tvingas tacka nej till studieplatser på grund av att de inte lyckas få tag på en bostad och kan därmed inte få den utbildning som passar dem och som skulle ge dem störst chans att få ett arbete och komma in på arbetsmarknaden. Som vi ser det behövs fler krafter och mer kapital frigöras för att skapa fler studentbostäder i Sverige. Vi har därför föreslagit att man ska ge direktiv till Akademiska Hus AB så att det får möjlighet att tillhandahålla studentbostäder och också är skyldigt att upplåta sin mark för detta där det är lämpligt.
Vi tycker också att de lärosäten som så önskar borde tillåtas att investera i studentfastigheter. Det görs som vi ser det i dag i alldeles för liten utsträckning. Jag yrkar därför bifall till vår reservation nr 6 i detta ärende.
Ett annat viktigt mål som Miljöpartiet länge har kämpat för i samhället är att vi ska nå ett jämställt samhälle där män och kvinnor har samma möjligheter och samma skyldigheter. Ända sedan Miljöpartiet bildades har det varit självklart för oss att vi ska jobba mot ett jämställt samhälle. Vi har också försökt att själva föregå med gott exempel genom att ha lika många kvinnor som män på våra listor och att alltid ledas av ett kvinnligt och ett manligt språkrör.
Den norm som vi har infört i vårt eget parti vill vi också se genomföras i samhället i övrigt. Men tyvärr är det i dag väldigt långt kvar innan samhället kan kallas jämställt. Här behövs uppenbart insatser göras för att öka takten i jämställdhetsarbetet. Skillnaden mellan män och kvinnor syns tydligt i många aspekter.
Det handlar om uttaget av föräldraförsäkring, vården av sjukt barn och att man kan se skillnaden i lönekuvertet varje månad. Ett väldigt tydligt exempel är att skillnaden i nettoinkomst mellan kvinnor och män är väldigt stor och har ökat kraftigt under de sex år som den borgerliga regeringen har suttit vid makten. Under ett år har inkomstskillnaderna mellan gruppen män och gruppen kvinnor i genomsnitt ökats med 40 procent.
Sammanlagt är det nu 60 000 kronor i skillnad i nettoinkomst för en genomsnittlig man och en genomsnittlig kvinna i Sverige. Det är en skillnad som ger dramatiska effekter i möjligheterna att välja inriktning i sitt liv och fritt kunna bestämma inriktning. Från Miljöpartiets sida anser vi att den statliga budgeten måste främja en jämställd samhällsutveckling. Därför vill vi att jämställdhet ska integreras på alla områden i budgeten.
På papperet ska jämställdhetsintegrering redan i dag användas i Regeringskansliet. Men det är tyvärr lätt att se att den strategin inte används på ett systematiskt sätt. Det saknas konkreta jämställdhetspolitiska mål, indikatorer och en kvalitativ metod för analys, uppföljning och utvärdering. Resultatet syns i dag i dålig jämställdhet inom bland annat arbetslöshetsförsäkringen, sjukförsäkringen och inte minst föräldraförsäkringen.
Från Miljöpartiets sida anser vi att det är hög tid att införa en lag om jämställdhetsintegrering i statens budget. En sådan lagstiftning skulle säkerställa att myndigheternas arbete med jämställdhetsintegrering verkligen sker och att det sker strukturerat så att de jämställdhetspolitiska målen kan nås. Dessa mål har vi ställt oss bakom här i riksdagen med bred enighet. En sådan reform skulle inbegripa att ett jämställdhetsråd bildas.
Det skulle bidra med expertis och bedöma effekterna av reformer på gruppen kvinnor respektive gruppen män. En bärande del i ett strategiskt jämställdhetsarbete är att göra jämställdhetskonsekvensbeskrivningar för att utvärdera större politiska reformer.
På samma sätt som miljölagstiftningen i dag föreskriver en miljökonsekvensbeskrivning om man ska bygga infrastruktur eller om man ska införa miljöfarliga verksamheter tycker vi att det är rimligt att effekterna på jämställdheten utreds noga vid större reformer. Ett exempel där en tydlig jämställdhetsredovisning borde ha gjorts är när jobbskatteavdraget genomfördes av den sittande regeringen.
Det är tydligt att effekterna av jobbskatteavdraget har blivit att det har gynnat gruppen män mer än gruppen kvinnor. Det har på många sätt försvårat och försenat jämställdhetsarbetet i samhället. Herr talman! Många studier visar att inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor ökar, och de ökar allra mest när man får barn. Eftersom kvinnor tar ut mer föräldraledighet än män halkar de efter i karriären och i lönesättningen.
I går kom TCO:s pappaindex för förra året. Det visar tydligt att utvecklingen fortfarande går alldeles för långsamt när det gäller att minska skillnaderna i uttag av föräldraförsäkring. Bara drygt 24 procent av föräldraledigheten togs ut av pappor, och resten togs ut av mammor.
Med den takt som gäller i arbetet med att få fler pappor att ta ut mer av föräldraförsäkringen skulle det ta 30 år innan föräldraledigheten delas lika mellan kvinnor och män. Det är inte en acceptabel utveckling, som vi ser det. Vi måste se till att utvecklingen går betydligt snabbare än så. Miljöpartiet har föreslagit en tredelad föräldraförsäkring där en tredjedel tas ut av mannen, en tredjedel tas ut av kvinnan och en tredjedel kan fördelas lika.
Det skulle vara en välkommen reform som skulle kunna få snabba effekter på fördelningen av uttaget av föräldraledighet. Utan denna typ av reformer kommer vi tyvärr att få vänta alldeles för länge på att få ett jämställt samhälle och mer lika och rimliga löner mellan kvinnor och män. Tidigare har Försäkringskassan haft riktlinjer att verka för ett mer jämställt uttag av föräldradagarna. Det har nu, förvånansvärt nog, regeringen steg för steg tagit bort.
I stället för att verka för ett mer jämställt uttag av föräldraledigheten framhåller man föräldrarnas val och blundar tyvärr för att man därmed skapar ett mer ojämställt samhälle. Egentligen bygger reglerna i föräldraförsäkringen på att hälften av dagarna ska tillfalla vardera föräldern, men eftersom dagar fritt kan överlåtas i dag blir uttaget för kvinnor betydligt högre. Ungefär tre fjärdedelar av dagarna tas ut av kvinnor.
Tydliga direktiv till Försäkringskassan att verka för ett mer jämställt uttag skulle kunna få stor effekt. Jag är därför bekymrad över att regeringen har tagit bort den styrning som tidigare har funnits för att få Försäkringskassan att jobba med dessa frågor. Regeringen borde vara tydlig och uppmana statliga myndigheter att främja ett mer jämställt uttag bland sina anställda.
Jag yrkar därmed bifall till reservation nr 1 om jämställdheten i regeringens arbete.