Margot Wallström (S):
Hur ska jag hinna svara på alla dessa kloka frågor och synpunkter? Jag uppfattade Amineh Kakabavehs fråga som att hon undrade vad vi kan göra i säkerhetsrådet och om inte säkerhetsrådet borde göra mycket mer också när det gäller kvinnors och barns rättigheter och när det gäller efterlevnaden av detta.
Då har jag försökt att svara att det kanske inte i första hand är säkerhetsrådet direkt som ska se till att säkra efterlevnaden av till exempel barnkonventionen eller kvinnokonventionen. Det finns redan internationella övervakningsmekanismer för detta och FN:s kommitté för kvinnokonventionen, som har till uppgift att granska staters efterlevnad av förpliktelserna.
På samma sätt finns det en FN-kommitté för barns rättigheter. Det är deras uppgift att internationellt granska om staterna verkligen lever upp till vad de har lovat och åtagit sig att göra. Detta är inte i första hand säkerhetsrådets uppgift, och vi kan inte heller göra det till säkerhetsrådets uppgift. Det är inte riktigt den roll som säkerhetsrådet ska ha. Hur arbetar vi då i säkerhetsrådet med dessa frågor?
Jo, vi säger att Sverige arbetar utifrån en bottenplatta - jag vet inte varför vi har detta som modeord, men jag tror att det kommer från den militära världen - av våra svenska värderingar, eller universella värderingar, som handlar om mänskliga rättigheter, som handlar om jämställdhet och som handlar om humanismen som drivkraft. Det är detta som vi startar från varje gång.
När vi tittar på olika landsituationer, vilket säkerhetsrådet gör, frågar vi oss först och främst: Var är kvinnorna? Finns de representerade? Är de med i FN-insatsen? Finns de som medlare eller förhandlare? Finns de över huvud taget representerade runt bordet där denna situation diskuteras?
Vi ser alltså alltid till att det är vår instinkt, och vår första instinkt är just att se till att vi arbetar för jämställdhet och för kvinnors rättigheter. Det innefattar också barns rättigheter. Nu är vi ordförande i den arbetsgrupp som följer upp detta, Children and Armed Conflict, alltså barn i väpnade konflikter. Hur har de det? Hur ska vi få bort barnen som soldater och stridande i världens krig och konflikter?
Vi har det verkligen dagligdags på dagordningen, inte i första hand för att följa upp just dessa specifika konventioner men i sammanhanget fred och säkerhet. Det tycker jag är rätt och bra. Vi jobbar dessutom med inriktningen att alltid se till att de konventioner som rör sexuellt våld i krig och konflikt är ett mycket viktigt element. Annars kommer det inte att bli fred.
Andra aktörer är FN:s särskilda rapportörer, som behandlar till exempel våld mot kvinnor. Vi har också FN:s högkommissarie, som granskar mänskliga rättigheter. De är ovärderliga när det gäller att främja kvinnors rättigheter. Jag har ingenting emot en konferens. Vi har redan haft en sådan konferens, förra året. Jag kan gärna ordna en konferens igen.
Det viktiga är att vi bestämmer oss för vad vi ska ha för inriktning på den så att det verkligen kan bli någonting som vi mäter resultaten av. Vi har en handlingsplan för den feministiska utrikespolitiken. Vi har formulerat en skrivelse om mänskliga rättigheter och uppföljningen av dem. Vi har också en ambassadör för mänskliga rättigheter i Sverige. Och vi träffar regelbundet civilsamhällets organisationer, som hjälper till att ställa frågor om hur vi gör med olika saker och hur vi följer upp dem på olika sätt.
Jag menar att vi måste jobba på hela bredden med verktyg och metoder för att se till att vi inte glömmer denna fråga och att vi genomför allt som vi har lovat att göra.