KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ismail Kamil (L):
Jag vet att respekten för mänskliga rättigheter är en prioriterad fråga både för utrikesministern och för den svenska regeringen. Förtryck, tortyr, brott mot mänskliga rättigheter och fattigdom tillhör vardagen i Syrien. I Egypten har man haft undantagslagar i 27 år, och det är mycket.
I Syrien har undantagslagar gällt sedan början av 70-talet, alltså i 40 år. Massarresteringar sker i tysthet varje dag. Hans Linde och Fredrik Malm nämnde de statslösa. Redan 1962, för snart 50 år sedan, blev 100 000 kurder av med sitt medborgarskap.
Över en natt blev de statslösa i sina egna hem. I syrisk lag står det att den som gifter sig med en syrisk medborgare ska bli syrisk medborgare efter fyra fem år. Dessa människor, som i dag är fler än 300 000, är fortfarande efter 50 år att betrakta som statslösa.
Syrien har vägrat att skriva under associationsavtalet. Egentligen borde det räcka som bevis för att de inte vill ha EU:s inblandning på något sätt. Tyst diplomati kanske fungerar i vissa delar av världen, men när det gäller diktaturregimer, framför allt i Mellanöstern, fungerar det inte.
Det gäller att man uppmärksammar problemen på ett helt annat sätt. Om man är tyst mot diktaturregimer i Mellanöstern är det en seger för dessa regimer. Det gäller att uppmärksamma dessa frågor internationellt och i alla sammanhang.
Om man inte i olika sammanhang uppmärksammar de här frågorna är det ett brott mot mänskliga rättigheter. Det här är frågor som gäller alla. Det kurdiska folket i den syriska delen av Kurdistan är dubbelt drabbat. Som kurd betraktas man inte som arab, och på så sätt diskrimineras man. Man har också blivit statslös.
Det var 100 000 personer som blev av med medborgarskapet 1962; i dag är det mer än 300 000. Inte nog med det: Om man gifter sig med en statslös registreras inte ens barn. De kallas för maktomin, det vill säga helt papperslösa. De får inte gå i skolan. De får inte göra någonting. Jag tror att det är dags att man ändrar en del av politiken och uppmärksammar detta internationellt.
Det är den enda effektiva metoden mot sådana auktoritära regimer som Syriens.
Ismail Kamil (L):
Det är ingen tvekan om att utrikesministern under besöket i Damaskus i februari 2010 har tagit upp dessa frågor. Men jag ska nämna vad som är särskilt för Syrien. Jag har själv lämnat den syriska delen av Kurdistan för 35 år sedan. Om jag ska åka dit på besök måste jag söka tillstånd på den syriska ambassaden i Stockholm trots att jag har syriskt medborgarskap, och jag får av säkerhetsskäl nej.
Utrikesministern har också tagit upp frågan om arabisering. Det handlar inte bara om att man inte får registrera kurdiska barn med kurdiska namn. En arabiseringspolitik har pågått i just det kurdiska området under nästan 40 år. Namnen på kurdiska byar byts ut mot arabiska namn. Barnen får inte kalla sig kurder eller ha kurdiska namn.
Många gånger registreras barnen under andra namn än de namn som föräldrarna har ansökt om. Om föräldrarna har angett att barnet ska heta till exempel Anders så uppges det plötsligt att barnet heter Karl och så vidare. Dekret 49 gäller bara det kurdiska området för att göra det ännu svårare för det kurdiska området och för att göra det ännu svårare för den kurdiska befolkningen i området. Syrien har kritiserat Israels bosättningspolitik mycket.
Men det är just en bosättningspolitik som har pågått i detta område under 35-40 år. Kurdiska byar tillhör numera de bosättningsområden som har bildats för arabiska bosättare. Jag tror att det nu är dags att vi på allvar fördömer brott mot mänskliga rättigheter. Jag tror att utrikesministern har gjort det i alla sammanhang.
Men jag tror att det gäller att uppmärksamma det högljutt i stället för att göra det i tysthet eftersom det är just tysthet som regeringen lever på.
Ismail Kamil (L):
Tack för frågan, Ann-Christin! Jag ska informera dig om att jag hade kontakt med HSO i Uppsala när jag var landstingsråd. Jag tycker att de här frågorna är jätteviktiga. Tillgänglighetsfrågor är oerhört viktiga. I mitt anförande har jag också sagt att det inte är någon tvekan om vad Folkpartiet vill och står för.
Bristande tillgänglighet ska betraktas som diskriminering. Det är diskriminering. Jag har varit med i tillgänglighetsmarschen i Uppsala. Tyvärr var jag den enda politikern. Jag blev väldigt besviken på dina kolleger och på andra kolleger. Inte en enda kommunpolitiker eller landstingspolitiker var där. Vi är 13 riksdagsmän från Uppsalabänken, men inte någon av dem var med.
Vi är självklart för tillgänglighet. Jag har arbetat med tillgänglighetsfrågor och handikappfrågor i 13 år i landstinget som landstingspolitiker och landstingsråd med ansvar för hälso- och sjukvård. Jag tycker att de här frågorna är viktiga. Men när man har olika informationskällor är det också viktigt att kolla vad det innebär.
Jag tror inte att det kommer att kosta mer. Jag tror att det kommer att vara en vinst för samhället och inte kostnader. Vi får se var vi hamnar efter själva utredningen. Det är egentligen det Folkpartiet har sagt. Folkpartilinjen är klar. Vi är för att bristande tillgänglighet ska betraktas som diskrimineringsgrund, men samtidigt vill vi avvakta och se vad regeringsunderlaget ger för besked.
Ismail Kamil (L):
Tack för detta, Ann-Christin Ahlberg. Kom ihåg två saker! Folkpartiet har varit tydligt i denna fråga. Jag tycker därför inte att du ska beskylla oss för att ha varit otydliga på denna punkt. Vi vet också utifrån vad som har hänt i Norge och utifrån att LO till exempel har kommit med en utredning om vinsterna att det inte är kostnaderna som är det avgörande.
Vi måste ha en kalkyl över ungefär vad det kostar. Jag tycker faktiskt inte att Socialdemokraterna, som inte har budgeterat för denna utgift som är direkt budgetpåverkande, tar ansvar för detta. Nu ser vi till att det blir en utredning.
Nu kommer vi som har ansvaret - vår folkpartistiska minister har ansvar för detta område - att göra allt för att så fort som möjligt kunna skapa olika möjligheter för att sätta i gång detta arbete. Jag och Folkpartiet med mig tycker att bristande tillgänglighet är diskriminering. Låt oss nu vänta och avvakta den utredning som är på gång!
Vi kommer tillsammans att se till att det blir bra för handikapprörelsen när den kommer.
Ismail Kamil (L):
Jag tycker inte att du ska lägga ord som vi ska säga till handikapprörelsen i min mun, Agneta. Jag har varit tydlig med budskapet om var Folkpartiet står och var alliansregeringen står i denna fråga. Vi tycker att man har ett ekonomiskt ansvar att budgetera för detta, och därför avvaktar vi den beredning som är på gång. När beredningen är klar kommer beskedet om vad vi gör.
Vi ska också komma ihåg, Agneta, att det inte blir billigare att vänta ytterligare några månader eller kanske på sin höjd ett år. Vi har när det gäller sjukvård lärt oss att det blir dyrare när vi inte behandlar patienterna i tid, både för landstingen och för patienterna i form av lidande.
I denna fråga, när det gäller tillgänglighet, är Folkpartiet hur tydligt som helst i sitt budskap: Otillgänglighet är som vi ser det diskriminering. Vi tycker att det ska öppnas möjligheter för människor med funktionsnedsättning att arbeta och delta i samhällsutvecklingen. Därför är tillgänglighet oerhört viktigt. Låt oss avvakta den utredning som kommer!
Det är inga nya utredningar. Jag bara nämner några saker för att man ska veta att det inte är så lätt egentligen. Vi har SKL som kommer med en siffra, vi har Statskontoret och vi har LO. Vi har Norge. Vi ser att det blir marginella kostnader. Vi från Folkpartiets sida tror att det blir marginella kostnader, men låt oss se! Vi kanske har fel, och vi kanske har rätt.
Jag tror att det är viktigt att vi avvaktar den utredning som pågår i Regeringskansliet. Låt oss se resultatet innan vi fäller våra domar!
Ismail Kamil (L):
Jag är väldigt förvånad över att du tar upp detta, Agneta Luttropp. Om det är så viktigt för Miljöpartiet, varför har ni inte budgeterat för det? Då hade ni i dag kunnat gå ut starkt och säga: Vi har i vårt budgetförslag en summa pengar som är avsatt för detta. Jag tycker egentligen inte att man ska gå på handikapprörelsen på det sättet. De har lidit tillräckligt mycket.
Det är inte fråga om att detta skulle ha varit på plats för ett och ett halvt år sedan; det borde ha varit på plats för tio år sedan. Även under den socialdemokratiska regeringen borde detta ha varit i gång. Det är inte sådant det är fråga om, utan det är att det faktiskt ligger i sakens natur att ta ett ekonomiskt ansvar för detta eftersom det är budgetpåverkande.
Jag och Folkpartiet tror utifrån våra erfarenheter att det inte blir särskilt stora kostnader. Vi tror snarare på vinst på sikt. Det är det man ska komma ihåg, inte vad det kostar i dag. Långsiktigt kommer dessa kostnader i stället att ge vinst tillbaka, när det gäller såväl kommuner och landsting som alla andra aktörer, privata som offentliga.
Låt oss i stället jobba tillsammans för att de som har funktionsnedsättning ska bli likvärdiga de övriga! De har lidit tillräckligt mycket, och jag tycker att det har gått alldeles för lång tid. När jag var på tillgänglighetsmarschen ropade man att tillgänglighet är en rättighet, att det är fråga om rättvisa och jämställdhet.
Jag sade att det borde vara en självklarhet för oss alla.
Ismail Kamil (L):
Jag tror inte, Bodil, att det är någon nyhet att Folkpartiet sedan många år tillbaka krävt, både när det gäller biståndspolitiken och stöd och avtal, att det ska kopplas till demokrati och demokratirörelser i världen. Det är alltså inte något som vi nyligen antagit som politik. Jag och många andra i Folkpartiet har jobbat med dessa frågor under 10, 15, 20 år.
Det är viktigt att vi kan agera tillsammans i Europeiska unionen. Det har varit Sveriges politik under många år, från 90-talet och framåt - vi kan ju inte gå längre tillbaka i tiden - att man helt enkelt har väntat. Jag tycker att det med tanke på Sveriges rykte utomlands och med tanke på Sveriges aktiva roll i många andra frågor är dags för Sverige att ta på sig ledartröjan.
Vi från Folkpartiets sida kommer att göra allt för att Sverige ska ha den rollen.
Ismail Kamil (L):
Det är en jätteviktig fråga som Bodil tar upp. Jag har medvetet tagit upp den även i mitt anförande. Den svenska regeringen är också mycket aktiv på den punkten. Man har kommit fram till att Sverige måste ta den aktiva rollen. Det gäller till exempel religionsfriheten som en viktig del. Jag nämnde de kristna i Egypten, som har blivit attackerade. I Tunisien har en del händelser ägt rum. Jag tror att det är oerhört viktigt.
Jag är fullt medveten om det och vet också att den svenska regeringen funderat i de termerna att man vill ta en mer aktiv roll i påbyggnadsfasen, fasen efter den här första delen, när rörelserna har ägt rum och det kommit nya konstitutioner och nya grundlagar. Sverige kan vara aktivt och hjälpa till. Redan från början ska det vara rätt. Vi ska inte vänta tills de har formats.
Då blir det mycket svårare att ändra eller påverka. Det är mycket viktigt att Sverige så fort som möjligt och så tydligt som möjligt tar den rollen i samarbetet inom Europeiska unionen för att komma fram till de resultat som är bra för folket. Därför har jag tagit upp att vi ska lära oss av de gamla misstagen.
Det här med inre angelägenheter, som en gång i tiden varit politiken för många europeiska länder och även för Sverige, den delen är förbi nu. Man måste aktivt koppla samman stödet och samarbetet med demokratifrågor, kvinnofrågor, miljöfrågor och många andra frågor.
Ismail Kamil (L):
Carina nämner Cecilia Malmström. Carina vet lika väl som jag att Cecilia som kommissionär under de senaste månaderna har gjort allt för att harmonisera och samordna det europeiska flyktingmottagandet så att det inte ska behöva hända att människor drabbas eller dör i havet som i dag.
Hon jobbar parallellt med att dels ta kontakt med de här länderna för att man ska säkerställa att de flyktingarna blir kvar, dels trycka på många europeiska länder för att man ska kunna ta emot flyktingar med lite mer ansvar och så vidare. Folkpartiet har i de här frågorna varit mycket tydligt. Det är därför vi tar upp detta.
Kommer demokratin till de här länderna, till grannländerna, kommer det inte att finnas skäl för att folk ska fly från sina länder och komma hit. När det gäller jämställdhet och kvinnofrågor är det däremot långt kvar. Därför är det viktigt - jag sade det till Bodil också - att vi just nu är i fas två, när vi börjar vara aktiva från Sveriges håll och tar kontakt med dem, så att vi bygger grunderna redan från början på rätt sätt.
Ismail Kamil (L):
Jag delar inte din uppfattning, Carina. Folkpartiet har gjort mycket i dessa frågor. Vår minister Nyamko Sabuni har åstadkommit mycket i de här frågorna, även här i Sverige, som tyvärr de tidigare socialdemokratiska regeringarna har misslyckats med. Men även i Europa, den sydliga delen av Mellanöstern och andra länder har vi från Folkpartiets sida under alla våra kontakter gjort allt för att stärka de här frågorna.
Självklart måste vi prioritera dessa frågor, precis som många andra frågor. Men just jämställdhetsfrågorna och synen på kvinnorna är helt annorlunda. Därför är det nu beträffande de 16 länder som grannskapspolitiken gäller viktigt att vi lyfter fram de här frågorna extra, både kvinnofrågor och jämställdhetsfrågor men också frågor om demokrati, mänskliga rättigheter och yttrandefrihet och många andra frågor.
Jag tror att det är en lång väg kvar att gå, men det gäller att vara aktiv och beslutsam från början. Det kommer i alla fall Folkpartiet att vara. Det kan jag garantera.
Ismail Kamil (L):
Tack för frågan! Precis som min kollega Katarina har sagt är det inte bara antalet inspektioner och hur mycket pengar som går till Arbetsmiljöverket som är helt avgörande. Man kan säga att effektiviteten hos dem som har utfört inspektionen har ökat med 30-40 procent.
Medlen till Arbetsmiljöverket har gått ned med 8-9 procent. Egentligen har det, med dagens mått, blivit bättre på Arbetsmiljöverket. Nu vet de vad de ska fokusera på. Det är det viktigaste. Vi ska inte ha inspektioner i onödan, som det kanske har varit tidigare.
Det har varit en medveten politik från regeringen att reformera, effektivisera och uppnå nytta med de insatser som görs. Det som regeringen har åstadkommit är bra. Internationellt är det många länder som ser Sverige som förebild.
Jag tycker inte att man på något sätt ska svartmåla och säga att allt har gått åt skogen bara för att Arbetsmiljöverket inte får mer pengar. Vi är, precis som Josefin har sagt, medvetna om att anslaget har gått ned från 656 000 till 606 000 kronor.
Med tanke på de 8-9 procenten, i kombination med olika förbättringar och arbetsuppgifter som har blivit tydligare och enklare, är vi nöjda med det vi har åstadkommit. Om mer resurser skulle behövas kommer vi från regeringssidan inte att tveka inför att sätta in dem. Men resurserna måste göra nytta.
Ismail Kamil (L):
Vi har nått en förändring när det gäller rehabilitering. Den drabbade individen måste få adekvat rehabilitering för att uppnå sitt syfte. Än så länge får vi avvakta och se vad det leder till.
Vi från Folkpartiets sida och regeringen tror att man genom kunskap och medvetenheten når bättre resultat än genom att straffa och använda andra metoder för att kunna tvinga, för det har faktiskt inte hjälpt. Jag hörde i ett tidigare replikskifte att det blir mer effektivt med fler poliser. Det har faktiskt visat sig vara tvärtom.
Trots att vi i dag har fler poliser på gatorna har inte antalet brott minskat. Jag vill här dra parallellen att fler inspektioner inte behöver innebära bättre arbetsmiljö. När det gäller mobbning bedöms det vara ca 300 personer som begår självmord på grund av detta.
Sedan är det en del andra saker som är jätteviktiga att ta hänsyn till. Därför menar vi att detta med medvetenhet är jätteviktigt. De chefer som mobbar eller de arbetstagare som mobbar sina chefer skickas efter rehabilitering tillbaka till de personer som är orsaken till mobbningen. Det är det vi måste bli bättre på att motverka.
Vi kommer att bevaka den här från mycket noga från Folkpartiets sida.
Ismail Kamil (L):
Folkpartiet och jag delar uppfattningen att det här är en mycket viktig fråga och att vi måste göra något åt saken. Nu har regeringen lyft fram arbetsgivarens ansvar för rehabilitering när det gäller denna utsatta grupp. Man har lyft fram att det här måste komma in i utbildningssystemet. Man har lyft fram att nuvarande chefer liksom kommande chefer måste ha vetskap, kunskap och medvetenhet om att det här är viktiga frågor.
Vi inför en del förändringar som vi tror kommer att leda till att dessa personer ska uppmärksammas på ett bättre sätt. Regeringen har satsat på information, kunskap och forskning.
Om vi inte når fram med de åtgärder som regeringen har vidtagit är vi inte främmande för att ta ytterligare steg. Vi är helt överens om att vi måste ha fokus på detta, Josefin. Vi kommer från Folkpartiets sida inte att tveka att lyfta fram de här frågorna.
Ismail Kamil (L):
Den 1 juni 2011 beslutade riksdagen om ett tillkännagivande till regeringen om behovet av en representant vid utstationering av arbetstagare till Sverige.
Man anförde bland annat vikten av att det införs krav på företag att ha en representant i landet som ska vara behörig att företräda företaget vid förhandlingar med arbetstagarorganisationer eller i kontakter med myndigheter. Detta skulle göra det möjligt att kontrollera att utstationerade arbetstagare har rimliga arbetsvillkor och rimliga avtalsvillkor.
Genom tillkännagivandet uppmanades regeringen att återkomma med förslag på åtgärder för att värna den svenska arbetsmodellen om ett sådant krav var förenligt med EU-rätten och under förutsättning att EU-medborgare från andra länder inte diskrimineras genom krav på bosättning i Sverige.
Regeringens bedömning, herr talman, är att slutsatserna i kommissionsmeddelande 159 tyder på att kommissionen inte skulle anse att kravet på behörig representant är förenligt med EU-rätten.
Bedömningen är att det bör vara tillräckligt att utse en person till exempel bland de utsända arbetstagarna att fungera som kontaktperson och mellanhand mellan företaget och tillsynsmyndigheten. I regeringens förslag finns därför inte krav på att representanten måste vara behörig att företräda arbetsgivaren i exempelvis arbetsrättsliga tvister.
Vi ska dessutom ta hänsyn till åtminstone de två ILO-konventioner, nr 98 respektive nr 154, som har ratificerats av Sverige. Det som är av intresse i detta sammanhang är två artiklar.
Det är artikel 4 i konvention nr 98 om att staterna ska vidta lämpliga åtgärder för att skapa reglering av anställningsvillkoren genom kollektivavtal samt artikel 5 i konvention nr 154 om att staterna genom olika åtgärder ska främja kollektiva förhandlingar. Herr talman!
I artikel 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionsrätt slås fast att inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster inom unionen ska förbjudas.
Ett krav på att representanten ska vara behörig att förhandla och ingå kollektivavtal gör att personen måste vara väl insatt i arbetsgivarens verksamhet eller åtminstone ha högt uppsatt ställning och befogenhet inom företaget. Det kommer att skapa en inskränkning i den fria rörligheten för tjänster och kan medföra krångel och även stora kostnader.
Det räcker med att arbetsgivaren har en kontaktperson i Sverige och att en förhandlingsbehörig representant för företaget i stället kan delta i förhandlingar när kollektivavtal ska inledas. Propositionen innehåller också förslag om sanktionsavgift respektive vitesföreläggande mot den arbetsgivare som inte fullgör sin anmälningsskyldighet enligt lagen.
Med ett krav på anmälan om utstationering till Arbetsmiljöverket i kombination med ett krav på en kontaktperson som kan fungera som mellanhand mellan företaget och tillsynsmyndigheten blir det möjligt att reglerna i utstationeringslagen skulle kunna fungera bra. Regeringsförslag på dessa åtgärder borde därför räcka.
Ismail Kamil (L):
Josefin Brink borde ha lyssnat på vad jag sade beträffande artikel 56, nämligen att det är viktigt att inte inskränka friheten att kunna tillhandahålla tjänster inom unionen. Också Mehmet Kaplan tog upp frågan om den fria rörligheten för småföretag och mycket annat. Enligt artikel 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är det förbjudet att inskränka den friheten.
Här är det inte meningen att vi ska krångla till det, Josefin, utan vi ska ha anmälningsskyldighet, vilket även ni tycker är bra, samt utse en representant som ska fungera som mellanhand mellan arbetsgivare och myndigheter om det skulle behövas.
Jag kan förstå att ni, Josefin Brink, av ideologiska skäl är emot den fria rörligheten och fördraget när det gäller Europeiska unionen.
Jag tycker inte alls att tillkännagivandet går emot det som finns med i regeringens proposition, nämligen att det ska finnas en anmälningsskyldighet och man ska ha en representant. Det borde vara viktigt. Om de regler som gäller i Sverige inte följs finns det möjlighet för exempelvis Arbetsmiljöverket att utöva tillsyn vad gäller läget, arbetsmiljön och mycket annat.
Därför finns dessa två möjligheter, sanktionsavgift och vitesföreläggande. Vi från regeringspartierna tycker att det är tillräckligt.
Ismail Kamil (L):
Vi är inte på något sätt emot kollektivavtal. För dem som jobbar i Sverige är det kollektivavtal som gäller. Det finns möjlighet för många småföretagare att komma hit under en kortare tid och sedan åka tillbaka. Skillnaden mellan oss och Vänsterpartiet är kanske att vi vill ha flexibilitet i stället för krångel. Vi vill ha rörlighet i stället för inskränkningar.
Tyvärr är det en ideologisk låsning från Vänsterpartiets sida som vi inte kan råda bot på.
Ismail Kamil (L):
Hans Linde brukar vara noggrann med att lyssna. Tyvärr har han inte lyssnat den här gången. Jag ska upprepa det jag sade om jämställdhet: Sverige måste vara en stark aktör vad gäller att försvara de universella normerna och värderingarna såsom demokrati, yttrandefrihet, jämställdhet och mänskliga rättigheter.
Jag har också tagit upp kvinnorna i ett annat stycke som du tydligen inte har lyssnat på: Demokrati och respekt för mänskliga rättigheter utgör en grund för en bättre värld där barnets rättigheter skyddas, där kvinnors rättigheter garanteras och där diskriminering och förföljelse förebyggs. Du har fel, Hans.
Ismail Kamil (L):
Först hette det att kvinnor och jämställdhet inte berördes med ett ord eller ett kommatecken. Nu handlar det om bisatser. Nej, Hans Linde, det är inte med ord man ska bekräfta om man jobbar för kvinnors rättigheter eller för jämställdhet. Det handlar om vad vi gör i praktiken. Vi har Birgitta Ohlsson, som är vår minister och som tar upp dessa frågor.
Vi har den nya jämställdhetsministern Maria Arnholm som tar upp de här frågorna - feministiska frågor, kvinnofrågor, jämställdhetsfrågor och mycket annat. Detta är viktiga frågor för oss. Det gäller såväl jämställdhet, kvinnors rättigheter och hbt-frågor som barns rättigheter. Vi från Folkpartiet kommer inte att backa en millimeter när det gäller dessa frågor.
Vi är aktiva, och vi kommer att behålla den ledartröja som vi har på oss i dessa frågor. Du kan vara lugn; dessa frågor kommer inte på något sätt att vara i bakgrunden. De kommer att vara i första ledet för oss i Folkpartiet. Det kan du vara lugn för.