Carl Bildt (M):
Jag tycker att Mehmet Kaplan och andra vältaligt har beskrivit den dagliga förödmjukelse som ockupationspolitik självfallet är. Det kan ha lättats lite i vissa delar av Västbanken under de senaste året, vilket det också har. Men det hindrar inte att den dagliga förödmjukelsen är där. Denna dagliga förödmjukelse leder till stämningar som i grunden gör fredsarbetet svårare om vi ser det i det lite längre perspektivet.
Det är därför vi hela tiden säger och försöker säga till Israel att denna ockupationspolitik hotar Israel självt i det längre perspektivet. En tvåstatslösning är den lösning som ger Israel säkerhet. Men ockupationspolitiken och bosättningspolitiken riskerar att rycka undan grunden för en tvåstatslösning om vi ser det i ett lite längre perspektiv. Jag tror att det finns en bred acceptans för det synsättet i Israel i dag.
Men samtidigt har de så svårt att ta de konkreta stegen, delvis därför att Israel av historiska skäl som vi måste vara medvetna om har ett säkerhetstänkande som vi kan uppfatta som extremt. Men det är deras historia som formar dem. Det är inte vår historia som formar dem. Det måste vi också vara medvetna om, och vi ska försöka göra vad vi kan. Jag ska göra några konkreta kommentarer.
Peter Hultqvist frågar om den palestinska representationen. Jag är beredd att titta på det och se vad vi kan göra mer. Men jag säger det med reservationen att vi har ganska tydliga principer för hur vi gör detta i Sverige som jag tycker är sunda principer. De har inte med Palestina att göra, utan de har att göra med en lång rad andra entiteter runt om i världen som vill etablera sig på ett eller annat sätt.
Om vi kan få någon typ av dialog inom EU om hur vi gör med detta skulle det underlätta för Sverige att ta steg som går utöver vad principer som vi alla har stått för annars skulle leda till. Jag skulle gärna se att så kunde bli fallet, och jag kan försäkra Peter Hultqvist och andra att i arbetar med detta. Thomas Strand frågar om ursprungsmärkningen. Det är inget fel på bestämmelserna; de är där. Det är bara att tillämpa dem.
Vi ska självfallet vara uppmärksamma på att de faktiskt tillämpas. Sedan kan vi diskuterar om detta är ekonomiskt betydelsefullt eller ej. Jag tror inte att det är det, men jag delar bedömningen att det är politiskt betydelsefullt att bestämmelserna efterlevs. Därför är det viktigt att de faktiskt efterlevs, men mig veterligt är det inget större fel på bestämmelserna. Jag kan förstå Monica Green i största allmänhet - vi måste göra någonting och vi måste gå till handling. Men fredsarbete är tyvärr inte alltid sådant.
Jag skulle önska att det var det och att vi bara kunde gå till handling och göra fred i olika delar av världen om det sedan gäller den demokratiska republiken Kongo, Mellanöstern, Iranfrågan eller den fruktansvärda situationen i Nordkorea. Tyvärr disponerar vi inte alltid instrumenten att omedelbart ställa världen till rätta. Vad kan vi då göra? Jag tycker att det finns tre linjer. Den första är ett tryck på eller ett aktivt arbete inom den europeiska unionen för att vi ska få en europeisk röst för fred som är stark och trovärdig.
Där tycker jag att vi har haft en betydande framgång. Vi har en mycket stor kredibilitet eller förtroende nere i regionen för det som vi uppnådde i december. Det har också lett till att den amerikanska politiken, framför allt av andra skäl, har förändrats i en riktning som vi uppfattar som konstruktiv. Det vill vi stödja. Den andra linjen är hjälp till det palestinska statsbyggandet. Det är inte bara det att vi har satsat mer, utan man ska inte glömma att den europeiska unionen satsar mycket mer än hela den samlade arabvärlden på att hjälpa palestinierna med statsbyggandet.
Där har vi i nära samarbete med premiärminister Salam Fayyad uppnått åtskilligt och skapat förutsättningarna för att en palestinsk stat ska kunna finnas som fungerande statsbildning inom en tvåårsram. Den tredje linjen är stöd till fredsförhandlingar - indirekta förhandlingar nu som vi hoppas ska leda till direkta förhandlingar. Inom ramen för det skulle jag vilja säga att vi måste ha en dialog med alla parter. Vi måste ha en dialog med Israel när det gäller Gazapolitiken.
Vi måste ha en dialog med palestinierna och vi måste ha en dialog med arabstaterna, vilket vi också har. Dessutom gäller det att konkret förbereda de insatser som den europeiska unionen och Sverige kan göra i samband med en fredsuppgörelse konkret just nu. Vad kan vi göra i Gazafrågan? Det handlar inte bara om att hålla anföranden i Sveriges riksdag, som vi alla tycker om även en dag som denna, utan kanske också om närvaro på marken för att underlätta.
Vi kanske inte kan uppnå allt vi vill uppnå med en gång, men vi kan ta steg som i alla fall underlättar den situation i Gaza som är alldeles oacceptabel - det tror jag att vi är eniga om.