Peter Hultqvist (S):
Jag tackar för svaret. Regeringen har sedan 2007 tagit initiativ till en lång rad utredningar och översyner när det gäller den statliga organisationen och förvaltningen. Det rör sig om ett femtiotal utredningar av olika slag: social tillsyn, körkort, yrkestrafik, IT, jordbruks- och landsbygdsstöd, fiskestöd, miljöprocesser, den så kallade Förvaltningsutredningen, den så kallade Koncentrationsutredningen och så vidare.
Det här har alltså hänt sedan Ansvarskommittén lade fram sitt betänkande 2007. Vissa av de förändringar som föreslagits har genomförts eller ska inom kort genomföras. Annat är sådant som fortfarande bara är förslag. Det stora problemet är att den statliga myndighetssidan visar upp en alltmer splittrad bild.
Ansvarskommitténs ambitioner var att skapa en grund för någon sorts ny regional indelning i Sverige och att den skulle ske på ett samordnat och tydligt sätt. Tanken var mer regional samordning, tydlighet och en styrning som kraftsamlar i län och regioner.
Det faktum att ett antal myndigheter med en tydlig organisation och med mandat att delta i regionalt utvecklingsarbete har minskat i antal är exempelvis inte bra. Inte minst när det gäller länsstyrelsernas arbete med landsbygdsutveckling har förändringarna inom staten upplevts som negativa.
Risken är uppenbar att länsstyrelserna som regional myndighet och sammanhållande kraft när det gäller utveckling socialt, ekonomiskt och ekologiskt inte kommer att kunna fungera på ett bra sätt i framtiden. Kraften i organisationen tunnas ut när uppgifter flyttas till andra myndigheter eller koncentreras till enbart vissa länsstyrelser. I den så kallade Koncentrationsutredningen föreslås att vissa ärendetyper koncentreras till sju länsstyrelser.
Är detta början på att vi får 7 huvudlänsstyrelser och 14 avlövade länsstyrelser? Blir inte detta i praktiken en oordnad regionalisering bakvägen där den ena åtgärden efter den andra inträffar utan att det finns något riktigt ansvar för enheten? Risken är stor att vi får en statlig organisation på den regionala nivån som bit för bit krackelerar. Det är allvarligt om det här får pågå.
Jag noterar Mats Odells välvilliga ambition att på något vis hålla ihop det här och lösa det genom en ny statlig utredning.
Men när man samtidigt driver processen och det pågår ett ständigt förändringsarbete är risken stor att man skapar en struktur för nya regioner i en smygande byråkratisk process, där mängder av energi och kraft går åt men ingen håller ordentligt i styråran. Ett agerande av detta icke samordnade slag kan vara djupt negativt för den statliga regionala organisationen.
Det är heller ingen bra grund för att skapa samarbete och samordning med nya regionala organ eller skapa nya regioner. När regeringen nu aviserar ännu en utredning som ska se över den regionala statliga förvaltningen som en lösning på det virrvarr som skapats känns inte trovärdigheten som den bästa. Mats Odell, hur ska du mer konkret bringa ordning i det här?
Och framför allt: Hur ska nu det som borde vara det viktigaste för den statliga förvaltningen, nämligen kampen mot arbetslösheten, kunna ges den kraft och det fokus som uppgiften kräver när det ständigt pågår för många tjänstemän och andra som jobbar i organisationen rätt så obegripliga organisationsförändringar som kräver oerhört mycket kraft och energi?