KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Det här är nog inte sista gången under mandatperioden som vi talar om jobben och utvecklingen på svensk arbetsmarknad. Jag ser fram emot fortsatta debatter. Det övergripande måste vara att vi skapar en ekonomisk utveckling som leder till att vi i fortsättningen har många fler jobb i svensk ekonomi. Vi ser en sådan utveckling i dag. Det blir inte enklare att hantera människor som nyligen har kommit till Sverige om vi inte har en stark jobbtillväxt generellt i Sverige.
Därför är det så otroligt viktigt att jobba med en investeringsledd tillväxt som fortsätter att ha fokus på att skapa nya jobb i Sverige. Regeringen är i den senaste budgeten väldigt tydlig med att vi tar flera steg framåt när det gäller extratjänsterna och RUT-avdraget, som nämndes, men också när det gäller hur vi kan jobba med moderna beredskapsjobb för att ge människor bättre förutsättningar att få arbetslivserfarenhet och dessutom utföra en del arbetsuppgifter som i dag inte blir gjorda.
Det är det perspektivet, med lite klurighet, nyfikenhet och kreativitet, som vi behöver nu, för vi kan inte göra precis som vi har gjort tidigare. Vi måste tänka ännu mer, och vi kommer att komma med fler förslag på det här området. Matchningsanställningar skulle kunna vara ett spännande förslag som bidrar till att fler, inte minst små och medelstora företag, vågar och vill ta in också nyanlända för att utveckla sin verksamhet men också för att ge människor som har kommit till Sverige chansen.
Vi fortsätter alltså gärna att jobba på det här, men återigen vill jag säga väldigt tydligt: Den vice statsministern i den förra regeringen säger att hans parti kommer att gå till val på att sänka löner i Sverige, och även flera av de andra borgerliga partierna har med det. Moderaterna skiljer sig i sitt förslag om lärlingssystem från hur vi har ordnat lärlingssystem på annan arbetsmarknad, där det finns avtal i grunden.
Moderaterna vill i stället gå in från riksdagen och bestämma hur anställnings- och avtalsformer ska se ut. Det är ett nytt sätt att egentligen runda arbetsmarknadens parter och slå mot den svenska modellen. Jag tror att det är oklokt. Jag tror att vi ska utveckla den svenska modellen, inte avveckla den.
Mikael Damberg (S):
Jessica Rosencrantz har frågat mig om jag ämnar ta några initiativ till kvotering till andra organisationer än börsbolagsstyrelser och om jag ser några andra grunder för kvotering till bolagsstyrelser än enbart kön. Regeringen vill öka jämställdheten i hela samhället, och en jämn fördelning av makt och inflytande är ett av regeringens delmål för jämställdhetspolitiken. Ett jämställt beslutsfattande ger företagen mångfald som kan öka deras konkurrenskraft.
För att driva på utvecklingen har regeringen angett att minst 40 procent av styrelseledamöterna i aktiemarknadsbolag och statligt helägda aktiebolag ska vara av vardera kön. En promemoria med lagförslag av den innebörden har remitterats. I promemorian görs bedömningen att flera skäl talar för att begränsa ett lagstadgat könsfördelningskrav till aktiemarknadsbolag. Dessa bolag har stått i centrum för den allmänna debatten.
Det är i första hand i dessa bolag som medborgarna, som indirekta aktieägare genom pensionssystemet, kan sägas ha särskilt starka skäl att ställa krav på en könsmässigt jämnare styrelsesammansättning. Vidare är det dessa bolag som omfattas av könsfördelningssträvandena i den svenska koden för bolagsstyrning .
De statligt ägda bolagen föreslås omfattas av regleringen mot bakgrund av att det inte bör råda några tvivel om att staten som ägare har minst lika höga ambitioner som aktiemarknadsbolag i fråga om jämställdhet i styrelserna. I promemorian anges att det bör utredas om motsvarande krav ska införas även för kommunala bolag. Mot denna bakgrund ämnar jag inte ta några initiativ till kvotering omfattande andra organisationer.
För de statligt ägda bolagen gäller enligt statens ägarpolicy att sammansättningen av varje styrelse ska vara sådan att balans utöver vad gäller kön uppnås avseende bakgrund, kompetensområde och erfarenhet. Vid sammansättningen ska även mångfaldsaspekter såsom etnisk och kulturell bakgrund vägas in. Urvalet av ledamöter görs utifrån en bred rekryteringsbas i syfte att ta till vara kompetens hos såväl kvinnor och män som personer med olika bakgrund och erfarenheter.
Motsvarande gäller för aktiemarknadsbolag enligt Koden. Jag ser inte någon annan grund för lagkrav om styrelsens sammansättning i andra frågor än könsfördelning, men jag förväntar mig att även näringslivets aktörer fortsätter att arbeta för att åstadkomma mångfald i bolagens styrelser och ledningar och därmed öka bolagens konkurrenskraft.
Mikael Damberg (S):
Tack, interpellanten, för debatten om jämställda styrelser! Jag börjar med att formulera mig så här: Om man är övertygad motståndare i frågan blir man ganska ensam eftersom börsbolagen själva inom ramen för Koden har formulerat en målsättning om jämställda styrelser.
De anser att mer jämställda styrelser, det vill säga en jämn balans mellan män och kvinnor, medför bättre styrelsearbete och därmed mer lönsamhet. Om man är motståndare till denna tanke förstår jag varför man aldrig vill ta några steg framåt i frågan. Jag konstaterar också att Jessica Rosencrantz är ganska ensam om den principiella hållningen.
Till och med hennes förra finansminister öppnade för en kvotering eftersom det tar så lång tid med denna fråga. Detta är ju inte en debatt som har förekommit under något år, utan det har tagit lång tid innan förändring har åstadkommits. Vi sa då att vi skulle utvärdera situationen efter stämmoperioden under våren och då presentera en lagstiftning, vilket vi också har gjort.
Den andra frågan handlar om ifall det bara är symbolpolitik eller om jämställdhet också börjar uppifrån i den ekonomiska och politiska eliten och makten. Jag menar att det är en viktig del av att förändra ett samhälle. Politiska beslut måste ofta utgå från ett perspektiv där man börjar i toppen med dem som har mest makt och inflytande i samhällsekonomin. Ta bara jämförelsen med de statliga bolagen, för frågan var ju om det finns andra vägar.
Jag tycker att de statliga bolagen är ett intressant exempel på att Sverige har lyckats gå före många andra länder på det här området, och det gick ganska fort. År 2000 valde den dåvarande socialdemokratiska regeringen att sätta ett mål om att uppnå jämställda styrelser i de statliga bolagen. Det fanns en diskussion om det: Går det? Går det för snabbt? Går det att hitta den kompetensen?
På tre år tog man sig från en situation med ungefär 30 procents kvinnlig medverkan i de statliga bolagen till 40 procent. I dag har vi en i princip jämn könsfördelning. Den här mandatperioden har jag koncentrerat mig på att få upp andelen kvinnliga ordförande i statliga bolag. Nu är vi nästan på fifty-fifty också bland kvinnliga ordförande i statliga bolag medan börsbolagen ligger på någonstans runt 6 procent.
Jag tror att vi kommer att titta tillbaka på den här tiden och fundera på hur vi kunde vara så gammalmodiga i Sverige att vi inte tog vara på samhällets fulla kompetens när vi utsåg styrelser i statliga och kommunala verksamheter och också i de privata börsbolagen. Då kommer jag tillbaka till diskussionen om de privata börsbolagens egna målsättningar.
Koden har formulerats som att de ska uppnå jämn könsfördelning i bolagsstyrelserna, definierat med minst 40 procent. Är det en felaktig målsättning för Koden och börsbolagens arbete att uppnå jämn könsfördelning? Jag tror att Jessica Rosencrantz är ganska ensam om att inte se att det här är ett problem i dag och att vi måste göra någonting åt det.
Mikael Damberg (S):
Först vill jag säga att representation inte är symbolpolitik. Representation är en viktig del av jämställdhetspolitiken om man vill uppnå resultat. Det har visat sig i politiken och i de politiska partierna, och det har fått effekt. Vi ser det i många andra verksamheter där, när man börjar i toppen och åstadkommer mer jämställdhet, hela organisationen påverkas. Vi kan återigen ta exemplet statliga bolag.
När vi uppnådde jämställda styrelser fick vi också mer jämställda ledningsgrupper, och vi fick också mer jämställda rekryteringar av vd:ar. Det hängde alltså ihop, i alla fall när det gällde de statliga bolagen, och börsbolagen har sagt att de strävar efter att skapa mer jämställda organisationer och mer jämställda styrelser. Dock har man sagt det under mycket lång tid.
Jag noterade att inför valrörelsen var det flera moderater som sa: Eftersom det tar så lång tid är vi beredda att överväga kvotering för att komma framåt. Jessica Rosencrantz är uppenbarligen inte en av dem. Jag tycker att man någon gång får gå från ord till handling. När det gäller den övergripande frågan om jämställdhetspolitik kan man konstatera att Moderaterna nästan aldrig har varit på rätt sida i någon stor jämställdhetspolitisk reform.
Det är ingen slump att Sverige är ett av de länder som har mest jämställdhet i världen. Det beror på att vi har vågat driva utvecklingen framåt och åstadkomma förändring med politik. Där har Moderaterna tyvärr hamnat på fel sida. Det är inte bara gällande de här frågorna, utan det handlar också om något så konkret som statens budget.
Om vi tittar på de budgetar som ni lade under åtta års regeringstid och gör staplar över vilka som gynnades av dem - män eller kvinnor - ser vi att det finns ett gemensamt drag för de borgerliga budgetarna, och det var att män alltid gynnades mer än kvinnor. Nu har vi vänt på det. Den här regeringen bedriver en politik för ökad jämställdhet, och det betyder att man när man utvärderar staplarna ser att det är kvinnor som gynnas av regeringens budget därför att vi har ett genuint intresse av ökad jämställdhet.
Vi förstår att marknaden inte automatiskt leder till jämställdhet, utan man måste också ha politiska beslut som driver utvecklingen framåt. Jag tror tyvärr att Moderaterna kommer att hamna på fel sida många gånger i de frågorna. Jag kan beklaga det, men jag är inte så förvånad över att Moderaterna hamnar på fel sida också i den här frågan. Jag tror att representation är en viktig del.
Jag har sagt flera gånger förut att som näringsminister hade jag mycket hellre sett att näringslivet hade orkat fatta de här besluten själva för att nå den målsättning de har haft sedan lång tid tillbaka. Men någon gång måste man också komma framåt i arbetet, och det är inte omöjligt att uppnå jämställda styrelser. Det har inte minst de statliga bolagen visat att man kan göra på ganska kort tid, och det kan fler bolag göra, också de på börsen.
Mikael Damberg (S):
Återigen, jag tror att man ska vara försiktig med att säga att representation handlar om symbolpolitik. Det handlar om lika rätt och möjligheter i samhället. Om kvinnors kompetens hade tagits till vara på ett normalt sätt hade vi inte haft den situation som vi har i samhället i dag. Det är inte på det sättet att kvinnor har utbildat sig mer än män bara under det senaste året. Det har kvinnor gjort under årtionden, men de har fortfarande inte fått de toppositioner i samhället som vi är vana vid att män har.
Det är uppenbart att det krävs politiska beslut för att det ska gå framåt, även när det gäller representation på viktiga ekonomiska positioner i samhället. Om vi går tillbaka till samhället handlar väldigt många viktiga frågor just nu om lön och inflytande för vanliga arbetande kvinnor. Där hamnar Moderaterna på fel sida igen. Det gäller bland annat föräldraförsäkringen. Vi vet att den är den mest cementerande delen.
Den tvingar kvinnor till sämre karriärmöjligheter och gör att de får en sämre position på arbetsmarknaden. Och det drabbar både deras löneutveckling och deras framtida pension. Vi har också diskussionen om lönekartläggning. Vi vill nu tvinga fler företag att redovisa hur lönefördelningen ser ut, så att man kan driva fram en jämnare lönefördelning på arbetsplatserna. Det är bara två exempel på stora reformer där Moderaterna återigen hamnar på fel sida i jämställdhetsdebatten.
Det krävs ett strukturerat arbete för att öka jämställdheten. Moderaterna skyller - tyvärr - ofta på att det ska ske lokalt, lite senare och någon annanstans. Sverige hade inte varit världens mest jämställda land med en sådan politik.
Mikael Damberg (S):
Jörgen Warborn har frågat mig vilka åtgärder jag har vidtagit för att säkerställa att resultaten ska bli avsevärt bättre gällande konsekvensutredningarnas kvalitet vid Regelrådets nästa granskning. Jörgen Warborn har även frågat om dessa åtgärder är tillräckliga för att en godtagbar andel av konsekvensutredningarna ska vara godkända. Konsekvensutredningarnas kvalitet behöver höjas. En väl genomförd konsekvensutredning bidrar till ett bättre beslutsunderlag för regelgivarna.
Ett bra beslutsunderlag ökar förutsättningarna för att skapa ändamålsenliga regler, vilket gör att företagen kan ägna sig åt att driva och utveckla sin verksamhet och inte åt onödig administration. I förlängningen förväntas det leda till ökad tillväxt och sysselsättning. Vi har nu nödvändiga förutsättningar på plats för att kunna förändra och förbättra konsekvensutredningarnas kvalitet. Regelrådet har permanentats, fått ett tydligare uppdrag och en ny organisationsform med nära koppling till Tillväxtverket.
Det talar för ett effektivt resursutnyttjande och tydlighet gentemot regelgivarna. Tillväxtverket arbetar brett för att ge alla regelgivare råd, stöd och utbildning i konsekvensutredningsarbetet. Att Tillväxtverket och Regelrådet numera arbetar närmare varandra ger också en möjlighet att sätta in konkreta stödåtgärder där behovet är som störst.
I förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning är det Tillväxtverket som tillsammans med Ekonomistyrningsverket har uppdraget att svara för metodutveckling, rådgivning och utbildning. Regeringen ser även över styrningen av Tillväxtverket vad gäller arbetet med konsekvensutredningar i syfte att höja kvaliteten och ser det som en angelägen fråga att det finns fullgoda beslutsunderlag. Jag har en god dialog med Regelrådets ordförande och ledningen för Tillväxtverket. Min avsikt är att göra vad jag kan för att vi ska vända den här utvecklingen.
Mikael Damberg (S):
Tack för interpellationen. Den är viktig. Nu valde jag att fokusera väldigt mycket på konsekvensutredningarna i mitt svar, men det är klart att frågan bredare än så. Det handlar om allmänna förutsättningar, om hur bemötande sker och om hur uppgiftslämnande sker. Det är mycket av det som tar väldigt mycket tid för företag. Det handlar om att tillämpa de regler som faktiskt finns i dag.
Jag ska inte bli för långrandig, men jag tror att det finns enorma möjligheter att jobba med digitalisering för att underlätta för företagare. Det gäller vid myndighetskontakter så att man bara behöver lämna en uppgift en gång till myndigheterna. När myndigheterna sedan har den uppgiften kan de dela den mellan sig.
Regeringen har tillsammans med SKL försökt att reda ut situationen för restaurangföretagare. Det är kanske en av de mest regeltyngda och tillståndstunga branscherna, där det krävs många olika tillstånd och uppgiftslämnanden. Inlämnande av uppgifter sker till kommunala instanser och åtta av tio av tillstånden utfärdas av dem.
Staten är en aktör, men det offentliga består av många delar. Regeringen jobbar ihop med SKL. Målsättningen är att hälften av alla restaurangföretagare ska kunna både starta och delvis driva sina företag digitalt redan 2017. Det blir en genomlysning av de regler som finns, av hur man ska göra i rätt ordning för att inte göra fel, underlätta för den enskilda företagaren och underlätta för myndigheterna att tala med varandra.
Dessutom ska sådana krav, som inte är relevanta som vi har på företagare sorteras bort. Varför ska 290 kommuner hitta på sina egna listor över vad som ska lämnas in när man vill ha ett alkoholtillstånd? Det är inte relevant och inte särskilt effektivt. Det här är inte det enda vi jobbar med. Man kan inte säga annat än att en så låg siffra på antalet godkända av Regelrådet ju inte är bra.
Då måste man fundera på: Vad är det som har brustit? En sak som har brustit är att man kanske bara har sett på Regelrådet som en vakthund, medan man har missat kopplingen mellan vakthunden och hur olika myndigheter implementerar och jobbar specifikt med att utforma förslag till nya regler.
Det är den kopplingen som vi försöker åstadkomma, från Regelrådets erfarenhetsmässiga kunskap om detta till Tillväxtverket som är den stödjande myndigheten för alla myndigheter som jobbar med att ta fram lagstiftning eller regler som kan ha effekt på företagande. Det är klart att det finns vissa branscher som är tyngre än andra, men olika förslag har olika effekt på krånglet.
Det absolut viktigaste är att göra en tidig konsekvensanalys för att se om förslaget har stor bärighet på företagandet eller inte. Många förslag har inte så stor bäring på företagande, och då ska dessa förslag sorteras bort, så att tid och kraft inte ägnas åt de frågorna. Man ska göra riktigt bra konsekvensanalyser på de områden där det får stor effekt.
Tillväxtverket tillsammans med Regelrådet kan hjälpa till med att bygga smartare system, gärna ofta digitala, så att det blir rätt från början.
Mikael Damberg (S):
Jag måste erkänna att jag inte har läst den motionen, men jag ska definitivt gå hem och göra det. Generellt sett har regeringen en ödmjuk inställning till att riksdagen alltid fattar kloka beslut, även när man inte tycker som regeringen. Vi agerar ju på riksdagens uppdrag. När det gäller Tillväxtverket och utbildningar är det definitivt en fråga som Tillväxtverket nu jobbar med.
Med Regelrådets granskning har vi en ganska tydlig bild av var de stora problemen finns. Vilka är det som inte har tillräckligt med kunskap för att göra rätt från början? Då kan man skräddarsy utbildningar på de områden där det finns störst behov av utbildningar. Det är en väldigt klok synpunkt att Tillväxtverket ska jobba med det.
Vi tittar också på att utforma mer digitala verktyg för att det ska vara lättare att göra rätt från början. Sådana verktyg kan användas av många, både av myndigheter och av utredare eller av kommittéer. Det ligger i närtid att jobba med den typen av enklare verktyg så att man snabbt kan se vilka frågor som man bör ha koll på för att göra rätt från början.
När det gäller kostnader och konkurrensförhållanden kan det också handla om tid. För många företag är tid och krångel i regelverket en lika viktig fråga som själva kostnaden. Jag ska läsa motionen från Moderaterna och se vad vi kan lära oss av den. Det här är en fråga som många olika regeringar över tid har arbetat med.
Men det viktiga är att skapa en struktur så att det blir en del av de vanliga verksamheten att göra rätt från början, för då blir det mycket bättre. Sedan finns det också andra delar av verksamheten. Vi har jobbat mycket med innovationsfrågor, och där är det också viktigt att pröva saker och ting för att se vilka effekter det får för regelverk och annat. Man kan kanske inte utreda allting från början, utan man måste också våga testa en del saker.
Det kanske inte hör hemma i just den här diskussionen, men det kommer också att behövas ett visst nytänkande i sättet att se på innovativ verksamhet. Man kanske inte bara utreder allting först, utan man prövar i liten skala och lär sig av det. Därefter kan man implementera nya regelverk eller förordningar.
Mikael Damberg (S):
Tack, Jörgen Warborn, för debatten och för intresset för dessa frågor! De är viktiga, inte minst för små och medelstora företag, som ofta brottas med att hinna med sin verksamhet. Blir det för mycket fel och krångel i regelverken tar det mycket tid från det viktiga arbetet med att utveckla bolaget. Jag håller med om att siffrorna är för dåliga. Vi måste vända trenden. Jag tror att organisationsförändringen faktiskt har effekt. Ibland måste man jobba med systematiska förändringar.
Tillväxtverket har nu en ännu tydligare och nära roll gentemot resten av Regeringskansliet att faktiskt se till att konsekvensutredningar görs på ett klokare sätt i framtiden. Jag hoppas att detta kommer att ge effekt redan i februari. Om man ska sitta i regeringen och vara minister bör man sträva efter att göra saker bättre. Detta är ett område där det krävs förbättringar. Jag är helt säker på att Moderaterna kommer att utkräva ansvar om detta inte inträffar. Jag ser fram emot att träffas igen i februari.
Mikael Damberg (S):
Jörgen Warborn har frågat finansministern om hon kommer att inleda ett arbete med att förbättra konsekvensutredningarna i de propositioner som Finansdepartementet lämnar till riksdagen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. För att svenska företag ska ha konkurrenskraftiga förutsättningar i förhållande till omvärlden är det centralt att reglerna är ändamålsenliga för att begränsa den administration som krävs för att följa regelverken.
Även service, bemötande och korta handläggningstider är av stor vikt för ett konkurrenskraftigt företagsklimat och för att nå ökad tillväxt och sysselsättning. Det finns en outnyttjad potential i digitaliseringen som hjälpmedel för att göra det enklare för företagen samtidigt som det finns en förväntning från svenska medborgare och företag att fler myndighetskontakter ska kunna skötas digitalt.
Svar på interpellationer Konsekvensutredningar är centrala i arbetet med att nå mer ändamålsenliga regler, och det är viktigt att de håller en god kvalitet. Tillväxtverket har ett ansvar att ge råd, stöd och utbildning till regelgivare på alla nivåer, och ett intensifierat stöd är av avgörande betydelse för att höja kvaliteten på de konsekvensutredningar som upprättas såväl på myndigheter som inom Regeringskansliet.
Den 1 december fattade regeringen beslut om att ge Tillväxtverket ett uppdrag att ta fram en digital handledning för arbetet med konsekvensutredningar vid regelgivning. Handledningen ska fungera som ett konkret hjälpmedel när en konsekvensutredning upprättas. Det förs en dialog med Tillväxtverket om hur de rådgivande och stödjande insatserna ska inriktas framöver. För att nå framgång måste konkreta stödinsatser sättas in där behoven är som störst.
Exempelvis har Regelrådet identifierat att det ofta är beräkningar av kostnaderna för företagen som brister. Det är därför viktigt att de rådgivande insatserna framöver utgörs av ett konkret stöd så att Regeringskansliet och andra regelgivare kan förbättra framför allt kostnadsberäkningarna i sina konsekvensutredningar.