KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elisabeth Svantesson (M):
Raimo Pärssinen har frågat mig om RSO-redovisningen föranleder någon åtgärd från mig och regeringen eller om regeringen sitter still, det vill säga är nöjd med rådande ordning. Arbetsmiljöverkets insatser inom områdena analys, inspektion, regelarbete och kommunikation är viktiga för att skapa en bättre arbetsmiljö på våra arbetsplatser.
Under senare år har Arbetsmiljöverket effektiviserat och moderniserat sin verksamhet och sin organisation för att kunna möta en alltmer föränderlig arbetsmarknad. Arbetet har varit framgångsrikt, men det finns alltid utrymme för förbättringar. Skyddsombuden har en central roll i skyddsarbetet ute på arbetsplatserna. Den återkoppling som sker från den regionala skyddsombudsverksamheten på svenska arbetsplatser är därför alltid intressant.
Jag tar återkopplingen från LO:s regionala skyddsombud på allvar och har redan inlett samtal med Arbetsmiljöverket för att få verkets bedömning av situationen och en mer fullständigt bild av den problematik som de regionala skyddsombuden tar upp i sin återkoppling. Arbetsmiljöverket har informerat mig om att man tagit initiativ till ett möte med LO beträffande återkopplingen från de regionala skyddsombuden.
Jag vill också nämna att regeringen har gett Statskontoret i uppdrag att genomföra en myndighetsanalys av Arbetsmiljöverket samt en utvärdering av den nationella handlingsplanen för arbetsmiljöpolitiken 2010-2015. Redovisningarna från båda dessa uppdrag kommer att ge oss viktig kunskap inför regeringens fortsatta överväganden avseende såväl myndigheten som politikområdet i stort.
Elisabeth Svantesson (M):
Ja, Raimo Pärssinen, jag tar detta på stort allvar. Det finns ändå en skillnad mellan mig och Raimo Pärssinen, och vi har talat om detta väldigt många gånger här i kammaren. Jag är inte lika övertygad om att ett visst antal miljoner mer till Arbetsmiljöverket gör de största skillnaderna ute på svenska arbetsplatser.
Det uppdrag som Arbetsmiljöverket har fått, till exempel när det gäller just kvinnors arbetsmiljö, som jag och regeringen tycker är ett väldigt viktigt uppdrag, har lyft fram alla de brister som många arbetsgivare har när det gäller kvinnors arbetsmiljö, speciellt i den offentliga sektorn. Det är ett uppdrag som Arbetsmiljöverket har fått av regeringen för att belysa och peka på hur man kan förbättra insatserna. Antalet inspektioner varierar år från år.
Under senare år har de minskat något. Det handlar också om att man på Arbetsmiljöverket har genomfört fler projekt som innefattar tidskrävande inspektioner. Det är Arbetsmiljöverket självt som bestämmer vilka områden man i grunden vill inspektera, men man har också haft större tidskrävande projekt som just innefattar mer inspektioner. Det gäller exempelvis frågan om kvinnor, den fråga som kom upp i dag.
Det bekymrar mig stort att arbetsgivare fortfarande nedprioriterar arbetsmiljön för kvinnor och att det särskilt sker i många av de verksamheter som styrs av personer från våra olika partier. När det gäller den rapport från de regionala skyddsombuden som Raimo Pärssinen hänvisar till är det viktigt att komma ihåg att det är svårt att dra slutsatser av det som framkommer generellt.
Vi vet ju inte exakt hur många som står bakom de olika synpunkterna. I grunden menar jag att Arbetsmiljöverket har en framgångsrik verksamhet. De gör ett väldigt bra jobb. De har också bidragit, som jag sade tidigare, till att våra arbetsplatser har blivit tryggare under senare år. Jag tycker ofta att Raimo Pärssinens hållning i arbetsmiljödebatten inte är särskilt konstruktiv. Det handlar väldigt sällan om hur vi kan får våra arbetsplatser bättre.
Det handlar väldigt ofta om: Varför ger ni inte Arbetsmiljöverket mer pengar? Ja, resurserna har ökat, men de har inte alltid ökat till det som just Raimo Pärssinen gillar. Jag tror på information och kunskapsspridning. Och jag tror att inspektionen, som är huvuddelen i det Arbetsmiljöverket gör, är viktig. Jag tycker inte att den här debatten förtjänar att slarvas bort med plakatpolitik.
Självklart finns det otroligt mycket kvar att göra så länge människor skadas på sina arbetsplatser. Men vi ser också i ett internationellt perspektiv att vi under lång tid har gått åt rätt håll. Men de sista åren är det precis som Arbetsmiljöverket rapporterar. Arbetsskadorna ökar återigen. Det är just därför som jag har bjudit in både Arbetsmiljöverket och parterna. Arbetsmiljöverket ska redogöra för statistiken, men jag vill också samtala med parterna kring detta.
Parterna har nämligen en viktig roll i hur arbetsmiljön ute på våra arbetsplatser faktiskt ser ut.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, Raimo Pärssinen, för interpellationen! Det är alltid intressant att diskutera arbetsmiljöpolitik med Raimo Pärssinen. Om man inte håller med Raimo Pärssinen om exakta anslag till Arbetsmiljöverket gör han tolkningen att man inte har något intresse i frågorna. Sedan 2009 har Arbetsmiljöverket tillförts 47 miljoner i nivåhöjning. Det handlar om öronmärkta satsningar, framför allt till information och kommunikation.
Syftet med informationssatsningen har varit att fler arbetsplatser ska stimuleras till ett effektivt miljöarbete och arbetsmiljöarbete och också nås av den kunskap som finns hos verket, eftersom det finns många arbetsgivare som inte vet vad som gäller. Jag tror att informationsinsatser gör en stor skillnad. Det är samma sak med kunskapsspridning. Man har en uppgift att sprida kunskap om forskning, vilket Arbetsmiljöverket också gör.
När det gäller den fråga som är ställd från början vill jag säga någonting om inspektionsmeddelanden. Alla skriftliga meddelanden som Arbetsmiljöverket lämnar till ett arbetsställe skickas i en kopia till ett skyddsombud. Det följer av arbetsmiljölagen. I samma lag finns också regler för hur förfrågningar från skyddsombuden ska hanteras.
Utifrån den rapporten förväntar jag mig självklart att Arbetsmiljöverket lever upp till de kraven. Arbetsmiljöverket har tagit initiativ till ett möte med anledning av det som LO har skrivit i sin återrapportering från de regionala skyddsombuden. Flera av de frågor som tas upp, exempelvis frågor om hantering, är något som allra bäst kan lösas i dialog mellan Arbetsmiljöverket och LO.
Socialdemokraterna måste någon gång bestämma sig. Man måste ställa sig frågan om det bara handlar om resurser. Det råder en positiv trend - tack och lov - vad gäller dödsfall i arbetslivet. Min vision är att alla som går till jobbet ska komma hem. Ingen ska dö på jobbet. Men det handlar inte bara om resurser, även om Raimo Pärssinen tycker så. Det handlar också om vad man gör med de pengar som tillförs.
Jag tror att information och kommunikation är viktigt. Magdalena Andersson vill spara 10 miljarder på de stora myndigheterna. Att med ena handen lova pengar till allt och alla, varenda myndighet, och med andra handen skära 10 miljarder i de stora myndigheterna är ohederligt, fru talman.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack för den här debatten och de tidigare debatterna! Jag konstaterar att mitt mål är att varje person, ung som gammal, som går till jobbet ska ha en bra arbetsmiljö. Man ska få känna gemenskap, att man är med i ett sammanhang, bidrar till det gemensamma och har en egen försörjning. Här har arbetsmiljön en otroligt viktig roll för utvecklingen av samhället. Den arbetsmiljön skapas inte i den här kammaren. Den arbetsmiljön skapas heller inte på Arbetsmiljöverket, även om det har en viktig funktion.
Den arbetsmiljön skapas där ute där arbetskamrater jobbar tillsammans, där arbetsgivare är måna om sin personal och vet vad som gäller i fråga om arbetsmiljöansvar. De informationssatsningar och den kunskapsspridning som Arbetsmiljöverket arbetar med är viktiga. Det är den nuvarande regeringen som har satsat resurserna på detta. Jag kommer att träffa parterna i juni för att samtala om arbetsmiljöfrågor och hur vi kan få ett längre och mer hållbart arbetsliv.
Vi ska samtala om den statistik som Arbetsmiljöverket presenterar i dag. Det är så man gör skillnad. Alla tre parter ska tillsammans diskutera hur en bättre arbetsmiljö kan skapas på varenda arbetsplats i Sverige.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar Anders Karlsson och övriga för debatten. Huvudpoängen är arbetslösheten, säger Anders Karlsson. Ja, men huvudpoängen för mig är att vi måste ha ett jobbskapande klimat i Sverige så att fler har ett jobb att gå till. Det är sant; om man jämför 2006 och 2013 skiljer det 0,9 procentenheter i arbetslöshet. Arbetslösheten är högre 2013 än den var 2006. Däremellan har det skett en tuff kris.
Däremellan har också detta skett att många människor som inte fanns i arbetskraften nu gör det. Det är en politik som jag tycker har varit viktig. Alla dessa har inte kommit i jobb, men många av dem kämpar nu för att komma vidare. Jag tror att lösningen och målet framåt - förutom allt det som både Jenny Petersson och Fredrik Schulte har nämnt och som jag inte behöver upprepa - är en tydlig politik där jobbmålet är kopplat till en tydlig jobbpolitik. Men det handlar också om att se att sammansättningen av dem som är arbetslösa i dag inte ser ut som den gjorde för 20 år sedan.
Många har andra utmaningar, och de kämpar för att komma tillbaka. Det är därför vi har lagt betydligt fler verktyg i verktygslådan och gjort fler insatser för dem som står längre bort. Vi har valt att prioritera dem som står långt bort, för det är just de som har det kämpigast. Mycket av våra resurser läggs på olika former av anställningsstöd och framför allt på att arbetsgivarna ska öppna dörren även för dem som inte har det perfekta cv:t, för dem som har en funktionsnedsättning eller för dem som upplever att det är tufft att komma tillbaka.
Vi jobbar mycket med anställningsstöd och olika insatser för att fler ska öppna dörren. Men varken jag eller Anders Karlsson kan öppna dörren. Det måste arbetsgivarna göra vare sig de är offentliga - och här kan både kommuner och landsting och även stat göra mycket mer - eller privata. Alla har mer att göra, och vi behöver jobba mer för att dörren för dem som står längst bort ska öppnas. Det är den stora utmaningen. Återigen: För att detta ska bli möjligt måste också jobben fortsätta att bli fler.
Då står en jobbpolitik mot en bidragspolitik eller en siestapolitik, som vi ska diskutera i nästa interpellation.
Elisabeth Svantesson (M):
Annika Lillemets har frågat mig om och i så fall hur jag avser att agera för att återinföra friåret. Målet för regeringens politik är full sysselsättning. Alla som vill och kan ska ha ett jobb att gå till. Vägen dit går genom arbetslinjen, vilket också har präglat de reformer regeringen har genomfört för att motverka utanförskap och sänka trösklarna för dem som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. Friåret var en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som inte ligger i linje med regeringens politik.
Friåret var dyrt och krävde stora arbetsförmedlingsinsatser, och det skapade därmed mindre tid över till arbetsförmedlarnas egentliga uppgift: att förmedla arbeten till arbetssökande. IFAU konstaterade i sin utvärdering från 2005 att ett friår kan förväntas leda till en minskning av antalet arbetstillfällen eftersom antalet personer som finns tillgängliga för att arbeta minskar. Regeringen har därför inte för avsikt att återinföra friåret.
För att jobben ska bli fler och komma fler till del krävs en politik som bidrar till att det skapas fler jobb inom alla branscher på arbetsmarknaden. Regeringen har sedan 2006 genomfört omfattande åtgärder för att minska arbetslösheten och förbättra matchningen. I budgetpropositionen för 2014 föreslogs åtgärder för drygt 20 miljarder kronor under 2014 för tillväxt och jobb för att motverka att arbetslösheten biter sig fast. Regeringens reformer har bidragit till att sysselsättningen har ökat med över 250 000 personer sedan 2006.
Samtidigt har arbetskraften ökat ännu mer. Det är alltså fler som har fått ett arbete, men även fler som aktivt söker arbete och därmed står närmare arbetsmarknaden.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag vill tacka för debatten. Det är tydligt att det finns en grundläggande skillnad i synen på jobb. Det råder något slags bild av att jag inte skulle se att arbetsmarknaden är dynamisk och att saker förändras. Det är någonting som jag är väldigt väl medveten om. Dagens arbetsmarknad ser verkligen inte ut som den gjorde för bara 10 år sedan, eller för 20 eller 30 år sedan, för att inte tala om för 100 år sedan. Den förändras hela tiden. Större automation innebär förändring.
Den förändringen sker i en process när vi är ute i arbetskraften och delar våra idéer och tankar med varandra. Den sker inte först och främst när vissa är hemma och lediga på andras bekostnad. Självklart förändras arbetsmarknaden. Den här debatten visar att det går en tydlig skiljelinje mellan oss beträffande hur jobb växer fram, men framför allt gäller det synen på arbetslinjen. Vi har en tydlig arbetslinje.
Mot den står en tydlig siestalinje där Miljöpartiet vill att vi ska jobba mindre och tycker att friår är en bra idé. Det, och den politik som de övriga partier som Miljöpartiet gärna vill samarbeta med har, visar glasklart att med en sådan ekonomi blir jobben inte fler, särskilt inte när man dessutom lägger tunga skatter på företag. Ni i Miljöpartiet är ärliga och säger att det kan slå ut jobb. Det är inte Socialdemokraterna. De låtsas att tunga skatter inte påverkar jobben. Arbetstillfällena påverkas i stor utsträckning av er gemensamma politik.
Höstens val kommer att handla om hur jobben blir till och att det faktiskt påverkar vilken politik man för. Det påverkar jobben i Sverige, och det är ingen slump att över 250 000 fler nu kan gå till ett jobb, att de är egenförsörjda, att många får vara med i en gemenskap. Alla trivs inte på jobbet. Jobb kan utvecklas och bli mycket bättre. Där delar jag er syn. Jobb är inte lösningen på allt, men att vara med och bidra till det gemensamma är viktigt.
Där går skiljelinjen i svensk politik.
Elisabeth Svantesson (M):
Jasenko Omanovic har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att krisstödet från EU verkligen ska leda till fler jobb och möjligheter till studier och vidareutbildning för landets unga. Marie Nordén har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att krisstödet från EU ska användas till att pressa ned den höga ungdomsarbetslösheten i Jämtlands län, inte minst bland dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden. Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang. Ungdomsarbetslösheten har sedan 1990-talskrisen legat på höga nivåer och är en av de stora utmaningarna på arbetsmarknaden.
Regeringen har därför genomfört en rad reformer för att motverka utanförskap och sänka trösklarna för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Regeringen har gjort omfattande satsningar och förbättringar inom skolområdet. Detta är på sikt avgörande för ungas möjligheter till arbete. För att jobben ska bli fler och komma fler till del krävs en politik som bidrar till att det skapas fler jobb inom alla branscher på arbetsmarknaden. Regeringen har sedan 2006 genomfört omfattande åtgärder för att fler ska få jobb och för att förbättra matchningen.
I budgetpropositionen för 2014 föreslogs åtgärder för drygt 20 miljarder kronor under 2014 för tillväxt och jobb för att motverka att arbetslösheten biter sig fast. Regeringens reformer har bidragit till att sysselsättningen ökat med över 250 000 personer sedan 2006. Sverige har en ungdomsarbetslöshet som ligger nära EU-snittet. Arbetslösheten bland unga är en utmaning som Sverige delar med många andra länder i EU. Mot den här bakgrunden har vi inom EU fattat beslut om en rad initiativ för att öka sysselsättningen bland unga.
Rådsrekommendationen om införande av ungdomsgarantier som vi beslutade om förra året är ett exempel. Regeringens politik för unga, inklusive vår ungdomsgaranti, ligger i linje med rekommendationerna vi beslutat om på europeisk nivå. Liksom de flesta av EU:s medlemsstater får Sverige del av medlen från EU:s sysselsättningsinitiativ för unga. Sveriges tilldelning kommer att uppgå till ca 740 miljoner kronor. Därutöver ska Sverige medfinansiera initiativet med ca 370 miljoner kronor.
Regeringen har under våren beslutat om ett förslag till nationellt socialfondsprogram 2014-2020 där sysselsättningsinitiativet för unga utgör en del. Regeringens förslag är att medlen ska användas för att komplettera och utöka de befintliga arbetsmarknadspolitiska insatserna för arbetslösa ungdomar som står långt ifrån arbetsmarknaden samt till att vidareutveckla och stärka den nationella arbetsmarknadspolitiken och befintliga arbetsmarknadsprojekt med samma syfte. Programförslaget ska nu förhandlas mellan Sverige och kommissionen.
Elisabeth Svantesson (M):
Sven-Erik Bucht har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att minska antalet dödsolyckor på arbetsplatserna och om jag är beredd att öka anslagen till arbetsmiljöarbete. Låt mig allra först vara tydlig med att varje dödsolycka i arbetslivet är en för mycket. Ingen ska behöva dö på jobbet. Arbetsmiljöverket har en viktig roll i främjandet av en arbetsmiljö som förebygger ohälsa och arbetsolyckor.
Traditionellt olycksdrabbade branscher prioriteras därför högt, inom både tillsyns- och informationsverksamheten. Arbetsmiljöverket utvecklar och effektiviserar dessutom kontinuerligt metoderna för sin tillsyn. Siffrorna visar att det i dag utförs fler inspektioner per inspektör än för bara några år sedan.
Också antalet krav i tillsynsbesluten har ökat, vilket tyder på att verkets arbete med urvalsmetoder för att identifiera de mest riskfyllda arbetsställena har gett resultat. Yngre män är överrepresenterade när det gäller arbetsolyckor. För att öka och stärka ungas kunskaper kring arbetsmiljöfrågor och deras rättigheter på jobbet har Arbetsmiljöverket under april till september genomfört särskilda tillsyns- och informationsinsatser.
De traditionellt olyckdrabbade branscherna bygg och anläggning samt jord och skog gavs särskilt fokus. Sedan är det viktigt att komma ihåg att det är arbetsgivarnas ansvar att se till att arbetsmiljölagstiftningen följs. Arbetsmiljöverkets roll är att utöva tillsyn över arbetsmiljölagen. Det är viktigt med ett gott samarbete mellan regeringen, Arbetsmiljöverket, arbetsmarknadens parter och arbetsgivarna i det förebyggande arbetsmiljöarbetet.
Regeringen har under perioden 2009-2013 tillfört resurser till Arbetsmiljöverket för olika satsningar, när det gäller både information och tillsyn, bland annat öronmärkta satsningar för att utveckla de delar av verksamheten som handlar om information och kommunikation, med särskilt fokus på de minsta arbetsplatserna, där ofta stora risker för allvarliga olycksfall finns. Regeringen kommer även nästa år att förstärka myndighetens resurser till kunskapsspridning.
Jag vill därutöver påminna om att riksdagen i somras beslutade om en ny reform som regeringen föreslagit rörande sanktionerna på arbetsmiljöområdet. Reformen innebär att sanktionsavgifter i stor utsträckning ska ersätta straff, vilket kommer att skapa ett effektivare sanktionssystem. Arbetsmiljöverket har dessutom på uppdrag från regeringen inrättat ett register för företag som utstationerar arbetstagare i Sverige.
Detta kommer på sikt att göra det lättare för Arbetsmiljöverket att få en klar bild av hur läget ser ut och målinrikta sina insatser. Jag följer noga utvecklingen och har dessutom nära kontakt med parterna i arbetsmiljöfrågorna och kommer att fortsätta att ta upp hur vi bäst kan samarbeta vidare för att främja en god arbetsmiljö som förebygger ohälsa och olyckor i arbetslivet.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, Sven-Erik Bucht, för interpellationen! Den är viktig. Den handlar om hur vi ska minska antalet dödsolyckor på jobbet. Återigen vill jag vara tydlig och poängtera att varje olycka där någon dör är en olycka för mycket. Det som hände på SSAB ska inte hända. Vi vet inte allt om den olyckan. Vi hoppas att vi ska få den ännu mer utredd, så att vi får veta vad som hände.
Men ingen ska behöva mista livet på jobbet - inte på SSAB och inte någon annanstans. Vi har den här debatten om arbetsmiljö, har haft en tidigare och kommer att ha en senare också. Grunden är att arbetsrutinerna är mycket viktiga. Men arbetet ska inte ske under vilka förutsättningar som helst, som jag var inne på tidigare. Vår arbetsmarknad ska präglas av goda villkor, trygga arbetsmiljöer och ett starkt skydd för grundläggande rättigheter.
När jag tittar på Arbetsmiljöverket ser jag flera saker. Jag ser att det är viktigt med tillsyn. Den är otroligt viktig. Men det är också mycket viktigt med information och kunskapsspridning. Den har stärkts, och jag tror att det kommer att behövas ännu mer av detta i framtiden, eftersom arbetsmarknaden förändras. Det handlar om att det finns fler aktörer på svensk arbetsmarknad i dag än det fanns för några år sedan, och arbetsmarknaden i sig och arbetsmiljön har också förändrats. Olika riskbedömningar behöver göras.
Både arbetsgivare och arbetstagare måste då veta vad som gäller. Arbetsmiljöverket prioriterar olycksdrabbade branscher inom både tillsyns- och informationsverksamheten. Det tror jag är väldigt centralt. De riktar sig dit riskerna är störst. Det tror jag också har gett bra resultat. Trots allt är det så att jag aldrig kommer att vara nöjd med att någon dör på jobbet.
Man kan ibland nästan höra en ton av att vi skulle vara nöjda med det, men det är vi självklart inte. Det är ändå så att vi har ett förhållandevis lågt antal dödsolyckor per hundra tusen arbetstagare i Sverige, och vi har förhållandevis god arbetsmiljö. Men vi ska göra allt för att den ska bli bättre. Det finns en grundläggande skillnad.
Jag har hört tidigare statsråd debattera med Socialdemokraterna, och lösningen på allt i den här frågan verkar vara mer resurser för tillsyn till Arbetsmiljöverket. Men jag är inte säker på att pengar är lösningen på allt. Som jag var inne på tidigare och som Eva-Lena Jansson kommenterade handlar det om samverkan. Det första möte som jag hade med parterna var ett högnivåmöte där vi diskuterade arbetsmiljö.
Den här frågan kommer att vara viktig för mig fortsättningsvis på olika sätt, för detta är något som vi gör tillsammans. Jag lyssnar på parterna, och parterna jobbar tillsammans med den här frågan på ett bra sätt. Vi har självklart också dialog med Arbetsmiljöverket. Ingen ska behöva dö på jobbet i Sverige. Det är självklart, och jag tror att vi behöver olika saker. Vi behöver tillsyn, och vi behöver också information och kunskapsspridning.
De satsningar som vi har gjort inom vissa branscher, där vi har gett Arbetsmiljöverket uppdrag, tror jag är viktigt för att just minska antalet dödsolyckor på jobbet.