KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Visst är personalen på fönsterfabriken i Lenhovda kompetent, Anders Åkesson. De har kunskap i dag när de lämnar sitt arbete. Men om de har otur och blir arbetslösa i två tre år kommer det att ha hänt mycket på arbetsmarknaden.
Därför måste det skapas möjligheter att höja kompetensen under den tid man är arbetslös. Det är därför det är bra med arbetsmarknadsutbildningar som är anpassade efter hur arbetsmarknaden ser ut i den region man bor. Det är det som Maud Olofsson och hennes partikamrater brukar kalla Amspolitik.
Det är intressant när Maud Olofsson säger att det har blivit 1 1⁄2 miljard över på Arbetsförmedlingen. Det är väl tack vare de goda åren. Vi har dock uppfattat det som att man flyttar 1 1⁄2 miljard inom Arbetsförmedlingen för att kunna möta varslen.
Man tar pengarna från dem som står längst bort från arbetsmarknaden. I mitt tidigare inlägg talade jag om att samordnarna inte har fått några resurser i verktygslådan. Ett av verktygen är arbetsplatsförmedlare. Under två år har det försvunnit 800 platsförmedlare från våra arbetsförmedlingar.
Det är klart att det spelar roll i en tid när man ska möta nya arbetslösa. Trygghetsrådet är bra för alla dem som får denna möjlighet. Men, Maud Olofsson, glöm inte bort att det bara är de som ingår i industriavtalet som får del av det! Alla andra får inte den möjligheten.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag har inte uppfattat att de satsningar som regeringen har gjort på något sätt har gynnat Kristina i hennes företagande, som handlar om hantverk.
Tvärtom känner hon en stor frustration just utifrån att man påstår att man satsar på företagandet och småföretagare: Jag känner mig inte berörd. I min vardag, när jag sliter på, när det knappt går ihop vecka för vecka, har jag ingen glädje av borttagandet av förmögenhetsskatten.
Kristina har faktiskt, när hon har toppar i sitt företag, personer som hon tar in för arbete, och hon funderar på att anställa. Men hon har också sett att arbetsgivaravgiften har höjts för småföretag.
Just det är ytterligare en sak i er politik som gör att hon inte känner att det här är en politik som rör henne som småföretagare och som kvinna; utifrån att man utger sig för att gynna kvinnors företagande. Samma sak är det med det som handlar om ambassadörsnätverk.
Då säger Kristina, som får debet och kredit att gå ihop, att hon måste jobba kanske 60, 70 eller 80 timmar i veckan: Jag har inte tid att åka på något nätverkande. Det är inte det jag behöver. Snarare behöver jag det som handlar om rådgivning, om ökad kunskap om marknadsföring. Hur kan jag sälja mina idéer, mina saker, kanske via webben?
När ska man, om man har råd, köpa in en webbsajt och så vidare? Det är de här olika sakerna som småföretagare behöver.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är intressant när Maria Plass säger att det är precis det här vi har gjort. Det är precis de här olika satsningarna med exempelvis rådgivning som vi har gjort. Hur kommer det sig då att Kristina, Lotta och Nadja, som jag har träffat i deras företagande, tar upp de här frågorna med mig? Varför har vi inte fått möjlighet till rådgivning?
Varför har vi inte fått möjlighet till vidareutveckling när det gäller exempelvis marknadsföring? Det betyder mycket för oss som är i den här branschen som handlar om hantverk, som handlar om kopplingen till besöknäringen och just går över olika säsonger. Hur mycket kunder man har varierar mellan olika tillfällen. Naturligtvis har man den största kundkretsen under sommarhalvåret.
Hur kommer det sig att de inte kan identifiera sig med de förslag och det som regeringen har genomfört för småföretagare? Det är den här verktygslådan vi behöver för att vi ska kunna utveckla våra företag som hantverkare i vardagen. De kan inte identifiera sig med det som har gjorts.
Då måste det väl ändå vara så att Maria Plass inte kan känna sig fullständigt nöjd eller att man inte har nått ut med politiken, om det nu skulle vara så att småföretagen har fått precis exakt det de vill. Jag tror inte att de har fått det, därför att då skulle de inte ha lyft fram den här frågan och visat på att de inte behöver ambassadörer och de här nätverken.
De behöver rådgivning och hjälp för att ytterligare kunna göra så att deras företag växer och får en större kundkrets.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Den har ett ganska brett innehåll. Det handlar om att få till ett nationellt strategiprogram för besöksnäringen. Efter att ha lyssnat på Hans Rothenbergs anförande och Maria Plass instämmande i detta har jag bara en enda fråga. Varför yrkar ni inte bifall till vår utomordentliga motion?
Efter vad jag kunde höra stämmer allt som Hans Rothenberg sade i sitt anförande precis med det som vår motion innehåller. Varför kan vi inte komma överens om att vi ska se till att få ett nationellt strategiprogram för besöksnäringen?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Hans Rothenbergs replik blev någon form av rappakalja. Det Hans Rothenberg sade i sitt anförande stämmer till ungefär 90 procent med det som finns i vår motion om en nationell strategi för besöksnäringen.
Men det är väl så att Hans Rothenberg blir så överraskad av att Socialdemokraterna, Moderaterna och den borgerliga majoriteten här i riksdagen tycker nästan likadant om en så viktig näring som besöksnäringen. Det är väl bättre att erkänna det.
Vi yrkar inte avslag på alla majoritetens förslag bara för sakens skull, utan där vi tycker att det är ett bra förslag bifaller vi det. Det är därför det blir så märkligt att majoriteten här i kammaren inte kan se att vi säger samma sak.
Hans Rothenberg står här i kammaren och säger i sin replik att vi nog inte har samma mål och inte samma medel och att Socialdemokraterna alltid vill ha program. Det här handlar om ett branschprogram där vi ska lyfta fram forskning och utveckling tillsammans med branschen. Vad är det för fel med det? Under Hans Rothenbergs anförande noterade jag i mitt papper att han sade att det behövs en samlad strategi. Det gällde detta med idrotten.
Det är ju just det vi skriver i vår motion. Vad är det då som är det där med Socialdemokraterna? Håll dig till fakta, Hans Rothenberg. Vi har nog samma grundsyn att besöksnäringen är viktig. Då borde vi komma till skott och se till att vi får ett strategiskt handlingsprogram för den här viktiga näringen.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Carl B Hamilton sade i sitt anförande att rättvis handel för honom var lika med frihandel. Jag delar inte riktigt den uppfattningen, även om vi socialdemokrater är frihandelssinnade och har varit det de senaste hundra åren.
Där är vi rörande överens. Men bara för att man gör affärer med sina grannar och så småningom växer och kan göra affärer även med länder långt borta betyder det inte att dessa affärer är rättvisa, det vill säga att de anställda och producenterna får del av de eventuella vinsterna.
Det är det begreppet "rättvis handel" handlar om. Det kan vara bra att få ett klargörande att vi menar samma sak med rättvis handel. I sitt anförande nämnde Carl B Hamilton också Doharundan och vikten av att den kommer framåt.
Där i Genève bestämde man att 2010, ganska snabbt in på året, skulle man få till stånd ett avtal. I dagsläget vet vi inget om detta. Min fråga till Carl B Hamilton är: Finns det någon information från majoriteten som vi kan få del av här i kammaren i kväll?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Vad gäller rättvis handel och fördelning av resurser ur det perspektivet är vi kanske relativt överens. Vad gäller Doharundan och det som eventuellt händer där är det inte bara vi i oppositionen som inte får någon information, utan det gäller även majoriteten här i riksdagen. Det är allvarligt.
Detta tillsammans med de yrkanden som finns i motioner i betänkandet visar på vikten av att riksdagen blir mer inblandad och får mer information om WTO och Doharundan. Det känns angeläget med en skrivelse till Sveriges riksdag om vad som händer.
En fråga som Carl B Hamilton inte nämnde i sitt anförande gäller exportfrämjande åtgärder. Vi vet hur det ser ut med jobb och sysselsättning i ett globalt perspektiv och att Sverige tappar exportandelar.
Vi vet också att det är våra 10-20 största företag som har stått för huvuddelen av exporten. För att vi som litet land ska klara oss behöver fler små och medelstora företag komma ut på nya exportmarknader men också kunna växa på de marknader där de finns.
Den borgerliga majoriteten har gjort kraftiga nedskärningar när det gäller export och Exportrådets resurser. Det gäller även det som ISA arbetar med, det vill säga att få investerare till Sverige.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Marie Weibull Kornias talade sig varm för Doharundan och hur bra den är för alla medlemsländer. Detta kan vi vara eniga om.
Det mest oroväckande - Moderaterna ingår ju i den borgerliga majoriteten här i kammaren - var dock att det pratades mest om Doharundan och WTO-förhandlingarna i ett historiskt perspektiv. Men det som är allra viktigast just nu är framtiden och att det kommer ett avtal till stånd.
Detta känner både Marie Weibull Kornias och jag till eftersom vi hade förmånen att få vara med i Genève i november-december 2009. Men det talades där om vikten av att ett avtal kommer till stånd så fort som möjligt på det nya året, det vill säga 2010. Nu är det mars månad.
Efter min förra fråga till Carl B Hamilton kan jag konstatera att det inte finns någon information i dagsläget om vad som händer i Doharundan. Marie Weibull Kornias anförande här i kammaren andades ungefär samma sak. Det är oerhört oroväckande.
Det är nio månader kvar på året, och vi i Sverige, som ett av medlemsländerna i WTO och som en av rösterna i EU, vet hitintills ingenting. Jag hoppas verkligen att Marie Weibull Kornias inte delar Carl B Hamiltons uppfattning att vi ska läsa oss till informationen i tidningarna i tidningsrummet.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag blir faktiskt lite oroad över det svar som jag får om detta. Finanskris hade vi nämligen i december också. Alla medlemsländer som var där var nog väl medvetna om det. Det kan inte vara orsaken till detta. Jag är helt övertygad om att man inte sitter med armarna i kors i Genève utan att någonting händer. Frågan är om det finns något intresse från den svenska regeringen att ta reda på vad som händer. Det är nog det mest oroväckande.
En annan fråga som Marie Weibull Kornias talade sig varm för var vikten av export och hur betydelsefull den är för Sverige utifrån att Sverige är ett så litet land. Därför kändes det lite märkligt på ett eller annat sätt.
Regeringen och majoriteten har i stort sett halverat resurserna till Exportrådet. Ändå har man så stora förväntningar på att Exportrådet ska kunna genomföra så pass mycket och att så många små och medelstora företag ska få en möjlighet att komma ut på nya marknader. Detta handlar om en prioritering.
Jag kan inte låta bli att här i kammaren fundera över detta. Man har nästan halverat resurserna till Exportrådet. Man har tagit ifrån dem möjligheter att arrangera exempelvis mässor och se till att fler svenska företag kan finnas med där, vilket kan vara oerhört betydelsefullt i många olika sammanhang och vilket många andra länder gör.
Samtidigt har man satsat 1,3 miljarder kronor på en bransch i Sverige genom RUT-avdraget. Man hade kunnat ta bara 10 procent av den summan till Exportrådet. Tänk vad mycket vi då hade kunnat göra i världen bara genom att finnas med på mässor.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Anledningen till att jag begärde ordet är att jag vill göra en liten korrigering i debatten, nämligen i det inlägg som Eva Johnsson hade här tidigare. Tyvärr har hon väl lämnat kammaren. Vi talar om pumplagen och dess betydelse för glesbygden.
Är det verkligen den som är det stora hotet som gör att så många bensinmackar nu läggs ned? Nej, det är inte riktigt sanningen. Det är viktigt att göra ett förtydligande här. Den främsta anledningen till att så många bensinmackar läggs ned runt om i Sverige - det är faktiskt inte bara på landsbygden - är att det är så små marginaler på drivmedel.
Det en mackägare i dag tjänar pengar på är faktiskt att sälja korv, chips, film och så vidare. Att här i kammaren beskylla oss socialdemokrater och säga att det är pumplagen som är det stora hotet mot landsbygden är helt fel.
Av den anledningen vill jag understryka att det faktiskt inte är så. Det finns andra orsaker, och det är andra drivkrafter som ligger bakom detta. Det är fler inom de borgerliga partierna som delar Eva Johnssons uppfattning att det är pumplagen som är bekymret när det gäller utvecklingen på landsbygden i just den här frågan.
Skulle det vara så undrar jag varför man inte har gjort någon förändring under de tre år som har gått då man har suttit i regeringsställning och haft möjlighet att förändra. Jag vill på detta sätt bara göra en korrigering när det gäller inlägget angående pumplagen.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack, ministern, för svaret! Ett särskilt tack vill jag uttrycka för förtydligandet av det som inte stod i det skriftliga svaret, att synen är att även i framtiden ska sexköp vara förbjudet.
Just det sista tycker jag är oerhört angeläget, inte minst mot bakgrund av att vi nu ser att det finns en attitydförändring i samhället, speciellt bland unga människor.
Det har gjorts undersökningar bland studenterna, bland annat i södra Sverige, som visar att det finns en ökad känsla av att det är okej att både köpa och sälja sex.
Det finns studenter exempelvis på Lunds universitet som åker över till Köpenhamn och helt enkelt säljer sig för att dryga ut tillvaron som student.
Vi vet ju av erfarenhet, utifrån dem som bor i betydligt fattigare länder än Sverige, att det är just levnadsvillkoren som många gånger gör att människor blir sålda som slavar och så vidare. Därav är det här ett gigantiskt problem. Därför är det bra att det i dag finns ett handlingsprogram.
Det är naturligtvis ett steg i rätt riktning, inte minst här i Sverige.
Precis som ministern säger i svaret kommer man sedan utredaren har utfört sitt uppdrag att utifrån det resultatet kunna överväga eventuella behov av en skärpning av straffskalan och lagstiftningen.
Hitintills under de här tio åren är det, i alla fall enligt uppgift från SVT:s Rapport , endast två personer som har blivit dömda till fängelse och 228 personer som har blivit dömda till böter. Och det är inte överallt i landet som det över huvud taget har fällts några domar.
Vi vet att det inte är enbart kring våra tre storstäder som det förekommer sexköp utan det förekommer runt om i hela landet. Sedan är det ju så att utbud och efterfrågan naturligtvis ser lite olika ut, men det är lika allvarligt oavsett på vilken plats i Sverige eller runt om i världen som man säljer en annan människa.
Mot bakgrund av detta kan jag ändå inte låta bli att fundera lite inför framtiden. Jag har noterat att en ledamot från Centerpartiet här i riksdagen har skrivit en motion om att avskaffa sexköpslagen och också kopplerilagen.
Det känns oerhört allvarligt. Vi har också de unga i Cuf och de unga i Luf som är av samma uppfattning. Tänker man då på framtiden och morgondagens politiker kan man inte låta bli att känna en speciell oro för detta i kombination med den förändrade synen på sex.
Sex i sig är inget fel bara man inte utnyttjar och köper en annan människa.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack för det här inlägget! Det känns ändå som om vi är på väg, i alla fall från svensk sida, att ta kanske något litet myrsteg i rätt riktning. Sedan är det naturligtvis en lång resa att göra på flera olika sätt.
Framför allt tänker jag på de problem som finns med prostitution, människohandel och barnpornografi, men vi kanske också ska fundera över andra kriminella handlingar. Knarkhandel är ju en sak som ministern var inne på, men kanske handlar det också om det som är kopplat till terrorism.
Precis som vi människor som inte lever på den kriminella sidan har ju de på den kriminella sidan ett sätt att bedriva företagande, om man kan uttrycka det så. De ser ju till att de har flera ben att stå på för att få ihop de inkomster de skaffar sig utifrån det som är deras levebröd. Så är det även när man är på den kriminella sidan.
I det här fallet utnyttjas andra människor, som är fattiga, som har blivit sålda. I vissa sammanhang handlar det om unga flickor vars fäder faktiskt säljer dem därför att de inte ser någon annan möjlighet till en inkomst.
Någon med en fet plånbok - om man får uttrycka sig så i kammaren, fru talman - kommer att utnyttja den unga kvinnan eller barnet, precis som ministern visade på i sitt svar. Just därför är det både bra och viktigt att vi arbetar med detta på EU-nivå och internationellt.
Sverige har under sitt ordförandeskap lyft upp frågan. Det är bra. Många kom på seminariet som hölls i Sverige. Samtidigt förstår och ser fler och fler i Europa problemen med människohandel kopplad till sexköp.
Men det finns länder i Europa som ser prostitution som ett levebröd, ett helt vanligt yrke. Det finns ett land nära oss, nämligen Tyskland. Det förekommer i Spanien. Det finns flera länder. Här handlar det om att arbeta med attitydförändringar.
Det kan inte å ena sidan vara okej att se prostitution som ett vanligt yrke, som alla andra yrken, medan å andra sidan i nästa andetag vara emot människohandel och det som är kopplat till sexköp och utnyttjande av människor. Här finns ett samband, precis som ministern pekade på. Därför måste vi bli tydliga.
Det gäller bland annat vid internationella evenemang runt om i världen, från idrott till andra stora evenemang som samlar människor. Överallt där människor samlas pågår handel.
Mycket av den handeln är naturligtvis positiv, men inte den del av handeln som handlar om att utnyttja och köpa andra människor. Vi vet att det pågår prostitution vid till exempel fotbolls-VM och andra arrangemang. Det kan vi aldrig acceptera. Här finns en anledning att koppla ihop och vara en förebild med vår sexköpslag och attityder.
Om det finns en lag att det är förbjudet blir det en signal att det inte är acceptabelt.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack för debatten, justitieministern! Det här är en viktig debatt. Det är viktigt att vi fortsätter att sätta diskussionen högt på agendan såväl i Sverige, i Europa som globalt.
Det är många i Sverige och runt om i världen som har tagit del av Stieg Larssons böcker, till exempel Män som hatar kvinnor . Där finns ett tydligt exempel. Jag tror att det påverkar oerhört många människor. Där kan vi se hur kulturen också kan vara med och bidra till attitydförändringar.
Det är också viktigt att vi fortsätter med det här arbetet. Precis som ministern sade i sitt första inlägg handlar det inte om att bara för att problemet inte syns på gatan skulle problemet inte finnas. Vi är väl medvetna om att det inte är så. Vi vet att prostitution finns och förekommer på nätet. Problemet är detsamma. Det är fråga om människor som lever i fattigdom på olika sätt.
Det kan vara människor som har varit utsatta för incest eller våldtäkter som barn eller unga. De hamnar på olika sätt i denna situation, om de inte har blivit sålda som slavar från ett fattigt land. Vi måste ha med oss denna kunskap för att kunna motverka detta.
En del handlar om att arbeta med välfärden, det vill säga skapa förutsättningar för människor till en trygg tillvaro och rätten till ett arbete oavsett var på jorden man bor. Det är oerhört viktigt i kombination med attitydförändringar. Det är inte okej att köpa en annan människa.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Precis som Peter Hultqvist före mig var inne på är det fler och fler som arbetar på oregelbundna arbetstider. Jag tänker delge ministern ett exempel. Det är måndag, och snart ska Elin och Albin till dagis. Just den här dagen är det lite problem i familjen, för det är lite knepigt att lösa det här med barnomsorgen.
Pappan i familjen jobbar dagtid men kommer inte hem förrän kl. 19. Mamman jobbar kvällsskift inom vården. Det handlar om att få familjelivet att gå ihop mellan kl. 18 och 19 på kvällen. Vid tio tillfällen på sex veckor har man ett bekymmer för hur man ska få barnomsorg.
Detta får man alltså lösa med hjälp av goda vänner, släkt och anhöriga. Det kan inte vara acceptabelt i dagens samhälle med tanke på hur arbetslivet har förändrats och med tanke på arbetslinjen. Och det är ju det vi vill. Vi vill väl att människor ska komma ut i arbete och ha möjlighet till arbete. I dag vet vi att det finns framför allt kvinnor som kommer i kläm.
Arbetslösa som söker arbete och får ett jobb inom ett yrke där det ingår kvällsarbete och nattarbete får kanske ingen barnomsorg eftersom det inte är så många kommuner som tillhandahåller det. Det finns kommuner som tillhandahåller barnomsorg på obekväm arbetstid, men i och med att det inte är ett krav eller en rättighetslagstiftning är det inte alla kommuner som tillhandahåller det.
Då kan kontentan bli, vilket ett flertal tyvärr vittnar om, att man inte kan söka ett visst arbete. Det finns också de som är anställda på arbetsplatser där arbetsledningen eller företaget lägger om arbetstiderna. Det kan vara en omläggning av arbetstiderna till treskift.
Man klarar inte det som småbarnförälder om det inte finns tillgång till nattis i kommunen. Kontentan av det kan bli att man blir tvingad att säga upp sig för att man inte klarar barnomsorgen. Alla har inte i dag nära och anhöriga som kan ställa upp och hjälpa till när man behöver lösa detta.
I ett modernt Sverige där vi tycker att jobben är viktiga borde rättigheten till barnomsorg på obekväm arbetstid, det vill säga efter kl. 18 på kvällen och fram till kl. 6 på morgonen, vara samma rätt som att få barnomsorg på dagtid. I svaret sägs att det är önskvärt och eftersträvansvärt.
Det hjälper inte Ellens och Albins föräldrar när de funderar på hur de ska få livet att gå ihop. Det känns väldigt märkligt med det svar som Peter Hultqvist har fått. Man är inte från regeringens sida beredd att ta det här steget. När man ändå ser över skollagen och ändå håller på att göra förändringar vore det bättre att gå till att det blir en rättighetslagstiftning.
Det är en fråga som vi s-kvinnor driver på. Vi tycker att detta är viktigt. Vi är oerhört glada över att Socialdemokraterna är beredda att ta ett steg i rätt riktning i den här frågan till skillnad från regeringen som tror att man kan klara sig med önskvärt och eftersträvansvärt.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är inte utan att man blir lite mörkrädd när man lyssnar på ministern som har ansvar för skolan och förskolan. Jag tänker på den syn han har på familjen och framför allt på kvinnan och på jämställdheten.
Till Ellens och Albins föräldrar är hälsningen att oavsett om det skulle införas en rättighetslagstiftning om nattis så skulle de inte få någon omsorg ändå. Men det just den här familjen i Vislanda skulle behöva är barnomsorg lite senare på kvällen. Just den här familjen är inte i behov av nattis.
Oavsett det säger ministern att då ska hon be sin arbetsgivare att få ändra sin arbetstid till dagtid. Jag vet inte vad ministern har för erfarenhet av att samtala med sin arbetsgivare om att förändra sin arbetstid. Det är inte alltid det allra enklaste. Det som jag också tycker är allvarligt är att ministern på något sätt försöker spela bort korten i den här frågan genom att gå tillbaka och säga att vi gjorde ingenting.
Men det är inte riktigt sant, för det var faktiskt så att i slutet av förra mandatperioden hade vi tagit några små steg framåt just i den här frågan. Vi hade sett att behovet av barnomsorg på obekväm arbetstid hade ökat, delvis för att fler jobbar på kvällar men också för att fler jobbar på nätterna som en följd av hur arbetslivet har förändrats.
Därför hade vi tagit några kliv åt det här hållet, men det var ingenting som den här borgerliga regeringen var intresserad av. Därför tog man inte tag i och fortsatte med detta. Det ministern säger är alltså inte riktigt sant. Att sedan säga att man har rätt till en individuell prövning men därmed inte rätt till omsorg - då har man ju inte kommit någonstans.