Maj Karlsson (V):
I nästan fyra år har vi drivit en kamp mot regeringen som jag aldrig i min vildaste fantasi hade kunnat tro att vi skulle behöva driva. Aldrig hade jag kunnat ana att en rödgrön regering skulle bli ansvarig för att vi i dag står med en LSS-reform som nästan helt saknar funktionsduglighet. Inte för en sekund hade jag kunnat tro att den hårdaste striden vi skulle ha skulle bli den om min och din rätt att leva våra liv som fria individer med självbestämmande och rätt till delaktighet.
Om det inte hade varit för funktionshinderrörelsens enträgna kamp hade en av vår tids största frihetsreformer i dag varit helt skjuten i sank. Trots att denna mandatperiod kantats av motgång efter motgång har de inte för en sekund givit upp kampen för LSS. Trots att deras liv helt rasat samman har dessa människor använt sitt mod och sina krafter för att inte låta det undgå någon vad regeringens politik har kostat.
De har tvingats att delge oss sina mest privata angelägenheter för att vi verkligen ska se vad som sker. Med sig själva som levande exempel har de tvingats att visa vad var och en av oss kan komma att förlora, allt för att vi ska få behålla våra rättigheter. Jag är därför väldigt stolt över att vi tillsammans med funktionshindersrörelsen har gjort skillnad. När regeringen gav Försäkringskassan i uppdrag att minska antalet timmar fick vi tillsammans regeringen att backa.
När regeringen tyckte att schablonen var tillräckligt hög fick vi dem att tänka om. När den senaste domen om tilläggstid föll var vi med och tryckte på för att få dem att ändra lagen, och vi har tillsammans sett till att regeringen tagit bort besparingskravet i LSS-utredningen.
Varje gång som denna eller den förra regeringen försökt att få frågan om assistans att handla om fusk och kriminalitet har vi synliggjort den fruktansvärda strategin att genom att undergräva en reforms legitimitet göra det möjligt att slå sönder bärande fundament i vår välfärd. Med stenhård kamp har vi puttat regeringen åt rätt håll, fått dem att göra om och göra rätt och fått regeringen att visa att de kan om de verkligen vill.
Men dessvärre, fru talman, vill inte regeringen ta det enda beslut som krävs för att verkligen säkra LSS. Vår tio år långa strid för att få en lagändring har inte givit resultat. Att ändra lagen är nämligen ett beslut som faktiskt skulle kosta. Sanningen är att inte en enda av de förändringar som regeringen gjort har haft någon som helst betydelse för de tusentals människor som drabbats av deras politik.
Inte en enda av de punkter som regeringen har backat på hjälper de över 1 000 personer som har fått sina liv fullständigt sönderslagna under denna mandatperiod. Regeringen hade ett mål: att kostnaderna för assistansen skulle minska. Detta mål var viktigare för dem än vår rätt till vårt liv. Det råder inga tvivel om att den främsta anledningen till att bara 11 procent i dag blir beviljade assistans är den allt hårdare rättstillämpningen.
Detta har vi under tio års tid pekat på, och vi har krävt att lagen just därför måste ändras. Men två regeringar i rad har i stället stått med armarna i kors och tittat på när en av vår tids största frihetsreformer har förlorat sin grundintention. Med öppna ögon har de sett på när människor har förlorat sina grundläggande rättigheter. Inte en gång har vi sagt att regeringen ska styra våra domstolar.
Det vi kräver är att regeringen ska stå upp för det beslut vi har fattat i Sveriges riksdag: att vi ska ha en lag som ger oss alla rätt att leva våra liv med självbestämmande och med rätt att delta i samhället. Vi ska ha en lag där människors rättigheter och behov ska styra. Det är ett demokratiskt fattat beslut som nu inte respekteras, eftersom regeringen vägrar att ändra lagen efter alla de domar som fallit. Fru talman!
För oss i Vänsterpartiet är vårt välfärdskontrakt heligt. För oss är det en självklarhet att om Emmas barn skulle födas med en funktionsnedsättning ska vi gemensamt garantera att hen ska kunna växa upp till en fri medborgare. Om Mikaels kärlek blir sjuk ska vi se till att hen ska kunna arbeta, studera och ta hand om sin familj. Och om jag skulle råka ut för en olycka ska ni se till att jag fortfarande kan gå ut och dansa.
LSS-reformen är ett löfte som vi i Sveriges riksdag har givit varandra om att det inte är vår funktionalitet som ska vara avgörande för om vi ska få vara fullvärdiga och fria medborgare. Den är ett löfte om att vi, oavsett vad livet bjuder, ska känna oss trygga med att vi ska få våra behov tillgodosedda och att vi ska ha rätten att leva våra liv. Det är ett löfte som vi kommer att slåss för.
Regeringen kan vara säker på att frågan om en lagändring kommer att vara med oss under hela valrörelsen, men vi kommer inte att sluta där. Ni kan lita på att detta är en fråga som kommer att följa med direkt efter valet och där vi med alla tillgängliga medel kommer att pressa nästa regering till att säkra LSS.