KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Jag tror att jag har förstått frågorna. Jag ska försöka besvara dem lite tydligare. När det först och främst gäller frågan om snabbare hantering av olika ärenden är det ju så att den här målutredningen har det som en tråd i sitt uppdrag att se på berättigade krav på särskild snabbhet eller särskilda kunskaper. I det sammanhanget får man titta på olika förslag.
Man har också ganska vida ramar när det gäller att lämna förslag. Däremot är vi tveksamma till specialdomstolar och har den grundinställningen från regeringens sida att specialdomstolar utanför de bägge domstolsslagen är någonting man ska undvika. I stället kan vi tänka oss lösningar inom ramen för de domstolar som finns. Redan i dag koncentrerar man den här typen av mål till någon tingsrätt och tar in specialkompetens. Det kan vara en lösning.
Det här är ju någonting som utredningen kan arbeta med. Uppdraget ska, efter förlängning, vara klart den 15 juni 2010 är det sagt. Den andra frågan som Eva-Lena Jansson ställde var hur Sverige driver frågan om hemvist för en europeisk patentdomstol. Jag vill gärna vara riktigt ärlig och säga att så knölig som den här frågan har varit under ordförandeskapet och så många intressen som har funnits har vi nog inte ägnat mycket tid åt att diskutera var domstolen ska förläggas.
Det har funnits väldigt många olika synpunkter på hur en sådan här domstol ska vara och hur den ska se ut. Vi börjar väl komma någonstans där det så att säga är dags att fundera över var det är lämpligt. Jag tror att möjligheten att åstadkomma en lösning om vi samtidigt skulle ha fikat efter att dra den till Sverige hade varit lite mindre så vi har inte lagt mycket energi på den saken under ordförandeskapet. Det tror jag var en klok prioritering.
När det sedan gäller frågan om ansökningar på ett annat språk har PRV lyft fram möjligheten att göra en svensk ansökan på engelska till exempel, för det är väl det som det handlar om. Den frågan ligger primärt på Näringsdepartementet. Jag vet inte exakt när den restes, men jag har informationen att man arbetar med den frågan.
Den är inte helt lätt av det enkla skälet att det inte bara handlar om språket utan man kommer i clinch med den svenska offentlighetsprincipen och med den svenska språklagen. Det har komplicerat arbetet med just den här frågan. Det kan jag förstå, för både språklagen och offentlighetsprincipen är viktiga för svenska myndigheter.
Ska man pröva enligt svenska regler med mera på ett annat språk får vi en massa juridiska komplikationer. Det kan göra att frågan är lite knepig, men jag vet som sagt inte exakt när den började beredas. Den finns i vart fall under beredning och jag ska ta reda på svaret när jag får möjlighet.
Beatrice Ask (M):
Först vill jag bara för att reda ut detta säga att det ju är så redan i dag att domstolsprövningen av patentmål i Sverige är koncentrerad till Stockholms tingsrätt i första instans och Svea hovrätt i andra instans. Sista instans är då Högsta domstolen. Man tar in tekniska experter därför att tvister i de här frågorna kan vara väldigt tekniska till sin art.
Det är väl så man såvitt jag kan se måste jobba också med andra typer av patentmål framöver, till exempel inom immaterialrätten. Det är inte vad vi kallar specialdomstolar. Men vi är då överens om att man behöver ha den tekniska kompetensen och fokusera mer på vissa frågor på ett ställe, för annars har man inte den kunskap som kan vara nödvändig.
Jag tror att det också skyndar på processen, för tidsaspekten är oerhört viktig för den som söker patent, både kostnadsmässigt och för att man inte ska konkurreras ut innan man har fått ett patent. Det är viktigt.
I det sammanhanget kan jag också säga att det alltid finns en risk att man i dessa instanser blir väldigt detaljerad och att det ställs hårda krav på byråkratiska inlagor för att hantera det hela. Det är bakgrunden till att vi har arbetat med ett EU-patent - för att minska byråkratin och problematiken. Språkfrågorna är otroligt centrala.
I dag måste man i princip söka patent i alla olika EU-länder, och vi skulle vilja att man kunde söka ett helt EU-patent och att man slapp översätta det till alla tänkbara och otänkbara språk - bara översättningarna av alla handlingar är oerhört kostsamma och tar tid.
Där har vi, som sagt, nått en bit på vägen och fått en del avgörande beslut som innebär att vi inom överskådlig tid troligen kan förverkliga det här. Det skulle vara väldigt bra för europeisk industri och framför allt för de små företagen.
Förenklingar i patentförfarandet är också betydelsefulla framför allt för lite mindre företag som inte har de resurser som stora koncerner och andra kan ha. När det sedan gäller EU-patentdomstolen har jag fått lite hjälp - man har ibland hjälp från coachen även i riksdagen.
När det gäller frågan om en sådan här europeisk patentdomstol och var den skulle placeras kommer varje land att kunna ha en egen lokal avdelning för första instans, och det blir förmodligen ett ställe där man koncentrerar det, typ Stockholms tingsrätt, som vi har gjort hittills.
Sedan blir det en förhandlingsdiskussion om frågan hur man ska lokalisera en andra instans och den centrala avdelningen i första instans. Det är väl ett förhandlingskort att ha med i spelet, men jag tror också att man ska säga att det är oerhört viktigt att i första hand se till att vi får ett europeiskt patent och en patentdomstol på plats.
Jag säger det därför att det är många intressenter, men om det i Sverige finns möjlighet att agera och ta till sig mer av den typen av frågor ska vi göra det, för det gynnar oss givetvis.
Beatrice Ask (M):
Marie Nordén har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att hindra olika rättsvårdande myndigheter att vältra sina kostnader över de andra samt på vilket sätt jag avser att ta ett helhetsgrepp över de rättsvårdande myndigheternas verksamhet i Jämtlands län. Regeringens satsning på rättsväsendet är den mest omfattande som gjorts. Alliansregeringen anser att det är viktigt att vi har ett fungerande rättsväsen i hela Sverige.
Som jag nyligen påtalade i ett frågesvar till Marie Nordén har regeringen också sett över delar av rättsväsendets lokalisering i Norrland. När det gäller häkten och anstalter är det Kriminalvården som ansvarar för sin lokalförsörjning inom de ekonomiska ramar riksdag och regering bestämmer.
Av Kriminalvårdens instruktion framgår att häktesorganisationen ska vara utformad så att den främjar ett effektivt samarbete med övriga myndigheter inom rättsväsendet och att en lokalisering av häktena som underlättar detta samarbete ska eftersträvas.
Innan Kriminalvården fattar beslut om större förändringar i häktesorganisationen ska myndigheten samråda med de andra myndigheterna inom rättsväsendet och med de tingsrätter, länsstyrelser och polismyndigheter som berörs av verksamheten. Jag utgår från att rättsväsendets myndigheter verkar för att ta till vara de fördelar som kan vinnas för enskilda och för staten som helhet.
Beatrice Ask (M):
Det är omöjligt att uttala en bestämd uppfattning om varje organisation och varje del av den utan det helhetsunderlag som krävs. Jag utgår från att Kriminalvårdsstyrelsen har det. Man måste se helheten. Jag har inte så mycket detaljkunskaper om häktesverksamheten i Östersund eller på andra platser.
Jag framhöll, vilket Marie Nordén uppenbarligen inte noterade, att jag under den tid då man hade stängt häktesverksamheten i Östersund deltog i de diskussioner som kritiserade att man inte såg samordningsbehovet för olika verksamheter i Norrland.
Det var detta som så småningom drev fram den utredning jag nämnde, som skulle se på hur olika rättsvårdande myndigheter samverkade men inte levererade tillräckligt bra resultat. Nog bekymrar jag mig över detta. Det vore dock förmätet av mig att säga exakt vad jag tycker om just häktesplatserna i Östersund utan att sätta in detta i ett större sammanhang. Så kan man inte göra.
Marie Nordén utgår från att det har funnits information om Kriminalvårdens projektering och så vidare i Östersund. Så är det naturligtvis.
Men från min första dag som minister har jag varit väldigt tydlig om vad som är alliansregeringens politik, nämligen att Kriminalvården själv ska ta ansvar för organisationen inom de ramar som vi anger.
Det är väldigt många önskemål om och behov av förändringar, nybyggen och annat som ligger på Kriminalvårdens bord, och för att klara detta på ett kvalitativt sätt tycker jag att myndigheten ska ha helhetsansvaret.
Vi har valt att försöka öka precisionen i de planer man har men också bidra till att man har ramar som är rimliga i förhållande till den klienttillströmning man har. Naturligtvis påverkar också klienttillströmningen hur man ska organisera verksamheten.
Som sagt, den här regeringen har från första dagen gett mycket tydliga besked om ansvarsfördelningen mellan regering och myndigheter. Vi har varit tydliga med att det är viktigt med samordning över myndighetsgränserna. Vi har också varit mycket tydliga med att vi vill ha en effektiv organisation även i Norrland. I några fall har vi också fått förbättra de underlag vi har haft för att åstadkomma detta.
Detta är en frågeställning där jag anser att Kriminalvården måste fatta beslutet och bestämma hur det ska se ut. Det kan man inte direkt jämföra med en ambassad utomlands.
Beatrice Ask (M):
I år tillförs Kriminalvården 700 miljoner kronor, och ytterligare 100 miljoner kronor beräknas från år 2011. Vi tillför ansenliga summor, och ingen annan myndighet har fått större anslagsökningar under rätt många år, i alla fall under den här mandatperioden. Likväl ryms naturligtvis inte allt som man önskar inom anslagsökningen.
Men jag tycker att när man gör denna stora satsning på en myndighet måste man också kunna ge den ansvaret att fördela resurserna på ett rimligt sätt. Och alliansregeringen har varit väldigt tydlig med att verksamheten måste planeras att ske inom ram.
När Kriminalvården kom in med en framställan och ville att vi skulle medge ett hyresavtal som innebar att man behövde mer pengar än de resurser man redan hade fått, stämde det inte med reglerna och uppfyllde inte heller kraven i lokalförsörjningsförordningen.
Därför valde regeringen att inte ens pröva frågan, det vill säga vi fattade inte beslut därför att det inte hade skett i den ordning som det ska. Jag förstår att Marie Nordén, precis som många andra, är väldigt bekymrad över detta.
Men det som är vårt stora problem i dag när det gäller att reda ut situationen i Östersund och de rättsvårdande myndigheterna är naturligtvis att man har trott på allmänna uttalanden men att den förra regeringen valde att varken fatta beslut eller anslå några pengar. Och jag kan konstatera att Socialdemokraterna inte heller i opposition föreslagit några öronmärkta pengar till det här ändamålet.
Beatrice Ask (M):
Peter Hultqvist har frågat statsministern vilka åtgärder han avser att vidta med anledning av de brister i Regeringskansliets beredning som lett till den omfattande kritik som Lagrådet levererat när det gäller kvaliteten i förslagen till ny skollag och ny plan- och bygglag. Interpellationen har överlämnats till mig. Jag vill börja med att understryka vikten av att lagar och andra författningar är ändamålsenligt utformade och håller hög kvalitet.
Författningarna måste både vara väl avvägda i sak och uppfylla höga krav på läsbarhet. Vi har en period av intensivt lagstiftningsarbete bakom oss. Regeringen har varit mycket produktiv. Man kan konstatera att trots det stora antal förslag regeringen lämnat till Lagrådet, har endast ett fåtal ärenden fått allvarlig kritik. Av betydelse är också att de båda förslag som Peter Hultqvist nämner är mycket omfattande.
Vad gäller arbetet inom Regeringskansliet innan en lagrådsremiss lämnas till Lagrådet, kan nämnas att beredningen sker i samarbete mellan språkexperter och jurister. Riktlinjer för hur lagtexter bör utformas används som viktiga hjälpmedel i detta arbete. Riktlinjerna kompletteras av interna informations- och utbildningsinsatser. Även Lagrådets granskning är betydelsefull för att säkerställa lagstiftningens kvalitet.
Regeringen har i propositionen En reformerad grundlag föreslagit att Lagrådets ställning ska stärkas bland annat genom en utvidgning av de olika lagar som ska granskas och genom att granskningen görs obligatorisk. Lagrådets synpunkter följs systematiskt upp inom Regeringskansliet. Ofta har Lagrådets synpunkter betydelse inte bara för det ärende som synpunkterna gäller utan också för framtida ärenden.
Synpunkterna kommer ofta upp till exempel i utbildningssammanhang. Regeringen har i de båda propositioner som överlämnats till riksdagen redovisat sin bedömning av Lagrådets synpunkter i respektive ärende.
Beatrice Ask (M):
Jag kan instämma i många av de synpunkter som interpellanten anför om behovet av tydlighet i lagstiftningen, även om det alltid måste göras en tolkning och bli en praxis av vissa skrivningar. Ett problem när det gäller den nya plan- och bygglagen, som jag inte ska diskutera i sak, är, om jag har förstått det hela rätt, att man har försökt att modernisera språket och strukturen.
Det är aldrig särskilt enkelt. Men i samarbete med den klarspråksenhet som vi har på Justitiedepartementet har man gjort det för att se hur det ska hanteras. I övrigt finns det, som jag försökt beskriva, rutiner för att säkerställa kvalitet och ordning. Den yttersta och väldigt viktiga granskningen sker i Lagrådet. Det arbetet har alltså skett.
Det som är bra generellt sett är ändå att det är i mycket få ärenden vi får den typ av kritik som man i år i några enstaka fall har fått. Det beror naturligtvis på omfattningen. Jag delar, som sagt, uppfattningen om behovet av att vara tydlig och tycker att det är viktigt att man försöker rätta till saker. Men jag är inte helt säker på om det här ärendet ännu har lämnat utskottet; det är möjligt att det redan har gjort det och är på väg fram i riksdagen.
Alltid när så här omfattande lagstiftning genomförs kan det finnas problem. Det är lätt att säga - jag ska komma ihåg Peter Hultqvists synpunkter - att man kunde ta lite mer tid på sig. Det är klart att vi inte lever i den tid då saker kunde utredas i 18 år utan viss kritik också för senfärdighet. Det vanliga här från talarstolen är att det riktas kritik mot att saker inte gått tillräckligt snabbt.
För att ett lagstiftningsarbete ska bli bra för användarna - det måste ändå vara det som är syftet - måste det få ta tid och ske i olika omgångar. Det är inte så att man lite hipp som happ har snidat ihop lagförslaget, utan det har varit många vändor och mycket granskning innan det kom till det färdiga förslag som Lagrådet haft att granska. Jag tycker, som sagt, att man tagit till sig det som uttalats.
I propositionen besvaras en del av de invändningar som har kommit från Lagrådet. Den praxis vi har visavi riksdagen är ju att vi redovisar där. På några punkter ger man väl delvis kritikerna rätt. I några avseenden ändrar man sig, och i några avseenden tycker man kanske att regeringen ändå har gjort en riktig bedömning.
Beatrice Ask (M):
Apropå kommentaren om nybörjare i att regera vill jag säga att antalet avstyrkta ärenden eller ärenden som Lagrådet riktat stark kritik mot nu är mindre än som var fallet i början av 2000-talet då väl tidigare regeringar hade betydligt längre erfarenhet. Det är nog inte där skon klämmer. PBL har utretts sedan början av 2000-talet. Det har vänts och vridits på den.
Regeringens arbete med detta påbörjades 2008 så förslagen har inte hafsats fram. Det som lite grann bekymrar mig är naturligtvis diskussionen om svårtolkat. I alla typer av lagstiftningar finns det alltid en del som är svårtolkat. Man kan inte alltid utröna exakt var praxis kommer att hamna.
Men vad som är viktigt är att man funderar på - jag utgår från att man vid riksdagens beredning gör det - om det är formalia som är problemet eller om det handlar om något i sak. Ibland syftar ju lagförslag och propositioner till viss förändring innehållsligt, men det vågar jag inte uttala mig om eftersom jag inte är sakkunnig på de ämnesområdena. Det är inte heller så att det brister i planeringen - tvärtom!
Lagrådet har haft väldigt mycket att göra - om det råder det ingen tvekan - bland annat beroende på att vi i regeringen haft ambitionen att genomföra det vi har utlovat. Vi har också planerat för det arbetet. Dock kan jag säga att vi i det här sammanhanget har haft vissa bekymmer på grund av reglerna om hur många i Lagrådet vi får tillsätta. Därmed finns det en begränsning.
Vi kan alltså inte utvidga så som det ibland skulle behövas när det blir arbetstoppar. Lagrådet har gjort ett fantastiskt arbete. Jag vill gärna understryka att de synpunkter som Lagrådet kommer med i alla sammanhang är oerhört viktiga. Naturligtvis tar regeringen - det gäller också de här båda förslagen - intryck av inkomna synpunkter.
Vi bereder dessa och redovisar för riksdagen vad vi tagit med eller inte och hur vi motiverar våra ställningstaganden. Hela tiden försöker vi givetvis också utveckla lagstiftningsarbetet för att inte göra samma misstag två gånger. Jag delar alltså uppfattningen att det handlar om två väldigt omfattande lagförslag. De är väldigt viktiga.
Däremot har jag inte synpunkten att de tagits fram väldigt skyndsamt och att vi förbisett kvalitetsfrågorna - tvärtom! Men det är klart att man i den här typen av väldigt omfattande lagstiftningsarbete riskerar, nästan oavsett hur mycket tid man avsätter för det, förr eller senare när frågorna prövas i verkligheten riskerar att hamna i situationer där justeringar behöver göras.
Det kan vara oförutsett när det blir mycket omfattande. I bakgrunden till både skollagen och PBL finns också att vi politiker har så förfärligt många synpunkter i detaljfrågorna att det juridiskt blir komplicerat att reglera hur det ska se ut. Som sagt: Den här regeringen har bedrivit ett framgångsrikt arbete, också visavi Lagrådet.
Jag är väldigt glad över att se att det blir allt färre synpunkter från Lagrådet på olika lagförslag. Att vi ligger bra mycket bättre till än tidigare regeringar gjort är också en framgång.
Beatrice Ask (M):
De detaljsynpunkter man kan ha på ärendet i sak är det naturligtvis omöjligt för mig att hantera. Däremot har jag ansvar för den granskningsverksamhet och den kvalitet vi har i beredningsarbetet, och detta följer väldigt väl inarbetade rutiner där ärenden bereds under lång tid.
Ett problem är naturligtvis inte att vi tar för kort tid på oss, utan tvärtom kan man säga att utredningstider på så där 18 år är ganska väl tilltagna. Det problem som möjligen då uppstår är att det händer mycket i verkligheten, och det riskerar att leda fel om man är för senfärdig. Sedan är det naturligtvis oerhört angeläget att man är klar med till exempel säkerheten på arbetsplatser eller vad det nu kan handla om. Det är en delfråga här.
Om det är en delfråga om det finns en otydlighet i reglerna där utgår jag ifrån att interpellanten och andra ser till att vi i riksdagen kan tydliggöra vad som gäller. Jag menar dock att den granskning som Lagrådet har gjort, också av de två omfattande förslag som vi särskilt har nämnt - skollagen och plan- och bygglagen - har hanterats på det sätt man ska hantera det.
Endera försöker man rätta till sådant som blir fel - lagstiftning är komplicerat, och ibland har Lagrådet viktiga synpunkter - och ibland gör man inte samma bedömning men motiverar det. Det finns alltså naturligtvis en säkerhet i beredningsprocessen som är viktig och som vi följer. Det är också glädjande att se att vi har fått bättre samstämmighet mellan regeringens propositioner och Lagrådet.
Det är färre ärenden där vi får kritik och framför allt sådan kritik där man avråder. De eventuella småmissar som skulle kunna dyka upp emellan detta ganska tydliga nätverk utgår jag ifrån att riksdagen på ett enkelt sätt kan rätta till. Jag tror inte att man ska skicka tillbaka denna typ av stora och viktiga lagstiftningar och börja om från början, för vi kan inte vänta i 18 år till.
Beatrice Ask (M):
Lena Olsson har frågat mig om jag avser att verka för att inrätta en granskningskommission angående våldtäktsärenden. Det är självfallet av största vikt att våldtäkts- och sexualbrott liksom andra brott utreds med hög kvalitet för att allmänheten ska kunna känna fortsatt förtroende för rättsväsendet. Det är allvarligt om offer för sexualbrott i allmänhetens ögon fortfarande skuldbeläggs utifrån sina egna beteenden.
För mig är det självklart att flickors och kvinnors rätt till fysisk integritet och sexuellt självbestämmande ska respekteras. Regeringen har under mandatperioden tillfört rättsväsendets myndigheter stora resurstillskott. Detta skapar goda förutsättningar för en bättre brottsutredningsverksamhet i stort. Jag vet att det på myndigheterna bedrivs ambitiösa utvecklingsinsatser för att förbättra möjligheterna att utreda och lagföra sexualbrott.
Regeringen har också i handlingsplaner vidtagit kraftfulla åtgärder för att bekämpa såväl mäns våld mot kvinnor som prostitution och människohandel för sexuella ändamål.
Åtgärderna har bland annat inriktats mot att utbilda personal inom rättsväsendet i bemötandet av sexualbrottsoffer, säkerställa tillgången till kvalificerad kompetens inom polisen för att förebygga och utreda mäns våld mot kvinnor samt vidareutveckla program för omhändertagande av sexualbrottsoffer.
Utvärdering av handlingsplanerna visar att mycket arbete har skett på myndigheterna, bland annat för att förbättra bemötandet av brottsoffer, öka samverkan och höja kvaliteten i brottsutredningarna. För att säkerställa kvaliteten i förundersökningar har regeringen även tillsatt en utredning.
I uppdraget ingår att utvärdera polisens och åklagarnas metoder för att kvalitetssäkra förundersökningar, och om så behövs föreslå förbättringar. Våldtäktsbegreppet vidgades år 2005. Om människors attityder inte följt med i utvecklingen är det allvarligt. Den pågående sexualbrottsutredningen ska granska tillämpningen av dagens sexualbrottslagstiftning och om syftet med reformen har uppnåtts.
Om utredaren anser att det finns behov av lagändringar ska sådana föreslås. Sammantaget pågår ett omfattande arbete för att höja kvaliteten och effektiviteten i brottsutredningarna när det gäller våldtäkter och sexuellt våld. Jag ser därför inte skäl till att inrätta en särskild granskningskommission. Det viktiga är att i stället fokusera på det utvecklingsarbete som bedrivs och att se till att det ger varaktiga resultat i myndigheternas verksamhet.