Tony Haddou (V):
1,7 miljoner kronor - så hög var inkomsten för den rikaste procenten i Danderyd. I Göteborg, som jag kommer från, var inkomsten för en vanlig arbetare runt 20 000 kronor i månaden under samma period. 86 000 måltider delades förra året ut i Göteborg bara av Sankt Johanneskyrkan. Av alla insatser från Sveriges stadsmissioner utgör matinsatserna nästan 65 procent.
42 miljoner - så mycket tjänar en högt uppsatt Volvochef om året. Och 2,5 miljoner är summan på den årliga skattelättnad som chefen belönas med av 73-punktsgänget med Socialdemokraterna i spetsen. 618 barn lever just nu i akut hemlöshet bara i min hemstad. Det är barn som tvingas flytta runt bland tillfälliga boenden, som inte har en egen säng och ingen plats att kalla hemma.
Samtidigt som den rikaste procenten i Danderyd plockar ut nästan 2 miljoner kronor i månaden har vi alltså matfattigdom och barn som inte har en plats att kalla hemma. Vi har alltså de som lever på överflöd av kapital och de som lever på marginalen. Någonting är mycket skevt i Sverige, och det stavas ojämlikhet och ökade klassklyftor.
Den ökade ojämlikheten är ett resultat främst av politiska beslut, inte minst på grund av slopade eller minskade skatter på förmögenheter, arv, gåvor, fastigheter och kapitalinkomster samt urholkade socialförsäkringssystem och sex jobbskatteavdrag. Allt detta har bidragit till ökade klassklyftor. Ändå står nästan alla partier inne i kammaren och säger sig värna om välfärden. Det talas varmt om bättre sjukvård, bättre skola och bättre äldreomsorg.
Men jag måste säga att det verkligen är mycket snack och lite verkstad. Fyra av fem kommuner tvingas att göra nedskärningar i verksamheten under nästa år. Det handlar bland annat om neddragningar i skolan, äldreomsorgen och socialtjänsten. Flera välfärdsuppror har startat - jag tror att alla här känner till Lärarmarschen, Förskoleupproret och Undersköterskeupproret. Anledningen till att dessa har startat är att de anställda i välfärden helt enkelt har fått nog.
De ställer inte längre upp på nedskärningar och kronisk underbemanning. De har fått nog av stress och dåliga arbetsvillkor och av att ha alldeles för få kollegor. Samtidigt som välfärden är i desperat behov av resurser har vi två börsnoterade skolkoncerner som tillsammans gjort vinster på cirka en halv miljard kronor det senaste året.
Våra gemensamma skattepengar som ska gå till skolan, fler lärartjänster, löner och rimliga arbetsvillkor går i stället till aktieutdelningar till kapitalister som slaktar välfärden och vårt gemensamma. Det får vara nog av nyliberala experiment och sönderprivatiserade verksamheter. Det får vara nog av ökad ojämlikhet och klassklyftor. Detta system har vi prövat i decennier - i närmare 30 år.
Sverige har prövat sänkta skatter och försämrade sjukförsäkringar, och vi har prövat vinstjakten i välfärden. Det enda vi kan konstatera efter decennier är att vi har fått en minskad välfärd, områden som lämnats efter och ökade klassklyftor. Har man testat något så länge utan framgång tycker jag att man ska vara ödmjuk och ompröva sin strategi. Fru talman! Vänsterpartiet vill ha ett annat samhälle. Vi har andra prioriteringar.
Därför har vi lagt fram ett budgetförslag som utgör en plan för jämlikhet och grön omställning. Där satsar vi på den generella välfärden och på att minska de ekonomiska klyftorna och prioriterar de ekonomiskt utsatta. Vi gör satsningar som är centrala för ett mer jämlikt samhälle, och vi finansierar detta framför allt genom höjda kapitalskatter och genom att höja skatten för de rika. Regeringens budget ökar däremot klyftorna i samhället och leder till underfinansiering av välfärden i ett läge där behoven är stora.
Socialdemokraterna fortsätter med en skev fördelning och avskaffar värnskatten så att de rika männen ska få sina skattesänkningar. Vi kan konstatera att Sverige har blivit ett skatteparadis för de rika. Kapitalinkomsterna har koncentrerats till de mest välbeställda. Flera miljarder som skulle användas till att rusta upp bostäder i våra mest eftersatta områden eller till att förbättra socialförsäkringarna har undandragits till förmån för de rika. Därför måste vi lägga om ekonomin.
Med rättvisa skatter kan vi kraftfullt omfördela makt och resurser genom skattesystemet på ett mer rättvist sätt. Genom skattefinansierade välfärds- och trygghetssystem omfördelar vi också solidariskt mellan arbetande och arbetslösa, mellan friska och sjuka och inte minst mellan dem som lever i överflöd och dem som lever på marginalen. Men i stället tävlar de andra partierna om vem som mest kan skylla flyktingarna för välfärdskrisen, bostadskrisen eller arbetslösheten.
Vi har flera partier som använder ökade klassklyftor för att ställa grupper mot varandra. Jag tycker dock att vi ska visa människor var ansvaret ligger. Sanningen är att det varken är de ekonomiskt utsattas eller flyktingarnas fel att vi har nedskärningar eller att pengarna inte räcker till fler undersköterskor eller lärare. Både den ökade ojämlikheten och den raserade välfärden är resultatet av en högst medveten politik. Det handlar om politiska beslut från Socialdemokraterna och högern, som är ansvariga för de ökade klassklyftorna. Just där ligger ansvaret.
Dem vi borde ta ett större ansvar för - de ekonomiskt mest utsatta - lämnas efter. I stället är det uppenbarligen miljonärerna och miljardärerna - superpamparna och de superrika - som vi ska ta ett samhällsansvar för. De ska få ännu mer bidrag och skattesänkningar. Detta visar hur tydligt det är att vi har fått en rå politik för de fattiga och fetare tider för de rika. Fru talman!
Med rättvisa skatter minskar vi klassklyftorna, ökar jämlikheten och säkerställer en jämlik välfärd. Ekonomin ska inte vara riggad för de rikaste. Därför vill vi öka beskattningen av kapital och förmögenheter samtidigt som vi sänker skatten för låg- och medelinkomsttagare. Vi slopar också de rikas skattesubventioner och använder i stället pengarna till att stärka välfärden och till samhällsnyttiga investeringar. Det är tydligt att vi i dag har sju högerpartier och ett vänsterparti i riksdagen.
Socialdemokraterna tillsammans med Centern och Liberalerna ger oss skattesänkningar för de rika och kris i kommunerna. Likadant är det hos de blåbruna: Det är skattesänkningar för de rika och kris i kommunerna, där verksamheter tvingas skära ned. Fru talman! Det är dags att välfärdsarbetare får den status de förtjänar. Det är dags att undersköterskor får bättre arbetsvillkor, rimliga scheman och arbetstider som går att kombinera med familjeliv och fritid.
Vänsterpartiet kommer att fortsätta att kämpa för ett jämlikt samhälle. Vi kommer att backa varenda undersköterska och varenda välfärdsarbetare, och vi kommer aldrig att sluta kämpa för dem som lämnas efter. Där har ni vår solidaritet och vår klasskamp. Vi sätter flertalet före kapitalet.