KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kent Persson (V):
Jag har inte alls någonting emot att bredda debatten när det gäller jämställdhetsfrågorna om det skulle behövas, synnerligen nu när man kan se att jämställdhetsarbetet totalt sett i Sverige har tagit halvt stopp. Däremot tycker jag fortfarande att när det handlar om just bolagsstyrelser är det en symbolfråga där någon ska gå i bräschen.
Om det här skulle genomföras i Sverige tror jag att det får återverkningar inom andra områden som vi då inte skulle behöva lagstifta om. Lagstiftning är en åtgärd som vi tar till när det finns särskilda behov. Jag tycker att den debatt som har varit och är i medierna är bra, för den lyfter upp den här frågan. Den lyfter också upp valberedningarnas arbete och hur de arbetar.
Det ökar trycket på våra politiska partier. Jag är inte ensam, utan jag ser att också moderater och centerpartister lyfter upp kvotering som en möjlighet om ingenting händer. Jag tycker att vi ska ha lite mer bråttom. Att skynda långsamt kan vara bra ibland, men vi har skyndat långsamt väldigt länge och nu är det halvt stopp.
Vi står ju fast i dyn när det gäller kvotering och diskussionen om bolagsstyrelsernas sammansättning.
Kent Persson (V):
När jag lyssnar på Stefan Attefall kan jag inte annat än le. Han är bekymrad över att tre olika partier skulle ha tre olika uppfattningar i en fråga. Vi är tre olika partier, och vi försöker vara det även framöver.
Jag kan lugna Stefan Attefall med att om vi kommer i regeringsställning kommer vi att ha en gemensam uppfattning också när det gäller de statliga företagen. Att Vänsterpartiet tycker att det är viktigt med statliga företag är väl ingen nyhet. Det är viktigt med statligt ägande när det handlar om viktig infrastruktur. När det gäller Vattenfall och LKAB kommer vi aldrig att medverka till en utförsäljning av dem.
Men när vi kommer till SAS tycker jag att Stefan Attefall borde ha lyssnat lite noggrannare på vad jag sade. Det vi önskar, innan vi ger ett bemyndigande om försäljning, är ett bättre underlag som strategiskt visar vilka möjligheter SAS har att klara av en framtida flygmarknad, detta utifrån regionalpolitiska perspektiv, utifrån investeringsbehov, utifrån näringspolitiska perspektiv. Det var vad jag sade i mitt anförande.
Det är rimligt att vi, innan vi fattar beslut, har kunskap om vilka möjligheter SAS eventuellt har att överleva och om det är värt det. Jag har inte sagt någonting om huruvida vi ska ha kvar SAS i statligt ägande i framtiden. Jag vill ha bättre underlag. Jag tycker att riksdagens ledamöter har rätt att få veta vad de fattar beslut om.
Det ska inte enbart handla om att ge regeringen i uppdrag att utifrån eget tyckande sälja eller köpa.
Kent Persson (V):
Det sista var väldigt dåligt. Jag har personligen förhandlat med ett flertal större företag om köp och försäljning. Jag tror mig veta och kunna det här relativt väl.
Jag vet inte vilken erfarenhet Stefan har av affärsverksamhet, men han kan vara lugn, jag vet vad det innebär, och det tror jag flera i denna kammare känner till.
När det gäller statliga företag och viktig statlig infrastruktur som är avgörande för Sveriges möjligheter finns det en rättighet och en skyldighet. Det ska finnas tillgång till infrastruktur som är lika oavsett var du bor någonstans. Det anser vi inte marknaden klarar av. Det syns väl när det gäller utvecklingen av bredband och IT.
Det är problem i vissa områden i Sverige. Vi säger nej till att sälja ut LKAB. Vi är överens med Miljöpartiet och Socialdemokraterna. Likadant är det när det gäller Vattenfall. Vad är er politik när det gäller utförsäljning av de företagen? Ni säger att företag som befinner sig på en konkurrensutsatt marknad borde få bli privata och borde säljas ut.
Det är vad Stefan har sagt i replikskiftena. Tänker ni sälja Vattenfall och LKAB? Lämna besked här och nu!
Kent Persson (V):
När jag lyssnade till Hans Rothenberg funderade jag på om han satt och sov när jag höll mitt anförande. Var sade jag att vi var för eller emot att sälja SAS i framtiden? Var någonstans?
Det var det jag förde fram i mitt anförande. Frågan handlar om förändring av ägandet. Det var fel nr 2 av Hans Rothenberg. Det ni begär är att vi ger regeringen ett bemyndigande att förändra ägandet i SAS. Det kan innebära att man säljer ut delar av SAS eller att man har andra typer av affärstransaktioner med andra flygbolag.
Det står klart och tydligt i förslaget till beslut. Det handlar inte om att man ska sälja SAS, som Hans Rothenberg säger. Var någonstans i mitt anförande påstod jag att vi för all framtid skulle ha SAS kvar?
Kent Persson (V):
Det vi har tagit ställning till i näringsutskottet är faktiskt trovärdigheten i den affärsplan som har presenterats för oss. Det är det som vi har tagit ställning till, ingenting annat. Vi har inte gjort en bedömning utifrån strategiska flyglinjer, vilken påverkan det här skulle få på de mindre flygplatserna, hur det här skulle kunna påverka Norrland och Norrlandstrafiken. De analyserna finns inte.
Det jag har sagt och fortsättningsvis säger är: Ska vi fatta beslut om försäljning eller köp av företag måste vi också ha ett underlag som belyser de olika aspekterna på vad en sådan affär innebär. Det har jag betonat vid ett flertal tillfällen. Jag vet inte hur tydlig jag behöver vara.
Det kanske är så enkelt att jag är väldigt opedagogisk. Det är kanske det som gör att Hans Rothenberg inte förstår det jag säger. Det kan vara så enkelt. Då får jag väl fundera på hur jag ska argumentera vid nästa tillfälle så att det är uppenbart vad jag önskar för någonting innan vi fattar beslut.
Det är väl ingen i den här kammaren som är omedveten om att Vänsterpartiet har varit med och sålt delar av ett statligt företag tidigare. Det kan väl ändå inte ha undgått Hans Rothenberg. Vi gör alltid en bedömning utifrån den verklighet vi lever i och vilka förutsättningar vi har.
Det är det vi också vill veta när det gäller SAS och SAS möjligheter i ett längre perspektiv. Det är därför vi säger nej till att ge det här bemyndigandet. Jag är egentligen osäker på om det behövs i och med att vi är minoritetsägare i SAS och vi är delägare tillsammans. Jag tror att regeringen har den här möjligheten redan i dag.
Kent Persson (V):
Budgettrick var ordet för dagen. Karin Pilsäter sade i sitt anförande att hon ser ljuset i tunneln. Det är intressant. Jag vill nog hävda att det är svårt att korrekt analysera vad som händer för dagen. Det enda som man korrekt kan analysera är i princip det väder som är för stunden om man går ut och tittar.
Resten blir antaganden och gissningar. Man får nog passa sig väldigt noga så att inte ljuset är ett fullastat malmtåg som kommer i tunneln. Det gäller att vara beredd på det som kommer i framtiden. Karin Pilsäter pekade på några områden som gav hopp inför framtiden, till exempel tjänstedirektivet - ja, möjligtvis.
Hon talade också om lagen om valfrihet och om avreglering av apoteksmarknaden och bilprovningen. Menar ni verkligen att dessa åtgärder är det som ska bära Sverige in i framtiden? Vad ska vi göra med basnäringen - skogen, malmen, vattenkraften - som vi lever av i dag? Hur ska den utvecklas? Ingenstans i betänkandet eller propositionen kan jag läsa om vad regeringen vill eller inte vill.
Vad är det för satsningar som vi behöver göra inom detta område? Vi kan se att många av de tekniska framsteg som har gjorts inom detta område delvis försvinner utomlands på grund av att det inte finns kapital nog att investera i demonstrationsanläggningar och testanläggningar. Det är bland annat där som vi ska använda de extra pengarna från Vattenfall, som den föregående talaren pratade om.
Vad vill ni egentligen med näringspolitiken i Sverige?
Kent Persson (V):
Jag blir lite osäker på vad Karin Pilsäter menar. Hon talar om att det blir ytterligare försämringar på arbetsmarknaden. I föregående replikskifte med Tomas Eneroth påstods att det finns tecken på att arbetsmarknaden förbättras för tillfället. Någonstans måste man bestämma sig för hur det är. Detta håller inte riktigt ihop.
Jag fick inga svar eller indikationer i fråga om regeringens vilja att stödja och utveckla den basnäring som vi fortfarande har. Vår export är extremt beroende av vår basnäring. Den står för en stor andel av vår bruttonationalprodukt och kommer att göra det också en tid framöver.
Det som vi är duktiga på måste vi givetvis vidareutveckla och värna för att ta nästa språng. Demonstrationsanläggningar och testanläggningar är avgörande om man ska kunna utveckla de idéer som finns inom de tunga delarna av den industriella näringen. Därför är det också viktigt att man på något sätt ger besked från regeringen.
I den forskningsproposition som lades fram var det mycket pengar, jag håller med om det, men bara 0,6 procent avsåg innovativa lösningar. Det är väldigt lite. Denna del har fått mycket kritik, inte minst från Vinnova som vill se en större satsning på den värdeskapande delen, från forskning till affärslösningar. Ett exempel på hur duktiga vi är gäller fjärrvärme.
Men vi har än i dag inte lyckats göra affärer och göra någonting av det som kan få fart på en gyllene svensk exportindustri som dessutom skulle vara oerhört positiv för miljön i många andra länder. Det är ett misslyckande. Regeringen måste gå in och ta sitt ansvar i detta sammanhang.
Kent Persson (V):
Eva Johnsson garderar sig väldigt mycket i inledningen av sitt anförande. Hon pratar om ekonomin och att hon kanske möjligtvis ser ljuset någonstans och att arbetslösheten också eventuellt i framtiden kunde minska. Det var väl i princip det som var lite intressant att lyssna till.
Sedan kommer Eva Johnsson in på det här med skattesänkningar. Då blir det riktigt fel. Hon påstår att skattesänkningarna har gått till vanligt folk och har ökat deras egenmakt och att fler har fått jobb. Men faktum är att jobbskatteavdragen och skattesänkningarna har lett till att klyftorna i samhället har ökat mellan dem som har jobb och dem som inte har jobb.
Det har skett sänkningar av a-kassan och sänkningar i socialförsäkringssystemen. Om man tittar på hur jobbskatteavdraget slår ser man dessutom att jag har fått relativt mycket pengar extra, medan ett sjukvårdsbiträde fått betydligt mindre. Klyftorna har ökat i samhället.
Eva Johnsson påstår att oppositionen säger att regeringen inte gör någonting. Jo, ni gör mycket - fort, fel och ideligen. Det är kännetecknande för er politik, ständigt och jämt. Senast i dag kan man notera det inom socialförsäkringsområdet.
Man fick i sista stund rätta till det för att det höll på att gå riktigt galet. Forskningen är central och viktig för utvecklingen i Sverige. Men forskningspropositionen består bara till 0,6 procent av innovationer, det som ska ge någonting i framtiden. Enbart forskning och utveckling ger ingenting.
Det kan vara kul med kunskaper, men de leder inte till nya jobb.
Kent Persson (V):
Rätt ska vara rätt. Vi har aldrig sagt ja till något av jobbskatteavdragen, varken första, andra, tredje eller fjärde. Vi har kritiserat samtliga. Det är därför vi har haft pengar till att göra andra satsningar. Rätt ska vara rätt! Orsaken till de ökade klyftorna skulle vara finanskrisen.
Nej, så är det absolut inte. Man har inte underlättat situationen i Sverige och runt om i världen. Det är regeringens politik och åtgärderna som har inneburit de ökade klyftorna, inte finanskrisen i sig.
Det är helt enkelt sänkningarna inom socialförsäkringssystemen och a-kassan som har gjort att väldigt många faller utanför. Utanförskapet ökar i dag på grund av regeringens politik, inte på grund av finanskrisen.
Det är åtgärder man sätter in vid finanskrisen som är avgörande för hur situationen kommer att bli i ett land som står inför stora problem. I forskningspropositionen läggs det väldigt mycket pengar, det ska jag medge, och det finns delar som är mycket bra. Men det är en väldigt liten del som läggs på just innovationer. Det är det som näringslivet har kritiserat.
Svenskt Näringsliv har kritiserat det väldigt mycket. Andra har också kritiserat det, till exempel Vinnova. Det ger ingenting. Vi tappar just den delen där man går från forskningsresultat till en innovation som så småningom förhoppningsvis ska bli affärsutvecklande och generera både jobb och intäkter i Sverige. Det är den delen vi håller på att tappa. Det är regeringens politik.
Det anklagar jag regeringen för.
Kent Persson (V):
Det var intressant att lyssna på Carl B Hamilton. Vi har inte argumenterat för protektionism. Det handlar inte om att det ska vara antingen det ena eller det andra. Vi har diskuterat frihandel, och det jag har försökt peka på är hur inkonsekvent regeringen är. Det finns en stor skillnad mellan högtidliga uttalanden och praktisk politik i bland annat EU.
Det är riktigt att Sveriges handelspolitik förs genom EU. Se på exporten. Vi talar mycket om jordbrukssektorn här. Den svenska regeringen stödde faktiskt att man skulle ge exportstöd till smör och mjölk, tror jag att det var, vilket innebar att man dumpade priset. Det påverkar ju marknaden. Svenska regeringen röstade för det.
Däremot sade Storbritannien och ett par andra länder nej. Min fråga är: Hur rimmar detta egentligen med det högtidliga talet om frihandel? Det visar också på andra aspekter när man försvårar för fattiga länders jordbruksprodukter att komma in genom att ha straffbeskattning på dem. Sverige röstade för det också, medan andra länder i EU-kretsen röstade emot.
Detta rimmar egentligen väldigt illa med vad ni säger när ni pratar om frihandel. Det är detta vi har försökt säga och tar upp i våra yrkanden om jämställdhetsmål och så vidare. Vi vill framhålla hur viktig handelspolitiken är när man vill uppnå vissa syften. Carl B Hamilton säger själv att frihandel ger ökad jämställdhet. Varför har vi då inte mål för det?
Vi säger detta också i politiken för global utveckling, som Carl B Hamilton har varit med och fastställt här i riksdagen, där dessa frågor ingår.
Kent Persson (V):
Detta beslut diskuterades i EU och togs i januari 2009, tror jag. Men vi kan bortse från det. EU uppträder protektionistiskt i många fall, och av någon underlig anledning är det alltid fattiga länder som drabbas.
Vi kan se på ett annat område. När det gäller timmer har den svenska regeringen klagat på att Ryssland höjer exportskatten. Likadant har EU gått in och krävt att Kamerun och Ghana ska avskaffa sin exportskatt på sitt timmer, den skatt som är så nödvändig för deras ekonomi, för att de ska kunna bygga upp en förädlingsindustri.
Jag menar att det enbart är för att gynna den europeiska industrins behov av råvaror. Man ger alltså inte de här länderna en chans att bygga upp en inhemsk industri. Det här har vi varit med om själva i Sverige. Vi har haft restriktioner för att skydda svensk industri, för att se till att den skulle kunna utvecklas när vi hade behov av det.
Med tigerekonomierna, som Lage tog upp, var det samma sak. Det var statliga subventioner som sattes in och medförde att man fick en utveckling, en skjuts i ekonomin. Utan den hade det inte fungerat. Det är alltså inte svart och vitt. I vissa lägen kan det vara positivt. Nu pratar vi om fattiga länders möjligheter att hävda och utveckla en egen industri och på det sättet få en tillväxt och nå FN:s millenniemål.
Utan den politiken misslyckas det kapitalt.
Kent Persson (V):
Högsta möjliga grad av frihandel är den devis som den svenska regeringen har när det gäller framtida handelsavtal.
Det är intressant att Marie Weibull Kornias pratade om WTO och WTO:s framtid och framhöll vikten av att vi får en frihandel som visar högsta möjliga grad av frihandel som ska främja ökad handel och tillväxt runt om i världen. Vad innebär det egentligen?
När det gäller tjänster och handel driver Sverige, såvitt jag vet, att samtliga länder bör göra mer långtgående åtaganden i WTO och att inga sektorer ska undantas från liberalisering - inte ens grundläggande servicesektorer som el och vatten. Jag undrar hur ni tänker. Ska det öppnas för handel mellan länder?
Ska den marknaden i förlängningen också öppnas här i Sverige så att det blir öppet för att konkurrensutsätta el och vatten? Det måste väl finnas en konsekvens i linjen.
Kent Persson (V):
Så kan det vara. Detta är en principiell fråga. Vad menar egentligen borgerligheten när man pratar om frihandel? Man vill också öppna upp tjänstesektorn. Då måste det i konsekvensens namn även innebära att man öppnar upp den sektorn i Sverige för handel med andra länder. Det är en principiellt viktig fråga.
Men mer konkret har EU tull på etanol från Brasilien. Rimmar det med principerna om en frihandel och en öppen marknad, eller ska vi genom protektionism skydda den europeiska etanolframställningen på bekostnad av frihandelsprinciperna och utvecklingen i Brasilien?
Kent Persson (V):
Ibland blir jag lite fundersam när jag lyssnar till Carl B Hamilton. Jag tror att Carl B Hamilton i replikskiften påstår saker och ting bara för att reta upp oppositionen så att det blir en debatt om någonting som vi aldrig har påstått. Gruvfientlig opposition - ja, det låter sig höras.
Tänk att jag skulle få höra det, jag som har generationer, mina föräldrar och fars föräldrar, som har jobbat i gruvor i min hemkommun Norberg och runt om i Bergslagen. Nej, givetvis är det inte fråga om gruvfientlighet. Jag tror inte att Carl B Hamilton lyssnade speciellt noga vad jag sade när jag inledde med att tala om gruvnäringens vikt för svensk ekonomi och utveckling till en industrination.
Det här betänkandet handlar väldigt mycket om att stärka folkets inflytande över prospektering och provborrning. Det är vad reservationen handlar om. Vi vill stärka den lokala befolkningens inflytande i ett tidigt skede. Vi säger att vi är beredda att genomföra förändringar i lagstiftningen.
Vi pekar inte ut vilken lagstiftning som det handlar om därför att vi inte är jurister, och vi vill inte ha något hafsverk. Vi är noga med att man använder den lagstiftning som är tillämplig inom det här området. Jag förstår inte varför Folkpartiet inte ser en möjlighet att stärka lokalbefolkningens inflytande.
Ni är ju för vetorätten när det gäller uranbrytningen, alldeles som Vänsterpartiet är. Vi har en möjlighet att ytterligare stärka det demokratiska inflytandet, men då säger ni nej.
Kent Persson (V):
Det blir lite märkligt att man i ett replikskifte med mig börja diskutera Socialdemokraternas och Miljöpartiets hållning. Jag försöker hålla mig till vad Folkpartiet säger för någonting, inte vad de övriga tycker. Jag tycker att vi ska hålla oss till det.
För att klara ut det än en gång: Det vi säger nej till, och vill säga nej till, är att ta ställning till förstahandsvalet.
Uran finns i berggrunden över hela Sverige, över hela världen, i väldigt små mängder, i havsvatten, överallt. Det är det mineral som det kanske finns störst tillgång till över huvud taget. Det är förstahandsvalet som reservationen handlar om.
Det är det vi säger nej till, det är det vi vill att befolkningen ska få ett större inflytande över, få möjlighet att påverka och säga sin mening. Det räcker heller inte med den lagstiftning vi har i dag, som i grunden är bra. Här handlar det om att ge den lokala befolkningen ytterligare inflytande. Vad tycker Folkpartiet om det?
Är det inte bra? Borde de inte få vara med och säga sitt? Det finns en djup oro över uranprospektering och i förlängningen uranbrytning. Den är dokumenterad. Det är bara att åka ned till Ranstad och se det öppna, såriga landskapet där för att förstå vilka effekter det har på den fysiska miljön men också de risker det har i förlängningen för människor. Där får man inte bo i dag.
Kent Persson (V):
Det var lite klargörande att här på slutet lyssna på Staffan Anger: Kärnkraft är lika med uranbrytning. Ja, det var det jag försökte säga i mitt anförande, nämligen att kärnkraft och uranbrytning hör ihop och att Staffan Anger och, antar jag, Moderaterna kan tänka sig uranbrytning i Sverige. Staffan Anger pratar om vikten av det kommunala vetot.
Jag delar uppfattningen att det är bra att det finns ett kommunalt veto. Varför inte även utöka det till att gälla prospektering och provborrning efter uran? Varför inte låta lokalbefolkningen få säga sitt när det gäller de två frågorna, att öka demokratin, känna delaktighet i en process som ska leda framåt? Det är vad reservationen från vår sida handlar om - inte något annat.
Varför är inte Moderaterna beredda, Staffan, att verka för att ge människor ytterligare möjligheter att påverka en så viktig fråga som eventuell prospektering efter uran?
Kent Persson (V):
Jag vet inte hur många gånger jag ska behöva upprepa detta. Har vi sagt att prospektering ska förbjudas? Vi säger nej till prospektering av uran, och vi vill att det ska finnas ett folkligt inflytande när det gäller brytning av uran.
Prospektering är vi givetvis inte emot. När bergmästaren får en ansökan tittar bergmästaren på förstahandsvalet. När förstahandsvalet är uran ska också lokalbefolkningen få säga sitt. Det är vad reservationen handlar om. Det är inget konstigt med det.
Jag har noterat att Staffan Anger inte har svarat på den enkla frågan: Varför inte tillåta lokalbefolkningen att säga sitt när det gäller prospektering efter uran? Det är en fråga som jag tycker att det vore intressant att få svar på. I övrigt delar jag väldigt mycket av det som Staffan Anger sade om gruvnäringens vikt och möjligheter i Sverige framöver. Det är sant.
Men vi ska veta att traditionell gruvnäring, med järnmalm och andra mineraler, också medför stora miljöproblem. Jag vet det, för jag kommer från en ort med mycket stark gruvtradition och har sett och upplevt miljöproblemen in på bara skinnet när gruvnäringen var som mest aktiv i Norberg.
Det är miljöproblem som lever under lång tid, under flera generationer, därför att det sker en urlakning av tungmetaller som sedan försvinner ut i vattnet. När det gäller uran är det sju gånger värre, för det blir bestående miljöproblem över väldigt lång tid.
Kent Persson (V):
Vi ska klara ut det här. Jag antar att jag kommer att få en fråga: Om man nu går ut och råkar hitta uran, får man titta på det i sådana fall? Det går ju till på följande sätt: Man anger för bergmästaren vad det är man söker. Det uppger man som förstahandsval. Är det koppar man söker ska man ange koppar som förstahandsval, givetvis.
Därefter tittar bergmästaren på det område som gruvbolaget eller prospekteringsbolaget anger som sökmål. Om bergmästaren utifrån sin kunskap gör bedömningen att det inte finns någon koppar där får man inte heller tillstånd.
Att man skulle uppge ett annat mineral för att egentligen söka efter uran är rent hypotetiskt. Det skulle innebära att bergmästaren inte kan sitt ämbete. Så är inte fallet i Sverige i dag. Man måste hålla lite ordning på saker och ting.
Det som reservationen handlar om är att vi vill ge ökat inflytande för lokalbefolkningen när förstahandsvalet uppges vara uran. Jag förstår inte varför inte majoriteten i Centerpartiet tycker att detta är bra. Ni hänvisar till vad Maud Olofsson har sagt, att man noga följer utvecklingen av minerallagen.
Vad är det för svar, och vad betyder det?
Kent Persson (V):
Man stänger givetvis ingen gruva. Uran förekommer tillsammans med väldigt många andra mineraler. Det är den mest förekommande. Den förekommer i väldigt små mängder. Det är svaret på frågan. Analyserandet handlar om att undersöka vad en borrkärna innehåller. Det är det man gör.
Och är det så att man har sökt efter koppar eller något annat och får upp det och ser att det även innehåller andra mineraler gör man givetvis en bedömning av dem också. Det är uppgiften. De uppgifterna ska sedan in i kartoteken och lagren uppe i Malå, bland annat. Detta är egentligen världsunikt.
Det gör att vi har en bra kunskap om den svenska berggrunden, mineralerna, sammansättningen och så vidare. Det här handlar ju inte om det. Den här frågan och den här debatten handlar om reservationen, där vi vill ge lokalbefolkningen ett inflytande över frågan om prospektering och provborrning efter uran, ingenting annat.