Jacob Johnson (V):
Dagens debatt om jordbrukspolitiken, med anledning av motioner från allmänna motionstiden, rör viktiga och grundläggande frågor för vår framtid. Jordbruket förser oss ju sedan urminnes tider med i första hand livsmedel och numera också i allt högre grad med energigrödor.
Men fokus i debatten i dag handlar kanske mest om de kollektiva nyttigheter som jordbruket tillhandahåller, som ett öppet landskap, biologisk mångfald, rekreationsmöjligheter med mera. Jordbruket ger oss också många arbetstillfällen, direkt men kanske främst indirekt genom livsmedelskedjans vidareförädling och tillhandahållande - från jord till bord.
Den svenska jordbrukspolitiken finns inte längre efter EU-inträdet, skulle man kunna säga, utan den är en del av eller samma sak som den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU, CAP. Mycket har också hänt sedan det svenska medlemskapet i EU. Vi äter till exempel mycket mer importerat kött i dag än tidigare.
Hösten 2008 beslutade ministerrådet om en så kallad hälsokontroll av den nuvarande jordbrukspolitiken inom unionen som sträcker sig till 2013. Det blev en ändring inom ram, kan man säga, så att pengar omfördelades från gårdsstödet så att mer resurser nu går till att bekämpa klimatförändringar och stoppa övergödningen av Östersjön.
Det var ett litet steg i rätt riktning, men mycket återstår att göra till exempel vad gäller jordbrukets bidrag till övergödningen av Östersjön. Det framgår tydligt från vattenmyndigheternas redovisning att jordbrukets bidrag till övergödningen är väsentligt.
Det är mot den bakgrunden obegripligt att regeringen beslutat att slopa handelsgödselskatten, som utskottsmajoriteten slår sig för bröstet för i betänkandet. Regeringens slagord att bruka utan att förbruka klingar falskt, och slopandet av skatten är ett avsteg från principen att förorenaren ska betala. Fru talman!
Nu står Sverige och EU inför en stor översyn av den gemensamma jordbrukspolitiken på sikt. I betänkandet redovisas översiktligt läget om denna översyn som ska träda i kraft efter 2013. Ett meddelande väntas från kommissionen i år, sensommar eller höst, med följande rådslag och ett lagförslag senast till halvårsskiftet nästa år - alltså om bara ett drygt år, och tiden rinner på.
Det finns kanske trots allt en bred samsyn från svenskt håll om inriktningen på de förändringar som vi anser behöver göras av jordbrukspolitiken, till exempel en avsevärt lägre jordbruksbudget inom unionen. Men med tanke på att Sverige tillhör minoriteten inom unionen i dessa frågor och hur majoriteten inom unionen agerade under förra året i frågan om stöd till mjölksektorn kan vi förvänta oss mycket svåra förhandlingar.
I det läget vore ett enigt svenskt agerande av stort värde. Vi har från oppositionens sida i olika sammanhang framfört önskemål och krav att regeringen ska inbjuda oppositionen att följa och medverka i dessa förhandlingar från insidan så att säga. Från Vänsterpartiets sida har vi till och med motionerat om en parlamentarisk utredning som underlag för dessa förhandlingar. I detta betänkande har dock vårt yrkande fått en så kallad förenklad behandling.
Det var kanske en liten lapsus från vår sida i beredningen av betänkandet i utskottet, så jag kan inte yrka bifall till detta yrkande. Men jag hoppas att poängen går hem i alla fall och förutsätter att regeringen snarast återkommer till alla riksdagens partier med förslag till hur god insyn i och möjlighet att påverka dessa förhandlingar ska ske. Fru talman!
Jag kan alltså inte yrka bifall till detta motionsförslag som behandlats förenklat, men jag får väl yrka bifall till reservation 2 i betänkandet som handlar om exportbidragen inom unionen. Vi har hört det tidigare, men exportbidragen, det vill säga subventioner till jordbruket för att exportera överskott inom unionen till världsmarknaden, är ett otyg som naturligtvis försvårar för utvecklingsländer att utveckla sitt eget jordbruk. Det är illojal konkurrens, kan man säga.
EU och västvärlden kräver hela tiden att utvecklingsländerna ska öppna sina marknader för att de så kallade marknadskrafterna ska kunna ordna allt till det bästa. Det är bara det att EU passar på att skicka med lite skattepengar när det passar, som alltså dels drabbar skattebetalarna i unionen, dels drar undan benen för jordbrukssektorn i utvecklingsländerna.
Visserligen säger regeringen att de i princip är mot exportbidragen, men samtidigt har svenska representanter vid olika tillfällen röstat för dessa exportbidrag. Här behövs en skärpt svensk hållning. Bifall till reservation nr 2! Fru talman! I några reservationer lyfter Vänsterpartiet upp vikten av att satsa på ekologisk produktion inom jordbruket.
I reservation 7 framhåller vi vikten av bra statistik vad gäller ekologiskt jordbruk och anser att regeringen bör ge Jordbruksverket i uppdrag att ta fram mer utförlig statistik över produktion och konsumtion inom detta viktiga område. Jag avstår dock från att yrka bifall, för tids vinnande.
I reservation 8 vill vi att Sverige ska utnyttja det nationella handlingsutrymme som den nya ekoförordningen enligt vår åsikt medger för att inte urholka dagens välfungerande frivilliga certifieringssystem, till exempel Krav. I en departementspromemoria föreslås nämligen att viktiga delar av dagens certifieringssystem för ekologisk produktion ska föras över till myndigheterna.
Det kan till exempel handla om de avgifter som certifieringsorganisationerna ska ta ut, med risk för att hela den ekologiska produktionen påverkas negativt. I betänkandet hänvisas till att beredning av frågan pågår på Jordbruksdepartementet, men jag anser att det inte är tillräckligt och yrkar därför bifall till reservation nr 8. Jag står naturligtvis bakom övriga reservationer från Vänsterpartiets sida men avstår från att yrka bifall.
Till slut kan jag inte låta bli att ta upp begreppet närodlat och hur regeringen tassar runt detta begrepp. I motion 270 från Kristdemokraterna yrkas att livsmedel i första hand bör produceras i närområdet. I ett flera sidor långt avsnitt i betänkandet besvaras denna motion utan nämnande av dessa ord närodlat eller närområde. Det är ganska symtomatiskt.
Men eftersom begreppet klassas som ett handelshinder av kommissionen, ve den medlemsstat som uttalar sig positivt om närodlade livsmedel. Vi har också ett närmast tragikomiskt exempel vad gäller hanteringen av Livsmedelsverkets miljösmarta kostråd. Kostråden innehöll nämligen rekommendationer att äta närodlade livsmedel i vissa situationer.
Men icke sa Nicke, det vill säga vår högt ärade kommission, och nu sliter våra livsmedelsbyråkrater på verk och myndigheter med att hitta formuleringar som kan passera kommissionen. Men man kanske måste vara mer förstående till kommissionens ansträngningar: Är detta kanske en försmak av den kommande EU 2020-strategin för högre sysselsättning - för livsmedelsbyråkrater?