Jessika Roswall (M):
"Det grundläggande problemet med längre betalningstider är inte juridiskt." Så skriver Juridiska fakulteten i sitt remissvar på den promemoria som justitieministern tog upp här i dag: Tvingande regler om betalningstider i näringslivet . Det grundläggande problemet är inte juridiskt. Vad menas med det? Om man ägnar lite tid åt att läsa alla remissvar som kommit in är det ganska tydligt.
Jag var kritisk till oppositionens förslag om tvingande regler om betalningstider redan i januari, och efter att ha läst remissvaren är jag än mer övertygad om att de risker som finns med att införa tvingande betalningstider är stora. Jag anser till och med att det skulle vara skadligt för näringslivet. Problemet med långa betalningstider skulle inte lösas med tvingande lagstiftning. Herr talman!
Jag har hört vad Hans Ekström och Carina Adolfsson Elgestam har sagt och skrivit, och jag förstår att argumentet är att det skulle göra det lättare för småföretagen. Det som jag vill lyfta fram och som justitieministern lyfte fram i sitt svar är att den genomsnittliga betalningstiden i Sverige är under 30 dagar. Den är 27 dagar, och betalningsförseningen är 8 dagar. Låt oss inte glömma att detta i så fall skulle vara det stora problemet.
Som justitieministern lyfter fram i sitt svar finns det vissa branscher som har stora problem med långa betalningstider. Men om man vill införa generella tvingande regler för hela näringslivet måste man faktiskt ta in hela näringslivets synpunkter, vilket jag anser att Socialdemokraterna inte har gjort. Jag uppfattar inte att alla i näringslivet sitter och väntar på förslaget. Läser man remissvaren är det tydligt att det är många branscher som snarare anser att det skulle vara skadligt.
Många branscher pekar på att betalningsvillkoret är ett av många villkor i ett avtal. Det är såklart viktigt för företag att få betalt, men det är minst lika viktigt för företag att kunna få nästa order. Om vi skulle ha tvingande betalningstider är det många remissinstanser som påtalar att det skulle få konsekvenser på andra delar av avtalet, till exempel priset. Vem har då vunnit? Svensk Handel säger att de på mycket goda grunder motsätter sig förslaget.
De ger exempel på flera av sina näringar såsom bokhandeln och leksakbranschen där långa betalningstider faktiskt är någonting gott. Till exempel betalar man först när slutkunden har betalat för varan. Det är självklart så att många småföretag, som bokhandlare, cykelhandlare och leksaksföretag, behöver de långa betalningstiderna. Hur skulle tvingande lagstiftning hjälpa dem?
Ett annat exempel är de gröna näringarna. LRF är en av remissinstanserna och talar om något som många av deras medlemmar använder sig av, så kallade säsongskrediter. Det är när man köper någonting på våren och betalar först till hösten. Vad skulle detta betyda för dem? Många småföretag är beroende av krediter, precis som Hans Ekström säger. Men det kan vara lättare att få en handelskredit än att få en bankkredit.
På vilket sätt skulle en tvingande regel hjälpa de företagen? Jag anser att Socialdemokraterna och de övriga partier som röstade för detta i januari måste svara på frågorna från hela näringslivet. Fortsätter man att anse att en tvingande lagstiftning skulle vara lösningen måste man svara på frågorna om de problem som remissinstanserna lyfter fram och som vi i alliansen ställde redan i våras.
Tar man bort möjligheten att avtala om längre betalningstid finns det risk för att andra kreditlösningar växer fram som sannolikt inte skulle bli billigare för företagaren. Som sagt: Problemet med långa betalningstider är inte juridiskt, och lösningen är inte tvingande betalningstider.