KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Persson (S):
Jag tackar statsrådet för svaret, även om hon nog har en insikt om att jag hade önskat någonting mer. Utan svensk åkerinäring hade vi inte haft någon mjölk på frukostbordet, någon glass i kiosken den vackra sommardagen eller andra viktiga förnödenheter som vi behöver införskaffa.
Det är en nyckel i ett modernt samhälle att distribution och transporter fungerar. Det är också en viktig bransch ur sysselsättningssynpunkt, med 116 000 förare i 10 000 företag. I snitt är det fem bilar som arbetar.
Det är alltså en viktig småindustriell verksamhet vi talar om. Det är en bransch som i dag är i djup kris. Den tidigare svenska internationella trafiken är utraderad. Nu är inrikestrafiken utrotningshotad. År 2011 hade vi 200 konkurser.
I dag har 40 procent av företagen lönsamhetsproblem.
Orsaken till detta är ensidigt lönedumpning och social dumpning av marknaden som leder till bristande respekt för vilotider och säkerhet samt usla villkor för chaufförer, som tvingas till ageranden som leder till brister i trafiksäkerhet.
Vi hör om smuggling av alkohol och annat som drabbar ungdomar. År 2011 förlorade vi kanske 18 000 jobb, enligt branschen. Ropen kommer från både fackliga organisationer och branschorganisationer: Gör någonting nu!
Tillståndet är nu sådant att man handlar med bilar och omregistrerar bilar i utlandet som används till reguljär inrikestrafik utan att erlägga några avgifter och utan att kontrolleras.
Det handlar om chaufförer som importeras, om uttrycket tillåts, med F-skatt eller så kallat falskt egenföretagande. Det finns betydande företag som kan ha nära 150 bilar men noll anställda. Jag vänder mig inte mot chaufförer från andra länder.
Jag vänder mig mot de usla villkor som finns och den snedvridna konkurrens som hotar att slå ut hela näringen. Varför kan inte statsrådet nu ta ett initiativ till att Transportstyrelsen och Rikspolisstyrelsen ska kontrollera verksamheterna bättre?
Varför kan inte statsrådet nu ta fram ett förslag om att svenska kollektivavtal ska gälla i Sverige? Om dessa två åtgärder skyndsamt vidtas kan vi rädda en bransch som annars kan gå fullständigt förlorad.
Peter Persson (S):
I dag fick jag en artikel skriven i går, tror jag, från en av de ledande i Sveriges Åkeriföretag i Skaraborg, Thomas Morell. Jag blev lätt chockad när jag läste vad han har skrivit.
Han skriver bland annat: "De en gång så stolta visioner om hög trafiksäkerhet och god miljöhänsyn, har helt hamnat på skam. På bekostnad av säkerheten främjas i dagsläget billigaste transporten." Han beskriver ett ekipage som förra veckan lämnade Göteborgs hamn med 28 ton frätande syra.
Föraren hade över huvud taget inte de certifikat som krävdes. Fordonet var inte skyltat på rätt sätt. En förare från ett annat europeiskt land kör inrikes i Sverige, anställd av ett bemanningsföretag i ett annat land med uppdrag att köra lastbil i Sverige.
I samband med anställningen utfärdades körkort, förarkort och så kallat ADR-intyg för att få köra farligt gods. Han har inte genomgått någon av dessa utbildningar, och dessa handlingar är naturligtvis utfärdade av en mindre noggrann affärsman.
Jag vill erinra statsrådet om att jag inledningsvis sade att jag inte vänder mig mot chaufförerna, utan jag vänder mig mot chaufförernas villkor. Det som jag här beskriver är en enskild förare som är arbetslös i vår stora värld och som rekryteras och utnyttjas å det grövsta i vårt land.
Det är naturligtvis den som står för exploateringen som jag vänder mig mot. Det finns två instrument för att åtgärda det omgående och nu, nämligen genom en tydligare, tätare och bättre kontroll. Sedan inser jag att rättsverkan tar tid.
Men nu ska man vänta till mars nästa år med redovisningen från Rikspolisstyrelsen och Transportstyrelsen när branschen i dag blöder. Jag skulle kunna fortsätta att redogöra för en katalog av liknande upplevelser. Detta är en senfärdighet som kommer att leda till att riksdagen inte kommer att fatta ett beslut förrän någon gång på hösten 2013.
Ska vi låta över 100 000 chaufförer och ett stort antal småföretag - kanske upp mot 8 000-10 000 - haverera för att vi inte tar ett ansvar?
Jag upprepar: Är statsrådet beredd att driva och genomföra en förändring av lagstiftningen innebärande att det i Sverige är svenskt kollektivavtal som gäller, alltså i riktning mot det som holländarna tidigare har gjort, nämligen att den som kör ett ekipage också ska vara anställd av företaget och omfattas av arbetsrättsliga trygghetsförhållanden?
Är statsrådet beredd att omgående, mot bakgrund av alla larmrop, förstärka de ofullständiga initiativ som regeringen har tagit för att försöka värna denna bransch?
Peter Persson (S):
Jag konstaterar att jag ännu inte har fått svar från statsrådet. Vill hon verka för att svenska kollektivavtal ska gälla i Sverige? Det är en väldigt grundläggande frågeställning. Det som pågår inom transportnäringen kan nämligen få spridningseffekter också till andra branscher, med lönedumpning och dåliga sociala villkor.
Jag delar statsrådets uppfattning att detta är ett brett område som också handlar om skatt och justitiefrågor. Jag vill gärna göra ett medskick till när du träffar Anders Borg nästa gång.
Riksdagen har tagit ett initiativ och vill ha en utvärdering av F-skattemodellen både när det gäller intäktsresurs till nationen för att säkra välfärd och när det gäller den verkan det har på arbetsrätten. Jag har ställt en skriftlig fråga, och jag konstaterar att det inte verkar finnas någon skyndsamhet på detta område.
Det är beklagligt att regeringen har oerhört bråttom på några områden. När man inledde sitt regeringsinnehav sänkte man omedelbart a-kassan och försämrade sjukförsäkringen, med katastrofala följder. Det gick snabbt, och det får vi rätta till i efterhand.
När vi påvisar stora sociala missförhållanden, branscher i kris och ett stort ekonomiskt misstag om vi inte får in dessa resurser till landet har man dess värre inte så bråttom.
Peter Persson (S):
Jag kunde icke bärga mig längre utan måste kasta mig in i denna intressanta debatt. Jag måste säga att det ett tag, när jag hörde någon moderat här, kändes som att flytta tillbaka någon vecka till de moderata historiedagarna i Örebro. Där skrev man att det var Moderaterna som tog kampen för allmän rösträtt och fajten mot apartheid.
Ungefär så försöker man skriva om också dagens historia. Varför, Finn Bengtsson och ni övriga, kan vi inte här i kammaren vara överens om faktiska förhållanden? Arbetslösheten är högre nu än när ni tillträdde. Utanförskapet med de mått som ni använder är inte lägre.
Det är realistiskt och ärligt att ha detta som utgångspunkt för en politisk diskussion. Där kan ni få diskutera era avsikter och verkliga intentioner bakom politiken. Det handlar om att omfördela det som är rättigheter och det gemensamma till den enskilde.
Det är en politik för att pressa ned sociala villkor och löner. Det är därför ni har förstört arbetslöshetskassan. Bara var tredje arbetslös får ersättning från a-kassan. Det är denna verklighet som gör att siffrorna för försörjningsstöd rusar ute hos kommunerna. Den arbetslöse säger inte längre: Jag är försäkrad.
Jag och mina kamrater hävdar våra rättigheter! I stället ska han plågas till kommunens socialkontor och kläs av varenda krona han har kunnat spara på banken. Man tar den eventuella sommarstuga som han kunde ha eller den bil som inte längre behövs eftersom det inte finns något arbete att resa till. Ni gör människor fattiga.
Ni avrustar samhället och gör människor svagare. Det är det er politik leder till. Vore det inte ärligare att ni moderater i kammaren upplyser hela svenska folket? Säg: Vi sänker skatterna, mest för de rika!
För att kunna göra det måste vi pressa ut kostnader för sociala rättigheter som arbetslöshetsförsäkring och sjukförsäkring. De arbetslösa och de sjuka ska betala skattesänkningar för de rika.
Säg: För att vi ska lyckas med vårt cirkusnummer ska vi inte berätta om det verkliga utfallet av politiken utan upprepa gång på gång att jobbpolitiken har lyckats trots att alla kan se att arbetslösheten är högre och att utanförskapet inte har minskat. Sluta syssla med historieförfalskning, moderater!
Det gäller både i nutid och i dåtid. Diskutera ärligt den politik ni står för och den politik vars avsikt är att öka klasskillnaderna i vårt land!
Peter Persson (S):
Den moderatledda regeringen har misslyckats med det som är huvuduppgiften i politiken. Arbetslösheten har inte minskat, utan den har ökat. Utanförskapet har inte minskat. Utöver det har man slagit direkt mot dem som är arbetslösa. Bara var tredje arbetslös har i dag anknytning till a-kassan.
Åtskilliga av dem har kraftigt försämrad ersättning. Det innebär att försörjningsstödet ökar ute i landets kommuner. Låt mig ta tre exempel från Jönköpings län. Det är tre vanliga kommuner i vårt land. På fyra år har försörjningsstödet i Nässjö ökat från 12 till 24 miljoner.
I Sävsjö har det ökat från 4 till 9 miljoner och i Tranås från 13 till 21 miljoner. Moderatregeringens politik har inneburit att skattesänkningar för de rika betalats av de arbetslösa.
Försämringar för de arbetslösa som tvingas till försörjningsstöd får betalas av barnen i förskola och skola när försörjningsstödet trycker ut annat ur den kommunala budgeten. Tror arbetsmarknadsministern att denna politik bättre rustar människor att erövra arbetsmarknaden?
Gör försämringar av den gemensamma sektorn och försämringar av försörjningen för en arbetslös henne bättre rustad för att återerövra arbetsmarknaden?
Peter Persson (S):
Även jag får tacka finansministern för svaret på min interpellation! Den handlar om vilka ekonomisk-politiska åtgärder finansministern avser att använda för att åstadkomma arbete åt alla.
Ty jag tror att den allians som vann valet 2006 närde många människors förhoppningar genom att konsekvent tala om jobbpolitik, jobbpolitik och att bryta utanförskap.
Moderaterna träffade en viktig punkt i det svenska samhället, som möjligen mitt eget parti inte på ett tillräckligt effektivt sätt arbetade med. Många upplevde att de levde i det som kan benämnas utanförskap. Många kände att avståndet till arbete var för långt.
Moderaterna hävdade konsekvent jobbpolitik och att bekämpa utanförskap. Den enda praktiskt politiska åtgärden som sedan presenterades för att åstadkomma detta var skattesänkningar. Visst kan man diskutera vad som är effektiv ekonomisk politik.
Men skattesänkningarnas praktiska utfall var att människor blev fattigare. De miste tryggheten i arbetslöshetsförsäkringen, de miste tryggheten i sjukförsäkringen, och kommunsektorn undandrogs medel.
Framför allt gjorde ni landet så fattigt att vi inte hade råd att bygga för framtiden. Det handlade om utbildning där arbetslösa lämnades i sticket. Det handlade om byggande av bostäder och infrastruktur på trafikområdet.
Detta gör att vi i dag, när ekonomin börjar bli knackig, kommer in i flaskhalsar som har försämrat ekonomins funktionssätt. Detta gör situationen svårare och att arbetslösheten kommer snabbare. Jag vill påstå att detta är ert stora misslyckande.
De arbetslösa är i dag till antalet 50 000 fler än tidigare. De långtidsarbetslösa är efter fem år 27 700 fler. Arbetslösheten är högre än när ni tillträdde. Det särskilt plågsamma är långtidsarbetslösheten.
När jag lyssnar på dig, Anders Borg, ter sig framtidsvisionerna med förlov sagt en smula trånga och futtiga. Efter fyra jobbskatteavdrag handlar det om drömmen om det femte, drömmen om det sjätte, drömmen om det sjunde.
När du var talskrivare talades det om den enda vägens politik. Nu när du får sitta i maskinrummet för du verkligen den politiken.
Vad är det som får dig att tro att ytterligare tre skattesänkningar, utöver skattesänkningar i hundramiljardersklassen, nu skulle ge bättre förutsättningar för att åstadkomma full sysselsättning i vårt land?
Peter Persson (S):
Ibland tänker jag: Den måste vara jättelik, den där studiecirkeln som Per Schlingmann leder: Nu skriver vi om historien, kamrater! Så tror jag att rubriceringen är. Jag har haft flera debatter inom skilda sakområden med företrädare för Moderaterna här i kammaren.
Trosvisst talar de mot den faktiska verkligheten. Det är ju så - var och en kan kontrollera statistiken - att arbetslösheten i numerär är högre än för fem år sedan och att utanförskapet enligt alla de definitioner som ni använder inte har minskat.
Det som var motiven för den politik ni har drivit var att åstadkomma fler jobb och minska utanförskapet. Denna goda medicin, som ska läka samhällskroppen, blir lite besk att svälja, sade ni. Det går ut över arbetslösa och sjuka.
Men själva grejen är att ni hade en viss argumentationslinje och visste att det skulle bli ett annat faktiskt utfall.
Det faktiska utfallet är bland annat att den tiondel av befolkningen som tjänar mest har fått en 50-procentig inkomstökning genom era skattesänkningar på 100 miljarder och den tiondel som tjänar minst har fått bara 5 procent mer.
Det är gigantiskt ökande klyftor i vårt land, ett cementerat och svårare utanförskap och en misslyckad jobbpolitik. Sedan finns det ett annat praktiskt utfall. I Nässjö, i mitt län, har försörjningsstödet ökat från 12 till 24 miljoner.
I Sävsjö har det ökat från 4 till 8 miljoner och i Tranås från 13 till 20 miljoner, och i Värnamo är det en ökning på 8,6 miljoner. Så kunde jag fortsätta uppräkningen. I varenda kommun i det län jag kommer från har det blivit ett kraftigt ökat försörjningsstöd.
Ni har puttat ut människor från arbetslöshetsförsäkring och sjukförsäkring, och de har landat i kommunernas socialkontor, efter det att de har fått realisera eventuellt sparad slant, sommarstuga och annat, eftersom det skulle öka villigheten att arbeta.
Om man studerar andra områden av er politik, när den nu skärskådas, ser man att till och med vänligt sinnade medier, som en betydande morgontidning utgiven här i staden, skriver: "Utanförskapet består - men regeringen har tystnat."
Det är bara här i kammaren och till protokollet som Schlingmanns eviga studiecirkel fortsätter: Vi skriver om historien, kamrater.
Peter Persson (S):
Jag noterar att Anders Borg inte önskar svara på mina frågor när det gäller försörjningsstöd eller socialbidrag i kommunerna. Det är en kraftig ökning över hela landet, för människor har tryckts ut ur försörjningssystem som tidigare fanns, sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring.
Det leder till att man trycker ut välfärd i kommunerna för barn och gamla. Du förflyttar den ekonomiska bördan från stat till kommun. Det är vad som skett. Men det viktigaste med den här debatten i dag är att vi ånyo får fakta. Arbetslösheten har inte minskat.
Utanförskapet har inte minskat. Det ni använder som metod, kraftiga skattesänkningar, har i stället åstadkommit två andra saker. För det första är det kraftigt ökade klyftor i vårt land. För det andra har vi gjort oss så fattiga att vi inte har haft råd att satsa på framtiden.
Jag tänker på bristen på bostäder i tillväxtorter, bristen på underhåll och byggande av infrastruktur och bristen på satsningar i fråga om studier, inte minst för de många som står utanför arbetsmarknaden.
Det är den verkliga effekten av er politik medan det som sades vara målet, att driva jobbpolitik och skapa full sysselsättning, totalt har misslyckats. Priset har varit oerhört högt.
Peter Persson (S):
Under den vår vi sedan länge lämnat bakom oss interpellerade jag tre statsråd om de viktigaste tillväxthämmande faktorer som finns i vårt land i dag - flaskhalsar i arbetet att få ekonomin att växa. Det handlade om bostadspolitik, där vi inte bygger på de viktiga, expansiva orterna.
Det handlade om infrastruktur, där tågen är för få och inte kommer i tid, och likaså vägar och annat. Det handlade också om det kanske viktigaste av allt, nämligen utbildning. Den debatten hade jag med finansministern.
Jag konstaterar att i den debatten och i de andra debatterna hade regeringen ungefär samma inriktning: Vi har inte råd att satsa. Vi har inte råd att satsa på att bygga bostäder. Vi har inte råd att satsa på en god infrastruktur. Vi har inte råd att satsa på utbildning.
Det är därför jag återkommer om utbildningsfrågorna en gång till. I vårt land har vi en ungdomsarbetslöshet på 20 procent. I dag fick vi veta att utpensioneringen av ungdomar, de som inte alltid har det så enkelt, på ett dramatiskt sätt ökar.
Allt fler blir bidragsberoende i Björklunds och Reinfeldts Sverige - när samtidigt så många stängs ute och inte släpps in eller ges tillfällen, och när vi har en brist på arbetskraft i många regioner.
Jag läste i en lokaltidning om en grannkommun till min hemstad Jönköping. I Vaggeryd expanderar företaget Steelnova.
De behöver en operatör till rörlaser, rörbockare och annat som kräver utbildning och kunskap.
Samtidigt håller vi tvångsvis ungdomar som är arbetslösa utanför utbildning, och söktalen till de program på gymnasieskolan som är förutbestämda att svara upp mot dessa behov faller på ett dramatiskt sätt.
Bland det allvarligaste av allt är regeringens gymnasiepolitik och den reform som satts i sjön.
Den har lett till resultatet att ungdomar som kanske vore väl lämpade att utvecklas i en yrkesorienterad gymnasieutbildning och arbeta på Steelnova i Vaggeryd, eller andra företag, nu över huvud taget inte söker sig dit.
Björklund har nämligen genom inskränkningar i gymnasieskolan sagt: Du snickare, du smed - bliv vid din plats livet ut! Gymnasieskolan ska icke ge dig förberedelse eller lockelse att med nya och andra vingar flyga in på högskolan. Han drar då undan arbetskraft från industrin och intresset för utbildningen.
Vad tar du för intryck av de förändrade sökrelationerna till gymnasieskolan, Jan Björklund?
Peter Persson (S):
Det är uppenbart att Jan Björklund inte är förmögen att ta intryck av att söktalen faller på ett dramatiskt sätt till program som är direkt förutbestämda att kunna matcha ett arbetskraftsbehov i industrin i Jönköpings län och i många industriellt dominerade län. Det rycker Björklund på axlarna åt.
Jag vet varför ungdomarna har reagerat så här. Det är för att ungdomarna är framtidstroende, rationella och tänker: Det finns faktiskt ett liv som är långt. Mina möjligheter att studera vidare senare, när jag får den lockelsen, kan vara stora. Det är så man har valt.
Det är en människosyn Jan Björklund företräder: Smeden och snickaren behöver inte kunna engelska, matte eller samhällskunskap. Det är inte så viktigt.
Det är ett sådant synsätt som driver en att spara miljarder i gymnasieskolan - även borgerliga kommunalråd ute i landet protesterar - och i stället använda resurserna till att sänka krogmomsen med 5 miljarder. Ska jobben skapas på krogarna? Det är inga jobb som jag föraktar, men det gör inte att Sverige växer sig starkt.
Då tänker väl Björklund: Man behöver inte så mycket utbildning när man går runt med handduken och bär Björklunds porslin. Det är detta cyniska synsätt på utbildning och utveckling som gör att ni gång på gång, i stället för att satsa på utbildning och tillväxt, satsar på skattesänkningar.
Det får Sverige att stagnera. Det får enskilda människor att krympa och ger inte alla möjligheter att faktiskt växa. Det finns i den här debatten precis samma ingångsvärden som i den förra debatten, nämligen den sociala aspekten, rättviseaspekten.
Det första är att låta alla erövra de kunskaper som gymnasieskolan en gång gav. Det andra är tillväxtfaktorn, att industrin får en väl utbildad arbetskraft, den som man i dag saknar. Det här har i Björklunds gymnasieskola lett till två mycket tydliga effekter.
För det första: Du får ingen utbildad arbetskraft som bemannar de viktiga industriella jobben som ger oss alla värden som vi ska kunna ha att fördela. För det andra: Ungdomarna gör det rationella valet.
Om du, Jan Björklund, inte är förmögen att ta intryck av en socialdemokratisk diskussion om fördelning och resursstyrning borde du väl ändå ta intryck av vad näringslivet säger när det gäller den nya gymnasieskolan. Den kritiken är kraftig.
Till sist: Om du säger att Socialdemokraterna inte har brytt sig när det gäller gymnasieskolan, vilket är struntprat med förlov sagt, undrar jag om du anser att gymnasieskolan blir bättre när du nu plundrar den på miljarder i statsbidrag.
Peter Persson (S):
I ett avseende delar jag Björklunds uppfattning. Han började från noll. Då är det en bra utgångspunkt att gå framåt, men han har gått bakåt. Vad som har hänt på utbildningspolitikens område är att den styrs av två tydliga ideologiska dogmer.
För det första återinförs den gamla sorteringsskolan. Vi ser omvandlingen av utbildningen till ren marknad på grundskola och gymnasieskola. Begränsningar gör att inte alla gymnasieelever kan erövra behörighet till högskolan.
Det är gammal högerpolitik som Folkpartiet inte stod för tidigare. Det har ni återerövrat, och det leder Sverige bakåt. I en tid när vi behöver mer utbildning och utveckling leder det Sverige bakåt.
För det andra är det övergripande målet för all regeringspolitik att sänka skatten. Det går ut över volymer och kvalitet.
Halveringen av vuxengymnasiet, komvux, omedelbart efter regeringsskiftet har fått direkta effekter och slagit rätt in i ungdomsarbetslösheten och möjligheten att kunna ta sig vidare. Björklund har i denna debatt tydligt sagt att han står för gammalt klassmässigt perspektiv i utbildningen.
Han vill inte ha en jämlik utbildning; han vill inte ha en breddning. Han har också sagt att regeringens ståndpunkt är att tillväxt inte skapas genom utbildning och satsning på utbildning. För mig är detta inget nytt besked, men det är viktigt att hela landet får veta det.
Peter Persson (S):
Tack, statsrådet Norman, för svaret på min interpellation! Den handlar om vilka initiativ man avser att ta vad gäller den upprördhet som finns om Nordeas skötsel.
Min uppfattning är att den moderatledda regeringen ofta försöker prata samhällskritiskt, men det är sällan regeringen handlar samhällskritiskt.
På en tidigare skriftlig fråga av mig om statens inflytande, direktiv och synpunkter till en bolagsstämma, säger Norman att man kom i gång något senfärdigt 2009. Det blev en opinion som gjorde att man agerade - precis så.
Norman använder ägarinstrumentet inte för att faktiskt påverka och driva på en utveckling utan för att gömma en opinion som vredgas över bland annat Nordeas skötsel. Jag behöver inte repetera allting kring bonusar, hyreslägenheter och annat.
För att undersöka den här frågan lite närmare skulle det vara oerhört intressant att få veta några saker.
Nordea svarade för att garantera riskkapitalbolaget Tritons lån för att köpa Carema, och därefter slussade man vinsten av affären till ett skatteparadis.
Det var ett upplägg av Nordea, där staten har ett delägande, som sedan kritiseras häftigt av bland annat finansministern och även, vad jag förstår, finansmarknadsministern.
Jag undrar: Hade statsrådet informationer kring det här låneupplägget när Nordea garanterade Triton lån för att köpa Carema? Hade han några sådana informationer eller indikationer?
Anser han att Nordea agerat på ett önskvärt och rimligt sätt när man medverkat, som en delstatlig bank, till ett upplägg med räntesnurror och interndebiteringar som gör att åtskilliga resurser undanhålls det svenska samhället?
Därefter är Borg ute och kritiserar, är indignerad och kallar till presskonferenser. Det här är ett mönster. Det händer saker, och då rusar regeringen ut och kritiserar. Men man använder sig inte av de instrument som finns för handen.
Man pratar samhällskritiskt men låter vinstmaximering pågå även inom områden där man kunde låta sin samhällskritik verka i praktisk politik.