Bosse Ringholm (S):
Jag tackar för svaret, även om det var magert. Förbifart Stockholm är en central fråga, inte bara för Stockholmsregionen utan för hela landet, eftersom Mälarsnittet när det gäller både väg och järnväg är centralt för att få hela rikstrafiken att fungera, såväl den spårbundna som vägtrafiken.
De tre frågor som jag har ställt har inte via svaret förts en enda millimeter framåt, om jag kan läsa rätt i svaret.
Jag har först uppmärksammat att det moderata finansborgarrådet i Stockholm, Sten Nordin, gjorde ett politiskt utspel, som det heter, i början av december månad där han föreslog en rad insatser för att kunna höja jobbaktiviteterna i regionen och därmed bidra till att försöka minska arbetslösheten i landet.
Han skrev i sitt förslag: "Staden är beredd att medverka till att arbetet med Förbifarten bedrivs med högsta prioritet, så att byggnationen kan komma igång fortast möjligt. Staten bör, särskilt i rådande konjunkturläge, fatta alla nödvändiga beslut och anvisa finansiering i övrigt. Staden är beredd att förskottera medel för den första sträckan av vägen, så att bygget kan komma igång."
Något är fel i kommunikationen, Åsa Torstensson, mellan den borgerliga majoriteten i Stockholms stadshus och den borgerliga regeringen. Antingen talar inte den borgerliga regeringen med den borgerliga majoriteten i Stockholms stadshus eller vice versa om denna signal uppenbarligen inte har nått fram till Regeringskansliet eftersom Åsa Torstensson säger att någon ansökan eller framställan inte har kommit från Stockholm stad.
Jag vet inte om inte det här ska uppfattas som en invit från Stockholm stad eller om det bara är någonting som Sten Nordin, det moderata borgarrådet, gjorde för pressens skull, att det var ett utspel för att ge intryck av handlingskraft men som i realiteten inte var någonting. Åsa Torstensson och regeringen sitter och väntar och säger: De har inte skickat någon formell begäran. Alltså finns det inget värde i det, och vi gör ingenting. Ja, det är borgerlig passivitetspolitik som vi känner den.
Det är det som den borgerliga regeringen är bäst på, att göra ingenting. Och uppenbarligen väljer man nu dessutom i maskopi med Stockholms stadshus borgerliga majoritet att göra ingenting. Jag får väl tolka det så att Sten Nordins löfte inte var värt någonting, eftersom Åsa Torstensson säger att det inte ens har kommit fram de där två hundra meterna som det är mellan Stadshuset och Kommunikationsdepartementet.
Min andra fråga handlar om vilka åtgärder statsrådet kommer att vidta för att säkerställa finansiering av Förbifart Stockholm. Och svaret är att regeringen inte tänker göra någonting. Det är som vanligt regeringens bästa gren att göra ingenting. Regeringen hänvisar till förhandlingsmannen, och förhandlingsmannen har ju presenterat en finansiell kalkyl som redan har spruckit flera gånger om.
I kalkylen skulle intäkterna från trängselskatterna bidra med merparten av pengarna för Förbifart Stockholm. Om man räknar på en normal ränta behövs det minst 1⁄2 miljard kronor i intäkter för att den här historien ska kunna gå ihop. Då har jag ännu inte räknat med att man får några ökade byggnadskostnader under en mycket lång period.
Åsa Torstensson redovisar att man får in ungefär lite drygt 200 miljoner kronor, varav mindre än hälften används för Förbifart Stockholm. Det vill säga: Det finns ingen finansiell kalkyl som håller. Den borgerliga regeringen har helt enkelt ingen lösning på problemet. Min tredje och sista fråga var: Vad ska statsrådet göra för att påskynda planprocessen? Hon svarar inte. Hon hänvisar till att det finns ett ärende i Miljödepartementet. Det visste vi förut. Men min fråga var: Kommer statsrådet att påskynda processen?
Nej, inget svar där heller. Det var ett torftigt, fattigt och ganska klent svar.