KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Ericson (M):
Som vanligt kommer vi in på frågan om ungdomsarbetslösheten. Det tycker jag är intressant. Det blir lite konstigt när regeringen tar åt sig äran av att ungdomsarbetslösheten har sjunkit de senaste åren. Det beror nämligen inte så mycket på att de här ungdomarna alltid har fått jobb, utan det beror helt enkelt på att de har blivit äldre. De är inte längre arbetslösa unga, utan nu är de i stället arbetslösa vuxna och har gått över i den statistiken.
Det här beror helt och hållet på demografin. Under de år som Alliansen styrde var ungdomskullarna väldigt stora, och nu har de krympt kraftigt. Skolor som tidigare hade kanske fem parallellklasser har i dag en klass i varje årskurs. Det visar vilken enorm förändring i demografin det har varit när det gäller de unga.
Det säger sig självt att när många arbetslösa unga i en viss ålder blir äldre och räknas som vuxna minskar också ungdomsarbetslösheten. Det är helt och hållet en demografisk fråga. Den totala arbetslösheten i Sverige har minskat ganska lite under de år som statsrådet talar om. När det gäller frågan om studielån för körkort är vi dock hyfsat överens.
Jag står absolut upp för tankarna om att vi måste ta ansvar för statsfinanserna och att vi måste motverka missbruk. Det var därför jag var inne lite grann på dessa frågor; man måste vara noga när man utformar ett sådant här system så att det inte leder till stigande kostnader för att ta körkort, till exempel. Däremot delar jag inte statsrådets funderingar på att det här inte skulle verka utjämnande. Jag var ansvarig för studiemedelsfrågor i utbildningsutskottet för Moderaterna under förra mandatperioden.
En sak var vi väldigt överens om, nämligen att studiemedlen har en kraftig utjämnande effekt i alla andra sammanhang. Det vore konstigt om de inte skulle ha det när det gäller att ta körkort. Om man har en svag ekonomi är det självklart lättare att ta körkort om man får möjlighet att låna av staten. Det är en rättighet som alla får oavsett ekonomisk standard, och dessutom till de förmånliga räntevillkor som gäller i dag.
Jag är helt övertygad om att detta kan ge möjlighet att ta körkort för många som annars kanske inte skulle ha prioriterat det. Då får vi också fler som kommer i arbete. Man kan konstatera att det är vi politiker som delvis har bidragit till att det har blivit så dyrt att ta körkort. Vi har lagt till nya moment, nya avgifter och nya kostnader på körkortstagning i stort sett hela tiden, och vi har ofta gjort det i politisk enighet.
Det har gjort att körkorten bara blir dyrare och dyrare. Delvis har det varit befogat av trafiksäkerhetsskäl och så vidare, men ibland kan man också tycka att vi har gjort systemet lite väl byråkratiskt och dyrt. Då tycker jag att vi också kan bjuda till och göra det möjligt att klara av kostnaderna genom att införa studielån för körkort. Jag välkomnar att diskussionen fortsätter, och jag hoppas att statsrådet tar med sig en del av de här tankarna i det fortsatta arbetet.
Jan Ericson (M):
Jag glömde kommentera vad det här kan tänkas kosta. Jag skrev om minimala kostnader. Vi talar alltså om lån i sammanhanget; vi talar inte om några bidrag. Vi vet att statens upplåning i dag är billig, vilket gör att kostnaderna bör vara väldigt små. Den kostnad man brukar tala om är de eventuella förluster man gör när folk inte betalar tillbaka sina lån.
Men om man har en begränsad återbetalningstid har man betydligt bättre kontroll än när det gäller de andra studiemedlen, som ju betalas av i princip under hela livet. Där är det betydligt större risk för förluster. Kostnaderna för detta borde alltså vara minimala. Jag är glad att statsrådet trycker så mycket på att ta ansvar för statens finanser.
Jag sitter i finansutskottet, och jag är snarare ganska bekymrad över att Sverige i dag lånar pengar - ganska mycket pengar - mitt i en högkonjunktur och att statsskulden ökar i en högkonjunktur, vilket den inte brukar göra. Det är bra om statsrådet tar med sig detta tankesätt även i andra politiska frågor framöver. Det skulle vara välkommet. Jag kan inte riktigt släppa det här med ungdomsarbetslösheten.
Statsrådet talar om alla åtgärder som regeringen har vidtagit för att minska ungdomsarbetslösheten. Jag känner inte till någon sådan åtgärd över huvud taget som har trätt i kraft under den här perioden och som kan ha haft någon som helst betydelse för ungdomsarbetslösheten. Statsrådet får gärna upplysa mig om det i slutanförandet. Det enda jag vet att man har gjort är att man har gjort det dyrare att anställa ungdomar. Det har gjort att en del arbetsgivare har tvekat att till exempel ta in sommarjobbare.
Om man hade behållit nedsättningen av arbetsgivaravgiften för ungdomar hade kanske ännu fler kunnat komma i arbete nu när konjunkturen är ganska stark. Jag är alltså inte säker på att man kan slå sig för bröstet och säga att det inte hade någon effekt alls att höja arbetsgivaravgiften för unga. Det har faktiskt gjort det mycket dyrare att anställa unga tyvärr. Jag konstaterar att alla från höger till vänster uttrycker sig positivt om det här förslaget. Lägger ni fram ett bra förslag kommer ni säkert att få ett brett stöd i riksdagens kammare.
Jan Ericson (M):
Jag är inte förvånad över retoriken från Håkan Svenneling, för det är den retorik som Vänsterpartiet brukar ha. Den blir lite tramsig. Det är svårt att bemöta den i sak. Att Håkan Svenneling ger sig på mina personliga aktieinnehav känns lite lågt i detta sammanhang, tycker jag. Jag kan trösta Håkan Svenneling med att jag har sålt mina aktier i det bolaget. Jag gör en hel del aktieaffärer. Efter att ha jobbat 20 år i bank tycker jag att det är en ganska rolig hobby.
Men jag tror nog inte att det styr mina politiska beslut om jag innehar 100 eller 200 aktier i Investor. Det känns lite tramsigt. Vad gäller att man går från politik till näringsliv fram och tillbaka tror jag i grunden att det är positivt. Vi ser när det gäller vänsterpartister som lämnar sina politiska uppdrag att de har en förkärlek för att i stället leva på skattebetalarna och ta ut inkomstgaranti i decennium efter decennium.
Att moderata politiker går in i näringslivet och skaffar sig en egen inkomst i stället för att leva på skattebetalarna tycker jag i grunden är ganska positivt.
Jan Ericson (M):
Jag sa i mitt anförande väldigt tydligt att vårt mål är att man ska ha ett tydligt regelverk, en tydlig uppföljning och en tydlig kvalitetskontroll. Det är där nyckeln finns till att man har en bra välfärd även när den bedrivs av privata aktörer. Jag tycker att vi har varit ganska dåliga på kontrollen av både offentlig verksamhet och privat verksamhet. Det är därför som vi har så stora brister i den offentligt bedrivna verksamheten.
Det är mycket stora brister på många håll. Det är lite konstigt att Vänsterpartiet bara ser de brister som kan finnas i enstaka privata välfärdsföretag. Men man talar aldrig om bristerna i de andra verksamheterna. Det tycker jag är ganska allvarligt. Jag tycker också att det är lite fånigt att tala om vinstlobby. Min erfarenhet är att myglet och fusket är minst lika utbrett inom offentlig sektor.
Jag kan bara ta Göteborg som exempel. Där har man haft vänsterstyre i decennier. Det finns så mycket mygel, så många människor som skor sig själva och som utnyttjar kommunala bolag för sina egna syften och egna intressen att det överskuggar allting annat i den här diskussionen helt och hållet. Vi måste ha en bra kontroll på våra verksamheter. Det gäller både de offentliga och de privata, både när det gäller kvalitet och hur vi använder våra pengar. Det är helt avgörande.
Men att påstå att Moderaterna skulle vara någon sorts lobbyister eller ha kopplingar till lobbyister stämmer inte. Vi lyssnar på alla och tar till oss goda argument. Vi är övertygade om att alternativ och mångfald i välfärden är bra såväl för våra medborgare och för samhället som för skatteintäkterna. Det är vad som driver oss. Det är vad som gör att vi tycker att det är så viktigt.
Jan Ericson (M):
Anders Borg hade inte fel i sin bedömning att det är fel om riskkapitalbolagens storlek slår ut mindre välfärdsföretag. Det är också fel om man inte sköter sina verksamheter. Det som är allvarligt i den här diskussionen är att man drar alla utförarna över en kam. Jag brukar ta som exempel vår lilla vårdcentral hemma i Sätila.
Den var nedläggningshotad av det skälet att vår region helt enkelt inte klarade av att bemanna den. Man hade stafettläkare som kom i strid ström, och det var ständiga personalbyten. Det gjorde att människor lämnade vårdcentralen och listade sig på vårdcentraler på andra orter någon mil eller två därifrån. Till slut var den nedläggningshotad. Då kom det ett förslag att man skulle kunna lägga ut den på en privat aktör i stället.
Det visade sig bli den aktör som drev en vårdcentral i grannorten med mycket gott resultat. Det var där många av patienterna från Sätila hade listat sig för att de inte ville vara kvar i Sätila. Nu tog den vårdcentralen över även Sätila. I dag har man en fast bemanning och en väl fungerande verksamhet. Hade vi inte haft ett privat vårdbolag som hade engagerat sig i vårdcentralen så hade vi inte haft någon vårdcentral kvar.
Det är ingen storstadsvårdcentral, utan det är i en liten ort ute på landet. Det är så det ser ut. Det är vad som driver i varje fall mig i de här frågorna. Jag ser hur det fungerar. Jag ser vitsen och värdet. Vår egen barnomsorg hemma skötte vi i vårt föräldrakooperativ. Jag satt själv med i styrelsen och skötte ekonomin.
Vi hade en otroligt bra verksamhet för en mindre kostnad än vad kommunen hade, med mycket högre kvalitet, högre personaltäthet och så vidare. Det är sådana värden vi ser i att det finns alternativ i välfärden. Det handlar inte om diskussionen om riskkapitalbolag.
Jan Ericson (M):
Den sista frågan kan jag ta direkt. Om vi har en bra verksamhetskontroll både vid etablering och genom en uppföljning under tiden när man driver verksamheten har vi en kontroll på kvaliteten. Det är det som är det viktiga. Vad får vi ut av pengarna i andra änden?
Om ett aldrig så aggressivt riskkapitalbolag driver en bättre skola än kommunen för mindre pengar och med bättre skolresultat och samtidigt levererar en vinst, som man förhoppningsvis också beskattar i Sverige, vad är problemet med det? Det kan inte vara det som är problemet. Problemet är när man upplever att ett bolag tar ut stora vinster men inte levererar det som man ska. Det är då människor blir upprörda. Det är det vi ska angripa.
Det är där fokus måste ligga, och det är det som är det centrala i diskussionen. Sedan sa jag i mitt anförande att det inte alltid har fungerat som det borde under årens lopp, alldeles oavsett regering. Ibland har det till och med fungerat riktigt dåligt. Jag sa det i mitt anförande, och det är ju så det är. Det finns avarter och saker som inte har fungerat. Det är det vi ska lägga krutet på att göra något åt. Det är det som är det viktiga och vårt uppdrag att göra. Som sagt, det får inte leda till någon sorts generalisering.
Alla små aktiebolag som bedriver verksamheter i Sverige är faktiskt inte riskkapitalbolagsägda. Det är små privata aktiebolag med väldigt engagerade människor som försöker att göra någonting bra. Kasta inte ut dem med badvattnet!
Jan Ericson (M):
Det är trevligt att Niklas Karlsson har uppmärksammat mitt flotta erbjudande här, och jag står fast vid det. Ge mig vilken kommuns budget som helst och en rödpenna, så ska jag plocka fram ett antal pengar! Det är inga problem. Alla kommuner använder pengar till saker som inte är nödvändiga och som i stället borde kunna användas till de centrala välfärdsområdena. Ingen har hittills lyckats bevisa att jag har fel i alla fall.
Jag tycker inte om att kommentera ett enskilt aktiebolags vinster och eventuella utdelningar, och jag vet inte hur det ser ut i Attendos bokslut. Men vi kan bortse från det.
Kan Niklas Karlsson tala om på vilket sätt de här vinstmedlen har drabbat kommuner?
Jan Ericson (M):
Niklas Karlsson har fel här. Det var precis detta som vi påtalade under alliansåren, och det är något som Alliansen är helt överens om. Det är precis det som lett fram till vårt resonemang i dagens tillkännagivande.
Vi måste ha en bättre kontroll och uppföljning och tydliga kriterier vad gäller skattefinansierad välfärdsverksamhet, och det gäller både offentligt och privat bedriven verksamhet. Vi gör detta tillkännagivande just för att vi ser de här problemen, som vi flaggade för under Alliansens tid. Det är helt i linje med vårt resonemang under alliansåren.
Vi gjorde det här tillkännagivandet i mars 2016 och gör det i dag igen, därför att det är ett problem med minskande mångfald, och vi vill att regeringen ska verka för en ökad mångfald och valfrihet. Men det gör ni inte, utan ni gör tvärtom. Ni vill minska och strypa mångfalden och valfriheten, precis det som Niklas Karlsson säger att jag och Moderaterna vill göra. Men det är inte så. Vi vill öka mångfalden och valfriheten. Det är det som är själva poängen.
Fortfarande svarade inte Niklas Karlsson på hur Landskronas kommun drabbas av att ett bolag gör vinst om det levererar samma eller bättre kvalitet i välfärden än kommunen för samma pengar per patient eller elev. Man gör samma jobb som kommunen, men man gör det lite billigare och lite effektivare och kan då göra en vinst. På vilket sätt drabbar detta kommunens ekonomi?
Eftersom Niklas Karlsson inte har någon ytterligare replik kan han inte svara på frågan, men det skulle han inte ha kunnat ens om han fick ordet.
Jan Ericson (M):
Jag har nu följt den här debatten i över tre och en halv timme och måste säga att den blir alltmer absurd. Jag ska först säga att jag avstår från att bemöta bland andra Ali Esbati och Patrik Björck och deras märkliga påståenden om vad Moderaterna har för åsikter när det gäller arbetsrätt och arbetsmarknad. Det var så pinsamma angrepp att jag tycker att de förtjänar mest tystnad.
Det vi diskuterar i dag är alltså en lag på 264 sidor och över tusen paragrafer. Av dem är det fyra paragrafer som vi slåss om, fyra paragrafer av ett tusental. Det är fyra paragrafer där regeringen helt enkelt har klantat sig. Man har sprungit rakt in i väggen, fullt medvetna om att man inte kommer att få igenom sitt bristfälliga lagförslag, som hotar både svenska småföretagare och svenska jobb.
Raimo Pärssinen sa lite nedlåtande att oppositionen ägnar sig åt att krångla med lagtekniska resonemang. Jag vill påminna om att vi är en lagstiftande församling som har ansvar just för de lagtekniska resonemangen. Det är vårt jobb och vårt uppdrag. Det är det vi har betalt för och är det vi är valda för. Vi kan inte slarva med lagstiftning så som regeringen tror att man kan göra. En undermålig lag ska inte ha riksdagens stöd.
Det är inte konstigare än så. Om Socialdemokraterna och Miljöpartiet i regeringen i likhet med oss tycker att det är viktigt med en heltäckande upphandlingslag som främjar ordning och reda på arbetsmarknaden borde de ta ansvar och söka samförstånd med oppositionen i stället för att lägga fram ett lagförslag som hotar svenska småföretag och svenska jobb och som får bedövande kritik från ett flertal remissinstanser, inklusive Lagrådet.
Hela ansvaret för eventuella EU-sanktioner och för att det finns brister i detta lagförslag ligger på regeringen. Regeringen bär ensam ansvaret för att man inte ens har försökt föra en diskussion med oppositionen. Som vissa har påpekat är Sverige nu det enda land som inte har fått en heltäckande upphandlingslag, och det är bara regeringens ansvar.
Låt mig fråga alla socialdemokrater här, och ni får gärna ta replik på mig om ni vill: Varför har regeringen inte ens försökt hitta en lösning i enighet med oppositionen? Det handlar om fyra paragrafer. Inte ens en diskussion med oppositionen har man kostat på sig. I stället valde man politisk strid och lade fram ett lagförslag som man visste att man inte skulle få igenom.
Är politisk strid viktigare för regeringen än att lösa samhällsproblem? Är en strid med oppositionen viktigare än att ta ansvar? Hur skamlöst oansvarig kan en regering bli? Jag ser gärna att någon av socialdemokraterna besvarar dessa frågor.
Jan Ericson (M):
Ali Esbati angriper kanske fel person med tanke på att jag hade 20 års facklig bakgrund när jag kom in i riksdagen. Jag har dessutom varit med och förhandlat fram kollektivavtal inom ett avtalsområde. Jag är därför väl insatt i dessa frågor. Dessutom är jag arbetsrättsjurist. Jag har alltså hyfsad koll på detta. Ali Esbati säger att ni vill fixa till EU-direktivet. Varför har ni då inte lagt fram ett lagförslag som kan få riksdagens stöd?
Ni kan inte fixa till EU-direktivet eftersom ni lägger fram ett undermåligt lagförslag. Ta ansvar för det i stället för att angripa oppositionen. Det är inte oppositionen som ska komma till regeringen och säga: Vi har ett förslag. Vill ni ta det? Det är regeringen som ska komma till oppositionen och säga: Här har vi ett lagförslag. Kan ni ställa upp på det? Om ni inte kan det får ni tala om vad ni vill ändra på. Ni vänder det åt fel håll. Det är inte oppositionen som styr Sverige, tyvärr. Det är ni som gör det, och det är ni som ska ta ansvar.
Har vi en bättre modell? Ja, det kanske vi har. Men då får man som sagt bjuda in till diskussion. Det har ni inte gjort. Ni har presenterat en proposition i strid med remissinstanserna, i strid med Lagrådet och i strid med arbetsmarknaden och näringslivet. Alla har påpekat att det inte kommer att fungera, och ändå lägger man fram detta lagförslag. Man springer rakt in i väggen och för inga diskussioner över huvud taget. Sedan surar man för att man inte får igenom lagförslaget.
Jan Ericson (M):
Ali Esbati och flera andra har räknat upp ett antal problem. Om de är verkliga, påhittade, överdrivna eller faktiska kan vi diskutera en annan gång. Det är dock ingen svårighet att hitta problem i dagens upphandlingar - framför allt inte att hitta problem där upphandlarna har varit dåliga på att ställa krav. Man måste inte ta det billigaste anbudet. Som kommunpolitiker har jag varit med och skrotat oskäliga avtal som var helt oseriösa. Det kan man faktiskt göra redan med dagens lagstiftning; det behövs inte nya lagar för det.
Här behöver alla skärpa sig oavsett politisk färg. Det är definitivt en komplex beredningsprocess. Fyra tegelstenar med 4 000 sidor material kallar regeringen en förenklad upphandlingslagstiftning. Jag är inte säker på att de som ska tillämpa dessa lagar håller med. Ju mer komplicerad beredningsprocessen är, desto viktigare är det att det förs en politisk diskussion så att man kan komma fram med ett lagförslag som får riksdagens stöd.
Det har regeringen inte klarat av, och det är regeringens ansvar, inte vårt. Att göra ändringar hjälper inte heller om dessa ändringar inte avhjälper att lagstiftningen är bristfällig. Man kan göra hur många ändringar som helst, men om slutresultatet inte blir bra och inte får riksdagens stöd hjälper det inte. Då sitter regeringen där med ansvaret för eventuella EU-sanktioner och eventuell bristfällig lagstiftning.
Att taxichaufförer i Stockholm kan fortsätta att köra för 27 kronor, om man nu ska tro oppositionen, är regeringens fel, inte oppositionens. Ali Esbati säger att vi inte har några förslag. Alliansen har en motion. Vi vill att regeringen ska återkomma, förhoppningsvis om att föra samtal med oss om hur man ska lösa ut de sista fyra paragraferna och få dem att fungera. Vi har sagt till regeringssidan att vi vill det, och vi har en motion som säger att detta behöver regleras.
Tydligare än så kan vi inte vara.
Jan Ericson (M):
Patrik Björck är alltid en slug debattör. Vi har haft våra duster genom åren. Patrik Björck vet vid det här laget, efter alla våra debatter, att Moderaterna står upp för den svenska modellen, för svenska kollektivavtal och för ordning och reda på svensk arbetsmarknad. Det är inte där striden ligger. I det här fallet, Patrik Björck, ligger striden i att ert lagförslag hotar svenska jobb och svenska småföretag.
Det gynnar utländska företag på svenska företags bekostnad, och därmed hotas svenska jobb. Det är ingen löntagarfientlig politik att värna om svenska jobb. Det tycker inte jag, Patrik Björck. Jag kan räkna upp problemen. De har räknats upp tidigare i debatten. Vi vet att småföretagen får problem om man kräver kollektivavtal.
Vi vet att det är extremt svårt att tillämpa regelverket, eftersom det kan finnas flera olika kollektivavtal på samma avtalsområde. Vi vet att det blir ett godtycke, eftersom man får ställa fler krav än den hårda kärnan. Man får ställa krav på till exempel tjänstepensioner, och man får ställa andra krav, står det. Det preciseras inte ens vilka de är. Det blir väldigt svårt för små företag som inte har kollektivavtal att veta vilka krav den upphandlande myndigheten egentligen kommer att ställa.
Detta är ett jätteproblem - framför allt att utländska företag inte behöver bry sig om de krav som de svenska företagen måste följa. Detta gör att svenska jobb hotas, och jag tycker att Patrik Björck borde inse det. Jag har en rak fråga till Patrik Björck: Är det okej att svenska företag missgynnas gentemot utländska företag vid en upphandling, ja eller nej?
Jan Ericson (M):
Ja, Patrik Björck, jag förnekar mycket av det du räknade upp, men vi kan ta diskussionen om alla detaljer en annan gång. Vi har haft dessa debatter tidigare. Till alla som lyssnar på denna debatt kan jag säga mycket tydligt: Moderaterna har inga förslag om att lagstifta om några löner över huvud taget, utan vi vill att arbetsmarknadens parter ska reglera lönerna. Vi har inga förslag om att sänka lönerna för någon, och vi tycker inte att låglönejobb i sig är bra.
Däremot kan det finnas poänger med att sänka lönekostnaderna, men det handlar inte om att sänka lönerna. Patrik Björck svarade inte på min fråga om varför det är bra att missgynna svenska företag och gynna utländska företag. I lagförslagets 17 kap. 2 § sista stycket står det: "De särskilda arbetsrättsliga villkor som den upphandlande myndigheten får ställa kan avse försäkringar, tjänstepension, annan ledighet än semester eller annat."
Vad "eller annat" är framgår för övrigt inte, utan det kan nog vara lite vad som helst. Det innebär att en kommun kan ställa dessa krav vid en upphandling. Det innebär att de utländska företag som lämnar anbud i en upphandling kan strunta i kraven därför att sådana krav enligt EU-reglerna inte får ställas på utländska företag. Men man kan ställa dem på svenska företag. Det innebär att de svenska företagen ställs utanför upphandlingen och att de utländska företagen får jobbet. De svenska jobben hotas.
Det kan du inte förneka, Patrik Björck. Det är så det ser ut. Det är vad som står i lagen. Det är denna innebörd lagen har, så försök inte hitta på något annat! Jag uppmärksammade civilministerns inbjudan att åka ned och träffa taxichaufförerna och förklara varför de inte får sin situation löst. Jag tycker att civilministern kan åka ned själv och förklara för taxichaufförerna varför han har lagt fram ett så bristfälligt lagförslag att det inte går att genomföra i Sveriges riksdag.