Magnus Oscarsson (KD):
Nu debatterar vi alltså Europarådet och dess verksamhet under andra halvåret 2013 och helåret 2014. Europarådet är en organisation som bildades efter andra världskriget, 1949, och har alltså funnits i 66 år.
Sverige var ett av de första tio länderna som var med i Europarådet. Första inledningstalet hölls av Winston Churchill. En av de första uppgifterna var att säkra rättigheterna i FN:s deklaration för mänskliga rättigheter. Europarådet består av 636 ledamöter, 318 ordinarie och lika många ersättare.
Jag hade förmånen att under fyra år få vara en av de 318 ersättarna och var då också en av tolv representanter i den svenska delegationen. Enligt Kristdemokraternas uppfattning är Europarådet en viktig organisation.
Det är en paneuropeisk organisation som är normgivande i centrala frågor som handlar om främjande av mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och det demokratiska samhällsstyret. Det var viktigt 1949 men också viktigt i dag att se till att detta bevakas.
En viktig sak för parlamentarikerna att övervaka och granska är att medlemsländerna uppfyller sina åtaganden. Min sista uppgift den här gången var som valövervakare i Bosnien, i Sarajevo. Tillsammans med OSSE granskade vi valet.
En viktig sak som Europarådet gör tillsammans med OSSE är att bevaka att valen går rätt till. Jag var också med i ett av de nio utskotten som handlar om sociala frågor.
Som flera före mig i talarstolen påpekat har en central fråga för Europarådet varit händelserna i Ukraina, den olagliga ryska annekteringen och den ryska aggressionen som pågår ännu denna dag.
Europarådet har tydligt fördömt detta, antagit olika resolutioner och tydligt markerat det oacceptabla agerandet. Ryssland har också förlorat rösträtten i Europarådet. En viktig röst, som vi ska vara stolta över i riksdagen, har varit Marietta de Pourbaix-Lundin.
Hon har under de fyra år som jag hade förmånen att vara i Europarådet varit den svenska gruppens ordförande och har lett arbetet. Hon har vid flera tillfällen varit en tydlig röst mot Rysslands oacceptabla ageranden. Hon har också varit rapportör när det gäller utvecklingen i Ukraina.
Det är ganska tydligt och enkelt att förstå att det är skälet till att hon har hamnat på den lista över personer som inte får resa in i Ryssland. Nu är inte Marietta här i kammaren, men jag vill ändå säga att hon har varit en tydlig och viktig röst i kampen mot Rysslands ageranden.
Det är fullständigt oacceptabelt att hon nu har hamnat på en lista för detta. Det är ytterligare en anledning till att Ryssland förtjänar så stark kritik. Som också sagts här är det en rad andra frågor som har varit viktiga för Europarådet. Man har antagit en resolution om situationen för religiösa och etniska grupper i Mellanöstern.
I resolutionen uttrycks en djup oro över att omkring 3 000 unga européer kämpar för Islamiska staten i Irak och Syrien, och Europarådet måste intensifiera ansträngningarna för att hitta sätt att avveckla dessa rekryteringskanaler.
Dessutom måste finansieringskällorna för Islamiska staten, som för övrigt är världshistoriens rikaste terrororganisation, på olika sätt identifieras, neutraliseras och bli föremål för sanktioner. Avslutningsvis gör Europarådet också ett viktigt arbete vad gäller kampen mot nynazistiska och högerextrema yttringar och också mot antisemitism.
Jag var själv med i en debatt där jag tog upp en rapport från EU:s byrå för grundläggande rättigheter som redovisar en stor undersökning bland judar. Det är något som jag tycker förtjänar att påminnas om även i denna kammare.
Jag sa det i Strasbourg, och jag tycker att det förtjänar att sägas här, nämligen att det är en skrämmande utveckling att 22 procent i Europa säger att de undviker att besöka judiska platser eller att ha den judiska kippan på huvudet. I Sverige är, enligt samma undersökning, 49 procent rädda för att visa att de är judar.
Vi har med rätta blicken på olika länder i Europa som vi har anledning att kritisera, men vi har också en uppgift i vårt eget land att fortsätta stå emot antisemitism och skydda i det här fallet judar. Den växande antisemitism som vi ser på olika ställen, inklusive vårt eget land, är oacceptabel och något som måste bekämpas.
Allra sist vill jag framföra ett stort tack till riksdagens internationella kansli, som under de år som jag haft förmånen att vara verksam i Strasbourg har gjort ett förtjänstfullt arbete som jag vill framföra ett stort tack för.