KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
Det är alltid svårt att föra en debatt när man inte utgår från samma verklighet. Jag tror att vi måste utgå från samma verklighet, hur det ser ut på arbetsmarknaden i dag. Det är långt ifrån något idealtillstånd, men det är bättre än vad vi hade kunnat förutse före krisen. Vi ser hur jobbchanserna ökar. Vi ser hur näringslivets rekryteringsbehov ökar.
Vi behöver förvissa oss om - det är väl en av de viktigaste sakerna - att varje satsad skattekrona av de här 69 miljarderna går till att hjälpa människor som kan arbeta att få ett arbete, så att de kan försörja sig, utifrån sin egen förmåga, hur stor eller liten den än är. Det är ett problematiskt läge. Jag är långt ifrån nöjd. Jag är orolig för stora delar av Europa, för vår exportindustri, hur den ska kunna få ut sina produkter.
Men jag tycker också att det förtjänar att sägas att den bild som Patrik Björck målar upp snarare är något av en svartmålning av Sverige. Vi ser att 100 000 fler är sysselsatta nu än för ett år sedan och att arbetslösheten sakta minskar. Det behöver göras mer. Vi behöver se över våra reformer. Det gör vi löpande. Vi behöver justera i våra system, så att vi kan se till att de som kan arbeta får chansen att göra det. Det är vår stora utmaning, och där jobbar vi i regeringen tillsammans.
Hillevi Engström (M):
Jag anser att de reformer vi har gjort på det här området i huvudsak är bra och hjälper människor att komma tillbaka. Det var inte bra med den situation vi hade tidigare, när vi hade världens friskaste befolkning som också var mest sjukskriven. Särskilt illa var det för många kvinnor som fanns i systemen men som varken fick hjälp, stöd eller rehabilitering.
För att svara på interpellantens frågor kan jag understryka att deltagarna i arbetslivsintroduktionen får samma ersättningar som om de hade gått direkt till Arbetsförmedlingen utan att först passera Försäkringskassan och sjukförsäkringssystemen. Det är också så att min kollega, socialförsäkringsminister Ulf Kristersson, håller på med en översyn av sjukförsäkringsreformen.
I detta ingår att närmare titta på situationen när den enskilde går från Försäkringskassan till Arbetsförmedlingen efter att ha uppnått den maximala tiden i sjukförsäkringen. Enligt Försäkringskassans uppföljning i mars 2010 hade hälften av deltagarna fått mer eller lika mycket aktivitetsstöd som i sin tidigare ersättning.
Det pågår också ett interdepartementalt arbete mellan Arbetsmarknadsdepartementet och Socialdepartementet i de här frågorna. Det som också är angeläget är den socialförsäkringsutredning som nu sitter och som kommer att lyfta in frågor som ni själva aktualiserar och som finns tydliga i direktiven. Jag tror också att Gunvor G Ericson ingår i den utredningen.
Avslutningsvis beskriver också det regleringsbrev till Försäkringskassan som regeringen har beslutat om kraven på uppföljning och analys av de nya reglerna. Det är ett viktigt påpekande i det här sammanhanget.
Hillevi Engström (M):
Jag tror att det viktiga är att gå tillbaka till grunderna för den här reformen. Det handlar om att se människor och att ge människor hjälp individuellt. Det jag har kunnat följa på nära håll och tycker fungerar väldigt bra är den individuella hjälp som man har gett människor i arbetslivsintroduktionen. Jag tycker att Arbetsförmedlingen under de faktiskt ganska tuffa förutsättningar de ändå har haft med den stora krisen och det som har hänt på arbetsmarknaden har haft förmågan att verkligen hjälpa och stötta människor.
Det är självklart så att ekonomin är viktig för att man ska kunna påbörja en process för att komma tillbaka på arbetsmarknaden. Som jag sade i mitt första inlägg ses detta över i den stora socialförsäkringsutredningen. Det görs också en översyn inom Socialdepartementet hos socialförsäkringsministern där det ingår att titta närmare på situationen för de enskilda som går från Försäkringskassan till Arbetsförmedlingen.
Det är också så, det tror jag att Gunvor G Ericson har helt rätt i, att vi får tänka nytt, omvärdera och lyfta upp på bordet för att se hur vi ska kunna ha en långsiktigt bra sjukförsäkring och en långsiktigt bra arbetslöshetsförsäkring. Hur ska de här systemen fungera så att de blir transparenta och tydliga? De som inte har varit inne i de här systemen och tittat kan kanske utgå från att det är enkelt att räkna fram olika ersättningar, men det är det inte.
Jag tycker att alla våra system ska vara transparenta och enkla att förstå för medborgarna så att man vet att blir jag sjuk händer det här, blir jag arbetslös händer det här och det här är den ersättning som finns. Där tror jag inte att vi har någon annan uppfattning. Jag tror att vi får vänta och se vad den utredning som genomförs i både det korta och det långa perspektivet kommer fram till och framför allt titta på hur vi får långsiktiga lösningar som så många som möjligt av riksdagens partier kan ställa sig bakom.
Då tror jag att vi har mycket att vinna.
Hillevi Engström (M):
Tack för frågan! Gunvor G Ericson är mycket initierad och kunnig i de här frågorna. Jag kan inte i dagsläget uttala mig om visionen för de här systemen. Det är en fråga för Socialförsäkringsutredningen. Där får ni lyfta de frågorna och diskutera och analysera vad som ger bäst effekt. Det jag kan ställa mig bakom är att det ska vara transparens, tydlighet och förutsägbarhet som i all annan lagstiftning.
Det är också väldigt viktigt att människor som blir sjuka eller arbetslösa förstår hur det fungerar och att det ska vara ett effektivt hanterande av skattepengar. Man ska också kunna förutse. Ett led i rehabiliteringen är att man har grundförutsättningarna tryggade så att man inte behöver oroa sig över dem. Där tror jag att vi kan vara bättre både när det gäller information och system. Därmed vill jag tacka för debatten.
Hillevi Engström (M):
Tack för interpellationen! Man lär sig mycket varje dag, senast om gruvnäringen. Den är också otroligt viktig. Jag nämnde i interpellationssvaret att denna industri är otroligt viktig. Som Isak From mycket riktigt säger går den upp och ned. Det finns en osäkerhet. Man tappar arbetskraft i lågkonjunktur, och nu gäller det att få tillbaka den.
Där får vi hoppas att företagen kan förmå de som tidigare arbetat i branschen att komma tillbaka nu när konjunkturen vänder. Det görs mycket inom det reguljära utbildningssystemet. I både Gällivare och Kiruna finns inriktningar i gymnasieskolan, industriprogram med inriktning mot gruvindustrin. Vid Luleå tekniska universitet pågår också mycket forskning som är inriktad på gruvindustrin.
Det som Arbetsförmedlingen kan göra - och det är väl det Isak From frågar efter - är det som man redan gör och har gjort. Man har utbildat ett hundratal personer till maskinförare. Flertalet har fått anställning för att förbereda gruvan i Pajala. Man har också utbildat bergarbetare. Det finns också möjligheter att använda sig av Stiftelsen Utbildning Nordkalotten för att tillhandahålla utbildningar.
Arbetsmarknadsutbildningar syftar till att fylla aktuell efterfrågan på arbetsmarknaden. Det finns också resurser hos Arbetsförmedlingen. Alla resurser är inte upptagna. I den mån det finns arbetskraftsbehov är det naturligt att dialogen sker mellan de lokala parterna på arbetsmarknaden. Länsstyrelsen och Tillväxtverket har också gett 26 miljoner kronor i stöd för att utveckla Pajala de närmaste tre åren.
Jag har fått information om att Arbetsförmedlingen centralt kommer att träffa Industriarbetsgivarna i slutet av januari 2011 för att diskutera gruvnäringens behov framöver med fokus på det som Isak From tar upp och på generationsväxlingen.
Det behövs flera olika delar, nämligen det vi gör inom arbetsmarknadsutbildningen, den reguljära utbildningen och den utbildning som jag tycker är naturlig att företagen och näringslivet ska ansvara för. Man ska försöka se till att den arbetskraft som lämnade branschen i krisens spår ges goda jobbchanser och återanställs. Det finns ett ansvar hos flera olika aktörer, och det är en viktig fråga.
Hillevi Engström (M):
Jag har egentligen inte så mycket mer att tillägga än att det här är en viktig industri. Den är viktig för Sverige och för exporten, och det är viktigt att det finns utbildningar. När jag har tittat närmare på frågan tycker jag att det görs mycket. Här är det rimligt med arbetsmarknadsutbildning för maskinförare, och att ett hundratal har blivit anställda är väl helt fantastiskt bra. Man måste titta mer på möjligheten till arbetskraftsinvandring.
Personer med erfarenhet i branschen ska välkomnas till gruvindustrin. Det svar jag har gett tidigare och de satsningar som görs, bland annat att Arbetsförmedlingen centralt kommer att träffa representanter för Industriarbetsgivarna för att titta närmare på frågorna, bottnar för att vi kan känna oss trygga. Branschen kommer också att trycka på för att få arbetskraft som den kan anställa. Om branschen inte trycker på vet jag inte vem som ska trycka på.
Det är där som intresset finns att utveckla industrin så att den kan växa och exportera mineraler och malm. Tack så mycket för en bra debatt!
Hillevi Engström (M):
Jag tackar mina meddebattörer för bra debatter. Ann-Christin Ahlberg tar upp en viktig fråga som jag verkligen vill förtydliga och som gäller ojämlikheten och ojämställdheten i fråga om beviljande av livränta. Det är en mycket viktig fråga som har lyfts fram och där man kan se att det är ojämställdhet. Det är någonting som vi tar allvarligt på.
Därför har vi gett Inspektionen för socialförsäkringen i uppdrag att granska arbetsskador ur ett jämställdhetsperspektiv. Vi har också tillfört medel för mer forskning kring vad detta som gäller kvinnors ohälsa och skador beror på. Förklaringen kan vara och är troligtvis att man inte har kunskaper för att kunna bedöma kvinnors skador på samma sätt eftersom de inte är lika synliga från utsidan.
Kapar man några fingrar i en maskin syns det, medan kvinnor drabbas av belastningsskador om de exempelvis har jobbat många år inom äldreomsorgen som undersköterska. Kvinnors skador är då inte lika lätta att koppla till arbetet och bedöma dem som arbetsskador. Men där måste vi göra mer. Jag delar helt den uppfattningen. Och det görs mer, och det tas på allvar.
Arbetsmiljön är en prioriterad fråga eftersom det är grunden i arbetslinjen så att fler ska kunna komma in, vara kvar, utvecklas och jobba längre upp i åren. Då måste vi stödja detta genom en bra arbetsmiljö. Jag är mycket nöjd med det förändringsarbete som har skett inom Arbetsmiljöverket. Ibland kan det vara så att en kris, som det förstås är när man göra stora neddragningar, leder till att man måste tänka nytt och tänka annorlunda och effektivisera sin verksamhet.
Att inspektörerna nu gör 35 procent fler inspektioner per person är fantastiskt. De har också en bättre kommunikation för att kunna jobba förebyggande. Vi gör alltså många olika saker. Arbetsmiljön är och kommer att vara en prioriterad fråga. Jag tror inte att allting var bättre förr. Jag tror att man ständigt måste förbättra och se över dessa institutioner så att alla personer som går till arbetet varje dag inte ska behöva vara rädda för att skadas, förolyckas eller bli sjuka.
Det är grunden i själva arbetslinjen. Jag tackar för debatten och önskar er en trevlig helg.
Hillevi Engström (M):
Vi gömmer inte undan människor, och vi försöker inte att inte se dem som är långtidsarbetslösa. Det är viktigt att se den här gruppen sköra människor som har haft betydande bekymmer. Högkonjunkturer har kommit och gått, och är det någonting som de som har varit långtidsarbetslösa i 5, 10, 15, 20 år har fått är det att bli föremål för olika former av åtgärder.
Väldigt många behöver komma ut och få en arbetsgemenskap, få lära sig nya saker, få erfarenhet, få kunskaper, känna sig behövda och sedda, få referenser och nätverk och fortsätta att söka jobb. Det finns ett stort behov bland de långtidsarbetslösa att känna att man har arbetskamrater och att man har en tillhörighet.
Den här gruppen personer behöver väldigt mycket stöd. De anordnare som finns tar detta på ett seriöst sätt. Jag vill förtydliga med att säga att de allra flesta sköter det här väldigt bra. Sedan finns det de som inte gör det, och det är dem vi ska vidta åtgärder emot. Men nio av tio anordnare har färre än fem deltagare på sina platser.
För att komma in på sanktioner: Den överenskommelse som finns och som båda två skriver under ska hållas. Det ska finnas handledning på arbetsplatsen. Någonting som jag tycker är viktigt är att de arbetsgivare som ställer upp, vare sig de är ideella, offentliga eller privata, får stöd från Arbetsförmedlingen för hur de ska agera. Det är någonting som vi kan förbättra, det är jag övertygad om.
Det är viktigt att se det här som en möjlig väg att komma vidare. Tanken är att hjälpa människor. De tidigare faserna i jobb- och utvecklingsgarantin ska ha inneburit arbetspraktik, arbetsträning, rehabilitering och arbetsmarknadsutbildning där det har varit relevant. Det har varit kritik mot att det var för låg aktivitet i garantierna, det är jag medveten om. Det kommer att öka. Arbetsförmedlingen jobbar med den frågan och har fått ökade förvaltningsanslag.
Det är angeläget att alla personer ska ha fått det stöd som är relevant för just dem. Men det är inte riktigt enligt min uppfattning att sätta alla de här personerna i olika former av arbetsmarknadsutbildningar. Det innebär större inlåsningseffekter. Det var också en kritik mot åtgärderna på 90-talet då man hade enormt stora volymer på arbetsmarknadsutbildning. Forskningen sade att det var direkt kontraproduktivt. Rätt nivå på arbetsmarknadsutbildning är vad vi ska ha. Det kan komma att behöva förändras framöver, och det kan vi återkomma till.
Hillevi Engström (M):
Arbetslinjen ingår i den politik som gjort att alliansregeringen blivit omvald. Det innebär att vi vill göra det billigare att anställa och att det ska löna sig mer att arbeta.
Jobbskatteavdragen har lett till 80 000-90 000 fler sysselsatta på arbetsmarknaden. Vi ser att den politiken leder åt rätt håll. Vi har en av de starkaste ekonomierna i Europa. Om vi de senaste åren hade lyssnat på oppositionen och de förslag som Raimo Pärssinen för fram, det vill säga höjda bidrag, hade vi inte haft en av de starkaste ekonomierna i Europa, med en av de högsta tillväxterna.
Det är det som på sikt lägger grunden för en bra välfärd. För att gå tillbaka till det som interpellationen handlar om vill jag när det gäller signaler säga att det är viktigt att Arbetsförmedlingen får signaler från dem som är i jobb- och utvecklingsgarantin, från dem som är långtidsarbetslösa. Det kan ske via telefon, mejl och samtal med sin förmedlare.
Det är också viktigt att de som är ute och besöker verksamheterna, vilket Eva-Lena Jansson nu ska göra och som jag tycker är jättebra, skickar signaler och synpunkter, gärna till mig och till Arbetsförmedlingen, som då har att följa upp verksamheten. Det finns i regleringsbrevet till Arbetsförmedlingen tydliga skrivningar om att särskilt följa upp jobb- och utvecklingsgarantin, med fokus på den senare fasen. Arbetsförmedlingen har även en internrevision som löpande följer arbetet och rapporterar till styrelsen, och åtgärder vidtas.
När det gäller vad som kan göras mot oseriösa aktörer är den första åtgärden att påpeka felen. Om dessa inte åtgärdas är nästa steg att avbryta den överenskommelse man har. Vi ska också undersöka möjligheten att återkräva felaktigt utbetalda ersättningar så att varje använd skattekrona kommer de arbetslösa till del och kan leda till att de får ökade möjligheter till sysselsättning på arbetsmarknaden.
Hillevi Engström (M):
Jag tänkte förhålla mig till de frågor som Josefin Brink har ställt i sin interpellation, som gäller att ändra regelverket eller skärpa kraven på förhandskontroller. Det ligger inte alls till på det sätt som Josefin Brink gör gällande, att statistiken är dold och att en reporter har grävt fram den. Den är tvärtom tillgänglig.
Däremot redovisas den inte i den årliga rapporten, utifrån att Arbetsmiljöverket gör på samma sätt som man gör internationellt. Den årliga rapporten kan man fylla med en mängd olika statistikuppgifter. Då blir den väldigt ohanterlig och svår att begripa sig på. Det är också en fråga som är öppen och där det finns ett samarbete mellan Arbetsmiljöverket och Arbetsförmedlingen. Det kan säkert bli ännu bättre.
Det är ju viktigt att varken de som är ordinarie anställda eller de som är praktikanter från Arbetsförmedlingen skadas eller riskerar att förolyckas på arbetsplatsen. Lagstiftningen gäller lika för praktikanter - det är jätteviktigt att understryka. När man tittar på statistiken - den som är varken dold eller gömd - ser man att 255 000 personer anvisades till arbetsmarknadspolitiska program med aktivitetsstöd år 2009.
Räknar man om siffrorna kan man se att av de ordinarie anställda på arbetsmarknaden är det ungefär 800 av 100 000 arbetstagare som skadas på ett år. Tittar man på dem som anvisas från Arbetsförmedlingen ser man att det är 409 av 121 000 som skadas. Det är alltså en mycket lägre siffra, även om inte heller den är tillfredsställande. Bara detta att någon person blir skadad på sin arbetsplats är en person för mycket.
Det ska givetvis förebyggas. Jag menar att Arbetsförmedlingen försöker att vara så noggrann man bara kan. Det finns ju ingen anledning för dem att göra annorlunda. Det handlar om personer som många gånger har varit borta länge från arbetsmarknaden och som man ska ge en praktik som ska leda till ett arbete. Då är det oerhört viktigt att ta hänsyn till de personliga förutsättningarna, till exempel om en person är lämpad att jobba i skogsarbete.
Men det är också så att en person inte kan säga nej till lämpliga och rimliga praktikplatser som kan leda till jobb, till exempel på sågverk. Josefin Brink vet mycket väl att vissa arbetsplatser är mer drabbade av arbetsskador och arbetsolycksfall. Det är till och med så att vissa arbetsplatser kan vara drabbade av en hel del psykisk ohälsa. Inte minst arbetsplatser som utåt sett kan vara bra och goda arbetsplatser kan visa sig vara mindre lämpliga.
Det finns möjligheter för Arbetsförmedlingen och Arbetsmiljöverket att ytterligare förbättra samarbetet, dra lärdomar och helt enkelt utveckla arbetet. Det finns inga politiska meningsskiljaktigheter här. Jag tror i alla fall att vi har samma uppfattning - att ingen person ska behöva riskera sin hälsa när man arbetar eller är praktikant. Det tror jag är viktigt att understryka.
Hillevi Engström (M):
Sedan alliansregeringen tog över makten 2006 har vi sett en fortsatt vikande trend när det gäller dödsolyckor i arbetslivet, arbetsrelaterade olyckor och sjukdomsrelaterade problem från arbetslivet. Trenden går åt rätt håll. Dessutom har vi lyckats minska långtidssjukskrivningen med hälften. Fler människor kommer nu tillbaka till arbetsmarknaden. Det är oerhört viktiga frågor vi har att debattera.
I Sverige finns det 342 000 olika arbetsställen. Alldeles oavsett hur mycket pengar man satsar på inspektioner kommer det inte att finnas möjlighet att inspektera alla arbetsplatser regelbundet. Därför måste man arbeta på bred front. Bland annat måste man göra det som Hanif Bali var inne på. Man måste effektivisera verksamheten. Det är precis det man har gjort på Arbetsmiljöverket. Man har ökat effektiviteten i fråga om inspektioner med 35 procent. Det är 35 procents ökad effektivitet. Men det räcker inte.
Man måste också börja förebygga arbetsolyckor ännu bättre och ha ett bättre förebyggande arbetsmiljöarbete. Detta gör vi genom att vi satsar mer på Arbetsmiljöverkets informationsverksamhet och förebyggande verksamhet. Men det räcker inte heller.
Alla elever som går i skolan, på grundskolan och gymnasiet, kommer att få arbetsmiljökunskap som en del i samhällskunskapen, så att man redan innan man kommer ut på arbetsmarknaden är förberedd på hur arbetsmarknaden ska vara för att man inte ska riskera till exempel olycksfall. Det behövs alltså en mängd olika åtgärder. Det behövs också sanktioner mot de oseriösa arbetsgivare som ändå finns. Vi tittar just nu på hur de kan bli smartare.
Vi har en utredare som kommer att redovisa en utredning för mig i maj om sanktioner inom det här området. Jag ser mycket fram emot att ta del av den. Sedan ska Arbetsförmedlingen förstås ta del av de problem som kan finnas i arbetsmarknadspolitiska program. Det samarbetet kan säkert utvecklas. Men jag tror att vi ska vara överens om att det är viktigt att ingen person ska riskera sin hälsa på arbetsmarknaden. Det är inte jätteenkelt.
Det krävs ett systematiskt och långsiktigt arbete där fack och arbetsgivare har att samarbeta. Men det är arbetsgivaren som ytterst är ansvarig. Bilden som Josefin Brink ger stämmer tyvärr inte. Det går åt rätt håll här i Sverige. Vi minskar antalet dödsolyckor och olycksfall i arbetslivet. Vi kommer aldrig att kunna ha inspektioner på alla de 342 000 arbetsställen som finns i Sverige.
Men jag delar Josefin Brinks uppfattning att vi ska göra allt som står i vår makt för att ingen ska behöva riskera sin hälsa i arbetet.
Hillevi Engström (M):
Jag ska tacka för interpellationen, för det är intressanta frågor. Jag vill understryka det som jag började med, att man oavsett om man är praktikant eller anställd har samma rätt till en trygg arbetsplats. Och man omfattas av arbetsmiljölagen och arbetsskadeförsäkringen. De som är ute som praktikanter eller är i arbetsmarknadspolitiska program genom Arbetsförmedlingens försorg har också en försäkring. Det är också viktigt att understryka.
Det är också viktigt att understryka att ingen person ska utnyttjas, men i det fall någon oseriös arbetsgivare gör det är det viktigt med en snabb signal till Arbetsförmedlingen som då kommer att rycka ut. Rutinen är att det ska ske snabbt. Man ska försöka få en förändring till stånd eller avbryta samarbetet.
Jag har också varit väldigt tydlig med att det ska vara seriös verksamhet som leder till att människor blir mer anställningsbara och kommer ut i jobb, och man ska förstås inte riskera sin hälsa. Vi driver en aktiv arbetsmiljöpolitik. Vi kanske inte driver samma arbetsmiljöpolitik som Josefin Brink skulle önska, men att ambitionen är densamma är jag helt säker på. Det handlar om att förebygga ohälsa på alla möjliga områden.
Det finns heller ingenting som tyder på att praktikanter utsätts för större risker än anställda i övrigt - tvärtom. Det har statistiken visat. Jag tycker också att det är viktigt att nämna att samrådet med de fackliga organisationerna ska vara reellt, inte bara formaliamässigt, och att man lyssnar in. Därmed inte sagt att man alltid måste göra som den fackliga organisationen säger, men man ska lyssna på dem som har erfarenheter från den arbetsplatsen. Vi utvecklar också informationen ytterligare.
Man får en skriftlig information om arbetsmiljöarbetet som man har skyldighet till som arbetsgivare. Det kommer också en ny broschyr som ska förtydliga detta ännu mer. Därmed tackar jag så mycket.