Rossana Dinamarca (V):
I budgetförhandlingarna med regeringen har en av Vänsterpartiets prioriteringar varit att minska inkomstklyftan mellan kvinnor och män. För att göra det har vi höjt underhållsstödet. Det har varit en extremt viktig fråga. Det är ett stöd som de senaste 20 åren har höjts med 100 kronor, och det var 2006. Nu höjer vi det med 300 kronor i månaden per barn.
Vi har höjt grundnivån i föräldraförsäkringen med 250 kronor per dag. Även försörjningsstödet har höjts för barnfamiljer. Vänsterpartiet är också överens med regeringen om att inkomstgränserna i bostadsbidraget som ges till barnfamiljer ska höjas 2017. För de hushåll som tar del av hela ökningen höjs bostadsbidraget med 167 kronor mer per månad.
Från 2018 kommer underhållsstödet att höjas med ytterligare 150 kronor för barn som är 15 år eller äldre. För många barn och ensamstående föräldrar kommer det här att betyda mycket. Det är en grupp som har fått stå tillbaka under många år, och debatten om barnfattigdomen har pågått länge. Nu gör vi något som förbättrar många familjers ekonomi.
Att barn är fattiga beror givetvis på att deras föräldrar är fattiga. Därför behövs det en ekonomisk politik som gör upp med ojämlikheten och skapar en ekonomi som funkar för alla, inte bara för de rikaste. Det krävs satsningar på fler jobb, rätt till arbete på heltid, bättre arbetslöshetsförsäkring, sjukförsäkring och rätt till barnomsorg även på obekväm arbetstid.
Det skulle minska fattigdomen bland vuxna och därmed fattigdomen bland barn. Ensamstående föräldrar måste ges bättre förutsättningar att kombinera föräldraskap och yrkesliv. Vänsterpartiet har i budgetförhandlingarna med regeringen drivit igenom flera reformer som särskilt gynnar ekonomiskt utsatta barnfamiljer.
Förutom dem jag redan nämnt har det handlat om höjt flerbarnstillägg, höjda inkomstgränser i bostadsbidraget för barnfamiljer, gratis medicin för barn upp till 18 år, glasögonbidrag för barn samt statligt sommarlovsstöd till kommunerna som erbjuder avgiftsfria aktiviteter. En ekonomiskt trygg barndom ger fler valmöjligheter.
Det ger också barn förutsättningar att leva samma liv och göra samma saker som sina kompisar. Genom att förbättra ekonomin för de barn som har det sämst ställt minskar man risken för att de drabbas av social utsatthet senare i livet. Förutom de satsningar som vi nu gör i budgeten vill vi se en handlingsplan mot barnfattigdom.
Vi yrkar därför bifall till reservation 3. Herr talman! Föräldraförsäkringen är den viktigaste nyckeln för att nå jämställdhet. En individualiserad föräldraförsäkring är den reform som skulle göra mest för att öka jämställdheten mellan män och kvinnor vad gäller ekonomi, hälsa och möjligheter i arbetslivet.
Siffrorna talar sitt tydliga språk: 15 år efter att ett par skaffat sitt första barn har skillnaden mellan deras inkomster ökat med 35 procent. Det bottnar i att kvinnor har huvudansvaret för barn och hem. I den takt män tar ut föräldradagar i dag kommer det att ta 50 år innan uttaget är jämställt.
Vi har varken tid eller råd att vänta i 50 år. Staten kan inte fortsätta bidra till ojämställdhet som drabbar allas våra döttrar. Ofta hävdas det - det har gjorts även här i debatten - att anledningen till att föräldrar inte delar föräldraledigheten lika är att det inte är ekonomiskt fördelaktigt för familjen.
Senast i dag kunde vi läsa nyheten att det här är en myt, enligt Försäkringskassans statistik. Även i familjer där mamman tjänar mer än pappan tar kvinnan oftast ut en större del av föräldraledigheten.
Bland par där kvinnan tar ut hela föräldraledigheten svarar 50 procent av männen att det beror på att det är mest fördelaktigt och 29 procent att orsaken är att partnern ville vara hemma med barnet. Det vanligaste svaret från kvinnor som tagit ut hela föräldraledigheten var i stället att partnern inte kunde eller ville vara föräldraledig.
Vänsterpartiet är inte längre ensamt om att inse att en individualisering av föräldraförsäkringen spelar en nyckelroll för jämställdheten. Utredningen Män och jämställdhet presenterades för snart tre år sedan. Det var en utredning som tillsattes av den borgerliga regeringen. Utredaren slog då fast att det allra viktigaste för jämställdhetsutvecklingen är en individualiserad föräldraförsäkring.
Tidigare huvudsekreteraren för Socialförsäkringsutredningen Irene Wennemo härledde också det faktum att kvinnor är sjukskrivna i större utsträckning än män till det ojämställda uttaget. Det är nu 13 år sedan den andra pappamånaden infördes. Den andra månaden har ökat uttaget med mindre än tio dagar i genomsnitt bland män.
I dagens takt kommer det att ta nära fem decennier innan vi uppnår ett jämställt uttag av föräldraförsäkringen. Det är orimligt lång tid. I backspegeln ser vi att bara att reservera ytterligare en månad kommer att ge små effekter.
I senaste jämställdhetsindex från TCO kunde vi se att kvinnor tar ut 72,6 procent av all föräldrapenning medan männen bara tar ut 27,4 procent. Herr talman! Kvinnors hela livssituation står på spel här. Uttaget av föräldraförsäkringen påverkar kvinnors arbetsvillkor, löner, hälsa och pension.
Som uttaget generellt ser ut i dag påverkas kvinnor negativt. Regeringen har ambitionen att vara en feministisk regering. Det är bra, och Vänsterpartiet har hjälpt regeringen att kunna leva upp till det. Men en regering med ambitionen att vara feministisk måste också våga ta tag i de strukturella problemen, och föräldraförsäkringen spelar som sagt en nyckelroll. Nu har man ruckat på ordningen lite grann med ytterligare en öronmärkning.
Den ska få fler pappor att stanna hemma och få det ojämställda uttaget av dagar att bli lite mindre ojämställt. Men Vänsterpartiet nöjer sig inte med en sådan öronmärkning. Det är dags att ta ett helhetsgrepp om vad jämställt föräldraskap faktiskt innebär.
Så länge tanken om valfrihet är en överordnad princip för kommande reformer kommer föräldraförsäkringen att fortsätta försvåra för arbetsgivare och fortsätta låsa in föräldrar i daterade könsroller. Då räcker en tredje så kallad pappamånad inte särskilt långt. Båda regeringspartierna är medvetna om det här. Vi kan inte öronmärka oss fram tolv år i taget.
Det har vi inte tid med. Det har inte våra döttrar tid med. Jämställdhet handlar om att dela lika. Inte lite grann lika utan helt lika.