KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern, för svaret! Framför allt får jag tacka för ett så pass tydligt svar i denna fråga. Det tycker jag är väldigt bra. Anledningen till interpellationen är egentligen att vi har en person som är miljöpartist nere i Europaparlamentet och som driver en annan linje där än den officiella linje som Sverige har när det gäller det nya vapendirektivet.
Denna miljöpartist, som heter Bodil Valero, har kommit med egna förslag där nere för att försöka skärpa linjen och göra den ännu tydligare när det gäller att komma åt de vapen som i dag används av skyttar och jägare. Man vill införa mentaltester och psykiska och fysiska tester av dem som ska kunna inneha ett vapen.
Av denna anledning vill jag försäkra mig om att den svenska ståndpunkt som vi är överens om här i riksdagen står fast när det gäller den tydlighet vi vill ha i vapendirektivet. Just dessa bitar har vi faktiskt strukit ur de förslag som kom tidigare. Jag tackar därför ministern för tydligheten i svaret om att ståndpunkten står fast.
Däremot, fru talman, vill jag peka på vikten av att man, om man sitter i regeringsställning och har företrädare som bär ett regeringsansvar i Sverige, har en dialog med sina övriga ledamöter och att man för tydlighets skull inte har ledamöter som driver en position som går på tvärs mot vad Sveriges riksdag, i det här fallet, tycker om vapendirektivet.
Det riskerar att utgöra en stor otydlighet för EU-parlamentet om man har dubbla budskap från ett och samma parti.
Jag vill därför fråga ministern: Kommer ministern att förtydliga detta ytterligare på något sätt gentemot sin regeringspartner Miljöpartiet i det fortsatta arbetet, och kommer man att acceptera att enskilda ledamöter driver två linjer i samma parti?
Självklart kan man göra det, men för tydlighets skull: Är det något som ministern ser som ett problem, eller är det helt okej? Hur ser ministern på arbetet i övrigt - går det i Sveriges riktning, eller ser det ut att svänga åt något annat håll? Det kunde vara bra att få en lägesrapport nu när vi för tillfället ändå har ministern här.
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern! Jag tror inte att den jämförelse ministern gör är helt relevant i den här frågan. Visst förekommer det olika uppfattningar bland ledamöter och andra i olika partier - det är självklart. Det viktiga i den här frågan är att det är ett regeringsparti i Sverige som har företrädare som driver dubbla linjer. Det är problemet. Det kan bli en oerhörd otydlighet.
Det ministern tar upp är oppositionspartier som kan ha olika uppfattningar. Men när man sitter i en regering borde man ha en enda ståndpunkt.
Den tycker jag i och för sig att ministern har tydliggjort, och jag tycker också att jag kan andas en tydlighet om att det miljöpartister i EU-parlamentet försöker föra fram inte har något stöd hos vare sig ministern eller Sveriges regering, vilket är oerhört bra.
Jag tror också att det var värdefullt att få detta förtydligande med tanke på de skriverier och annat som har förekommit i den här frågan om att man i ett visst parti kan ha två olika ståndpunkter och driva två så olika frågor från olika håll i ett och samma ärende. Jag tackar också för informationen om att arbetet går framåt.
Jag tycker att det är bra, och jag hoppas vidare att vi kan ha gott samarbete när det gäller de här frågorna, så att vi kan lyfta fram de här ståndpunkterna och få igenom dem fullt ut och att vi framför allt inte backar på våra ståndpunkter utan håller fast vid dem ända in i mål. Tack så länge!
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern! Jag tror säkert att det är som ministern säger, att det finns olika uppfattningar i vissa frågor. Men i detta läge, när vi från Sveriges riksdag har varit så tydliga, är det oerhört olyckligt när en representant på den nivån går ut och har en helt annan ståndpunkt och driver en helt annan politik - tvärtemot vad regeringen och riksdagen faktiskt har fattat beslut om. Det ger en otydlighet för både skyttar och jägare i detta land.
Det ger en otydlighet gentemot EU-parlamentet om vilken linje de olika partierna står för och driver. Jag tycker att det är bra att ministern tydligt har redogjort för att regeringen inte bryr sig om vad den här miljöpartisten har sagt i EU-parlamentet utan står fast vid den ståndpunkt som gäller här i Sveriges riksdag. Det tycker jag är bra, för i det här läget är det helt rätt att göra så. Tack, ministern!
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern, för svaret!
Dessutom, om det här är så fantastiskt och kommer att lösa alla problem här i samhället, är det väl rimligt att ni också frågar folket om man är med på detta och tycker att det är lika bra som ni i regeringen tycks tycka. Fru talman! När vi startade upp Västra Götalandsregionen fanns det stor tveksamhet inför den. Man gjorde då en förhandling och diskuterade ihop sig. År 1999 genomförde man detta.
Då kom man också fram till hur man skulle fördela olika verksamheter inom Västra Götalandsregionen. Vissa myndigheter, statliga och regionala, skulle placeras på olika ställen. Detta var, efter många om och men, de olika kommunerna överens om. Vad hände sedan? Jo, två tre år efteråt sa företrädare för ministerns parti: Ja, men den där överenskommelsen är ju flera år gammal.
Den kan vi inte ta hänsyn till nu. Nu måste vi göra någonting annat. Därför måste min fråga till ministern bli: Kommer förhandlingarna som nu ska pågå runt omkring att gälla, eller kommer de bara att gälla så länge bläcket fortfarande är vått på papperet? Kommer företrädarna därefter att säga: Nej, det här var det ju några år sedan vi kom överens om; nu gör vi någonting annat?
I så fall är det bra att man tydligt talar om det för dem som ska ingå i de här diskussionerna och förhandlingarna och säger: Detta är ändå ingenting som kommer att gälla, så lägg inte för stor kraft på just den biten! Det är också märkligt att ministern tar upp att detta är utrett och klart. Då går jag tillbaka till min interpellation och ställer frågorna som jag ställde där, för då måste det finnas svar på dem.
Det måste väl ändå ministern ha tittat igenom. Hur mycket skattepengar har vi sparat i Västra Götaland på grund av att vi slog ihop kommuner och gjorde en region? Det måste finnas i svart på vitt om man har gjort en ordentlig utredning. Har ombildningen inneburit högre effektivitet för området, kortare väntetider och lägre skatt för invånarna i regionen? Detta hade jag hoppats att ministern hade svarat på i och med att det är just de frågorna jag lyfter upp i interpellationen.
Jag hade hoppats att det fanns en antydan. I stället säger ministern: Det har gjorts utredningar. Men här har vi inga svar, utan nu rullar vi vidare som vi har tänkt. Sedan hoppas och tror vi att människorna runt om i landet går på den här lösningen, som ska lösa alla tänkbara problem inom sjukvård och regionsbildning i framtiden.
Korta frågor till ministern: Varför är ni rädda att genomföra en ordentlig utvärdering av Västra Götaland? Kommer ni att säkra upp papper och förhandlingar så att det man eventuellt kommer överens om vid en ny regionsbildning också blir genomfört? Hur kommer ni i så fall att säkra upp de här sakerna?
Det får inte bli som i Västra Götaland att man tre fyra år efter regionsbildningen fullkomligt struntar i det som man kom överens om, kör sitt eget race och säger: Det är ju två tre år gamla papper - det kan vi inte ta ställning till nu.
Sten Bergheden (M):
Jag kan upplysningsvis säga att jag träffar de människor som bor i dessa områden dagligen, i Mariestad, Skaraborg och alltihop, och de har en helt annan bild än den som ministern målar upp här i dag. Det kanske ändå är de som ska avgöra hur de vill ha sin framtid. Detta vägrar dock ministern. Ministern vill inte ha folkomröstning om det, och han vill inte göra en utvärdering av området. Detta är märkligt, för om det nu vore så bra vore det väl inga svårigheter att genomföra den saken.
Det är den frågan jag har ställt här i dag, liksom hur man kan säkra upp det man kommer överens om. Sedan försökte ministern ta några billiga poänger på att Västra Götaland styrs av moderater i dag. Javisst, men sedan 1999 har det i stort sett hela tiden styrts av Socialdemokraterna. Det är Socialdemokraterna som jag har diskuterat med i Västra Götaland som har påstått att det här är flera år gamla papper som de inte längre kan stå för. Gå ned och gör din hemläxa, ministern!
Det här har du inte läst på, och det borde du göra innan du går vidare med regionreformen. Regeringen och ministern tänker genomföra något som ingen har efterfrågat, och man vägrar att göra en utvärdering av de regioner som faktiskt redan finns. Man vägrar också att lyssna in vad folket i området tycker. Man säger i stället att det är någon annan som vill ha detta.
Det är heller inte ministern själv som vill ha det, utan det är någon annan som vill ha detta; ministern bara gör det som alla andra vill. Jag har mött alla de där andra, och nej, de vill inte ha detta. Det är ministern och regeringen som vill ha det. Stå för det i stället, för det är ni som jobbar med det! Jag tycker att det är märkligt. Jag ställde den här interpellationen för att få svar på ett antal frågor.
Ministern har hänvisat till utvärderingar, utredningar och allt annat. Svar på de frågor som jag ställde - hur mycket mindre skatt och annat det har blivit i de här områdena - har inte redovisats i den här interpellationsdebatten. Det enda som har redovisats är att ministern inte heller vill ha regionerna men att han tänker genomföra det ändå.
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern, för det korta svaret! Det lyfte kanske inte upp alla de frågeställningar jag hade i min interpellation, men dessa får vi möjlighet att utveckla vidare nu.
EU:s översyn av vapendirektivet och vår ståndpunkt här i Sverige följs noggrant av 600 000-700 000 vapenägare i landet, vilka är oroliga för att det ska bli inskränkningar som innebär att man inte får ha kvar det vapen man har haft och inte kan utöva den jakt eller den sportskytteverksamhet som man håller på med.
Därför vägs alla uttalanden, förändringar och annat på guldvåg för att se åt vilket håll regeringen och riksdagen driver på i denna fråga. Av den anledningen är det många som läser protokollen från de olika sammankomsterna nere i EU, i det här fallet rådsmötena.
Det har visat sig att protokollsanteckningarna från mötena kanske inte har stämt hundraprocentigt överens med det ställningstagande vi haft i Sverige. Av den anledningen skapas oro i diskussionen. Fru talman! Angående dokumentationen har jag en fråga.
Jag har tagit del av två separata rådsmötesprotokoll. Enligt dem har Sverige drivit en linje som inte är helt förenlig med landets ståndpunkt.
Detta har enligt protokollen skett dels genom att vi inte har motsatt oss de förslag som strider mot vår linje, till exempel när det gäller tidsbegränsningen av licenser, dels genom att vi har framfört egna förslag som kanske inte stämmer överens med den ståndpunkt som Sverige har.
Ett exempel är förbud av samtliga halvautomater, då man räknar upp teknik för dessa automater som innebär att i princip samtliga halvautomatiska vapen kommer att omfattas. Jag vet att ministern har uttalat i medierna att protokollen från ordförandeskapet är missvisande.
Jag skulle gärna vilja att ministern utvecklar det och talar om vad som är missvisande. Min fråga är: Vilka åtgärder, om några, har vidtagits efter detta för att undvika missförstånd kring att vi har en linje här och att det ändå kan stå något annat i protokollen nere i EU?
Min enkla fråga är alltså: Är det protokollet som stämmer, eller är det ministerns och regeringens linje som stämmer i denna fråga? Har man vidtagit några åtgärder för att det som sägs och de förslag som läggs fram på mötena protokollförs korrekt?
Är det fler protokoll som kan vara missvisande i det här läget?
Sten Bergheden (M):
Jag tycker att det är bra att ministern erkänner att det står fel i protokollen. Min fråga är: Har ministern vidtagit några åtgärder gentemot ansvariga tjänstemän eller ordförandeskapet där nere så att man blir mer noggrann med vad som står i protokollen?
Jag utgår generellt sett från att det som står i ett protokoll måste vara det som har uttalats på ett möte. Det blir väldigt konstigt om någon skriver protokoll som inte stämmer överens med de faktiska uttalandena och de faktiska ståndpunkter vi har drivit i EU.
Samtidigt är jag lite nöjd över att ministern så tydligt talar om att protokollet är missvisande men att det i andra delar av protokollet tydligt ska framgå vad som har sagts.
Jag delar inte den uppfattningen fullt ut, för det finns en rätt stor otydlighet i den här biten i och med att man går in i en vapenspecifikation som innebär att samtliga halvautomatiska vapen i Sverige börjar ifrågasättas. Det kan inte vara vår mening att vi ska ha den ståndpunkten.
Vi har i alla fall inte haft den här i Sveriges riksdag. Min fråga blir vidare: Har man vidtagit några åtgärder för att de här protokollen i fortsättningen ska stämma överens med vad som är sagt och gjort på mötena?
Har ministern haft uppe den diskussionen med tjänstemännen, så att de är ännu mer noga med att se till att vad de framför uppfattas på ett sådant sätt att det inte kan misstolkas? Kan vi med detta konstatera att framtida protokoll kommer att stämma överens med det som faktiskt har sagts och gjorts på mötet?
Sten Bergheden (M):
Protokollen är den enda handling från de här mötena som vi har och kan granska, för att se vad som har hänt. Det vore anständigt att se till att protokoll har sådan status att man kan följa vad som har sagts och gjorts på ett möte. Den lärdomen har jag gjort i mitt arbete.
Jag har varit sekreterare och annat i olika sammanhang och har då varit rätt noga med att protokollen ska stämma. Det handlar här om att minska den oro som finns bland jägare och skyttar som följer detta noga, så att de får en trygghet i att Sverige driver sin linje med tydlighet och att det också syns tydligt i protokollen.
Avslutningsvis får jag fråga: Har regeringen för avsikt att på något sätt försöka begränsa eller förbjuda legala vapen, legala vapendelar eller annan legal utrustning som i dag används vid sportskytte eller jakt i Sverige? I övrigt får jag tacka ministern för svaret.
Sten Bergheden (M):
Jag tackar ministern för svaret. Jag känner igen de flesta formuleringarna i svaret efter de frågor och interpellationer i ämnet jag har ställt tidigare.
Det jag egentligen efterfrågar är svaret på vad vi ska göra åt oron hos framför allt yrkesförarna när de ser berusade lastbilschaufförer och andra som orsakar olyckor och risk för olyckor med sitt beteende. Det handlar också om dem som kör från våra hamnar märkbart berusade.
En del stoppas, vilket är jättebra, men det verkar som att problemet är betydligt större ute på vägarna. Herr talman! Situationen är allvarlig. Varje dag ser vi spår av detta. Vi ser att lastbilar har kört i diket, och man kan konstatera att chauffören har varit onykter.
Nästa steg blir att dessa stora lastbilar på 40-60 ton kommer över på fel sida på grund av chaufförens onykterhet och orsakar en riktig katastrof med bussar, skolbarn och annat inblandat. På något sätt måste vi hjälpas åt att få bort detta från vägen.
Anledningen till att jag ställer dessa frågor till ministern är att jag vill ha ett bättre svar än att det är polisledningen som prioriterar och jobbar med detta. Som jag förstår det anser ministern att det får räcka så. Men det räcker inte, och jag tror att ministern också vet det.
Vi måste få fram fler kontroller på våra vägar. Varje år dödas ungefär 60-70 personer och ca 1 000 skadas på grund av alkohol i trafiken. Det minskade antalet utandningsprover är en stor anledning till detta.
Jag vet att polisen har mycket annat att göra, men det är rätt dramatiskt att minska antalet utandningsprov från 123 000 i januari 2015 till 31 000 i januari 2016. Det görs alltså bara en fjärdedel så många.
Det betyder att det är väldigt många personer som inte blir testade ute på vägarna längre. Herr talman! Anser ministern att situationen är tillfredsställande? Anser ministern att antalet trafikpoliser och kontroller räcker?
Eller är ambitionsnivån att återgå till fler trafikpoliser och kontroller på våra vägar? Vad har ministern hittills gjort för att försöka öka antalet trafikpoliser? Vad planerar ministern att göra framöver för att öka antalet trafikpoliser? Det handlar bland annat om utbildning.
Finns det något sådant i bagaget? Så till den allvarligaste frågan. I ministerns svar läggs mycket av skulden på polisledningen. Den har ansvaret och ska sköta detta medan ministern väntar och tittar på. Vad är ministerns ansvar för att trafikpolisen inte fungerar fullt ut på våra vägar?
Sten Bergheden (M):
Jag börjar med alkobommarna. Vi gjorde ett test och satte upp dem i hamnarna. Regeringen har sedan gjort ett antal utredningar. Man håller på med en utredning som jag tror ska vara färdig den 31 oktober, och man har planerat att sätta upp alkobommar i tre till fem hamnar. Riksdagen meddelade i ett tillkännagivande att vi ville att de ska sättas upp i samtliga hamnar och gränsstationer. Men ambitionsnivån har sänkts till tre till fem hamnar.
Vi hade en utrustning här i landet som har testats och körts, men från och med i övermorgon är den i Finland för att de ska testa den. Utrustningen finns alltså inte ens kvar i Sverige, om jag är rätt underrättad. Det är allvarligt med tanke på att vi skulle kunna använda den för att kontrollera en del yrkesförare och andra förare som sätter sig i bilen utan att vara helt nyktra.
Självklart ligger det inte lastbilar i diket varje dag. Jag uttryckte mig fel. Men vi får rapporter om förare som drar iväg med alkohol i kroppen. De har druckit på fester och båtar innan de sätter sig i lastbilen eller bilen och kör ut på våra svenska vägar utan kontroller.
Risken för olyckor ökar eftersom de vet att antalet nykterhetskontroller ute på våra vägar är nere på nästan en fjärdedel av antalet kontroller vi hade tidigare. Detta sänder helt fel signaler vad gäller den säkerhet och trygghet vi behöver ha på vägarna. Jag är förvånad över ministerns svar.
Ministern säger också att jag kommer att få samma svar hela tiden. Det är möjligt, herr talman. Men jag är inte nöjd med svaret, för i dagsläget har vi för få trafikpoliser och nykterhetskontroller på våra vägar. Det enda ministern svarar är att det kommer att fortsätta att vara så. Vi har aldrig haft så många poliser tidigare, men vi har dem inte på vägarna längre utan någon annanstans.
Min ambition med interpellationen var att få reda på om ministern har någon vilja att öka antalet trafikpoliser. Har ministern planerat att öka antalet utbildningar och se till att det blir fler trafikpoliser ute på våra vägar? Vilket ansvar har ministern för att detta verkligen genomförs och att vi får ut fler poliser på våra vägar?
Om det är så att ministern inte har högre ambitionsnivå än så får jag tacka för svaret, men jag tycker att det verkar vara en lite väl låg ambitionsnivå med tanke på det låga antalet utandningsprov och att det fortfarande inte finns alkobommar uppsatta vid våra gränsstationer. Sedan har vi nästa steg, och det är missnöjet inom polisen. Det är också en allvarlig sak.
Om trafikpoliser och andra slutar sin tjänst måste polisledningen självklart ta sitt ansvar i det läget. Men ministern borde också vara orolig om yrkeskunnigt folk lämnar sina positioner därför att de inte längre är nöjda i det arbete där de kanske har jobbat i 30-40 års tid. Det borde vara intressant för ministern att titta över den biten. Så här kan vi inte ha det.
Vi borde göra något både för att poliser ska stanna kvar och för att få fram fler trafikpoliser på våra vägar.
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern! Uppenbarligen är det så att ministern inte är orolig över att det slutar så pass många poliser som det gör och att det finns en oro i det hela. Bara det skrämmer mig, med tanke på att det inte är bra när poliser slutar av den anledningen att de inte längre trivs i verksamheten. Detta drar säkert ned hela stämningen runt omkring och sänker arbetsnivån för många övriga i verksamheten.
Jag tycker att ministern borde ta detta på lite större allvar än att försöka jämföra det med hur många som slutar inom ett politiskt parti. Om det är några som slutar inom ett politiskt parti kommer det inte att påverka trafiksäkerheten ute på våra vägar, men att man slutar inom polisen kommer att göra det. Det är just där ute som människor dör av den anledningen att de kör ihjäl sig eller något annat på grund av alkohol. Det är de siffrorna jag är ute efter när jag tar upp denna interpellation.
Vi har fortfarande 60-70 personer årligen som dör på grund av alkoholrelaterade olyckor, och vi har över 1 000 personer som skadas. Detta anser ministern tydligen att vi ska tåla. Jag vill att vi ska sänka den delen. Vi måste minska alkoholen på våra vägar. Det är därför vi har lagt fram förslag om alkobommar och annat.
För att rätta ministern när det gäller alkobommarna är det faktiskt så att vi hade dem uppsatta i Göteborg för en testperiod. Sedan flyttade vi dem till Frihamnen i Stockholm för en ny testperiod. När den var klar plockade regeringen - Socialdemokraterna - ned dem, och nu är de i Finland. Det är rätt bra att veta om det, så att vi får det rätt i protokollet om vart alkobommarna har tagit vägen och vem det är som har skickat dem till Finland. Ministern!
Jag skulle gärna vilja ha svar på frågan: Är ministern nöjd med situationen på våra vägar, och vill ministern få ut fler trafikpoliser för att få fler kontroller och få bättre ordning när det gäller onykterheten på våra vägar?
Sten Bergheden (M):
Tack, ministern, för svaret och klargörandena! Jag tycker att det är viktigt att vi just får ut att det inte handlar om den allmänna jakttiden och den allmänna jakten utan framför allt om skyddsjakten.
Trots detta skulle jag gärna vilja ställa några frågor till ministern angående att kunna skydda sin egendom mot djur vid vissa tillfällen då de kan orsaka stor skada på våra grödor. Det är av den anledningen den här interpellationen ställs. Vi vet att regeringen lade ned Jaktlagsutredningen.
Min första fråga är om det inte hade varit bättre att jobba med dessa frågor i Jaktlagsutredningen och titta vidare på dem där i stället för att, som nu, drabbas av akuta utryckningar för att rätta till saker och ting för att få jakten att fungera.
Kunde det inte vara bra att återuppta Jaktlagsutredningen och titta vidare på vad som behöver göras när det gäller att justera jaktlagen? Det är min första fråga. Jag skulle också gärna vilja ställa frågan om ministern är beredd att i detta läge kanske till och med utöka eller stärka rätten för den enskildes initiativ att kunna skydda sin egendom och gröda.
Jag tänker på de tillfällen när man behöver bedriva sådan jakt för att skydda gröda och kanske i det läget måste ansöka om tillstånd. Det är ofta akuta lägen, och ska det då behandlas via myndigheter och domstolar vet vi att det är stor risk att det tar tid.
De fåglar som kan drabbas av detta är vanliga fåglar i Sverige, till exempel duva, grågås och till och med kråka, och därför kanske vi borde utöka den enskildes initiativrätt. Är det någonting som ministern tittar vidare på?