KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christer Winbäck (L):
Jag är absolut ingen vän av att man binder in sig hos en leverantör, tvärtom. Jag har jobbat med IT i ganska många år och känner att det finns faror i detta. Vi ska inte prata om licenshantering, vad det borde kosta och vad som är besvärligt, men det handlar ju om att förvaltningschefen, myndighetschefen och motsvarande ändå ska ha en möjlighet att kunna förstå vad det är för beslut man fattar när det gäller de IT-system som ska stödja verksamheten. Annars beskär man deras möjligheter att arbeta på ett fullgott sätt. Här handlar det om utbildning.
Ledarskap i det här fallet kan handla om att ge utbildning och kunskap till de här personerna. Lage Rahm sade att man ska kunna ha möjligheten till fri programvara. Jag har aldrig motsatt mig det på något sätt. Det jag motsätter mig är att alla ska ha det. Det är en stor skillnad där. Jag tror fortfarande att det är viktigt att ge kunskapen och möjligheten att kunna välja till de myndighetschefer och förvaltningar som vi har under våra vingar.
Därmed ska de förstå fördelar och nackdelar med de val de gör som förvaltningschef och på så sätt stödja den förvaltning eller myndighet som de ska driva. Jag tror att det är viktigt. Att kunna ha har jag inga synpunkter på, tvärtom tycker jag att det är bra. Men jag tror att utbildning och möjlighet att förstå de beslut man fattar är viktiga.
Och det finns, åtminstone i dag, program som inte går på fri programvara och källkod som förvaltningar faktiskt behöver för att kunna styra sin verksamhet, i varje fall under ett antal år framöver. Vad som kommer i nästa steg vet vi inte. Jag tycker att det är viktigt att valmöjligheten finns, och därmed ska man som förvaltningschef och myndighetschef ha kunskapen och veta vilka aktiva val man kan göra. I övrigt håller jag med om det Lage Rahm sade. Kunna ha, javisst!
Christer Winbäck (L):
Jag tycker att Lage Rahm svarade på frågan ganska bra själv. Först och främst är det bra att Lage Rahm höll med om att många av de saker som vi har gjort ändå fungerar och är bra och att vi har goda ambitioner för framtiden. Så förstod jag i alla fall av Lage Rahms inlägg att det var. Vi är helt överens när det gäller tillgång till telefoni; det är helt riktigt.
Vad Lage Rahm sade var också det han påpekade nyss: Det behövs koppar för att ha tillgång till telefoni. Ungefär så uppfattade jag inlägget tidigare. Men nu har Lage Rahm tydliggjort att det inte var det han menade, utan att det var telefonin i sig. Det gläder mig, för det innebär att det inte är kopparn som är det viktiga utan att man har tillgång till telefoni oaktat vilket sätt man har det på.
Christer Winbäck (L):
Det har sagts många goda ord här på slutet, och jag ska inte upprepa dem utan bara lägga tonvikt på några saker. När det gäller svarttaxi är det viktigt att undersöka var problemet är. I den reservation man har från oppositionen vill man med tömningscentraler lösa ekonomisk brottslighet. Man vill även lösa fortkörning, rattfylleri, underlåtande av användning av bilbälte etcetera.
Mycket är sammanblandat i samma reservation, och hela tiden talar man om tömningscentraler. Det är viktigt att vi här skiljer på olika typer av brottslighet. Det ena handlar om ekonomisk brottslighet där friåkare eller andra taxichaufförer på olika sätt inte följer det regelverk som finns utan fifflar. Det är naturligtvis viktigt att lösa detta.
Det andra handlar om svarttaxi som sådant. Tömningscentraler i all ära, men de tar inte bort en enda svarttaxi. De fortsätter köra utan taxameter och annat. Det tredje, som också har nämnts i sammanhanget, är våldsbrott av olika slag.
Det händer att taxichaufförer, även registrerade, fälls för att de utövat våld eller något annat otillbörligt mot sina passagerare. Jag läste nyligen om en ung dam som åkt i en taxi där chauffören tänkt tömma något helt annat än taxametern. Det är viktigt att konstatera att olika saker kräver olika lösningar.
Det är viktigt att vara tydlig med det. Jag håller med om att det är viktigt med trygghet för taxikunder. Det får man i registrerade taxibilar av olika slag, oavsett om de är knutna till en tömningscentral eller inte. Tryggheten i den delen har inget med tömningscentraler att göra. Vi måste se till att ha kompetenta chaufförer.
Det är också en kvalitetsfråga hos dem som är seriösa, oavsett om man är friåkare eller på annat sätt registrerad taxichaufför. Det är också viktigt hur man marknadsför sina tjänster, att det är en tydlighet i vad det kostar att åka och så vidare. Då kan kunderna välja vilka bolag man vill åka med.
Regeringen är på väg åt rätt håll, och vi avvaktar som sagt en del av det utredningsmaterial som tidigare har nämnts. Jag är glad över att Lars Mejern Larsson sade att i alla fall Socialdemokraterna och borgerligheten är överens i olika delar vad gäller lastbilstrafiken. Däremot är det väl fråga om hur överens man är om lastbilstrafikens nödvändighet inom De rödgröna, men den diskussionen kan vi ta vid ett annat tillfälle.
Jag nöjer mig här och yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Christer Winbäck (L):
Jag får börja som Bodil Ceballos och säga: Det är inte alltid jag instämmer i vad Miljöpartiet säger, men den här gången håller jag med Bodil i ganska mycket. Vi behandlar nu EU:s grönbok om budgetstöd till tredjeland. Grönbok innebär en viljeinriktning, där våra åsikter nu har stor möjlighet att lyssnas in. Det är mycket viktigare att försöka göra inspel nu än senare. Jag har några saker som jag känner att jag särskilt vill understryka.
När vi ger budgetstöd ska vi också ha möjlighet att ställa motkrav. Ett samlat grepp inom EU gör att motkraven blir samordnade och stringenta och att enskilda EU-länder kanske inte går vid sidan om med andra krav, så att vi spelar ut varandra kring detta med stöd och krav. Några krav som känns angelägna är naturligtvis grundläggande demokratiska värden, som måste finnas, och respekt för mänskliga rättigheter eller också att landet på ett seriöst sätt strävar mot de målen.
Sanktioner såsom indraget stöd bör inte uteslutas om landet går åt fel håll. Men än viktigare är att effektivitet måste vara ett viktigt honnörsord. Svaga institutioner och korruption gör att det misshushållas med bistånd. Vi måste sträva efter transparens och tydlighet i mätningar och resultat.
Resultatuppföljning är en av de viktigare sakerna, för att känna att vi får god användning av de pengar som vi satsar gemensamt. Vi konstaterar också i betänkandet att det i många länder finns brist på öppenhet. Men rapporten Open Budget Survey nyligen visar också att flera länder har gjort framsteg, en del faktiskt kraftiga sådana. Vi ska försöka se till att flera når den standarden.
Generellt är bistånd och stöd på olika sätt viktigt. Jag känner det angeläget att vi gemensamt strävar efter att ha högt bistånd, att andra länder inom EU också når upp till svensk standard och gärna också att vi sätter ribban ännu högre. Vi har nu möjlighet att göra goda inspel beträffande grönboken och känna att vi driver frågorna på ett bra sätt.
Vi har höga ambitioner i Sverige och ska se till att vi får ännu bättre och högre ambitioner. Några saker som också är viktiga när vi jobbar med budgetstödet: Inte minst jämställdhet måste nämnas som en viktig fråga. Vi får inte heller missa att driva på för minoriteter av olika slag. För hbt-personer finns det mycket kvar att göra. Det är bra att man nu i grönboksformat frågar oss vad vi tycker.
Jag tycker att vi ska sträva efter ett gott och bra budgetstöd och även bistånd genom att se till att vi får det så effektivt som möjligt genom god uppföljning och tydliga mål.
Christer Winbäck (L):
Jag tackar Bodil Ceballos för frågorna, som naturligtvis är viktiga. Vi strävar på olika sätt efter att få ned den totala mängden utsläpp, och utsläppsminskningarna värnar självklart också grodan som efterfrågades samt andra arter i vår miljö.
Det är väldigt angeläget att börja med att se till att de länder som nu är på väg upp i utsläpp - mätt i antal kilo koldioxid och annat - på olika sätt fås att förstå att det inte är någonting som de kan fortsätta med.
Vi vet att ett av de stora länderna i öst har sagt att de är på väg upp i tillväxt, ekonomi och annat och har samma rätt som vi hade att få chansen att släppa ut innan de börjar minska. Det är ett resonemang som inte alls är hållbart.
Därför är det viktigt att i första hand stötta det landet och de länderna till att förstå att det inte fungerar samt att hjälpa dem med teknik, attityder och mycket annat. Det är svaret på det ena. Det andra gällde att stoppa oljeutvinning i Arktis. Det är naturligtvis en diskussion som fortsätter att föras i olika forum. Jag vet inte om man klarar av att stoppa det. Jag är lika osäker på det som Bodil Ceballos är.
Om man kan klara en oljeutvinning på ett hållbart sätt kan vi ha olika åsikter om. Olyckor kan alltid hända vid sådan utvinning. Problemet är ändå först och främst den ökade totala mängd olja som kommer att användas. Den kommer självklart att öka utsläppen.
Som jag sade först får vi se till att det inte blir en ökad användning, framför allt kanske i de länder som i dag ökar sin utsläppsandel totalt sett.
Christer Winbäck (L):
Jag tackar Bodil Ceballos för frågan vad gäller rättigheter för natur och växter. Jag är inte så påläst att jag kan ge något bra svar i den delen. Men självfallet är det intressant att diskutera olika alternativ och förslag, så jag ska med glädje ta del av just denna del och sätta mig in i vad den innebär. Jag har svårt att visualisera vad det för närvarande skulle innebära för oss här i Sverige eller västvärlden, men det är som sagt självklart att det alltid är intressant att diskutera.
Däremot måste jag säga emot när det gäller dels de länder som i dag släpper ut mycket, dels de som är på väg att bli riktigt stora utsläppare. Det handlar om att få dem att förstå att de måste ändra attityd och komma överens.
Oavsett om vi sedan kallar det kommission eller något annat är den typ av toppmöten som vi anordnar inom FN:s ram i Rio, Köpenhamn eller Mexiko till för att kunna resonera och diskutera och försöka få dessa länder att förstå och också inordna sig i någon form av regelverk. Det tar tid, men man måste ånyo försöka. Vi kan inte ge upp den delen. Vi kan inte sätta bindande regler för och ställa krav på andra nationer, utan det måste ske i en gemensam kontext.
Jag tror att det är viktigt att kunna visa på att det finns teknikmöjligheter. Sverige ligger långt framme inom en del miljöteknikområden. Vi kan exportera och se till att ge know-how till länder som tar emot det och ser till att använda det. Detta är en viktig fråga som vi måste fortsätta att diskutera. Jag tror att den typ av konferenser vi har i Rio ändå är ett av många avstamp för att komma små, små steg vidare.
Jag tror inte att man ska förvänta sig underverk på någon av dem, men det är viktigt att känna att vi tar en bit i taget och att vi kommer att gå vidare. Jag tror att droppen urholkar stenen, så i det här fallet är jag övertygad om att de här länderna pö om pö ändå sakta kommer att förstå vad det innebär att inte inordna sig i ett gemensamt regelverk för klimatets bästa.
Christer Winbäck (L):
Jag håller med om det som Kenneth G Forslund säger. Självfallet går dessa saker hand i hand. Utveckling leder till demokrati som leder till fortsatt utveckling. Men det är viktigt att känna att demokratidelen inte glöms bort. Om man bara använder utvecklingsparametrarna, så som vi ibland diskuterar här i kammaren, och glömmer bort demokratin blir det inte en hållbar utveckling på sikt.
Det är viktigt att demokratin finns med som en viktig hörnsten, som jag sade.
Christer Winbäck (L):
Det finns även länder i vårt närområde där man kan fundera på hur demokratin ska förbättras för att det ska leda till en bättre utveckling för den enskilda medborgaren. Det handlar inte bara om de länder där vi i dag är involverade i biståndsaktiviteter och annat. Det finns mycket att göra. Jag tycker fortfarande att det är viktigt att demokratin ska ses som en hörnsten i allt utvecklingsarbete vi gör. Precis som Kenneth G Forslund påpekar går det hand i hand, och det ena leder till det andra.
Men allt måste vara med på tåget.
Carina Moberg (S):
En stor del av trafikutskottets ledamöter ska nu debattera den efterlängtade propositionen som har fått namnet Moderna transporter . Det gör vi utifrån det betänkande som tre av riksdagens partier står helt bakom, Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Betänkandet behandlar 606 motionsyrkanden.
Fogat till betänkandet finns 40 reservationer och 2 särskilda yttranden. Politikområdet transportpolitik omfattar sex verksamhetsområden: vägar, järnvägar, sjöfart, luftfart, interregional kollektiv persontrafik samt forskning och analys.
Det övergripande målet för transportpolitiken är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Därutöver finns sex delmål. De nuvarande målen har i huvudsak sitt ursprung i det transportpolitiska beslutet från 1998.
Det är alltså åtta år sedan riksdagen senast fattade beslut om transportpolitikens mål och utgångspunkter utifrån ett brett och genomgripande perspektiv. Utskottet menar i betänkandet att transportsystemet måste framtidsanpassas och bidra till att samhällsutvecklingen blir långsiktigt hållbar såväl ekonomiskt, miljömässigt som socialt.
Betänkandet innehåller viktiga signaler och inriktningsbeslut för den svenska transportsektorn avseende alla transportslag. Det slås fast att staten har ett ansvar för att tillgängligheten till flygplatssystemet är god i hela landet, men att det finns anledning att se över hur behovet förändras över tiden.
I betänkandet understryks betydelsen av en konkurrenskraftig åkerinäring och att sjöfarten ges likvärdiga konkurrensvillkor i förhållande till andra länders handelsflottor. Strategiska logistiknoder, till exempel kombiterminaler och hamnar, bör utvecklas för att de olika transportslagen ska kunna samverka bättre.
I betänkandet ställs också högre krav på kollektivtrafikoperatörer när det gäller såväl samordning som biljettsystem, tidtabeller och resegarantier. Det ska bli enklare för människor att åka kollektivt till studier och arbete även om de passerar en länsgräns.
Betänkandet behandlar också frågor om fritidsbåtar, förarbevis och register, gång- och cykeltrafik, färdtjänst och riksfärdtjänst, transportforskning, infrastrukturplanering, internationellt samarbete och en rad ytterligare frågor. Med dessa inledande ord, fru talman, överlåter jag till de anmälda talarna att framföra argumenten för och emot majoritetens ställningstaganden.
Carina Moberg (S):
Det är utifrån regeringens samlade bostadspolitik som jag reflekterar över det kristdemokratiska utspelet.
Jag vill å Mikael Dambergs vägnar tacka för svaret. Vi socialdemokrater ser på de här frågorna på ett annat sätt än regeringen. Eftersom både den här och nästkommande interpellation handlar om åtgärder för byggande av bostäder tänker jag inte fullfölja Mikael Dambergs interpellation och utnyttja hela den tid som står till förfogande. Jag återkommer i stället efter bostadsministerns svar på nästa interpellation om åtgärder för ett ökat bostadsbyggande.
Jag vet att de som i dag hyr sina lägenheter många gånger känner en stor osäkerhet över vad som ska komma att hända med deras hem, inte minst i Stockholmsregionen där det pågår en aggressiv utförsäljningspolitik där man med alla medel försöker få människor att ombilda sina hyreslägenheter till bostadsrätter.
Att i det läget välja att gå ut i en debatt som inte kan tolkas på något annat sätt än som en ny rivningspolitik, om inte av hus så av den sociala bostadspolitiken, bidrar inte till det bostadsministern säger sig vilja uppnå, nämligen trygga människor i goda bostadsområden där de kan utvecklas och få delta demokratiskt och så vidare.
Jag får inte ihop den borgerliga regeringens bostadspolitik! Förra veckan var jag på besök i Göteborg. Jag kan verkligen rekommendera bostadsministern att själv ta sig dit och gärna besöka ett bostadsområde som heter Gårdsten. Där fick vi höra om och se de så kallade solhusen och inglasningen av balkonger i energibesparande syfte.
I dagarna har man för övrigt sökt bygglov för att bygga ett eget vindkraftverk. Det pågår olika saker, Lars Tysklind. Jag håller med dig om det. Alingsåshem är ofta det som vi lyfter upp. Men det pågår också andra projekt och initiativ på andra håll. Jag vill bara att det ska gå snabbare. Det är nu vi måste göra det. Staten har ett ansvar för att se till att det går tillräckligt snabbt.
Det behövs någon form av investeringsstöd och någon form av gemensamt samarbete där också staten tar sitt ansvar. Staten får även se till att skjuta till ekonomiska medel för detta. Det är ett måste om vi vill nå resultat fort. Det måste vi göra.
Carina Moberg (S):
Jag vill inledningsvis säga att jag uppskattar att få diskutera de här viktiga frågorna med bostadsministern. Jag hoppas att Mats Odell också har sett fram emot den här för dagen nionde interpellationsdebatten.
Vi ses ju inte så ofta och jag tycker att det är helt nödvändigt att vi får möjlighet att tydliggöra skillnaderna mellan hur regeringens bostadspolitik ser ut och vad vi socialdemokrater anser vara nödvändiga åtgärder för att rätta till och förhindra att problemen växer sig allt starkare på bostadsmarknaden. Jag har ställt två enkla raka frågor i min interpellation.
Jag frågar statsrådet vilka initiativ han tänker ta för att öka bostadsbyggandet och vad han tänker göra för att stimulera ökat byggande av hyresrätter. Här kan man nu också anknyta till frågan om byggandet av studentbostäder.
Skillnaden mellan människor på bostadsmarknaden ökar, inte minst i Stockholmsregionen. Regeringen tänker inte göra någonting. Jag håller naturligtvis inte med om bostadsministerns slutsatser.
Till att börja med kan vi väl ändå vara överens om att det inte minst i Stockholmsregionen råder en stor bostadsbrist och att bostadsmarknaden har stelnat till följd av borgerlig politik som gör att det är billigare att bo kvar och dyrare att flytta. Nyproduktionen av hyreslägenheter är alldeles för låg. Kötiden hos bostadsförmedlingen ökar. Så ser det ut. Rörligheten på arbetsmarknaden förutsätter en väl fungerande bostadsmarknad.
Här har vi ett konkret samband. Vi socialdemokrater anser att staten måste ta sitt ansvar. Siffrorna talar sitt tydliga språk. Varannan 20-27-åring i Stockholms län saknar egen bostad. I samma grupp uppger åtta av tio att man vill flytta hemifrån, men knappt hälften har råd. Det krävs 37 000 bostäder bara för att tillfredsställa de unga vuxnas efterfrågan i dag i hela Stockholms län.
Den 27 maj fanns det 34 lägenheter till generell förmedling hos de tre stora allmännyttiga bostadsföretagen i huvudstaden. Ny statistik visar att kön till bostadsförmedlingen ökar med 5 000 personer i veckan samtidigt som antalet förmedlade lägenheter sjunker och kötiderna förlängs. Allmännyttan säljs ut, och det byggs väldigt få nya hyresrätter. Jag skulle vilja ha några förtydligande svar från bostadsministern.
Mats Odell säger att regeringens politik utan subventioner förbättrar möjligheterna för bostadsbyggande. Hur kan du påstå det när all tillgänglig statistik visar på motsatsen? Boverket, länsstyrelsen och till och med NCC och byggindustrin gör andra bedömningar. Färre bostäder byggs, och sämst är siffrorna för hyresrättsproduktionen.
Länsstyrelsen bedömer att endast en fjärdedel av alla nya bostäder blir hyresrätter. Efterfrågeunderskottet gör att kostnaderna stiger samtidigt som räntorna stiger och arbetsmarknaden mattas av. Ett lån på 1 miljon kronor har blivit 1 200 kronor dyrare varje månad om man jämför 2006 med 2008.
Min avslutande fråga till Mats Odell är: När bedömer bostadsministern att tillräcklig tid har gått för att marknaden ska ha anpassat sig, som ni säger, till regeringens långsiktiga regler? Ligger det inom den här mandatperioden, ligger det fem år framåt, eller är det ännu längre fram i tiden?
Carina Moberg (S):
Vi socialdemokrater står upp för alla olika upplåtelseformer på bostadsmarknaden. Vi har inget emot att människor äger sitt boende. Vi har inget emot att människor går samman i bostadsrättsföreningar och på det sättet förvaltar sitt boende på ett demokratiskt sätt. Och vi står definitivt upp för dem som vill hyra sin lägenhet - eller inte har någon annan möjlighet än att hyra.
Där har vi den stora skillnaden mellan regeringens politik och den socialdemokratiska politiken. Vi vill att hela bostadsmarknaden ska fungera. Vi anser att det behöver byggas fler hyreslägenheter i det här landet. Vi lyssnar på branschen och på dem som bygger - det gör, tack och lov, varken jag eller Mats Odell personligen - och ser till att möjligheter skapas för att också hyresrätter ska kunna byggas.
Det går inte att få ekonomi, sägs det, och därför bygger man i stället bostadsrätter. Det är väl inget att hymla om. Så ser det ut. Därför anser vi att det behövs en stimulans för att hyreslägenheter ska byggas. Det har nämligen stor betydelse för att rörligheten på arbetsmarknaden ska fungera och för att människor ska kunna skapa sig ett hem och känna sig trygga i tillvaron. Räntorna stiger, säger Mats Odell.
Ja, det gör de, och priserna likaså. Enligt den senaste mätning som Mats Odell väljer att ta till sig ligger de kanske still, jag vet inte. Bedömare gör olika prognoser, om de går uppåt eller nedåt.
Men som jag sade i mitt första inlägg har ett lån på 1 miljon på två år, mellan 2006 och 2008, ökat så mycket att det i dag kostar 1 200 kronor mer i månaden än det gjorde 2006. Det kan väl ändå inte skyllas på socialdemokratisk politik, något som ni annars gärna gör! Ägarlägenheterna hann jag inte kommentera.
Det var tråkigt, för jag tror att Mats Odell gärna hade velat höra vad jag tänkt säga.
Carina Moberg (S):
Jag kan konstatera att jag fortfarande inte har fått svar på alla mina frågor. Däremot har vi fått lyssna till ytterligare ett expertutlåtande av en jurist i det här sammanhanget, och det har tillkommit i form av Anti Avsans inlägg här i debatten. Jag tycker tyvärr fortfarande att ministern gömmer sig bakom EU och den pågående utredningen.
Jag tycker att det är ohållbart att en företrädare för den svenska regeringen gör det och att han inte tydligare kan beskriva sin egen uppfattning i en sådan här viktig fråga. Vilken är kärnan i den svenska bostadspolitiken? Vilken roll ska allmännyttan spela i framtiden? Det måste finnas något slags politisk vision i de här viktiga frågorna. Vi ska inte låtsas att EU tvingar oss till saker som det inte finns något belägg för.
Utredningar och experter står mot varandra. Ministern ska verka i det svenska folkets intresse. De som har röstat fram en borgerlig regering vill förmodligen också ha någon som vågar säga ifrån i Bryssel. Svenska folket står på din sida i den här frågan, Mats Odell. Känn in det! Vi som är folkvalda har rätt att få all väsentlig information i en sådan här avgörande fråga.
Vi tycker att det är ohållbart att det enda sättet för oss att hålla oss informerade är genom att läsa tidningar och samtala med bostadsmarknadens parter. Jag kan konstatera att jag fortfarande inte vet om Mats Odell står upp för den svenska modellen och vill argumentera för en bostadspolitik med sociala ambitioner. Tyvärr får jag väl dra slutsatsen att det är tveksamt.