Stina Bergström (MP):
Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag till tillkännagivande om att stärka arbetet för biologisk mångfald. Som en konsekvens av det vill jag yrka avslag på alla reservationer i betänkandet som handlar om att försvaga arbetet för biologisk mångfald. De är skrämmande många.
Biologisk mångfald är grundförutsättningen för ekosystemens möjlighet att leverera allt det som vi människor måste ha för att leva här på jorden. Mat, vatten, material, energi, pollinering, hälsa, naturupplevelser är exempel på så kallade ekosystemtjänster som vi är beroende av. Naturen är en sinnrik konstruktion.
Den klarar sig bra utan oss, men vi klarar oss inte utan den. Det är vårt ansvar att se till att även kommande generationer kan få tillgång till alla dessa nödvändiga ekosystemtjänster. Herr talman! Vi har nu en regering som tänker ta det ansvaret. Redan i regeringsförklaringen slås det fast att naturvård och biologisk mångfald är en prioriterad fråga.
Där står: "Vi ser redan en global kris för den biologiska mångfalden, där en av de största utrotningarna av arter i planetens historia pågår." Vidare står det: "Fisket och haven ska skyddas genom att fler marina reservat inrättas. Fler naturskogar ska skyddas och naturvårdshänsynen ska öka i den brukade skogen."
Regeringen har även tillsatt ett miljöråd, lett av Miljöpartiets förra språkrör Maria Wetterstrand, som ska arbeta med att öka takten för att nå våra 16 miljömål. Med den förra regeringens takt missar vi 14 av 16 mål. Vi har en regering som vill skydda mer värdefull natur.
I vårändringsbudgeten finns ytterligare 430 miljoner till skydd av skog, skötsel av naturreservat, havsmiljö och miljöövervakning. Nästa år kommer den summan att höjas till 1,2 miljarder i överenstämmelse med den regeringsbudget som Alliansen och Sverigedemokraterna fällde i december.
Då minskades med ett klubbslag anslagen för skydd och skötsel av natur med 43 procent. Herr talman! Vi har en regering som vill ta ansvar för naturvård och biologisk mångfald och en borgerlig opposition som gör sitt bästa för att vi inte ska göra det. I betänkandet finns 108 motionsförslag.
95 av dem är skriva av ledamöter från Moderaterna, Centerpartiet, Kristdemokraterna, Folkpartiet och Sverigedemokraterna. Mer än 80 procent av dessa motionsyrkanden handlar om att minska naturvården och arbetet med biologisk mångfald.
Det handlar om att skjuta mer djur, det handlar om att minska skyddet för värdefull natur, det handlar om att förstöra djurens och växternas barnkammare, det handlar om att skydda färre djur- och växtarter och det handlar om inskränkningar i allemansrätten. Det är en sorglig läsning.
Hur utskottets ledamöter från dessa partier får ihop ekvationen att yrka bifall till flera av dessa motioner samtidigt som de yrkar bifall till utskottets förslag till tillkännagivande om att stärka arbetet för biologiskt mångfald är för mig, precis som för Johan Büser, en gåta. Herr talman!
De borgerliga partierna och Sverigedemokraterna vill bland annat att regeringen ska verka för att förändra art- och habitatdirektivet inom EU så att klassificeringen av hotade djur och växter i Europa i högre grad ska avgöras i Sverige. Här skulle jag verkligen behöva hjälp för att förstå hur man tänker. Jag får nämligen ingen vidare vägledning i motionen.
Där står det bara att regelverket för skydd av värdefulla miljöer och arter i EU bör anpassas efter de olika nationella förutsättningarna. Jag undrar vad som menas med "de olika nationella förutsättningarna". Menar ni att varje EU-land ska göra sina egna direktiv?
Menar ni att EU:s översyn och uppdatering av vilka djur- och växtarter som är hotade och måste skyddas i stället bör göras av det svenska naturvårdsverket?
Det är intressant att samma partier som gärna ser att EU tar överstatliga beslut om handel, utrikespolitik, kemikalier, klimat och så vidare inte tycker att vi inom EU ska samarbeta för att skydda utrotningshotade djur- och växtarter. De driver dessutom detta tillsammans med ett parti som anser att vi inte ens ska vara med i EU.
Miljöpartiet anser att det naturvårdsarbete som bedrivs inom EU genom art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet är angeläget, både för att bevara livsmiljöer, vilda djur och växter inom EU och för att vi ska kunna leva upp till våra internationella åtaganden på området, såsom FN:s konvention om biologisk mångfald. Herr talman!
Vi har alla våra politiska förebilder. Anna-Greta är en av mina. Jag har ett tidningsurklipp hemma på kylskåpet där Anna-Greta som 85-åring sitter gränsle över en låst grind med en skylt där det står "Privat". Den här grinden klättrade Anna-Greta över varje morgon på väg ned till stranden från sitt hus utanför Ljungskile.
Hon hade gått samma väg sedan hon var liten, men grinden och skylten som skar av bybornas stig ned till vattnet var ny. Anna-Greta var rasande. Hon inte bara klättrade, hon anmälde husägaren och kommunen, samlade in namnunderskrifter och hamnade i tidningen. Vår allemansrätt och vårt strandskydd är inget som vi ska rucka på.
Det är både en rättvisefråga och en naturvårdsfråga, sa Anna-Greta i artikeln. Som folkpartist har hon engagerat sig i dessa frågor i hela sitt politiska liv. Hon var en av dem som förklarade för mig redan när jag var liten hur viktigt det var. Vi reste tillsammans i Europa, och hon visade mig sjöarna där husen med de privata stränderna låg som pärlband runt hela sjön.
Ingenstans gick det att komma ned till vattnet. Ingenstans kunde vi som besökare ta oss ett dopp i den heta sommardagen. Detta har vi lyckats stoppa i Sverige, sa Anna-Greta. Herr talman! Strandskyddet kom som lag 1952. Strandskyddet är i samverkan med allemansrätten lagar som ska se till att alla ska ha tillgång till och rätt att vistas vid stränder och i marker.
Strandskyddet ska också se till att växt- och djurlivet har bra livsvillkor, för stränderna är också många arters barnkammare. Vår lagstiftning har väckt uppmärksamhet och uppskattning i övriga världen. Strandskyddet och allemansrätten är viktiga för både besöksnäringen och friluftslivet. Det har rått en samsyn kring detta.
Men i början av det här seklet började det drivas kampanjer för att lätta upp strandskyddet, vilket också har skett i olika steg från och med 2009. Men trots att alliansregeringen har genomfört stora lättnader i strandskyddet är de borgerliga ledamöterna inte nöjda. Allianspartierna och Sverigedemokraterna vill ha ytterligare lättnader.
Man är så angelägen att man inte ens vill invänta resultatet av den granskning som Naturvårdsverket gjort av hur strandskyddet förändrats i olika delar av landet. En del ledamöter har till och med motionerat om att det bara är några utpekade stränder som ska skyddas - alla andra ska kunna privatiseras.
Ett argument som används för att försämra strandskyddet är landsbygdsutveckling - att avfolkningen av landsbygden skulle bromsas upp om man får privatisera stränderna: Simsalabim så blir landsbygden attraktivare! Att affären är borta, skolan är nedläggningshotad och att det är fyra mil till närmaste tågstation skulle helt plötsligt vara oväsentligt.
Nej, den utveckling vi ser med ett försämrat strandskydd är självklart inte fler landsbygdsbor, bara fler sommarstugor. Och det är väl bra med sommarstugor, men varför måste de ligga på stranden? Varför skulle det inte räcka med att se sjön från köksfönstret, för att sedan, tillsammans med andra sommargäster och landsbygdsbor, fritt kunna gå längs vattnet?
Hur kan man se det som en utveckling att några få får lägga beslag på det som i dag är allas? Vi tycker alla om att vistas vid vattnet, gå längs sjöarnas stränder och ta ett dopp på en fin sandstrand. Det är detta som är den stora kvaliteten med att bo på landet.
Det är den orörda naturen och de tillgängliga stränderna som bidrar till landsbygdens utveckling - inte att bygga sommarstugor längs vattnet så att vi, liksom Anna-Greta, ska tvingas klättra över staket och gå över andras tomter för att komma ned till vattnet. Herr talman!
Självklart ställer jag mig bakom samtliga reservationer som Miljöpartiet har tillsammans med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet i det här betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 21 om ett bevarat strandskydd.