Jessica Rosencrantz (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Det är oroliga tider i Europa och världen. Många länder präglas av låg tillväxt, svag konkurrenskraft och offentliga finanser i oordning. På många håll är behoven akuta, och ropen efter stöd är starkare än någonsin. De här ropen kommer dessutom från ovanliga håll.
Tidigare har vi varit vana vid att fattiga länder på andra kontinenter har varit de som mest behövt vår hjälp, medan vi nu ser hur många av våra europeiska grannar sällar sig till kretsen av behövande. I tider som dessa är det inte svårt att se att organisationer som Internationella valutafonden behövs mer än någonsin. Det är flera delar i propositionen som vi välkomnar.
För det första är det just i ljuset av den finansiella krisen som vi ska se behovet av ökade resurser till IMF. Endast med adekvata resurser kan IMF svara mot de behov som faktiskt finns. För det andra innebär den föreslagna reformeringen av IMF:s stadga att alla platser i IMF:s styrelse tillsätts genom val. Det ökar det demokratiska inflytandet i IMF, och det är en välkommen förändring.
För det tredje är en viktig reform att röststyrkan i IMF:s styrelse omfördelas så att den på ett bättre sätt representerar de faktiska styrkeförhållandena i vår värld. De avancerade europeiska ländernas representation minskar till förmån för tillväxt- och utvecklingsländer. Till sist vill jag konstatera att jag är glad för att det finns en bred enighet i Sveriges riksdag om att sluta upp bakom de föreslagna ändringarna.
Det är viktigt i den här oroliga tiden att vi arbetar brett och gemensamt. Samtidigt kan jag beklaga att två partier har valt att inte ställa upp på den föreslagna kvothöjningen. Argumenten är olika från de båda hållen men slutsatsen är densamma: Sveriges riksdag ska inte ställa upp på att tillföra mer resurser till IMF. I Sverigedemokraternas fall säger man att Sverige inte ska bidra därför att Sverige inte har något ansvar för EMU-projektet, som man menar har misslyckats.
Jag menar att vi oavsett det bör ställa upp för våra medmänniskor i svåra tider. Det är sällan som Sverige har ansvar för att utvecklingen i olika länder har blivit som den har blivit. Likväl har vi inställningen att vi vill hjälpa länder i kris, och inte minst människor av kött och blod som genomgår svåra prövningar med massiv arbetslöshet, stora löneminskningar och en allmän sänkning av välfärdsnivån i landet. Det andra nejet kommer från Vänsterpartiet.
Och jag kan ha förståelse för Vänsterpartiets bild av att IMF på många sätt kan och bör reformeras. Jag till dock betona att IMF redan har slagit in på en väldigt tydlig reformväg, både vad gäller ledning och styrning och vad gäller konditionaliteten i långivningen. Ledningen har till exempel förändrats på så sätt att fler länder har fått mer att säga till om.
2008 och 2010 års reformer har inneburit att hela 9 procentenheter av de totala kvoterna i IMF har flyttats från utvecklade länder till tillväxt- och utvecklingsländer. IMF speglar i dag mycket bättre än tidigare hur vår värld faktiskt ser ut.
När 2008 och 2010 års reformer har genomförts kommer de tio största andelsägarna i IMF att vara USA, Japan, Brasilien, Kina, Indien, Ryssland, Frankrike, Tyskland, Italien och Storbritannien. USA:s och medlemsländerna i EU:s sammanlagda röststyrka i IMF kommer att vara under 50 procent. Det säger en del om vilka stora kliv IMF har tagit och på så vis ökat sin legitimitet och trovärdighet. Men IMF har gjort mer än så.
Man har kraftigt sett över villkoren för långivning. Den har med rätta många gånger fått kritik för att ha tagit för lite hänsyn till länders olika förutsättningar. Det här har förändrats stort. IMF har i dag en mycket större flexibilitet med ett minskat antal makro- och strukturvillkor. Man har en mycket större fokusering på att länder ser olika ut och behöver olika typer av lösningar. Man är också mycket mer noga i dag med att skydda sociala kostnader och värna dem som kanske är mest utsatta. Herr talman!
Sammantaget har IMF sedan en tid tillbaka slagit in på en mycket positiv och stark reformväg. Det är en väg som Sverige redan står starkt upp för, men vi ska självfallet fortsätta att uppmuntra den. Uppdraget för IMF har förändrats stort med anledning av den finansiella krisen. I dag har man ett stort åtagande i vårt närområde i Europa. Europa är också Sveriges största exportmarknad. Om Europa går dåligt smittar det av sig på Sverige.
Det ser vi redan i dag med förväntat lägre tillväxtsiffror även för vårt eget land framöver. Om man på allvar menar sig värna svenska skattebetalare och vill arbeta för att minska arbetslöshet och antalet människor i social utsatthet och stärka svensk ekonomi behöver vi ett starkt och välmående Europa. För att Europa ska ta sig ur krisen behövs faktiskt IMF i det här läget. Därför är det också viktigt att vi med det här beslutet nu ger IMF rätt resurser. Herr talman!
Med anledning av det yrkar jag som sagt bifall till förslaget i utskottets betänkande.