KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Johansson (S):
Tjänsten är inte densamma som tidigare. Jag tror att det är viktigt att konstatera det. Jag kan citera ur tidningen Smålandsposten den 24 januari i år där Edvard Karlsson är intervjuad: "Tidigare har Edvard Karlsson fått sina kontanter via lantbrevbäraren. Resten av pensionen fördes över till ett konto hos Nordea, sedan betalade han sina räkningar med hjälp av giro. Men sedan december, då Svensk kassaservice lades ned, fungerar inte det längre."
Nu får han skjuts till Swedbank där han kan ta ut sin pension och betala en särskild uttagsavgift på 50 kronor. Det är just den här förändringen som har skett. Det är därför som informationen om att det skulle vara samma service som tidigare inte stämmer. Det andra som jag vill säga är att länsstyrelserna enligt artikeln ska redovisa sitt uppdrag till regeringen den 1 december i år. Det är alltså 13 månader efter det att förändringarna genomfördes.
Jag vill uppmana statsrådet att korta den här tiden betydligt, att se till att man får en rapport om hur det fungerar och att återställa den ordning som gällde innan Kassaservice upphörde. Det är egentligen det som är utgångspunkten. Så har informationen varit tidigare - det skulle inte bli någon förändring.
Då menar jag att man från regeringens sida är skyldig att se till att man återställer denna service till vad den var dessförinnan. Det måste gå att ordna det via lantbrevbärarna. Jag har utgått från att den upphandling som PTS skulle göra byggde på att de enskilda skulle få samma service som tidigare och att man inte förfuskade under upphandlingen.
Har man gjort det är det allvar. Då är det viktigt att man ingriper och gör en förändring.
Lars Johansson (S):
Tack för svaret, finansministern! Det är bara så att de frågor som jag ställde handlade om huruvida finansministern har för avsikt att redogöra för hur man ska hantera de ofinansierade skattesänkningarna under 2007. Det var inget svar på frågan i det interpellationssvar som lästes upp. Det var inte heller något svar på frågan hur det blir 2010.
Det var snarare en allmän kommentar som man kan ha rätt många synpunkter på.
När man tittar på vad finansministern säger och sätter detta i relation till hur verkligheten ser ut har denna regering med Anders Borg i spetsen varit väldigt snabb med att utlova skattesänkningar och också genomföra skattesänkningar och inte minst under innevarande år genomfört skattesänkningar som inte är finansierade.
Borttagandet av förmögenhetsskatten var inte heller finansierat fullt ut. Nu kan vi konstatera att läget är oerhört bekymmersamt för landet. Till skillnad från när jag skrev min interpellation för åtta veckor sedan är det betydligt sämre än vad som står i interpellationen. Budgetsaldot för innevarande år beräknas bli minus 182 miljarder och nästa år minus 114 miljarder.
Det är väldigt stora belopp. Jag blir då väldigt förvånad över att finansministern inte kommenterar frågan om man ska fortsätta att genomföra ofinansierade skattesänkningar.
I svaret står det dessutom att ni ska göra ert yttersta för att inte hamna i en sådan situation att det ska genomföras dramatiska nedskärningar inom våra välfärdssystem. Men det är precis det som sker. Ni har aktivt medverkat till att genomföra stora nedskärningar i våra gemensamma system. A-kassan är ett väldigt bra exempel på det.
A-kassan är betydligt sämre i dag än tidigare, vilket har inneburit att väldigt många människor dessutom har lämnat a-kassan eftersom ni har ansett att människor i större utsträckning privat ska stå för kostnaderna. Vad leder det till?
Jo, det leder till att människor i allt större utsträckning med den ekonomiska kris som vi har, och framför allt med den jobbkris som vi har, nu hamnar i arbetslöshet. Väldigt många av dessa människor hamnar nu i det läget att de inte kan leva på a-kasseersättningen. De kanske inte ens är med i a-kassan. Det gör att de söker upp socialkontoret. Det blir försörjningsstöd.
Försörjningsstödet beräknas enligt regeringens egna bedömningar kosta 5 miljarder kronor om året. Detta tillsammans med de andra kostnaderna som kommunerna nu drabbas av innebär att kommunerna kommer att gå med ganska stora underskott. Det har regeringen också kunnat redovisa i sin vårproposition.
Det leder fram till att kommun efter kommun för diskussioner om att höja skatten för att klara dessa nya utgifter. Då blir det skattehöjningar. Ni genomför skattesänkningar för medel- och höginkomsttagarna. Kommunerna kommer att höja kommunalskatten för alla, och det drabbar främst dem med låga inkomster. Det står helt i strid med vad som står i interpellationssvaret.
Jag är ytterst förvånad över detta interpellationssvar. Det är på något sätt oerhört häpnadsväckande hur man kan skriva något sådant som inte alls är förenligt med hur verkligheten ser ut.
Lars Johansson (S):
Det är ganska tydligt att de borgerliga företrädarna här återigen har hamnat i opposition. Jag har ställt frågor till finansministern om ofinansierade skattesänkningar för innevarande år och vad han har för avsikt att göra för nästkommande år. Jag får inga svar. I stället försöker ni få en budgetdebatt. Jag har inte tillräckligt med tid att svara på alla de frågor som ni ställer till mig, precis som om jag satt i regeringen och var finansminister.
Jag är inte det, utan jag är i opposition. Det är helt uppenbart att det inte finns något utrymme för några skattesänkningar. Budgetsaldot talar sitt tydliga språk. Under två år kommer budgetsaldot enligt regeringens egen proposition att bli 400 miljarder minus 2009 och 2010, mer än de överskott som blev under högkonjunkturen 2007 och 2008.
Vi har minus under den här mandatperioden, enligt era egna beräkningar. Ändå argumenterar ni för att ni ska kunna genomföra skattesänkningar. Det är ytterst förvånande, och det är framför allt oansvarigt. Sedan säger Anders Borg att det har blivit ökade ekonomiska klyftor. Ja, det blev det 2007. Det blev det 2008. Och det blir det 2009 och 2010 ännu mer.
Då är min fråga till Anders Borg, som har ett inlägg kvar: Vilka åtgärder vidtar du för att minska de ekonomiska klyftorna? Svara på den frågan! Du är ändå en finansminister som är ansvarig för hur de ekonomiska villkoren utformas för människor. Vi vet nu att det är ungdomar som blir arbetslösa. Vi vet att det är utrikes födda som blir arbetslösa. Vi vet att det är de funktionshindrade som blir arbetslösa. Det är människor med låg utbildning som blir arbetslösa.
De kommer att ha en sämre ekonomisk utveckling. Och de ekonomiska klyftorna ökar. Vilka åtgärder avser finansministern att vidta för att minska de ekonomiska klyftorna?
Lars Johansson (S):
Jag begärde ordet med anledning av Jörgen Johanssons inlägg om att vi socialdemokrater har en vokabulär som inte riktigt passar in - det tycker Jörgen Johansson - i diskussionen om vad man ska göra för att komma åt skatteflykt, skattefusk med mera.
Jag vill gärna säga att vi har en väldigt seriös inställning till de här frågorna, och vi är medvetna om att det i hög grad handlar om värderingar i samhället kring varför man ägnar sig åt skattefusk och att det är viktigt att man gemensamt från samhället och från olika politiska partier har en tydlig hållning i detta.
Men jag vill också påminna om att vi förra året presenterade ett åttapunktsprogram mot skatteflykt och skattefusk. Det har tyvärr inte anammats av regeringen i någon större omfattning. Bland annat när det gäller personalliggarfrågan tillsatte man en utredning förra hösten som kanske ska bli klar i år. Det går alltså väldigt långsamt.
Jag kan notera - det måste också Jörgen Johansson ha kunnat notera härom dagen när vi besökte Skatteverket - att Skatteverket är drabbat av väldigt hårda besparingsbeting. Under tre år reduceras antalet anställda vid Skatteverket med 1 500 personer, och man har faktiskt underskott i sin verksamhet, vilket jag inte tycker att ett skatteverk ska ha.
Det kan man ha något år, men det ska inte vara så att man återkommande, år efter år, har underskott och måste leva på kredit för att kunna behålla den personal man till nöds kan behålla.
Det är en komplicerad materia, och även staten via Skatteverket måste tillse att man har de bästa skattejuristerna som klarar att matcha dem som finns ute i samhället för att ge råd till sådana som vill hålla sig undan på olika sätt. Det är en viktig frågeställning som Jörgen Johansson tar upp, men jag tycker inte att man ska tolka våra inlägg som att vi inte är seriösa eller att vi överdriver. Vi är oroade över den här utvecklingen.
Jag kan samtidigt erkänna att det som sker inom Norden, det nordiska samarbetet när det gäller att komma till rätta med de olika skatteparadisen, är oerhört positivt. Det var ett arbete som startade under den socialdemokratiska regeringsperioden och som sedan har fortsatt.
Det finns alltså gemensamma beröringspunkter, men vi tycker faktiskt att man nu skulle ha lite högre fart i de här frågorna från regeringens sida, i synnerhet när olika branscher pekar väldigt tydligt på att det pågår en illojal konkurrens och att branschorganisationerna tillsammans med de fackliga organisationerna redovisar förslag på hur man ska kunna komma till rätta med detta.
Sedan har vi en annan jättestor fråga nu, som jag tror att alla här i kammaren också har kunnat notera, nämligen att vi i allt större utsträckning kan se kopplingar till olika Bandidosgrupper, maffiagäng och så vidare som kopplas in i olika delar av näringslivet och den ekonomiska brottslighet som är kopplad till detta och som får en allt större utbredning i samhället, inte bara i Sverige utan också i andra länder.
Det är alltså väldigt viktigt att samhället och staten via sina olika organ agerar kraftfullt i de här frågorna så att vi inte skapar utrymme för de här grupperna i framtiden.
Lars Johansson (S):
Det är bra, Jörgen Johansson, att vi kan ha en gemensam syn på betydelsen av att de åtgärder som bland annat oppositionen har föreslagit kan komma till verklig användning. Jag menar att en hel del av det som vi har föreslagit finns kvar att realisera på olika sätt.
Finansministern tog upp frågan om skatteflykten och skatteparadisen, en fråga där president Obama har betytt en hel del. Jag vill gärna fortsätta den diskussionen. Sverige är ju ordförande i EU under andra halvan av 2009.
Då finns det ju alla möjligheter att agera kraftfullt och ta upp frågan om hur man ska kunna arbeta vidare med att komma till rätta med skatteparadisen. Som ordförandeland kan man ju till exempel agera när det gäller att inrätta en särskild finansiell tillsynsmyndighet.
I den finansiella krisen hamnar en del människor i ekonomiska trångmål och försöker komma undan skatt för att på det viset klara sig bättre. Då krävs ytterligare insatser för att kunna hålla tillbaka den typen av aktiviteter. En tillsynsmyndighet är då en fråga som kan drivas under det svenska ordförandeskapet.
Jag vill därför fråga finansministern om det under ordförandeskapet kommer att tas olika initiativ - det här var ett exempel, men det finns fler - för att komma till rätta med skatteparadisen. Där kan Sverige faktiskt ha en ledande roll i Europa och möta president Obama i hans kamp mot skatteparadisen.
Lars Johansson (S):
Det är viktigt att hålla sig till fakta, Anne-Marie Pålsson. Innan den borgerliga majoriteten införde skattebidrag för hushållsnära tjänster hade Konjunkturinstitutet räknat ut att denna sektor omsatte ungefär 150 miljoner kronor vitt.
I den utveckling vi ser framför oss, där allt fler människor köper tjänster av olika slag, skulle naturligtvis fler människor ha köpt de tjänsterna - vitt, utan skattebidrag - och den verksamheten skulle också ha fått ökad omsättning. Men det har aldrig kunnat prövas, eftersom man infört skattebidraget i den omfattning som jag tidigare har redovisat för. Ni glömmer att det finns människor som betalar vitt vad det kostar.
Det handlar om att hela tiden se till att människor använder sig av olika tjänster men också betalar fullt ut vad det kostar. Vi kan inte ha ett skattesystem där man inför skattebidrag varje gång det uppstår skattefusk. Vi har enligt Skatteverkets redovisning ungefär 132 miljarder i skatteundandragande i landet.
Men tyvärr har den borgerliga majoriteten givit Skatteverket mindre möjligheter att agera och färre instrument, genom att man successivt har reducerat Skatteverkets personal, så att den i mindre utsträckning hinner utöva sin kontrolluppgift. Nu avsätter man pengar från den borgerliga majoriteten för att Skatteverket ska anställa människor som kan betala ut pengar i skattebidrag.
När jag kom till riksdagen trodde jag att Skatteverket var till för att driva in pengar, men nu har jag upptäckt att det är till för att betala ut pengar till välbeställda i samhället, som är de som i huvudsak använder sig av skattebidraget. Det blir en illojal konkurrens om arbetskraften på arbetsmarknaden.
Lars Johansson (S):
Det är inte så att det har blivit så många fler arbetstillfällen som Lennart Hedquist påstår. Det vi vet är det som riksdagens utredningstjänst har redovisat för 2008. Vi vet också hur mycket pengar som har betalats ut i skattebidrag för 2009. Enligt Skatteverkets egen bedömning är det ungefär 600 miljoner.
Man vet definitivt i maj. Om jag håller mig till de 600 miljonerna blir det inte så där väldigt många fler arbetstillfällen på heltid än det var 2008. Jag tycker dessutom att det är intressant att notera att Lennart Hedquist gör jämförelsen med jobben på Saab i Trollhättan. Det är ju fantastiskt.
Jag försökte tidigare i mitt inlägg beskriva skillnaden mellan skattebidrag till hushållsnära tjänster och ROT-bidrag, där ROT-bidrag utgör kanske 20 procent av den kostnad jag har när jag bygger om mitt hus och i övrigt skapar sysselsättning. När det gäller arbetstillfällena på Saab i Trollhättan är det precis samma sak.
De 3 000 jobb som finns på Saabfabriken i Trollhättan genererar ju många tusen ytterligare jobb bland underleverantörer i Sverige. Det görs olika bedömningar i samband med diskussion av nedläggningen, men det handlar om kanske 10 000-15 000 jobb, alltså mångfalt många fler jobb. Det är det som är poängen. Det är därför man måste se till att denna typ av sysselsättning växer i Sverige.
Den genererar nämligen så många fler arbetstillfällen inom andra områden. Det är det som är poängen. Ser ni inte detta? Det klart att ni går rätt in i skogen när ni inte ser skillnaden och ser träden. Det är fantastiskt.
Lars Johansson (S):
Det finns frågor som går i repris. Det är inte så konstigt att tonnageskatten går i repris, Anders Borg. Frågan har behandlats i riksdagen vid ett antal tillfällen. En enig riksdag har begärt att regeringen ska lägga fram ett förslag till riksdagen om tonnageskatt.
Skatteutskottet har vid ett flertal tillfällen följt upp frågan och påtalat att riksdagen lämnat ett tillkännagivande till regeringen. Ändå har finansministern vägrat att lämna ett förslag om tonnageskatt.
Det intressanta, och skälet till att jag ånyo väckt en interpellation i ämnet, är att statsrådet Åsa Torstensson i Göteborgs-Posten den 13 januari talar om att hon gärna ser att det införs en tonnageskatt. Hon "delar . åsikten" att det är viktigt att en tonnageskatt införs i Sverige.
Tillsammans med andra riksdagsledamöter har infrastrukturministern framfört samma åsikt. Jag kan också notera att Åsa Torstensson i riksdagen den 2 februari sade så här: "Svensk sjöfart blöder.
Den ekonomiska krisen har slagit mycket hårt mot sjöfarten, och redan i dag har ett antal svenska fartyg flaggats ut och fler är på gång. Detta är ett mycket allvarligt hot inte bara mot svenska arbetstillfällen ombord utan mot hela den svenska maritima näringen och därtill kopplade näringar."
Bakgrunden till min interpellation är alltså att regeringen såvitt jag kan förstå är oenig på den här punkten. Då är frågan självklart varför finansministern inte kommer med något förslag om tonnageskatt. Vi kan inte ha en situation där riksdagen har fattat ett beslut och uppdragit åt regeringen att komma med ett förslag om tonnageskatt - och regeringen avstår!
Detta håller på att bli en konstitutionell fråga. När nu till och med delar av regeringen har samma uppfattning som en enig riksdag är frågan återigen: Varför kommer det inte ett förslag till riksdagen om en tonnageskatt? Det finns många argument för detta. Jag ska inte gå igenom alla just nu, men jag ska återkomma till dem senare.
Jag kan dock bara notera att sedan vi hade den senaste interpellationsdebatten om tonnageskatten för ett halvår sedan har utflaggningen av svenska fartyg fortsatt. Under 2009 beräknas ca 30 fartyg ha flaggats ut från Sverige. Skälet som hela tiden anförs är att man i övriga Europa har tonnageskatt. Det är bara Sverige som sjöfartsnation i Europa som inte har tonnageskatt. Därför flaggar man ut till andra länder som har tonnageskatt.
Man vill ha likvärdiga konkurrensvillkor. Det är det som är grundfrågan. Varför är det så svårt att inse att det är helt avgörande för den svenska handelsflottan att ha likvärdiga konkurrensvillkor, i synnerhet som handelsflottan har så stor betydelse för Sverige, både för svensk export och för svensk sysselsättning?
Lars Johansson (S):
Det är just den latenta skatteskulden frågan handlar om. Antagligen måste man hitta ett sätt att successivt lösa den frågan för att komma vidare. Vi har sagt att vi inte är beredda att efterskänka den latenta skatteskulden, inte på något vis, men vi tycker att frågan måste ses i anslutning till att man är beredd att införa en tonnageskatt. Ingenting händer på detta område.
Den utredning som var klar sommaren 2006 beskrev dessa frågeställningar. Man borde ha jobbat vidare med dem och kommit med förslag till hur vi ska kunna gå vidare. Det kommer dock inga förslag. Det kommer enbart nej, vi gör ingenting, det är så besvärligt, vi vill inte jobba med den här frågan. Jag tycker att det är märkligt, för i grunden handlar det om en skatt, en fast beskattning, som framför allt ersätter reavinstbeskattningen.
Det har stor betydelse i synnerhet för de mindre rederierna för att de inte ska syssla med skatteplanering och liknande. I stället ska de ha en fast och tydlig beskattning. Jag har fortfarande inte fått svar på min fråga. Övriga länder i Europa kan ha detta medan vi i Sverige inte kan det. Kommissionen har dessutom uppmanat länderna i Europa att ha så likvärdiga skattevillkor som möjligt, alltså likvärdiga konkurrensvillkor för sjöfartsnäringen i Europa. Den angrips hela tiden av andra länder.
Det finns även andra frågeställningar som behöver tas med i diskussionen. Den europeiska sjöfarten utsätts för andra länders fartyg som är sämre när det gäller miljöhänsyn, arbetsvillkor för de anställda med mera. Det är viktigt att se dessa frågor samlat. Vi har i Sverige haft möjlighet att bygga upp en handelsflotta med rimliga arbetsvillkor för de anställda.
Man tar stora miljöhänsyn med dubbla bottnar och liknande. Det är viktigt att vi kan behålla den utvecklingen i Sverige. Det är därför avgörande att vi kan lösa frågan.
Lars Johansson (S):
Det är intressant att höra finansministern för fjärde gången lyfta upp Göran Persson i debatten. Det han emellertid inte tar upp är vad som hänt sedan den tidigare nämnda boken publicerades.
Sedan dess har regeringen nämligen sänkt fastighetsskatten på Djursholmsvillor med 40 000 kronor om året, tagit bort förmögenhetsskatten och genomfört andra skattesänkningar som gynnat höginkomsttagarna i Sverige. Det är nu en annan tid, och därför tycker jag att det är helt fel att göra den jämförelsen med dagens politiska debatt.
Det är som att jämföra äpplen och päron. Det är helt fel att som Anders Borg hävda att den socialdemokratiska regeringen sänkte skatterna för löntagarna rakt av. Det var ju en kompensation för egenavgifterna. Det fanns ett tydligt samband. Dessutom är de skattesänkningar som regeringen nu genomför inte finansierade.
Den senaste skattesänkning som förordas kostar 10 miljarder. Vi har ett budgetunderskott som nästa år beräknas uppgå till 100 miljarder. Ni finansierar inte era skattesänkningar, Anders Borg. Inför valet lovade ni att göra det. Ni skulle finansiera era skattesänkningar. Det gör ni inte längre. Varken förmögenhetsskatten eller jobbskatteavdraget har finansierats.
Ni går fram med skattesänkningar som inte är finansierade. Vi ser resultatet. Budgetunderskottet ökar. Det är det stora problemet på sikt, alltså att ta över efter er när ni har skapat en sådan obalans i statens ekonomi.
Lars Johansson (S):
Jag tycker att debatten om inkomstskillnader är intressant. Jag läste helt nyligen i LO-tidningen om en rapport som OECD hade gjort. Finansministern brukar ju ofta hänvisa till olika forskningskällor och liknande för att rättfärdiga sin politik.
Den här OECD-studien har tittat på hur det ser ut i olika länder, om man för en utjämnande politik eller om man för en politik som ökar de ekonomiska skillnaderna.
I studien har man satt upp fem punkter som gäller om man vill skapa en jämn fördelning som ger möjligheter för människor att få större chanser under livet. Den första punkten handlar om att det ska vara en skola som är socialt blandad, där lärande sker gemensamt och där många barn tidigt börjar i förskolan.
Den andra punkten handlar om högre grad av omfördelning och progressiva skatter. Den tredje punkten är generösa arbetslöshets- och sjukförsäkringssystem. Punkt fyra handlar om hög facklig organisationsgrad och hög kollektivavtalstäckning. Punkt fem är små inkomstskillnader.
De här fem punkterna säger OECD innebär att man kan föra en mer utjämnande fördelningspolitik i ett land. Vi kan konstatera efter snart fyra år med borgerlig regering att vi har gått i precis motsatt riktning. Det är också det interpellationen handlar om. Jag kan ta ett annat exempel som jag fick ta del av häromdagen.
Det var en annan rapport som tittade på hur a-kassorna har utvecklats i olika OECD-länder. År 2002 låg vi på femte plats när det gäller ersättningsnivåer. Nu har vi rasat ned till 21:a plats. Vi börjar så att säga nå bottenligan när det gäller a-kassan i Sverige.
Det kan väl ändå inte innebära att den politik som finansministern talar sig så varm för handlar om att skapa ett utjämnande samhällssystem där människor ges lika chans. Det är väl snarare tvärtom, att ni hela tiden för en politik som resulterar i ökade ojämlikheter på område efter område. Det är detta den politik Anders Borg företräder står för.
Det vore väl bättre att erkänna det i stället för att i ett interpellationssvar försöka påstå någonting annat? Fakta talar ju sitt tydliga språk. Vi har tagit del av SCB:s siffror i Sverige som har visat att inkomstklyftorna aldrig har varit så stora som i dag sedan de började mäta i slutet av 70-talet.
På område efter område kommer alltså fakta från andra som pekar på att vi har en utveckling i Sverige där inkomstklyftorna ökar och att regeringen inte gör något för att förhindra det utan snarare tvärtom jagar på för att skapa ökade inkomstklyftor.