Karin Åström (S):
Jag börjar med att yrka bifall till reservation 6 som handlar om uranbrytning. Jag kommer att ägna mitt anförande åt det strategiska programmet för mineral- och gruvnäringen. Det har vi i näringsutskottet nu majoritet för i detta betänkande. Det är ett motionsförslag från Socialdemokraterna om att Sverige behöver ett sammanhållet nationellt program för en framåtsyftande offensiv och aktiv gruvnärings- och miljöpolitik.
Mineral- och gruvnäringen är en strategiskt oerhört viktig näring för Sverige. Inte minst kan vi se det i den alltmer globala utveckling som sker i världen där efterfrågan på våra svenska mineraler och metaller har ökat starkt de senaste åren. Det blev mycket tydligt för oss i näringsutskottet när vi var på vår resa i Kina i höstas och fick ta del av deras oerhört starka tillväxt.
Där räknar man med att år 2050 kommer hela Ostasien med minst tre miljarder människor att ha uppnått samma välstånd som vi i västvärlden har. Det är bra, men en av de många byggstenarna för att nå detta är bland annat våra svenska metaller och mineraler. Våra svenska mineraler är ju också oerhört viktiga för Europa.
Enbart LKAB, som är mycket känt, står för drygt 90 procent av Europas järnmalmsproduktion. Fru talman! Den växande gruvindustrin med vidareförädling kommer att spela en viktig roll för att bygga den svenska ekonomin fortsatt stark. Det handlar om oerhört många nya jobb.
Enbart i Norrbotten räknar man med att anställa ca 5 000 personer de närmaste åren. Om vi lägger till det som sker i Västerbotten, Bergslagen och fler områden i Sverige där vi har nyupptäckta gruvfyndigheter handlar det om ytterligare tusentals nya jobb. Detta är beräkningar på direkta jobb inom gruvorna.
Men vi måste ta med att varje gruvjobb genererar tre till fem andra arbetstillfällen i det som finns runt omkring. Vi pratar om en oerhört starkt tillväxt för Sverige. I gruvkommunerna lever samhällena i symbios med gruvan.
Därför ställs krav på att gruvnäringen ska ha och ta till vara och värna bra miljöer med starka miljö- och klimatinsatser. Det behövs mer av samhällsentreprenörer som bygger våra framtida gruvsamhällen. Så sade rektorn på Bergsskolan som vi i näringsutskottet besökte för några veckor sedan. Det är så sant, så sant.
Det gäller att vi ligger i framkant vid användande av miljövänlig teknik och även satsningar på forskning och innovation inom området. Vi i Sverige kan bli bättre på det område där vi spetsar klimatsmarta tekniska produkter. Det ger dessutom nya jobb och gröna jobb. Vi välkomnar också en vidareförädling. Fru talman!
Det är därför bra att regeringen nu har vaknat upp och gett SGU en ny roll i att bistå regeringen att ta fram en svensk mineralstrategi. Men det räcker inte med det regeringen menar med att bistå. Här krävs starkare krafttag för att vi i Sverige ska kunna fortsätta att ligga i framkant.
Det krävs också av politiken att man tar ett helhetsgrepp. SGU kan inte jobba ensamt med att bistå regeringen med den mineralpolitiska strategin. Näringen måste på ett mycket tidigare stadium få en allt aktivare roll och vara med i det arbetet, liksom politiken och akademin ska vara där.
Vi behöver, liksom man gjort i Finland, ta ett mer kraftfullt initiativ till en samlad nationell gruvindustripolitik. Fru talman! När vi gör det finns det vissa områden som vi tycker är viktigare än andra. Det behövs förbättringar av vägar och järnvägar för att få ut malmen från gruvorna. Som vi alla vet ligger de nyupptäckta gruvfyndigheterna ofta i väglöst land.
Ta exemplet med Northland Resources nya gruvor i Pajala, Tapoli och Sahavaara. Det alternativ som står till buds nu är att de ska transportera malmen med tunga lastbilar från Kaunisvaara till Svappavaara. Sedan tänker man lasta över på järnväg för att transportera vidare till utskeppningen i Narvik.
Det är en befintlig vägsträcka på ca 15 mil enkel väg som ska trafikeras. Nu finns förslag om att man ska göra vägförbättringar, broförstärkningar etcetera. Men det kommer att innebära att 90 ton tunga lastbilar kommer att rulla var sjätte sjunde minut. Det bor människor längs vägen.
Lastbilarna kommer dessutom att rulla dygnet runt, 24 timmar om dygnet. Det behövs ca 450 chaufförer för att klara av det. Här måste vi tänka i en förlängning: Hur kommer detta att se ut om ett antal år? Det vore självfallet bättre att diskutera järnvägslösningar på en sådan här sträcka.
Nu ser det ut olika från gruvort till gruvort, men vi vet att såväl järnvägs- som vägkapaciteten i dag är oerhört begränsande för en fortsatt utveckling av näringen. För att lyckas med detta krävs, än en gång, en mycket mer offensiv och nära samverkan mellan berörda instanser. För det andra, fru talman, måste vi se över tillståndsprocesserna och förbättra dem.
Det har varit en genomgående fråga till oss som politiker på de resor vi har gjort då vi har besökt näringen. Det handlar framför allt om att gällande miljörestriktioner ska gälla. Så är det också för företagen; de vill inte ha några särdeles stora förändringar när det gäller miljörestriktionerna.
Däremot tycker de att själva handläggningsprocessen är besvärlig. Om det nu inte är möjligt att korta ned den menar vi att ytterligare resurser måste tillskjutas länsstyrelserna och miljödomstolen. Det är exempelvis inte försvarbart att det ska ta hela 22 månader, som det gjorde för LKAB, att få Gruvberget i Svappavaara godkänt.
För det tredje behöver kommunerna förutsättningar att möta den ökande efterfrågan på bostäder, skolor, barnomsorg och annan offentlig service. De kommuner där gruvorna finns lever i ett symbiotiskt förhållande med gruvan. Gruvorna går inte att flytta som andra företag, och därför uppstår speciella förhållanden. Att gruvorna dessutom finns i de mindre kommunerna gör inte saken lättare.
Där finns ofta en tung arbets- och skuldbörda inom kommunen. Därför behöver vi mer av samhällsentreprenörer och mer av samverkan mellan politiken, näringen och kommunerna på ett mycket tidigare stadium än vad som nu sker. För det fjärde vill jag säga något om kompetensförsörjningen. Näringen har ropat länge efter utbildad arbetskraft inom alla sektorer i gruvnäringen.
Vi menar att vi måste säkerställa detta genom att investera i människors förmåga till omställning för att de ska kunna ta de nya jobb som finns och som kommer. Vi har en oerhört hög arbetslöshet på många håll i vårt land, men de arbetslösa saknar oftast den rätta utbildningen för att kunna ta dessa jobb. Vi behöver en starkare och mer kraftfull nationell samverkan!
För det femte och sista, fru talman, behöver vi mer väga in förhållandet mellan å ena sidan näringen och den expansion som sker och å andra sidan riksintressena i form av miljömål och nyare kunskaper om hur miljö och omgivning påverkas av den gruvnäring som nu växer.
Vi behöver mer av forskning och innovation på detta stora och intressanta område. Fru talman! Vi behöver med detta en mer aktiv näringspolitik med ett sammanhållet program för gruvnäringen och miljön.