Patrik Björck (S):
Hej, Sven Otto Littorin, arbetsmarknadsminister i Sverige! Vi har diskuterat förr i den här kammaren, och det är alltid lika trevligt. Jag hoppas det ska bli trevligt i dag också. Faktum är att det för min del känns betydligt roligare än i torsdags. Vi hade nämligen en interpellationsdebatt i torsdags då jag deltog tillsammans med arbetsmarknadsministern, och då kunde jag konstatera att vi var helt överens på alla punkter.
Vi diskuterade då konflikträtten för att hävda kollektivavtal, och där var vi helt överens. Vi diskuterade också lagen om anställningsskydd, och där var vi också överens. När jag framförde min frustration över att vi var så överens sade arbetsmarknadsministern enligt snabbprotokollet: Patrik Björck "skulle naturligtvis önska att jag hade tyckt någonting fullständigt vansinnigt så att det hade blivit en tydlig skiljelinje mot det Patrik Björck själv tycker."
I dag kan jag då vara tillfreds, för i dag kan jag konstatera att arbetsmarknadsministern tycker någonting fullständigt vansinnigt som är en tydlig skiljelinje mot det som jag själv tycker, nämligen att om man sänker arbetslöshetsersättningen så ger det flera jobb. Det här är en spännande tanke, naturligtvis.
Det är många som misstror den här uppfattningen och den politik som regeringen för. Alla anställda runtomkring i Sverige misstror den här politiken starkt och har framfört det i manifestationer och liknande vid ett flertal tillfällen. De arbetslösa - naturligtvis - misstror det här av lätt förståeliga skäl. A-kassorna, som ska administrera det här, misstror regeringens politik.
De fackliga organisationerna har också framfört vid ett flertal tillfällen att man misstror den här politiken. Man tror inte alls att det här leder till flera jobb, och till det kommer alla andra invändningar som finns i övrigt. Något som är lite spännande att konstatera när man läser Dagens Industri i dag, är att även företagarna misstror Reinfeldts regering, där Sven Otto Littorin ingår, när det gäller möjligheten att skapa flera jobb.
På något sätt är väl företagarna aningen mer pragmatiska än regeringen i den här frågan. Det finns en sorts ideologisk mössa, som ministern har tagit på sig men som han inte tog på sig vid den förra debatten, som gör att han vägrar se sammanhangen. DI har gjort en undersökning där det framkommer att det finns en kompakt misstro mot den nya borgerliga regeringens förmåga att skapa jobb. Då har man gjort en undersökning bland företagarna.
En icke helt okänd debattör i samhällsdebatten, Stefan Fölster, som är chefsekonom vid Svenskt Näringsliv, säger: "Företagens svar speglar att regeringen i så hög utsträckning prioriterat att öka utbudet av arbetskraft snarare än efterfrågan." Det är hans analys - den får stå för honom och inget annat - men man kan konstatera att han tillhör dem som misstror regeringen tillsammans med medlemmarna i hans organisation.
När man nu har kommit så här långt kan man konstatera att om anställda, a-kassor, fackliga organisationer, företag och företagarnas organisationer sammantaget misstror detta, så kan det ju vara så att det möjligen har någonting med verkligheten att göra. Om man då utöver den här gruppen också konstaterar att forskarna misstror den här politiken så är ju så att säga misstroendet så kompakt som någonsin någon gång ett misstroende kan vara.
Det har också föranlett vår vän Lars Calmfors, professorn i nationalekonomi, som har förekommit ofta i den här debatten, att i en debattartikel på Svenska Dagbladets ledarsida konstatera att han underkänner regeringens förslag om a-kassan. Han rekommenderar att man slänger det i papperskorgen, och det är också min rekommendation till Sven Otto Littorin.