KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Det är väldigt allvarligt när arbetslösa inte får möjlighet till de utbildningar som kan rusta dem för de lediga jobben. Det är väldigt allvarligt när arbetsgivare inte får tag i rätt personal därför att det saknas relevant utbildning för dem som skulle kunna komma i fråga för jobbet.
Det är också allvarligt när seriösa och duktiga aktörer får orimliga förhållanden med upphandlingar som inte går fram i den tid som de borde göra. Jag ser mycket allvarligt på detta. Så är det.
Jag har försäkrat mig om att Arbetsförmedlingens ledning inser allvaret och sitt stora ansvar att säkerställa att vi får en förändring som leder till ordning och effektivitet när det gäller arbetsmarknadsutbildningarna och upphandlingarna. Regeringen prioriterar offentliga upphandlingar högt eftersom vi ser vilken otroligt stor betydelse de har och hur mycket pengar det handlar om och vilken nytta bra offentliga upphandlingar kan göra.
Därför har min kollega civilminister Ardalan Shekarabi tydligt varit ute med frågorna flera gånger och också initierat och startat en ny myndighet till stöd för bland annat andra myndigheter som kan behöva hjälp i att effektivisera och få bättre resultat i sin upphandlingsverksamhet. Jag delar Katarina Brännströms syn på allvaret i den här frågan.
Ylva Johansson (S):
Låt mig dela upp mitt inlägg i två delar. När det gäller upphandlingsproblemen delar jag, som jag har sagt tidigare, Katarina Brännströms syn på att detta är allvarligt. Det är självklart att Arbetsförmedlingen som myndighet måste klara av att sköta upphandlingarna på ett effektivt och korrekt sätt. Så är det bara. Det är helt enkelt ett skall-krav på en myndighet.
Till Hanif Bali vill jag säga att det han säger om kvaliteten på arbetsmarknadsutbildningen och de urusla resultaten stämmer. Det är ned emot 30 procent som går vidare från arbetsmarknadsutbildning till arbete. Det finns en tydlig tidpunkt för när denna förändring skedde. Det här skedde 2007-2008, precis när man lade om politiken.
Då gick det från drygt 70 procent, som det tidigare var i år efter år när det gäller andelen som gick från arbetsmarknadsutbildning vidare till arbete - jag har grafen med mig här, så jag kan se det - till ett totalt fall ned till 30 procent, där det sedan har stannat. Detta berodde på att man lade om arbetsmarknadspolitiken, och det skedde i ett läge före finanskrisen. Det var när vi hade stor efterfrågan på arbetskraft som man lade om och styrde om arbetsmarknadsutbildningarna. Jag delar alltså inte uppfattningen att de dåliga resultaten huvudsakligen skulle bero på låg kvalitet i arbetsmarknadsutbildningarna.
Jag skulle tvärtom vilja säga att många av leverantörerna är mycket duktiga. Jag söker snarare svaren i att man har styrt om så att man riktar insatserna till fel personer. Den gamla regeringen styrde till arbetsmarknadsutbildning som en sysselsättningsåtgärd eller aktiveringsåtgärd. Det tror jag är helt fel. Arbetsmarknadsutbildning ska leda till arbete.
Det måste vara troligt att den person som får en arbetsmarknadsutbildning också får ett jobb inom kort efter utbildningen. Annars är risken stor att man förslösar resurserna. Det kan vara en mycket duktig utbildningsanordnare, men om det är fel individ vid fel tillfälle för individen eller om någon är fel rustad för att gå in i utbildningen i just det skedet kommer det att vara svårt att få ett gott resultat. Jag kommer nu tillbaka till kvalitetsfrågan.
Man kan från Arbetsförmedlingens egna utvärderingar se att det tycks vara en särskild försämring när det gäller utrikes födda. Jag tror att det finns oerhört mycket mer att göra när det gäller kombinationer av utbildning i svenska eller modersmålsstödjande insatser och utbildning. Det gäller att säkerställa att eleverna kan ta till sig själva yrkesutbildningen, och då kan det kanske vara bra att kunna använda tolk eller annat så att inte språket blir ett hinder för att ta till sig yrkeskunskaperna.
När det gäller kvalitetsfrågan finns det alltså betydande saker att göra - också sådant som vi redan arbetar med. Det handlar både om styrningen av vem som ska få tillgång till arbetsmarknadsutbildning och om hur man kan kombinera delar inom utbildningen. Jag delar därför inte Hanif Balis syn på detta. Men när det gäller upphandlingarna är det bara så att det måste man sköta.
Ylva Johansson (S):
Jag har ansvar för arbetsmarknadspolitiken, och jag har ansvar för problem och tillkortakommanden inom de myndigheter som faller under mitt ansvarsområde. Det är mitt ansvar när det inte fungerar som det ska på Arbetsförmedlingen. Det är dock inte mitt ansvar att tala om exakt vilka personer som ska vara anställda eller vilka arbetsuppgifter de ska ha. Det faller på myndigheten. Resultatet av de beslut myndigheten fattar är alltid mitt ansvar, men jag tänker inte gå in och tala om hur många personer som ska jobba med vissa uppgifter inom Arbetsförmedlingen.
Det är en sak för generaldirektören, och jag är också helt övertygad om att generaldirektören förstår allvaret i den här frågan. Vi kommer säkert att återkomma till frågan om arbetsmarknadsutbildningar - jag hoppas det, för här behöver mycket göras för att öka effektiviteten. Men jag vill ändå poängtera, fru talman, att när det gäller att säkerställa att vi har ordning och effektivitet i offentlig upphandling inom våra myndigheter är det inte en utredningsfråga utan en fråga om att verkställa.
Ylva Johansson (S):
Christian Holm Barenfeld har frågat mig vilken inriktning jag anser att en översyn av Samhall ska ha och vad en sådan översyn skulle bestå av. Jag har nyligen svarat på liknande frågor i interpellationen den 26 april av Ali Esbati 2015/16:532 om Samhalls utveckling. Mitt svar är som tidigare att Samhalls uppdrag är att skapa utvecklande jobb för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Det är Arbetsförmedlingen som anvisar personer till Samhall vid en anställning.
En sådan anställning kan ske för personer som inte kan få ett annat arbete än skyddat arbete samt vilkas behov inte kan tillgodoses genom andra insatser. Sysselsättningsgraden bland dem som har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är betydligt lägre än för övriga i befolkningen, och antalet arbetslösa med funktionsnedsättning som finns hos Arbetsförmedlingen är fortfarande på mycket höga nivåer. Många har också mycket långa arbetslöshetstider.
Vi behöver få mer kunskap om processen från det att Arbetsförmedlingen bedömer att en person har en funktionsnedsättning med nedsatt arbetsförmåga till vilka som faktiskt anvisas och erbjuds anställning i Samhall. Jag kommer att ta initiativ för att säkra kunskap i denna fråga. Samhall ska erbjuda trygga och utvecklande arbeten över hela landet.
Ylva Johansson (S):
Det är helt riktigt att gruppen personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga har en förvånande stabil alltför låg sysselsättningsgrad. Det syns nästan ingen skillnad alls beroende på konjunktur för den gruppen. Det är naturligtvis väldigt allvarligt.
Min bedömning är att i ett läge som vi nu har med en väldigt stark utveckling på arbetsmarknaden borde vi också kunna se till att personer med funktionsnedsättning får en starkare ställning på arbetsmarknaden. Det är nu ett av uppdragen till Arbetsförmedlingen. Det gäller inte minst unga med funktionsnedsättning inom ramen för 90-dagarsgarantin och att säkerställa att alla unga kommer ut på arbetsmarknaden. Jag delar den oro som Christian Holm Barenfeld ger uttryck för.
Vi har en grupp som inte tycks få draghjälp av en god konjunktur på arbetsmarknaden. Därför krävs det också särskilda insatser. När det gäller Samhall håller jag inte med om den bild som Christian Holm Barenfeld här målar upp. Jag kanske missuppfattade det, men som jag uppfattade sa Holm Barenfeld att Samhall inte vill anställa personer som står mycket långt från arbetsmarknaden eller har svåra eller komplexa funktionsnedsättningar. Det var någonting med den inriktningen.
Jag delar inte den bilden, men jag vill säkerställa att det är de personerna man anställer på Samhall eftersom det är uppdraget. Uppdraget för Samhall är att vara en möjlighet för de personer som inte kan få jobb på något annat sätt, till exempel via lönebidrag eller genom att på andra sätt komma in på den reguljära arbetsmarknaden.
Jag vill säkerställa att det verkligen är så det fungerar, för det är avsikten. Man kan konstatera att Funkautredningen, som tillsattes och arbetade under den gamla regeringen och leddes av Cristina Husmark Pehrsson, lade fram många förslag inom området för personer med funktionsnedsättning och deras möjligheter att komma in på arbetsmarknaden.
Många av de förslagen har vi genomfört, och andra är vi på gång att genomföra. Man kan också konstatera att den utredningen inte utredde Samhall. Det betyder att vi behöver se över en del av funktionen när det gäller vilka som Samhall arbetar med och hur det går för dem.
En särskild sak som jag vill titta på är de utvecklingsanställningar som Samhall har jobbat med under en kortare tid, se hur det har gått för den gruppen och hur man arbetar på det. Det är ett nytt uppdrag som Samhall har fått som är lite annorlunda än kärnuppdraget. Det handlar inte om att alla andra möjligheter är uttömda när man får en utvecklingsanställning, men det är också en tidsbegränsad anställning.
Ylva Johansson (S):
Jag har precis som Christian Holm Barenfeld hört mycket positivt om effekterna av utvecklingsanställningar. Det är bland annat därför jag vill ta reda på om de positiva signalerna stämmer och om det är ett bra sätt som vi bör bygga vidare på. Innan vi tar stora och vidare steg där är det viktigt att ta reda på hur det verkligen fungerar. Det är av bakgrunderna till att jag vill ge ett uppdrag exempelvis till Statskontoret att titta på detta. Herr talman!
Jag tror inte att man vare sig kan eller bör gå bakåt, utan det handlar om att gå framåt.
Det är viktigt att säkerställa att man verkligen har möjlighet att vara den sortens arbetsgivare. Det är oerhört viktigt och även en viktig värdegrund i vårt samhälle att alla människor ska kunna bidra utifrån sin förmåga och få lön för det arbete de utför. Det kräver ibland att man har särskilda anställningar och anpassningar.
Samhall är en viktig aktör för att kunna göra detta, och därför är det viktigt att det fungerar på allra bästa sätt. Jag vill säkerställa att det gör det.
Ylva Johansson (S):
Jag vill tacka för debatten. Jag hoppas att vi kan återkomma till den, för det är en viktig fråga. Det är oerhört viktigt för de individer vi pratar om att alla människor utifrån sin förmåga får arbeta fullt ut och få lön för sitt arbete. Där är Samhall inte den enda aktören, men en mycket viktig sådan, som vi bör värna om men också utveckla. Jag hoppas därför att vi kan återkomma till debatten när vi har ett ännu bättre kunskapsunderlag att utgå ifrån.
Ylva Johansson (S):
Jenny Petersson har frågat mig varför översynen av Arbetsförmedlingen dröjer trots tillkännagivanden från riksdagen och trots mitt uttalande om att en översyn ska ske. Som jag har svarat tidigare avser regeringen att tillsätta en ny utredning före sommaren 2016. Regeringen delar uppfattningen att Arbetsförmedlingen behöver utvecklas för att bättre kunna bidra till en väl fungerande arbetsmarknad och har vidtagit flera åtgärder. Arbetsförmedlingen har också inlett ett nödvändigt förnyelsearbete.
Med anledning av detta beslutade regeringen i mars 2015 att ge Statskontoret i uppdrag att analysera och lämna förslag avseende utvecklingen av Arbetsförmedlingens interna ledning, styrning och uppföljning. Statskontorets återrapportering bekräftar att många tidigare brister inom Arbetsförmedlingen är på väg att rättas till även om Statskontoret, i likhet med Arbetsförmedlingen, konstaterar att mycket utvecklingsarbete kvarstår.
Statskontoret menar också att utvecklingsarbetet inom Arbetsförmedlingen har en relevant inriktning, bland annat i fråga om minskad detaljstyrning och ökad delegering av ansvar. Regeringen följer utvecklingen på myndigheten kontinuerligt. Samtidigt bedömer regeringen att statens åtagande och utformningen av Arbetsförmedlingens uppdrag behöver analyseras vidare för att i högre grad möta utmaningarna på framtidens arbetsmarknad. Beredning av direktiv och hur utredningens uppdrag ska utformas pågår inom Regeringskansliet.
Ylva Johansson (S):
Det är sant att Arbetsförmedlingen och hela arbetsmarknadspolitikens roll på arbetsmarknaden behöver en bredare översyn, och det är det som är inriktningen på de direktiv som snart kommer att presenteras. Frågor som gäller personalen inom Arbetsförmedlingen - deras arbetsmiljö, arbetsbelastning, frågor om intern effektivitet och styrning - är frågor som inte kan vänta till en utredning, utan det är sådant som vi arbetar med här och nu.
Detta arbete har Statskontoret granskat, och granskningen visar att Arbetsförmedlingen är på rätt väg i det arbetet. Men det behövs en bredare översyn, och jag tror att Jenny Petersson och jag är överens om att det är det som är avsikten. Som Jenny Petersson säger är sommaren i princip här. Innan Jenny Petersson går på semester lovar jag att jag levererar direktiv och utredare.
Ylva Johansson (S):
Jag delar uppfattningen att det är ett lågt förtroende för Arbetsförmedlingen. Arbetsgivare upplever att den har en begränsad nytta, och många vänder sig inte ens sig till Arbetsförmedlingen. Jag bedömer det som mycket allvarligt. Det är ett viktigt skäl till att se över både Arbetsförmedlingens och arbetsmarknadspolitikens funktionssätt och roll på den svenska arbetsmarknaden. Herr talman!
Vi är långt gångna med arbetet att besluta om direktiv och utredare.
Ylva Johansson (S):
Jag delar uppfattningen att det är viktigt att vi lär av andra länder. Även om det finns skillnader finns det nästan alltid något viktigt som vi kan lära av andra länder som ibland ligger före oss. Herr talman! Jag önskar Jenny Petersson en trevlig sommar och att hon ska kunna gå på sommarlov lugn efter det att jag har levererat direktiv och utredare.
Ylva Johansson (S):
Elisabeth Svantesson har frågat mig vilka ytterligare åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att motverka utanförskapet. Alltför många lever under utsatta förhållanden, saknar en egen försörjning eller har en osäker ställning på bostadsmarknaden, vilket leder till ett begränsat livsutrymme. Regeringens jobbpolitik tar sin utgångspunkt i människors vilja till arbete och utveckling. Arbete innebär möjligheter till egenförsörjning, gemenskap, tillhörighet och makt att forma sitt liv och sin framtid.
Därför är regeringens högsta prioritering att fler människor ska komma i arbete. Det är avgörande för att hålla ihop Sverige. Ett land med hög sysselsättningsgrad, högt arbetskraftsdeltagande och låg arbetslöshet blir rikare, tryggare och öppnare. Regeringens mål om att antalet personer som arbetar och antalet arbetade timmar i ekonomin ska öka så att Sverige når lägst arbetslöshet i EU 2020 - är en styråra för hela regeringens arbete. Efterfrågan på arbetskraft är nu stark och sysselsättningen ökar i god takt.
Sedan regeringen tillträdde har sysselsättningen ökat med 113 000 personer. Fler än hälften är kvinnor. Fler än hälften är utrikes födda. Samtidigt minskar arbetslösheten tydligt, inte minst bland ungdomar. Även långtidsarbetslösheten minskar efter att ha bitit sig fast på mycket höga nivåer de senaste åren. Den goda utvecklingen på arbetsmarknaden är således bred och berör flera grupper. Samtidigt flyr miljoner människor undan krig i världen.
År 2015 sökte 163 000 människor asyl i Sverige. Det är det högsta antalet asylsökande som ett OECD-land någonsin har tagit emot på ett år. Visst leder befolkningstillväxten till växtvärk på kort sikt, men om vi orkar lyfta blicken är det ett välbehövligt tillskott av individer som möter ett demografiskt behov som på längre sikt kommer att innebära fler sysselsatta och en starkare ekonomisk utveckling. Arbete är nyckeln till nyanländas etablering i Sverige.
Arbete ger möjligheter att utvecklas i det svenska språket, att få kunskap om det svenska samhället och att vinna nya bekantskaper. Sverige behöver ta till vara alla individers kompetens, vare sig den införskaffats här eller i någon annan del av världen. Därför ska ambitionen fortsatt vara att nyanlända kommer i arbete eller studier inom två år. Men det tar också tid för nyanlända att etablera sig på arbetsmarknaden, vilket initialt kan väntas leda till högre arbetslöshet.
Regeringen avser att återkomma med förslag på ytterligare åtgärder för högre sysselsättning och varaktigt lägre arbetslöshet i kommande budgetpropositioner.
Ylva Johansson (S):
Jag lyssnade under Elisabeth Svantessons tidigare inlägg på hennes reformlista - vad hon föreslår att man ska göra. Jag kunde också visa på att regeringen gör dessa saker. Vi gör verkstad av det som den gamla regeringen inte gjorde. Vi kommer att behöva göra fler saker; det har jag också varit tydlig med. Men det är alldeles uppenbart att vi har en politik för jobb och tillväxt. Vi har en mycket stark tillväxt, och vi har en mycket stark tillväxt av nya jobb.
För att se sanningen i vitögat är det en politik som vänder sjuktalen på arbetsmarknaden som det krävs mer av. Det är det vi behöver. Vi har alltför många människor som är sjukskrivna alltför länge och har för svårt att komma tillbaka i arbete. Den andra utmaningen är att vi nu får en ökande och mycket stor grupp som på kort tid ska försöka etablera sig i det svenska samhället. Deras bakgrund är varierande. En del har god utbildningsbakgrund, och andra har det inte. Det är ett stort steg att ta sig in på den svenska arbetsmarknaden. Här kommer vi att behöva göra fler saker.
Vi kommer att behöva presentera ytterligare förslag utöver det vi har gjort. Herr talman! När det gäller de utmaningar som Sverige står inför när det gäller sjukskrivningar, när det gäller de många nyanlända som ska få en väg in på den svenska arbetsmarknaden och när det gäller de långtidsarbetslösa som ännu inte har kommit tillbaka i arbete skulle vi ha mycket att vinna på att samarbeta för att lösa problemen. Jag vet att vi ser på utmaningarna tillsammans och att vi också samarbetar. På många håll samarbetar partierna brett lokalt och regionalt för att klara av utmaningarna.
Jag tror, och jag vet, att vi kan göra det också på nationell nivå. Jag hoppas att vi får återkomma till det. Jag vill avsluta med att önska Elisabeth Svantesson en god sommar.
Ylva Johansson (S):
Christian Holm Barenfeld har frågat mig om jag står fast vid löftet att skapa 20 000 extratjänster som en del i att fasa ut sysselsättningsfasen. Den tidigare regeringens politik för deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin med tidsgränser och detaljstyrning innebar att få gick vidare till arbete eller studier och att antalet deltagare i den så kallade fas 3 ökade. I dag finns närmare 700 extratjänster. Även om antalet extratjänster fortfarande är lägre än önskat har det ökat de senaste veckorna - en ökning som förväntas fortsätta.
För deltagare i den tidigare fas 3 har regeringen dessutom infört en särskild studiesatsning med möjlighet att studera i upp till ett år med bibehållet aktivitetsstöd vid komvux inklusive yrkesvux, universitet och högskola samt inom yrkeshögskola. Vidare har regeringen ökat möjligheterna för dem som har varit arbetslösa under längst tid att ta del av arbetsträning. Personer som står långt ifrån arbetsmarknaden behöver ofta flera insatser som följer på varandra.
Ytterligare förändringar som skett från i år är att jobb- och utvecklingsgarantins fasindelning och kravet på specifik nivå av aktiviteter avskaffats och att samtliga deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin har möjlighet att deltidsstudera under sex månader vid sidan om deltagande i garantin. Det är inte klart för mig vad Christian Holm Barenfeld menar när han säger att enkla jobb inte kommer i fråga för extratjänsterna på grund av EU:s statsstödsregler. Vilken utbildning ett arbete kräver är inte avgörande för regelverkets tillämplighet.
Om någon form av anställningsstöd ska lämnas, exempelvis extratjänster, måste dock dessa regler alltid beaktas. Självfallet är regeringens alla anställningsstöd anpassade efter detta regelverk.
Ylva Johansson (S):
Det är självklart att arbetsmarknadspolitiska åtgärder och arbetsmarknadsutbildning inte ska satsas på personer som skulle ha fått jobb ändå. Men det är också självklart att arbetsmarknadspolitiska insatser, inklusive arbetsmarknadsutbildning, ska satsas på de personer där man kan bedöma att insatserna har effekt. Det handlar om att insatserna ska leda till arbete eller föra personer närmare arbete. Det tror jag är en ganska enkel matematik i fråga om hur man bör styra inom arbetsmarknadspolitiken. Herr talman! Låt mig ändå svara på detta.
Ja, vi kommer att behöva göra mycket när det gäller personer som står långt ifrån arbetsmarknaden. Många har varit arbetslösa mycket länge. Det finns en stor risk att gruppen kommer att späs på när vi nu har väldigt många nyanlända som ska in på den svenska arbetsmarknaden. Vi har hittills sett att en ganska liten andel har klarat av att ta sig in på arbetsmarknaden under den tvååriga etableringsperioden. Det är mitt fokus att vi ska öka andelen som kommer i arbete eller studier inom två år.
Men det finns en betydande risk, som också syns i våra prognoser, att ett antal kommer att gå vidare till arbetslöshet också efter två år. Det är mycket allvarligt. Därför kommer det att krävas fler åtgärder från regeringens sida när det gäller att bekämpa långtidsarbetslösheten. Det handlar både om dem som finns i fas 3 och om dem som riskerar att bli långtidsarbetslösa om de inte får adekvata insatser.
Jag hoppas att vi kan återkomma till, och att vi kanske i vissa fall kan samarbeta kring, de insatser som krävs för att detta ska uppnås.
Ylva Johansson (S):
Christian Holm Barenfeld har frågat mig hur många personer som så här långt påbörjat de olika respektive snabbspår som regeringen och jag har presenterat och som finns på plats och vilket mål jag och regeringen har när det gäller det antal personer som ska delta i regeringens snabbspår. Jag har också fått frågan om hur jag och regeringen avser att följa upp utvecklingen och redovisa resultaten av snabbspåren, till exempel i vilken utsträckning människor som genomgått snabbspåren får jobb.
Min och regeringens ambition är att nyanlända som har erfarenheter och kompetens inom bristyrken ska ges möjlighet att få sina dokument bedömda, att komplettera sin tidigare yrkeskunskap och att läsa anpassad yrkessvenska för att så snabbt som möjligt börja jobba. Allt annat är slöseri både för individerna och för samhället. Regeringen har mot den bakgrunden tagit initiativ till snabbspåren för att nyanlända snabbt ska komma ut på en arbetsplats som är relevant för individens utbildning, erfarenheter och intresse. Samtidigt råder det brist på arbetskraft i många branscher.
De får nu hjälp med kompetensförsörjningen genom att Arbetsförmedlingen och branscherna tillsammans skapar snabbspår för att underlätta för nyanlända att etablera sig på arbetsmarknaden. Sedan januari i år har 1 735 personer startat i olika aktiviteter inom snabbspåren. Antalet personer inom snabbspåren de kommande åren påverkas av flera faktorer. En av dem är antalet personer i etableringsuppdraget med en tidigare yrkesbakgrund inom ett bristyrke.
Gällande uppföljning och redovisning följer regeringen i första hand upp snabbspåren på samma sätt som Arbetsförmedlingens övriga arbete - genom att Arbetsförmedlingen årligen redovisar och kommenterar myndighetens resultat i årsredovisning. Det uppdraget följer av förordningen 2000:605 om årsredovisning och budgetunderlag. Snabbspåren följer vi särskilt noga, och Arbetsmarknadsdepartementet har löpande kontakter med Arbetsförmedlingen om deras arbete med dessa.