Ali Esbati (V):
Det är alltså en enig opposition från höger till vänster som står bakom det här initiativet i utskottet angående verksamheten inom Samhall. Det handlar om behovet för regeringen att agera och utreda ett antal viktiga frågor runt hur Samhall fungerar. Det säger väl i sig något om att det finns många olika aspekter av verksamheten på Samhall och en hel del olika problem och utmaningar som behöver adresseras.
För egen del har jag ända sedan jag hade förmånen att tjänstgöra som inkallad ersättare i riksdagen 2013 följt utvecklingen på Samhall genom att besöka och lyssna på medarbetare som haft kritiska synpunkter. Jag har talat med fackliga företrädare och tagit del av nyheter och reportage.
Jag har haft kontakt med företrädare för andra typer av verksamheter som riktas mot delvis samma målgrupper som Samhall och givetvis även hört vad företagets ledning och politiskt ansvariga haft att säga. Jag och Vänsterpartiet har tagit upp olika frågor i debattartiklar, interpellationer och motioner.
När jag tittar tillbaka ser jag att det är för att det finns mycket att åtgärda och att en hel del av problemen är återkommande. Jag tror att det är viktigt att understryka att Samhall har en viktig funktion i vårt lands samlade arbetsmarknadspolitik. Det finns många som dagligen gör ett väldigt bra jobb för att verksamheten ska flyta på och fungera, och det finns många medarbetare som trivs väl och som har Samhall som en trygg punkt i tillvaron där de finner mening, gemenskap och utveckling.
Samtidigt finns det en hel del problem som inte går att bortse från och som det är viktigt att ta tag i, inte minst för oss som verkligen tror att Samhall behöver finnas kvar och inte tror att andra typer av verksamheter - det kan vara rent kommersiella inom sociala företagssektorn, ideella och kommunala - helt kan ersätta det som Samhall gör på ett bra sätt.
Jag säger detta eftersom jag vill understryka att jag inte är naiv i förhållande till de företrädare för övriga oppositionen som vi vill ha en gemensam ståndpunkt med.
Jag och Vänsterpartiet förstår naturligtvis att det delvis är helt andra motiv än våra som ligger bakom kritiken mot Samhall från det hållet, inte minst att reservera möjligheten till kommersiell vinst för andra aktörer inom exempelvis städbranschen - sådant som kan få borgerliga hjärtan att klappa snabbare. Likväl landar vi i vissa liknande slutsatser om vad som behöver ses över eller undersökas närmare.
Herr ålderspresident! I tidningen Fastighetsfolket nummer 6 2021 kunde man ganska nyligen läsa att fackförbundet Fastighets stämt Samhall i Arbetsdomstolen efter att en anställd i Östergötland blivit uppsagd. Det handlade om en kvinna som varit anställd inom Samhall i drygt tio år och som anvisats dit på grund av flera funktionsnedsättningar.
Hon har haft olika jobb, bland annat receptionsarbete. Men på senare tid har hon, i likhet med en snabbt växande grupp, hänvisats till städning. Efter några års städning fick jag problem med axlarna och nyckelbenen, berättar kvinnan. Hon vill arbeta. Hon säger att hon kan utföra lättare arbetsuppgifter, exempelvis viss sorts packningsarbete som hon har gjort.
Men nu har hon alltså blivit uppsagd för att Samhall menar att det inte finns några sådana uppgifter till henne. Fastighets har då drivit detta till AD som ett brott mot det särskilda kollektivavtal som Samhall har. Detta är förvisso en intressant tvist. Jag ska inte påstå att jag känner till de specifika detaljerna i fallet, utöver det som står i artiklarna.
Men själva grundproblemet är en återkommande kärnfråga i diskussionen om Samhall, och det är ett problem att det är återkommande. Alltså: Om Samhall inte är rätt plats för en person med multipla funktionsnedsättningar och låg arbetsförmåga men som har både förmågan och viljan att i någon form arbeta, vad är då rätt plats? Sedan är det då detta med städning där Samhall har expanderat verksamheten mycket kraftigt.
Jag tror att det kan vara alldeles utmärkt att Samhall skapar timmar inom städning och även vinner upphandlingar. Men det är också uppenbart att städning är ett ur vissa synpunkter mycket hårt arbete som passar vissa personer mycket dåligt.
Om det då finns alltför lite jobb av annan karaktär blir det ju så att målgruppen anpassas till vissa typer av arbeten snarare än tvärtom. Det här, herr ålderspresident, är inte en abstrakt byråkratisk fråga utan någonting som får konkreta effekter för människor. I det fall som jag nämnde tidigare med Fastighets säger den berörda kvinnan så här: När jag jobbar känner jag mig lycklig och stolt.
Jag vill inte bara sitta hemma. Jag vet att jag har jättelåg arbetsförmåga. Men vart ska jag ta vägen? Jag är bara 51 år och kan inte sitta hemma resten av livet. Den här problemställningen, med oklarheter runt målgruppen för Samhalls verksamhet, framkom också i programmet Uppdrag granskning i april i år. Arbetsmarknadsministern valde då att referera till detta som anekdoter.
Det är något som företrädare för regeringen har gjort återkommande, också när det exempelvis har framkommit uppgifter om allvarliga arbetsmiljöproblem, medarbetare som har känt att de inte vågar säga ifrån och stressade arbetsledare som känt att de måste leverera timmar utan att kunna ta hänsyn till kvaliteten för medarbetarna eller till den särskilda uppgift som Samhall har.
Det är detta förhållningssätt som gör det angeläget med den typ av tillkännagivande från riksdagen som vi i dag diskuterar och ska fatta beslut om. Herr ålderspresident! Det finns många olika saker som man kan och bör utreda och försöka förbättra när det gäller Samhall. I grunden behöver man förhålla sig till det viktiga arbete som Samhall gör i ett bredare perspektiv. Det handlar om hur man ser på den framtida arbetsmarknaden och på arbetsmarknadspolitikens roll.
För att kunna styra Samhall i rätt riktning behöver det finnas en idé om vart man ska, om inriktningen. För Vänsterpartiet är det centralt att återkomma till detta i olika sammanhang, alltså att vi behöver en rymligare arbetsmarknad i Sverige, en arbetsmarknad som är anpassad till det faktum att människor som befolkar vårt land och utgör vårt samhälle är både olika och föränderliga.
Min förhoppning är att regeringen kan använda tillkännagivandet, som rimligen röstas igenom av riksdagen om en stund, till att inleda en klok och offensiv process utifrån detta synsätt.
Man behöver se på de möjligheter som finns att få Samhall att fungera bättre tillsammans med andra verktyg, som subventionerade anställningar och den flora av arbetscertifierade sociala företag som finns i Sverige tillsammans med en sjukförsäkring som ska utgå från människors behov i ett modernt välfärdssamhälle och en aktiv arbetsmarknadspolitik i övrigt.
Jag vet att det inte är särskilt troligt om man ser till regeringens track record av senfärdighet och visionslöshet på det här området och på den nyliberala tillbakarullning av ett antal samhälleliga framsteg som har präglat politiken under en stor del av senare tid. Men vi kan hoppas, vi kan tjata och pressa på. Vi kan också påminna om att vi gärna diskuterar och samarbetar om de här sakerna.
Det kommer vi att fortsätta göra, eftersom det här är viktiga frågor för hur vi organiserar vårt samhälle och för att enskilda människor ska kunna lita på att samhället står på deras sida när de behöver det.