KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Jag tackar kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth för svaret. Som sagts tidigare är sedan den 1 januari Sveriges Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion medlemmar i arbetsgivarorganisationen Svenskt Näringsliv via medlemsorganisationen Almega Medieföretagen. På Svenskt Näringslivs hemsida kan man läsa att organisationen ägnar sig åt opinionsbildning.
Under historiefliken kan man läsa följande: "Svenskt Näringsliv är näringslivets ledande opinionsbildare, något som Du på denna webbplats kommer att se många exempel på. Vi arbetar uthålligt för att förverkliga de mål som en växande företagsrörelse över hela landet formulerar. Denna opinionsbildning ger resultat." Här följer några exempel på vad Svenskt Näringsliv bildar opinion kring.
Svenskt Näringsliv välkomnar möjligheten att ersätta äldre befintliga reaktorer med nya och att avvecklingslagen avskaffas angående kärnkraft. Svenskt Näringsliv kritiserar oppositionens, det vill säga mitt partis, Vänsterpartiets och Miljöpartiets förslag om hur sjukförsäkringen ska utformas efter en eventuell valseger. Svenskt Näringsliv propagerar för fortsatta skattebidrag till hushållsnära tjänster.
Det gör kulturministern också. Är det ett problem att Svenskt Näringsliv gör det? Är det ett problem att kulturministern gör det? Nej, jag tycker inte att det är ett problem att de gör det. Däremot tycker jag att det är ett problem att skattemedel och avgifter från oberoende public service går direkt till den kampanjen. Det kan skapa en beroendeställning.
Samtidigt som public service-företagen ska granska samhället opartiskt och sakligt deltar de genom sitt medlemskap i Svenskt Näringsliv till en stark opinionsbildning i ämnen som är politiska frågor. De ska granska den organisation som de själva är medlemmar i. De säger sig stå för kvalitet, trovärdighet, journalistisk integritet och publicistiskt oberoende. Jag hoppas att de står för det.
Jag tror att det ska vara så. Men min fråga var: Avser kulturministern att vidta åtgärder för att säkerställa att public service-företagen inte utsätts för otillbörlig påverkan genom sitt medlemskap i Svenskt Näringsliv? Kulturministern svarar: Jag utgår från att företagen hanterar sitt medlemskap i Medieföretagen på ett sätt som gör att deras oberoende och integritet inte kan ifrågasättas.
Då blir min följdfråga till kulturministern: Kan man ifrågasätta medlemskapet om deras oberoende och integritet ifrågasätts på grund av att skattemedel och licensavgifter går direkt till opinionsbildande insatser för Svenskt Näringsliv? Är det då möjligt att ifrågasätta det medlemskapet?
Ser inte kulturministern några problem med att licensavgifter som ska finansiera ett oberoende går direkt till opinionsbildning, att Sveriges Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion via medlemsavgifter medverkar till opinionsbildning bland annat kring hushållsnära tjänster, kärnkraft och sjukförsäkring? Herr talman! Jag skulle vilja ha svar från kulturministern på de frågorna.
För mig är det angeläget att vi har en oberoende och stark public service, apropå den debatt som nyss har varit om den mediekoncentration som finns.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ska försöka komma ihåg var vi befann oss någonstans för två timmar sedan. Först ska jag korrigera mig. Jag nämnde licensavgifter, och jag tror att jag också sade skatter. Jag tror att kulturministern rättade mig på den punkten. Det handlade naturligtvis om licensavgifter och inget annat, så är vi överens om det. Det står alltså fel i mitt förra anförande. Vi hade haft en lång debatt med finansministern om skatter, så det följde därav.
Kulturministern svarade också att Svenskt Näringsliv hade redovisat att det inte handlade om att medlemsavgifter från public service, alltså från Sveriges Television, Sveriges Radio och Utbildningsradion, gick till denna opinionsbildning, utan opinionsbildningen bekostades av andra medel. Medlemsavgiften gick, om jag uppfattade kulturministerns svar rätt, bara till den löpande verksamhet som Svenskt Näringsliv hade.
Vad jag har uppfattat är i alla fall att det är en naturlig del av Svenskt Näringslivs verksamhet att opinionsbilda. Därför ställde jag den här frågan, för när man skriver debattartiklar om RUT-avdrag och när man gör olika insatser för att försvara och opinionsbilda kring till exempel kärnkraftsfrågan så handlar det om att man använder sig av den ordinarie verksamheten.
Jag har inte uppfattat att man använder några andra verksamhetsmedel till det, utan det är ju den ordinarie verksamheten som finns i Svenskt Näringsliv - därav min fråga. I så fall används nämligen licensavgifter från public service till att betala medlemsavgiften i Svenskt Näringsliv och går då per automatik till den här opinionsbildningen. Min fråga blir då: Tycker inte kulturministern att det här är ett problem? Det var det jag försökte ställa frågan om.
Det är en sak att man från Svenskt Näringsliv kanske inte kan påverka public service. Jag uppfattade att vi var ganska överens om att man ska ha en oberoende journalistik och att deras mål är att vara utanför. Men just när man är med och finansierar Svenskt Näringslivs verksamhet via licensavgifter bidrar man faktiskt till en opinionsbildning som ligger i föreningen. Kulturministern försvarar detta med att medarbetarna får vara med i vilka fackförbund som helst.
Jag kan inte lägga några aspekter på var medarbetarna på public service är - min fråga är om det är lämpligt att public service är med i Svenskt Näringsliv, för det är det vi kommer tillbaka till. Statliga bolag är på samma sätt med och finansierar den här opinionsbildningen. Jag tycker att även det är olyckligt, men i det här fallet är kulturministern ansvarig för public service-företagen, medan näringsministern är ansvarig för statliga bolag.
Jag vill be om ett förtydligande från kulturministern när det gäller licensavgifter och vart de egentligen går någonstans.
Eva-Lena Jansson (S):
Anledningen till att jag tog upp den här frågan är att jag ser att det finns en tydlig politisk agenda från Svenskt Näringsliv, och jag är orolig att den ska smitta av sig på det oberoende public service. Vi hoppas naturligtvis att den inte ska göra det. Jag har stort förtroende för både Sveriges Radio, Sveriges Television och Utbildningsradion och alla anställda där.
Däremot tycker jag att den politiska debatten som Svenskt Näringsliv har påbörjat och som också finns när man skickar de här opinionsbildande rapporterna till exempel till de olika nyhetsredaktionerna också får genomslag. Det är ingen tillfällighet att man på till exempel Agenda har Almegasiffror från RUT-avdragen, att Svenskt Näringsliv opinionsbildar kring dem och att vi sedan har en minister som står med en RUT-knapp på bröstet.
För mig hänger allt ihop, men jag värnar om public service oberoende, och jag utgår från att även kulturministern kommer att göra det.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag har ställt en fråga i två inlägg och kommer att ställa den en tredje gång, och jag antar att Anders Borg vägrar att svara på frågan alla tre gångerna. Jag kräver inte att det lättvindigt ska delas ut ID-kort. Det har jag inte sagt i ett enda inlägg. Däremot förväntar jag att man snabbt och skyndsamt när man uppmärksammar ett problem gör någonting åt saken.
Jag påtalade att jag hade skrivit en motion hösten 2006 innan Svensk Kassaservice förändrade regelverket, vilket man gjorde i januari 2007, under Anders Borgs tid som finansminister. Det var då man införde stenhårda regler som gjorde det nästan omöjligt för en nyanländ flykting eller invandrare att få ut ett ID-kort. Det är fakta.
Jag hade en debatt med Nyamko Sabuni, och hon tillsatte en utredning som blev klar i december 2007. I september 2008 ger regeringen Skatteverket uppdraget - inte polismyndigheten, som utredningen föreslog. Med all respekt: Det kan inte anses som snabbt. Det kan inte anses som väldigt kraftfullt eller beslutsamt att dra på en fråga i två och halvt år.
Då ska man veta att Svensk Kassaservice upphörde att utfärda ID-kort den 30 april 2008. Det fanns alltså ett glapp på flera månader, vilket vi påtalade.
Kommunerna är de som kan vara med och medverka till att identifiera personer, vara med och styrka identitet så att fler personer som i dag befinner sig i utanförskap och inte kan få till exempel körkort, som inte kan identifiera sig med mer än med hjälp av kommunal anställd följer med och gör bankärenden och liknande skulle kunna få ett enklare sätt att komma in på arbetsmarknaden. Det handlar om att styrka deras identitet. Det kan kommunerna vara med och medverka till.
Varför undviker finansministern att svara på frågan om han är beredd att vidta några åtgärder för att ge landets kommuner incitament för att stödja sina medborgare att skaffa ID-kort?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag fick inte riktigt svar på mina frågor. Jag frågade om det privata monopolet på Arlanda Express. Det hade jag velat få reda på om Åsa Torstensson var nöjd med, annars kan man ju se till att det blir konkurrens på lika villkor även på det spåret. Det som har hänt är att SJ har gjort en marknadsanpassning av priset. Det är det man har sagt och som jag har skrivit inom citationstecken i min interpellation.
Man hänvisar till att regeringen öppnar den här marknaden för andra aktörer. Jag anser att det är viktigt att vi stimulerar fler att åka tåg, att åka kollektivt. Men för att människor ska ha råd att åka kollektivt är det också viktigt att det är rimliga priser.
När man marknadsanpassar - och jag hävdar att marknadsanpassningen i det här fallet verkar ge helt andra effekter än vad regeringen har tänkt sig - måste man ställa frågan: Hur ser vi till att bidra till konkurrenskraftiga förhållanden gentemot bilresandet? Det är det man inte gör. Det är mycket billigare att ta bilen till Göteborg tur och retur än att ta tåget.
Om regeringen tycker att det är en bra effekt av de förslag regeringen kommer med får regeringen stå för det, men jag tycker inte att det är en bra effekt. De tågpendlare som hör av sig till mig har varit bekymrade över att just deras val att resa med tåg har varit svårt under hela vintern och det underlättas inte av att priserna ökar med 60 procent. Då tycker jag att det är konstigt att regeringen tycker att det är helt okej att de ökar med 60 procent. Vad är alternativet för de här människorna?
Alternativet är ju bilen eller buss, inte att åka något annat tåg. Jag skulle i alla fall vilja veta vad Åsa Torstensson menar med samhällsekonomiskt olönsam monopolprissättning för tågresor. Vad döljer sig bakom det svaret? Jag hoppas att hon kan utveckla det.
Eva-Lena Jansson (S):
Svaret på den frågan är nej. Svaret på frågan handlar egentligen om vilken trafikpolitik vi ska ha och om affärsintresset, marknaden, ska vara överordnat samhällsintresset. Jag hävdar att man med en tydlig ägarstyrning och med ett uppdrag till SJ kan bestämma sig för att det ska vara lönsamt att åka tåg i stället för att åka bil.
I sitt svar hänvisar Åsa Torstensson till att man kan göra det genom att ta ut skatter och avgifter av trafiken som motsvarar dess samhällsekonomiska marginalkostnader. Jag vet inte om det är biltullar, högre bensinskatt eller vad som avses. Det kan säkert Åsa Torstensson avsluta sitt inlägg med.
Jag hade velat veta om inte Åsa Torstensson delar min uppfattning att just tågtrafiken och att man har kunnat pendla är av samhällsintresse. Vi pratar om en arbetsmarknad som utvidgas och att människor ska kunna ta sig till och från sitt arbete på ett snyggt och tryggt sätt, som Christina Axelsson brukar säga. Då är det också jätteviktigt att det är rimliga biljettpriser.
Jag frågade om ministern ansåg att det är en samhällsekonomiskt olönsam monopolprissättning på de tågresor som sker från Stockholm Central med Arlanda Express. Hon har svarat med den typen av formuleringar. Det vore bra om vi kunde få reda på om regeringen tänker ta bort den typen av samhällsekonomiskt olönsam monopolprissättning. Jag hävdar att samhället har ett ansvar för grundläggande infrastruktur och för kollektivtrafik.
Då är det också viktigt att se till att priserna är sådana att människor har råd att pendla med tåg, det vill säga ett miljösmart sätt att pendla.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ställde några frågor till Maud Olofsson om regeringen egentligen var överens i den här frågan. Jag fick inga svar på det. Jag har all respekt för att statsrådet inte har möjlighet att svara på alla frågor från dem som har gett sig in i den här interpellationsdebatten. Men det är väl i alla fall viktigt att veta var regeringen står i den frågan. Kommer Vattenfall att få bygga nya kärnkraftverk och göra det med de pengar som staten skulle kunna använda till förnybar energi? Man ser olika på förnybar energi.
Några tycker att det är jättebra med kärnkraft. Framför allt Folkpartiet driver den frågan men även Moderaterna. Folkpartiets näringspolitiska talesperson uppger att kostnaden för att bygga ny kärnkraft ligger på 55-65 miljarder kronor. Det är ganska mycket pengar som skulle försvinna i stället för att man investerar i förnybar energi. Det är enorma summor, skulle jag vilja säga.
Man bygger in sig i något som inte är hållbart vare sig ekonomiskt eller miljömässigt. Att då i den här kammaren påskina att man är framtidsinriktad och vill ha en förnybar energi är för mig oerhört märkligt. Man vill inte ge svar här om Vattenfall kommer att få statliga subventioner. Man försöker runda frågan.
Det finns ett intresse från många av de borgerliga partierna att sälja av flera av de statliga bolagen. Jag förstår, fru talman, att statsrådet undviker den här frågan. Men jag skulle i alla fall vilja ha svar. Har man samma uppfattning i regeringen om kärnkraft och statliga subventioner? Jag har inte uppfattat det tidigare. Nästa fråga är obegränsat ansvar. Vet Maud Olofsson i dag vad det innebär?
Varken hon eller Ola Alterå har kunnat ange för näringsutskottet vad det innebär och inte ens till konstitutionsutskottet. Så den frågan skulle jag också vilja ha svar på här.
Eva-Lena Jansson (S):
Nu har vi fått höra av Åsa Torstensson att det bara är i storstäderna det fuskas i taxinäringen. Det vore intressant att veta vad det finns för fakta på detta. Jag uppfattar nämligen att man om man kan lägga ut en kontrolluppgift och säkerställa att tömningscentralerna finns väl får bestämma hur man gör det, vilken kostnad det ska vara till, i vilken omfattning det handlar om konkurrensen och så vidare.
Denna regering har valt att till exempel sänka ersättningen för både sjuka och arbetslösa eftersom, säger man, några fuskar och inte är sjuka eller arbetslösa. Man har lagt ut detta på alla som är sjuka eller arbetslösa med samma motiv, nämligen att det är några som fuskar. Då ska man se till att straffa hela den grupp som är arbetslös och sjuk genom att sänka ersättningen.
Denna regering var också den regering som lade fram höjda arbetsgivaravgifter för de minsta företagen, vilket drabbade taxinäringen - speciellt ensamåkare i många av de mindre kommunerna i Sverige. Det är klart att denna regering har gjort sina egna val. Register på restauranger har också tillämpats på många restauranger i små städer där fusket kan vara mindre.
Det är dock viktigt att hela branschen får vara med och ta ansvar för att sortera bort det, och jag tror att många företagare uppskattar att man får bort oseriös konkurrens. År 2004 räknade man med att 4 miljarder försvann ur statens kassa. Det är jätteviktigt att komma åt de pengarna. När det gäller utländska turister är frågan vad man var beredd att göra för att de skulle kunna känna sig säkra.
Det finns nämligen ett problem med de oseriösa åkarna: Det är inte bara det att de tar ut överpris, utan det finns också svarttaxi som utnyttjar och begår brott mot både enskilda turister och svenska medborgare. Det är jätteviktigt att det finns bra information.
Om man nu har valt klistermärket är frågan: Vilket samarbete hade man tänkt med till exempel Visit Sweden, som jobbar väldigt mycket med turistverksamhet och de utländska turister som kommer till Sverige? Ska de kunna ha till exempel en informationsbroschyr som talar om att det i de större städerna finns oseriösa åkare, varnar för detta och berättar hur klistermärket ska se ut? Detta framkommer inte i svaret.
Jag tycker att det är en väldigt defensiv minister, som hänger upp sig på att man inte vill införa ett regelverk som faktiskt skulle gynna de seriösa åkarna med motiveringen att det inte är alla som fuskar. Jag vet att det inte är alla som fuskar, men vi vill få bort dem som fuskar och inte betalar sin skatt och fullgör sin skyldighet mot det allmänna. Denna regering verkar dock ha som princip att man belönar dem som fuskar när det gäller näringsverksamhet med bestraffar dem som är sjuka och arbetslösa.
Det är någon sorts omvänd politik som jag inte riktigt har begripit, herr talman, men jag inväntar infrastrukturministerns svar på dessa frågor.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag måste säga att det är häpnadsväckande att vi har ett statsråd som inte vill stävja skattefusk utan säger: Det är så svårt, folk kommer att fuska ändå, det är ingen idé att försöka göra någonting åt det. Med all respekt för att vi har olika politiska uppfattningar - men om taxiåkare till 90 eller 98 procent får sina körningar via offentliga medel är det då inte rimligt att redovisa det?
Det vore ett väldigt bra sätt att säkerställa att inte 4 miljarder försvinner från de totala skatteintäkterna. 4 miljarder, hur mycket är det? Ja, det är nästan lika mycket som hela den kommunala verksamheten i Örebro kommun omsätter. Där man har 10 000 anställda inom välfärdsverksamheter som skola, äldreomsorg, barnomsorg. Det är massor med pengar som bara försvinner ut i svart verksamhet.
Om man som turist upplever att man blir lurad är viljan och önskan att komma tillbaka mindre därför att man har fått betala orimliga priser. Man får en helt felaktig kostnadsbild av hur det är att besöka Sverige. Många av de taxiåkare som jag har träffat har påtalat den oseriösa konkurrens som breder ut sig och visar att det finns ett behov av kontroll.
Jag hoppas att vi ska kunna komma till rätta med det, men jag får väl vänta till efter den 19 september när De rödgröna tar regeringsmakten.
Eva-Lena Jansson (S):
Carina Adolfsson Elgestam har ställt en viktig interpellation. I Sverige, ett av världens mest jämställda länder, pågår ett omfattande våld mot kvinnor. Kvinnor misshandlas, våldtas och dödas i Sverige i dag, inte varje vecka, men väldigt många kvinnor dödas. Många våldtäkter sker huvudsakligen i hemmets trygga vrå, den plats där kvinnor ska kunna känna sig säkra.
Antalet överfallsvåldtäkter har ökat, och det är ett bekymmer i samhället i dag. Det Carina Adolfsson ställer frågor om är om regeringen är beredd att tillsätta en oberoende granskningskommission för att se varför så många anmälningar inte leder till åtal.
Jag har tidigare motionerat om att man borde införa ytterligare ett åtalsbegrepp, grov oaktsam våldtäkt, för att ge åklagaren möjlighet att väcka åtal på en annan punkt än bara våldtäkt. Det gör det möjligt att faktiskt fälla personer. Det tillämpas i Norge, och det har vi haft debatt om tidigare.
När regeringen svarar att man har tillsatt en utredning och har granskat tillämpningen uppfattar jag att svaret egentligen inte går in på det som Carina Adolfsson Elgestam pekar på, nämligen att väldigt många fall läggs ned. Då måste man gå in och granska med mycket större djup. Det är därför vi pratar om en granskningskommission och inte en utredning. Med den bild jag har är jag osäker på om en statlig utredning skulle granska detta på samma sätt.
I svaret lyfter justitieministern fram ett omfattande arbete för att höja kvaliteten och effektiviteten i brottsutredningarna. Jag hoppas att det också innefattar en ökad rättssäkerhet, för som Carina Adolfsson Elgestam pekar på upplever många att det inte finns en tydlig rättssäkerhet. Kvinnor kan våldtas utan att det leder till åtal.
Jag har två frågor till Beatrice Ask. Är justitieministern beredd att se över om det behövs fler åtalsbegrepp som till exempel grov oaktsam våldtäkt? Regeringen tillsatte en utredning 2008 som skulle se över huruvida man kunde öppna upp PKU-registret.
Utredningen skulle analysera vilka behov de brottsbekämpande myndigheterna har av att kunna ta vävnadsprover från biobanken i beslag. Är utredningen klar? Och vad finns det för utvärdering av den frågan? Jag bor i Örebro, en stad som just nu präglas av att antalet överfallsvåldtäkter ökar dramatiskt.
I dag går polisen ut och säger att man är allvarligt oroad över utvecklingen. Man är rädd för att nästa överfall ska leda till död. Jag vet att frågan om PKU-registret är väldigt känslig, men det finns ingenting som vi önskar så högt som att man ska komma åt den person som begår de här vidriga brotten. Därför tycker jag att det är viktigt att justitieministern nu och här kan ge besked. Pågår regeringens utredning?
Finns det i så fall möjlighet för polisen att ta del av PKU-registret?
Eva-Lena Jansson (S):
Mina frågor hängde ihop med Carina Adolfsson Elgestams fråga i interpellationen om vilka åtgärder justitieministern avser att vidta för att möjliggöra att fler anmälningar om våldtäkt och sexuellt våld än i dagsläget ska leda till åtal.
Åtalsbegreppet grov oaktsam våldtäkt skulle möjliggöra fler åtal och att öppna upp PKU-registret skulle göra det möjligt för polisen att identifiera personer som begått våldtäkter, vilket skulle kunna leda till åtal.
Uppfattade jag justitieministerns svar rätt pekade hon på att regeringens utredning och utvärdering av sexualbrottslagstiftningen inte var klar och att man därmed inte hade kunnat hantera denna fråga ännu. När det gällde regeringens utredning i PKU-frågan kände justitieministern inte till om den är klar. Jag vet dock att man har gjort undantag när det gäller PKU-registret vid vissa allvarliga händelser.
Det är min förhoppning att man så snabbt som möjligt får tag på den eller de personer som begår de grova överfallsvåldtäkterna i Örebro så att vi kan få stopp på det och göra staden trygg för alla, även för oss kvinnor.