KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Jag hoppas verkligen att jag kan fortsätta lugna alla här närvarande ledamöter och alla andra. De reaktioner som har kommit från olika håll visar också att vi står upp för vad vi tycker. Låt mig bara säga några ord om hur Sverige ser på just högnivåkontakter med Ryssland. Något besöksutbyte på ministernivå är inte aktuellt.
Samtidigt har vi ett intresse av att Ryssland blir ett öppnare och mer demokratiskt sinnat grannland. Det tror vi gynnas av att vi har en sådan här rak och öppen dialog mellan våra länder. Från regeringens sida anser vi att vi ska framföra våra ståndpunkter till Ryssland, gå i genmäle när det behövs och också diskutera frågor som finns på den internationella dagordningen.
Det är självklart att inget besöksutbyte ska ske utan att vi framför våra synpunkter på den ryska aggressionen, kritiken mot den lagstiftning som har inneburit att Nordiska ministerrådet är klassat som utländsk agent, den alltmer kringskurna mediefriheten och yttrandefriheten och förtrycket av oppositionen i Ryssland.
Vi har löpande kontakter på tjänstemannanivå med ryska företrädare. Då diskuterar vi till exempel svenska företags intressen i Ryssland. Sedan försöker vi samarbeta i olika regionala forum i närområdet. Det kan gälla Östersjöstaternas råd, Arktiska rådet och Barentsrådet, där Ryssland har ett intresse av att medverka.
Vi försöker förstås också i FN, Europarådet och OSSE vara aktiva för att framföra budskapet och bemöta ryska argument. Det är viktigt att i internationella organisationer ställa Ryssland till svars för dess handlingar. Svenska företrädare har också kontakt med sina ryska kontakter, oppositionella, journalister eller civilsamhället.
Vi planerar just nu för nästa steg, för att anknyta till Karin Enströms konkreta fråga om läget just nu och efter toppmötet. Vi har konsekvent insisterat på att det är bra att vi är förberedda. Vad som sker är beroende av hur Ryssland agerar - om man lever upp till Minsköverenskommelsen eller inte. Då är det viktigt att ha planer färdiga så att vi kan agera snabbt och kraftfullt.
Margot Wallström (S):
Karin Enström! Vi brukar inte, och jag kommer inte heller att göra det, i detalj redogöra för hur statssekreteraren eller kabinettssekreteraren reser. Det måste faktiskt vara ett sådant förtroende för hur vi arbetar. Det viktiga är ju vad det är för budskap vi framför om vad det är som är vår hållning. Det hoppas jag att jag nu har gjort alldeles tydligt.
Vi önskar ett samfällt agerande och en samfälld hållning från EU-ländernas sida, för då blir vi starkare. Det har ju varit rekommendationen att det inte ska ske några högnivåbesök på ministernivå, till exempel, och det är väl lite olika hur länderna reagerar och vilken policy de har.
På statssekreterarnivå finns det ett regelbundet utbyte, som vi förstår det, mellan flera EU-länder och Ryssland. De kontakterna sker eftersom vi också har ett intresse av att kunna upprätthålla den öppna och tydliga dialogen. Detta kommer vi att fortsätta att göra.
Jag hoppas att det tydligt har framgått att vi motsätter oss varje försök från rysk sida, vare sig det är öppet eller dolt, att påverka vår säkerhets- och utrikespolitik eller vår övningsverksamhet. Det redogjorde jag för i det förra interpellationssvaret också, och det här talar vi om när vi ses i både EU-nämnden och utrikesutskottet.
Jag hoppas härmed att vi har klargjort detta, för det är handlingarna som räknas. Det handlar om hur vi framför vår hållning och sedan om vad vi gör i praktisk handling.
Där har vi bevisat att vi är lojala också med EU-politiken, och inte bara det: Vi är en mycket aktiv medlem i EU, som ofta lägger fram förslag när det gäller hur vi ska stötta och stärka Ukrainas ställning och också hur vi ska agera gentemot Ryssland, inte minst när det gäller sanktionspolitiken. Vi har varit konsekventa och tänker fortsätta att vara det.
Margot Wallström (S):
Tack, Karin Enström, för det stödet och den uppbackningen! Nu hoppas jag att jag har hjälp av oppositionspartierna med att förklara att det inte sker någon sådan påverkan. Vi låter inte något annat land påverka vare sig hur vi utformar övningsverksamhet eller hur vi agerar när det gäller vår utrikes- och säkerhetspolitik.
Vi håller ihop, och vi gör det genom att vi regelbundet redovisar våra positioner, vår ställning och vår sakpolitik gentemot oppositionspartierna i riksdagen. Vi kommer till både EU-nämnd och utrikesutskott och redovisar det, hur vi rent faktiskt framför våra åsikter, vilken position vi har och hur vi röstar, när det är nödvändigt, i EU. Det är där politiken formas, och det är där vi har vår viktigaste bas.
Det handlar om att hålla ihop EU-länderna och att se till att vi är konsekventa.
Margot Wallström (S):
Hans Rothenberg har frågat mig om jag och regeringen avser att verka för att ge Taiwan samma observatörsstatus i FN som Palestina har och om jag och regeringen avser att verka för att Sverige erkänner Taiwan. Låt mig börja med frågan om ett erkännande av Taiwan. I likhet med de allra flesta andra länder för Sverige en ett-Kina-politik. Detta innebär att vi inte erkänner Taiwan som en självständig stat och att Sverige inte har diplomatiska förbindelser med Taiwan.
Regeringen avser inte att erkänna Taiwan. Trots avsaknaden av diplomatiska förbindelser har Sverige breda och frekventa kontakter med Taiwan, och regeringen har för avsikt att fortsätta att utveckla våra förbindelser. Handel utgör en central del av våra relationer. Ett uttryck för detta är bland annat att Sverige och Taiwan varje år träffas i det så kallade Joint Business Council för att diskutera hur våra kontakter på främst det ekonomiska området kan främjas.
Även till exempel akademiskt utbyte och parlamentariska kontakter med Taiwan är väl utvecklade. När det gäller frågan om observatörsstatus för Taiwan i FN är den hypotetisk, eftersom Taiwan inte har lämnat in någon ansökan. Regeringen har därför inte haft anledning att ta ställning till detta. Sverige ställer sig positivt till att Taiwan kan delta i internationella organisationers arbete, under förutsättning att detta inte kräver status som stat.
Det finns många områden där Taiwans deltagande kan ge ett positivt bidrag till internationell samverkan, exempelvis inom viktiga globala frågor, som hälsa, klimat och luftfart.
Margot Wallström (S):
När det gäller de frågor som ställs om Taiwan finns det inga skillnader mellan den här regeringen och den tidigare. Det vill jag gärna framhålla. Sverige följer, precis som samtliga EU-länder och flertalet andra länder, en så kallad ett-Kina-politik. Därmed har vi inga diplomatiska förbindelser med Taiwan.
Realiteten bakom en sådan politik är att inget land kan välja att ha diplomatiska relationer med både Kina och Taiwan. Samtidigt uppskattar vi förstås den taiwanesiska demokratin och respekten för mänskliga rättigheter, och vi har väl utvecklade inofficiella kontakter med Taiwan. Vi har ett utbyte inom handel, utbildning, kultur och forskning, och även samarbetet mellan parlamentariker är omfattande.
Vi värnar dessa relationer med Taiwan och ser gärna att kontakterna utvecklas ytterligare inom ramen för ett-Kina-politiken. Breda kontaktytor är nämligen också ett gott stöd för Taiwans ekonomi och demokrati, och det stärker förutsättningarna för Taiwan att i dialog med Kina avgöra sin egen framtid. Konkreta exempel på kontakterna med Taiwan är, som jag nämnde redan i svaret på interpellationen, det Joint Business Council som ägde rum i Taiwan förra året.
Då var statssekreterare Erik Bromander med. I höst kommer det att äga rum i Stockholm, även då på statssekreterarnivå, och Sverige är ett av de länder som har haft flest möten med Taiwan i det här formatet. Det är just ett tillfälle för ekonomiska förbindelser och för svenska och taiwanesiska företagare att träffas och utbyta erfarenheter.
Sedan finns det ett antal kontakter inom olika områden, som besöksutbyten, studentutbyten, kommersiella kontakter med mera. Det är den position vi har när det gäller Taiwan, och det är också den praktiska realitet som har utvecklats i kontakterna mellan Sverige och Taiwan.
Margot Wallström (S):
Nej, vi kommer inte att ta något sådant initiativ eftersom vi har en ett-Kina-politik i likhet med samtliga EU-medlemmar och de flesta övriga stater. Situationen är unik för varje land, och bedömningen är att möjligheterna att nå framgång här är mycket små.
Vi är konsekventa och har samma hållning som den tidigare regeringen. Det finns inget önskemål om observationsstatus från Taiwan. Frågan är därför helt hypotetisk, och vi intar ingen position i den.
Det är utmärkt att det finns ett dagligt praktiskt samarbete, och det ska vi fortsätta att utveckla. Vi är glada för den demokratiska utvecklingen i Taiwan. Vi har inget emot det, utan vi tänker fortsätta att investera i kontakterna med Taiwan.
Margot Wallström (S):
Det är ju roligt om jag lyckas överraska, och det är roligt om det vi har gjort kan tjäna som inspiration för att ta upp andra frågor. Men i sak gör vi en folkrättslig bedömning av ett visst land, och varje situation är unik. Man kan inte säga att bara för att vi har gjort detta ska det också gälla vid bedömningen av andra länder eller situationer. Regeringen har en tydlig hållning.
Vi har olika syn på det, och det lär vi fortsätta att ha, är jag rädd. Om jag var Hans Rothenberg skulle jag inte ha alltför stora förhoppningar om att detta kommer att ändra sig under mandatperioden. Vi har dock ett gemensamt intresse i att utveckla samarbetet och att hylla Taiwan för den demokratiska utveckling vi ser. Över huvud taget värderar vi dessa kontakter högt, och vi ska fortsätta att engagera oss.
Det uppskattar jag, och det har Hans Rothenberg gett tydligt uttryck för här.
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Sofia Damm har frågat mig hos vilka länder den svenska regeringen aktivt bör söka stöd för den svenska kandidaturen till FN:s säkerhetsråd. Därtill frågas hur Sverige ska förmå att vara utrikespolitiskt oberoende och på vilket sätt kandidaturen har förankrats inom EU. Låt mig börja med att säga att jag välkomnar ett brett stöd i riksdagen för den svenska säkerhetsrådskandidaturen, och jag är glad över att vara här och diskutera arbetet med den.
Den svenska kandidaturen anmäldes 2004 i enlighet med den överenskommelse vi har inom Norden för att se till att det regelbundet sitter ett nordiskt land i säkerhetsrådet. Vi lever i en hotfull värld, där hoten inte begränsas till krig och konflikter utan också inbegriper våldsam extremism, smittsamma sjukdomar, klimathot och våld och övergrepp mot en alltmer utsatt civilbefolkning.
Dessa utmaningar kräver i många fall globala lösningar, och där har FN med sitt universella medlemskap en legitimitet som ingen annan organisation har. Vi måste värna och stärka FN:s arbete med fred och säkerhet. I detta är säkerhetsrådet unikt, om än inte perfekt, som Sofia Damm mycket riktigt påpekat. Sverige vill och kan axla det ansvar som en plats i säkerhetsrådet innebär. Vi är en kritisk vän till FN.
Vi vill se ett mer representativt, transparent och effektivt säkerhetsråd. Med vårt breda perspektiv på säkerhet och utveckling och vårt globala engagemang kan vi bidra till arbetet så att rådet står bättre rustat för att möta dagens, och morgondagens, komplexa utmaningar. Sverige har en lång tradition av internationell samverkan inom organisationer som EU, OSSE och FN.
Samtidigt står vi tydligt upp för värderingar och principer, vilket också bidragit till att öka vårt inflytande. Säkerhetsrådskampanjen bygger på substans och konkret engagemang i sakfrågor och en vilja till bred dialog för att hitta lösningar på vår tids utmaningar.
En plats i FN:s säkerhetsråd - och kandidaturen i sig - ger oss möjligheter till ökat genomslag för vår breda utrikes- och säkerhetspolitik, där klimat och jämställdhet, konfliktförebyggande och nedrustning, fattigdomsbekämpning samt respekt för de mänskliga rättigheterna är centrala frågor. I det arbetet vill vi verka som brobyggare för att finna konstruktiva lösningar där tolerans och samverkan är centralt.
Det är på basis av vår utrikespolitik och vårt globala engagemang som vi söker stöd för vår kandidatur. Vi kommer att fortsätta att vara en modig aktör och stå upp för våra gemensamma värderingar och principer i alla sammanhang och i alla organisationer. För ett land som vill ta ansvar för att möta vår tids många hot och utmaningar är det något naturligt att söka en plats i säkerhetsrådet, och jag är övertygad om att vi har goda chanser att lyckas.
Margot Wallström (S):
Jag uppskattar mycket att Sofia Damm säger att ni också står bakom kandidaturen till säkerhetsrådet. Självklart måste vi arbeta seriöst med det. Alltid när man tar ordet kampanj i sin mun får man associationer till både det ena och det andra som inte alltid kanske känns seriöst. Men vi ska jobba seriöst därför att vi ska jobba med de frågor på dagordningen som vi vill driva.
Jag kan nämna några av de frågor där vi kan vara en röst. Det handlar också om reformer av FN och FN:s sätt att arbeta. Vi vill ha ett mer öppet, transparent och effektivare säkerhetsråd. Vi vill jobba till exempel med frågan om sanktionspolitik.
Där diskuteras för närvarande i olika sammanhang hur man kan utforma FN:s sanktionspolitik så att den blir mer träffsäker och effektivare. Vi vill jobba med fredsbyggande. Sverige är just nu ordförande i den fredsbyggande kommissionen. Det ger oss en god plattform och goda kontakter med många länder. Vi vill också vara aktiva när det gäller FN:s fredsbevarande insatser på olika håll i världen.
Hur ska dessa mandat utformas, och hur ska hela den frågan drivas? Vi vet av dyster erfarenhet vad som händer när ett eller ett par länder i säkerhetsrådet blockerar uppgörelser.
Men vi vet också vad det kan betyda att det finns en viktig och stark röst i säkerhetsrådet som kan arbeta med andra, som inte har en dold agenda och som är van vid att vara brobyggare, som Sverige är i många fall. Vi har absolut inget tunnelseende. Vi arbetar aktivt med vårt EU-engagemang, precis som vi gör med FN-engagemanget.
Jag tror att vi ska hålla fokus på sakfrågorna. Våra kontakter sker, tack och lov, i olika internationella forum och sammanhang där det är naturligt att också lyssna på medlemsländer.
Detta kommer inte alltid att kräva att vi lovar att vi ska gå in och ge till exempel ekonomiskt stöd till ett land, utan det kan lika ofta handla om att vi lyssnar ordentligt, samarbetar och kanske hittar gemensamma projekt. Det har vi stor nytta av också i vår utrikes- och säkerhetspolitik. Vi har alltså full fart och fullt fokus.
Men det innebär inte att vi på något sätt underminerar våra insatser i EU-sammanhang, utan det upptar det mesta av min tid i alla fall, och där har vi regelbundna möten för att redovisa hur vi arbetar i alla frågor på EU:s agenda.
Margot Wallström (S):
Det är klart att det inte ska vara till vilket pris som helst, Sofia Damm. Vi har en budget för detta som inte är överdriven. Det är en ganska blygsam budget för vad vi kan göra. I frågan om klimat anser vi att det är naturligt att samarbeta med små önationer. Detta har gett oss ett tillfälle att göra det och att få dessa kontakter på ett sätt som vi har lärt oss otroligt mycket av.
De har också i hög grad uppskattat att vi lyssnar på dem. Det kanske kräver att vi är med på möten och att vi faktiskt visar att vi ser denna koppling mycket väl och att det berikar också vår politik på det området. Jag kommer förstås att fortsätta att engagera mig i länderna i Mellanöstern och också i Arabförbundets medlemsländer fullt ut.
Jag är övertygad om att vi kommer att ha ett antal av dessa länders stöd så småningom för vår kandidatur. Vi måste vara seriösa och visa att vi är långsiktiga och tar detta på största allvar i samarbetet med alla dessa länder.
Men mest viktigt för mig är att jag känner att jag har fullt stöd av riksdagen när det gäller kandidaturen och att vi kan driva detta gemensamt och ha en gemensam svensk hållning som innebär att vi förhoppningsvis efter 20 år återigen ska kunna ta plats i FN:s säkerhetsråd.
Margot Wallström (S):
Stig Henriksson har med anledning av försäljningen av pansarbandvagnar till Republiken Tjeckien frågat mig om jag tänker ta några lagstiftningsinitiativ eller vidta någon annan åtgärd för att vi inte ska hamna i en liknande situation igen. Inledningsvis vill jag understryka att Sverige alltid tar frågan om hur krigsmateriel hanteras på största allvar. Jag vill också påminna om att den svenska exporten av krigsmateriel kringgärdas av ett strikt regelverk.
Svar på interpellationer År 1994 importerade Sverige 350 begagnade pansarbandvagnar från Tyskland. Innan vagnarna fördes till Sverige renoverades de av det statliga tjeckiska bolaget VOP 026 Sternberk. I samband med affären lämnade Sverige slutanvändaråtaganden till både Tyskland och Republiken Tjeckien. När flertalet pansarbandvagnar 2010 såldes till Tjeckien upphörde det svenska åtagandet gentemot det landet.
På grund av slutanvändaråtagandet gentemot Tyskland krävdes också ett tyskt medgivande för den svenska försäljningen till Tjeckien. Detta gavs av Tyskland under förutsättning att Tyskland, som ursprungsland, även fortsättningsvis skulle kunna kontrollera en eventuell vidareexport. Av detta skäl erhöll Tyskland ett slutanvändaråtagande av den tjeckiska regeringen. Efter försäljningen stod bandvagnarna med andra ord under såväl tjeckisk som tysk exportkontroll.
Av de svenska riktlinjerna framgår att ett slutanvändarintyg bör föreligga vid utförsel av krigsmateriel. Enligt min uppfattning är innebörden av denna regel klar. ISP har meddelat att myndighetens tillämpning när det gäller slutanvändarintyg i den här typen av situationer möjligen inte har varit tillräckligt tydlig. ISP:s generaldirektör har konstaterat att myndigheten nu klargjort denna tillämpning för det fall motsvarande situation skulle uppstå igen.
Margot Wallström (S):
Jag kan bara upprepa att det förstås är ISP, Inspektionen för strategiska produkter, som ansvarar för enskilda ärenden, och det är den myndigheten som begär in slutanvändarintyg för Sveriges räkning. Det är därför till ISP som frågor om det enskilda ärendet ska ställas.
Den förklaring jag har fått från ISP är att man bedömde att det handlade om återexport av materiel som inte hade svenskt ursprung och att materielen efter försäljningen skulle stå under såväl tjeckisk som tysk exportkontroll. ISP:s generaldirektör har som sagt meddelat att myndighetens rutiner inte har varit tillräckligt tydliga och att man har gjort dem tydligare för det fall den här situationen skulle uppstå igen.
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Jag kan bara svara ganska kort och formellt, och det är egentligen samma svar som tidigare: Jag tycker att det nuvarande regelverket i grunden är klart. Jag kan citera; det står att "vidare bör vid utförsel av materiel ett slutanvändarintyg eller ett intyg om egen tillverkning föreligga".
Jag kan bara hålla med Hillevi Larsson, som nästan stal min slutreplik: Förbättringspotential - det säger jag till Stig Henriksson också - finns det alltid, kanske särskilt på ett område som rymmer så mycket komplexitet och så många svåra avvägningar. Men här har också ISP meddelat att de har sett över rutinerna och kommer att förbättra dem.
Margot Wallström (S):
Maria Weimer har frågat mig när det aviserade beslutet kommer om att sända militära utbildare till Irak samt hur jag avser att driva frågan om lokalt självstyre för assyrier på Nineveslätten. Jag instämmer i Maria Weimers beskrivning av den allvarliga situationen i Syrien och Irak och av de ohyggliga våldsgärningar som Isil begår. Samstämmiga rapporter visar på grova, systematiska och omfattande övergrepp av de mänskliga rättigheterna och överträdelser av internationell humanitär rätt.
Religiösa och etniska minoritetsgrupper samt kvinnor och barn är särskilt utsatta. FN har undersökt Isils massövergrepp i Irak och Syrien och betonar vikten av att alla uppgifter om brott utreds och att förövarna ställs inför rätta. Regeringen har i kraftiga ordalag fördömt Isil och dess brutala agerande.
Det är mot denna bakgrund som regeringen nu, efter noggranna förberedelser, inom kort avser att presentera en proposition till riksdagen om ett svenskt bidrag till den militära utbildningsinsats som genomförs av koalitionen mot Isil i norra Irak. Samråd med riksdagens partier sker inom ramen för arbetet med denna proposition. Ett svenskt militärt bidrag till koalitionens insatser är en del av ett bredare engagemang. Sverige gav under 2014 ett betydande humanitärt stöd om 203 miljoner kronor.
Sverige deltar också i den arbetsgrupp för stabiliseringsinsatser som inrättats inom ramen för koalitionen. Jag vill ta tillfället i akt att poängtera att det krävs en långsiktig politisk lösning på situationen i Irak. På sikt är det denna breda politiska process som är avgörande för att upprätta ett legalt styre och skydd för kristna och andra minoriteter i landet. Detta skulle, om irakierna själva vill, kunna inkludera lokalt självstyre för olika grupper.
De omtvistade områden som utgör minoriteternas hemvist förblir en av de främsta utestående frågor som måste lösas av irakierna själva inom ramen för Iraks författning. Fredlig samexistens är den väg framåt som eftersträvas av de flesta aktörer. De militära medel som krävs för att långsiktigt skydda utsatta grupper måste vara sprungna ur denna politiska process. Då Maria Weimer, som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet förklarade tredje vice talmannen överläggningen avslutad.
Margot Wallström (S):
Carl-Oskar Bohlin har frågat mig hur jag ser på Arabförbundets, i vilket Palestina ingår, fördömande av Sverige i relation till det utlovade extra kravställandet på Palestina, hur jag bedömer Palestinas efterlevnad av mänskliga rättigheter för exempelvis hbtq-personer samt hur det svenska kravställandet på Palestina med inriktning mot mänskliga rättigheter kommer att ta sig uttryck framöver. Vad gäller frågan om Arabförbundets uttalande om Sverige hänvisar jag till mina svar i interpellationsdebatten den 20 mars.
Vad gäller frågan om relationen Sverige-Palestina kan jag konstatera att Sverige har långa och goda relationer med Palestina. Palestinas ambassadör i Stockholm, Hala Husni Fariz, har uttryckt det väl genom att säga att "våra relationer med Sverige är djupa, långvariga och har stärkts ytterligare genom erkännandet av Palestina och det historiska besöket av president Mahmoud Abbas". Under 2014 ratificerade Palestina FN:s grundläggande konventioner för mänskliga rättigheter utan reservationer, vilket är unikt i regionen.
Ett arbete har inletts med att implementera konventionerna för mänskliga rättigheter. Sverige bidrar på olika sätt till detta arbete, bland annat genom stöd till MR-ombudsmannen, den oberoende kommissionen för mänskliga rättigheter i Palestina , organisationer som arbetar för mänskliga rättigheter samt via vårt stöd till FN och EU. Mycket arbete återstår dock för att uppfylla palestiniers såväl civila och medborgerliga rättigheter som deras ekonomiska och sociala rättigheter.
Hbtq-frågor är ett av de områden som står på dagordningen för Sveriges bilaterala dialog med Palestina. Efter att Sverige erkänt Staten Palestina, upprättat diplomatiska förbindelser med landet och efter att Palestina nu öppnat en ambassad i Stockholm kan denna dialog fördjupas. Genom insatser för demokrati, statsbyggande och mänskliga rättigheter inom det bilaterala biståndet till Palestina bidrar Sverige i förlängningen också till att stärka arbetet för hbtq-personers mänskliga rättigheter i Palestina.
Även inom EU påtalar Sverige vikten av att inkludera dessa frågor i dialogen med Palestina. Under president Abbas besök ställde regeringen tydliga krav och uttryckte förväntningar på Palestinas regering när det gäller vikten av respekt för de mänskliga rättigheterna, där hbtq-personers rättigheter ingår. Vi var överens om kvarvarande stora utmaningar, behovet av fortsatta reformer liksom om fortsatt dialog. Detta följs nu upp inom ramen för Sveriges bilaterala samarbete med Palestina.