KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tuve Skånberg (KD):
En bok på 660 sidor för tankarna till klassiker som Victor Hugos Samhällets olycksbarn eller Charles Dickens Oliver Twist . Men där upphör tyvärr inte likheterna. Dessa böcker skrevs för ett par hundra år sedan, och de målade samhällets baksidor på den tiden.
Men denna bok målar vår samtids baksidor. Mina kollegor har läst upp enskilda exempel. Man kan undra varför. Jo, det är därför att man ska ge människor som har fått sin rätt förtrampad och förnekad upprättelse. Boken är full av exempel, som är mer eller mindre grova.
Jag vill också för denna upprättelse nämna det som är särskilt upprörande. Det handlar om en bostadsrättsinnehavare som står i köket iklädd endast en blöja vid en exekutiv försäljning av lägenheten. Det är upprörande.
Det handlar om en kvinna från Hinseberg som ska genomgå en abort och en annan kvinna från Hinseberg som ska föda ett barn. De förs till sjukhuset iförda handfängsel och midjefängsel.
Det är så upprörande, och det enda syftet med att lyfta fram detta här är att ge dessa kvinnor upprättelse. Så här får det inte gå till.
När det gäller socialförsäkringssystemet med dess omprövningsenheter och handläggningstider rymmer statistiken enskilda människor som inte har fått sin rätt tillgodosedd när de har varit drabbade av Försäkringskassans långa handläggningstider - upp till 25 veckor. För detta finns det kritik.
Dessa människor är naturligtvis inte nämnda vid namn, men det är människor vars hela utkomst och inkomst är beroende av dessa system. Och så dröjer det 25 veckor. Det handlar om tjänstemän vid Sjöfartsverket och Näringsdepartementet.
Anmälaren fick som förklaring från Sjöfartsverket att myndigheten hade befunnit sig i ett exceptionellt läge där offentlighetsprincipen var direkt kontraproduktiv. Justitieombuds-männens ämbets-berättelse Konstitutionsutskottet är tillsatt av kammaren att slå vakt just om offentlighetsprincipen.
Då kan vi läsa om en myndighetsperson som säger att den är kontraproduktiv. Jag kommenterar det inte ytterligare. Det handlar om en rektors beslut att förbjuda användandet av svenska flaggan, den flagga som hänger här i kammaren och som jag hissar framför sommarstugan. Och vi firar också svenska flaggans dag.
Att man förbjuder svenska flaggan i en skola är upprörande. Svenska flaggan är ju vår gemensamma symbol för det Sverige som vi älskar. Ännu värre är det som man kan läsa om den som frös och inte fick någon filt och som förhördes iförd endast kalsonger. Texten för tankarna till bergspredikan i Bibeln.
Det får inte finnas exempel i Sverige där någon berövas en filt när man fryser - inte i statens namn och hägn. Man kan också läsa om biblioteket, där nitiska tjänstemän fick för sig att utbudet skulle inskränkas utifrån deras ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. Så här kan vi inte ha det.
Och vad är garanten för att detta inte går tyst förbi? Jo, det är Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Fru talman! Vi lägger denna ämbetsberättelse inte bara till handlingarna utan som en byggsten i bygget för ett bättre Sverige.
Tuve Skånberg (KD):
Tidigare ledamöter, inte minst KU:s ordförande Andreas Norlén, har utförligt redogjort för betänkandet Ändrade mediegrundlagar . Jag ställer mig bakom vad de har sagt utifrån vad utskottet har skrivit i sitt betänkande. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och dessutom till reservation 7, fru talman.
Men det finns också ett antal motioner, som vi har att ta ställning till. En av dem bär kristdemokratisk prägel, och jag skulle vilja lyfta den här. Det handlar om meddelarfrihet vid förundersökningar.
Den grundlagsstadgade meddelarfriheten innebär att var och en har rätt att straffritt lämna normalt sekretessbelagda uppgifter för publicering i medierna. Men i samband med ett antal uppmärksammade brottmål har det, som vi vet, förekommit läckor från förundersökningarna och själva polisingripandena.
Enligt Kristdemokraternas mening är det inte rimligt att enskilda poliser för egen vinnings skull ska kunna lämna ut uppgifter som kan skada en pågående förundersökning och på så sätt försvåra polisens arbete. Rättssäkerheten hotas av detta missbruk av meddelarfriheten. Därför menar Kristdemokraterna att regeringen borde göra en översyn av meddelarskyddet vid förundersökningar och polisingripanden.
Jag står bakom denna reservation, men för tids vinnande yrkar jag inte bifall till den. Det gör jag däremot till reservation 7 om att motverka hybridkrigföring i form av propaganda. Vi vet att den moderna krigföringen inte bara äger rum med vapen i hand på slagfältet, utan väl så mycket genom propagandakrigföring och liknande åtgärder.
Vi vet att Försvarsberedningen i december 2017 överlämnade en rapport till försvarsministern som avhandlar just påverkanskampanjer som informationskrigföring. Vi i Moderaterna, Centern och KD vill särskilt uppmärksamma situationen för de baltiska staterna.
En inte oväsentlig del av rysk propaganda utgörs nämligen av just tv-sändningar riktade till de baltiska staterna. Där använder man svenskt territorium och en satellitupplänk vid Kaknästornet. Därför lyder dessa programtjänster under svensk lagstiftning och jurisdiktion. Detta är problematiskt.
Vi vill inte att vårt lands territorium ska användas för rysk propaganda mot de baltiska staterna.
Enligt vår mening bör det göras en utredning som ser över berörda delar i YGL så att det skapas en möjlighet att genom en vanlig lag införa bestämmelser om ingripande mot fortsatt sändning av ett utbud som utgörs av propaganda som huvudsakligen riktar sig till mediekonsumenter i något annat medlemsland inom EU och utgör ett led i hybridkrigföring.
Detta bör regeringen utreda.
Tuve Skånberg (KD):
Om det är någon som har slagit på tv:n, för många av våra riksdagskollegor följer den här debatten via tv:n, eller om folk ur allmänheten tittar in och ser vad konstitutionsutskottet sysslar med kan det ju låta som om det är en oväsentlighet - snabbare omval. Men låt mig ge bakgrunden. Konstitutionsutskottet har som uppgift att värna demokratin.
Vi har av våra partier fått uppdraget inte bara att granska regeringen utan att också vara garanter för att skydda, bevara och säkerställa demokratin. En väldigt viktig bit av demokratin är ju valen: att de blir legitima, att de får acceptans och att de inte går att kritisera.
Nu är det ju så att de omval som har varit har kunnat kritiseras. Det här är en utredning som har resulterat i regeringens förslag, en proposition, om snabbare omval. Den täcker dock inte alla problem. Kollegorna i Centerpartiet och Liberalerna har lyft upp frågor som inte är åtgärdade.
Även Sverigedemokraterna har nämnt lösningar som är möjliga att diskutera. Ändå finns det inte stöd för dem. Hur kan detta vara? Jo - vi måste ha en så bred majoritet som möjligt bakom varje ställningstagande. Det handlar ju om att få stöd och legitimitet, och då kan man inte förändra alltför snabbt.
Det vi har förändrat i och med detta betänkande är att omval ska hållas så snart det kan ske, och det är vi överens om, dock senast inom tre månader efter Valprövningsnämndens beslut om omval. Vi är också överens om att inga nya partier ska kunna anmälas till omvalet och att endast de partibeteckningar får användas som användes i det val som detta omval rör.
Redan det är ett steg åt rätt håll för att åtgärda de problem som har funnits tidigare. Vi föreslår också för kammaren att besluta om att ett partis anmälan av kandidater för ett visst val ska vara utgångspunkt för omvalet. Anmälan ska vara så lik de förhållanden som rådde i det ordinarie valet som möjligt.
Precis som reservanterna har påpekat har utskottet inte nått fram hela vägen, men detta är vi överens om. Det är spelregler som gäller för alla partier och för alla som röstar. Därmed finns en trygghet för och ett skydd av demokratin. I framtiden kan det bli förändringar, och vi kan göra justeringar - inte minst Hans Ekström lyfte upp den frågan. Vi gör dem när vi alla är överens.
Det går inte att utesluta att de problem som har diskuterats kommer att få lösningar i en framtid. Men innan dess är detta så långt vi har kommit för att garantera demokratin och valen.
Tuve Skånberg (KD):
När jag var liten berättade min pappa om spioneri. Han hade varit med under kriget och berättade hur det gick till när de försökte supa militärer under bordet för att få fram uppgifter. Det lät som en sagobok. Och så kom jag till skolan, där man gnabbades så som skolelever och barn gör.
Jag skulle inte säga att man mobbade, men man skickade lappar. I dag låter det som en sagobok. I dag kan man nå hela världen med en dator som man har i fickan. Man kan avslöja och bli avslöjad med global räckvidd.
Hur i all världen ska vi lagstiftare kunna hantera en situation där människors hela liv förändras för alltid av det som läggs ut? Vi behöver inte direkt ta några dagsaktuella exempel - vi har sett dem i tidningar och på tv-skärmar - men vi kan tänka på vilka konsekvenser det får för människor när hela deras liv läggs ut.
Här försöker utskottet nu värna människors integritet. Det är en avvägning när det gäller rätten till integritet, som är dyrbar då vi vet att risken finns att den fördärvas för all framtid, redan från barnaår. Samtidigt ska vi leva i ett samhälle som fungerar.
Vi ska kunna få sjukvård där det finns journaler, vi ska kunna byta skola där våra handlingar följer oss och mycket annat sådant. Hur ska denna avvägning göras? Jag noterar att EU hjälper oss. I många avseenden kan man sucka lite grann över EU, som kanske inte i precis alla delar kan synas vara det mest smidiga organet, men det är inte riktigt så.
EU har hjälpt oss att ta fram det som vi inte kunde göra själva. Vi har fått ett bättre dataskydd genom dataskyddsförordningen, och nu kompletterar vi detta med en ny dataskyddslag. Det kan hända att det blir lite obekvämt och en del misstag. Jag tänker på föreningar som kan bli oroliga, ibland i onödan.
I en del pilotfall kan det vara befogat, och man kan tycka att det blev lite för bra. Då ska man veta att vi är beredda att titta över detta och se till att det blir bättre. Det finns alldeles utmärkt information tillgänglig. Den ligger på webben. Vi hörde det nämnas tidigare - jag ska inte gå in på alla teknikaliteter - men det går att söka hjälp.
Jag vill påminna om att man nu, från 13 års ålder, ska vara socialt vuxen och veta hur man sköter sociala medier. Det är ett enormt ansvar som ligger i människors händer. Från 13 års ålder, när livet och kroppen rusar, kan det bli konsekvenser för all framtid.
Detta är ännu inte lagreglerat i tillräcklig utsträckning och måste kanske inte vara det heller, men utskottet kommer att fortsätta att försöka bevaka vår personliga integritet. Detta är ett steg i rätt riktning. Jag kan därför rekommendera kammaren att bifalla förslaget.
Slutligen vill jag tillägga att jag har varit med i samma utredning som Veronica Lindholm och Jonas Millard, om integritet, och där har vi fått stöta och blöta dessa frågor. Jag trodde att jag var hyfsat välutbildad, men här är jag bara nybörjare. Ändå kunde vi tillsammans komma ett gott stycke på väg.
Jag vill tacka för den gemenskapen, för de goda orden från Jonas Millard och för det uppmärksammande av personlig integritet som hans arbete har inneburit och som nu har resulterat i en insiktsfull reservation, som jag härmed avstyrker.
Tuve Skånberg (KD):
I betänkandet KU29 Trossamfund och begravningsfrågor behandlar vi 23 motionsyrkanden. De centreras mycket kring Svenska kyrkans ställning och beslutanderätt. Jag vill deklarera att Kristdemokraterna står fast vid den överenskommelse som gjordes i slutet av 1990-talet, som innebar ett skiljande mellan kyrkan och staten och som verkställdes år 2000.
Det har alltså bara gått 18 år. Föregående talare skisserade en 400-årig historia. Den går dock ännu längre tillbaka om man räknar på fingrarna. I det sammanhanget är 18 år en väldigt kort tidsperiod, och det vill vi inte vara med och peta i eller ändra på. Däremot vill vi tydliggöra att Svenska kyrkan får sköta sina angelägenheter.
Där riksdagen har möjlighet att gå in och lägga sig i vill vi i två reservationer säga att det ska man inte göra. Den ena reservationen handlar om storleken på kyrkoavgiften. Där lyder den centrala meningen: Vi anser att Svenska kyrkan ska ha rätt att på egen hand besluta om sina egna angelägenheter. Där slutar Kristdemokraternas bifallsyrkande. Det är vad vi tycker när det handlar om kyrkoavgiften.
Det finns för- och nackdelar, men Svenska kyrkan ska ha fri församlingstillhörighet. Jag har själv varit medlem i en sådan församling - Amiralitetskyrkan i Karlskrona - som är knuten till dem som är verksamma inom Försvarsmakten och deras familjer. Det finns Finska församlingen och även andra församlingar. Det är ett sätt att göra det på.
Sedan finns det, som vi hörde från Per-Ingvar Johnsson, nackdelar för till exempel små församlingar. Gör man de här sammanvägningarna får man någonstans bestämma sig, men det är inte riksdagens sak. Därför avstår jag från att tycka något själv, även om jag personligen har en åsikt och möjligen också mitt parti.
Det här är alltså ingenting för riksdagens partier att ha synpunkter på, utan det är någonting för Svenska kyrkan att besluta om själv. Jag yrkar bifall till reservation 3.
Tuve Skånberg (KD):
I konstitutionsutskottets betänkande 31 om massmediefrågor behandlas ett trettiotal yrkanden från allmänna motionstiden. Jag vill särskilt lyfta fram en kommittémotion, 2016/17:3286, från de fyra allianspartierna med Andreas Norlén som första namn.
I yrkande 1 i denna motion begärs ett tillkännagivande om att utreda behovet av ytterligare åtgärder för att värna tryck- och yttrandefriheten och utveckla arbetet mot hot, våld och andra olagliga angrepp mot journalister och medieredaktioner. Allianspartierna går in i detalj på hur man ska slå vakt om skyddet för journalister och medieredaktioner.
Det är med glädje som vi har kunnat konstatera att vi i våra samtal i utskottet har nått en samsyn. Detta är ingenting partiskiljande, utan det är någonting som vi samtliga står bakom. Därför gör utskottet ett gemensamt ställningstagande där vi konstaterar att regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att förebygga och hantera hot mot journalister och medieredaktioner.
Genom den handlingsplan som regeringen antog i juli 2017 har regeringen inlett ett mer systematiskt arbete för att förebygga hot mot det demokratiska samtalet. Regeringen har vidare bland annat gett Linnéuniversitetet i uppdrag att identifiera och utveckla kompetensutvecklande insatser riktade till journalister och redaktioner för att förebygga och hantera hot och hat.
Dessutom ska Polismyndigheten senast i mars 2019 redovisa vilka åtgärder som myndigheten har vidtagit för att bekämpa brott som hotar den fria åsiktsbildningen. Det straffrättsliga skyddet mot integritetskränkningar stärks genom det lagförslag som regeringen lade fram under 2017. Därför menar utskottet samfällt att denna motion inte behöver bifallas. Den är i stort sett redan tillgodosedd.
Liksom föregående talare, inte minst Tina Acketoft, vill jag bara understryka hur oerhört viktig den fria pressen är. Vi ser hur man har försökt att begränsa den fria pressen, och det har nämnts exempel från USA. Det är inte acceptabelt. Vi vill stå upp för den fria pressen, och vi vill ha trygghet och säkerhet för journalister så att de kan arbeta. Det är någonting som konstitutionsutskottet gemensamt står bakom och arbetar för.
Tuve Skånberg (KD):
En ung kvinna kom emot mig nere i Skåne. Jag hade träffat henne tidigare. Hon klagade med ett bedrövat ansikte och sa: Min man vill inte att jag ska åka till Malmö. Det är klart att jag blev upprörd. Jag tänkte: Vad är det för en drummel som vill förbjuda sin hustru att åka till Malmö? Men så sa hon: Jag är judinna. Det visste jag ju.
Hon hade ett utseende som lyste lång väg att Israel vore nog en plats där hon skulle smälta in väldigt väl. Hennes man ville inte förlora henne. När de gick på Malmös gator blev hon återkommande attackerad mitt inne i centrum. Det var inte i någon särskild stadsdel utan mitt inne i centrum. Nu ville inte mannen att hon skulle åka till Malmö fler gånger.
Unga män från Mellanöstern, uppfostrade och präglade av ett helt annat sätt att se på judar, trakasserade henne, och det var fara för liv och säkerhet. Detta har hänt för inte så hemskt länge sedan. Det har hänt så att jag har varit åsyna vittne, och jag har hört vittnesbördet.
När vi läser i tidningarna om synagogan i Malmö och ännu mer i Göteborg där man till och med hotas med molotovcoctails, brandbomber, som slängs, vet vi att Sverige inte är en trygg plats för judar.
I utskottets betänkande säger vi: "Ingen ska behöva känna fruktan eller oro inför att besöka synagogan, den judiska skolan eller någon annan judisk institution". Det är väl, och det är gott. Men vi måste lägga till: Ingen ska känna oro eller fruktan för att gå på gatorna i en svensk storstad.
Jag är så glad, inte minst för vad Hans Ekström sa. Normalt sett avslås motionerna. Om man är i regeringsställning hör det till regelbokens kapitel A, första versen, att man avslår motioner. Det är det man gör.
Men här är det så viktigt att utskottet gör ett gemensamt tillkännagivande och står upp för att judar ska ha den trygghet som är självklar för alla svenska medborgare. Här står vi, alla partier, eniga bakom detta. Alla partier, om de har något kurage, går upp med emfas och säger: Detta står vi bakom.
Det gläder mig oerhört mycket. Det här kan hända igen. Vår gemensamma hållning är den mur som kan hålla tillbaka dessa krafter och se till att vi vinner antisemiterna, en efter en, för att se en broder och en syster oavsett etnicitet eller bakgrund.
Tuve Skånberg (KD):
Vi behandlar i betänkandet KU35, Valfrågor , ett antal motionsyrkanden från allmänna motionstiden. Som vi brukar göra avslår vi dem. Det är ett sätt att arbeta där det är väldigt få motioner som får bifall. Till och med motioner i våra egna partier, om det inte är parti- och kommittémotioner, förbigås. Det betyder inte att motionerna är lönlösa eller hopplösa.
Det innebär bara att vi inte har hittat konsensus i KU om dem. Därför lägger vi dem till handlingarna och låter dem påverka oss och våra partier för framtiden. Jag vill tacka Ida Drougge för hennes anförande alldeles nyss och hälsa henne välkommen till kretsen av KU-ledamöter och suppleanter.
Jag instämmer i vad hon sa. Hon lyfte nämligen en viktig sak. Allianspartierna har inte någon reservation om det. Men vi talar lite grann om det i ett särskilt yttrande. Det handlar om personval. Jag vill börja med att säga att personval är jobbigt. Det är jobbigt för partierna, som inte får de kandidater de vill ha. Det är jobbigt för kandidaterna.
Oavsett om man är högre upp eller längre ned på listan är det jobbigt - jag vet det av egen erfarenhet. Ja, ibland kan jag tänka att det är lite jobbigt för väljarna också. Men - och det är det som är det stora - det vitaliserar demokratin. Tidigare talades det för olika sätt att se på när man ska få börja rösta. Vad är motivet till det? Ja, det skulle kunna vara att vitalisera demokratin. Man kan göra olika avvägningar där.
Men här är det helt solklart. Låt oss säga att en människa säger: Jag vill bli vald. Jag har någonting att bidra med - det gäller min personlighet, min erfarenhet och min bakgrund. Personkryssa mig! Då gör det att människor aktiveras och funderar: Vem ska bära bud till en politisk församling för min del, till exempel till riksdagen? Vem ska vara my man eller woman in congress?
Därför är personvalsinslaget viktigt. Vi har faktiskt ett ganska starkt personvalsinslag. Tidigare behövdes det 8 procent i riksdagen. Nu är det sänkt till 5 procent. Det är lika för landsting, regioner och kommuner. Men även 5 procent visar sig i de större partierna vara nästan omöjligt att nå upp till. I mitt eget parti, som ännu inte tillhör de större, är det möjligt.
Jag har ett antal gånger blivit personvalsinkryssad i riksdagen. Men är man - i klartext - moderat eller socialdemokrat är det nästan omöjligt. Är det riktigt bra? Nej, även Socialdemokraterna och Moderaterna behöver den stimulans som det innebär att kandidaterna får stå på tå och visa: Jag är den som ska bära bud och bära partiets politik.
Om det inte hade varit så att vi hade visat respekt för Grundlagsutredningens arbete, som avslutades så sent som 2008, för bara tio år sedan, hade vi kanske reserverat oss i fråga om detta. Det gör vi inte nu. Men vi säger: I framtiden skulle man kunna diskutera detta i den kommitté som Hans Ekström skissade på, som möjligen inte är jätterolig och stimulerande men som ändå är nödvändig i demokratins arbete. Då skulle man kunna väga fördelar och nackdelar och kanske justera dessa siffror ytterligare något.
Valfrågor Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Tuve Skånberg (KD):
Under hela 1900-talet och så långt som vi har kommit på 2000-talet har det varje år som riksdagsledamöter har kunnat alltid varit någon på ytterkanten som motionerat om att avskaffa monarkin. Utskottet besvarar de yrkandena på samma sätt varje gång och kammaren bekräftar det.
Vi skriver: "Motioner om att avskaffa monarkin och införa republik har tidigare varit uppe till behandling i utskottet. I dessa delar vidhåller utskottet sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motionsyrkandena."
Det som är viktigt i det här betänkandet, det vi har samsyn kring och det vi går vidare med och slåss gemensamt för är domstolarnas oberoende. Vi ser faran, låt vara långt ifrån oss men ändå teoretiskt möjlig, att det skulle kunna bli inskränkande av domstolarnas självständighet.
Det här är vi eniga om. Vi slår vakt om demokratin också i det här avseendet, när det gäller domstolsväsendet. Det är mängder av motioner, över 150, som vi har uppe för samtal, debatt och genomlysning i utskottets behandling.
Jag tror att jag gör så att jag bara tar en enda reservation som jag säger någonting om för att så att säga ge Kristdemokraternas flavour till vad som är viktigt här, och det skulle kunna vara att lyfta fram det civila samhällets betydelse.
Ofta tänker andra kanske att staten är lika med samhället, men så är det inte. Det finns så mycket i samhället som inte går att reglera under den statliga budgeten och som absolut inte ska regleras under den statliga budgeten.
Då tänker jag inte bara på hemmets sfär och familjen, utan jag tänker på civilsamhället med föreningar, kyrkor och folkrörelser som är omistliga - som inte regleras över regeringskansli men som ändå är väldigt värdefulla. Det finns en alliansmotion när det gäller det här, nr 20, som jag yrkar bifall till, fru talman.
Den efterlyser en demokrati där varje medborgare ges möjlighet till deltagande, inflytande och delaktighet inte bara vid valtillfället utan kontinuerligt. För det krävs att arbetsformerna inom det representativa politiska systemet, den offentliga förvaltningen och partierna utvecklas så att det aktiva deltagandet uppmuntras och ett verkligt inflytande kan uppnås. En fungerande demokrati förutsätter jämställdhet mellan kvinnor och män.
År 2009 lade alliansregeringen fram en ny politik för det civila samhället som en ersättning till den tidigare folkrörelsepolitiken. Syftet med detta var att lyfta fram det civila samhällets stora betydelse, att utveckla och tydliggöra relationen mellan staten och det civila samhället och att ta ett helhetsgrepp om generella frågor om det civila samhället och dess villkor.
En utvecklad samverkan mellan samhällets olika sektorer har också en viktig demokratisk dimension eftersom människors möjligheter att påverka ökar. Det civila samhället har också en viktig roll att fostra till delaktighet, ansvarstagande och demokrati genom den verksamhet som bedrivs.
Jag och övriga reservanter, allianspartierna, vill understryka betydelsen av det civila samhället som demokratibärare.