Roger Haddad (L):
Läget för svensk polis är allvarligt. Vikande resultat, ett ansträngt operativt läge och en ansträngd arbetsmiljö motiverar ett antal åtgärder. Detta kunde ha varit en inledning jag skrivit själv till dagens anförande. Det kunde också ha varit det som Vänsterpartiet kallar domedagsprofetior.
Men texten kommer faktiskt från ett beslut fattat den 13 september 2016 av den nationella strategiska ledningsgruppen inom svensk polis.
Vi har hamnat i en situation som kräver att vi återigen bjuder in eller kallar in inrikesministern för att höra hur regeringen tänker med den viktigaste och största myndigheten inom rättsväsendet med över 30 000 medarbetare och drygt 20 000 poliser. Jag har lyssnat på inrikesministern här. Han talar om att vi var eniga.
Ja, vi var eniga när riksdagen fattade beslut om att omorganisera polisen från den 1 januari 2015. Inrikesministern säger också att vi har ett gemensamt ansvar för att genomföra förändringar. Jag tänker inte ta ansvar för hur regeringen och regeringens rikspolischef har hanterat verkställigheten av riksdagens beslut. Herr talman!
Det står ingenstans i riksdagens beslut att vi inte ska ha områdespoliser i utsatta områden. Det står ingenstans i riksdagens beslut att det till och med ett och ett halvt år efter beslutet fortfarande inte ska finnas områdespoliser, det vill säga lokala poliser, i de särskilt utsatta områdena. Det finns inte i alla delar.
Särskilt i Stockholmsområdet pågår fortfarande tillsättning och sökande med ljus och lykta efter poliser som kan tänka sig att jobba i särskilt utsatta områden. Det står ingenstans, herr inrikesminister, i riksdagens beslut att det ska bli färre poliser i yttre tjänst. Det står att det ska bli fler poliser i yttre tjänst. Snart två år efter riksdagsbeslutet har det blivit färre poliser i yttre tjänst.
Det är ett stort misslyckande för rikspolisledningen, och ytterst politiskt ansvarig är inrikesministern och ingen annan. Vi från Liberalerna är beredda, och jämfört med våra kamrater välkomnar vi alla satsningar. Vi har det mest ambitiösa anslaget i vår budget inom Alliansen på svensk polis. Det är 5 000 fler beredskapspoliser, och 1 000 fler poliser än vad regeringen föreslår.
Det är 1 100 fler civilt anställda inom polisen än vad regeringen föreslår. I dag har vi också presenterat 50 miljoner extra i en särskild lönepott för att stimulera poliser i yttre tjänst. Detta har av socialdemokratiska ministrar kallats populistiskt både i den här debatten och senast i frågestunden i torsdags. Är det populistiskt att följa rikspolischefens prognoser och underlag för politiska beslut?
Är det populistiskt att lyssna in den kritik som har varit massiv det senaste året och halvåret från polisfacket, Linda Snecker, enskilda poliser och inte minst kommunala politiska kollegor som upptäcker hur det har utvecklats? Jag var i Surahammar i går. Det är en liten kommun i min valkrets Västmanland. Det finns ett fint medborgarlöfte som jag visade upp.
När jag var klar med samtalet med näringsidkare och Folkets Hus-anställda gjorde jag ett kryss ovanför svikna löften. Man kan inte sätta sig från kommun och polis och lova en massa saker som ökad närvaro, fler trafikkontroller riktade mot trimmade mopeder och så vidare, och så ser samhället inte en enda polis. Det är vårt ansvar. Hur kan vi förstärka villkoren? Hur kan vi förstärka förutsättningarna?
Det är precis det vi försöker göra genom politiska beslut. Det kan vara i budgeten, men det kan också vara att skruva i organisationen. Jag tar ett exempel, eftersom inrikesministern nämnde det. Det är polisavhoppen. Jag uppmärksammade det i en skriftlig fråga den 22 mars i år. I svaret säger statsrådet bland annat: "Om polisanställda väljer att sluta på myndigheten på grund av frustration är det förstås beklagligt.
Personalomsättningen bland poliser är dock fortfarande låg i jämförelse med genomsnittet för svensk statsförvaltning." Jag tror inte att regeringen då insåg, och kanske inte heller i dag inser, hur missnöjet gror inom svensk polis. Regeringen har möjligen felbedömt läget och situationen och inser egentligen inte hur allvarlig krisen är.
Nej, Linda Snecker, vi ägnar oss inte åt domedagsprofetior. Du kan sedan få en kopia av den nationella strategiska ledningsgruppens beslut om de sju åtgärder som vi försöker bearbeta och bemöta på ett seriöst och konstruktivt sätt.