Leif Jakobsson (S):
Det är ingen tvekan om att det behövs åtgärder med anledning av att vi har en massarbetslöshet i Sverige och att stora grupper ställs utanför möjligheten till egen försörjning. Därom råder det verkligen ingen tvekan. Vi socialdemokrater har mängder av förslag.
De handlar mycket om att se till att människor blir rustade att kunna ta de jobb som finns, att förbättra utbildning, matchning och förmedling men också om att se till att det kommer fram nya jobb. Regeringen slänger i något slags panik fram ett förslag om frizoner.
Det innebär att man ska peka ut vissa områden - det handlar egentligen om statistiska zoner, om vi ska uttrycka oss rätt i detta sammanhang - där arbetslöshet och andra indikatorer talar för att det behövs extra insatser.
Förslaget innebär att om ett företag som är beläget i ett sådant område och har mindre än 50 anställda och om minst var fjärde av dessa anställda bor i ett sådant område skulle man få en kraftigt reducerad arbetsgivaravgift. Det finns ett ideologiskt vägval i detta som gör att jag blir ganska orolig.
Jag kommer från Malmö, jag bor i Malmö och jag verkar i Malmö. Vår idé - tack och lov styrs Malmö av en rödgrön majoritet - handlar om inkludering och mobilitet, om att man ska göra arbetsmarknaden stor och se hela staden och hela regionen som en gemensam arbetsmarknad.
När man i Malmö talar om att bygga spårvagnslinjer tänker man bygga den första till eller från Rosengård - det är valfritt - just för att människor ska få möjlighet att komma till andra delar av staden eller regionen för att få sin utkomst och sin sysselsättning där. Men detta förslag från den borgerliga regeringen handlar om att man säger: Ni som bor i dessa områden, stanna där för allt i världen.
Stannar ni där kommer vi att sänka avgifterna, och de företag som verkar där kommer att få lägre skatter. Detta är helt fel tänkt, skulle jag vilja säga. Om vi vill ha riktig integration är det inte så här man ska göra. Jag har huvudsakligen ställt frågan i dag utifrån konkurrensneutralitet. Detta är huvudlöst. Jag ska ta ett exempel.
Vi fortsätter med Rosengård. Det är ett område som egentligen inte är speciellt lämpat för näringsverksamhet, industrier och allt annat, men det finns handel. Ett av de handelsföretag som är mest kända i Rosengård heter Citygross. Det gör ett fantastiskt arbete i Rosengård. Massor av Rosengårdsbor är anställda. Det är aktivt och stöttar lokalt föreningsliv, och en massa sådana saker. Det har fler än 50 anställda. Det ska betala normala arbetsgivaravgifter.
I samma centrum ligger andra livsmedelsaffärer - vi kan till exempel ta Mixmat - som har färre än 50 anställda. De ska få en arbetsgivaravgift som är 20 procent lägre. Hur ska man motivera de stora och ofta väldigt seriösa företagen när de andra ska få en kraftig skatterabatt?
Det finns ett annat företag som heter Luco Food och som ligger precis utanför Rosengård. Det har färre än 50 anställda, men adressen hamnar inte i den statistiska zon som gör att det får 10 procent i arbetsgivaravgift i stället för 31 procent. Min fråga till finansministern är väldigt enkel.
Hur har ni tänkt när ni ska vända upp och ned på allt vad konkurrensneutralitet och lika villkor för företagande heter?