KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Carlsson (S):
Ni som brukar debattera spelfrågor vet att det inte så ofta är jag som står här i kammaren då. Det brukar vara Peter Johnsson, oavsett om det är i denna kammare eller någon annanstans. Men han har plötsligt blivit sjuk, och då har jag fått ta över den här rollen. Jag tänker inte förlänga debatten så mycket utan mer klargöra vad vi socialdemokrater tycker. Vi är ju i stort sett överens i den här frågan.
Väldigt många talare före mig har lyft fram motioner och inte minst många av de farhågor och den oro som man känner över det system som vi har i dag. Ibland känns det som om några talare lyfter upp det här nästan som om det är ny fråga. Det är det ju inte, utan den här frågan har diskuterats under väldigt lång tid.
Vi har med stor oro sett hur spelmarknaden har förändrats alltmer. Just den illegala spelmarknaden har tagit över mycket av det som Svenska Spel hade tidigare. Då tycker jag att det känns skönt att vi faktiskt, som Bengt Eliasson säger, är ett samarbetsutskott.
Jag tror att det är viktigt att vi i politiken ibland hittar de gemensamma samarbeten där vi kan säga att vi är överens över nästan alla partigränser, som i det här fallet. Det är positivt. Ibland har vi skilda åsikter, men ibland ser vi faktiskt att det är bra att vi kan agera gemensamt.
Jag är också glad över att vi nu har en regering och en minister i form av civilminister Ardalan Shekarabi, som så tydligt har sagt att vi måste agera och tillsätta en utredning för att titta på ett licenssystem. Det har också varit ifrågasatt om vi ska ha ett licenssystem eller något annat. Där har vi nu landat i att vi tror att ett licenssystem är det som fungerar bäst. Det är också detta som utredningen ska titta på.
Det handlar om att se hur man kan göra ett licenssystem hållbart och säkert. Hur kan vi se till att man också jobbar mot spelberoende och gör det säkert för dem som är med och spelar? Jag är övertygad om att vi kan göra det på ett bättre sätt genom ett licenssystem där vi ställer krav. Vi bestämmer vad det ska krävas för innehåll för att man ska få del av licensen.
Med detta, herr ålderspresident, vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på Sverigedemokraternas reservation. Rickard Nordin talar engagerat om e-sport. Det är ju härligt!
Nu har vi skrivit att RF beslutar själva, men jag har faktiskt för mig att ett av studieförbunden faktiskt samarbetar med e-sportförbundet. Det är också ett ganska nytt fenomen, och det har nog också varit ganska ifrågasatt. Det hamnar väl inte riktigt i de former som vi är vana vid.
Men det är glädjande att det finns studieförbund som ser att e-sporten är viktig också.
Gunilla Carlsson (S):
Det var ungefär ett dygn sedan jag stod här och debatterade i stort sett samma ärende. Jag tänker inte hålla det anförandet igen. Det som hände i går var att detta blev återremitterat till utskottet. Det skedde för att de borgerliga ledamöterna ville ändra i betänkandet.
Det har under den senaste veckan varit väldigt stora protester mot den föreslagna nedskärningen på 15 miljoner kronor, som skulle göras i fråga om kulturtidskrifterna. Socialdemokraterna, Vänsterpartiet, Miljöpartiet och många andra runt om i Sverige har försökt att få de borgerliga ledamöterna att backa i fråga om den här nedskärningen, som skulle innebära döden för många av våra tidskrifter.
75 procent av deras anslag skulle faktiskt försvinna. I debatten i går valde ordföranden i utskottet, Per Bill, att återremittera ärendet. Och i går på utskottets sammanträde blev det en förändring som innebär att kulturtidskrifterna får behålla sina 15 miljoner, vilket jag är väldigt glad för. Det innebär att de inte kommer att försvinna.
Det är till glädje för hela svenska folket, för yttrandefriheten och för demokratin. Den viktiga samhälls, idé- och kulturdebatten får fortsätta. Jag är glad för det beslutet. Men det innebär naturligtvis att det är några andra som blir av med 15 miljoner.
Man valde att dra ned 15 miljoner på det anslag som går ut till regionerna, till det regionala kulturlivet. Även om det anslaget i budgeten är en väldigt stor post vet vi att man ute i regionerna har det väldigt tufft ekonomiskt.
Det är många av våra politiska kamrater ute i regionerna som säger: Egentligen skulle det behövas ännu mer till kulturen för att vi ska kunna se till att genomföra allt det som vi faktiskt vill. Nu är det väldigt mycket av nedskärningar även där. Jag beklagar naturligtvis det. Vi vet egentligen inte konsekvenserna ännu, men vi vet naturligtvis att det kommer att påverka kulturlivet ute i regionerna.
Det är helt klart. Men, som sagt var, det är den borgerliga alliansens budget som de har klubbat igenom med hjälp av Sverigedemokraterna. Det innebär 365 miljoner mindre till kulturområdet, och det är klart att det då är satsningar som uteblir men också nedskärningar som får göras. Det här är ett exempel. Vi socialdemokrater har inte ställt oss bakom beslutet, utan vi har ett särskilt yttrande.
Med det önskar jag talmannen och resten av personalen en riktigt god jul och ett gott nytt år. Snart har vi den sista voteringen i år i den här kammaren, när vi har debatterat färdigt.
Gunilla Carlsson (S):
Jag hade inte tänkt replikera på Per Bill, men på något sätt stod han ju där och bara bad om det. Därför var jag tvungen till det. Det är alldeles riktigt att man har gjort en viss omfördelning av det anslaget från regeringens sida för att kunna göra de stora satsningar på 252 miljoner som låg i nya reformer i den här budgetpropositionen.
Det var reformer som skulle komma regionernas medborgare till del. Det vet Per Bill också. Dessa 252 miljoner har ni sagt nej till, så det är ju klart att när man drar bort ytterligare 15 miljoner från kulturverksamhet är det förödande. Vi hade 100 miljoner till musik- och kulturskolan som naturligtvis hamnar hos barnen i regionerna.
Vi hade också en stor satsning på 60 miljoner till bostadsområdena som också skulle hamna i kulturverksamheten i regionerna. Någonstans får man ha en viss balans. Per Bill står och raljerar och säger att vi har plockat en massa pengar som gör att regionerna får mindre resurser till kultur, men det stämmer inte.
Gunilla Carlsson (S):
Man får väl ursäkta Per Bill, eftersom han är ny i kulturutskottet. Att de där regionala pengarna bara skulle gå till storstäderna stämmer inte, Per Bill. Du vet också att regionerna är uppdelade och att det inte bara är storstäder. Det är regioner runt om i hela landet där mindre städer också är en del av regionerna.
Det som har hänt nu är att den förra regeringen genomförde kultursamverkansmodellen, där mer av resurserna ligger ute i regionerna. När Per Bill reser runt i landet och möter moderater, socialdemokrater och andra och talar om att han har skurit ned 15 miljoner till det regionala stödet kommer de inte att säga att det var så lite pengar att det inte påverkar.
Jag vet att de har synpunkter på att man drar ned. De tycker redan i dag att de behöver ha mer pengar till regionerna, för precis som Niclas Malmberg sa är det nu de som får sitta med Svarte Petter och göra nedskärningar i regionala och lokala verksamheter runt om i landet.
Jag tror som sagt var att Per Bill kommer att bli varse att det inte bara är småpengar, även om 15 miljoner låter ganska lite på ett så stort anslag.
Gunilla Carlsson (S):
För Socialdemokraterna är vikten av att fler ska kunna ta del av kultur och själva vara delaktiga i kultur en av våra grundbultar. Här ser vi att om vi ska nå fler barn och unga, inte minst genom den fantastiska verksamhet som finns i musik- och kulturskolan, är ett sätt att ge ett stimulansbidrag, att driva på de kommuner som har höga avgifter att sänka sina avgifter.
Kommunerna ska inte få ersättningar från staten om de inte väljer att hålla ned avgifterna. Exakt hur modellen ska se ut tar man nu, precis som Rossana Dinamarca sa, fram på departementet. Det är en tydlig satsning. Vi vill nå fram till fler barn och unga. Det här är ett sätt.
Om nu Olof Lavesson och Moderaterna pratar om att det är så viktigt att fler ska nås av kultur, är det intressant att se att de drar ned 641 miljoner jämfört med vad regeringen gör. Sedan kritiserar man alla de satsningar som vi gör, men man gör inte en enda satsning själv. I er motion lyfter ni fram vikten av att utveckla kultursamverkansmodellen.
Men ni plockar bort pengar till regionerna. Hur fungerar det? Då blir det ännu mindre av kultur ute i regionerna. Var det en gång i tiden tanken med kultursamverkansmodellen att staten ska avhända sig sitt ansvar för att kunna bedriva kultur ute i regionerna?
Gunilla Carlsson (S):
Vi gör tre stora satsningar i kulturbudgeten. Fri entré är den första delen. Musik- och kulturskolan är den andra delen. Den tredje delen är kultur i bostadsområdena. Det finns även ytterligare satsningar inte minst på kultursamverkansmodellen och på Skapande skola. Alla ska ha inriktningen att se till att fler får möjlighet att ta del av kultur och själva vara delaktiga i kulturen.
Det är absolut inte så att vi ska toppstyra den kommunala musik- och kulturskolan. Men det här är ett incitament för kommunerna att hålla nere sina avgifter eftersom vi vet att det finns enormt stora skillnader. Som kulturpolitiker vill jag att alla barn och unga ska få möjlighet att ta del av kultur, och den här satsningen är ett sätt.
Vi får se exakt hur modellen ska ut, men det måste såklart vara så att de kommuner som väljer att hålla nere sina avgifter också är de som ska få ta del av resurserna. Det här är ett incitament för att se till att kommunerna sänker sina avgifter, höjer kvaliteten i musik- och kulturskolan och ser till att fler barn och unga får möjlighet att vara med.
Gunilla Carlsson (S):
Per Lodenius har vid ett flertal tillfällen sagt precis det som han nu säger i talarstolen, att man går från en moms på 6 procent till 25 procent. Men inte vid några tillfällen pratar han om att man genom filmavtalet betalar en viss procent av biljettintäkterna.
För att göra det mer rättvist: Det är 10 procent på biljettintäkterna dessutom. Jag tycker att det är viktigt att vi klargör det. Annars är risken att man får en helt felaktig bild.
Per Lodenius lyfter ofta upp vikten av ett civilsamhälle och biograferna på landsbygden, inte minst våra bygdegårdar och Folkets Hus och Parker. De är mycket viktiga just för att kunna nå ut med kultur till fler i hela landet.
I höstas, när budgeten antogs, fanns det en klar satsning inte minst på att få ut mer film till biograferna runt om i landet. Det låg 25 miljoner i en satsning. Men den säger Centerpartiet nej till. Det förvånar mig mycket. Ett parti som säger att man värnar landsbygden och säger att vi ska se till att fler får del av kultur runt om i hela landet säger nej till satsningen på 25 miljoner!
På vilket sätt menar Centerpartiet att man skulle nå ut med mer kultur om man inte satsar dessa extra resurser?
Gunilla Carlsson (S):
Många av de här biograferna drivs av föreningar som är momsbefriade, vilket gör att de inte kommer att påverkas av höjningen på biljetterna över huvud taget. SFI får nu i uppdrag att titta på vilken typ av stöd som behövs. Du säger att man värnar de stora biograferna.
Vi vet att det finns de som har en monopolställning på biografmarknaden. Det är inte sällan som de säger: Nej, kom inte hit och konkurrera med oss! Det säger de till de mindre biograferna, som Folkets Bio, som i Luleå har drivit att man vill ta över en biosalong som ligger centralt men där man faktiskt inte har fått möjlighet att komma in. Det innebär att det inte blir samma mångfald. Jag som socialdemokrat vill att det ska finnas flera aktörer på biografmarknaden.
Jag tycker att det är viktigt att vi har våra bygdegårdar, att vi har Folkets Bio, att vi har Folkets Hus och Parker, som också visar filmer runt om i landet, många gånger just på landsbygden. De stora, som SF, är inte så intresserade av att ha en biograf där det inte finns tillräckligt många människor som kommer.
De ser inte heller den bild som Per Lodenius och jag delar, bilden av att vi ska ha samlingslokaler som kan användas som biograf men också för en teaterföreställning, en studiecirkel eller något annat. Jag ser som kulturpolitiker en jättestor uppgift att se till att möjliggöra för de här platserna runt om i landet.
Jag tror att Per Lodenius delar den bilden, och därför blir jag väldigt förvånad när han inte riktigt lyfter fram vikten av de här biograferna och de 25 miljoner som kommer att vara en jätteviktig del för att kunna stötta och hjälpa biografer inte minst ute på landsbygden men också i våra storstadsområden.
Gunilla Carlsson (S):
Jag är också glad över att vi har en gemensam syn på vikten av en fri och oberoende public service. Men vi har också ett tillkännagivande när det gäller finansieringsfrågan. Det gjordes bland annat utifrån att det för några år sedan kom en förvaltningsdom.
Där pekades det på att den lagstiftning som vi hade och som vi trodde var teknikneutral, det vill säga att det inte skulle spela någon roll om man tittade på tv via sin padda, telefon eller vanliga tv, inte visade sig fungera på det sätt som vi trodde. Då var jag en av dem som också ville att vi skulle se vidare på denna fråga. Olof Lavesson frågade när halvtidsavstämningen kommer att göras och vad jag bedömer som god tid.
Det är alltid svårt att säga exakt. Vi har kommit överens om att säga att det ska vara i god tid inför nästa sändningstillstånd 2020. Det är ändå ganska många år kvar till det nya sändningstillståndet. Jag vet inte exakt hur många år innan som det ska göras. Men vi har två tillkännagivanden till regeringen, och jag förutsätter att regeringen kommer att ta tag i denna fråga relativt snart.
Gunilla Carlsson (S):
Egentligen säger väl ordet halvtidsavstämning att det är i halvtid som det ska ske. Det brukar vara så, i alla fall i sportsammanhang. Men även i detta fall ska det väl ske när halva tiden har gått, och då är det i en ganska snar framtid. Jag förutsätter därför att man kommer att göra det ganska snart. Sedan är frågan vad man ska titta på. Just nu pågår Medieutredningen.
Den har också fått i uppdrag att se över vilka frågeställningar som man behöver ha inför nästa sändningstillstånd. Vad behöver man titta på i Public service-utredningen? Kanske är det någon fråga där som man ska ha med även i halvtidsavstämningen.
När det gäller det beslut som fattades i samband med sändningstillståndet förra gången kan man titta på vad som har uppnåtts och inte uppnåtts. Det är detta som själva avstämningen handlar om. Det är alltså dessa frågeställningar som jag ser. Vad är i god tid? När vi gör ett tillkännagivande här i Sveriges riksdag tycker vi väl alltid att det ska åtgärdas direkt.
Både jag och Olof Lavesson vet att vi ibland har tillkännagivanden som har hängt med under ganska lång tid. Jag förutsätter att vi i denna fråga inte kommer att behöva göra många tillkännagivanden, kanske inte ens ett enda tillkännagivande till, utan att man inom detta år kommer att titta på denna fråga.
Gunilla Carlsson (S):
Jag ville tydligt peka på att även om det finns en reservation från Sverigedemokraterna i avgiftsfrågan ska man vara medveten om att det finns ledamöter som representerar Sverigedemokraterna i kammaren som ser på public service på ett annat sätt än vad vi ger uttryck för i betänkandet.
Det kanske hade spelat en roll om ledamoten som har skrivit motionen hade varit er representant i kulturutskottet. Det vet vi inte, men det kan ha en betydelse. Jag tycker absolut att vi ska vara medvetna om problemen, inte minst vad gäller finansieringsfrågan.
Det är därför alla partier i utskottet gör ett tydligt tillkännagivande. Vi vet också att under förra mandatperioden var frågan med i den public service-utredning som gjordes inför det nya sändningstillståndet. Den förra regeringen valde att inte ändra på finansieringsmodellen.
Finansminister Anders Borg undrade varför en finansieringsmodell som faktiskt fungerar ska ändras. Vi måste återigen titta på modellen. För mig som socialdemokrat är det otroligt viktigt att hitta en modell som gör att det fortfarande finns en fri och oberoende public service.
Om det går att hitta en modell som gör att det även i fortsättningen finns en fri och oberoende public service är jag absolut beredd att ändra modellen. Om jag redan hade låst mig fast vid exakt hur modellen ska se ut hade jag inte varit beredd att säga att det ska ske en utredning. Det får utredningen titta över.
Gunilla Carlsson (S):
Det är intressant att Aron Emilsson viftar bort frågan och säger att den är hypotetisk. För mig är det mycket viktigt att ha en fri och oberoende public service.
Det är klart att jag blir orolig när jag ser att motioner väcks i riksdagen om att strama åt public service och att börja styra den på ett helt annat sätt än vad jag står upp för och tycker att vi ska göra. Aron Emilsson lyfter fram ifrågasättandet av public service. Det är bra att man vågar ifrågasätta.
Då blir det än viktigare att se till att ha det armslånga avståndet mellan oss som beslutsfattare och det som är public service-bolagen. Public service-bolagens verksamhet har ett stort förtroende bland svenska folket. Sveriges Radio toppar förtroendelistan.
Det ska vi vara stolta över, och vi ska se till att det är så även fortsättningsvis. Sedan ställde Aron Emilsson frågan om vad jag tolkar in i begreppet solidarisk finansieringsmodell. Det är klart att det inte är solidariskt om man tar del av public service men inte är med och finansierar den.
Det var också därför det gjordes en förändring i lagstiftningen, som innebär att när tekniken utvecklas ska man ändå vara med och finansiera via sin radio- och tv-avgift - även om man tittar på sin platta eller i telefonen. Nu var inte den lagstiftningen så stark som vi trodde. Det är också en fråga för utredningen att se på om den lagstiftningen behöver ses över. Det får utredningen titta på.
Ska det vara den nya modellen eller ska det vara någon annan modell?
Gunilla Carlsson (S):
Det var intressant att höra Olof Lavesson från talarstolen prata varmt om vikten av kulturen. Jag instämmer i det som Olof säger. Precis som du också lyfte fram lägger ni närmare 500 miljoner mindre i anslag till kulturbudgeten. Det gäller bland annat kultur, idrott och folkbildningsfrågor.
Jag tänkte lyfta fram en del i budgeten som du inte nämner alls, och det är folkbildningsfrågorna. För ett år sedan när vi hade en debatt här hade vi en situation då många människor var tvungna att fly från sina hemländer. Sverige var ett av de länder som man valde att komma till.
Regeringen och de borgerliga partierna gjorde då en uppgörelse, vilket var jättebra. En del i den uppgörelsen var att en hel del satsades inte minst på det civila samhället. Där var folkbildningsorganisationerna en del.
Därför är jag lite förvånad över att ni i alternativet till moderat budget vill ta bort de 175 miljoner som skulle gå just till folkbildningen och studieförbunden för att man ska jobba med det svenska språket och samhällskunskap för dem som är asylsökande eller som bor på anläggningsboendena.
Jag vill fråga Olof Lavesson: Vad är det som gör att ni väljer att dra undan fötterna för många av de människor som kommer hit?
Gunilla Carlsson (S):
Jag tycker att det är sorgligt att Moderaterna inte ser allt det fantastiska arbete som inte minst studieförbunden gör ute på de anläggningsboenden som finns för asylsökande. Man visar också att när det finns möjlighet att gå en förberedande utbildning i svenska och få kunskaper om hur samhället fungerar, då kommer man snabbare till nästa steg i samhället och får möjlighet att läsa sfi och annat.
Det är bara att beklaga att Moderaterna nu tar bort de 175 miljoner som ska gå till denna verksamhet, för man har gjort otroligt mycket bra för den här gruppen för att den ska komma vidare snabbare in i samhället. Det trodde jag också att Moderaterna tyckte var viktigt. Jag vill lyfta upp en annan fråga som du avslutade ditt anförande med. Ni satsar 25 miljoner på Kulturbryggan.
Men det som du inte talar om är att ni också tar bort 11 miljoner på det anslaget. Anslaget innehåller ersättningar till konstnärer. Jag har en fråga om det, för det kan man inte riktigt avläsa i ert budgetalternativ: Vad ska de 11 miljonerna tas bort ifrån? Är det de ökade 8 miljonerna som ska gå till biblioteksersättning för att författare ska få en bättre och drägligare situation?
Eller var ska de 11 miljonerna plockas bort ifrån? Det skulle jag vilja höra, och det tror jag också att väldigt många konstnärer skulle vilja veta.
Gunilla Carlsson (S):
Musik- och kulturskolorna har en lång historisk tradition i Sverige. Vi har ofta lyft fram att vi inte minst tack vare våra musik- och kulturskolor har varit framgångsrika när det gäller musiken och musikexporten från det här landet. Det handlar också om att öka engagemanget och intresset hos barn och unga av att få möjligheten att spela ett instrument.
Regeringen valde att tillsätta en utredning just för att titta på hur vi kan få en nationell strategi för musik- och kulturskolan. Vi ser nämligen att det ser väldigt olika ut. Men det innebär inte att vi ska säga att alla musik- och kulturskolor ska se exakt likadana ut.
Vi ser ju vad som har hänt de senaste åren, inte minst med El Sistema, som har kommit in i Sverige och som nu växer i flera kommuner. Där pratar man mer om att jobba tillsammans i körverksamhet. Man spelar tillsammans och så vidare. Den mer traditionella musik- och kulturskolan handlar kanske mer om individuell kunskap. Jag tror att vi behöver både och.
Jag tror att det är viktigt att vi ger barn och unga möjligheten att få lära sig att spela ett instrument, piano, individuellt men också tillsammans med andra. Kulturskoleutredningen har precis landat. Den ska ut på remiss. Vi får väl se hur vi hanterar frågorna vidare. Men jag som socialdemokrat tycker att det är jätteviktigt med musik- och kulturskolan och möjligheten för barn och unga att ta del av musik, dans och teater på olika sätt.
Den andra delen är: Hur ser vi till att vi kan stimulera inte minst kunskap i att spela instrument som leder vidare till att man också kan försörja våra stora orkestrar? Jag tror inte att det finns en lösning. Jag tror att det är många och att det är en bred verksamhet.
Gunilla Carlsson (S):
Ja, men det är väl helt fantastiskt. Vi har äntligen en regering som ser den kommunala musik- och kulturskolan. Man har gett ett uppdrag till en utredning. Nu diskuterar man musik- och kulturskolan, som inte har varit av något större intresse på nationell nivå. Vi har de borgerliga partierna som säger: Nej, men det är en kommunal angelägenhet. Det är ingenting som vi över huvud taget ska bry oss om. Nu lyfter vi fram detta.
Vi säger inte att vi ska styra den kommunala musik- och kulturskolan. Men vi talar om en nationell strategi, kanske framför allt för att lyfta fram all den fantastiska verksamhet som finns men också för att få en diskussion om hur den kan användas på många olika sätt. En sak är den individuella delen. Men vi ser också nu inte minst hur man använder det som ett socialt projekt.
Man kan använda musik- och kulturskolan för att länka samman människor. Men det ena behöver inte utesluta det andra. Det är väl det som är så fantastiskt med konsten och kulturen. Om vi ser bredden och mångfalden i stället för det smala utvecklas mer saker. Nu får vi hantera utredningen så som den ska hanteras. Vissa kommuner väljer att ha olika inriktningar.
Ja, det är väl kommunerna som får bestämma hur de vill att den kommunala musik- och kulturskolan ska se ut. Men jag tror att vi och kulturskolorna vinner på att vi har en nationell strategi där man kan lära av varandra. Inte minst handlar det om att det politiska intresset lyfts för de här viktiga frågorna.
Gunilla Carlsson (S):
Min fråga går till kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke. I går var det Pressfrihetens dag. Att vi har en fri press är en viktig del i en demokrati. Tyvärr ser vi att pressen i andra delar av Europa får det allt svårare att agera därför att man vill styra och smalna av den.
I Sverige har vi under de senaste åren sett hur journalister har fått ta emot hot och utsatts för allvarliga trakasserier. Min fråga till ministern är: Vad gör regeringen för att förbättra villkoren för journalisterna i Sverige?