Lena Ek (C):
Människor som dag efter dag, år efter år källsorterar avfall och lämnar till återvinning är riktiga miljöhjältar. För att klara resursanvändningen inom det som kallas planetens gränser krävs en cirkulär ekonomi och att vi använder våra resurser effektivt.
Sverige har sedan producentansvaret infördes under ansvarig minister Olof Johansson på tidigt 90-tal kontinuerligt förbättrat systemen för avfallshantering och återvinning. Men det finns mer att göra.
Det samlade syftet med avfallspaketet var att utveckla nya system för producenternas ansvar för förpackningar och returpapper, som ska leda till tydligt enklare och bättre insamling, ökad materialåtervinning och förbättrad tillsyn. Målen för återvinning höjdes, och tillståndsplikt för insamlingssystem infördes - allt detta med konsumenternas bästa för ögonen.
Det ska vara enklast, billigast och roligast att vara miljövänlig, och det ska fungera i hela landet. Herr talman! Producentansvaret har blivit en hörnsten i svensk miljöpolitik, och därför förstärktes och förtydligades producentansvaret. Den som sätter en produkt på marknaden ska också ha ansvar för att samla in resterna. Övergripande fungerar detta rätt väl.
Tydligheten i att utpekade producenter också har ett ansvar tror jag är viktig. I de fall insamlingen inte fungerar får Naturvårdsverket en tillståndsgivande roll för de nationella insamlingssystemen liksom ett övergripande tillsynsuppdrag. Det innebär också möjligheter att ingripa i enskilda fall där insamlingen inte fungerar bra.
Men vi behöver gå vidare med att utveckla producentansvar för fler sektorer. Naturvårdsverket fick därför samtidigt ett uppdrag att utveckla ett förslag om hantering av textilier. I uppdraget ingår att ge förslag på hur materialåtervinning och återanvändning ska kunna ökas samt bidra till giftfria kretslopp. Alliansregeringens avfallspaket ger högre återvinningsgrad och förenklar för kommuner och konsumenter.
Men för att nå full potential krävs att redan innovativa system behålls och vidareutvecklas samtidigt som de lokala lösningar som inte ger tillfredsställande resultat kan förbättras till glädje för den enskilde medborgaren och för miljön.
När regeringen nu meddelat att man tänker gå ifrån nuvarande mångfaldsmodell och förbereda en förändring som skulle innebära att insamlingsansvaret samlas hos kommunerna läggs, bara genom förändringsbeskedet, en död hand över hela sektorn. Ni ska veta att frågan har diskuterats i ett stort antal utredningar under mycket lång tid utan att man har kunnat komma fram till en lösning.
Framgångsrika och uppskattade innovativa företag ser nu med stor oro på den osäkerhet som genom detta skapats av regeringen. Det innebär i sin tur att bra projekt riskerar att avbrytas och att ett stort antal kommunala avtal ska omförhandlas.
I stället för att ta steg framåt mot kretsloppssamhället och en cirkulär ekonomi sätter vänstermajoriteten hela branschen i gungning. På samma sätt vill nu majoriteten lämna Centerpartiets yrkande om producentansvar för textilier utan åtgärd. Det används väldigt mycket kemikalier för att tillverka textilier.
Bly förekommer när textilier färgas. Ftalater används i tryck på tröjor. Formaldehyd ska motverka att textilier skrynklas eller krymper. Listan kan göras lång över ämnen som kan orsaka allt från cancer till hudirritation och allergier. Många av dessa ämnen påverkar också vår fortplantningsförmåga. Kemikalierna medför inte bara risker för konsumenterna och miljön, utan de som arbetar med textiltillverkning och de som hanterar mycket textil i sitt arbete är också utsatta.
Kasserade textilier som slängs i soporna bidrar till att farliga kemikalier sprids. Ur svenskt perspektiv kan vi gå före när det gäller avfallshanteringen. För att undvika att kemikalier kommer ut i kretsloppen är det viktigt att kläder och andra textilier som kasserats kan tas emot på ett miljömässigt riktigt sätt. Många företag inom textilbranschen är väl medvetna om problemet och efterfrågar tydliga politiska riktlinjer. Herr talman!
Ett producentansvar för textilier bör införas. Ambitionen bör vara att ett sådant producentansvar introduceras också i övriga EUländer. Det tycker vi borde ges regeringen till känna. Mycket av alliansregeringens initiativ på detta område ligger kvar. Men när majoriteten väljer att lämna detta yrkande utan åtgärd gör man ett misstag.
Här hade vi kunnat ta rejäla kliv framåt, till nytta för människor i Sverige och i olika producentländer och till nytta för miljön. Jag beklagar att man har valt att inte göra det. På två områden har Alliansens förslag vunnit majoritet, och det blir alltså tillkännagivanden till regeringen både vad avser marin nedskräpning och vad avser prioritering av områden för sanering av mark där bostadsbyggande planeras. Problemet med marin nedskräpning är accelererande.
Synligt skräp fastnar i stora strömvirvlar i våra stora hav och skapar enorma föroreningsproblem. Kretsloppsarbetet och avfallshanteringen behöver stärkas. Detta gäller även i Sverige, trots att avfall hanteras så att bara 0,7 procent av hushållsavfallet hamnar på deponi. Det kan jämföras med situationen i södra EU, där avfallsberg flyttas runt och nedskräpningen är stor.
I ett jämförbart land som Nya Zeeland deponeras 97 procent av avfallet. I många av världens megastäder finns knappt någon organiserad avfallshantering alls. De problemen blir synliga även i Sverige genom att skräp flyter i land på den svenska västkusten. På senare tid har problemet med mikroplaster från nedskräpning uppmärksammats. Fossilplaster bryts inte ned eller bryts ned mycket långsamt, och mikroskopiska kulor blir kvar i ekosystemen.
De samlas i fiskar och i krävan på fåglar och orsakar slutligen en plågsam svältdöd. Undersökningar som har gjorts i Nordsjön visar att mer än 90 procent av fåglarna har plast i krävan. Användningen av mikroplaster i kosmetika måste också åtgärdas. Det är vidare viktigt att det blir lätt att vara miljövänlig i båtlivet och att det finns god avfallshantering finns längs våra kuster.
Mikroplaster drar dessutom till sig miljögifter, som några kanske vet, vilket förvärrar problemen. Marin nedskräpning är en global utmaning. Sverige måste därför även i fortsättningen vara drivande inom EU och globalt. Arbetet för att minska förekomsten av marint skräp och mikroplaster i våra vattenområden behöver stärkas. Detta bör ges regeringen till känna.
Jag är väldigt glad att utskottets majoritet tillstyrker Centerns motion 2541 yrkande 2, som bygger på Alliansens avfallspaket från augusti. Slutligen, herr talman: Sanering av förorenad mark är viktig för människors hälsa och för miljön.
Naturvårdsverket har i uppgift att tillsammans med länsstyrelserna finna och kategorisera områden som förorenats och som innebär allvarlig fara för människor och miljö i riskklass 1, potentiellt farliga områdena i riskklass 2 och övriga i riskklass 3. Det är bra att regeringen har gett flera uppdrag på det här området. Vi i Alliansen har dock uppmärksammat att ett annat viktigt intresse, nämligen bostadsbyggandet, ibland förbises.
Vi har bostadsbrist i många kommuner i Sverige. Det kan därför finnas tillfällen när sanering av ett förorenat område behöver prioriteras upp i åtgärdslistan på grund av planerat bostadsbyggande på markområdet. Det är därför bra att detta ges regeringen till känna genom betänkandet. Herr talman!
Jag yrkar bifall till reservation 1 från Alliansen, som handlar om slutna kretslopp, producentansvar, återvinning med mera och noterar att det blir ett tillkännagivande om nedskräpning och marint avfall, liksom om prioritering av områden för sanering av mark.