Lars Tysklind (L):
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga tre reservationer. Jag kanske gör er besvikna när jag konstaterar att jag inte kan se några stora motsättningar i fiskeripolitiken i den svenska riksdagen. Men det är naturligtvis ändå viktigt att vi diskuterar fiskeripolitik här i kammaren. Motsättningarna är ännu mindre i ett EU-perspektiv.
Precis som Jens Holm var inne på styrs de flesta besluten av den gemensamma fiskeripolitiken. Det är viktigt att ha med sig att det trots allt kommer att finnas ett nationellt utrymme, och det måste vi naturligtvis förvalta och utnyttja på bästa tänkbara sätt. Då är diskussionerna här viktiga. Herr talman!
Vi kan konstatera att reformeringen av EU:s fiskeripolitik milt uttryckt är inne i ett avgörande skede. Det finns egentligen inte stort utrymme att misslyckas när det gäller att få en kraftfull reformering för att kunna säkra ett långsiktigt hållbart fiske i Europa. Inför jordbruks- och fiskerådet i slutet av februari fanns en del utestående frågor som var centrala för Sverige.
Det gäller det så kallat MSY, som kan översättas maximal hållbar avkastning. Det kan låta lite brutalt, men egentligen handlar det om att vi ska ha en fiskpopulation på en nivå som möjliggör goda fångster år efter år även på lång sikt så att vi på det sättet får ett hållbart och lönsamt fiske.
En annan fråga gällde utkastförbudet, när det skulle införas och om det skulle finnas några undantag. En tredje sak jag vill lyfta fram är de fleråriga förvaltningsplanerna. Sverige har en väldigt tydlig linje att vi ska ha det för samtliga fisken när det gäller kommersiellt fiske.
Tyvärr kunde inte Sverige här stödja överenskommelsen med de övriga länderna. Sverige var det enda land som röstade nej. Huvudorsaken var just utkastförbudet, att man får förskjutningar i tid och för många undantag. Man kan diskutera hur vi ska tolka reservation 1, men det ska jag återkomma till. Herr talman!
Ministerrådet och Europaparlamentet förhandlar nu vidare med ambitionen att nå en slutlig överenskommelse i juni, vilket känns ambitiöst och bra. Regeringen har naturligtvis tydliga ambitioner att fortsätta att delta i förhandlingarna för att landa på ett bra sätt, detta trots Sveriges nej i februari.
I princip ligger kommissionens, EU-parlamentets och Sveriges ståndpunkter i linje med varandra. Det gäller att komma så nära den ståndpunkten som möjligt, och där har Sverige en avgörande roll. Sveriges styrka i det här sammanhanget är den enighet som trots allt finns här. Vi kan se att det finns oenigheter om vissa små saker, men i de stora dragen är vi eniga här i Sveriges riksdag.
Jag uppfattar att det sammanfaller med vad våra EU-parlamentsledamöter tycker; de är med på den linjen. Då är det viktigt att vi i det här läget utnyttjar denna enighet och lägger de små meningsskiljaktigheter som vi har åt sidan lite grann och tillsammans jobbar för att trycka på så att vi får det så bra som det över huvud taget kan bli.
Det är nog en väldigt from förhoppning att tro att det ska gå helt Sveriges väg, men vi kan åtminstone komma mycket närmare det beslut som fattades i EU-parlamentet tidigare. Sverige lägger en stor vikt vid att man kopplar reformeringen av fisket och fiskeripolitiken till miljölagstiftningen.
Det tycker jag inte minst det brev som miljöminister Lena Ek skickade till sina ministerkolleger inom EU i slutet av mars visar där hon uppmanar sina kolleger på miljösidan att följa förhandlingarna och göra vad de kan för att försäkra sig om att fiskeripolitiken blir sådan att den leder till både en frisk marin miljö och ett långsiktigt hållbart fiske. Den dimensionen finns också.
Det visar att regeringen har en väldigt hög ambition att landa bra. Jag hoppas att vi når dit. Herr talman! Dagens betänkande behandlar 34 motionsyrkanden från allmänna motionstiden och ett antal reservationer.
När det gäller punkt 1 och reservationen om utkast tycker jag att Jens Holm och Lars-Olof Larsson gjorde helt olika tolkningar av reservationen. Min bedömning är att Jan-Olof Larsson låg närmast det som står där. Vi talar egentligen lite för att man ska kunna ha ett och annat undantag.
Det absolut viktigaste i utkastfrågan är att så långt som möjligt undvika oönskade bifångster. Här har Sverige varit starkt drivande när det gäller utvecklingen av selektiva redskap. Så sent som i fredags var jag med på en svensk räktrålare som fiskar med så kallade rist.
Den fångst de får upp i selektionen är helt extrem. Om de tar upp 50 kilo räkor är får de kanske 1 kilo fisk. Där finns det egentligen ingen utkastproblematik. Det är nästan som att man ska undanta det fisket helt och hållet. Det pågår en dialog och diskussioner om detta, och jag tror att det kommer att vara olika lösningar inom olika delar av fisket.
En annan del som är viktig när det gäller att undvika bifångster är det som har utnyttjats vid ett tillfälle av Havs- och vattenmyndigheten - jag tror det var för en månad sedan - nämligen att stoppa fisket inom ett visst område när man upptäcker att där finns väldigt mycket ungfisk och fisk som inte håller minimimåttet. Det var ett område i Skagerrak där man stoppade fisket helt.
Det stoppas alltid, och det står i regelverket, i 21 dagar, inte mer eller mindre utan 21 dagar. Jag kan inte se annat än mycket av det som efterfrågas i reservation 1 är tillgodosett, men jag kanske läser för positivt. Man gör det ibland. Herr talman!
Ålen är, som Kew Nordqvist sade, extremt hotad. Det är bra att det pågår ett så intensivt arbete inom hela EU när det gäller ålen. Att man här valde nationella förvaltningsplaner beror på att det finns olika förutsättningar på olika ställen. Det är olika saker som måste angripas.
Den svenska planen från 2009 handlar om skärpta fiskeregler, utökad kontroll, ökad utsättning och att minska dödligheten i vattendragen. Sedan kan man tvista om var det dör mest ålar, om det är i samband med fisket eller i vattendragen. Det känns som att olika saker är olika onödiga, för att nu uttrycka sig så. De ålar som dör i vattenturbiner är ju bortkastade ålar helt och hållet.
Därför är det bra att det nu pågår en process kring vattenverksamheter. Det pågår en utredning som ska vara klar i vår någon gång. Det gäller bland annat omprövning av vattendomar. I det sammanhanget tas problemet med vandringshinder upp, och det gäller naturligtvis även ålen, även om det kanske är mest lax och laxöring som är i fokus. Kommissionen ska i slutet av året samla in resultaten från de nationella planerna och komma med en utvärdering.
Vi får väl utgå från att det då tas nya beslut om man ser att det här inte är tillräckligt. Det är ju inte en svensk ålstam utan en europeisk, så det är väldigt viktigt att just de besluten tas på europeisk nivå. Hälleflundra nämns också, men där ligger det också helt i linje med den svenska politiken. Vi vill ha förvaltningsplaner för alla kommersiella fisken, och det måste rimligtvis även inbegripa hälleflundra.
Jag vet därför inte vad den reservationen skulle leda till. När det gäller vattenbruket tycker jag att det är viktigt att slå fast att hållbart fiske och långsiktigt hållbart vattenbruk kompletterar varandra. I reservationen är fokus på att på grund av att havet sviktar bör man odla fisk.
Det är naturligtvis helt parallella företeelser - vi måste få ett hållbart fiske och ett hållbart vattenbruk. Det är helt riktigt. Utgångspunkten är att det ska vara hållbart och att det finns regler kring detta. Regeringen har jobbat mycket ambitiöst med denna fråga. Först var det utredningen Det växande vattenbrukslandet , som kom 2009.
Sedan har man skaffat en gemensam myndighetsingång via Jordbruksverket på hemsidan, där den som vill syssla med vattenbruk lätt kan få en överblick över vad som krävs. Den strategi som har tagits fram, Svenskt vattenbruk - en grön näring på blå åkrar, Strategi 2012-2020 , har haft ett mycket brett deltagande.
Jag tror att det är 18 organisationer, statliga, lokala och regionala myndigheter samt universitet och högskolor som har varit med och tagit fram den. Man har nu börjat jobba med att göra en handlingsplan utifrån denna strategi. Det kan inte vara så att den syftar till att skapa ett icke hållbart vattenbruk.
Det finns ju, som Jens Holm säger, den faran att det skapas andra problem. Det måste vi naturligtvis ha med oss. Sammanfattningsvis jobbar regeringen mycket ambitiöst med denna fråga. Även kommunerna har en roll när de håller på med sina översiktsplaner, och när havsplaneringen kommer ska man också skapa lämpliga områden för detta.
Jag vill påstå att även den reservationen i många stycken är tillgodosedd. Därmed har vi nog svarat på de flesta frågorna.