KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Detta är en oerhört viktig fråga, det vill säga att staten ska leverera sin del av samhällskontraktet. Tyvärr finns det stora brister på detta område. Vi har i dag en samhällsbyggnadsprocess som rent av försvåras av statens verksamhet. Jag har tagit fram en rapport från riksdagens utredningstjänst, eller egentligen två rapporter. Den ena handlar om Sverige i förhållande till våra nordiska grannländer.
Vi kan konstatera att Sverige är dyrast i Norden och har längst handläggningstider. Jag skulle vilja läsa upp ett citat från den 17 juli 2018. Rubriken är: "Låt kommuner få ansvaret för byggprocessen".
Och sedan: "Sveriges kommuner lider idag av en process för bostadsbyggande som försenar, fördyrar och försvårar byggandet. Regeringen måste därför släppa fram fler kommuner som vill och kan starta egna lantmäterier." Vem var det som tyckte så den 17 juli 2018, fru talman?
Jo, det var Lena Micko, som då var ordförande för Sveriges Kommuner och Landsting och som nu är statsrådskollega med bostadsministern. Vad har hänt sedan 2018? Jo, vi har fått längre handläggningstider under de tre åren 2019, 2020 och 2021. Jag antar att Lena Micko, om hon skulle skriva en motsvarande artikel i dag, fru talman, skulle rasa ännu mer.
Varför är då denna fråga så viktig? Jo, därför att staten inte levererar på sitt samhällskontrakt. Det innebär att vi förhindrar bostadsutveckling och näringsverksamhet i Sverige, och det blir ett stort bekymmer för växande kommuner. Jag har låtit ta fram en rapport från riksdagens utredningstjänst som jämför hur staten och de kommunala lantmäterierna levererar. Vi kan ta några exempel.
Gävle: 17 veckor, kommunalt, och Falun: 34 veckor, statligt. Det tar alltså mer än dubbelt så lång tid i Falun som det tar i Gävle. Sedan har vi Skövde: 11 veckor, Umeå: 16 veckor, Sundsvall: 11 veckor, Hässleholm: 24 veckor och Västerås: 27 veckor.
Om vi tittar på jämförbara kommuner där staten har ansvaret ser vi Eskilstuna: 41 veckor, Malung och Sälen: 60 veckor, Luleå: 23 veckor, Härnösand: 46 veckor och, som sagt, Falun: 34 veckor. Det tar alltså dubbelt så lång tid för staten att leverera i Falun som det tar i Gävle, där vi har KLM. I Västerås, som har KLM, tar det 27 veckor, jämfört med Eskilstuna, där staten levererar på 41 veckor.
Detta är direkt förödande för samhällsutvecklingen. Det är naturligtvis därför kommunerna i ren desperation har sagt att de vill ta ansvar - för att staten inte levererar. Det var därför Lena Micko skrev debattartikeln. Man kan säga till kommunerna som statsrådet gör i svaret, att de ska skicka in en ansökan så behandlas den.
Problemet, fru talman, är att nästan alla kommuner som skickar in en ansökan får avslag. Det är därför jag har ställt interpellationen. Jag vill veta vad statsrådet tänker göra för att det ska bli lättare för kommunerna att få bilda egna kommunala lantmäterimyndigheter.
Finns det något som helst initiativ från regeringen och statsrådet för att de ska få den hjälp som Lena Micko efterlyste 2018?
Lars Beckman (M):
Det stämmer som statsrådet säger. Vi moderater har ett starkt engagemang för att få staten att leverera på sitt samhällskontrakt. Om vi vecka efter vecka kan se att det inte kommer några initiativ från regeringen och att det inte händer något utan man bara låter det rulla som vanligt kommer vi att få stå många gånger här och debattera.
Jag tror att statsrådet kan förbereda sig för och boka in ett antal interpellationsdebatter i sin kalender, inte för att vi ska diskutera här utan därför att det är det verktyg som man som riksdagsledamot har. Ett av verktygen är att man kallar hit statsrådet så att statsrådet får en möjlighet att förklara inför svenska folket vad man tänker göra eller om man delar en problembild. Det hjälper inte att statsrådet tycker att det är ett problem att det inte fungerar.
Det hjälper inte kommuninvånarna i Ljusdal, som vill stycka av tomter för att kunna bygga där. Det hjälper inte företagarna i Falun, som inte kan expandera sin verksamhet tillräckligt snabbt därför att det tar så lång tid att göra en så enkel sak som fastighetsbildning. Det hjälper inte bondgården i Storvik, där man ska göra ett generationsskifte.
Gefle Dagblad och Arbetarbladet hade stora reportage om LRF-medlemmen som gick ut och sa att det är helt sanslöst att deras generationsskifte försenas av att staten inte kan leverera. Detta är problemet.
Det var precis som statsrådskollegan Lena Micko skrev i debattartikeln den 17 juli 2018, och det har blivit värre sedan dess. Det var alltså bättre 2018 än vad det är i dag.
Jag tror att det är viktigt att ministern lyssnar på Sveriges kommuner, på alla de kommuner som vill växa och kan växa, som har företagare som vill investera, men där staten inte levererar. Man måste nog göra flera saker. Jag utesluter inte att man ska titta på Danmark, Norge och Finland, som har en helt annan ordning med snabbare och billigare processer.
Men parallellt ska man öppna för de kommuner som i desperation säger att problemet måste lösas. De kan inte sitta på händerna och vänta. När det gäller de kommuner som har fått avslag anser både kommunerna och SKR att de har fått avslag på lösa boliner. SKR har tydligt sagt att man anser att kommunerna uppfyller lagens krav.
Men jag tror att ministern sätter fingret på en sak, nämligen inlåsningseffekten för dem som är anställda på Lantmäteriet. Det kan bli fråga om löneglidning när fler kommuner får denna möjlighet. Men den löneglidningen kan innebära att fler kommer att utbilda sig - om lönenivåerna går upp. När det är en kraftig brist på en yrkesgrupp är det inte otänkbart att löneläget växlar upp.
Men det är kanske det som krävs för att fler ska välja utbildningen. Men att inte göra någonting, att sitta på händerna och tycka att dagens ordning är bra, kommer inte att lösa kommunernas problem.
Lars Beckman (M):
Det här är väl talande för regeringen. Jag vill inte att statsrådet ska följa utvecklingen, utan jag vill att statsrådet ska leda utvecklingen. Det är två helt olika perspektiv. Det här är en följa John-regering. Fru talman! Vad säger verkligheten?
När Eskilstuna har lämnat in sin ansökan om att få bilda en kommunal lantmäterimyndighet skriver man att utredningsinitiativet tillkom som en reaktion på den statliga lantmäterimyndighetens långa leveranstider och brist på lokal närvaro. Eskilstuna kommun uppfattar handläggningstiderna för lantmäteriförrättningar under senare år som så pass långa att de utgör ett påtagligt hinder för en effektiv samhällsbyggnadsprocess i kommunen.
Fru talman! På byråkratsvenska är det där en våldsam sågning av den statliga verksamheten som Lantmäteriet bedriver. Lägg till vad Lena Micko sa när hon var ordförande för SKL. Hon konstaterade att Sveriges kommuner i dag lider av en process för bostadsbyggande som försenar, fördyrar och försvårar byggandet. Fru talman! Jag önskar att vi har en regering och ett statsråd som leder utvecklingen.
Det är det som kommer att innebära en förändring. Att sitta på händerna och följa utvecklingen kommer alltså inte att lösa problemet. Vad är statsrådets besked till sina partivänner? Det finns ju en och annan miljöpartist som är med i kommunledningar runt om i Sverige, bland annat i Hudiksvall. Vad är beskedet till partivännerna och andra samhällsintresserade personer?
När kommer kommunerna att få de effektiva verktyg som krävs för att kunna utöva en rimlig samhällsplanering i sin egen kommun?
Lars Beckman (M):
Låt mig först säga det självklara: Jag är helt övertygad om att jag och ministern har exakt samma uppfattning om att ingen ska skada sig på jobbet och att ingen ska dö på jobbet. Jag tycker att det finns en rimlighet i att ha ett beställaransvar och att den aktör som upphandlar någonting har ett ansvar.
Det skiljer sig från till exempel kommunalrådet i Ockelbo, som i helgen lade ut följande på kommunens officiella hemsida: "När vi däremot upphandlat en aktör att driva en kommunal verksamhet lägger vi oss inte i hur den aktören rekryterar eller säger upp personal." Det synsättet kan man ha som socialdemokrat i Ockelbo, fru talman. Jag delar inte den uppfattningen. Jag är inte säker på att ministern gör det heller.
Den interpellation jag har ställt handlar om när en villaägare eller någon som äger till exempel en bostadsrätt upphandlar en entreprenad för att renovera exempelvis sitt kök. Vem är då mest lämpad att ha arbetsmiljöansvaret? Jag tror att det är en av Sveriges mest välbevarade hemligheter.
Precis som jag skriver i min interpellation visste inte ens Sveriges före detta statsminister, Göran Persson, att han var ansvarig för arbetsmiljön vid delad entreprenad. Interpellationen handlar alltså om vem som är bäst lämpad att ta hand om arbetsmiljöarbetet på ett säkert sätt. Vem har störst kompetens? Jag ska ge ministern fyra exempel, så ska vi se om ministern kan svara.
Om du anlitar en snickarfirma, en rörmokarfirma och en elektrikerfirma för att samtidigt göra i ordning köket, vem står för arbetsmiljöansvaret? Om du anlitar en snickarfirma som i sin tur anlitar en rörmokarfirma och en elektrikerfirma för att göra i ordning köket, vem står för arbetsmiljöansvaret? Om du anlitar en snickarfirma som i sin tur anlitar en rörmokarfirma för att göra i ordning köket och samtidigt anlitar en elektrikerfirma, vem står för arbetsmiljöansvaret?
Om du först anlitar snickarfirman och när snickarfirman är klar i köket anlitar rörmokarfirman och när rörmokarfirman är klar anlitar elektrikerfirman står först snickarfirman för arbetsmiljöansvaret. Vem står för de andra? Jag tror att det blev väldigt rörigt för tv-tittarna. Och jag tror att det är väldigt rörigt för villaägarna att reda ut det här. Jag vore tacksam om ministern kanske kan reda ut det.
Om man tror att det är rörigt, oklart och otydligt för villaägaren som ska renovera sitt kök är det rimligt att lägga arbetsmiljöansvaret på någon av dessa firmor, som naturligtvis har god kompetens och kan det. Jag ser fram emot att ministern kan reda ut frågan i mina exempel: Vem är det som har arbetsmiljöansvaret?
Lars Beckman (M):
Arbetslivskriminalitet har jag och ministern diskuterat i en annan interpellationsdebatt. Vi är helt överens om att det är helt oanständigt och ren människohandel i vissa fall. Men den här interpellationen handlar inte om det. Den handlar om vad som är det effektivaste sättet att förbättra arbetsmiljöansvaret när någon till exempel renoverar sitt kök. Jag ska ta mina exempel igen, så ska vi reda ut detta. Jag hoppas att jag har rätt nu.
Om du anlitar en snickerifirma, en rörmokarfirma och en elektrikerfirma för att samtidigt göra i ordning köket är det du själv som står som arbetsmiljöansvarig. Om du som villaägare går in på Ikea och beställer ett kök och sedan anlitar tre olika entreprenörer, vilket är ganska vanligt, är det alltså du som villaägare som står för arbetsmiljöansvaret. Om du anlitar en snickerifirma som i sin tur anlitar en rörmokarfirma och en elektrikerfirma för att göra i ordning köket är det snickarfirman som står för arbetsmiljöansvaret.
Om du anlitar en snickerifirma som i sin tur anlitar en rörmokarfirma för att göra i ordning köket och du samtidigt själv anlitar en elektrikerfirma är det du som står för arbetsmiljöansvaret. Om du först anlitar snickarfirman, och när snickarfirman är klar i köket anlitar du rörmokarfirman, och när rörmokarfirman är klar anlitar du elektrikerfirman - då är det först snickarfirman, därefter rörmokarfirman och till sist elektrikerfirman som har arbetsmiljöansvaret. Jag tror att det är uppenbart för alla att detta är mer än krångligt.
Framför allt gynnar det inte arbetsmiljön. Arbetsmiljön kan ju inte rimligtvis gynnas av att Lars Beckman, som inte kan något om eljobb eller rörmokeri, ska vara arbetsmiljöansvarig.
Jag tror att många förstår att det är bättre att den som driver vvs-företaget eller elfirman är ansvarig än att Lars Beckman är det. Visserligen är min bästa kompis rörmokare, så jag skulle möjligen kunna fråga honom och be om olika föreskrifter, men de flesta kanske inte är kompis med en rörmokare.
För att förbättra arbetsmiljöansvaret vore det alltså bra om man gjorde tydligt och klart att det i det här fallet inte är villaägaren som ska vara arbetsmiljöansvarig utan rimligtvis de företag vars anställda jobbar där. Jag kan inte se någon som helst fördel med att jag, Lars Beckman, som inte är elektriker eller rörmokare, är ansvarig för arbetsmiljön om jag renoverar mitt kök.
Jag ser ingen som helst fördel med det. Tvärtom vore det sannolikt bättre för arbetsmiljön om de professionella, som kan jobben, är ansvariga.
Jag skulle därför vilja fråga ministern vilka fördelar det finns med att till exempel Lars Beckman, som inte kan något om el, vvs eller arbete på hög höjd - jag kan inget om hantverk; jag har verkligen tummen mitt i handen - ska vara arbetsmiljöansvarig om jag bygger om mitt kök, jämfört med om ett professionellt företag ska vara ansvarigt.
Lars Beckman (M):
Jag vet inte om ministern och jag är inne i samma debatt. Vi är alltså helt överens om detta med arbetslivskriminalitet. Jag har själv kallat ministern till Sveriges riksdag för att jag tycker att regeringen gör för lite och att oseriösa företag konkurreras ut.
Precis som ministern säger är det vi konsumenter som har ett stort ansvar för att se till att vi inte tvättar bilen för 49 kronor, klipper oss för 39 kronor eller vad det nu kan finnas för skräckexempel. Men den här interpellationen handlar inte om det. Den handlar om vem som bäst tar arbetsmiljöansvar vid en delad entreprenad. Det är bara detta som interpellationen handlar om.
Jag kan gärna kalla ministern fler gånger, så kan vi fortsätta debattera att regeringen gör alldeles för lite när det gäller arbetslivskriminalitet. Det finns förskräckliga exempel på det. Här handlar det alltså till exempel om när en villaägare köper sitt kök på Ikea och anlitar en elektriker, en rörmokare och en snickare. Medvetenheten hos villaägarna om att det då är de själva som har arbetsmiljöansvaret tror jag är oerhört låg.
Jag tror att det skulle gynna arbetsmiljön att det företag som kommer hem, till exempel vvs-företaget, har arbetsmiljöansvaret. Exakt hur man då ska formulera lagstiftningen får naturligtvis regeringen ta fram förslag på.
Men som jag uppfattar ministern tänker man inte göra någonting åt frågan, vilket gör att vi riskerar att fortsatt ha en sämre arbetsmiljö och ett sämre arbetsmiljöansvar än om de som är mest kompetenta och kunniga faktiskt tar det ansvar som de är både utbildade för och kunniga i.
Lars Beckman (M):
Jag tackar Kjell-Arne Ottosson för en mycket viktig interpellation. Fru talman! Jag ska citera ett vallöfte från Socialdemokraternas partiledare Stefan Löfven.
På en rak fråga om han avsåg att ändra det allmänna uppdraget svarade han klart och tydligt: "Vi socialdemokrater anser att det allmänna uppdraget är ett bra och rimligt sätt att använda de pengar som jägarna själva bidrar med till Viltvårdsfonden genom de inbetalda avgifterna. Vi har inga planer på att ändra systemet."
Det var ett tydligt och viktigt besked till Sveriges jägare avgivet att dåvarande och nuvarande partiledare statsminister Stefan Löfven. Fru talman! Det kan ju finnas en och annan som gick och röstade på Socialdemokraterna för att man trodde på det vallöftet.
Tillit i ett samhälle är oerhört viktigt - tillit till institutionen Sveriges riksdag, tillit till Sveriges regering och tillit till de politiska partierna. Vad betyder det för tilliten i samhället att vi har en statsminister som inte gav ett korrekt svar? Lögn och ljug, skulle en del säga.
De argument som landsbygdsministern använder för att man skulle ändra det allmänna uppdraget måste rimligtvis statsministern i Sveriges regering ha känt till 2018. Eller så är det så enkelt att man har gjort denna förändring för att man har låtit Miljöpartiet ha veto i ännu en fråga. Vad hände när denna förändring kom?
Miljöpartisterna jublade och talade om framgång i rovdjurspolitiken. Jag noterar att ledamoten för Miljöpartiet i miljö- och jordbruksutskottet skriver på sin Facebooksida: Tyvärr är detta bara en delseger då Jägareförbundet från och med 2022 kommer att få ett mer renodlat organisationsbidrag från regeringen.
Däremot kommer inte Jägarnas Riksförbund med vision om att utrota vargarna från Sverige att få detta organisationsstöd. Det känns otroligt bra. Hon skriver även: Detta är något som vi Miljöpartiet har drivit hårt för att förändra. Ofta har Socialdemokraterna satt klackarna i backen och vägrat, men nu äntligen har vi nått en överenskommelse.
Maria Gardfjell, också miljöpartist, utesluter inte att man ska gå ännu längre i enlighet med Miljöpartiets önskan. Fru talman! Vad betyder det för tilliten i samhället när väljare går och röstar i tron att de kan lita på Sveriges statsminister? Sedan går det ungefär två år, och Miljöpartiet tvingar Socialdemokraterna att ändra sig.
Vad betyder det för tilliten i samhället? Vad skapar det för känslor ute på landsbygden? Vad betyder det för jägarnas vilja att vara viltvårdare? Jag tycker att det är rimliga frågor att ställa sig. Precis som vi har sagt i en annan interpellationsdebatt är Sveriges jägare Sveriges kanske främsta naturvårdare.
Vi ska vara väldigt rädda om dem. Jag skulle vilja höra från landsbygdsministern vad det var som gjorde att den socialdemokratiskt ledda regeringen svek sitt löfte till väljarna.
Lars Beckman (M):
John Widegren ställde en enkel fråga till ministern: Vad är det som inte har fungerat? Varför har regeringen gjort om detta? Som alla som lyssnar på denna debatt noterar svarar ministern inte på frågan. Jag ska referera vad en ledamot i miljö- och jordbruksutskottet som har svarat på frågan har sagt. Ledamoten säger: Redovisningen har också varit dålig. Det har inte gått att läsa ut vad pengarna används till.
Det är en mängd olika faktorer som gör att Miljöpartiet landat i detta beslut även om vi har en debatt inom partiet om framtida förslag. Vi är glada att förslaget är utvecklat i dialog mellan olika parter och har i allra högsta grad varit involverade i den här lösningen. Det är alltså något som Miljöpartiet står bakom. Detta säger alltså ledamoten i miljö- och jordbruksutskottet.
Jag skulle vilja fråga ministern: Delar ministern kritiken mot Sveriges jägarkår som ledamoten, vice ordföranden i miljö- och jordbruksutskottet, framför i medierna? Ministern måste titta in i kameran och säga till Sveriges 700 000 jägare vad hon har varit missnöjd med.
Ulf Berg, tidigare riksdagskollega till mig, kliver upp klockan fyra på morgonen när han blir uppringd för att göra ett eftersök. Vad är det som Ulf Berg och hans jaktkompisar har skött dåligt i Dalarna? Jag tycker att den frågan förtjänar ett svar. Och vad är det, som Kjell-Arne Ottosson tog upp här, som andra kan göra bättre med jägarnas pengar?
Jag tycker att den frågan förtjänar ett svar. Av respekt för Sveriges 700 000 jägare bör ministern kunna tala om vad det är som har funkat dåligt. Vad är det Ulf Berg har gjort dåligt när han klev upp klockan fyra på morgonen? Det vill Sveriges 700 000 jägare ha svar på.
Lars Beckman (M):
Jag ska repetera rubrikerna från medier i Gävleborg: "Nedskräpningen efter bärplockare värre nu än tidigare år enligt kommunen". Detta är alltså verkligheten, i skarp kontrast till de siffror som statsrådet Morgan Johansson läste upp. "År efter år ökar nedskräpningen efter bärplockare på tillfälligt besök i vårt län".
"Myndigheterna måste ha rätt förutsättningar för att jobba med de här frågorna och polisen måste ha ett större mandat", säger den tekniske chefen i Söderhamns kommun. En annan rubrik: "Fler nedskräpade läger än man trott - kommunen åker på inspektion: 'Ska lägga upp en plan'". Söderhamns kommunalråd är uppgivet. "Politikerna vill ha lagstöd för att hindra nedskräpning i skogarna".
Uppenbarligen fungerar alltså inte den lagstiftning som Morgan Johansson nu hänvisar till. Uppenbarligen tänker regeringen inte göra något eftersom Morgan Johansson är stolt och nöjd. Problemet med detta är att det skapar aversion mot dem som kommer hit och plockar bär. Det finns diskussioner om att man tycker att allemansrätten är fel.
Mitt ingångsvärde är: Ska vi värna allemansrätten, allas vår rätt att röra oss i mark och natur, så måste politikerna agera när det uppstår avarter. Detta är en avart och måste stävjas. Bortsett från problematiken att det finns barn i blöjålder i de här lägren och allt vad detta innebär måste det få ett slut.
Vi kan konstatera att beskedet till dem som bor i Gävleborg är klart och tydligt: Morgan Johansson och regeringen tänker inte göra någonting. Man är nöjd; man tycker att det här fungerar. Det är också ett viktigt besked från en sådan här debatt. Jag delar inte denna uppfattning och kommer naturligtvis att fortsätta jobba med frågan för att få till en förändring, för detta måste få ett slut.
Lars Beckman (M):
Jag hoppas att statsrådet har läst regeringens vårproposition. I den slås det fast att jämviktsarbetslösheten kommer att öka varje år fram till år 2024 och gå upp till 7 procent i slutet av prognosperioden. Det är inte så konstigt att regeringen kommer fram till det. Det är helt i enlighet med till exempel den rapport som jag beställde från riksdagens utredningstjänst.
Jag frågade RUT: Givet att man har den här a-kassan och det vedertagna sättet att beräkna arbetslöshet - vad får det för konsekvenser? Jo, ungefär 40 000 fler personer kommer att vara arbetslösa. Det är därför jag har ställt tre frågor till ministern: Vad gör ministern för att minska jämviktsarbetslösheten?
Kommer ministern och regeringen att säkerställa att de tillfälligt höjda ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen återgår till normala nivåer 2022? Hur ska ministern göra det mer förmånligt att arbeta för den som befinner sig i utanförskap? De här frågorna hör ihop, fru talman.
De hör också ihop med en tidigare interpellationsdebatt jag har haft med statsrådet; då vägrade statsrådet i och för sig att svara på frågan, men parterna hade kommit överens om att man vill ha 62 000 miljoner i en grundplåt och att man vill höja a-kassan, vilket naturligtvis kommer att kosta väldigt mycket pengar.
Stefan Löfven lovade att vi skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. Han sa till och med: Utvärdera mig på jobben! Jag tycker att väljarna ska göra det.
Jag tycker att väljarna ska ta Stefan Löfven på orden och utvärdera honom på jobben, för enligt den senaste statistiken ligger vi bland de sämsta i EU när det gäller arbetslöshet. Detta är djupt bekymmersamt, och det beror kanske på att den här regeringen till skillnad från regeringarna i många av våra konkurrentländer inte har haft stöd som nått fram till företagen i den omfattning som man önskar.
Jag har själv mött väldigt många företagare i restaurangbranschen, turistbranschen och besöksnäringen som är djupt förtvivlade över den situation som de fortfarande är i. Till exempel har Tillväxtverket oerhört långa handläggningstider. Småföretagare har lånat upp hus och hem. Konkurserna ökar.
I min hemkommun Gävle har långtidsarbetslösheten för unga ökat till runt 40 procent. Det är en skenande arbetslöshet. Då verkar det som att regeringens svar är höjd a-kassa. Men det hjälper inte de unga som inte har kvalificerat in sig i a-kassan, även om det har blivit lättare och förmånligare att komma in.
Fokus måste naturligtvis i stället ligga på att se till att vi har så pass goda villkor att man kan komma i jobb. Hemma i min valkrets Gävleborg har den reformering av Arbetsförmedlingen som ministern är ansvarig för gjort att arbetsgivare, arbetssökande och kommuner är helt förtvivlade över att Arbetsförmedlingen lämnat orterna.
Detta innebär att det är ännu svårare att matcha rätt kompetens till de jobb som finns och ännu svårare att få folk i utbildning. Min enkla fråga är - ministern får gärna svara kort: Vad är det enskilt viktigaste ministern tänker göra för att minska jämviktsarbetslösheten?