Torbjörn Björlund (V):
Det här betänkandet berör idrott, friluftsliv och spelfrågor. Det kan tyckas vara relativt okontroversiellt när man läser det. Jag tycker dock att det finns några saker som är värda att ta upp där vi har lite skilda åsikter. Annars är idrott ett område där vi brukar vara rätt eniga. Det gäller framför allt värdet av idrotten. Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 2 och 3.
Idrotten, som är vår största folkrörelse, är relativt väl tillgodosedd när det gäller ekonomi. Det finns dock utrymme för mer stöd, framför allt till den alltmer trängda ideella sektorn. Den svenska idrottsrörelsen står i dag inför ett antal hot.
Det gäller moms, andra skattefrågor och konkurrensfrågan, det vill säga att man ska kunna konkurrera privat inom idrotten med de förbund vi har i dag. Här tycker jag att vi alla måste ställa oss bakom idrottsrörelsen och värna den svenska modell som vi har. Det finns en svensk modell på andra områden också, men inom idrotten är den väldigt specifikt svensk och nordisk. Den har varit väldigt framgångsrik för oss både när det gäller att få många att idrotta och när det gäller att producera duktiga idrottsutövare.
Vi har ju ett antal världsstjärnor. Idrotten är naturligtvis en spegelbild av samhället i övrigt. Det innebär att de problem som vi brottas med i samhället också finns inom idrottsrörelsen. Jag skulle vilja ta upp några områden som jag tycker att vi bör belysa och lyfta fram och där vi kan samarbeta med idrotten på ett bra sätt.
Jag som har hjärtat i idrottsrörelsen har också en förhoppning om att idrotten ska kunna föregå med gott exempel, lyfta upp vissa frågor och gå före för att utveckla samhället på de här områdena. Fru talman! Jag vill börja med ekonomin. Idrotten får ett rätt stort stöd från den offentliga sektorn även om det har minskat lite grann jämfört med andra. Jag tror att staten bidrar med sammanlagt ungefär 1,8 miljarder.
Det är inte den största bidragsgivaren, för det är kommunerna, men det är ändå rätt mycket pengar. En del av de pengarna är villkorade, vilket jag tycker är mycket bra. Vi måste ha ett samspel med idrottsrörelsen där vi tar fram vad som är bra och vad som inte är bra. Även idrotten påverkas av en utökad kommersialism. Vi har i dag en större privat sektor som också påverkar idrotten och idrottsrörelsen på ett många gånger negativt sätt.
Det består av finansiering från företag, det vill säga sponsring, eller från utövarna själva som får betala för sin idrott. Peter Johnsson var tidigare inne på hur mycket dyrare det har blivit för var och en att idrotta. Det är naturligtvis en klassfråga. I det här stödet från staten finns utvecklingspengar i form av Idrottslyftet, Handslaget och vad de nu kallas för. Det är en mycket bra verksamhet som kan utvidgas.
Kärnan i detta är dock att idrotten själv lyfter upp de idéer som vi kan stödja och som gynnar en bra utveckling på de områden som vi alla tycker är viktiga. I dag går stödet via statsbudgeten, och det finns ingen anledning att ändra på det och gå tillbaka till något gammalt. Men jag tycker att idrottslyftspengarna ska vara mer fria.
Riksidrottsförbundet ska uppmuntras att själva söka de här pengarna utifrån de kriterier som vi gemensamt tycker är bra. Det här är bara gångbart om vi har en kontinuerlig dialog med idrotten och framför allt med Riksidrottsförbundet. Det underlättar arbetet avsevärt. Det är bra. Vi ska inte lämna idrotten åt de kommersiella intressena utan ha det här utbytet även på den här nivån. Fru talman!
Det finns ett par områden där idrotten kan göra mer. Vi har, liksom i samhället i övrigt, knappast sett några framgångar under de senaste åren när det gäller jämställdhet. Jämställdhetsarbetet har faktiskt gått bakåt på vissa områden i samhället. Jag menar att man har samma problem inom idrotten. Det är relativt bra på barn- och ungdomsnivån.
Vi har en utveckling mot fler tjejer och fler tjejidrotter som uppmärksammas, och det är faktiskt bäst på kommunal nivå. Däremot är det framför allt när det gäller ledare, tränare och styrelseledamöter som vi har den stora bristen från bredd till elit inom idrottsrörelsen. Vi behöver många fler kvinnor på ledande positioner.
Vi kanske kan sätta press på Riksidrottsförbundet att jobba med det för att vi ska få fler förebilder. Jag väntar egentligen bara på att vi ska få en kvinnlig förbundskapten för herrlandslaget i fotboll som Zlatan kanske kan brottas med lite grann i omklädningsrummet. Vi bör också se upp för de sexistiska inslag som kan poppa i den mer och mer kommersialiserade idrotten. Det är en del av kommersialismen som vi måste se som negativ.
Jag menar att det är en fara för den kvinnliga idrotten. Om den ska tas på allvar får man inte tillåta de här sexistiska inslagen. Här tycker jag att idrottsrörelsen själv kan ta krafttag. Det är en sak som de har jobbat med, och de kan göra ännu mer med vårt stöd. Det finns också mycket att göra när det gäller trakasserier och diskriminering, precis som i samhället i övrigt.
Det är väldigt belysande att det blev en så stor nyhet när Anton Hysén, som är en skapligt duktig fotbollsspelare på elitnivå, kom ut som homosexuell. Hade vi kommit längre hade det inte varit någon stor nyhet. Det hade varit naturligt att vara öppen med vilken sexuell läggning man har även inom idrotten.
Nu blir det en stor nyhet, och det är belysande för hur de här sakerna hanteras inom idrotten. Det är jättebra att han gjorde det här. Det kan bli en dörröppnare för fler att våga göra det så att vi får en utveckling åt rätt håll, men det måste också uppmuntras och jobbas med på ett speciellt sätt både från vår sida och framför allt från idrottens sida. På de här områdena är det framför allt utbildningsinsatser och ett kontinuerligt arbete, med vårt stöd, från Riksidrottsförbundets sida som gäller.
Vi kan kräva att idrotten gör mer, men vi behöver också ge vårt stöd, ekonomiskt och på annat sätt, i en dialog för att detta ska bli verklighet. Fru talman! Jag vill ta upp en grundläggande fråga för idrottens överlevnad som egentligen inte berörs så mycket i betänkandet. Det handlar om den kommunala ekonomin. Peter Johnsson var inne lite grann på hur det ser ut i dag i vårt samhälle. Vi vet att det är kommunerna som är de ojämförligt största bidragsgivarna till idrotten. Det är bra. Jag tycker att det ska vara så.
Det är där grunden finns, och där kan man jobba med det på ett bra sätt. Men vi vet också att allt fler kommuner har en ansträngd ekonomi. De statsbidrag som kommer till räcker inte för att fylla de luckor som finns i dag. Oavsett effektivisering och annat fattas det pengar till all verksamhet i många kommuner, och vi vet att idrotten kommer rätt långt ned på prioriteringslistan i den kommunala ekonomin. Att den här regeringen har prioriterat skattesänkningar har påverkat det här.
Det är en konsekvens av den politik som förs här i riksdagen och av regeringen. Det behöver ändras. Vi måste ha in mycket mer pengar i den kommunala verksamheten, för det ger också effekter på idrottsområdet. Fru talman! Avslutningsvis tycker jag att utskottet har behandlat de övriga delarna som tas upp i betänkandet om friluftslivet, den ideella sektorn och spelfrågorna på ett bra sätt.
Det finns ett antal saker som jag skulle kunna lyfta upp här, men jag avstår från att göra det just nu. Vi vet alla värdet av friluftslivet och att det kommer att behöva jämställas med idrottsverksamheten. Jag tror att det kommer att ske så småningom. Spelfrågorna lär vi återkomma till. Den delen avstår jag från att kommentera just nu. Om någon borgerlig ledamot tar upp dem kanske jag begär replik.