KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Tjernberg (KD):
Jo, den här frågan är jag beredd att driva och stödja i den riktning som jag tidigare i den här debatten har anfört.
Om vi lämnar Statens ljud- och bildarkiv - jag förstår att jag inte får mer från kulturministern i den frågan, vilket jag i och för sig kan respektera och förstå - kunde vi kanske så här i slutet av debatten ägna oss åt den nya språkvårdsmyndighet som den kommitté som lagt fram rapporten Mål i mun förespråkat ska ligga i Stockholm.
När jag tänker till lite om vad en sådan myndighet ska arbeta med och kring kan jag se att ett antal frågor också har kopplingar till norra delen av Sverige. Jag tänker då på samerna och det samiska, på meänkieli och så vidare.
Det är klart att det är av stort intresse för mig som riksdagsledamot representerande Norrland att kunna säga att det vore oerhört vällovligt om ministern och regeringen kunde titta till exempel på en sådan här fråga. Jag förstår av kulturministerns svar att kommittén har föreslagit att myndigheten ska ligga i Stockholm. Man har också anfört varför.
Men delar av frågan ska också, såvitt jag förstår, hänskjutas till en ny organisationskommitté som ska titta närmare på detta.
Avslutningsvis skulle jag vilja skicka med att det, för att de här ambitionerna ska kännas riktigt starka och trovärdiga, vore vällovligt att här få höra ministerns inställning, om hon kan tänka sig att undersöka möjligheterna att utlokalisera just den nya språkmyndigheten och visa på ambitionerna i den delen. Det tycker jag skulle vara mycket välkomnande.
Frågan har, som sagt, stor behörighet i de norra delarna av Sverige.
Gunilla Tjernberg (KD):
Jag ska uppehålla mig lite grann kring frågan om långsiktighet. Riksantikvarieämbetet har nyligen talat om att man anser att kulturmiljöarbetet påverkas negativt av de stora svängningar som sker i offentliga investeringar olika år. Man talar om behovet av långsiktighet för att klara kulturmiljöarbetet.
Kulturrådet har också tydligt uttalat hur museerna påverkas negativt av den utökade projektifiering vi ser i dag. Jag kan nämna att den kyrkoantikvariska ersättningen snabbt drogs undan en tid. Den ska åter sättas in. Riktigt hur det ska se ut vet vi inte.
Utifrån den majoritetstext jag har läst har jag ändå inte kunnat se att Lars Wegendal känner att detta är otillfredsställande. Han tar upp att det möjligtvis finns några ryckigheter. Men det här får stora negativa verkningar på kulturpolitiken. Det beror på kortsiktighet och inte långsiktighet.
Gunilla Tjernberg (KD):
Tack för svaret, Lars Wegendal. Jag ska ta fram exempel på ytterligare en kortsiktig kulturpolitisk satsning. Det handlar om pengarna som ska gå till att bevara och ta hand om samlingarna på museerna. Det är en tvåårig arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Det är frågan om fria grupper och pris- och löneomräkning.
Den har debatterats många gånger under en längre tid. Det är en- och tvååriga stöd. Utskottsmajoriteten skriver att detta uppträder möjligtvis. Det här är på område efter område. Vi pratar om museer och kulturmiljövård. Vi pratar om konstnärernas villkor.
Jag tar upp frågan om kyrkoantikvariska ersättningen och så vidare. Det är grundläggande kulturinfrastrukturella områden. Jag tror att det saknas en grundläggande kulturpolitisk motivation. Man ska inte hänvisa enbart till utgiftstaket. Det håller inte.
Gunilla Tjernberg (KD):
Jag vill tacka för att denna fråga har kommit upp igen. Jag uppskattar Mats Pertofts ihärdiga arbete, framför allt politiska arbete, när det handlar om friskolor. Vi är helt överens med Miljöpartiets ambition att säkra att vi även fortsättningsvis får ha ett friskolesystem i Sverige tillsammans med bra kommunala skolor.
Jag välkomnar det, och jag är glad att Mats Pertoft är så tydlig i frågan. Det manar gott för framtiden. Ni torde säkert ha någon egen lösning på de ytterligare problem som kan uppstå när ni eventuellt ska samarbeta med nuvarande opposition.
Ni är välkomna i allt samarbete med oss i dessa frågor. Jag ska svara på frågan. Jag skulle gärna önska att det kunde gå fortare än det gör. Jag har en ärlig ambition att vi ska få ett tydligt och bra regelverk som möter de behov som handlar om att om en friskola, oavsett riktning, eller en kommunal skola inte följer regelverk och skollag ska åtgärder kunna vidtas.
Det som gör att det tar tid, och är ett bekymmer, är att den tidigare regeringen - det har vi hört tidigare i dag - var mer inriktad på att få fram ett regelverk för att stänga friskolor, men man diskuterade aldrig stängning av kommunala skolor som inte heller sköter sig.
Det gör att det inte finns något berett arbete över huvud taget utan det måste den här regeringen ta sig an. Det tar tid. Man måste få fram hur de alternativa vägarna ska se ut om en skola måste stängas. Det är en fråga som man absolut inte kan svänga sig med. Den måste få ta den tid den tar. Jag lovar att vi ska driva på i arbetet.
Gunilla Tjernberg (KD):
Jag har överläggningar nu och då med utbildningsministern. Det är bra sådana. Hela alliansen har konstruktiva samtal med ministern. Där kommer många olika frågor upp. Sedan var det frågan om det borde gå fortare. Jag har kommenterat detta. Det är ett lagförslag. Det handlar om juridik. Det handlar om svåra juridiska avvägningar som kräver tid.
Att göra som jag förstår att Mats Pertoft tänkte på, att lyfta ut en del ur skollagen, att få mer ordning och reda i skolan, lugn och ro, gällde en fråga som redan var beredd. Utredningar tar tid. Juridik tar tid. Vi ska göra detta på ett rättssäkert sätt. Jag vill vara med och ta ansvar för att göra det.
Därför tar det lite tid. Men jag kan garantera att vi arbetar med frågan. Mats Pertoft tog upp frågan om blocköverskridande överläggningar. Det är svårt att ha en blocköverskridande överläggning med ett parti där du inte vet vad vederbörande vill. Man måste komma till bordet med ett budskap. Det har vi inte fått från Socialdemokraterna. Vi är ljusår från Vänsterpartiet.
Det är fullständigt otänkbart. Ja, Mats Pertoft, det är möjligt framöver. Det finns frågor där vi är nära varandra. Jag kommer att ha med mig frågan. Där vi får ett klart politiskt budskap och där vi ser att det finns en viss politisk enighet ser jag en vinst med att ha långsiktiga överläggningar. Ni har gett ett besked, och det ska Miljöpartiet ha kredit för.
Gunilla Tjernberg (KD):
Jag tror att det var väldigt viktigt för Rossana Dinamarcas, och Vänsterpartiets, egen skull att hon fick möjlighet att göra ett klarläggande av det tidigare framhärdandet att det här bara gällde motioner som var skrivna sedan ett år tillbaka. Vi var nog många som funderade över det påståendet. Nu lämnar vi det. Rossana Dinamarca har förklarat, tagit tillbaka och berättat vad hon egentligen menade.
Det visar att det är väldigt viktigt vad vi säger i debatten här i kammaren. När det gäller fristående skolor har jag verkligen läst Vänsterpartiets både reservationer och motioner oerhört noga. Jag kan inte på en enda punkt se att Vänsterpartiet i någon mening i någon form uppskattar fristående skolor.
Vänsterpartiet berättar att allt elände som finns när det gäller skolvärlden kommer från fristående skolor. Detta gör Vänsterpartiet utan att ha ett underlag för det man hävdar. Jag tycker att det är att insinuera. Vänsterpartiet får naturligtvis ha uppfattningen att det är dåligt med fristående skolor - det lägger jag mig inte i.
Men man hävdar och påstår att fristående skolor är en form som står för det värsta scenario man kan tänka sig inom skolan, att de är mot integration, att de ställer till med orättvisa mellan elever och att de ser till att elever som inte vill synas inte kommer fram i de fristående skolorna. Det är en hel rad påståenden som insinueras från Vänsterpartiet.
Jag tar fullständigt avstånd från detta. Det finns ingen grund för det, utan det är en politisk uppfattning som ni har. Jag får respektera er för det - det gör jag - men jag delar inte alls den uppfattningen, tvärtom. Vi ser fristående skolor som en viktig vitamin i skolvärlden.
Gunilla Tjernberg (KD):
Ja, var vi befinner oss i verkligheten kanske vi ska be att få en särskild debatt om. Jag ska i alla fall bemöta några av Rossana Dinamarcas frågeställningar. Är det bra att man har lärare som inte har behörighet inom de fristående skolorna? Nej, det är det naturligtvis inte. Det är självklart att det inte är bra. Det är inte heller bra att man har lärare som är obehöriga i den kommunala skolan.
Det är oacceptabelt. Vi är den regering som har tagit tag i de här frågorna. Vi lägger fram förslag där vi säger att lärare som anställs i skolan ska vara behöriga. Det gjorde ni aldrig. Vi inför en ny lärarutbildning och en ny rektorsutbildning för att ha pedagogiskt kompetent ledarskap i skolan. Det gjorde ni aldrig.
Alliansregeringen tar tag i frågor som ni aldrig klarade av tillsammans med Socialdemokraterna. Vi ska göra ett tryggt, säkert och tydligt regelverk. I mitt anförande, om Rossana Dinamarca lyssnade - det tror jag att hon gjorde - sade jag att det är självklart att fristående skolor också ska ta emot barn med behov av särskilt stöd. Det är någonting som vi tar tag i. Det gjorde ni aldrig.
Den här regeringen tar på punkt efter punkt upp de frågeställningar och de bekymmer som Rossana Dinamarca här delar. Men tyvärr gör hon det i opposition. Vi gör det i regeringsställning. Vi tar ansvar för de här frågorna. Vi kommer också att se till att fristående skolor och kommunala skolor har ett tydligt regelverk, som är en tillgång för våra elever, för våra barn.
Det är för dem vi är med och skapar en skola som de ska känna att de varje dag vill gå till, varje dag längtar till, och där de känner att de får synas och vara de som de är utifrån den värdegrund som vi har tillsammans.
Gunilla Tjernberg (KD):
När jag lyssnar på Veronica Palm är det en rubrik som jag ser väldigt tydligt, och jag tycker att det är så oerhört onödigt när man börjar ställa grupper mot varandra. Tänk om vi kunde låta bli att göra det i den politiska debatten, låta bli att ställa den ena gruppen mot den andra och lägga in fraktioner: Får inte den ena så får den andra.
Veronica Palm har inte läst eller tagit del av det här förslaget med öppna ögon, utan det är med politiskt färgade glasögon som hon har läst det. Det här är ett förslag som är frivilligt. Det här är ett förslag som ingen tvingar på någon. Det som skymmer Veronica Palms blick nu är att hon inte tror på föräldrarna. Det är där blicken är skymd. Hon litar inte på föräldrarna.
Jag tycker att det är oerhört bekymmersamt att vi har partier och ideologier i Sverige i dag som inte tror på föräldrarna. När jag lyssnar på Matilda Ernkrans kan jag konstatera att hon tycker att vårdnadsbidraget är för litet. Hon tycker att det skulle vara mer. Hade det varit mer hade det här varit möjligt, men det är för litet. Men det är gott och väl - hon är med där. Det här är ett första steg.
Jag kan hålla med om att vårdnadsbidraget så som det är utformat naturligtvis skulle kunna se ännu bättre ut, men i dag är det ett bra steg på vägen mot en ökad valfrihet för barnfamiljer. Skillnaden är tydlig och klar. Det går en stark skiljelinje mellan oppositionen och allianspolitiken i dag. Ni tror inte på föräldrarna.
Ni vill inte ge barnen mer tid med sina föräldrar eller, tvärtom, föräldrarna mer tid med sina barn. Det är politiker som ska rita kartan och som ska bestämma hur det ska se ut i varje enskilt fall. Kom ihåg att en pedagogisk satsning på förskolan är vad alliansregeringen gör, till skillnad från vad den socialdemokratiska regeringen gjorde. Vi satsar också på förskolan.
Gunilla Tjernberg (KD):
Jag förstår verkligen Mats Pertofts dilemma. Miljöpartiet har arbetat för mångfald. Ni har kämpat för valfrihet och fri etableringsrätt. Så ser historien ut.
Det är därför jag tycker att det är så beklämmande, Mats Pertoft, att ni i dag som parti har lutat er åt vänster i frågorna. Det är inte synd för vår egen del eftersom Kristdemokraterna står fast. Vi har våra kamrater i alliansregeringen. Vi får arbeta med frågorna. Men hur ska Mats Pertoft klara ut den raka linjen i frågorna tillsammans med Vänsterpartiet?
Jag är bekymrad för våra elever, för barnen, för föräldrarna. Det är dem jag tänker på. Det kommer inte att gå eftersom det inte går ihop. Jag vet att det var så förut. En gång i tiden, sade Mats Pertoft. Javisst, en gång i tiden stod ni fast vid frågorna. Men hur ser det ut i dag? Det är den stora fråga jag och mina kamrater har ställt.
Återigen tar jag upp frågan om ett gynnande förvaltningsbeslut. Det är helt klart att det finns ett bekymmer där, men det är en sak vi inte kan lösa här. Det gäller samtliga gynnande beslut i offentliga sektorn - myndighetsbeslut. Därför måste den frågan tas i särskild ordning. Den har en sådan dignitet att den måste behandlas i rätt ordning.
Det innebär inte att man behöver vara kritisk till en proposition och ett betänkande som verkligen säkrar lika villkor oavsett om eleverna går i en kommunal skola eller i en fristående skola. Där står ni inte rakt, som ni gjorde en gång i tiden.
Gunilla Tjernberg (KD):
Nu behandlar vi inte det betänkandet, och därför ska jag inte uppehålla mig vid det. I en annan situation i ett ärende vi har diskuterat i kammaren - det vet Mats Pertoft - ställde jag en fråga om vi kan ha en dialog tillsammans. Det är lika bra jag säger det nu. Men jag förstod att arbetet tillsammans med vänstersidan gör att det blir svårigheter. Det är så det fungerar.
Politik fungerar så att man försöker komma överens. Nu hade ni låst in er i det blocket, och då blir det svårt med samtalen. Om alliansens gruppledare i utbildningsutskottet hade önskat ett samtal i frågorna med Miljöpartiet hade vi fått ett nej eftersom ni redan har låst in er med vänstersidan.
Det är det som är så bekymmersamt. En fråga som handlar om mångfald, valfrihet, fristående skolor, förskolor, fritidshem, rätten att välja och respekt för den enskildes olikheter gäller en så fundamental grundläggande syn på hur vi ser på människan. Det är där jag ser bekymret att hålla ihop med vänstersidan.
De ser bara de stora komplexen, bara det offentliga, att politiken ska bestämma samt att systemen ska bestämma och styra. Den enskilde finns inte där. Att få dessa två djupa ideologiska skillnader att gå ihop gör att jag inte kan förstå hur Miljöpartiet ska kunna hålla sin linje. Där är problemet.
Det var Mats Pertofts egna ord att han vill hålla en rak linje. Det blir svårt för mig att förstå. Det är beklämmande att Miljöpartiet sviker en så viktig fråga som handlar om en grundsyn på människor, valfrihet, mångfald, barn och föräldrar samt rätten att välja.
Leni Björklund (S):
Riksdagen har bestämt att vi ska ha ett försvar som är ett modernt insatsförsvar där man ska arbeta tillsammans mellan de olika försvarsgrenarna för att också uppnå bästa effekt när det gäller att möta hot. Det är det nätverksbaserade försvaret; man ska arbeta i ett nätverk.
Det betyder att all den materiel, all den utbildning och alla de hjälpmedel som man skaffar sig framöver hela tiden måste prövas. Man måste fråga sig: Hur fungerar de för att de olika försvarsgrenarna och de olika kunskapskomponenterna som vi har i försvaret ska kunna arbeta samlat och integrerat?
Det är därför det är omöjligt att säga vad kostnaden och slutmålet för ett nätverksbaserat försvar är. Jag skulle kunna göra det enkelt för mig och säga att det är slutsumman av försvarskostnaderna varje år, och sedan konstatera att jag inte kan tala om vid vilket år vi ska upphöra med försvar och därmed räkna ut vad slutsumman blir.
Detta är alltså en nödvändig och helt integrerad beståndsdel i hur vi bygger ut och utvecklar det svenska försvaret. Allt detta är baserat på att riksdagen har bestämt att det ska gå till på det viset. Sedan är det en annan sak att vi just nu diskuterar hur ett gemensamt ledningssystem ska se ut. Det är bara en liten del av det hela.
I det sammanhanget kan vi inte i dag sitta och beställa ett ledningssystem. Det finns ledningssystem i de olika försvarsgrenarna som ska användas så långt som det är möjligt om man anser att de håller för en ansenlig tidsperiod framåt.
Däremot behöver vi få en demonstrator och en demonstration av hur man ska få gemensamma gränssnitt så att vi kan koppla ihop dem. Vi behöver också veta om det finns någon komponent som behöver nyutvecklas så att vi får gemensamma lägespresentationer och kan inrikta de insatser som vi gör mot ett gemensamt uppfattat mål i olika delar.
I det sammanhanget har Sverige en betydande kompetens. Men vi använder oss inte av den isolerat, utan Sverige deltar i en lång rad arbetsgrupper både inom EU och Nato för att se till att ibland påverka deras sätt men också emellanåt hämta hem lösningar ifrån dessa länder. Det är klart att ett sådant här projekt delvis innehåller risker.
Men jag skulle vilja ställa en fråga till Allan Widman: Vad är egentligen alternativet för framtiden annat än ett försvar som arbetar i nätverk?
Leni Björklund (S):
Jag tror att vi nu börjar bli överens om att NBF inte är något mantra, utan det är en fråga om hur det svenska försvaret i alla dess komponenter ska utvecklas för att vi ska få ett fungerande försvar. Däremot: Hur ska ledningssystemet upphandlas?
För detta finns både prislappar och allting i fråga om hur mycket den komponenten får kosta. Det är inte bara Statskontoret som har värderat. Regeringskansliet har använt Statskontoret. Vi i Försvarsdepartementet har haft det för att ha ett stöd, därför att frågan om ledningssystem visar sig många gånger vara en svårare sak.
Försvarsmakten har också skaffat sig en egen konsult för att titta på det och få sitt stöd. Vi har läst både Statskontorets rapport, Försvarsmaktens rapport och deras egen konsultrapport, som också är en öppen handling. Vi kan då konstatera att det alltid finns risker i olika delar. Först kom en rapport som identifierade ganska många risker.
I nästa rapport konstaterade man att man hade tagit hand om de riskerna på ett sätt som verkar tillfredsställande. Eftersom projektet går över från att bara handla om att skriva med papper och penna till att bli lite mer praktiskt arbete, uppstår naturligtvis nya risker, som man pekar på. Det har handlat om på vilket sätt de tas om hand.
Det har vi i departementet försäkrat oss om innan vi har gett klartecken för nästa etapp. Även oktoberrapporten är beaktad, liksom ytterligare underlag, inför det ställningstagande som kommer.
Själva metoden att göra det etappvis och att se till att man kan avbryta och göra det i demonstratorverksamhet använder vi för att vi inte ska plöja ned för mycket pengar på projekt som inte leder någonvart. Vi har också skaffat oss kunskaper från utlandet. Det är inte bara svensk industri som håller på med det här.
I ett konsortium som består av svensk industri ingår även IBM och Boeing, för att man också ska tillvarata internationellt kunnande när vi framgent utformar vårt ledningssystem. Jag hoppas, Allan Widman, att jag ändå kan redovisa att vi vidtar åtgärder.
Vi kommer i regleringsbrevet att se till att Försvarsmakten får en särskild inriktning för det här arbetet, så att vi kan följa det, därför att det är en viktig sak.
Leni Björklund (S):
Jag undrar egentligen vad jag ska svara för att Allan Widman ska bli nöjd. Det jag talar om är att vi måste ha nätverksbaserade lösningar för försvaret, och det verkar Allan Widman hålla med mig om.
När vi nu ska utforma de komponenter som gäller ledningssystemet har vi försäkrat oss om att vi arbetar stegvis, så att vi inte styr in för mycket pengar i ett projekt, som alltid är riskabelt. Vi ser till att vi har ett antal konsulter som följer uppdraget, så att vi successivt kan anpassa oss.
Vi utvecklar det här ledningssystemet - det är ju inga hemligheter, annat än i mycket begränsade delar - i internationella kontakter, i grupper både inom Nato och inom EU. Vi har vänt oss till industrin, och i industrin ingår inte bara svensk industri utan även, som jag sade, utländsk industri, med IBM och Boeing.
Allt detta gör vi för att försäkra oss om att också utländska erfarenheter ska komma oss till godo.
Vi har också sett till att den på Försvarets materielverk som arbetar med att utveckla kommunikationssystemet för blåljusmyndigheter finns med i arbetsgruppen som utvecklar det militära försvarsmaktssystemet, för att vi inte ska få två system också i Sverige som inte har gemensam kommunikation.
Detta gör vi för att vara så noggranna som möjligt med skattebetalarnas pengar. Samtidigt vore det naturligtvis enklast att inte göra någonting - det är minst risker med det. Men nu har riksdagen bestämt att vi ska modernisera vårt försvar, och det är min uppgift att se till att det beslutet blir fullföljt. Därför ska vi också utveckla ett ledningssystem för det moderna försvaret.
Leni Björklund (S):
Mikael Oscarsson har frågat mig dels om jag avser att etablera den militära flygskolan på Malmen i Linköping trots att kostnaden är oacceptabel, dels om jag avser att ompröva beslutet att förlägga flygskolan på Malmen till förmån för F 20 i Uppsala. I propositionen Samverkan mellan civil och militär flygutbildning m.m. från november 2000, redovisade regeringen sin syn på den militära flygutbildningen .
Regeringen föreslog att F 20 skulle läggas ned den 31 december 2001. Flygstridsskolan, med verksamhet som innefattade F 20:s verksamhet samt den grundläggande flygutbildningen och den grundläggande taktiska flygutbildningen , skulle inrättas i Uppsala den 1 januari 2002. Vidare föreslog regeringen att F 16 skulle läggas ned den 31 december 2003.
I propositionen redovisade regeringen även inriktningen för det europeiska samarbetet om en gemensam europeisk flygutbildning. I sitt betänkande över propositionen anförde försvarsutskottet bland annat att det inte var någon långsiktig lösning med militär flygverksamhet i Uppsala. Utskottet föreslog därför att riksdagen skulle besluta att lägga ned Upplands flygflottilj den 31 december 2003.
Utskottet föreslog att fyra flottiljer borde vara kvar: F 4 i Östersund, F 7 i Såtenäs, F 17 i Kallinge och F 21 i Luleå. Försvarsmaktens samlade flygutbildning - både GFU och GTU - skulle förläggas till någon eller några av dessa flottiljer. Riksdagen beslutade i maj 2001 i enlighet med utskottets förslag .
Med detta som grund utredde en arbetsgrupp inom Försvarsdepartementet var flygskolan med GFU och GTU skulle lokaliseras. I sin rapport redovisade arbetsgruppen möjligheterna att lokalisera flygutbildningen till någon av de fyra kvarvarande flottiljerna och fann att detta av olika skäl inte var möjligt. Gruppen föreslog att den militära flygutbildningen skulle lokaliseras till Malmen i Linköping.
Mot bakgrund av försvarsutskottets tydliga ställningstagande mot militär flygverksamhet i Uppsala belyste arbetsgruppen inte närmare en lokalisering av flygskolan till Uppsala. Arbetsgruppens rapport utgjorde därefter ett av underlagen för regeringens beslut i december 2001, att flygskolan ska lokaliseras till Malmen i Linköping.
I sitt beslut angav regeringen att en förutsättning för lokaliseringen är att tillstånd enligt bland annat miljöbalken lämnas. Miljöprövningen pågår genom Länsstyrelsen i Östergötlands läns försorg. Vidare pågår förberedelsearbetet för de byggåtgärder med mera som behövs på Malmen. Den första kullen GFU-elever inledde sin utbildning på Malmen under sensommaren i år.
GTU, som hittills har bedrivits på F 16 i Uppsala, flyttas till Malmen före årsskiftet när F 16 läggs ned. I maj 2001 avslog riksdagen regeringens förslag om att lokalisera den militära flygutbildningen till Uppsala. Mikael Oscarssons parti bidrog aktivt till detta avslag. Jag bedömer att det inte finns förutsättningar för regeringen att lägga fram ett förslag om att ändra det riksdagsbeslutet.
Enligt min mening, mot bakgrund av riksdagens beslut i maj 2001, är lokaliseringen av flygskolan till Malmen det bästa alternativet för den militära flygutbildningen.