Ulf Kristersson (M):
Jag har tre saker att säga. Först och främst tycker jag att detta är en framgångsrik reform. Jag vet att ni helst vill riva upp allting och gå tillbaka till det gamla, men jag tycker att det är en framgång. Det är färre sjukskrivna i dag än det var förr. Det är mycket färre långtidssjukskrivna. Det är väsentligt färre människor som i dag behöver förtidspensionering. Detta är en stor framgång. Jag har säkert sagt hundra gånger i den här kammaren att det inte är någon problemfri process att gå från Europas högsta nivå på förtidspensionering till en av Europas lägsta.
Det är inte problemfritt för samhället och inte för människor som berörs av det. Men det är absolut nödvändigt både för enskilda individer och för det svenska välfärdssystemets framtid att vi inte systematiskt misshushållar med mänskliga resurser på det sätt som vi gjorde förut. Detta är en framgångsrik reform. Min andra synpunkt är att försörjningsstöd, med all respekt, alltid har funnits.
Jag hörde aldrig socialdemokrater under era rätt många år vid makten göra denna eländesbeskrivning av att människor behöver, ansöker om och får försörjningsstöd. Det har alltid behövts. Det har funnits i olika former under olika tider. Det är en av socialtjänstens mest grundläggande uppgifter att hjälpa människor som inte har någon egen kapacitet till försörjning.
Sedan har vi en lagstiftning som säger att om det handlar om en permanent nedsättning av förmågan att försörja sig är det inte försörjningsstöd. Då är det förtidspension och sjukersättning. Om man har olika åsikter om detta, vilket som bekant händer ibland, ska domstolar ytterst bestämma vad som gäller. Den processen pågår hela tiden. Den fungerar i grund och botten bra.
Riv inte upp ett i grund och botten välfungerande system som skapar starka drivkrafter för människor att komma in på arbetsmarknaden, jobba vitt och betala skatt för att få sin försäkrade inkomst i något slags vilja att undvika försörjningsstöd till varje pris!
Min tredje synpunkt är att det i många kommuner bedrivs ett imponerande arbete med att hjälpa människor som har försörjningsstöd att slippa det eller åtminstone göra sig mindre beroende av det. En sak är vi säkert överens om: Det har väsentliga nackdelar att vara beroende av ett försörjningsstöd som så noggrant går in på kroppen och kollar människors inkomster. Marginaleffekterna är som bekant mycket höga.
Det finns starka skäl att undvika detta om det är möjligt. Jag har själv varit ansvarig för ett sådant ganska stort projekt här i Stockholm när jag var socialborgarråd. Det var Jobbtorg Stockholm, där vi systematiskt hjälpte människor med försörjningsstöd som hade någon arbetsförmåga att närma sig arbetsmarknaden. Väldigt ofta fick de arbete. I Växjö träffade jag på ett mycket snarlikt projekt häromdagen. Där jobbar man inte bara med dem som har försörjningsstöd utan även med andra människor som också har Försäkringskassans insatser.
I samordningsförbundets regi ser man till att man struntar i gränserna. Oavsett vilken försörjningsbas människor har får de hjälp för det de skulle kunna åstadkomma. Det är utomordentligt bra, gränsöverskridande och i många stycken framgångsrikt. Allt detta är svåra frågor; det är jag den förste att säga. Det är inga enkla frågor, och många enskilda människor i svårigheter kanske inte alltid vet varför de har den ersättning de har.
Många kommuner gör som vi gjorde i Stockholm - om man uppfattar på socialtjänsten att en person har fel försörjningsgrund och att det till exempel finns grund för en förtidspensionering hjälper man ofta till så att ansökan blir rätt utformad och inskickad. Detta fungerar på många ställen väldigt bra. Det här förtar inte det faktum att många kommuner försöker göra allt de kan för att undvika försörjningsstöd, både av ekonomiska och rent socialpolitiska skäl. Det är gott så.
Om man är emot allt detta måste man i praktiken säga: Upphäv arbete som grund för försäkringen! Upphäv tankar på att man med skatteinbetalningar arbetar sig in i den svenska välfärdsmodellen! Då är man i grund och botten för medborgarlön, vad man än kallar det. Ni har tronpretendenter som har precis den ståndpunkten - Miljöpartiet. Jag ser fram emot ett gemensamt förslag där ni river upp den svenska välfärdsmodellen och inför medborgarlön i stället.