KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Sjöstedt (V):
Jag tycker att denna debatt har varit en god illustration av Centerpartiets dilemma. Ni vill försöka vara ett grönt parti. Ni vill gärna förbjuda uranbrytning i Sverige, men ni får inte göra det i den regering där ni själva sitter. Ni skulle nog också vilja avveckla kärnkraften, men ni har tvingats in i en energiöverenskommelse som öppnar för tio nya reaktorer i Sverige. Ni har hamnat i fel sällskap om ni vill bedriva en aktiv miljöpolitik, och ni har ett enormt trovärdighetsproblem.
Det är riktigt att vi behöver ett icke sårbart energisystem, men kärnkraften är vår mest sårbara energikälla. Kärnkraftverken står ju stilla oftare än de fungerar, verkar det som ibland. Prospekteringen är viktig. Prospekteringen är så viktig att Vänsterpartiet också vill ha en statlig prospektering som kompletterar den privata. Vi slår vakt om ett borrkärnearkiv och att informationen görs allmänt tillgänglig. Därför hindrar vi inte prospektering på något sätt.
Men vi menar att i de få fall där man prospekterar efter uran ska en kommun kunna tacka nej om man vill göra det, och det är faktiskt någonting annat. Det finns inget parti i den här riksdagen som så mycket engagerat sig i mineralpolitiken och gruvnäringens utveckling och att den ska ske på ett miljömässigt hållbart sätt som Vänsterpartiet har gjort. Jag tycker att Annie Lööf gärna får komma tillbaks till den mer principiella fråga som jag försökte väcka.
Om man väljer att bygga mer kärnkraft, är det då inte också moraliskt rimligt att ta den miljörisk som uranbrytningen innebär? Och är det då inte ett problem att man har en energiöverenskommelse som faktiskt öppnar för ny kärnkraft samtidigt som man säger sig vilja förbjuda uranbrytning?
Jag skulle också vilja återkomma till min ursprungliga fråga i interpellationen: Kommer Centerpartiet i regeringen att ta upp frågan om att verka för ett förbud mot uranbrytning? Det är ändå det som är partiets ståndpunkt. Det är väl rimligt att man gör det efter sitt stämmobeslut. I och med att man gör det kommer också intresset av att prospektera efter specifikt uran i praktiken att upphöra, och det skulle jag välkomna.
I mitt hemlän Västerbotten har 9 000 personer skrivit på namnlistor mot uranbrytning i sina hemkommuner. Jag menar att de uttrycker en legitim oro för vad som händer med deras miljö om uranprospekteringen går vidare till en storskalig brytning.
Jonas Sjöstedt (V):
Anna-Karin Hatt säger att Vattenfall inte är hennes bord. Så är det naturligtvis i formell mening. Men om man är ansvarig för energifrågorna bör man ha en åsikt om policy och kunna prata för hela regeringen. Vi äger ett av Europas största energibolag och en av Europas största utsläppare av koldioxid. Det är rimligt ur politiskt hänseende att tala om det. Vattenfall har gjort en rad felinvesteringar ur både miljösynpunkt och ekonomisk synpunkt.
Därför menar jag att de nya ägardirektiven inte imponerar. Vattenfall fortsätter att göra dåliga affärer. Direktiven borde skärpas ytterligare. Det är orimligt att säga att en energiöverenskommelse som innebär att man får bygga tio nya kärnkraftsreaktorer är en stor satsning på det förnybara.
Det är ett historiskt nederlag för Centerpartiet att ha gått med på att bygga en ny generation kärnkraft som kan binda fast oss i denna ohållbara energiform i många årtionden framöver. Effekterna av detta innebär en ännu större avfallsmängd som vi ännu inte riktigt vet hur vi ska ta hand om. Trycket på uranbrytning i Sverige - denna miljöfarliga verksamhet - kommer att öka. Med viss rätt.
Om man tar miljörisken att ha kärnkraft bör man rimligen också ta miljörisken att ha uranbrytning. Överenskommelsen är bara att beklaga. Inte heller ligger Sverige i framkant med de förnybara alternativen. Vi har 4 terawattimmar vindproduktion i Sverige i dag. Tyskland har 40. Egentligen är förutsättningarna bättre i Sverige än i Tyskland.
Sverige skulle kunna gå före och ha ett hundraprocentigt förnybart elproduktionssystem och dessutom exportera el utifrån systemet. Då tål vi inte en ny felsatsning på kärnkraft när alternativen ligger mitt framför oss.
Det kan vidtas enkla åtgärder, till exempel att införa nettoinmatning på elnätet eller att kompensera för effekten av uttagsbeskattningen för vindkraftskooperativ för att få fart på den småskaliga elproduktionen i Sverige. Men det sker inte. Man pratar bara om det. Det händer egentligen inte. Det är mycket skrik för lite ull när det gäller satsningarna på alternativen.
Svaret är att staten via Vattenfall kan satsa på att bygga ny kärnkraft i Sverige. Det är en besvikelse, men det är åtminstone ett tydligt svar. När det gäller det finska exemplet har vi inte fått något svar från ministern. Jag har en fråga om den reaktor som nu planeras i Pyhäjoki. När det gäller reaktorn i Olkiluoto finns svenska pengar med via Svensk Exportkredit.
Kan ministern här göra klart att det inte blir fråga om detta, att här blir det absolut stopp för Svensk Exportkredit att gå in med några som helst pengar i Pyhäjokireaktorn?
Jonas Sjöstedt (V):
Jag tycker att den här debatten på ett tydligt sätt åskådliggör vad som skiljer alliansregeringen från oss i Vänsterpartiet i hur vi ser på energipolitiken. Är det upp till marknaden att avgöra om vi ska ha kärnkraft eller inte, eller är det ett politiskt ansvarstagande att bestämma vilken väg vi ska gå i energipolitiken? Det finns hos företrädare för allianspolitiken den avmätta hållningen att det är marknaden som får bestämma.
Vi menar att det är ett politiskt ansvar för regering och riksdag att bestämma hur svensk energipolitik ska se ut. Vad händer om Vattenfall storsatsar igen på ny kärnkraft i Sverige? Då kommer man att använda det kapital som vi har betalat via våra elräkningar och som bygger på den effektiva svenska vattenkraften till att bygga fast oss i kärnkraften. Det kapitalet kommer inte att användas till att bygga ut de förnybara alternativen. Man kommer att tränga ut alternativen med ny kärnkraft.
Det gäller rent kapitalmässigt och i den politiska motiveringen att fortsätta satsningen på alternativen. Då går vi mot ett elkraftsöverskott i Sverige, och då kommer argumenten att bli mindre starka för det förnybara. Detta är självklart ett politiskt val där regeringen borde säga att Vattenfall ska användas till att vara en motor i omställningen av Sverige till förnybar energi. Jag vill gärna tro att Centerpartiet egentligen tycker det.
Detta visar att ni betalar ett mycket högt pris för att sitta i den regering ni sitter i: att bygga fast oss i ett ohållbart energisystem. Slutligen, herr talman, skulle jag vilja återkomma till den finska frågan, som har svävat lite grann över den här debatten. Jag skulle gärna vilja ha ett löfte från ministern om att det inte blir en enda statlig krona, via SEK eller på något annat sätt, till den finska reaktorn i Pyhäjoki - bara 16 mil från Skellefteå.
Jonas Sjöstedt (V):
Självfallet är det Finland som bestämmer var man placerar finska kärnkraftverk. Det finns nog ingen som har tänkt att det ska vara på något annat vis heller. Men goda grannar emellan kan man diskutera saker och ha en åsikt, och det är det som debatten gäller. Finnarna och det finska parlamentet bestämmer själva. Vi har inte bestämt över Finland sedan 1809. Det var bland annat i Pyhäjoki och i slaget mellan ryska och svenska trupper i just denna by som man förlorade Finland.
Men vi kan ha en åsikt, och det är denna åsikt som vi frågar om Lena Ek har någon. Jag tycker att det är märkligt att en företrädare för ett parti som säger sig vara emot kärnkraft inte ens kan säga: Vi hade hellre velat att man inte hade byggt det här verket, vi hade hellre velat att man hade byggt det någon annanstans eller vi hade hellre sett att man hade satsat på förnybar energi! Det kan man säga med full respekt för Finlands rätt att bestämma i frågan.
Jag tycker att detta visar på Centerpartiets problem med att försöka hålla kvar någon sorts trovärdighet i sin kritik mot att bygga ny kärnkraft samtidigt som man faktiskt inte tycker någonting när det byggs en ny kärnkraftsreaktor 16 mil från Skellefteå. Men här har Lena Ek en gyllene chans att komma med en tydlig åsikt om huruvida hon är för eller mot att man bygger reaktorn. Tycker hon att det är ett klokt beslut eller ett oklokt beslut att göra det?
Det var ett tydligt och bra besked om Svensk Exportkredit. Men frågan är vad som gäller för andra statliga intressen i och subventioner av kärnkraft. Vi fick ett besked i den här kammaren häromveckan att det är okej att det statliga företaget Vattenfall bygger ny kärnkraft i Sverige. Det är uppenbarligen inte statlig subvention. Vi vet att Vattenfall har haft en enorm dragning till gamla, föråldrade, dyra och miljömässigt tvivelaktiga energikällor i andra länder.
Det har nästan varit Vattenfalls signum, kan man säga, genom de gångna åren - bland annat beroende på svaga ägardirektiv från den svenska staten. Låt oss tänka oss att Vattenfall skulle få för sig att försöka gå in och få del av bygget i Pyhäjoki - man kan ju inte utesluta något sådant. Tycker regeringen att det är olämpligt? Ska ett statligt företag låta bli att bygga kärnkraftverk i Sveriges närhet, eller är det fritt fram för Vattenfall att bygga ny kärnkraft i andra länder om företaget väljer att göra det?
Vi kan ju se hur illa det har gått för Vattenfalls kärnkraftssatsning i Tyskland, där man har valt att köpa kärnkraftverk som tyskarna sedan ganska snabbt bestämde sig för att avveckla för att satsa på ett uthålligt energisystem. Mest av allt i denna interpellationsdebatt är jag nyfiken på vad Lena Ek egentligen tycker. Vill hon ha ett kärnkraftverk 16 mil från Skellefteå, eller spelar det ingen roll om det byggs där eller inte? Jag tycker att denna investering är att beklaga.
Jonas Sjöstedt (V):
Precis som Ibrahim Baylan nämnde är vi alla fullt medvetna om att detta är en fråga för Finland att avgöra. Det är någonting som vi respekterar djupt, men som goda grannar kan man självfallet komma med synpunkter och diskutera saker samtidigt som man har den här respekten. Det är det som den här debatten handlar om. Jag har också hört flera borgerliga politiker i Sverige beklaga beslutet att avveckla kärnkraften i Tyskland.
Där verkar hämningarna vara mindre när det gäller att ha synpunkter på kärnkraft eller inte kärnkraft än vad de är i det finska fallet. Ett tag lät Lena Ek lite kraftfull och sade att vi ska använda Esbokonventionen fullt ut och att hon har täta kontakter med sin finska kollega. Vad säger ni i de här kontakterna? Vad är det ni vill ha sagt inom ramen för Esbokonventionen? Är det täta kontakter fullt ut samtidigt som ni inte tycker någonting?
Den här debatten handlar om huruvida Sverige har någon åsikt när det gäller den tekniska konstruktionen och placeringen av kärnkraftverket även om det formellt inte faller inom ramen för Esbokonventionen. Här tycker jag att det finns en brist på besked från miljöministern. Det beklagar jag. Jag skulle vilja återkomma till frågan om svenska statliga företag. Vi har till exempel stora franska intressen i den finska kärnkraften.
Vi nämnde förut att Sverige också har varit indraget i det genom exportkreditsystemet. Skulle miljöministern ha någon synpunkt på om ett svenskt energiföretag var med och byggde kärnkraft i Finland, som ligger nära Sverige, samtidigt som vi har någon sorts ambition att ersätta kärnkraften med förnybara och uthålliga energisystem? Den frågan skulle jag också gärna vilja ta upp för att ge ministern en möjlighet att svara.
Jonas Sjöstedt (V):
Vänsterpartiet, Moderaterna och regeringen har olika syn på vapenexport till diktaturer. Vi vill inte att Sverige ska exportera vapen till diktaturer. Regeringen har motsatt uppfattning. Det är inte orsaken till att vi här i dag har kommit fram till att Ewa Björling bör avgå som handelsminister. Orsaken är den fullständigt bristfälliga hanteringen och bristen på ansvarstagande när det gäller vapenaffären med Saudiarabien.
Vi kan inte ha en minister som inte berättar sanningen utan vilseleder när hon ska ge en bild av affären till allmänheten. Vi förväntar oss mer när det gäller att berätta hur det egentligen är. Ewa Björling har inte levt upp till det. Vi begär att den som ansvarar för en myndighet - en myndighet som gör tvivelaktiga saker - ska ta politiskt ansvar.
Ewa Björling har inte sagt någonting om att ISP, som ministern ansvarar för, har underlåtit att berätta för de folkvalda i EKR om en kärnpunkt i en mycket känslig vapenaffär. Det är anmärkningsvärt att ministern inte har någonting att säga om den saken. Ministern har inte ens nämnt att man har använt bulvanföretag med tvivelaktig finansiering för att gå runt det normala ansvarstagandet.
Ministern vill inte kommentera att ISP sitter med i direkta affärsförhandlingar trots att det ska vara en oberoende myndighet. Det handlar om politiskt ansvar. Det kan bli fel ibland, men då har man som ansvarig minister ansvar för att reda ut felen och säga: Det gick fel. Nu går vi till botten med detta och ser till att det blir bättre. Ingenting av det finns i Ewa Björlings brist på svar till oss.
Tvärtom, här slätas det över och sägs så lite som möjligt. Svenska folket har rätt att få veta sanningen om Saudiaffären. Den sanningen kommer vi inte att få veta från Ewa Björling, därför bör hon avgå.
Jonas Sjöstedt (V):
När jag lyssnade på Lena Ek kom jag osökt att tänka på den tjeckiske författaren Jaroslav Hasek som är mest känd för boken om den tappre soldaten Svejk. Det är lite mer okänt att Hasek också ett kort tag var partiledare för ett mindre allvarligt menat parti som hette Partiet för måttliga framsteg inom lagens gränser. Jag tycker att det på något sätt sammanfattar regeringens politik. Här ska minsann inte satsas någonting eller stickas ut på något sätt.
Om vi utgår från vad klimatet behöver, och vad annat kan vi utgå från när det här är så akut, är 30 procent försiktigt. Då är 30 procent för lite. Då vet vi att det brådskar ännu mer. Jag önskar att vi hade en regering som har klimatet som utgångspunkt, som vågar vara precis så obekväm som den smygande katastrofen kräver av oss att vi ska vara.
Hade vi haft en rödgrön regering hade vi haft en sådan regering. Då hade vi höjt ambitionsnivån. Vi hade krävt att EU skulle göra det och vi hade satsat betydligt mer på hemmaplan för att minska utsläppen av växthusgaser. Även det hade höjt vår trovärdighet i internationella sammanhang. Jag tycker också att den här debatten pekar på en av svagheterna med EU-systemet.
Det är att vi inte längre har en egen röst i de internationella klimatförhandlingarna, att vi även om vi vill inte får säga vad vi tycker därför att Europeiska unionen talar med en röst. Det världen behöver akut är rika länder som är beredda att driva på också i de internationella klimatsamtalen. Jag kan ändå inte tolka Lena Ek på något annat sätt än att hon tycker att den gamla Lena Ek hade rätt.
När Lena Ek som miljöminister säger att man vill ta steget till 30 procent tror jag på miljöministern. Men uppenbarligen är det någon som bromsar, någon som inte tillåter att vi får ha den mycket rimliga klimatpolitiken. Det kan jag inte annat än beklaga.
Jonas Sjöstedt (V):
Om man ser apoteksavregleringen ur ett konsumentperspektiv menar jag att den är ett misslyckande. Frågar man konsumenterna vad de tycker har graden av nöjda konsumenter fallit från mycket höga 95 procent till 77 procent. Det är ett rejält fall i förtroendet för apoteksservicen i Sverige sedan man privatiserade den. 24 procent av kunderna får vänta mer än ett dygn på att få sina receptbelagda mediciner.
Det här är ett underbetyg åt privatiseringen av apoteken. Vem är då nöjd med den här privatiseringen? Det verkar som om det finns två grupper som är nöjda: regeringen och de ägare som försöker tjäna pengar på apoteken. Jag menar att det inte är så rimligt, utan det rimliga bör vara att kunderna och medborgarna är nöjda med den service som de får. Jag skulle vilja lyfta upp en annan vinkel på frågan om tillgänglighet och distribution.
Apoteksservice är viktig inte minst i glesbygd. År 2013 upphör den förpliktelse som fanns för de stora konglomerat som köpte upp apoteken att ge service i glesbygdsapoteken och via apoteksombud. Jag kommer själv från ett utpräglat glesbygdslän, Västerbotten. Där kan det vara både 10 och 15 mil mellan apoteken.
Just i de delarna av Västerbotten, i inlandet, bor den äldsta befolkningen och den mest vårdbehövande befolkningen, som ofta behöver både rådgivning och god hjälp med apoteksservice. Vad händer 2013? Får de här människorna den apoteksservice som de behöver? Kommer de att ha tillgång till läkemedel? Det är min fråga till ministern.
Dessa apotek är säkert ofta inte lönsamma ett och ett, men naturligtvis var de lönsamma som en del av ett apoteksmonopol där man som helhet kunde erbjuda bra service till alla. Så slås grundtanken på lika service över Sverige för medborgarna sönder av en ogenomtänkt avreglerings- och privatiseringspolitik. Detta kan också sättas i ett större jämlikhets- och regionalpolitiskt perspektiv.
I mitt län Västerbotten kan vi se hur lagen om vårdval har lett till etablering av tre nya vårdcentraler i centrala Umeå. Där finns länets rikaste, friskaste och yngsta befolkning. Samtidigt tvingas landstinget - på grund av bland annat kostnaderna för dessa etableringar, som får betalas via skattemedel - lägga ned ambulansen i Åsele och Malå, medan sjukstugan i Sorsele och Dorotea ska läggas ned.
Så betalas avregleringspolitiken av dem som bor i glesbygden och dem som bäst behöver sjukvården. Så glider Sverige isär och blir alltmer orättvist genom en ogenomtänkt privatiseringspolitik.
Jonas Sjöstedt (V):
Göran Hägglund nämnde att det gamla apoteksbolaget var långt ifrån perfekt. Det är väldigt lite här på jorden som är helt perfekt. Men kunderna var nöjda. Det var en betrodd samhällsinstitution som människor litade på. Nu har kundernas nöjdhetsgrad fallit dramatiskt. Vi kan stå här och tycka att det är bra eller dåligt, men när kunderna, svenska folket, säger att det blev sämre menar jag att regeringen måste ta det till sig.
Då räcker det inte med att apoteken ligger vägg i vägg på Östermalm för att säga att det här var en bra reform, utan då krävs det lite mer för att vara nöjd. Jag skulle vilja återkomma till min fråga. Jag vet att det var många frågor, och jag förutsätter att Göran Hägglund nu kommer tillbaka med svaret. Vad händer 2013 när man inte längre är förbunden att driva apoteken i glesbygd? Kan ministern garantera att kunderna i Norrlands inland, som behöver apoteket, kommer att få sin service?
Eller kommer det att bli ytterligare en spik i kistan för inlandet? Kommer det att flytta bort, som så mycket annat? Kan man bo kvar om det inte finns grundläggande samhällsservice? Hur intresserade är de här riskkapitalbolagen, som räknar höga vinstmarginaler och hög vinst på insatt kapital, av att äldre människor i Sorsele, Dorotea eller Åsele ska få sina mediciner i tid? Inte ett dyft, skulle jag vilja säga. Det är inte därför de är i den här branschen.
De är här för att tjäna snabba och säkra pengar. Samhällsintresset kan ju ta det här ansvaret att alla ska ha god och lika service. Risken är då att staten får agera städgumma och i slutändan garantera servicen där den inte är lönsam. Då har de privata återigen fått plocka russinen ur vinstkakan med alliansregeringens politik.
Jonas Sjöstedt (V):
Vänsterpartiet vill neutralisera skattemässigt för effekten av uttagsbeskattningen för vindkraftskooperativen för att gynna framväxten av gemensamt ägd energiproduktion, ofta småskalig. Det fick Gunnar Andrén att gå till angrepp här i kammaren för en liten stund sedan. Det är ett förslag som även Centerpartiet lade fram för något år sedan med Tiefensee i spetsen som tyckte att det här var en god idé att göra, så det är inte någonting som bara Vänsterpartiet har kommit på.
Det handlar om att vi vill gynna miljövänlig, lokalt ägd energiproduktion därför att vi tycker att det är bra. Vi tycker att det är ett rimligt förslag att göra på det sättet. Det är inte så att bara för att man har antagit en princip 1928 är det en evig sanning att det är på det sättet. Men det kanske förklarar varför Folkpartiet försvarar både euron och kärnkraften, som uppenbarligen inte fungerar något vidare, något av det. Man bestämde sig för det för något årtionde sedan, och sedan får det gå som det går, oavsett vad verkligheten säger om hur det fungerar i praktiken.
Sedan tycker jag också att Gunnar Andrén kastar sten i glashus när han pratar om att man har ett skattesystem som inte är exakt likvärdigt för alla aktörer. Men vad är det den här borgerliga regeringen har gjort? Man har sålt ut viktiga delar av den svenska välfärden till riskkapitalbolag som är systematiska skattefuskare, som fälls i rättegångar runt om i Sverige därför att de smiter från skatt och skatteplanerar. Och man har medvetet sålt ut delar av den svenska välfärden till de här företagen.
Det om något är väl att skapa ett enormt skatteläckage. Vi sänker skatten för att gynna miljön och lokalt ägande på svensk landsbygd. Borgerligheten ändrar reglerna för att i stället gynna skattefuskare och skattesmiteri och samtidigt sälja ut den svenska välfärden. Nog om Gunnar Andréns inlägg i den här debatten. Jag skulle vilja återkomma till frågan om nettodebitering. Jag tycker att det är bra att man är beredd att lägga fram ett förslag.
Kan vi ta det som ett löfte att regeringen har som mål att införa ett system för nettodebitering under den här mandatperioden så att den som vill producera el kan mata in överskottet på nätet utan en särskild kostnad? Är det ett löfte från regeringen?
Jonas Sjöstedt (V):
Jag är helt överens med ministern när det gäller cabotagereglerna. Cabotage är i sig bra. Lastbilarna ska inte gå tomma på våra vägar. Problemet är om man dumpar priserna för mycket och om alltför mycket av åkerinäringen blir på en spotmarknad och inte i linjetrafik. Då används de här resurserna inte bra nog. Cabotagereglerna tror jag kan vara okej som de är. Men frågan är: Efterlevs de i dag? Och vi vet att svaret till stor del är: Sannolikt inte.
Jag välkomnar och ser det som ministern har sagt här om att ta ett helhetsgrepp som ett löfte, och jag hoppas att det kommer att gripa över hela området. En nyckel här är att ta tag i det falska egenföretagandet. F-skattsedlar ska man ha i vissa fall, men ett anställningsförhållande ska inte ersättas med F-skattsedel.
Gör man ingenting åt detta kommer man inte att ändra den grundläggande obalans som finns, att de utländska åkarna betalar en bråkdel av de sociala avgifter och den skatt som de ska betala i Sverige. Även stora speditionsfirmor och åkerier i Sverige har satt det här i system i dag, så jag skulle vilja uppmana ministern att ta med detta med det falska egenföretagandet. Det är riktigt att regeln om gott anseende finns.
Den är bra, men den används alldeles för lite, framför allt i relation till arbetsrätten. Jag menar att om man är snabb där och använder den konsekvent är det en möjlighet att gynna de seriösa och långsiktiga företagarna på de oseriösas bekostnad. När det sedan gäller att ha en särskild myndighet är inte jag heller säker på att det är det bästa. Det kan hända att vi hittar en egen lösning som passar bättre i Sverige och som är mycket mer effektiv här. Men det intressanta är ändå att vi kan titta på Nederländerna som är en stor åkarnation.
Vi kan titta på Tyskland och på Finland och se att man där har funnit lösningar på de här problemen, därför att det här har fått gå alldeles för långt i Sverige. När det gäller beställaransvaret är det viktigt att det är så heltäckande som möjligt, att det också gäller de arbetsrättsliga reglerna, och att man följer upp det sedan. Med detta, herr talman, vill jag tacka infrastrukturministern för debatten.
Jag tolkar den som att hon är väl medveten om problemen, att initiativen är på gång och att man kommer att samarbeta mellan departementen för att kunna lösa det här. Och jag ser fram emot de initiativ som kommer, så kan vi diskutera hur vi utformar reglerna på bästa sätt, för det får vara slut med utnyttjandet av utländska chaufförer på de svenska vägarna. Vi ska gynna en seriös, långsiktig och bra åkerinäring i Sverige.