Cecilia Widegren (M):
Statsrådet och hans socialdemokratiska kollega lutar sig tillbaka mot att de under denna mandatperiod har gjort en hel del. Det stämmer att ni har presenterat saker - problemet är att detta har lett till en annan utveckling än både den som ni önskar och den som vi önskar. Då måste vi diskutera alla de frågor som riksdagen ställer.
Man avskaffade de framgångsrika redskapen - som kortade och till och med halverade köer - i stället för att göra om dem och göra dem ännu mer effektiva. Det finns ingen analys av varför detta skedde, mer än att det var av politisk karaktär. Man tog bort systematiken - mål, medel, prestation och incitament för att jobba med tillgänglighet och vårdköer.
Det är därför patienter som Ester och andra - det finns många sådana exempel - får vänta upp till 300 dagar på att få tillgång till behandling. Man ska också bo på rätt plats i Sverige, och detta kan inte duga för en vänsterregering. Just nu är det allra bästa att bo i de tre alliansstyrda landstingen Halland, Jönköping och Stockholm, enligt de öppna jämförelser som presenterades i dag av Socialstyrelsen.
Detta duger ju inte. Då måste man göra om och göra rätt. Jag tar gärna matchen med statsrådet vad gäller resurser till kommuner och landsting under de kommande åren. Moderaterna har här i Sveriges riksdag föreslagit ännu fler välfärdsmiljarder än regeringen under de kommande åren, men det valde Socialdemokraterna att tacka nej till. Moderaterna har också presenterat vårdreformer, som Socialdemokraterna än så länge tackar nej till.
Regeringen har i dag inga förslag på konkreta åtgärder för att vända de växande vårdköerna. Vi efterfrågar sådana förslag gång på gång. De finns inte på propositionslistan, utan de bereds fortfarande. Vårdreformerna uteblir, trots remissrundorna och trots att Regeringskansliet har haft tid att bereda dessa reformer. Propositionslistan är tom på vårdreformer.
Detta duger inte i ett läge när vi är någonstans i närheten av Europas längsta väntetider. Jag ställde därför frågan till statsrådet, framåtsyftande, i mitt första inlägg. Vilka nya konkreta åtgärder, med anledning av till exempel de öppna jämförelser som vi i dag ser, är regeringen nu villig att vidta?
Det finns ett antal statliga utredningar, som ligger i byrålådan hos statsråden på Socialdepartementet, som mycket väl kan göras om till konkreta vårdreformer. De efterfrågas. En del av remissvaren är dessutom jublande positiva, och ändå ligger de kvar i byrålådan hos statsrådet och väntar.
Däremot avser ju statsrådet att fortsätta diskussionen om vad man får göra på vissa sjukhus kontra andra - en remissrunda som däremot har gett enormt mycket kritik till regeringen och statsrådet. Kvar står vi här och konstaterar att utvecklingen går åt fel håll - där är statsrådet och jag överens. Vi konstaterar att utvecklingen är oroande. Men frågan kvarstår: Vilka är verktygen som ska vända detta?
Vi har presenterat ett antal åtgärder som regeringen och statsrådet har sagt nej till. Då tycker jag att det är angeläget att statsrådet i riksdagen presenterar andra reformer, som är ännu bättre än de reformer som alliansregeringen presenterade. Dessa reformer fungerade - det kan man inte säga emot, utan det är tydligt att så är fallet. Vi vill förbättra tillgängligheten.
Vi öppnar gärna för en dialog med regeringen om konkreta redskap för att göra saker och ting ännu bättre för patienterna. Men fortsätt inte att bara konstatera att ingenting ska hända, och låt inte de statliga utredningarna ligga kvar i byrålådan på Socialdepartementet!