KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Haddad (L):
Jag yrkar å Liberalernas vägnar bifall till propositionen och avslag på samtliga motionsyrkanden som inlämnats. Vi tycker inte att man ska bredda försöket med fjärr- och distansundervisning utöver det som aviserats.
Försöksverksamheten förlängs ett år, men i de lagändringar som föreslås vill vissa partier i utskottet expandera möjligheten till fler ämnen och fler former och att besluten ska gälla över flera år. Vi i Liberalerna står inte bakom det. Det måste även i fortsättningen finnas ett förändringstryck på huvudmännen.
Ett av skälen till att Liberalerna över huvud taget gick med på regeringens förslag att gå fram till riksdagen med den här produkten var just att man ska behålla incitament så att huvudmän, kommuner och friskolor inte ska avstå från att söka, rekrytera och locka utbildade, behöriga lärare till svensk skola.
Som några varit inne på har vi pedagogisk segregation och stor lärarbrist, och tyvärr ökar andelen obehöriga lärare i hela landet - i synnerhet i socioekonomiskt tuffa områden, där skolorna redan har stora problem och där många elever som har särskilda behov och skulle behöva utbildade, behöriga lärare inte har det. Och då ska vi inte tala om situationen ute i landet när det gäller landsbygd och glesbygd.
Där är alternativet, som det också står i propositionen, att man inte får den undervisningen. Jag känner inte igen den kritik som till exempel Sverigedemokraterna tar upp - att vi skulle sänka kraven genom att gå fram med denna proposition.
Det står ingenstans i detta dokument eller detta förslag att någon obehörig ska sitta i ett klassrum och undervisa eleverna, utan hela syftet med propositionen är att öka elevernas tillgång till utbildade, behöriga lärare i till exempel matematik eller svenska.
Jag kan garantera Robert Stenkvist att den här produkten aldrig någonsin hade nått Helgeandsholmen och Sveriges riksdag om det stått i förslaget att nu sänker vi kraven, och nu ska i princip vem som helst kunna ställa sig i ett klassrum och undervisa eleverna.
Det är en handledare som ska ta hand om eleverna i det klassrum där de är, men man ringer upp eller använder tekniken och de tekniska möjligheterna för att ta del av den kompetens som dessa elever behöver. Jag tycker att det här är bra. Det ska vara skärpta regler. Det står väldigt tydligt att det här inte är en huvudregel utan undantag och att det ska ske i begränsad omfattning.
Huvudbudskapet är fortfarande närundervisning, kontakt med läraren och lärarledd undervisning. Och när man fattar beslut om den här insatsen ska det ske ett läsår i taget. Detta för att eleverna inte ska ha fjärrundervisning i flera år men också för att hela tiden ha ett tryck på huvudmännen att anställa behöriga lärare.
Vi kommer att hålla ett öga på den produkten. Vi kommer inte att medverka till att sänka kraven så att eleverna inte får tillgång till utbildade, behöriga lärare, för det är det viktigaste för att höja kvaliteten och resultaten i svensk skola.
Roger Haddad (L):
Jag tackar statsrådet Matilda Ernkrans. Liberalerna reagerade starkt på rapporteringen om att Karolinska institutet har en egen kommitté som gör ett urval till KI:s attraktiva tandläkarutbildning. Det är ett hundratal elever som är aktuella per år, och det är några orter som bedriver tandläkarutbildningen.
Det innebär att det är en exklusiv utbildning och att efterfrågan på dessa platser blir särskilt stor för dem som drömmer om att få komma in på denna utbildning.
För Liberalerna är givetvis det viktigaste förkunskaper och behörighet, oavsett om man har det genom betyg, högskoleprov eller, som statsrådet också var inne på i svaret, andra kvalificerande meriter. Det är givetvis inte så att bara för att man söker till en utbildning är man garanterad en plats.
Antagningen ska ske i konkurrens men under rättssäkra former. Efter att ha sett inslaget om kommittén vid Karolinska institutet noterar jag att det inte är rättssäkert. Det ska inte vara så att vissa studenter prioriteras enbart på grund av kontakter, nätverk eller släktskap med dem som sitter i kommittén. Fru talman!
Till skillnad från den bild regeringen ger i sitt svar på mina frågor ställde jag min interpellation till statsrådet som en reaktion på regeringens uttalande i bland annat TV4 om att man inte tänkte avisera några direkta politiska initiativ.
Enligt svaret ska generellt sett högst en tredjedel av utbildningsplatserna fördelas på grundval av lokalt beslutade urvalsgrunder. I övrigt antas en tredjedel utifrån högskoleprov och en tredjedel utifrån betyg.
Karolinska institutet har dock efter ett särskilt beslut beviljats ett undantag och får fördela hälften av platserna utifrån lokal urvalsgrund. Efter det uppmärksammade fallet, hur ser statsrådet på att Karolinska institutet fortfarande har detta beslut om att hälften av platserna kan fördelas på detta sätt?
Här handlar det om Karolinska institutet, men jag tror att om vi går in och granskar alla andra lärosäten som har denna typ av utbildningar är jag övertygad om att vi skulle hitta liknande brister i antagningssystemet. Detta underminerar rättssäkerheten och förtroendet för våra lärosäten.
Att Karolinska institutet, som är en offentligt finansierad verksamhet, inte ville svara på massmediernas frågor i denna granskning är allvarligt. Också det underminerar förtroendet för den fria akademin och den högre utbildningen i Sverige.
Roger Haddad (L):
Detta är ett underkännande av regeringens politik vad gäller breddad rekrytering. Jag fortsätter att läsa om hur ni går fram med frågan om breddad rekrytering, och det finns fortfarande andra uppdrag för att bredda rekryteringen ytterligare.
Det finns dock stora risker med hur dessa regelverk används, och Karolinska institutets hantering av tandläkarutbildningen är bara ett exempel på att det krävs en gräns. Jag tror inte ett dugg på regeringens tal om att det har gått tio år och att det är dags att se över detta, utan det här är en direkt konsekvens av att jag har ställt denna interpellation.
För en månad sedan sköt regeringen nämligen frågan ifrån sig i Kalla fakta och i Nyheterna i TV4 och hänvisade till Karolinska institutet. Man tänkte inte ta några politiska initiativ.
Ett annat intressant texturklipp i svaret är hänvisningen till Universitetskanslersämbetets hemsida, för att visa på handlingskraft. Universitets och högskolerådet fick ett uppdrag redan i juli 2018 gällande denna fråga. Är det detta statsrådet menar? Vad hände med det beslutet?
Det var Socialdemokraterna som redan för ett år sedan fattade beslutet att se över reglerna. Fru talman! Jag vill veta: Vad hände efter juli 2018 då UHR fick ett utpekat uppdrag när det gäller lokala antagningsregler? Det jag hittar på hemsidan är att man visar på goda exempel och på hur man ska jobba med breddad rekrytering.
Jag noterar tyvärr, fru talman, och här vill jag kritisera regeringen: Jag förväntar mig att svar på en interpellation från Liberalerna inte ges i TV4-nyheterna. Det ska ges i denna kammare enligt de rutiner vi har.
Det är inte acceptabelt att, på grund av att jag har ställt en interpellation och pressat regeringen på åtgärder, meddela svaret på min interpellation dagen före i tv-rutan.
Roger Haddad (L):
Jag har varit med länge i politiken, och det är ytterst sällan ett politiskt beslut på regeringsnivå råkar komma något dygn före en debatt i kammaren. Det är inte första gången jag ser detta. Anna Ekström har gjort så, och nu är även Matilda Ernkrans med på listan. Det är självklart att vi genom att agera och pressa regeringen och genom att ställa interpellationen har påverkat beslutet.
För några veckor sedan, i nyheterna, ville statsrådet Matilda Ernkrans inte ta några politiska initiativ utan hänvisade kritiken mot antagningen till tandläkarutbildningen till Karolinska institutet. Men vi nöjde oss inte med detta, för vi tycker inte att det räcker att ett enskilt lärosäte i princip ska granska sig självt.
Då fanns inte några utpekade uppdrag till Universitetskanslersämbetet, utan det är senare som det har lagts ut på webbplatsen att Karolinska institutet har kontaktats. Det är självfallet bra att regeringen agerar, fem i tolv, på grund av att vi politiskt har pressat den i denna fråga.
Detta är helt oacceptabelt. Reglerna måste ses över.
Roger Haddad (L):
Tack, justitieministern, för svaret på Liberalernas interpellation! Frågan om radikalisering och våldsbejakande extremism är ju tyvärr inte ny, och det går inte en dag utan att vi kan läsa om det.
Nu har inte 2019 års verksamhetsberättelse från Säkerhetspolisen presenterats än, men det finns ingenting som tyder på att radikaliseringen och problemet med den inhemska extremismen minskar i Sverige - snarare utgör detta även fortsättningsvis ett oerhört stort hot mot svenska värderingar och svensk demokrati.
Det är därför vi från Liberalerna återkommer med frågan om Center mot våldsbejakande extremism. Jag satt själv med i förhandlingarna både 2015 och 2017. Vi tyckte från starten att denna funktion, som kom efter den nationella samordnaren, inte ska ligga hos Brå utan hos Polismyndigheten. Fru talman!
Jag får inte riktigt svar på frågan om regeringen tycker att man ska behålla funktionen hos Brottsförebyggande rådet eller om man kan tänka sig att flytta denna viktiga verksamhet för att jobba mer operativt och jobba mer i hela landet.
Det finns i dag bara en myndighet som har muskler och nationell, regional och lokal närvaro samt förmåga och kapacitet att faktiskt försöka upprätthålla en modell - en nationell modell, eller ett nationellt system - för att förstärka det lokala arbetet mot våldsbejakande inhemsk extremism. Jag har också ställt frågor om Säkerhetspolisens yttrande, som man lämnade här i höstas.
Det förvånade mig att man i sitt yttrande till regeringen om detta med demokrativillkor och statsbidragshantering förordade ett slags kunskapshus. Detta skulle vara en ny funktion - ytterligare en funktion. När jag har följt arbetet som CVE, Center mot våldsbejakande extremism, har gjort har jag utgått från att detta uppdrag låg hos dem.
Jag vill gärna få förtydligat av statsrådet hur han ser på att Säkerhetspolisen efterfrågar ytterligare en funktion. Varför vill inte regeringen flytta CVE-funktionen till Polismyndigheten? Hur ser ministern på att Säkerhetspolisen efterfrågar ytterligare en funktion som i alla fall vi från Liberalerna har trott redan låg inom ramen för Brottsförebyggande rådets och CVE:s uppdrag?
Generellt sett, fru talman, har vi under många år drivit ett antal viktiga frågor, bland annat att CVE-funktionen ska ligga hos Polismyndigheten. Vi har varit pådrivande för att kriterier och villkor ska skärpas även för de statliga medlen - inte bara till trossamfunden, som det var tidigare, utan det gäller även det uppdrag som kommer.
Vi har redan påpekat - och vi vill påpeka igen - att det också är viktigt att komma åt de regionala offentliga medel och de kommunala medel som betalas ut i form av föreningsbidrag. Det täcks inte riktigt in i detta förslag, menar vi. Vi har också efterfrågat en ändring i socialtjänstlagen för att ännu bättre dela information. Jag hoppas att dessa utredningar, och förslag till riksdagen, snart levereras.
Roger Haddad (L):
Jag har inte besökt CVE, för det tog ett halvår, en stor del av våren 2018, innan de över huvud taget fick ett kansli på plats, började anställa medarbetare och så vidare. Men jag tar del av dokument och har jobbat med de här frågorna under åtminstone åtta år, både i Säpos tidigare insynsråd och i Rikspolisstyrelsen, på den tiden då de hade ansvar för de här frågorna.
Och vi har förhandlat med regeringen under drygt två år om åtgärder mot terrorism och våldsbejakande extremism. Vi får också ta del av Säkerhetspolisens rapporter. Det som föranledde den här interpellationen var att Säkerhetspolisen i november yttrade sig till regeringen om att man ville att det skulle införas ytterligare en funktion, nämligen ett kunskapscentrum.
Kunskapscentrumet skulle ge stöd och kunskap till myndigheter men också till kommuner för att de ännu bättre skulle komma åt de statliga, regionala och kommunala bidrag som vi fortfarande ser betalas ut till icke-demokratiska föreningar och organisationer men också personer.
Detta visar, menar jag med bestämdhet, att CVE i den bemärkelsen inte har uppfyllt det uppdrag som jag trodde att CVE skulle ha vid inrättandet 2018. Men det aviserades redan sommaren 2017 på DN Debatt av Morgan Johansson. Det låter på ministern som att allting fungerar även när det gäller polisens operativa arbete.
Då vill jag fråga justitieministern om han har läst Polismyndighetens tillsynsrapport som kom i november. Den underkänner totalt Polismyndighetens lokala arbete mot våldsbejakande extremism på alla nivåer i samtliga besökta regioner. Det talar egentligen för att vi måste göra någonting när det gäller Polismyndigheten.
Vi vill och vidhåller att den här funktionen ska föras över till Polismyndigheten. Men då måste funktionen, samordningen, implementeringen och genomförandet vara underrättelsebaserat, rättssäkert och effektivt. Samtliga funktioner, de operativa och lokala, måste fungera. Men det gör de inte i dag.
Jag hävdar med bestämdhet, stärkt av den tillsynsrapport som kom före jul, att vi inte har något tillfredsställande arbete mot den lokala våldsbejakande extremismen. Tillsynsrapporten säger till och med att på de myndigheter och i de regioner där det finns riktlinjer är de inte kända ens av medarbetarna.
Det innebär följaktligen att riktlinjerna för arbetet mot våldsbejakande extremism inte tillämpas i någon av de besökta regionerna. Det här är ett underkännande av den socialdemokratiska regeringen och ytterst justitieministern, som är chef för Justitiedepartementet som har ansvar för såväl den brottsförebyggande som den ingripande och polisiära verksamheten, även om man inom regeringen fördelar verksamheterna på två statsråd.
Ansvarsfördelningen måste ses över. Vår förmåga måste bli bättre, och CVE måste få ett mycket tydligare uppdrag. Jag hörde i statsrådets interpellationssvar att regeringen under 2020 även ser över om CVE:s roll ytterligare behöver utvecklas. Då vill jag ha besked direkt om på vilket sätt det har tagits ett sådant beslut att se över CVE:s roll.
Detta med länsstyrelserna tog vi upp redan för tre år sedan i en interpellation till Ardalan Shekarabi.
Roger Haddad (L):
Sanningen är att inte heller Brå ville ha det här uppdraget, men Morgan Johansson gav dem uppdraget i alla fall. Det är alltså inget argument för att det inte lades på polisen. Nu har det gått ett antal år. Det är bra att ministern har kontakt med myndigheterna, men jag jobbar med de här frågorna som skolpolitiker. Jag träffar personal i socialtjänsten och har återkommande tagit upp den här frågan i länsstyrelsens insynsråd i Västmanland.
Jag har också träffat kommuner som jobbar med de här frågorna på marken. Det är det som är skillnaden. Morgan Johansson har kontakt med sina generaldirektörer, och jag tar upp de här frågorna på markplan. Och inte minst de regionpoliser och lokalpolisområdeschefer som jag träffar lokalt, som jobbar med de här frågorna, bekräftar att det fortfarande är en otydlig ansvarsfördelning mellan Säkerhetspolisen och polisen.
Det bekräftas även i den tillsynsrapport som kom före jul men som justitieministern uppenbarligen inte har läst. Där säger man att medarbetare inom Polismyndigheten fortfarande upplever att när det kommer till det som är temat för den här debatten, fru talman, nämligen arbetet mot lokal våldsbejakande extremism, finns det otydligheter.
Det är oacceptabelt och beklagligt att ministern och regeringen inte visar något slags självkritik när det gäller detta viktiga politiska område, som i första hand gäller Sveriges brottsförebyggande arbete men också stödet till polisen, socialtjänsten och skolan. Det tycker jag är helt och fullt anmärkningsvärt.
Roger Haddad (L):
Det är självklart att jag vill slå vakt om vår gymnasiereform, för de förslag som Socialdemokraterna fortsätter att driva fram i Sveriges riksdag innebär att gå tillbaka till den gamla, mer teoretiserade och kravlösa gymnasieskolan där utslagningseffekten var ännu större och färre gick ut yrkesprogrammen med en yrkesexamen.
Självklart vill jag alltså varna för att Socialdemokraterna ska gå tillbaka till den gamla gymnasiepolitiken där det var lätt att komma in på gymnasiet men där många inte kom ut med en färdig yrkesutbildning. Det som har hänt är att det är fler sökande. Det är fler som klarar av sin yrkesutbildning.
Det är till och med fler förstahandssökande till viktiga inriktningar som fordon och transport, vård och omsorg, barn och fritid och el och energi 2018-2019 jämfört med när vi startade den här reformen. Det är positivt.
Arbetsmarknaden, arbetslivet, kommuner och regioner efterfrågar gymnasial yrkesutbildning, och när det inte fungerar får de inte tag på rätt kompetens och rätt bemanning, vilket kan påverka välfärdens kvalitet. Det privata näringslivet får inte tag på sina chaufförer och andra viktiga medarbetare som de här programmen levererar.
Det är anmärkningsvärt hur få nya förslag regeringen presenterar på gymnasieområdet trots att det finns kvalitetsbrister. Det generella problemet är att en fjärdedel av gymnasieeleverna hoppar av och lämnar gymnasiet; det har varit nästan 30 procent under lång tid. Det är det stora problemet som svensk utbildningspolitik måste ta tag i inom hela utbildningspolitiken för gymnasiet.
Men eftersom yrkesutbildningarna är särskilt viktiga och eftersom vi börjar se en utveckling som oroar har vi valt att ta upp den här frågan och ställa krav på åtgärder som jag tyvärr inte ser röken av.
Roger Haddad (L):
I tider av akut lärarbrist och inte minst genom de resultat som kom från Skolverket i dag kan vi i Sverige se stora skillnader i likvärdighet mellan eleverna. Det gäller inte minst deras tillgång till behöriga och ämnesbehöriga lärare. Detta anses vara den viktigaste faktorn för att man ska kunna höja resultaten och kvaliteten i skolan. Därför blir denna fråga särskilt viktig för staten och regeringen.
Nyligen kom antagningssiffror till höstens lärarutbildning. Tyvärr kan man återigen notera att söktrycket sjunker, trots att vi skulle behöva 8 000 nybörjare. Det skulle alltså behövas ytterligare 8 000 som söker och antas till lärarutbildningen för att man ska klara av att rekrytera lärare.
Min fråga till statsrådet Matilda Ernkrans är: Vilka slutsatser drar hon av att vi återigen ser ett lägre söktryck, och vilka åtgärder tänker hon vidta?
Roger Haddad (L):
Tack, statsrådet! Det handlar inte bara om att expandera lärarutbildningen. På hälften av lärarutbildningarna fanns det ingen konkurrens inför höstens antagning. Liberalerna menar att antagningskraven måste skärpas. Det måste bli exklusivt. Det handlar inte bara om att få in vilka som helst, eftersom vi också har stora problem med avhoppen. Hur ska regeringen försöka bedriva en politik där vi når rätt studenter som vill bli lärare?
Roger Haddad (L):
Min fråga går till statsrådet Matilda Ernkrans. När man är ute och tittar på den fina forskningspolitiken och forskningsmöjligheterna runt om i landet blir man som svensk politiker stolt att vi i Sverige i internationell jämförelse har väldigt många som forskar och är aktiva inom akademin på hög nivå med tanke på vårt invånarantal. Vi är också väldigt produktiva när det gäller olika vetenskapliga publikationer och artiklar.
När man sedan borrar lite grann på djupet och granskar kvalitetsmåtten och det kvalitativa ser man dock att Sverige halkar efter och inte klarar den tuffa konkurrensen från inte minst Asien.
När vi nu diskuterar forskningspropositioner och andra aktuella frågor undrar jag vilka initiativ statsrådet tänker ta för att också öka kvalitetskulturen och kvaliteten inom forskningspolitiken i Sverige.
Roger Haddad (L):
När man tittar på rapporten från Vetenskapsrådet, vår expertmyndighet, ser man att åtgärder för ökad kvalitet och en bättre kvalitetskultur efterfrågas. Detta är ingen budgetfråga. Jag noterar att processen kring forskningspropositionen har karaktären av vilka områden man vill prioritera och vilka medel man skulle vilja se. Min fråga handlar också om Styr- och resursutredningen vars betänkande snart har legat i ett år på Utbildningsdepartementet. I den är fokuset bland annat på kvalitet.
När kommer den konkret tillbaka?
Roger Haddad (L):
Jag vill ställa en fråga till utbildningsminister Anna Ekström. För ett par månader sedan uppmärksammade jag problemet med att elever som har läs- och skrivsvårigheter, dyslexi eller dyskalkyli inte får ta med sig hjälpmedel när de skriver de nationella proven.
Äntligen, vill jag som har följt denna fråga politiskt säga, kom det nyligen en dom i Örebro tingsrätt där det konstateras att en elev i årskurs 6 har utsatts för diskriminering på grund av att han inte fick ta med sig hjälpmedel in till de nationella proven, som han normalt fått göra vid den övriga, ordinarie undervisningen.
Jag vill, fru talman, fråga utbildningsministern vilka slutsatser hon drar av denna viktiga dom och hur den kan påverka regeringens arbete.
Roger Haddad (L):
Tack, utbildningsministern, för svaret! Specialpedagogiska skolmyndigheten har haft en uppfattning i den här viktiga frågan, och Skolverket har haft en annan. Båda dessa skolmyndigheter sorterar ju direkt under statsrådet, och jag skulle önska att vi verkligen löser den här situationen. Det är orimligt att elever som råkar ha dyslexi, läs- och skrivsvårigheter, inte är berättigade att ha med sig grundläggande hjälpmedel. För drygt en månad sedan sträckte statsrådet ut en hand.
Jag sträcker nu en hand tillbaka och frågar: När kan vi inleda samtal i denna fråga?
Roger Haddad (L):
Min fråga går till statsrådet Matilda Ernkrans och gäller kvaliteten och genomströmningen på lärarutbildningen. Problemet är inte antalet platser vid landets lärosäten, utan den så kallade kvarvaron, det vill säga hur många studenter som är kvar termin tre, fyra och fem. Tyvärr är det avhopp på mellan 20 och 30 procent på bland annat ämneslärarutbildningen. Vi ser särskilt stora brister när det gäller ämneslärarutbildningen och högstadielärarinriktningen.
Där skulle vi behöva rekrytera fler och öka söktrycket. Men vi skulle också behöva examinera åtminstone 4 000 fler lärare varje år för att klara den efterfrågan som finns. Ett av de viktigaste krav som Liberalerna har drivit för att höja kvaliteten är att införa ett lämplighetstest för att komma in på lärarutbildningen. När vi var i Finland häromdagen sa man att det absolut viktigaste är att locka de bästa till lärarutbildningen.
Där har man infört detta rakt av. Varför inför inte regeringen det i Sverige?
Roger Haddad (L):
Först vill jag som vice ordförande i utbildningsutskottet framföra ett tack till statsministern och regeringens statsråd, som har samverkat nära med oss när det gäller den situation vi befinner oss i. Jag hoppas att vi i eftermiddag kommer att fatta beslut om att ge regeringen möjlighet att fatta ett nationellt beslut om att stänga skolor i extraordinära situationer.
Till skillnad från i gymnasiet och den högre utbildningen rör det sig om en omfattande andel av befolkningen - 1 miljon elever i grundskolan och en halv miljon barn i förskolan. Det finns scenarier där vi i en akut situation kan vara väldigt nära att behöva fatta ett beslut om att stänga i närtid.
Jag är angelägen om att vi från riksdagen är involverade och får ta del av informationen, men jag vill också fråga statsministern vilken beredskap man har och hur man just nu jobbar gentemot skolhuvudmännen så att de kan hantera en sådan situation så gott det bara går.