KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roland Utbult (KD):
Jag har stort förtroende för statsrådets ambitioner och strategier när det gäller narkotikaproblematiken och för regeringens intentioner att försöka motverka missbruk av droger i vårt samhälle. Här kommer en bild från den svenska verkligheten.
En flicka berättar via ett socialt medium så här: Jag var på väg hem till en killkompis lägenhet - jag är tjej, 18 år. När jag kom fram så var det två killkompisar där. Vi rökte lite, har bara rökt någon gång innan. De hade tydligen ätit en liten dos svamp, men de kände knappt av det, så de åt varsin dos till och frågade om jag ville testa.
De sade att det var kul, att man såg saker och blev jätteglad. Jag ville först inte, hade ju egentligen ingen aning om vad det var för något. Men de övertalade mig till slut, så jag stoppade i mig en dos. Sedan efter en stund så började jag helt plötsligt gapskratta åt ingenting, började känna mig konstig, så jag lade mig i sängen. Plötsligt började det kännas som att jag tynade bort från mig själv.
Har aldrig mått så dåligt i hela mitt liv, hamnade i någon sorts tankeloopar att jag var tvungen att ta livet av mig. Hade inte mina "kompisar" varit där så hade jag säkert också gjort det. Men i alla fall har jag mått så himla dåligt efter det här. Jag har fått ångestattacker, självmordstankar. För några veckor sedan skrev jag mitt avskedsbrev till familjen och vänner.
Jag är så orolig över att jag aldrig ska bli mig själv igen och må bra. Kan ni hjälpa mig? Kommer det här att gå över, eller kommer jag att må så här dåligt i hela mitt liv? Hjälp mig, snälla!
Jag tar till orda här för att än en gång belysa hur lätt det är att få tag i de droger som Ylva Johansson nämner - cannabis är det vanligaste, men det är också svamp och andra droger - på Internet. Man kan gå in och beställa på olika sajter. Det kommer hem ett brunt kuvert. Det är en avi och ett rekommenderat brev. Och så hämtar man ut det här.
De sju som dog av krypton fanns runt om i landet. Ylva Johansson interpellerar om ungas droganvändning i hela landet och mest i Stockholm. Det här är naturligtvis mest vanligt i Stockholm, men det är inte ett storstadsfenomen längre. Det händer runt om i hela landet, överallt, och det sprider sig.
Någon kan få hem det där bruna kuvertet och sitta ensam hemma och experimentera med droger. I debatten i morse hörde vi Ewa Berndtsson, en förälder, förklara för oss tv-tittare och medborgare i det här landet att hon inte hade sett vad som hände med hennes son som hamnade i missbruk.
Hon sade att hon märkte att det var någonting, men hon kunde inte riktigt ta på vad det var som hände. Hon uppmanade föräldrar att verkligen vara på sin vakt och kolla vad det är som händer när det sker någon förändring med en son eller dotter.
Jag skulle här i dag vilja fråga Maria Larsson hur hon ser på just föräldrarnas roll och även på skolans betydelse, kanske framför allt föräldrarnas roll, eftersom det har gjorts en hel del undersökningar som kan visa vad de betyder.
Roland Utbult (KD):
Som jag sade har jag stort förtroende för statsrådet och regeringens arbete och intentioner på det här området. Jag har här en samlad strategi för alkohol-, narkotika-, drog- och tobakspolitiken. Här finns många goda ambitioner - låt oss hoppas att det mesta slår in. Här finns bland annat det här med föräldrarna, som jag återkommer till. Jag hoppas få en kommentar här när det gäller föräldrarnas betydelse.
Örebro preventionsprogram, ÖPP, har använts bland annat i Öckerö kommun. Jag talade en gång med deras drogsamordnare, Håkan Fransson. Eftersom statsrådet åker runt i landet mycket tror jag att hon vet vem Håkan Fransson är. Han har gjort ganska uppseendeväckande resultat i den kommunen genom att rikta sin information till föräldrarna i första hand.
Man skriver ett slags avtal och skapar nätverk mellan föräldrar så att de samverkar i detta. Jag skulle också gärna, om det hinns med, få en kommentar om skolans betydelse som informationskälla.
Vi följer ofta USA i spåren, och 2003 uppgav 54 procent av de amerikanska åttondeklassarna att de dagligen möttes av budskap mot droger. År 2010, sju år senare, har den andelen sjunkit till så lite som 18 procent.
Detta är viktigt, för man är orolig att barn och ungdomar ser droger som mindre farliga om de inte får information om dem. Jag skulle vilja ha en kommentar till detta.
Roland Utbult (KD):
Jag vill börja med att säga att jag har stort förtroende för statsrådet Maria Larsson och det arbete som görs på departementet i dessa frågor. Borta bra men ett hem är bäst. Det var ett uttryck vi hade i Göteborg när jag arbetade med hemlöshet.
Det innefattade stöd till barn som levde i utsatta situationer, bland annat i just vräkningssituationer. Det här är inga enkla frågor, och det finns inga enkla svar. Inte heller är det någon ny problematik. Hemlösheten var stor även under socialdemokratisk regim. Den ökade faktiskt i början av 2000-talet, under S-regeringen, med mellan 30 och 40 procent.
Det är naturligtvis en skam för ett land som Sverige att vi ska ha hemlöshet och att barn ska vräkas. Det präglar ett barn för resten av livet. Carina Moberg tar i sin interpellation upp barnfattigdom och hemlöshet. Jag vill ta upp en viktig aspekt som jag tycker är offensiv, en möjlighet, som även berör barn som lever i utsatthet.
I decennier har vi i Sverige använt oss av en metod som vi kallar för boendetrappan. Det betyder att en hemlös person ska göra ett slags karriär för att så småningom nå upp till att få en egen bostad. När man nått ett eller två steg på boendetrappan brukar man trilla ned.
Förväntningarna är låga men kraven mycket höga, och det har visat sig vara en dålig kombination. Det finns dock alternativ, och jag vill höra ministerns syn på det. Det finns en metod som kallas housing first, alltså bostad först, och nämns som ett av tre mål i hemlöshetsstrategin för 2007-2009, vilket Carina Moberg också refererar till.
Där sägs att inträde på den ordinarie bostadsmarknaden ska underlättas för kvinnor respektive män som befinner sig i boendetrappor, träningslägenheter eller andra former av boenden som tillhandhålls av socialtjänsten eller andra aktörer. Bostad först bygger på principen att man allra först får en bostad, och därefter sätter man in andra åtgärder.
Man får en egen nyckel, man får den trygghet som är så viktig för den hemlöse, och då kan man också ta itu med sina problem. Alltså: Först en egen bostad, därefter massiva hjälpinsatser. Grunden är således riktiga bostäder. Man får kontrakt med hyresvärden i stället för att socialtjänsten sköter om själva kontraktet.
Detta kombineras sedan med en mängd olika insatser såsom case management, som innebär att en särskilt utsedd person har huvudansvaret för en utsatt person och dess familj. Andra insatser är boendestöd och att ideella organisationer kommer in och hjälper till. Bostad först angriper den långvariga hemlösheten. Metoden har testats i olika länder och resultaten har varit goda.
I New York och Hannover har 90 procent av dem som fått en bostad först fortsatt att bo i sin bostad och på så sätt fått ett nytt, värdigt liv. Det har gjorts en del sådana försök också i Sverige, och jag vill därför fråga vad ministern anser om de evidensbaserade metoderna, såsom bostad först.
Är det en framkomlig väg för att minska hemlösheten och därmed många barns utsatthet?
Roland Utbult (KD):
Jag vill tacka ministern för svaret. Jag hoppas att det blir mycket aktivitet kring det här med bostad först, housing first. Det har börjat i liten skala. Det är viktigt att det sker på ett bra sätt framöver, som det är tänkt i grundprinciperna. Ministern pekade på flera olika aktiviteter man har från regeringens sida.
Jag minns när min son var åtta år och hade fått nyckeln till hemmet för första gången. Han skulle somna och hade nyckeln i handen, kommer jag ihåg. Jag frågade om jag skulle ta hand om den där nyckeln, men han ville hålla nyckeln när han sov. Han sade: Den här är viktig för mig, pappa. Det var första gången han fick den där nyckeln.
För bara några år sedan hände ungefär samma sak igen i Göteborg när jag mötte en tidigare hemlös. Han höll en nyckel i handen och sade: Den här är viktig för mig, förstår du. Det tog tag i mig. Han hade fått en bostad. Han upplevde värdighet och hade fått förtroendet att ha en nyckel. Han hade fått en ny start i livet.
Ministern pekar på flera aktiviteter för att förbättra situationen för utsatta barn. Det hänger samman med hemlöshet och problemen med att behålla eller få en bostad. Det kommer en utvärdering i mars, det finns webbverktyg för kommunerna, öppna jämförelser kommer och så vidare.
Jag vill också nämna en ny kartläggning där man ser över orsakerna till vräkningar av barn. Låt oss aldrig glömma de fattigaste av de fattiga, som Moder Teresa kallade dem. Vårt samhälle kommer, tror jag, att dömas utifrån hur vi tar hand om dessa fattiga människor. Därför är jag också glad att ministern är offensiv i detta.
Roland Utbult (KD):
Jag har stor tilltro till kulturministerns och regeringens arbete och initiativ när det gäller satsningarna på att främja kulturen i vårt land. Vi kristdemokrater har målet att sponsringen av kulturell verksamhet ska öka. Den svenska lagstiftningen är restriktiv på området jämfört med andra länder.
Det kommer till uttryck i bland annat Kulturrådets rapport Kulturens icke offentliga finansiering . Det handlar givetvis inte om att offentliga medel ska tas bort och helt ersättas av sponsring från privata medel. Den ska ses, som ministern sade tidigare, som ett komplement som ger ökade intäkter.
Men lika viktigt är att ge möjlighet för en kulturell institution att nå ut till det som vi ibland kallar den breda allmänheten. Som kristdemokrat menar jag att synen på det offentliga, det privata och det ideella behöver förändras. Möjligheterna för den privata och den ideella - civila - sektorn att samarbeta måste förbättras.
Därför är det viktigt med höga ambitioner för ökad sponsring och även avdragsrätt för gåvor, som vi har kämpat för i många år. Även om vi inte diskuterar avdragsrätt för gåvor i dag visar Socialdemokraterna och Vänstern en negativ syn på att människor och företag ska få ge bidrag till de verksamheter som de känner starkt för.
Man vill i Bosse Ringholms anda ta in skattemedel för att sedan fördela dem enbart som bidrag. Eftersom vi vill att sponsringen ska öka vill vi se en del viktiga insatser. En viktig del är att informera och sprida kunskap. Det finns, som vi också hörde ministern säga, större möjligheter till sponsring inom ramen för dagens regelverk än vad många tror.
Okunskapen är stor, och här kan mycket göras. Jag har också ett par frågor till ministern. Alliansen gick redan 2006 till val på att underlätta för kultursponsring. Det är hög tid att vi på allvar börja driva frågan. Hur ser kulturministern på detta? Är kulturministern beredd att göra en översyn av regelverket och tillämpningen av detsamma?
Roland Utbult (KD):
Jag tänkte ta upp relationen mellan den kulturella institutionen och företaget som sponsrar. Vi får se om ministern hinner kommentera det. En institution som tar emot sponsring måste vara medveten om att det finns en viss risk att det sponsrande företaget försöker påverka den konstnärliga inriktningen i verksamheten.
Det finns naturligtvis ett visst spänningsfält här. För att ett företag ska få göra avdrag för den summa de har använt för sponsring krävs det en del motprestationer från den sponsrade föreningen, organisationen eller institutionen. Det ska motsvara i stort sett den sponsring som man får i form av till exempel biljetter.
Biljetter kan knappast vara med och påverka innehållet. Det indirekta värdet till exempel av att företagets namn förknippas med verksamheten kan också vara svårt att beräkna, och det kan vara svårt för företaget att göra avdrag för det.
Jag tror att det här är ganska självsanerande, för företaget är nog inte särskilt intresserat av att påverka innehållet i en kulturell verksamhet. Det vore ganska korkat - eller hur? Ibsen är ju Ibsen och lär så förbli, och Strindberg är Strindberg. Det är väl ingen som vill gå in och påverka själva innehållet om vi tar de exemplen.
Däremot vill man förknippas med en god kultur, likaväl som många företag vill förknippas med socialt engagemang. Det stärker företagets varumärke, och det kan vara guld värt för ett företag.
Roland Utbult (KD):
Tack, landsbygdsministern, för svaret och uttrycket för tron på en lösning! Det finns många oroliga fiskare runt om, som vi hörde Peter Jeppsson säga, och det är säkert många som ser på detta nu. Vi hoppas att det må lyckas ministern att få detta undantag att fortsätta.
Suzanne Svensson har samma iver för detta för Blekingefiskare, och jag från Bohuslän känner också starkt för fiskare runt om i vårt land. Jag tänkte säga någonting om hur vi kristdemokrater ser på det här. Vi ville ju ha ett fortsatt undantag från EU:s gränsvärden för dioxiner i viss fisk i Östersjöområdet, som det här handlar om.
Vi tror att det är behövligt, givet det småskaliga och kustnära fiskets fortlevnad och detta som handlar om en levande kust och skärgård. Det här gäller betydelsen av att till exempel kunna framställa och saluföra surströmming. Jag måste ärligt säga att det inte är någon av mina favoriter - jag gillar mer sill, makrill och sådant.
Men det är naturligtvis en viktig vara att kunna sälja och saluföra på marknaden. Vi menar att hälsoaspekten är viktig, speciellt information från Livsmedelsverket om kostråd till framför allt gravida kvinnor och barn.
Som kristdemokrat tror jag att svenska konsumenter är kompetenta att göra egna och korrekta val utifrån den information och de kostråd som ges av Livsmedelsverket. Om någon vill äta surströmming varje dag bör det självfallet påtalas att det finns risker med det. Vi måste få ned förekomsten av dioxin.
Roland Utbult (KD):
Jag har stor respekt för försvarsministerns arbete, och jag är övertygad om att regeringen så småningom kommer att fatta ett klokt beslut utifrån miljöhänsyn och framför allt utifrån de boendes situation. Vi kristdemokrater ser att det måste finnas olika möjligheter för Försvarsmakten att öva, både själv och tillsammans med andra. Sveriges förmåga att samarbeta stärker vårt eget försvar men också möjligheten att agera i en internationell insats.
Övning i skärgårdsmiljö har visat sig viktigt för vårt eget försvar men också för internationella insatser. Detta ärende, som fortfarande är pågående, har vi kristdemokrater anledning att följa. Vi är måna om den miljö som finns i de berörda områdena.
I vår grundläggande ideologi finns förvaltarskapstanken, tanken om att vi har ansvar för kommande generationer, och den blir vägledande för oss i de beslut som rör stora naturområden. Detta är en viktig miljöfråga. Fågelliv och fårskötsel finns inom den skjutradie som militären har. Det handlar om buller. Det handlar om havet.
Det handlar om utsläpp från ammunition av bland annat bly och koppar, som vi har hört tidigare. Därför blir ett kommande yttrande från miljödomstolen viktigt inför regeringens kommande behandling. När jag talar med öborna i Göteborgs södra skärgård - Donsöbor, Styrsöbor, Brännöbor och andra - säger de att de kan leva med den nivå som finns i dag.
Det har varit en del av livet, men om militären får utöka skjutdagarna från 25 till 115 skjutdagar och antalet skott med finkalibrig ammunition från 100 000 till drygt 3 miljoner så blir det ohållbart för befolkningen.
Oavsett vilket yttrande som kommer från miljödomstolen vill vi också ta tillfället i akt att peka på vikten av att ha dessa mänskliga värden och aspekter i beaktande i samband med den kommande behandlingen. Det är viktigt att ha i åtanke hur människor i de berörda områdena har tillgång till den närmaste naturen och hur friluftsliv även fortsättningsvis kommer att vara möjligt.
Båtlivet är oerhört intensivt hela sommaren med båtar från Göteborg och hela kusten. Europeiska båtturister är också vanligt. Dessa aspekter bör också bli en viktig del i den kommande bedömningen.
Roland Utbult (KD):
Jag vill tacka försvarsministern för svaret. Jag är inte interpellant, men jag använder ändå möjligheten att ta till orda och jag gör det för öbefolkningen ute i Göteborgs södra skärgård. Jag tillhör själv skärgården strax norr om den aktuella skärgården. Militären har en skjutradie. Det går att se på kartor. Det är inte bara om obebodda öar vi talar här i dag.
Inom skjutradien finns det färdiga byggplaner. Den av Försvarsmakten planerade utökningen kommer att betyda hinder för bebyggelse. Öar är känsliga områden. De här öarna har betydelse för Göteborg, det har vi hört här, och för hela Sverige.
Marianne Bergman, som är Kristdemokraternas representant i Göteborgs södra skärgård och sitter i fullmäktige i Göteborg, ger uttryck för det som många i området känner: Man upplever en stor oro över Försvarsmaktens planer. Vad händer med natur och vår miljö? Vad händer med vår utveckling? Vad händer med vår levande skärgård? Jag vädjar till försvarsministern i dag.
Även om det är en pågående process vädjar jag till försvarsministern för invånarna i Göteborgs södra skärgård. Jag har förståelse för att försvarsministern inte kan kommentera ett domstolsärende, men jag vädjar om att han tar med de här aspekterna när ärendet så småningom kommer att ligga på regeringens bord.
Kan försvarsministern lova att ta med de här aspekterna utifrån befolkningen där ute när frågan så småningom hamnar där?
Roland Utbult (KD):
Jag tror att den uppgift jag nämnde när det gäller statistiken är riktig. Det var i alla fall inget fel i det jag sade om statistiken.
När det gäller satsningen på de ideella kan jag nämna att Kristdemokraterna som ett av våra allra viktigaste inslag i politiken har ett stöd till ideella organisationer och det civila samhället. Jag måste erkänna att jag är lite osäker på hur det är med bidragsutbetalningarna i det här sammanhanget.
Jag kan bara säga att vi i vårt regeringssamarbete har fått igenom avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. Det stöder hela den civila sektorn. Detta är vi glada för. Vi är stolta över att vi efter många års arbete för detta har kunnat genomföra just avdragsrätten för gåvor till de organisationer som jobbar ideellt.
Roland Utbult (KD):
Vad jag förstår ligger beloppen kvar ungefär som de har gjort tidigare. Jag vet inte riktigt vad Isak From menar med att vi skulle ha haft ett sämre utslag av vår politik i detta. Jag tycker att Isak From har en något negativ syn när han talar om allmosepolitik för att få fart på den ideella sektorn och stödja den.
Alla de ideella insatser som görs i Sverige är helt enorma. Det är en så pass stark kraft i samhället att det väger upp mycket av det som inte staten kan bidra med. Det ger stor stimulans åt mycket av föreningspolitiken i Sverige. Jag tycker också att Isak From är något negativ när det gäller Skapande skola.
Allt som du har frågat om här i dag har varit av ganska negativ art trots att Skapande skola är en så positiv kraft också i skolans värld. Lyft gärna blicken och se det positiva som det innehåller!
Roland Utbult (KD):
Tack, Bengt Berg! Så här tänker jag när det gäller Bonniers dominerande roll. En stark förlagsverksamhet ger ut väldigt många titlar. Jag är säker på att vi har läst väldigt mycket som Bonniers har levererat.
Då kan man också ofta ge ut sådant som de små förlagen inte förmår publicera. Jag ser alltså en styrka i att det finns sådana starka förlagskrafter. Jag kan i och för sig inte redogöra för hur stort deras inflytande är.
Jag har inga siffror på hur stort det är i procent. Jag har dock själv sysslat med en del utgivning och har en liten förlagsverksamhet. Jag vet att det är väldigt svårt att ge ut om man har små medel, särskilt att ge ut andras verk som man får förfrågningar om. Det är nästan omöjligt.
Jag tycker alltså att det är bra att det finns starka förlag som kan ge ut många titlar och även leverera sådant som vi annars inte skulle få läsa. Jag är faktiskt för det. Sedan tycker jag väl att det måste finnas en stor mångfald i det här med allt det andra som kommer till. Jag kan inte tänka mig att det är någon som bedriver total monopolism i detta.
Jag är alltså för utvecklingen såsom den ser ut.
Roland Utbult (KD):
Om man kommer fram till att det inte ska göras några förändringar i § 9, är vi då med på det? Det var också en fråga.
Tills vidare har jag tillit till Försäkringskassans och Socialstyrelsens arbete när det gäller behovsbedömningsinstrumentet och förutsätter att det utvecklas på ett bra sätt. När det gäller tillgänglighet står Kristdemokraterna bakom ambitionen och inriktningen att tillgänglighet ska gå under diskrimineringslagen.
Det har varit en lång process under ganska lång tid när det gäller tillgänglighet. I Uddevalla kommun arbetade vi i socialnämnden med att få tillgänglighet implementerad i varje nämnd, inte bara i socialnämnden utan i samtliga nämnder.
Det var inte bara som tidigare ett övergripande mål, utan det fanns egentligen med i allt vi gjorde. Men sedan tyckte jag att det gick ganska långsamt. Vi vet alla att det tar tid och att det är en ganska lång process. Den lag som har tagits upp här i dag är väl ändå en naturlig följd av allt det arbete som har gjorts och som görs.
Sedan får lagen komma när tiden är inne.
Roland Utbult (KD):
Jag instämmer med övriga talare i dag, bland annat vår ordförande Kenneth Johansson, om att intentionerna i LSS ska ligga fast. Det är naturligtvis oerhört viktigt. Vi har i dag inte någon idé om att denna lag ska skrivas om.
Såvitt jag har förstått utskottets beslut om detta handlar det om att vi är överens om att det i nuläget inte ska vidtas någon sådan åtgärd. Det är egentligen bara Vänsterpartiet som har reserverat sig när det gäller just detta.
Detta är frågor som handlar om processer, och jag har ändå tillit till Försäkringskassans och Socialstyrelsens fortsatta arbete. Jag är naturligtvis också berörd av de fall som vi har läst om i tidningarna.
Jag läste bland annat en tidning i dag om ett fall där någon hade råkat illa ut för att man inte får sin assistans. Men det svar som kristdemokraten gav där - det var i Jönköping - var att man kanske får se över handläggningen och den kompetens som handläggaren har.
Det uttrycktes som att man behöver bringa lite sunt förnuft in i det hela.
Roland Utbult (KD):
De enskilda fallen berör nog oss alla lika mycket. Jag talar ibland med David Lega i vårt parti om dessa frågor. Vi ser naturligtvis bekymmer när enskilda råkar illa ut.
Men jag menar fortfarande att intentionerna i LSS ska ligga fast. När det gäller en ändring av lagen ska hela processen påskyndas. Man ska se över vad som eventuellt behöver åtgärdas.
Uppdraget har gått till ISF, Inspektionen för socialförsäkringen, att se över detta och analysera situationen när det gäller tvåårsomprövningar. Man ska även analysera ägarstrukturer i bolagen och så vidare. Jag måste säga att jag har tillit till det som kommer att hända framöver. Om det behövs en ändring av lagen har jag inte sagt att jag är motståndare till det.
Men jag har fortfarande tillit till ISF och till regeringens hantering av det hela när man ger detta uppdrag till ISF.
Roland Utbult (KD):
Jag tror inte att Eva Olofsson och jag skiljer oss åt när det gäller medkänslan för de människor som drabbas. Jag har lika stark medkänsla som du. Vi har också träffat dessa organisationer. Jag har stadigt kontakt med personer som har personliga assistenter och som beskriver sin situation.
Många av dem är mycket glada för att det fungerar i deras liv. Jag har också talat med de organisationer som arbetar med personer som har förlorat assistans. Det är lika hjärtskärande varje gång. Jag kan inte förstå varför du ifrågasätter att jag skulle ha förtroende för dem.
Jag vet att det är människor som inte får sin personliga assistans. Kanske handlar det om kompetens hos handläggare. Vi har sett det även i flera andra sammanhang.
Vi har även haft generaldirektören hos oss som har talat om att man ska lyfta vissa av dessa svåra fall till en högre nivå och så vidare. Det finns en problematik runt detta, och det är därför som vi har denna debatt. Intentionerna i LSS ska ligga fast.
Det är det svar som jag kan ge.