KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Svedberg (S):
Det var ju inte bara det att det dippade lite grann, utan det var ett tapp på drygt 40 procent. Det var förmodligen fler än de som gick ut och rökte. Då går jag till fråga nr 2, Kulturarvslyftet och tempot: Hur tänker majoriteten försöka styra upp det här så att effekterna blir så positiva som de skulle kunna bli?
Jag måste vara ärlig och ge en eloge för det: Det här är bra och viktigt. Men desto mer problematiskt blir det att det inte utnyttjas. Det måste bero på någonting. Hur tänker ni framgent vad gäller kulturarvslyftspengarna?
Per Svedberg (S):
Nu fick jag nästan svar på en fråga. Jag tänkte prata lite om fri entré på museer. Du kan få möjlighet att utveckla det lite mer, Anna. De effekter som man fick ut av reformen med fri entré var att man breddade gruppen som tog sig till och fick se delar av kulturarvet.
Hur känns det nu, när resonemanget mer är "Jo, men det är nog bra om du betalar"? Känns det inte lite märkligt för dig, Anna?
Per Svedberg (S):
Jag förstår situationen. Däremot skulle vi kunna vara lite filosofiska i fråga om tankarna kring effekterna av fri entré. Jag tror att vi är ganska överens om det. I takt med att vi får ett samhälle som vi drar isär en smula - inkomstklyftorna ökar och så vidare - blir den här typen av reformer otroligt viktig för att dra ihop och förena.
Hur reflekterar Anna kring det? Den politik som bedrivs i dag gynnar ju inte på något sätt dem som har det sämst ställt att komma i åtnjutande av vår kultur. Kan du utveckla Folkpartiets hållning om detta att bygga broar mellan grupper, folk med inkomstskillnader och olika folkslag?
Per Svedberg (S):
När jag såg att Isak From hade ställt den här interpellationen tänkte jag att den gäller något som rör också mitt hemlän. Jag har själv tidigare varit verksam i skogsentreprenörsbranschen och haft kontakter. Vi kan backa bandet säg tio år. Då handlade det om att man slangade kanske 20 eller 30 liter bränsle. Dessutom stal man radion i traktorn, väghyveln eller vad det nu var. Mer än så var det inte.
Stilleståndet blev då inte så långvarigt. Numera är det tomt i tanken, men man tar inget annat än dieseln. Jag vet att du också kommer från inlandet, justitieministern, och du vet hur geografin ser ut. Det är väldigt svårt att ha någon typ av bevakning eller övervakning som är värd namnet och som skulle kunna funka. Där nämner dock Monica Green en detalj som är lite intressant.
Ryktet har nått mig att det faktiskt finns de som kör med pickups lika entreprenörernas fordon, fast man kör omvänt - man suger ur och fyller i sin tank bakpå flaket i stället för att som entreprenören ta med sig diesel ut till fordonet. Kanske är detta något man måste se över. Hur ska man lösa det? Kan man hitta någon infallsvinkel som skulle göra det möjligt att förhindra och begränsa detta?
Dieselstölden i sig är inte det stora problemet, utan problemet är de långa stilleståndstiderna. Jag tror att ministern är väl medveten om timkostnaden på en skogsmaskin eller ett entreprenörsfordon som huserar ute i skogen. Det är rätt dyrt. Jag tror alltså att branschen faktiskt längtar efter att få höra hur ministern tänker i dessa frågor.
Ponera att dieselpriset är uppe i 18 kronor till semestern - förmodligen kommer det att bli ännu mer lukrativt att handla med diesel. Någonstans finns här en svart marknad som måste begränsas. Det är en jätteallvarlig fråga för främst Norrlands inland, skulle jag vilja påstå. Det är nämligen där det är som enklast.
Per Svedberg (S):
Jag noterar att ministern faktiskt har lite koll på läget vad gäller branschen och bekymren där, och det uppskattas. Det innebär att det på något sätt förpliktar att också ta tag i problemen. Det belyses att man ska samordna och föra samman olika grenar för att få ut bästa effekt - ja, det är givet.
Men jag tror att branschen nog väntar med spänning, så det vore väldigt önskvärt om ministern kunde vara lite skyndsam med att lyfta ärendet på rätt nivå. Som sagt: Det rinner bort gigantiska summor för entreprenörer i ståtid, och någon måste ju betala alltihop.
När det gäller stora vägprojekt är det i slutänden oftast vi skattebetalare som blir drabbade. Det känns som att ministern är på banan, vilket uppskattas. Jag är glad att hon har koll på att landet ser ut som det gör, och det är där det är eländig terräng som vi har de största bekymren. Jag hoppas att ministern tar frågan på allvar.
Per Svedberg (S):
Som utbildningsministern ser är det här en fråga som engagerar. Jag hade inte tänkt gå in i debatten, men när jag hörde mina kamraters inspirerande inlägg tänkte jag att jag måste försöka bidra på något sätt. Jag talar utifrån den situationen att jag inte har en högre utbildning.
Däremot har jag i mitt arbete sett behovet av att gå till högre utbildning. I vårt län, Gävleborg, har det under lång tid bedrivits en ganska kraftfull aktivitet för att stimulera till att gå till högre utbildning, som ger möjligheterna. Jag kommer från Hälsingland, och det är rätt stort, yvigt och glest.
Traditionen av utbildning, framför allt högre utbildning, är inte så stark. Då blir frågeställningen ändå större: Hur kan man bestämma sig för att i ett län som har Sveriges lägsta utbildningsnivå inte göra det möjligt för dem som vill att studera på högre nivå? Det är det ena. Det andra är en rak konsekvens av detta.
Vi har sedan tidigare erfarenheter av en ganska utbredd distansutbildning. Min känsla är att vi nu upplever att den beskärs rejält, utifrån att man vill fokusera och centralisera för att spara pengar. Det slår också väldigt hårt mot glesbygden.
Ett exempel som jag är stolt över är den polisutbildning som vi hade på distans i Söderhamn.
Det är ett ypperligt exempel på hur man med utbildningsverktyget kan få arbetskraft från orten, och arbetskraft som befinner sig i den delen av livet att det skulle vara praktiskt omöjligt att resa till en universitetsstad och bo där därför att man har familj och barn. Allt detta påverkar.
Då blir återigen frågan, som utbildningsministern har fått många gånger: I det läge som är nu i Gävleborg med extremt hög arbetslöshet och låg utbildningsnivå, varför skapar inte regeringen förutsättningar för att göra förändringar i detta? Jag vet att det finns de i alliansregeringen som pratar om en levande landsbygd.
Det finns verktyg för att skapa det, precis som jag belyser. Grundfrågan, som vi tjatar om så att utbildningsministern nog blir mer än nöjd i dag, blir: Varför sker det som sker just nu?
Per Svedberg (S):
Ja, utbildningsministern, ibland känns det som att du försöker slänga en liten filt över oss interpellanter och tyckande i riksdagen. Det är lite beklagligt. Jag vet inte vilken ambitionsnivå ministern har med sitt politiska arbete. Men det finns väl ändå någon grund och en härkomst? Du kommer någonstans ifrån, och det kanske du vurmar extra mycket för.
Därför blir ditt sätt att angripa våra frågor lite märkligt, tycker jag. Du hänvisar till kvalitetskraven. Jag tror inte att det är någon som har diskuterat kvaliteten över huvud taget, utan det handlar om tillgängligheten och möjligheten att studera, åtminstone utifrån min horisont.
Om ambitionen är sådan att du begränsar så mycket att detta inte blir en möjlighet kommer vi aldrig att få upp utbildningsnivån i vårt län. Det är kanske det som är skillnaden mellan er och oss. Ni kör en mer konkurrensstyrd verksamhet, medan vi vill styra efter behov. Det här får man nog inte glömma bort.
Hur ska vi annars få upp utbildningsnivån i de delar av landet där den är låg? Den är extremt låg i Gävleborg, men det finns andra platser där det också är en väldigt låg utbildningsnivå. Hela konkurrensutsättningstänket blir då lite märkligt, för då tänker du inte på Sune, som är svetsare och som vill göra något annat.
Plötsligt kommer han in i högskolevärlden och upptäcker något: Oj, det är så här det är. Då känns det skönt när man har varit med och guidat på den resan. Han kommer tillbaka och säger: Per! Det här var det bästa jag någonsin har gjort. Jag har utbildat mig och får jobba med människor. Jag har en högre utbildning. Jag hade aldrig kunnat tro att jag skulle kunna nå så här långt. Stort tack! Den ambitionsnivån måste man faktiskt lyfta - eller hur?
Per Svedberg (S):
Jag tackar statsrådet. Nu blev det lite beskuret med tid för att diskutera frågorna, så detta får bli en aning rapsodiskt. Jag har lite information till statsrådet: Bilsportförbundet har 100 000 medlemmar och knappt 500 klubbar. Det är 20 000 förare och 25 000 funktionärer som är aktiva. Det kan vara bra att ha med sig.
Bilsportförbundet är ett specialförbund under Riksidrottsförbundet. Alla dessa klubbar, vill jag påstå, är ideella föreningar.
När statsrådet hänvisar till att regelverket ska tillämpas på ett affärsmässigt sätt - tillhandahållandet och ansökningar ska vara affärsmässiga - kan man ställa en direkt fråga.
Om en förening, en motorklubb, vill göra en ansökan hos Fortifikationsverket för att nyttja mark, tycker statsrådet att det är rimligt att Fortifikationsverket tar ut en väldigt hög avgift bara för att föreningen ska få ansöka? Vi vet allihop att Försvarsmakten har minskat antalet övningar. Man har minskat rätt mycket på sina aktiviteter, men man har fortfarande väldigt mycket av sin mark kvar.
Det är mark som kan nyttjas både av andra specialförbund inom Riksidrottsförbundet och, kanske framför allt, utifrån bilsportens och motorsportens perspektiv. Motorsporten har med all rätt väldigt många miljöögon på sig. Det har inneburit att just Bilsportförbundet nog är det mest miljöanpassade specialförbundet inom Riksidrottsförbundet. Det kan också vara ganska bra att ha med sig.
Det handlar om att åtgärder som att tillvarata eventuella läckage, det handlar om avgasutsläpp och det handlar om buller. Det handlar om en hel massa saker. I motiveringen till att upplåta mark anges att man måste se till att man inte gör skada.
Eftersom jag själv är hyfsat aktiv vet jag att i stort sett varenda motorklubb återställer alla sina vägar. Under vinterhalvåret, vilket är vad denna interpellation handlade om, nämligen SM-veckan i Falun, blir det knappt skador på vägen. Det handlar om att hyvla vägen ren och få bort de hjulspår som har uppstått.
Det borde kännas som tämligen liten påverkan på det man lånar eller hyr. I Falunexemplet var det så att regementet var välvilligt men att Fortifikationsverket avböjde. Det innebar att det med detta beslut blev en ökad miljöpåverkan.
Helt plötsligt skulle folk nämligen förflytta sig från Falun, och en bra bit utanför, till tävlingsområdet. Då tänker jag så här: Tänkte man inte på det? Eller hur kan det komma sig? Vad är statsrådets syn på hela frågeställningen?
Du hänvisar till att man har dragit i gång ett arbete för att utreda hur vi ska kunna göra detta smidigare. För tre månader sedan fanns inte detta arbete enligt de kontakter jag hade med myndigheter, kan jag säga.
Per Svedberg (S):
Nu förespråkar jag inte att vi ska släppa in folk på minerad mark. Det vore rent oklokt. De 10 000 kronor i avgift som Peter nämnde handlar inte om hyra. Det är en ansökningsavgift som man får betala vare sig man får avslag eller godkännande.
Det måste väl statsrådet medge är lite uppochnedvänt när en ideell förening ska betala så mycket för en ansökan och dessutom kanske får avslag som den inte kan överklaga. Det känns helt huvudstupa utifrån mitt perspektiv.
Jag har grävt ganska mycket i den här frågan under en lång period och varit i kontakt med Försvarsmakten och lyssnat hur deras förhållningssätt är. Det var därför jag ställde den här interpellationen till försvarsministern. Från Försvarsmakten fick jag ett entydigt svar där man sade: Vi är jätteöppna för att ta emot så mycket folk vi bara kan, för vi har ett rekryteringsbehov.
Kan andra vara dragare för att vi ska kunna rekrytera kompetent personal är vi glada för det. Det finns ingen motsättning mellan Försvarsmakten och idrottsrörelsen. Det är jättebra. Men när jag har läst ett antal ansökningar och ett antal motiveringar till avslag blir jag något frågande.
Då utgår man från helt andra premisser. Jag är glad om mitt rotande och mitt grävande har bidragit till att man börjat diskutera att man måste ha en gemensam hållning när det gäller nyttjandet av marken.
Vad gäller nyckelbiotoper finns det forskning som säger att i mark som bland annat försvaret nyttjar regelbundet har man en helt annan nyckelbiotop än i mark som är orörd. Forskarna säger att det är ganska bra med motorsport som rör runt i markmassan, för då utvecklas fler arter. Det trodde du inte?
Så är det, och det säger forskning. Eftersom du är ansvarig för Fortifikationsverket vill jag skicka med en sak. Jag vet att man inte ska hålla på med ministerstyre och så. Du säger själv att du är öppen, du tycker att det här är bra.
Om du kan styra det till att vi är mer öppna för idrottsliga arrangemang och motorsportsarrangemang så att de blir mer publika än de är annars kan vi vara överens och söka skapa förutsättningar för det.
Jag tror att man på Riksidrottsförbundet skulle vara väldigt glad om Fortifikationsverket och Försvarsmakten kunde göra det handslag med idrottsrörelsen för att öppna upp det här så att vi tillsammans kan skapa förutsättningar för att vi alla ska kunna ta del av och utöva idrott.
Jag kommer förmodligen att återkomma med min fråga till andra ministrar så att även de får diskutera det här. I grunden är det en ganska viktig fråga. Att kommersialisera idrotten, affärsmässigheten, är jag ingen vän av. Jag har någon typ av allergi mot dem som har bolagiserat föreningar till exempel.
Då glider man ifrån det som vi alla tycker är så himla bra med grundsyftet med rörelsen, att den bygger på våra egna villkor och inte på pengar.
Per Svedberg (S):
Jag kan bara tacka för debatten. Du får rätta mig om jag har fel, men jag fick i känslan av att statsrådet i varje fall är beredd att sträcka ut näven gentemot Riksidrottsförbundet med dess tankar och funderingar.
Kanske är det så att statsrådet själv kan passa in till sitt eget verk att det vore bra att ha en dialog med Riksidrottsförbundet angående de frågor så att vi slipper att framgent hamna i situationer där det blir ett klyveri. Det är kanske ibland godtyckligt om det blir godkännande eller avslag. Jag tänker inte lägga så mycket värderingar i det. Jag har en känsla av att hyressättningen kan påverkas av olika personer.
Jag har ingen aning om det. Men jag har sett att det finns olika prislappar. Det är i sig lite märkligt. Om vi kan strama upp detta och se till att det blir rakt av och till förmån för idrottsrörelsen är jag glad.
Per Svedberg (S):
Jag tackar näringsministern för svaret. Egentligen fick jag ett uppdrag av en av dem som inte bara blev varslade utan fick beskedet att Ericssons fabrik läggs ned: Kan inte du ställa en fråga om hur man tänker nu? Detta tänker jag försöka beskriva lite grann.
Den här killen är något yngre än jag och har aldrig haft någon annan arbetsplats än den som han fortfarande har på Ericsson men som snart upphör. När han berättade om sin situation fick jag nästan panik. Det är en stark kille i övrigt. Jag har upplevt honom som en klippa.
Men helt plötsligt är han så otroligt bräcklig. Han säger: Fattar du - 320 pers bort! Skiten försvinner! Ursäkta språket, herr talman. När vi diskuterat en stund säger han: Kan du inte fråga hur man tänker nu? Är det ingen som förstår vad som händer? Han kopplar också ihop detta med den förändring som sker på Cargotec i Hudiksvall - 120 pers till.
Fast jag knappt har några betyg inser även jag att slaget är brutalt för Hudiksvalls kommun när så här många jobb försvinner, säger han. Så fortsätter vi vårt samtal. Det är inte bara så att det rör vår kommun, säger han. Jag har arbetskamrater som bor i grannkommuner, i Nordanstig och Ljusdal.
Några kommer också från Söderhamn. Fattar du, Per? Förstår du vad det här är? Jag försöker förstå. Jag sitter där med sorg i blicken och funderar. Vilken ska frågeställningen till ministern vara?
I dag läste jag på nätet att ytterligare ett företag kommer att läggas ned. Man har ställt in sina betalningar. Det är 20 jobb till. Enligt mitt förmenande är det jättebra att ministern tycker att det ska satsas lokalt i Gävleborg. Det är i Gävleborg man är bäst på att rusta i Gävleborg. Jag håller med till viss del.
Men den extra satsningen till regionen och länet på 10 miljoner lär knappast räcka speciellt långt. Därför får man ställa följdfrågor på temat. Anser ministern att det finns någon substans i att infrastrukturen för Gävleborg behöver stärkas av det enkla skälet att det är en utsatt region?
Finns det någon möjlighet till tankar hos regeringen om att bli lite mer expansiv i sin näringspolitik, att inte bara säga att det löses bäst på hemmaplan utan ha en plan från centralt håll för hur man ska kunna stimulera och entusiasmera för att nå utveckling?
Jag avslutar mitt första inlägg med att citera en kvinnlig bekant som jobbar på Cargotec och vars make jobbar på Ericsson: Hur kunde det bli så här?
Per Svedberg (S):
Nu kommer vi till det som Raimo Pärssinen var inne på - att konkretisera saker och ting. Vi vet att näringsministern är just näringsminister och inte infrastrukturminister eller skolminister.
Men när ministerns statssekreterare var ute och hörde sig för antar jag att man blev varse alla dessa ben, som är någon typ av förutsättning för att området och regionen ska kunna växa. Då blir frågeställningen: Är det så att näringsministern i ett sådant här läge trycker på lite hos till exempel skolministern?
Söktrycket på Gävle högskola är ganska högt. Platserna är relativt få. Det skulle kunna vara tvärtom med tanke på det läge vi har i länet. Ostkustbanan är en sådan detalj som vi har pratat om väldigt länge och som inte har rört sig någonting. Det är lite tråkigt. Och då är vi ju där.
Jag förstår att näringsministern ger uttryck för att hon känner för och med dem som har drabbats. Jag tvivlar inte en sekund på det. Men det manar ju också till någon typ av handlingskraft. Det manar till aktivitet. Hur tänker man då stötta strukturomvandlingen i Hudiksvalls kommun, om vi ska vara jättekonkreta? Jag tror inte att alla de här tio miljonerna kommer att landa i Hudiksvall.
En del av dem kommer att göra det, och det är bra. Men min övertygelse är att det behövs mycket mer. Lokalt gör Arbetsförmedlingen, kommunen och näringslivet ett jättejobb för att hitta olika instrument för att dämpa fallet så mycket som möjligt.
Det är jättebra, men vi vet att inte heller kommunsektorn har så vansinnigt mycket pengar. Och Arbetsförmedlingen har sina begränsningar. Skulle näringsministern möjligen kunna tänka sig att den här regionen är - Annie Lööf sade det själv - extra utsatt? Jag skulle vilja påstå att den just nu är mer än extra utsatt.
Det är i stort sett katastrof. Ompröva och diskutera lite mer! Kan vi få några andra ingångar som gör att vi dämpar fallet och framför allt oron inför framtiden? Hudiksvall är inte direkt en avfolkningskommun, men alla områden däromkring är det. Det är lite tragiskt, tycker jag som kommer därifrån.
Om ministern kan konkretisera mer skulle vi bli jätteglada - framför allt de som har drabbats i Hudiksvall.
Per Svedberg (S):
Jag försökte vara stillsam, hövlig och faktiskt tämligen ödmjuk, Annie Lööf. Du skickar liksom ut en anklagelse i salen om att nu kommer den sanna socialdemokratin fram. Hallå, nu får ni sansa er lite. Tricket som det här handlar om beskrev jag hela tiden.
Jag har inte på något sätt attackerat. Jag krävde konkretisering. Det handlade inte på något sätt om att attackera. Och så tar Annie Lööf, näringsministern, till storsläggan, som jag vet inte vad. Nej, så gör man inte. Med ärligt och uppriktigt uppsåt är jag jädrans orolig - ursäkta språket - för mina kompisar som har blivit utan jobb. De har inte bara blivit varslade.
De har blivit utan jobb. De vet inte vad de ska landa i. De skickar med mig att jag ska fråga, för de vet inte. Det är det jag har gjort. Och så kräver jag att du ska konkretisera. Nu gjorde du det, fast med ett tonläge som gör att jag undrar: Wow, vad hände nu?
Tycker ministern att jag var så otroligt provocerande att du måste skruva upp det så enormt? I sådana fall vet jag inte. Då blandar du nog ihop våra sätt att debattera. Återigen tackar jag för svaret. Jag tackar för de konkretiseringar som du gjorde.
Jag är inte helt säker på att mina kompisar hängde med och tror att de kommer att betyda något.
Solveig Zander (C):
Jag vill tacka utbildningsministern för svaret, och jag konstaterar att utbildningsministern inte tänker göra något speciellt för att komma till rätta med det jag anför. Jag håller naturligtvis med utbildningsministern om att det ska ankomma på högskolorna och universiteten att själva bestämma - helt rätt.
Bakgrunden i det här sammanhanget är att det inte finns någon godkänd högskoleutbildning för kiropraktorer i Sverige. Den utbildning som finns för kiropraktorer är inte på högskolenivå.
Man konstaterar i en rapport år 2004 från Högskoleverket att det är mycket stora brister i utbildningen för kiropraktorer i Sverige. Det är det som är problemet. Av någon underlig anledning gav den förra regeringen legitimationsrätt till dem som utbildas i Sverige.
De kiropraktorer som alltså har en högskoleutbildning och verkar i Sverige har utbildat sig utomlands. Det är detta som gav upphov till min interpellation. När man har en utbildning i Sverige som ger legitimationsrätt får man verka i hela Norden. Det har nu inneburit att man i de nordiska länderna tycker att det här är ett problem.
Därför har man i Finland förberett en lagstiftning för att få titelskydd till så att säga riktiga kiropraktorer, om jag får uttrycka mig på det sättet, utifrån WHO:s riktlinjer för vad som ska ingå i en kiropraktors utbildning och kunskaper.
Med andra ord är det alltså en viktig angelägenhet för oss i Sverige att få till stånd en kiropraktorutbildning som uppfyller högskole- och universitetskrav. Det är regeringens uppgift att ange målet med utbildningen och också bestämma om en yrkesexamen.
Det är därför som jag vänder mig till utbildningsministern. I det här sammanhanget måste man ta ett initiativ från regeringens sida för att det ska bli någonting utav detta. Det finns en högskola som är intresserad, och det är Linköpings högskola.
Men det måste komma någon form av initiativ från regeringen som gör att det också verkställs och kommer till stånd så att man ska kunna starta den här utbildningen. Det handlar också om pengar för universitetet eller högskolan för att kunna driva en sådan utbildning.
Jag ställer samma fråga som jag ställde i interpellationen: Vad kan ministern tänkas göra för att medverka till att vi ska få en högskoleutbildning för kiropraktorer i Sverige?