KBLab/rixvox huggingface dataset:
Linda W Snecker (V):
Jag noterar att Roger Haddad inte svarar på vad akademisk teoribildning är. Han talar också bara om polisen i yttre tjänst. Detta visar återigen att det är där Liberalerna lägger mest fokus. Kontentan av en sådan politik blir att man tror att polisen bara patrullerar och går omkring på gatan. Jag vill informera Roger Haddad om att polisen är mycket mer än så.
Jag vill ta upp lite om polisforskningen, ett område som är eftersatt. Det finns inte så mycket forskning på området. Om polisutbildningen blir en högskoleutbildning skulle detta förmodligen ändras, och vi skulle nog till och med få poliser som kan forska. Det skulle även innebära att utbildningen kan stå på en stadigare vetenskaplig grund. Det vore jättebra. Men det här verkar svischa Liberalerna förbi.
För dem är polisen något statiskt som existerar i ett vakuum, där god kunskap om verksamhet, sociologi, psykologi och för den delen hela människan verkar vara lite onödigt. I högskolelagen står det att en högskoleutbildning på grundnivå ska utveckla studenternas förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem och ge beredskap att möta förändringar i arbetslivet.
Detta tycker jag att polisutbildningen verkligen ska innehålla. Jag vill ha ett ordentligt svar från Liberalerna om vad de tror att akademisk teoribildning är och varför detta inte ska ingå i polisens utbildning. Jag undrar också varför de i sina förslag inte heller vill satsa mer på polisforskning.
Vad har egentligen Liberalerna för åsikt när det gäller utbildningspolitiken för polisen?
Linda W Snecker (V):
Gränskontrollerna som infördes av regeringen har inte lett till att fler länder i Europa tar ett gemensamt ansvar för alla de asylsökande som kom under 2015. De har snarare lett till en dominoeffekt där fler och fler länder har stängt sina gränser, och de är nu stängda i nästan hela Europa.
Samtidigt ser vi att regeringen tvångsdeporterar ensamkommande barn och ungdomar till Afghanistan. Senast för några dagar sedan kunde vi läsa att en yngling som tidigare bodde i Sverige blev dödad i en terrorattack i Kabul.
Vad regeringen också sysselsätter sig med är åldersuppskrivningar, osäkra bedömningar och tvångsutvisningar till Afghanistan av barn som har växt upp i Iran. Vänsterpartiet stöder den massiva folkrörelse som just nu växer fram av engagerade föräldrar, gode män och kämpar för asylrätten.
Vi stöder #vistårinteut och kravet på amnesti för ensamkommande barn och ungdomar som har varit i Sverige i mer än ett år. Vi kan inte utvisa ungdomar till ett land som de inte har växt upp i. Vi kan inte utvisa ungdomar till en osäker framtid eller till och med döden. Men det är det som sker i dag.
När kommer Socialdemokraterna och regeringen att ta sitt ansvar för flyktingpolitiken?
Linda W Snecker (V):
Detta beslutsunderlag anser inte Riksrevisionen att regeringen hade. Vi debatterar denna fråga i dag för att Riksrevisionen har granskat regeringens beslutsunderlag och uppföljning och fällt regeringen på dessa punkter.
Man riktar även kritik mot att regeringen trots att ansvarig myndighet, Polismyndigheten, inte yttrade sig och inte ville ha gränskontrollerna ändå införde gränskontrollerna.
Det är anmärkningsvärt att gömma sig bakom rubriken på det vi debatterar i dag och tro att gränskontrollerna inte har en påverkan på asylrätten och på att barn utvisas till osäkra länder. Det är att gömma sig bakom en politik som jag vet inte har stöd i hela det socialdemokratiska partiet. Det är att gömma sig och inte vilja ta ansvar.
Jag tror att Helene Petersson precis som jag har fått hundratals mejl under ett par veckor från rörelsen #vistårinteut. Här vittnar gode män och familjer som har tagit hand om dessa barn och engagerat sig i vårt samhälle för att hjälpa människor om hur dessa barn tvångsdeporteras till ett land fyllt av krig och terrorism.
Att då gömma sig bakom och försvara de gränskontroller som regeringen införde och som bevisligen inte har fungerat enligt Riksrevisionens rapport är att inte vilja ta hela ansvaret. När jag går in på hemsidan för #vistårinteut ser jag 16 miljöpartiloggor, 3 loggor från Grön ungdom, 3 från Socialdemokraterna och 3 från SSU.
Jag ser också ett antal socialdemokratiska riksdagsledamöter i justitieutskottet som inte stöder denna politik. När kommer regeringen att ta sitt ansvar för asylrätten?
Linda W Snecker (V):
Hemliga tvångsmedel är en balansakt i rättspolitiken. Å ena sidan är det ett utmärkt verktyg för polisen för att kunna inhämta bevisning och styrka brott, å andra sidan är det ett stort intrång i den personliga integriteten. Regeringen vill förlänga en tidsbegränsad lag så att den ska gälla fram till 2019. Det är ingen bra idé.
Inhämtningslagen är ett hemligt tvångsmedel som används innan en förundersökning har påbörjats. Det skiljer sig med andra ord från andra hemliga tvångsmedel som används under förundersökningen. Det innebär att inhämtningslagen godkänner ett stort ingrepp i den personliga integriteten hos personer som ännu inte är misstänka för brott.
Ibland är det nödvändigt, men då ska regleringen vara gedigen och kontrollen stor. Den som kontrollerar att inhämtningslagen följs är Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden, SIN. Dess inspektion av Säkerhetspolisen visar att Säpo har angett ofullständiga brottsrubriceringar och använt sig av fel bestämmelser i inhämtningslagen.
Det är av stor vikt att lagen används korrekt av brottsbekämpande myndigheter eftersom det innebär ett stort integritetsintrång för personer att utsättas för detta tvångsmedel. Det här är inte första gången som SIN kritiserar Säpo för felanvändning av lagen.
Lagrådet är kritiskt och tillstyrker inte regeringens förslag, vilket är allvarligt. Regeringen har inte tillräckligt väl analyserat hur inhämtningslagen förhåller sig till EU-domstolens dom om datalagring. Lagrådet är kritiskt och Advokatsamfundet likaså.
Myndigheter som använder sig av inhämtningslagen följer inte bestämmelserna i lagen korrekt. För att lagstifta behövs det utredning, analys och konsekvens. Myndigheterna måste kunna använda lagen korrekt. Inget av detta finns i denna proposition. Det anser inte bara Vänsterpartiet utan även Lagrådet, och då är det allvar.
Därför yrkar jag på avslag på propositionen och bifall till reservationen.
Linda W Snecker (V):
Rätt ska vara rätt! Eller hur, Anti Avsan? Precis som du sa i talarstolen ska lika behandlas lika.
Men jag tycker att du är något raljant angående åldersbedömningar och utmålar det som att jag och Vänsterpartiet kanske tror att det handlar om en hundraprocentigt rättssäker process som på månad och år kan fastställa någons ålder och att det därför finns en viss osäkerhet från oss. Så är det inte.
Vi är kritiska till åldersbedömningen för att det inte vare sig från Socialstyrelsen eller Rättsmedicinalverket på något sätt finns en bedömningsgrund som är så pass rättssäker som vi skulle vilja ha den. Det har vi pratat mycket om i dag.
Vad jag däremot aldrig har hört Moderaterna prata om i justitieutskottet är någonting som ligger väldigt nära åldersbedömning och konceptet "ålder", nämligen barn och barnperspektivet i rättsprocessen. Det är egentligen det vi pratar om i dag: Vilket slags barnperspektiv ska vi ha i rättsprocessen? Vill Moderaterna att barnkonventionen ska bli lag? Det har jag aldrig hört någonting om.
Vilket synsätt har ni på barnperspektivet i rättsprocessen? Vi brukar också debattera häktning av barn, någonting som Vänsterpartiet är starkt kritiskt mot och vill förbjuda. Moderaterna svajar däremot väsentligt i frågan om häktning av barn. Lika ska behandlas lika, säger du. Men vi vet också att barn har en särställning i rättsprocessen.
Där skulle jag vilja höra Moderaternas åsikt.
Linda W Snecker (V):
Jo, det är just det att vi har tänkt igenom det. Vi har framför allt tänkt igenom det här ur ett barnperspektiv, för barn är oerhört utsatta i hela rättegångsprocessen. Precis som jag sa har vi ett aktuellt fall som går på tv just nu, nämligen Kevinfallet. Detta visar vilken extrem situation som barn befinner sig i, och det här måste vi lära oss av.
Du konstaterar, Anti Avsan, att vi har olika åldrar i lagstiftningen: 15 år, 18 år och 21 år. Du konstaterar att det är så det står i lagen. Men det går inte att tolka Moderaterna på annat sätt än att det svajar väldigt mycket när det kommer till er syn på när barn egentligen är barn.
Det börjar direkt pratas om mognad och om olika attiraljer som följer med åldersprocessen och som jag tror att ni med glädje skulle vilja ändra på, precis som ni gärna skärper olika slags straff utan att kunna motivera vad det egentligen ska ge för resultat.
Jag konstaterar att Moderaterna inte har några problem med att vidta mer ingripande åtgärder mot barn, som att tvinga någon till en åldersbedömning. Ni tycker att det är helt okej att häkta barn med restriktioner och isolering. Där är er röst definitivt inte stark, men där skulle den kanske till och med behövas. Vill Moderaterna ha barnkonventionen som lag?
Hur tusan ska ni i så fall få det att gå ihop med er rättspolitik? Det skulle vara jätteintressant att höra.
Linda W Snecker (V):
Jag ska inte göra Anders Hansson alltför glad - det är ändå min roll som vänsterpartist att stoppa hetsandet mot längre och hårdare straff. Jag lutar mig tryggt mot forskningen och empirin, som säger att straffet i sig inte har någon påverkan på kriminaliteten. Straffet i sig hindrar tyvärr inte människor från att begå brott.
Om det hade varit så skulle vår uppgift här i riksdagens justitieutskott vara väldigt enkel. Vi hade bara behövt skärpa straffen för att få brottsligheten att minska, och då skulle vi ha kunnat fokusera på helt andra frågor. Men så är det tyvärr inte. Straffet i sig har ingen påverkan på brottsligheten. Däremot påverkar straffet polisens prioritering internt när man ska utreda brottet.
Vi ser att sexualbrott och människohandelsbrott, som vi debatterar i dag, inte prioriteras så högt inom polisen som Vänsterpartiet skulle vilja. Vi måste prioritera våldtäktsbrott, sexualbrott, människohandel och brott mot barn mycket högre. Straffen måste skärpas, eftersom polisens prioritering styrs av strafflängden och påföljden för brottet.
Detta är oerhört viktigt. Annars kommer vi aldrig att få det feministiska samhälle som vi strävar emot, för att vi alla ska kunna leva som fria individer.
Linda W Snecker (V):
Vi vet att straffet i sig och hur polisen prioriterar att utreda brottet inte innebär att man direkt börjar att använda tvångsmedel och andra metoder. Så är det inte. Vad gäller många sexualbrott behöver man inte använda hemliga tvångsmedel över huvud taget, utan man behöver resurser för att förhöra människor och utföra forensiska undersökningar.
Det är oftast inte hemliga tvångsmedel som är lösningen. I vissa fall är det så - till exempel när det gäller människohandel eller brott via internet. Där behöver vissa hemliga tvångsmedel kanske användas mer, men detta gäller även underrättelseinformationen. Vi i Vänsterpartiet är mer restriktiva än andra partier, och det kommer vi att fortsätta att vara. Den personliga integriteten är otroligt viktig att bevara.
Vi kommer att fortsätta debattera detta - det här en fråga som särskiljer partierna ideologiskt, och jag uppmuntrar alltid ideologiska diskussioner. Moderaterna har väldigt bra förslag i dessa frågor. Som Anders Hansson sa i sitt anförande finns det ingen politisk skiljelinje här - vi vill alla få stopp på dessa hemskheter.
Vad jag inte förstår är varför Moderaterna - ett parti som fokuserar väldigt mycket på polisen och som bara vill debattera polisen - ständigt fattar beslut som ger polisen fler arbetsuppgifter, som id-kontroller och gränskontroller. Detta gäller speciellt i Region Syd, som Anders Hansson kommer från, som är en av Sveriges mest arbetsbelastade regioner. I Malmö sker just nu väldigt mycket våldsam kriminalitet och många övergrepp.
Varför ger ni polisen fler uppgifter när man till exempel skulle kunna fokusera på att stoppa människohandel? Detta gör mig förvirrad.
Linda W Snecker (V):
Jag uppfattade inte riktigt någon fråga från Krister Hammarbergh, men jag ska börja i slutet av mitt anförande, nämligen med remissvaren från Fotbollssupporterunionen. De skriver att ett maskeringsförbud inte kommer att ha någon påverkan på våldet på läktarna. Krister Hammarbergh ska komma ihåg att maskering inne på arenorna är förbjudet i dag.
Vi har även kriminaliserat pyrotekniken, som också är förbjuden, men polisen konstaterar att när det till exempel sker bengaltändningar inne på arenorna ingriper de inte därför att ingripandet har en så pass stor påverkan på konfrontationen på läktaren att det oftast är bättre - för att minska våldsamheterna - att inte ingripa.
Vänsterpartiet vill ha en nationell samordnare därför att vi anser att det brottsförebyggande arbetet är allra viktigast. Det pågår otroligt mycket bra arbete för att minska våldet. Jag vill särskilt gå in på att man inte ska blanda olika polisers uppgifter. Det är dialog som är lösningen på problemet.
Jag ser lika allvarligt som Krister Hammarbergh på huliganerna och firmorna, som inte har något syfte. De vill inte se sport eller göra något som har med sport att göra, utan de vill bara slåss. Det är fortfarande genom dialog som vi minskar detta. Oavsett vad som händer inom idrottsrörelsen är det dialog som är det viktiga, och där har polisen genom den särskilda polistaktiken arbetat upp flera välfungerande system.
Jag ska ge mitt material till Krister Hammarbergh, för jag vet att även han vill att forskning och empiri ska vara styrande när vi fattar riksdagsbeslut. Forskningen visar att polisen måste vara sin metod mer trogen, för den fungerar.
Linda W Snecker (V):
Jag uppfattade fortfarande inte någon fråga. Nej, det är inte polisen som är problemet. Problemet är polisens vilja att följa en arbetsmetod som baseras på empirin.
Det är inte så människan fungerar, om vi ska återgå till gruppsykologi och varför människor i stora grupper kan ha väldigt våldsamma beteenden. Det är dialog som är lösningen. Jag är jättenyfiken på vilka förbättringar inom särskild polistaktik som Moderaterna vill se, eftersom det verkar som att Krister Hammarbergh beskyller mig för att ha valt vissa remissinstansers tolkning av lagförslaget.
De remissinstanser jag har lyssnat på är riksdagens ombudsmän, Sveriges Advokatsamfund och Svenska Fotbollssupporterunionen. Det verkar gå Krister Hammarbergh förbi att de är viktiga remissinstanser. Jag vill veta vad moderaterna vill se på riktigt, som faktiskt är forskningsbaserat. Jag tror inte att Krister Hammarbergh på allvar har läst den forskning som finns, men han ska få mitt material.
Vi kan inte basera politik på känslor och vad som känns rätt, utan vi måste basera den på vad forskningen faktiskt säger och vad som har verklig effekt. Det har tyvärr inte maskeringsförbudet. Det hade inte heller förbudet mot pyroteknik. Det är både vad polisen konstaterar och vad forskningen säger. Jag baserar min politik på detta. Krister Hammarbergh gör något annat.
Linda W Snecker (V):
Tack för frågan, Betty Malmberg! Jag håller helt och fullt med Betty om att det finns otroligt många osäkra anställningar på universitet och högskolor. Det är mycket otydligt hur karriärvägarna går. Vänsterpartiet är den största kritikern mot de osäkra anställningarna. Vi slåss ständigt för arbetsrätten, att vi måste organisera oss i fackföreningar och att vi måste ha en välfungerande avtalsrörelse. Vi måste bevara LAS.
För att få ett jämställt universitet och en jämställd högskola, över huvud taget jämställd forskning, måste det bli tydligare vad man ska göra efter att man har disputerat, vilka anslag som finns och vad nästa steg som forskare ska bli. Jag kommer att återkomma till Vänsterpartiets förslag som framgår av min motion till forskningspropositionen och som gäller tydligare och mer säkra anställningar.
Det handlar bland annat om att ta bort 24-månadersregeln. Jag hoppas att vi kan slåss tillsammans för säkra och bra anställningar inom universitetsvärlden. Det är mycket viktigt. Betty Malmberg ställde också frågor om basanslagen. Vi vet att forskare lägger otroligt mycket tid på att söka externa medel. De söker för olika tidsperioder. När halva tiden har gått måste de söka forskningsmedel för nästa period.
De sitter med högar av papper och ansökningar, och sedan är det framför allt stora redovisningar som alltid ska göras. Jag hyllar inte basanslagen. Men som vi vet i det politiska livet är en budgetförhandling fråga om en förhandling mellan regeringen och oppositionspartiet - i detta fall Vänsterpartiet. Vi är nöjda med mycket, men inte med allt.
Där är basanslaget en av de saker som vi skulle ha velat gå lite längre med.
Linda W Snecker (V):
Visst måste vi få fler som vill läsa på högskolan att göra det. Precis som jag sa i mitt anförande är det sociala arvet oerhört starkt. Beroende på vem du är, varifrån du kommer, var du har bott och vilka utbildningar dina föräldrar har kommer dina val i livet att medvetet eller omedvetet vara på ett eller annat sätt.
Därför måste högskolorna och hela skolgången visa människor att det finns många möjligheter i livet. Det finns många val att göra. Sedan måste vi stärka individerna i att göra valen. Regeringen gör många bra saker inom forskningspolitiken, bland annat i fråga om jämställdhet och tilldelning av forskningsmedel.
Vänsterpartiet sitter inte i regeringen, och vi känner oss helt fria att även kritisera. Där är breddad rekrytering ett område där det måste hända lite mer. Jag skulle vilja passa på att säga något mer om jämställdhet, forskning och vilka som börjar läsa på högskolan. Vad ledde egentligen satsningen på de excellenta forskningsmiljöerna till?
Vi ser i dag att en otroligt stor majoritet av professorerna är män, och över huvud taget är en stor majoritet av forskarna män. Satsningen på de excellenta forskningsmiljöerna har lett till en otroligt skev jämställdhetsfördelning på universiteten där männen dominerar ekonomiskt och resultatmässigt. Detta är en stor fråga där det måste ske ändringar. Vänsterpartiet har länge framfört kritik.
Jag tror att många fler ser att det finns en stor utmaning i fråga om säkra anställningar, om breddad rekrytering och universitet och forskning för framtiden. Det är dags att jobba med dessa områden nu.
Linda W Snecker (V):
Tack, Betty Malmberg, för din fråga! Det är alltid kul när Moderaterna och Vänsterpartiet slår ett slag för jämställdheten. Inför en debatt som ska hållas senare har ni gjort nästan ett tillkännagivande om samtyckeslagstiftning. Det är mycket bra, men ni kan vara lite skarpare. Inom universitet och högskolor är fördelningen bland studenter sådan att det finns oerhört många kvinnor. Där finns en övervikt av kvinnor.
När det kommer till doktorander är det ungefär fifty-fifty - det är kanske lite fler kvinnor nu. Men högre upp i hierarkierna är det som i resten av samhället, speciellt i det privata näringslivet. Där är det män, män, män. Mäns kompetens är liksom lite bättre än kvinnors, och när det gäller forskningsmedel tilldelas de så otroligt mycket lättare medel än kvinnor.
Kan det vara så att kvinnor på något sätt är sämre än män på att forska? Nej! Jag är övertygad om att så inte är fallet. Det är helt andra samhällsstrukturer som ser mäns kompetens som betydligt viktigare än kvinnors. Betty Malmberg och jag har lyckats bli riksdagsledamöter. Det är det vackraste uppdraget man kan ha.
Men jag kan lova Betty Malmberg att både hon och jag för att komma dit där vi är i dag har fått vara dubbelt så pålästa, dubbelt så högljudda och gått på dubbelt så många möten som många av våra manliga kollegor har gjort. Vår kompetens ses oftast som lite sämre. Det måste vi åtgärda inom universiteten och högskolorna. Dagens kvinnliga doktorander måste kunna bli professorer på jämställda villkor. Så ser det inte ut i dag.
Det måste åtgärdas. Ja, då får vi ta till lite drastiska metoder. Vi kan inte backa in i framtiden. Vi kan inte stå här om 20 år och det är fortfarande en mansvärld inom akademin.
Linda W Snecker (V):
Betty Malmberg och jag är från Östergötland. Det är den bästa valkretsen! Jag är övertygad om att Ödeshögsborna är nöjda med Linköpings universitet. Det är ett otroligt bra universitet i Sverige där jag, som av en händelse, är tjänstledig från min tjänst som forskningsadministratör. Självklart behöver digitaliseringen bli bättre. Det har Betty Malmberg tagit upp i repliker till Miljöpartiet.
Det är dock inte det som propositionen handlar om. Den handlar inte om digitalisering, utan den handlar om ett tioårigt perspektiv. Självklart finns det många förbättringar som kan göras på det området. Låt oss gå tillbaka till vad propositionen faktiskt handlar om, det vill säga vilka som ska forska och hur forskningen ska bedrivas. Jag håller med om att disputerade kvinnor inte fortsätter inom akademin.
Det är för att anställningsvillkoren, när man väl har disputerat och har klarat hela doktorandtjänsten, är mycket dåliga. Det ges för lite hjälp inom humaniora och samhällsvetenskapliga områden i fråga om att komma vidare, till exempel att ansöka om en post doc- eller lektorstjänst.
Det ges för lite handledning för att gå vidare i arbetslivet, vilket gör att det finns arbetslösa, disputerade kvinnor som söker administrativa tjänster.
De kan vilja vara kvar inom universitetets ram, inom akademin, eftersom det är spännande och utvecklande att arbeta där, men att en disputerad ska bli administratör är ett så otroligt samhällsslöseri när denne egentligen borde gå vidare till en bättre forskningstjänst eller undervisa och använda hela sitt kunskapskapital.
Det är därför Vänsterpartiet ständigt kämpar, och kommer att fortsätta att göra så, för bra anställningar överallt och särskilt på universitet och högskolor.
Linda W Snecker (V):
Jag tackar inrikesminister Ygeman för svaret. Jag tänkte börja med att fokusera på de anställda inom rättsväsendet. Mitt första jobb efter universitetsexamen var som domstolssekreterare vid en tingsrätt. Jag stämde i åtal, och jag förordnade offentlig försvarare. Jag kopierade papper och skrev utkast till domar. Jag protokollförde i säkerhetsmål och pratade med rädda målsägande.
Jag ringde nämndemän och delgav tilltalade. Detta var såklart ett mycket spännande arbete, och jag som ledamot i justitieutskottet är mycket tacksam för att ha denna erfarenhet. Därför har jag den allra största förståelse för den oro som många av medlemmarna i Jusek uttrycker i den undersökning som Jusek har gjort bland sina medlemmar om hot, våld och trakasserier på arbetsplatsen.
Jag har själv varit där. Jag var även fackligt engagerad, och det är därför som jag är extra glad över att Jusek lyfter fram denna fråga och sätter press på frågor om arbetsmiljö inom rättsväsendet. Var sjätte person som arbetar inom rättsväsendet känner sig otrygg på jobbet. Andelen anställda inom rättsväsendet som har utsatts för hot eller våld varierar självklart beroende på vilken myndighet som man jobbar på.
På Kronofogdemyndigheten är det hela 66 procent som har varit utsatta för våld eller hot. Hos polisen är det faktiskt ganska mycket färre - 19 procent. De flesta incidenter sker under arbetstid och via telefon eller andra personliga kontakter. Vi vill ha ett öppet rättsväsen, och vi vill ha ett rättsväsen som det är lätt att få kontakt med.
Samtidigt är det just kontakterna med allmänheten, som ofta är upprörd, arg eller frustrerad, som rättsväsendet handskas med varje dag. Självklart händer det saker. Tyvärr har antalet polisanmälningar som tjänstemän inom rättsväsendet gör minskat över åren.
Det senaste året var det bara 14 procent som polisanmälde, och vart fjärde hot polisanmäldes. Minskningen har alltså skett. Skadegörelse däremot anmäls mer - hela 55 procent 2013. Det är därför som det är så viktigt att vi talar om vikten av att polisanmäla även hot och hat som skett under arbetstid.
Självklart är det svårt att dra gränsen när det gäller vad som har varit ett hot eller inte och vad det var som hände. Men det måste finnas en gräns för hur mycket en statlig tjänsteman ska behöva ta i sin yrkesroll. Det handlar i grund och botten om vilket slags rättsväsen som vi vill ha och vilken arbetsmiljö som ska finnas.
Därför vill jag fråga statsrådet Ygeman hur vi ska kunna arbeta framåt för att alla anställda i rättsväsendet ska känna sig trygga och säkra på jobbet.