Anna Ekström (S):
Tack, båda ledamöterna, för att ni bidrar till att rikta uppmärksamhet mot detta viktiga problem! Jag vill börja mitt första inlägg med en påminnelse. Ansvaret för resultat och kvalitet i svensk skola och för att följa upp och åtgärda problem med frånvaro, oavsett om de dyker upp tidigt eller sent, vilar på det vi kallar för huvudmannen.
Det är en kommun eller en fristående skola som har ansvar för att se till att resultat och kvalitet håller en hög nivå i den svenska skolan. Staten har en viktig uppgift. Staten ska bidra till att säkerställa att detta verkligen kan ske, men en påminnelse är på sin plats att huvudansvaret ligger på de så kallade huvudmännen. Vi är helt överens om att huvudmännen behöver stöd i detta viktiga arbete.
Vi är också helt överens om att lärare, rektorer och elevhälsan behöver stöd. I mitt svar räknade jag upp en lång rad stödåtgärder som har kommit från regeringen. Många av dessa, vill jag tillägga, har ett starkt stöd i Sveriges riksdag. Den proposition som jag hänvisade till, Samling för skolan , har antagits av riksdagen och därmed fått stöd av bland andra de ledamöter som i dag ställer frågor.
Maria Stockhaus pekade på de enorma kostnader som kan uppstå i samhället om vi inte åtgärdar frånvaro från skolan och säkerställer att alla elever inte bara kommer till skolan utan också lär sig så mycket som de ska när de kommer dit. Jag kan verkligen skriva under på detta. Det är enorma samhällskostnader.
Samtidigt tror jag att vi är överens om att vartenda barn som faller mellan stolarna och inte får det stöd han eller hon behöver för att kunna fullgöra sin skolgång är ett barn för mycket. Vi är också överens om att hur höga dessa kostnader än är kan inte allting mätas i pengar. Vi talar också om väldigt många barn och elever som får en olycklig barndom och ett mycket ansträngt liv på grund av svårigheter att klara skolan. Det är svårt även för deras föräldrar.
Allt detta sammantaget leder till att det är en viktig uppgift att främja närvaro och motverka frånvaro. Det är en viktig uppgift för hela samhället. Denna uppgift vill regeringen göra allt för att stödja. Därför föreslås en lång katalog av stödåtgärder.
Jag vill i detta sammanhang också problematisera en aning när det gäller Maria Stockhaus andra fråga, den som handlar om varför regeringen inte har gett ett uppdrag till Skolverket att samla in nationell statistik på detta område. Jag är själv mycket förtjust i statistik. Rent allmänt tycker jag att vi i vår skoldebatt ibland tittar för lite på stora uppföljningar och för mycket på anekdoter och egna erfarenheter.
God statistik är helt nödvändig för en klok skolutveckling. Men i varje läge måste man förstås väga behovet av statistik mot behovet av att man satsar de ibland ganska knappa resurserna på åtgärder som handlar om att säkerställa att den fina lagstiftningen kan bli verklighet. Jag kommer därför alltid att vara mycket noga med att pröva förslag om ny statistik.
Jag vet nämligen att varje statistikinsamling kan ha mycket goda effekter och kan ge mycket bra underlag till kommande beslut. Men den har också en baksida i form av kostnader för huvudmännen, lärarna och rektorerna. Det går inte en dag utan att jag träffar en lärare som klagar över för mycket administration, och administration är ofta baksidan av höga statistiska ambitioner.