Jens Holm (V):
Det finns mycket kvar att göra vad gäller att komma till rätta med det stora berg av avfall som produceras varje år. Om vi ser oss runt i vilken livsmedelsbutik som helst ser vi att det är fullt av en massa förpackningar, emballage, flaskor, burkar och så vidare.
Jag har inte gjort någon vetenskaplig studie på detta, men det känns som om det bara blir mer och mer av allt detta. Det är bra att det just nu pågår en utredning om just avfallet och om hur vi ska kunna komma till rätta med det och hur vi ska kunna samla in mer avfall.
Det är viktigt att slå fast att det redan här och nu finns mycket som vi som politiker i denna församling eller i kommuner och landsting kan göra. Man kan till exempel besluta om fastighetsnära insamlingar av avfall, och man kan ålägga fastighetsägare att inrätta det.
I Hammarby sjöstad där jag har bott ökar insamlingsnivåerna helt otroligt när man bara kan gå ned till ett soprum och separera sitt avfall i olika fraktioner. Vi behöver samla in mer avfall. Helena Leander berättade hur det fungerar i Eskilstuna.
Här i Stockholm fungerar det på det sättet i vissa områden, men tyvärr inte överallt i hela kommunen, vilket jag beklagar. Bara en femtedel av det avfall som produceras i dag från livsmedel samlas in. Det är en alldeles för låg nivå.
Vi vet också att om man lägger på en pant eller höjer den pant som redan finns på flaskor och burkar är det fler flaskor och burkar som samlas in. I Tyskland och Norge har man generellt högre pantnivåer än vad vi har i Sverige.
Jag tror att vi rätt akut måste göra någonting åt producentansvaret. Nu är det producenterna som är ansvariga för att samla in burkar och så vidare. De flesta av oss håller nog med om att det inte fungerar.
Många av de återvinningsstationer som finns runt om i våra bostadsområden är överfulla, de sköts inte, det är smutsigt och så vidare. Ska detta ansvar läggas på kommunerna direkt? Ska kommunerna då få ett bidrag från industrin, eller måste vi fatta några kompletterande beslut för att skärpa detta i förhållande till hur det fungerar i dag? Det är vi i Vänsterpartiet inte helt säkra på.
Men vi tycker att det är mycket viktigt att man så snart som möjligt tittar noggrannare på detta. Elskrotet är en avfallsfraktion som växer kraftigt. Väldigt mycket mer skulle kunna tas om hand. Detta är egentligen en stor råvara av olika metaller som vi missar varje år.
I dag bränns det upp eller deponeras i värsta fall eller exporteras till fattiga länder. Jag skulle också vilja understryka vikten av de återvinningscentraler som finns runt om i våra kommuner och dit människor åker med grovsopor och andra saker.
Här borde det vara obligatoriskt med möjligheter för insamling av till exempel kläder, möbler och andra saker som kan användas av andra. I dag slängs av rena bekvämlighetsskäl och av praktiska skäl tonvis av saker som människor skulle kunna sälja second hand eller donera om de bara hade möjlighet att lämna dem åt sidan.
Sedan skulle en frivilligorganisation eller ett företag kunna komma och hämta till exempel kläder och möbler. Så fungerar det tyvärr inte i dag på de flesta ställen. Men det tycker jag borde vara en självklarhet. Allt det som jag har tagit upp är saker som vi kan fatta beslut om här och nu. Våra kolleger på det lokala planet har också ett stort ansvar.
Men till syvende och sist finns det en annan fråga som jag också måste adressera, och det är att det som vi kallar för avfall och det som ute i butikerna är förpackningar, påsar, emballage och så vidare, nästan alltid kommer från fossil energi. Inte minst produceras plasten av till exempel olja. Det kan vara aluminium eller andra metallförpackningar.
Denna fossila energi är alldeles för billig. Det är alldeles för lätt att bara pumpa ut alla dessa produkter på marknaden. Det är en stor fråga som vi måste ta tag i, men jag tror inte att det går att separera avfallsfrågan från själva naturresursfrågan. Reservation 1 från de rödgröna handlar om att vi vill höja målen för insamling.
Denna reservation yrkar jag härmed bifall till. Avslutningsvis skulle jag vilja understryka vikten av att det finns erforderliga resurser för sanering av förorenad mark. Jag blir väldigt oroad när jag efter att under ett par års tid ha tittat på regeringens budgetar ser att det är nedskärningar på området sanering av förorenad mark. Det är inte okej.
Vi behöver mer pengar till den här saneringen. På sikt kan vi, tycker jag, diskutera om det finns möjligheter att få producenterna, industrin, att ta ett större ansvar för det här. Vi rödgröna har en reservation om det - reservation 5. Vi vill att man ser över möjligheterna att inrätta en fond just för att komma till rätta med saneringen av förorenad mark.