Carl Bildt (M):
Jag tror dess värre att det finns en betydande risk för en mycket allvarlig negativ spiral när det gäller utvecklingen i området i dess helhet. Jag har vid det här laget varit utrikesminister, tro det eller ej, i sex år eller något sådant och sysslat mycket intensivt med denna fråga, och jag har aldrig varit så bekymrad som jag är i dag. Och jag kan egentligen inte se någon enstaka händelse nu som skulle kunna vrida detta till det bättre.
Vore jag övertygad om att den votering som kanske kommer - vi är inte säkra och vet inte det exakta innehållet - skulle vrida detta till det bättre vore det mycket enkelt. Jag fruktar tyvärr att den kan komma att leda till att den nedåtgående spiralen intensifieras ytterligare. Därmed inte sagt hur vi ska ställa oss. Det vore amatörmässigt att låsa sig vid en mast nu när det fortgår ett mycket intensivt diplomatiskt spel om detta.
Det dominerade överläggningarna med EU:s utrikesministrar under några timmar i går. Och jag kan säga att det var praktiskt taget ingen som låste sig vid någon mast, därför att situationen är så pass allvarlig att vi behöver ett diplomatiskt manöverutrymme för att kunna påverka utvecklingen. Urban Ahlin talar om huvudsaken erkännandefrågan. Men den här frågeställningen har dominerat i alla fall den senaste veckan.
Vi hade överläggningar mellan EU:s och Arabförbundets utrikesministrar i Kairo i tisdags. Jag fortsatte ned i regionen och har haft överläggningar inte minst med den palestinske premiärministern Salam Fayyad. Om Bodil Ceballos tycker att man inte hör någonting av Sverige kan jag säga att han utnyttjar nästan varje tillfälle att hålla lovsång över den viktiga roll som Sverige spelar för EU:s uppfattning. Och EU:s uppfattning betyder faktiskt någonting i den här konflikten.
Jag redogjorde för de kriterier som svensk erkännandepolitik alltid har vilat på, alldeles oavsett partifärg på den regering som har råkat sitta. Sedan kan det tillkomma unika omständigheter i olika fall - det är ingen tvekan om den saken. Men det ska också sägas, mer som en personlig bedömning, att jag inte är övertygad om att ett erkännande i dag skulle spela rätt krafter i händerna.
Det kan spela de krafter i händerna i Israel som säger att man inte behöver bry sig om att lätta på ockupationspolitiken, för det är ju redan, säger vissa, en palestinsk stat och att Palestina ju har fått allt de vill ha, trots ockupationen där. Erkännandepolitiken är alltså i denna del ett något tveeggat svärd. Det tror jag att Urban Ahlin är medveten om. Jag driver utrikespolitik, inte bara inrikespolitik, som kanske dominerar i vissa andra fall.
Bodil talade om situationen i Gaza. Den bekymrar oss alla nu. Kraven från vår sida är två. Det ena är omedelbar vapenvila, slut på alla attacker från Gaza och slut på alla attacker mot Gaza. Men jag har också sagt mycket tydligt att det inte räcker. Det innebär bara att vi stoppar, räknar alla de döda kropparna och sedan väntar på nästa utbrott av krig igen.
Vi måste ta itu med grundproblemet, Gazas situation. Vi måste häva blockeringen. Det står i slutsatserna från Europeiska unionen i år, och jag ska inte säga vem som drev fram att det står där. Vi måste också försöka skapa förutsättningar för en fredsprocess. Jag ser tyvärr inte med någon större optimism på detta just nu, men vi måste driva det arbetet. Där har vi ett antal instrument.
Ett är Förenta nationerna, som vi tyvärr har sett i Syrienkonflikten inte alltid är det effektiva instrument som vi skulle drömma om att det var. Europeiska unionen kanske inte alltid är så effektiv som vi skulle vilja men är ett av de bästa instrumenten, och frågar man palestinierna är det kanske det instrument som de sätter den största tilltron till. Ett annat instrument är dialogen med andra. Jag har haft åtskilliga samtal med företrädare för icke minst Förenta staterna under de senaste veckorna.
Utrikesminister Clinton är, as we speak, i ett flygplan på väg till området. Vi får se vad detta kan åstadkomma. Det är en tragisk, allvarlig och bekymmersam situation. Det är viktigt att vi bedriver politiken med långsiktighet och i nära samverkan med dem som kanske, kanske kan ha ett inflytande över utvecklingen.