KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hultberg (M):
Låt mig börja där ledamoten Dahlqvist slutade. Det är uppenbart att Socialdemokraterna är helt upptagna av att fly undan ansvar för alla frågor som handlar om pandemin. Coronakommissionen har varit tydlig i sin kritik mot regeringen, och det var den som jag hänvisade till. Nu försöker ledamoten Dahlqvist lägga över allt ansvar på kommunerna, trots att Coronakommissionen har varit extremt tydlig med att det ytterst är regeringen som styr riket och som bär ansvar för de allvarliga brister vi ser inom äldreomsorgen.
Det hade varit klädsamt och bra, tycker jag, om ledamöter från Socialdemokraterna som är engagerade i socialutskottet visade lite självkritik och tog initiativ för vad man kan göra framöver. Det var det som denna debatt skulle handla om - vad vi kan göra framöver för att lära av det som har varit och säkerställa att vi skapar en bättre äldreomsorg i morgon. Ja, det är sant som ledamoten Dahlqvist säger att regeringen har skjutit till mycket pengar till regionerna för att täcka de kostnader som uppstått och för att trygga till exempel inköpen av vaccin.
Men, fru talman, pengar kan inte sminka över bristen på ansvarstagande och ledarskap från regeringens sida. Vad jag efterfrågar från regeringen är att man vänder på varje sten i frågan om vaccinationer. Det har man inte gjort. Man har gjort ett vägval. Man gjorde ett enkelspårigt vägval där man lade alla ägg i en korg. Man testade inte andra möjligheter och vägar att köpa vaccin utöver den EU-gemensamma upphandlingen.
Jag var en av de absolut första ledamöterna i denna riksdag som efterlyste att Sverige skulle ta initiativ till en gemensam EU-upphandling. Jag skrev frågor, och jag lyfte upp det i diskussioner i EU-nämnden och också i socialutskottet. Då möttes jag mest av suckar och besked om att det låg så långt framme. Jag är glad över att regeringen till slut hörsammade detta och slog in på spåret att man behöver jobba gemensamt inom EU, men jag är kritisk till att regeringen inte parallellt har arbetat med att teckna nationella avtal.
Jag förväntar mig att regeringen gör det nu framåt. Andra länder har redan påbörjat diskussioner med bolag som EU ännu inte har upphandlat från och tecknat avtal med. Det borde naturligtvis också den svenska regeringen göra.
Johan Hultberg (M):
Jag är inte kritisk mot vaccinsamordnaren Richard Bergström och inte heller mot de mandat som han har. Det kom äntligen besked när vi kallade Richard Bergström och regeringen till oss i utskottet om att han har mandat att titta på andra möjligheter. Men frågan är om han verkligen har gjort det. Den uppfattning som jag fick vid det mötet var att man valde väg, och man valde att enkelspårigt slå in på den EU-gemensamma upphandlingen.
Vad vi moderater har sagt under hela pandemin i frågan om vaccin är att vi i Sverige måste jobba i två parallella spår. Vi behöver jobba genom att upphandla vaccin gemensamt med andra europeiska länder inom EU. Det har varit framgångsrikt, vilket vi också skriver i utskottets ställningstagande, att vi den vägen tidigt har kunnat få tillgång till vaccin. Men vi är kritiska till att Sverige inte också bedrev ett aktivt arbete i det parallella spåret, alltså att på egen hand teckna avtal.
Vi ser att andra länder har klarat av att göra båda sakerna. Till exempel Tyskland har tecknat avtal vid sidan om EU-upphandlingen. Vi ser nu att en lång rad länder för diskussioner med bolag som ännu inte ingår i EU-upphandlingen. Frankrike, Tyskland och andra länder för den diskussionen bland annat med det bolag som är aktivt här i Sverige, nämligen Valneva. Den typen av aktiviteter och åtgärder måste också den svenska regeringen göra. Det har man hittills inte gjort. Sverige behöver vända på varje sten.
Och det räcker inte att man har mandat att vända på varje sten, utan man behöver också göra det. När jag har lyft fram frågan om omfördelning för statsministern - senast vid återrapporteringen från Europeiska rådet strax före påsk - har han gett ett rätt uppgivet intryck. Han sa att det nog är utsiktslöst. Man vill inte ens försöka. Och det är konkret vad jag och Moderaterna förväntar oss och kräver, att regeringen åtminstone försöker.
Johan Hultberg (M):
Jag måste säga att jag blev besviken när jag hörde ledamoten Anders W Jonssons inlägg här tidigare. Jag har lärt känna honom som en seriös politiker som inte slarvar med fakta. Men det var vad ledamoten Anders W Jonsson tyvärr gjorde i sitt inlägg. Det var uppenbart att han antingen inte hade läst utskottets ställningstagande eller att han medvetet förvanskat vad som stod i det.
Det insinueras att vi moderater och övriga som står bakom detta utskottsinitiativ skulle vilja köpa vaccin som inte är godkänt. Det insinueras faktiskt inte utan sas rätt ut att vi var kritiska till att Sverige har tecknat avtal genom EU och gjort gemensamma upphandlingar. Så är det inte alls. Det är falskt. Vi moderater är positiva till att Sverige har hittat en EU-gemensam lösning.
Men vi tycker att Sverige parallellt med det också borde ha testat möjligheten att teckna egna avtal och också framåt behöver undersöka dessa möjligheter. Vi ser att andra länder har klarat av att göra detta. Jag är ödmjuk inför svårigheten att få tag på ytterligare vaccin. Men jag tycker att regeringen måste pröva alla möjligheter. Min bestämda uppfattning är att regeringen inte har gjort det.
När partiledarna förde diskussioner i frågan var statsministerns besked fram till i juni att man från regeringens sida menade att man inte helt och fullt kan förlita sig på EU-upphandlingen utan att man måste fortsätta att arbeta också i ett svenskt spår. Men det har man sedan inte gjort. Varför har man gett upp detta arbete? Det undrar jag. Vi ser nu, som sagt, att det finns bolag som EU inte har avtal med, till exempel Valneva.
Där förväntar jag mig naturligtvis att Sverige för diskussioner. Jag inser att det är svårt att diskutera omfördelning. Men vi ser nu att länder väljer att inte använda vissa vacciner och att det har varit stora leveranser av vaccin som enskilda länder inte har använt.
Johan Hultberg (M):
Jag måste säga att jag förvånas över den här tillbakalutade inställningen. Jag är genuint förvånad över den. Vi hade naturligtvis aldrig väckt det här initiativet om vi inte var bekymrade, på riktigt, över att regeringen tycker att man nu har gjort allting - att det inte finns någonting mer att göra och att man är färdig. Vi är inte alls färdiga.
Vi är i början av ett långsiktigt arbete med att ge vår befolkning ett effektivt skydd mot den sjukdom som coronaviruset orsakar. Vaccinet är vårt ljus i tunneln, och vi måste som land göra allt vi kan för att befolkningen här och nu ska vaccineras så fort som möjligt och för att vi långsiktigt ska kunna erbjuda påfyllnadsdoser och doser som tar hänsyn till att viruset sannolikt muterar och förändras.
Regeringen har dock inte tagit de initiativ som krävs, och när regeringen inte tar initiativ måste riksdagen göra det. Det var först när det blev uppenbart för regeringen att det fanns en majoritet som stöttade Moderaternas initiativ som man sa att man självklart tittar på andra möjligheter vid sidan av EU-upphandlingen.
Innan dess hade man bara ryckt på axlarna och nonchalerat alla förslag och krav på att ta andra initiativ. Denna passivitet ger nu också ledamoten Jonsson uttryck för. Han säger att vi naturligtvis inte ska säga nej till ytterligare vaccin om vi får frågan. Men vi ska inte vänta tills någon ställer frågan; vi ska undersöka varje möjlighet.
Vi ska proaktivt ta kontakt med andra länder för att efterhöra om Sverige kan få ta del av det vaccin som det landet inte behöver eller vill använda. Vi ska aktivt ta diskussioner med läkemedelsbolag som ännu inte ingår i den EU-gemensamma upphandlingen. Vi ska göra allt vi kan för att påskynda den svenska vaccineringen.
Johan Hultberg (M):
I havets djup finns det många dolda miljöproblem som vi behöver ta itu med. Det är bra att regeringen har adresserat problemen med de här större vraken som bär på olja och kemikalier och dessutom har laster som är ett miljöproblem. Det vi diskuterar lite mer specifikt i den här interpellationsdebatten rör mindre miljöproblem.
Det är trots allt ofta mindre fritidsbåtar, små fiskebåtar eller liknande som i sig kanske inte bär på så mycket miljöskadligt men som skräpar ned och som naturligtvis när de bryts ned blir till mikroplaster och andra miljöproblem vad det lider.
Jag tycker att det är utmärkt att Miljömålsberedningen arbetar med ett brett havsmiljöuppdrag, men vi får liksom inte förvilla oss i det stora arbetet och glömma bort de konkreta, lite mindre problemen. Miljömålsberedningen är trots allt tillsatt för att fokusera på de stora, långsiktiga miljöutmaningarna som kräver att vi kommer överens, gärna brett över parti- och blockgränser, och som ger en inriktning för politiken.
Detta är ett mer, om uttrycket tillåts, hands-on miljöproblem, där vi saknar verktyg i lagstiftningen. Därför kommer jag att fortsätta att vara en liten nagel i ögat på miljöministern så att det händer någonting på departementet. Jag vill inte behöva stå här om tre fyra år och fråga miljöministerns efterträdare varför ingenting har hänt och varför förslaget fortfarande är strandat.
Jag hoppas verkligen att juristerna på Miljödepartementet kan reda ut hur det förhåller sig med Nairobikonventionen och återkomma med ett skarpt förslag så att kommuner, markägare, småbåtshamnsinnehavare, lokalbefolkning och andra som upplever det här problemet känner att det äntligen händer någonting. Jag vet nämligen att väldigt många uppfattar en stor nonchalans.
Ingenting har hänt på tio år. Nu måste det hända. Tack för debatten!
Johan Hultberg (M):
Jag kan rekommendera statsrådet lite helgläsning. Moderaterna har större anslag till vård än vad som finns i regeringens budgetproposition. Sedan måste man göra satsningar på rätt saker. I statsrådets förra inlägg blev jag lite bekymrad över något som ofta är problemet när Socialdemokraterna ska prata utbildningspolitik, nämligen att man faller tillbaka på att bara prata om antalet platser.
Så var det i det förra inlägget. Statsrådet ägnade väldigt mycket av sin tid åt att tala om att man ökar antalet utbildningsplatser. Det välkomnar jag, för det behövs. Som sagt: Vi har ett jättestort behov av framtida medarbetare inom omsorgen och vården. Men vi måste också tala om kvaliteten på och innehållet i utbildningen, och det är vad den här interpellationen tar sikte på. Jag gör en positiv tolkning av vad ministern säger i sitt senaste inlägg.
Nu behöver vi göra verkstad av att säkerställa att vårdens medarbetare verkligen får bra kunskap och förmågor att jobba digitalt. Vi har inte råd att vänta på långa, tröga processer. Det är min tolkning av det, och jag välkomnar att regeringen nu verkligen vill göra verkstad och säkerställa detta. Jag kan instämma i statsrådets beskrivning av att vi inte har råd att tappa tempo här.
Detta är centralt och viktigt. Min uppmaning till regeringen är att man verkligen ska följa upp att detta görs i de olika vård- och omsorgsutbildningarna och att man tar in personer som har förmåga och kunskap att jobba digitalt i dag. Jag tror ärligt talat inte att det finns någon lärare på läkarutbildningen som har vana av att jobba med digitala konsultationer.
När det gäller forskningen är det jätteviktigt att man nu följer upp och tittar på hur digitala vårdformer fungerar i praktiken, så att det också ger en bra grund för att utveckla utbildningarna framåt. Tack för en bra debatt!
Johan Hultberg (M):
Ge kredd? Ja, jag tycker att regeringen nu gör mycket som är bra. Men återigen: Jag är en otålig själ som tycker att regeringen har tagit för lång tid på sig. Jag har suttit i riksdagen länge, fru talman, och är fullt medveten om att vi har ett beredningstvång och att det inte bara går att snyta lagförslag ur näven, så att säga.
Men det är beklämmande, tycker jag ändå, att det har dröjt till exempel med den här enkla justeringen av miljöbalken och att det är först på senare år som initiativet har kommit att ge uppdraget till Jordbruksverket, så att man får fram det här underlaget. Men jag är jätteglad att det nu är på gång att komma. Det är väl utmärkt om ministern kan ge ett löfte om att odling av sjöpungar och alger ska ges samma goda villkor som till exempel odling av musslor.
Jag tycker att det är bra att utredningen om en effektiv miljötillståndsprocess och miljöprövning har tillsatts. Det ska dock sägas, fru talman, att det krävdes tre tillkännagivanden från den här kammaren om att vi har problem, till exempel med alldeles för långa tillståndsprocesser. Fru talman!
Jag tycker att det är viktigt att regeringen ser över hur vi har implementerat EU:s ramdirektiv för vatten i svensk lagstiftning, men det har man ännu inte tagit initiativ till. Det är för mig besynnerligt hur det direktivet väldigt ofta lyfts fram som ett problem för att etablera miljösmarta anläggningar i Sverige, medan de problemen inte alls verkar finnas i andra länder.
Då är det någonting som tyder på att vi har en överimplementering i Sverige, fru talman, det som ibland kallas för gold-plating. Vi vrider lite på EU-direktiven, ändrar från ett "bör" till ett "ska" och binder helt enkelt ris åt egen rygg. Jag vill frigöra potentialen för vattenbruket. Jag tycker att mycket av det regeringen gör är bra, men man behöver nog höja tempot lite grann.
Man behöver också titta på bland annat EU:s ramdirektiv för vatten och fullfölja de goda intentioner som ministern lyfte fram, till exempel när det gäller att det ska finnas en väg in för olika tillståndsprocesser.
Johan Hultberg (M):
Jag delar uppfattningen att den nationella läkemedelslistan är helt central i det här arbetet. Det är en av många anledningar till att Moderaterna har varit lite pådrivande och en nagel i ögat när det gäller att försöka införa den så snart som möjligt. Det är naturligtvis förståeligt att arbetet behövde skjutas något på framtiden på grund av pandemin. Våra 21 regioner har minst sagt mycket annat att ägna sin tid och uppmärksamhet åt just nu. Jag hoppas verkligen att det kommer att ge resultat.
Jag tror att det kommer att minska problemet med att patienter shoppar runt, vilket vi tyvärr ser i dag. I en undersökning från Läkemedelsverket - den har väl några år på nacken - där man tittade på receptuttag kunde man se att 800 personer på en och samma dag hade hämtat ut läkemedel mer än en gång.
Det finns alltså ett problem med att patienter utnyttjar faktumet att våra sekretessystem inte ger den behandlande läkaren kunskap om att Persson tidigare samma dag kanske har varit hos kollegan på vårdcentralen två kvarter bort. Det är också viktigt att regeringen tittar på möjligheten att ge apoteken ytterligare redskap.
Jag har respekt för att man kanske vill invänta införandet och effekten av den nationella läkemedelslistan. Men man ska inte utesluta möjligheten att till exempel ge apotekspersonal möjlighet att i vissa synnerligen speciella fall neka uttag av vissa läkemedel, om det är alldeles uppenbart att det är en förskrivning och ett uttag som inte är rimligt och som inte står i överenstämmelse med praxis och den behandling en patient bör få.
Fru talman! IVO har också en helt central roll i detta. Det var Alliansen som införde den tillsynsmyndigheten. Det var bra och välkommet. Men myndigheten behöver utvecklas. Dess tillsyn behöver bli bättre.
Det kom en rapport förra året från Riksrevisionen, där man också pekade på att IVO och inte minst regeringens styrning av IVO behöver bli bättre. Regeringen behöver ge myndigheten bättre förutsättningar för att uppfylla sitt uppdrag. Regeringen har bland annat gett myndigheten alldeles för mycket tillfälliga medel. Det gör det svårt för IVO att bygga upp en långsiktig tillsynsverksamhet och att få kontinuitet i sitt arbete.
Det här är en passning till socialministern om att ge IVO, som är den centrala spelaren vad gäller tillsynen, bättre förutsättningar för att utöva sin tillsyn.
Johan Hultberg (M):
Ja, det är bra när det finns frågor där vi är överens. Då skapas förutsättningar för att vi långsiktigt, även efter valet när alliansregeringen förhoppningsvis tillträder, kan bedriva ett bra arbete med de här frågorna. Grunden är att vi ska ha en bra hälso- och sjukvård som fångar upp alla patienter på ett bra sätt och som säkerställer att patienter inte faller mellan stolarna, som i det fruktansvärt tragiska fallet med Sanne i SVT:s Uppdrag grans k ning .
Vi är många som ser fram emot Anders Printzs utredning. Den kommer förhoppningsvis att komma med viktiga pusselbitar för att skapa en vård som säkerställer att patienter verkligen får ett samlat omhändertagande och inte bollas mellan psykiatri, kommunens socialtjänst eller andra vårdinsatser. Det är grundläggande. IVO behöver stärkas.
Det är också viktigt att införandet av den nationella läkemedelslistan går så skyndsamt och bra det bara går. Men Socialdepartementet måste samtidigt titta på ytterligare åtgärder för att hantera problematiken. Jag ger socialministern en chans att också bli lite mer konkret om vad regeringen ser framför sig att ANDTS-strategin skulle kunna inkludera på området.
Det är riktigt att en stor del av problemet med missbruk av narkotikaklassade läkemedel handlar om en konsumtion av läkemedel som har importerats till Sverige illegalt. Men många gånger har beroendet trots allt börjat med att man har fått ett recept. Man har kanske haft en skada som man har fått behandling för men inte tillräcklig uppföljning.
Hälso och sjukvården behöver säkerställa att varje patient får en ordentlig uppföljning av sin förskrivning och andra insatser så att man förhoppningsvis kan avsluta en läkemedelsbehandling.
Johan Hultberg (M):
Det är sannerligen på det viset att vi i Sverige har gjort en resa vad gäller inte minst attityder och inställning till den här patientgruppen. Tidigare såg vi dem som sagt inte ens som patienter, som socialministern var inne på. Tack och lov har det hänt någonting sedan Nils Bejerots dagar, om jag får uttrycka mig på det viset. I dag har vi trots allt en ambition att ge de här patienterna den vård som de har rätt till.
Vi har, som jag sa, nu äntligen bra, aktuella och uppdaterade nationella riktlinjer som ligger i linje med forskningen i Sverige och internationellt och som har gott stöd i evidens och beprövad erfarenhet. Vi vet att LARO-behandling är oerhört effektivt, räddar liv, sparar pengar för samhället och skapar en helt annan livskvalitet för patienterna. Vi vet att naloxon, som socialministern var inne på, räddar liv.
Då tror jag att vi behöver ett ökat nationellt ansvarstagande för att säkerställa att man får tillgång till detta, oavsett om man bor i Västernorrland, i Kalmar, där socialministern har sitt hjärta, eller i Bohuslän, där jag bor. Det är min bestämda uppfattning att socialministern behöver säkerställa att vi har fakta på bordet för att kunna ta ytterligare steg framåt. Det gäller inte minst efterlevnaden av de nationella riktlinjerna.
Tillgången ser helt olika ut över landet. Jag tycker inte att det är acceptabelt. Då är ett första steg att vi samlar ihop den statistik som krävs för att vi ska kunna följa hur många patienter som är i behandling och hur många patienter som är i behov av behandling för att utifrån det kunna ställa krav på regionerna och göra insatser nationellt.
Jag tycker att socialministern kan damma av Miltons utredning, fundera på om man kan förstärka vårdgarantin, titta på möjligheten att utreda mer mobila lågtröskelmottagningar, som Folkhälsomyndigheten föreslår, och inte minst adressera datafrågan. Vi behöver statistik, och vi behöver veta hur det förhåller sig. Det är till exempel inte rimligt att Svensk förening för beroendemedicin låtit sina medlemmar inventera vad det finns för vårdinsatser.
Johan Hultberg (M):
Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Jag debatterar ofta och gärna med landsbygdsministern, men i dag får jag erkänna att jag hellre hade sett arbetsmarknadsministern i talarstolen och att jag faktiskt är både förvånad och besviken över att inte få denna möjlighet. Jag ställde nämligen min interpellation till just arbetsmarknadsministern, och min interpellation handlar om arbetsmarknadssituationen i Strömstad. Fru talman!
Den 23 augusti brann Polarbröds fabrik i Älvsbyn. Det var ett dråpslag mot ett fint familjeföretag och givetvis också mot den lilla orten och kommunen Älvsbyn. Bara några dagar senare, den 31 augusti, besökte inte bara arbetsmarknadsministern utan också statsministern Älvsbyn. Det var utmärkt.
Självfallet måste regeringen lyssna in och förstå situationen i en kommun som drabbas så hårt av en händelse som Älvsbyn och direkt påbörja en diskussion om vad man kan göra för att hantera den akuta krisen och situationen och vad man kan göra för att hjälpa till i det mer långsiktiga omställningsarbetet. Fru talman! Den 19 mars stängde Norge gränsen mot Sverige.
Det är 264 dagar sedan. Mig veterligen har arbetsmarknadsministern fortfarande inte vare sig besökt eller ens haft ett möte med kommunledningen i Strömstad eller berörda företag. Jag tycker att det är minst sagt anmärkningsvärt. Jag är genuint bekymrad över att regeringen visar ett i mitt tycke alldeles för svagt intresse.
Jag hoppas att det beror på att regeringen inte har förstått djupet i den kris Strömstad upplever och hur allvarlig krisen faktiskt är. Fru talman! Låt mig därför beskriva läget igen. Ingen annan kommun är så hårt drabbad arbetsmarknadsmässigt som Strömstad.
Sedan i mars har arbetslösheten ökat med 66 procent - detta för att den lokala arbetsmarknaden i Strömstad liksom i norra Bohuslän och Dalsland väldigt mycket är uppbyggd kring handel och besöks- och restaurangnäring, primärt med kunder från vårt västra naboland.
Av Sveriges alla 290 kommuner är Strömstad den kommun som har den största andelen sysselsatta inom sällanköpshandeln och den tredje största andelen personer sysselsatta inom hotell- och restaurangbranschen. Fler än var fjärde Strömstadsbo var sysselsatt inom dessa branscher före krisen. I dag har varslen rullat in. Uppsägningar har redan genomförts.
Den varselvåg som har svept in över Strömstad uppgår till 1 500-2 000 anställda. Om vi omsätter det till Göteborgstal är det 75 000 arbetstillfällen.
Jag är rätt övertygad om att såväl statsministern som arbetsmarknadsministern i ilfart hade åkt till Göteborg om den typen av varsel hade lagts där, men i Strömstad fick man vänta till den 11 november för att få till ett digitalt möte med landsbygdsministern och ministern för nordiska frågor. Jag tycker att detta på något sätt illustrerar att regeringen inte riktigt tar situationen i Strömstad på allvar.
Nu måste regeringen faktiskt hörsamma nödropen från Strömstad och vidta konkreta åtgärder på både kort sikt och lång sikt.