KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ewa Björling (M):
Till att börja med vill jag tacka Börje Vestlund och Staffan Anger för en bra debatt. Jag vill vara tydlig med att vi inte kommer att nå målet om fördubblad export till 2015. Det har vi också varit tydliga med på hemsidan. Men icke desto mindre är det viktigt att fortsätta med dessa 40 åtgärder och med ytterligare åtgärder om så behövs.
Vi måste också följa arbetet noga och se vad som behöver förändras. Jag är övertygad om att vi kommer att behöva göra förändringar, för vi lever i en föränderlig värld. Just nu har vi valt dessa 20 länder som topp 20. Offentligt främjande är mest prioriterat. Detta kan mycket väl ändra sig. Om graden av ekonomisk frihet ökar i ett land kan vi kanske fokusera på ett annat land.
Om tillväxten avtar i ett land kan vi fokusera på ett annat land som har ökad tillväxt. Det kan finnas en ny profil för svenska företag som då gör dem mer intressanta. Det gäller ju att arbeta med detta precis hela tiden. Detsamma gäller våra exportorganisationer, som ständigt måste vässa sitt arbete.
Inte minst måste man fokusera på små företag och se deras behov på ett tydligare sätt. Jag är fullt medveten om att det finns mycket kvar att göra. Vi är långt ifrån färdiga. Men jag är väldigt stolt över att vi har slagit in på den här vägen där vi jobbar mer med målstyrning. Vi har vässat vår organisation och gjort en sammanslagning mellan Invest Sweden och dåvarande Exportrådet.
Vi har sett den organisationen formas under ett år, och jag är övertygad om att den kommer att kunna utvecklas positivt så att vi får ett än mer vässat främjande ute i världen när det handlar om export, import och investeringar. Detta tillsammans med en tydlig frihandelspolitik gör att vi kommer att kunna öka vår export betydligt, vilket är till gagn för jobb här hemma i Sverige.
Ewa Björling (M):
Jonas Sjöstedt har frågat utrikesministern hur han ställer sig till att inkludera en mekanism för tvistlösning mellan stat och investerare, så kallad ISDS-mekanism, i ett frihandels- och investeringsavtal mellan EU och USA, det vill säga i TTIP-avtalet. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Inledningsvis vill jag tacka Jonas Sjöstedt för att han berör de viktiga pågående förhandlingarna om TTIP-avtalet.
Avtalet som nu förhandlas mellan EU och USA, världens två största ekonomier, har en betydande potential för tillväxt och jobbskapande på båda sidor om Atlanten. USA är Sveriges viktigaste exportmarknad utanför Europa, vilket ger ett exempel på varför TTIP är särskilt viktigt för Sverige. Det är positivt att avtalsförhandlingarna inbegriper investeringar, eftersom de utgör en vital del i den globala ekonomin.
Tydliga och transparenta regler för utlandsinvesteringar gynnar ett öppet investeringsklimat, vilket i sin tur är bra för tillväxt och utveckling. Investeringsskyddsregler och ISDS syftar till att förhindra att stater utsätter investerare för diskriminerande och oskälig behandling. Det skapar förutsebarhet och underlättar inte sällan betydelsefulla investeringsbeslut. Jag har varit tydlig med att investeringsreglerna i TTIP inte ska begränsa vår demokrati.
Jag stöder därför EU:s strävan att söka rätt balans mellan investeringsskydd och staters rätt att lagstifta genom ett modernt system för investeringsskydd och ISDS. Detta är bakgrunden till EU-kommissionens nyligen inledda offentliga konsultation kring investeringsskydd i TTIP. I denna inbjuds alla intressenter i EU att inkomma med synpunkter.
Regeringen stöder detta initiativ, vilket visar på öppenhet kring frågan, och jag hoppas på ett aktivt deltagande i konsultationerna även här i Sverige. TTIP är det viktigaste bilaterala frihandels- och investeringsavtalet som EU någonsin har förhandlat.
I en tid då världsekonomin fortsatt brottas med sviterna av de senaste årens kriser är det angeläget att TTIP blir så ambitiöst och heltäckande som möjligt, utan att vi för den delen gör avkall på de höga krav vi har inom andra områden såsom miljö och hälsa. Jag välkomnar en fortsatt konstruktiv dialog med Jonas Sjöstedt och andra aktörer om denna så betydelsefulla fråga för Sveriges välstånd.
Ewa Björling (M):
Det framgår ganska tydligt att Vänsterpartiet är emot TTIP, om Jonas Sjöstedt menar vad han säger. Det har ställts många frågor, och jag ska försöka besvara så många som möjligt av dem i detta inlägg. Till att börja med vill jag säga att jag är medveten om att ISDS debatteras i Tyskland. Det debatteras i flera europeiska länder.
Jag var själv i Frankrike i går och i förrgår och träffade representanter från de franska fackföreningsrörelserna tillsammans med LO, TCO och Saco. Det finns många olika tankar. En del är oroliga.
Ändå säger man: Vi vill ha ett frihandelsavtal med USA, men vi vill också vänta och se var detta förslag hamnar efter att kommissionen har haft de 90 dagarna när alla medborgare får uttrycka det de själva ser som möjligheter och risker med ISDS.
Jag tycker att det är klokt att vi väntar och ser vad det är för förslag som faktiskt kommer på bordet och därefter kan säga ja eller nej till detta. Det är också den officiella ståndpunkt som Tyskland har. Vi ska vara medvetna om att Tyskland, precis som alla de andra medlemsstaterna, i det förhandlingsmandat som har getts åt kommissionen har accepterat att ISDS är en del av förhandlingarna. Det är där vi står nu.
Deras slutgiltiga position beror naturligtvis på förslaget. Jag tycker på samma sätt: Vi måste vänta och se var det här kommer att landa. Sedan tycker jag att vi behöver nyansera bilden lite grann när det gäller ISDS, för det blir en väldigt ensidig, negativ och kategorisk bild på det sätt som Jonas Sjöstedt och Jens Holm uttrycker det.
Vi måste hela tiden komma ihåg att det också finns många positiva effekter av investeringar. Detta är naturligtvis ett skydd för våra svenska företag när de befinner sig i andra länder. Det är viktigt att det finns skydd mot diskriminering, skydd mot expropriation och krav på att behandla investerare rättvist och skäligt.
Vi måste också tänka på att vi har investeringsskydd i 66 länder, om jag inte minns fel, där det väldigt sällan har skett att någon har försökt stämma den svenska staten. I de flesta av våra avtal behöver man någon form av mekanism för att skydda investeringar.
Det finns andra länder som vi förhandlar med där detta kanske är ännu viktigare än vad det är med USA, som ändå är en mogen demokrati. Det finns länder som inte ser riktigt likadana ut, och då måste vi verkligen se till att skydda de svenska företagen.
Jag vill ställa frågan: Hur kan ni i Vänsterpartiet, om ni över huvud taget tänker säga ja till TTIP, tänka er att skydda de svenska företagen ute i världen utan någon form av investeringsskyddsmekanism?
Det finns inte heller en ensidig bild av att det är staten eller företaget som vinner eller det sker genom förlikning, precis som Jens Holm tog upp, utan det är en ganska jämn fördelning. Samtidigt ska man inte ställa frågan om detta är rimligt eller ej.
Det handlar om att varje enskilt fall ska bedömas för sig och att det bör finnas någon form av skydd för företag. Ni målar bara upp bilden av stora multinationella amerikanska företag som kommer att invadera Sverige. Jag ser det nog lite grann tvärtom också - det handlar om våra svenska företag ute i världen.
Ewa Björling (M):
Som jag tidigare påpekat är regeringen tydlig med att ISDS inte får inskränka vår demokrati eller vår möjlighet att lagstifta. Staters rätt att lagstifta om allmännyttiga ändamål som miljö och hälsa ska inte urgröpas. Det här är frågor som regeringen tar på stort allvar. Samtidigt måste också investerare åtnjuta rättssäkerhet.
I dag har svenska företag ett undermåligt juridiskt skydd mot diskriminering i exempelvis amerikanska domstolar. Jag tycker att det är bra. Vi stöder att EU strävar efter att nå rätt balans i TTIP mellan skyddet för investerare och staters rätt att lagstifta.
Jag tycker att det är viktigt att lyssna på våra medborgare och se vad det är för förslag som kommer från EU innan vi kategoriskt och ensidigt tar ställning mot någonting på det sätt som Vänsterpartiet gör. Det visar dessutom att Vänsterpartiet och Socialdemokraterna inte riktigt står på samma sida i detta fall.
Då måste jag få fråga: Hur ska ni kunna regera tillsammans om ni mot all förmodan skulle vinna valet i höst? Var ställer ni er om Socialdemokraterna vill ha det här avtalet? Kommer ni fortfarande att vara kategoriskt emot det då?
Jag tycker inte heller att det är en riktigt rättvisande bild som Jens Holm och Jonas Sjöstedt målar upp när vi tittar på exempelvis amerikanska företag som har försökt stämma EU-medlemsstater. Det finns tolv fall med amerikanska företag och nio EU-medlemsstater som i dag har investeringsskyddsavtal med USA.
Statistiken visar att det saknas kända fall där en amerikansk investerare har vunnit mot en EU-medlemsstat. Sverige har med 66 olika investeringsskyddsavtal i ISDS och har aldrig varit föremål för en investerares stämning.
Mot bakgrund av den statistiken och vår stabila rättstradition får risken att Sverige skulle råka ut för stämningar anses vara relativt begränsad. Jag vill också kommentera det som Jonas Sjöstedt nämnde i sitt första inlägg om tullarna mellan EU och USA. Även Jens Holm nämnde dem. Det är en myt att de är så låga att det inte skulle finnas något att vinna på att avskaffa dem.
Även om de största vinsterna i termer av bnp kommer att komma av att ta bort icke tariffära handelshinder och även om tullarna generellt är låga är ju handeln så enormt stor att det blir betydande summor ändå. Dessutom finns det på vissa områden stora tulltoppar som vi måste skära ned.
Fortfarande i dag får svenska konsumenter betala tull på en rad varor från USA, till exempel bilar som är 10 procent dyrare, cyklar 15 procent, kläder 12 procent och skor 17 procent. Jag tycker att det är orimligt att svenska konsumenter ska behöva betala ibland över 10 procent mer för amerikanska produkter för att någon byråkrat eller politiker någon gång beslutat att gynna enskilda företag på bekostnad av medborgarnas frihet.
Frihandel är inte bara bra för ekonomin; det är också en demokratisk rättighet. Varför Jonas Sjöstedt vill förhindra svenska medborgare från att själva välja vad de ska lägga pengarna på går bortom förstånd för alla som faktiskt värnar medborgarnas frihet att välja själva och styra över sina liv. Det är samtidigt klargörande att Jonas Sjöstedt bekänner färg om TTIP.
Ewa Björling (M):
Till att börja med vill jag tacka Jonas Sjöstedt och Jens Holm för att de har tagit upp den här viktiga frågan. Att få ett transatlantiskt avtal på plats är en av de viktigaste åtgärderna för ökad export. Ett avtal beräknas kunna öka svensk export till USA med 17 procent eller mer.
Vänsterpartiet talar gärna om välfärden men inte om att det är export och handel som möjliggör välfärdssatsningar. För att maximera vinsterna för det svenska välståndet måste vi helt enkelt fokusera på de avtal som ger störst utväxling för vår utrikeshandel. USA är Sveriges största exportmarknad utanför Europa.
Jonas Sjöstedt och Vänstern vill sannolikt hellre att regeringen skulle verka för handelsavtal med Kuba och Nordkorea, men tyvärr, Jonas Sjöstedt, vi fokuserar på USA, och vi kommer att fortsätta med det för jobbens, tillväxtens och välfärdens skull.
Det bör stå klart för alla i den här kammaren, när nu Jonas Sjöstedt är så tydlig med sin röst i EU-valet, att Vänsterpartiets motstånd inte gäller frihandeln mellan EU och USA, utan Vänsterpartiet är emot frihandel över huvud taget. Vänstern är emot EU, och Vänstern är emot USA.
Ewa Björling (M):
Hillevi Larsson har frågat mig vad jag gör för att riva gränshinder och förebygga att nya uppkommer. Regeringen fäster stor vikt vid att bekämpa gränshinder, och jag ser detta som en av mina högst prioriterade arbetsuppgifter. Såväl på det nordiska planet, inom EU och bilateralt arbetar vi med att motverka och ta bort barriärer och hinder för dem som vill leva, bo och verka gränslöst. Detta yttrar sig på en rad olika sätt.
En handlingsplan för att bekämpa gränshinder antogs av de nordiska samarbetsministrarna förra året, under det svenska ordförandeskapet i Nordiska ministerrådet. Det nya Gränshinderrådet är en viktig del i den handlingsplanen, och tillkännagavs av de nordiska statsministrarna i en deklaration i samband med Nordiska sessionen i höstas. Genom Gränshinderrådet effektiviseras och breddas det nordiska gränshinderarbetet.
Från svensk sida har vi inom ramarna för Gränshinderrådet valt ut ett antal hinder som vi ger särskild prioritet. Ett exempel, som har särskild relevans för Öresundsregionen, är rätten till tjänstledighet för politiska uppdrag från arbete i annat nordiskt land. Som ansvarig minister för EU:s inre marknad arbetar jag ständigt för att värna och stärka den fria rörligheten inom EU.
Ett exempel på en problematik som hanterats inom ramarna för EU-samarbetet är den som mött många människor som arbetat i två länder. I dag är det möjligt för den som är bosatt i Sverige och arbetar i Danmark att ha bisyssla i Sverige. Detta har tidigare varit ett av de största gränshindren i framför allt Öresundsregionen. Hillevi Larsson tar i sin interpellation upp Öresundskommitténs kartläggning av gränshinder.
Av de 43 rapporterade gränshinder i Öresundskommitténs databas har 19 helt eller delvis hanterats. Nationella skillnader medför dock att det ibland kan vara mycket svårt och ta lång tid att lösa ut vissa hinder. Ett exempel på detta är det hinder som det utgör att vi har olika valutor i Sverige och Danmark. Sist i Öresundskommitténs förteckning över gränshinder uppmärksammas att danska fritidshusägare i Sverige inte kan få svenskt personnummer.
Detta kan försvåra möjligheten att teckna till exempel mobil- eller internetabonnemang. I oktober förra året gav regeringen Skatteverket i uppdrag att påbörja arbetet med att hitta en lösning på problematiken genom att utreda möjligheterna för utländska fritidshusägare att tilldelas samordningsnummer. Uppdraget ska redovisas senast 1 september i år. Gränshinderarbetet är omfattande, och sträcker sig över en rad politikområden.
Det jag nämnt här är bara ett axplock av de åtgärder och frågor som vi arbetar med, men låt mig inskärpa att jag delar Hillevi Larssons åsikt att vi ständigt måste arbeta både med att förebygga nya gränshinder och med att riva befintliga gränshinder. Detta är och kommer att fortsätta vara en högt prioriterad uppgift för regeringen.
Ewa Björling (M):
Jag vill tacka Hillevi Larsson för att hon tar upp viktiga frågor som berör många människor. Det här handlar inte bara om Öresundsregionen, även om den är i fokus i interpellationen i dag. Det handlar också om människor som verkar vid gränsen mellan Sverige och Norge. Det handlar också om Sverige och Finland.
Jag håller med om att arbetet med gränshinder har gått i alldeles för långsam takt. Det är just därför som jag har satt detta som en av våra högsta prioriteringar och därför som jag satte det högt upp på agendan under det svenska ordförandeskapet. Man kan titta lite grann i backspegeln på hur många gränshinder de olika länderna har löst. Det är faktiskt så att Sverige är det land som har löst flest gränshinder.
Men för det kan jag inte säga att jag är nöjd, absolut inte, utan det gäller att hela tiden sträva vidare i de här frågorna. Det gäller inte minst de frågor som Hillevi Larsson räknar upp. Hur kan man arbeta och bo i två länder? Hur kan man ha ett extraarbete i annat land?
Hur ska man underlätta för arbetslösa att få ett nytt jobb? Även det tittar vi på. Naturligtvis försvåras det här ibland av att en del av de nordiska länderna är EU-medlemmar och att andra inte är det. Det kan vara på två olika sätt. Norge är inte medlem i EU. Det försvårar på ett speciellt sätt. Danmark är medlem i EU, precis som vi.
Det kan försvåra och försena på ett annat sätt, för då måste vi invänta en gemensam EU-lagstiftning. Det är prioriterade frågor. De är ibland inte helt enkla att lösa på ett klokt sätt för alla parter.
Men jag är väldigt glad över att vår riksdag också uppmärksammar det här och inte minst parlamentarikerna i Nordiska rådet, som har stått, så att säga, som en enad svensk front för att verkligen driva de här frågorna. Under de år som jag har suttit som samordningsminister har jag upplevt att just gränshinderfrågorna, det vill säga de vardagsnära frågorna, har fått allt större betydelse.
Jag är också väldigt glad över att vi nu har fått ett mer effektivt gränshinderråd. Det har varit många långa diskussioner om hur vi ska förändra den här konstruktionen, så att den blir så effektiv som möjligt. Tidigare har vi haft det här mer ute i landet, på distans och på ganska lång distans, ska jag säga, från respektive regering.
Jag tror att det kommer att bli mer effektivt när det är tätare kontakt med beslutsfattare. Det spelar ingen roll hur många bra förslag som duktiga tjänstemän kommer med om de inte framförs till dem som fattar besluten. Icke desto mindre finns det många olika områden där vi har gränshinder.
Jag tycker att alla gränshinder bör rivas i en mycket snabbare takt. Det handlar om att kunna arbeta i annat land, att kunna bo i annat land, att kunna studera i annat land, att vara pensionär i annat land och inte minst om att underlätta för företagande i annat land. Där har vi stora problem i dag. Samtidigt vill jag säga: Det sker framsteg.
Ett exempel är nu att också arbetslösa faktiskt kan få bidrag för att söka arbete i annat land i Norden. Det är ett steg framåt. Vi ser också att vi löser problem med dubbelbeskattning tillsammans med Danmark.
Ewa Björling (M):
Det är många olika frågor som Hillevi Larsson tar upp. Det är sant att det inte bara handlar om de hinder som beskrevs i interpellationen utan naturligtvis också om hela infrastrukturen. Det är tågförbindelser, flygförbindelser och vägar. Det handlar också om skatteavtal.
Nu är det så ordnat i Nordiska ministerrådet att jag är samarbetsminister och jag har en övergripande roll. Samtidigt finns det flera olika fackministerier med sina respektive möten. Min roll är naturligtvis att pusha på de olika fackministrarna inom olika områden. Det är också något som jag försöker göra på ett tydligt sätt.
Jag är därför glad att se att det har skett flera bra framsteg, att det pågår många diskussioner inom de områdena. Ett sådant exempel är infrastrukturministermöten. Vi från svensk sida har gjort, och gör, historiska satsningar på infrastrukturen.
Vi bygger ut vägar och tågförbindelser för att det ska bli lättare att transportera i sidled. Vi är bra på norr till söder, men vi har inte varit lika bra på att röra oss mellan Norge, Sverige och Finland. Då gäller det att de andra länderna gör parallella upprustningar i samma takt.
Jag har blivit glad att se att när Sverige investerar stora resurser för att rusta upp tågbanorna i norr väljer Norge att lägga om sin infrastrukturplan för att göra motsvarande sak på den norska sidan - allt för att det ska fungera bättre. Samma mönster kan vi även se söder ut.
Det handlar egentligen om att vi koordinerar oss bättre. Hillevi Larsson tog upp frågan om skatteavtalet mellan Sverige och Danmark. Jag vet att vår finansminister var på besök i Danmark i maj. Han tog då upp frågan med sin kollega. Jag vet också att Finansdepartementet ser över frågan just nu.
Jag ska inte springa händelserna i förväg och kommentera den frågan mer detaljerat i dag, men jag vet att man uppmärksammar frågan. Arbetet är på gång. Vi har det alla gemensamt att vi vill underlätta för människor som bor i Norden att leva här och inte känna att det finns gränser.
Ewa Björling (M):
Jag ser mycket fram emot att få förslag på nya lösningar från nya Gränshinderrådet. Jag förväntar mig att det ska snabba på arbetet med att riva gränshinder. Det vi inte har talat om i dag är hur vi förebygger att nya gränshinder uppstår. Hillevi Larsson har här räknat upp 24 olika gränshinder i Öresundsregionen.
Jag är övertygad om att den listan går att göra ännu längre. Men det är kanske för dessa 24 gränshinder som vi ser en möjlig lösning om vi alla anstränger oss. I min roll som nordisk samarbetsminister, men kanske ännu mer som handelsminister och ansvarig minister för EU:s inre marknad, anser jag att detta är något som vi ständigt måste arbeta med när vi tittar på ny EU-lagstiftning.
Alla länder samlas i rådet för att ta fram en gemensam EU-lagstiftning. Allt görs för att underlätta så att det ska vara så enkelt som möjligt med fri rörlighet på EU:s inre marknad. Beslut sker i positiv anda. Sedan tar vi hem förslagen till respektive land och ska implementera dem i lagstiftningen. Det är då det kan uppstå nya gränshinder - bara därför att vi tolkar dessa förslag lite olika.
Jag har flera gånger lyft upp denna fråga i vårt nordiska samarbete. Jag har sagt att innan vi beslutar oss för exakt hur vi vill utforma en ny lag ska vi också konsultera varandra för att se till att det inte uppstår nya hinder. Det finns en hel rad sådana exempel. Det är egentligen onödiga gränshinder. Vårt syfte var att få en öppnare marknad - inte tvärtom.
Inte minst ska det vara en öppen marknad mellan våra närmaste grannar för alla som bor i Norden. Med detta vill jag tacka Hillevi Larsson för att hon har tagit upp en viktig fråga. Jag hoppas att vi kan fortsätta att på ett konstruktivt sätt lyfta fram nordiska frågor och inte minst riva fler gränshinder.
Ewa Björling (M):
Hans Linde har frågat mig om jag avser att verka för att hålla frågan om genmodifierade livsmedel utanför förhandlingarna om ett handels- och investeringsavtal mellan EU och USA, TTIP. Han har vidare frågat om jag avser att ta några initiativ för att förhindra att avtalets mekanism för att hantera tvister mellan stater och investerare inte ändrar styrkeförhållandet mellan stater och företag till de senares fördel.
Hans Linde har slutligen frågat vilka initiativ jag avser att ta för att Sveriges riksdag inkluderas i förhandlingarna. Vad avser frågan om genmodifierade livsmedel stödjer Sverige EU:s regelverk, vilket ställer en rad krav för godkännande av genetiskt modifierade organismer i livsmedel. En GMO måste ha ett marknadsgodkännande för att få förekomma i livsmedel, något som kräver en vetenskaplig granskning av eventuella risker för människa, djur och miljö.
Därutöver tillkommer bland annat krav på märkning. EU-kommissionen, som förhandlar för samtliga EU:s medlemsländer i frågan om frihandelsavtal, har tydligt signalerat att EU:s grundläggande bestämmelser om GMO inte blir föremål för förhandlingarna om TTIP.
Gällande den mekanism i avtalet som ska användas för att hantera tvister mellan stater och investerare är avsikten att garantera europeiska och amerikanska investerare en rättvis och icke-diskriminerande behandling. Tvistlösningsmekanismer ingår traditionellt i investeringsskyddsavtal. Sverige har redan ingått 67 bilaterala investeringsskyddsavtal, så varken investeringsskyddsavtal eller tvistlösningsmekanismer är något nytt för Sverige.
Jag är medveten om den viktiga diskussion som pågår om kopplingen mellan investeringsavtal och staters rätt att reglera på områden som rör till exempel miljö, hälsa och konsumentskydd. Både EU och USA har framhållit att TTIP inte ska betyda att standarder sänks på sådana områden utan att regleringsutrymmet ska bibehållas.
I de fall som har rört staters rätt att reglera och där en investerare har vunnit över en stat har värdlandet i de flesta fall handlat i strid med grundläggande regler som gäller i de flesta rättsstater.
Slutligen vad gäller vilka initiativ jag avser att ta för att inkludera Sveriges riksdag i förhandlingarna kommer riksdagen att informeras inom ramen för regeringens EU-samråd inför de ministerrådsmöten där TTIP finns på agendan, vilket exempelvis skedde inför antagandet av förhandlingsmandatet till TTIP, då riksdagen också fick se utkast till mandattext.
Jag kommer vidare att begära stöd av EU-nämnden för regeringens handlingslinje i enskilda sakfrågor när så är aktuellt. På motsvarande sätt kommer Sveriges riksdag att inkluderas när TTIP ska diskuteras i Europeiska rådet.