KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stefan Attefall (KD):
Det är korrekt att det är en rörlig materia, och förhandlingar pågår dagligen i dessa frågor. I går fick vi en tjock lunta med ett förslag till en kompromiss från kommissionen, som i dag har förhandlats ytterligare. Allt tyder dock på att vi kan få en uppgörelse som innebär att man tillmötesgår Europaparlamentets förslag till artikel 15.2.
Min bedömning är därför att vi kommer att komma dithän att vi kan få in Europaparlamentets synpunkter i det slutliga förslaget. Inget är dock hundra procent klart innan man är helt färdig med förhandlingarna. Men den senaste rapporten i dag är att dessa frågor går i rätt riktning sett ur svensk synpunkt. Detta redovisade jag också i mitt interpellationssvar. Det har dock hänt ytterligare saker sedan det formulerades; det är helt korrekt.
Detta är något som vi i Sverige aktivt har medverkat till, både på tjänstemannanivå och på politisk nivå, för att vi så långt vi kan ska åstadkomma en överensstämmelse med Europaparlamentets synpunkter för att just förstärka dessa delar av de slutliga upphandlingsdirektiven. Europaparlamentet ska rösta om detta i höst, troligtvis i september eller oktober. Därefter vet vi slutligen hur detta kommer att se ut från Europaparlamentet.
Denna fråga ska sedan också tillämpas i praktiken. Många av dessa frågor måste tolkas och tillämpas. Vi har ett bra utredningsunderlag i Sverige, bland annat från Upphandlingsutredningen, som handlar om hur vi ska rusta svenska myndigheter för att bättre stå för ett mer kvalificerat och mer samlat upphandlingsstöd. Det är också en viktig del i detta.
Vi vet också att slutliga tolkningar ofta blir föremål för olika rättsutslag när man ska tolka exakt vad det innebär i olika lägen. Vi kommer dock att komma längre dithän genom att det blir lättare och bättre möjligheter att ställa sociala krav i samband med upphandlingar med de EU-direktiv som nu ser ut att landa någorlunda riktigt och rimligt utifrån svensk horisont men också genom det övriga arbete vi utför på svensk botten.
Stefan Attefall (KD):
Jag vill börja med att understryka att på politisk nivå, och också på tjänstemannanivå, har vi varit mycket aktiva från svensk sida för att få så tydliga och starka skrivningar som möjligt när det gäller de sociala kraven. Kan man då ställa krav på exempelvis kollektivavtalsvillkor? Ja, det kan man göra. Man kan delvis göra det enligt det gamla lagförslaget.
Man kan göra det bättre enligt det nya, men det måste utformas på rätt sätt så att det inte strider till exempel mot principen om likabehandling och icke-diskriminering. Det är ofta kruxet. Man måste utforma kraven på ett korrekt sätt så att de är i överensstämmelse med de grundläggande principerna. Då har man goda förutsättningar att ställa sociala krav. Förutsättningarna är bättre i de nya direktiven än de var i de gamla. Men man måste, som sagt, utforma kravställandet på ett korrekt sätt.
Det är ofta där problemet sitter. Det gäller miljöhänsyn, sociala hänsyn och olika typer av andra hänsyn som man vill lägga in. De måste utformas i enlighet med de grundläggande principerna. Vi har, som jag sade, fått ett starkare stöd för detta med de nya EU-direktiven som håller på att växa fram. Problemet är att besluten gällande samtliga regelverk fattas på en EU-övergripande nivå, och de ska sedan tillämpas i 27 medlemsländer.
Vi ska skriva en svensk lagstiftning utifrån dem. Det är klart att det alltid finns en problematik i den exakta tolkningen av regelverken. Där får vi lita på att rättsfall som utvecklas kan klargöra de oklarheter som finns. Ett problem som vi i Sverige har att brottas med är att vi inte har exempelvis minimilönesystem, utan vi har kollektivavtal som dessutom är lite olika utformade i skilda branscher.
Det gör att vi blir något av en udda fågel i EU-familjen. Men rätt stöd från svenska myndigheter för hur man ska ställa krav utifrån dessa nya direktiv kommer att innebära bättre förutsättningar, men jag törs inte lova att det blir perfekt klarhet i alla detaljer, tyvärr.
Stefan Attefall (KD):
Politisk handlingskraft krävs. Det handlar om att kunna gå till beslut när det finns förslag framme och dessutom förslag som man är öppen för att diskutera innehållet i. Vi har ett sådant på riksdagens bord, men då backar Socialdemokraterna. Jag har också sagt till Socialdemokraterna och Veronica Palm att vi gärna diskuterar det förslag som finns kring bostadsförsörjningslagstiftningen. Det är ute på remiss. Vi ska gärna ta en diskussion om vi kan få en bred uppgörelse kring sådana frågor också.
Jag är beredd att diskutera alla frågor för att få så breda uppgörelser som möjligt. Det finns bara ett villkor. Det ska vara i linje med ett långsiktigt sunt bostadsbyggande och långsiktigt sunda spelregler. Kortsiktiga regler som rycker fram och tillbaka tror jag är förödande. Det är en del av det strukturella problem vi har i Sverige. Vi har för mycket av kortsiktighet, för mycket av ryck fram och tillbaka. Det måste vara långsiktigt bra spelregler.
Med det som ledstjärna tror jag att man kan jobba med åtgärder både på kort sikt och på lång sikt. Lars Eriksson säger att han inte förstår vad vi har för invändningar mot byggsubventioner. Jag vet inte om jag var ruskigt otydlig, men jag försökte grundligt motivera detta.
Får jag bara lägga till att subventionerna, som har kommit i olika former under 1990-tal och 2000-tal, har varit just kortsiktiga. Småhusbranschen har bekymmer. Jag känner till situationen i Västerbotten. Jag vet också om trappfabriken i Norsjö. Kommunernas planberedskap när det gäller att ta fram planer men också mark är en viktig faktor som orsakat att småhusbranschen har det svårt. Sedan har vi det finansiella problemet.
Men det är också regelverken på nationell nivå som gör att det är svårt att bygga. Vi angriper de problemen, ett efter ett. Men tyvärr kräver demokratin och grundlagen beredning av ärenden och också att man processar många gånger till riksdagen. Det arbetet pågår på bred front.
Stefan Attefall (KD):
Vi kan konstatera att vi har sänkt fastighetsavgiften för flerfamiljshus. Vi har gjort så att när man producerar ett hus av något slag är fastighetsavgiften borta de första 15 åren. Vi har också en utredning som tittar på de mer långsiktiga skattevillkoren för hyresrätter. Jag noterar också att det är offentliga utgifter som ska öka, men det är oprecist hur. Det är subventioner som har prövats som är socialdemokratins recept. Det har visat sig att de inte är fungerande.
Vi ser i alla fall att möjligheterna att få tag på en bostad nu ökar, fast vi gör det från ett mycket besvärligt läge. Bostadsbyggandet går upp med 33 procent det första halvåret 2013 enligt nya siffror från SCB i dag. Vi kan också notera, vilket är intressant, att det verkar vara en kraftigare uppgång i Stockholmsområdet jämfört med de andra två storstadsområdena, Göteborg och Malmö. Tittar man på Stockholms stad, Göteborg och Malmö ser man samma tendens. Det är en kraftigare ökning i Stockholm jämfört med Göteborg och Malmö.
Jag skulle ju aldrig dra slutsatsen att Stockholm är alliansstyrt och Göteborg och Malmö är S-styrda. Det skulle vara helt förmätet att från min sida påstå något sådant. Jag tycker ändå att det är intressant att se att det är ett högre tryck på bostadsbyggandet i Stockholmsregionen. Vi har som sagt en rad olika arbeten på gång för att förbättra situationen.
Jag brukar säga att vi ska vara realistiska och säga att det är bekymmersamt på bostadsmarknaden, inte minst för unga människor och inte minst för dem som vill återinträda, som av olika skäl har åkt ur bostadsmarknaden. Där måste vi göra extrainsatser. Vi har gett i uppdrag till Boverket att titta på vad vi kan göra ytterligare för att hjälpa de människor som har svårt att etablera sig på bostadsmarknaden. Det räcker inte med att bara bygga bostäder. Vi måste kanske också titta på de krav som ställs när det gäller att få hyra ut och liknande saker.
Vi måste jobba på många olika fronter, både för de grupper som har särskilda bekymmer och för att lösa den generella bristen. Jag kan försäkra Peter Persson och kammaren att vi arbetar för högtryck med att renovera svensk bostadspolitik.
Stefan Attefall (KD):
Katarina Köhler har frågat mig vad jag och regeringen avser att vidta för åtgärder för att säkerställa behovet av rätt antal certifieringar av kontrollansvariga enligt plan- och bygglagen fram till juni 2013 - detta mot bakgrund av att regeringen föreslagit en förlängning av den övergångsperiod under vilken undantag kan göras från kraven på kontrollansvariga. Katarina Köhler påtalar att det totala behovet av kontrollansvariga har uppskattats till ca 8 000 och att det i dagsläget bara finns ca 2 000 certifierade.
Först vill jag påpeka att det finns olika bedömningar av det totala behovet av kontrollansvariga. Boverket har dock gjort bedömningen att det ligger på mellan 4 000 och 8 000. Antalet certifierade ökar stadigt och är i dagsläget ca 2 400. Det råder ingen brist på möjligheter till utbildning eller certifiering.
I regeringens proposition om förlängning av övergångsperioden för krav på kontrollansvariga tydliggörs att regeringen kommer att uppdra åt Boverket att kartlägga hur stort behovet av kontrollansvariga är och hur det ska tillgodoses innan övergångsperioden är till ända. Regeringen avser att infoga detta uppdrag i regleringsbrev för Boverket för år 2013. Boverket har redan i dag en löpande uppföljning av systemet med kontrollansvariga och undersöker bland annat hur kommunerna hittills har tillämpat möjligheten till undantag från kraven.
Detta sker mot bakgrund av att många kommuner förefaller ha tillämpat undantagsmöjligheten mer generöst än vad som varit avsikten med övergångsbestämmelsen. Därför föreslås i propositionen en skärpning av formuleringen för att tydliggöra att möjligheten till undantag från kraven på kontrollansvariga bara får tillämpas då det finns synnerliga skäl till det. Förlängningen av övergångstiden föreslås som en åtgärd för att undanröja hotet om byggstopp i vissa regioner till följd av bristen på kontrollansvariga.
Men vi måste också vara tydliga med att systemet ska införas utan undantag och att detta är en angelägen fråga. Kontrollansvariga är en viktig yrkesgrupp som ska verka för att det som byggs uppfyller gällande krav, vilket minskar risken för byggfel och kvalitetsbrister. Vi har också ett ansvar gentemot alla de som investerat i att utbilda och certifiera sig som kontrollansvariga enligt de nya reglerna.
Avslutningsvis kan jag konstatera att den nya plan- och bygglag som trädde i kraft 2011 medförde en lång rad förändringar på byggområdet, med det övergripande syftet att skapa enklare och tydligare regler för planering och byggande. Förenkling ska dock inte ske på bekostnad av kvalitet, och där fyller systemet med kontrollansvariga en viktig funktion.
Stefan Attefall (KD):
Systemet med kontrollansvariga finns med i den nya plan- och bygglagen som bereddes i en parlamentarisk utredning. Direktiven skrevs 2002 under socialdemokratisk regeringstid. Det var en bred utredning som gick ut på remiss och behandlades, och beslutet togs i riksdagen med bred enighet. Syftet med det nya systemet är att vi ska få bättre kontroll. Vi upplevde att det gamla systemet inte fungerade fullt ut. Nu krävs det att man är godkänd.
Det krävs ingen lång utbildning, men man måste gå några veckors utbildning för att bli certifierad - om man i övrigt har de kunskaper som krävs. Det finns ingen brist på utbildningsmöjligheter, och certifieringssystemet har inga köer eller handläggningstider att tala om. Det gäller alltså att få människor att gå dessa utbildningar. Varför gör man inte det då? Det beror bland annat på att det har varit lätt att få dispens.
Stänger vi den möjligheten och tvingar fram en snabb certifiering av de personer som jobbar med dessa frågor riskerar vi dock att få en propp i systemet och därmed kanske långa handläggningstider och stopp för en del byggen under en kritisk övergångsperiod. Därför förlänger vi det ett halvår samtidigt som vi skärper kraven så att man bara undantagsvis kan ge dispens från att ha certifierade kontrollansvariga.
Boverket får i uppdrag inte bara att kartlägga hur stort behovet är utan också hur det ska tillgodoses. De får identifiera om det finns andra typer av problem, till exempel om vissa regioner har större problem än andra. Vi kan nämligen ana en sådan tendens. Vad är det annars som gör att man inte går dessa utbildningar? Det finns exempelvis många lite äldre människor som håller på med kvalitetskontroller och går på dispens.
Frågan är hur stor deras iver och incitament är för att gå en sådan här utbildning när de kanske funderar på att gå i pension eller redan har passerat pensionsålder. Det är sådant här vi ska kartlägga lite bättre. Jag tror att det nya systemet är riktigt och klokt, men det gäller att hitta bra övergångsregler så att det fasas in så smidigt så möjligt. Den bedömning vi gör tillsammans med Boverket är att det här är den rätta metoden att göra det på.
Vi stramar åt möjligheten till dispens men förlänger denna möjlighet ytterligare ett halvår, och under tiden jobbar vi hårt med att få upp antalet certifierade. Hur många kontrollansvariga som behövs beror på om det är personer som jobbar med detta på hel- eller deltid, var i landet de bor och hur den regionala strukturen ser ut. Här är det lite olika förutsättningar, vilket gör att det är svårt att säga exakt hur många som behövs. Det är dock en del av det uppdrag som Boverket kommer att få och något som Boverket redan nu har börjat titta närmare på.
Stefan Attefall (KD):
Den nya plan- och bygglagen innehåller på många punkter förenklingar och förbättringar. Vi har tagit bort vissa moment i planeringsprocessen som ibland kunde göra att planeringsprocessen tog längre tid. Till exempel har vi max tio veckors handläggningstid för bygglovsansökningar i kommunerna. Systemet med kontrollansvariga kanske krånglar till det i den meningen att man måste ha en kontrollant som säger att det är okej, men detta vill vi ha för att få kvalitet i byggandet.
Vi vet att det gamla systemet hade brister, och vi tror att både samhälle och husbyggare långsiktigt tjänar pengar på att det blir mer kvalitetskontroll. Hade jag varit bostadsminister 2002 och skrivit direktiven till plan- och bygglagen hade jag skrivit mycket tydligare i direktiven att syftet skulle vara att korta planprocesser och ledtider mellan idé och första spadtag.
Direktiven var inte tydliga på denna punkt; de var mycket vaga. När utredningen var klar gällde det dock att gå till beslut med det material som fanns på bordet. Vi konstaterade att det fanns vissa bitar som utredningen inte hade jobbat igenom tillräckligt mycket. Om det berodde på tidsbrist eller något annat kan jag inte svara på, för jag var inte med i den processen.
Det gällde bland annat kapitel 6 i bygglagen som handlar om plangenomförandetider, alltså när man har tagit en detaljplan tills man kommer till beslut, och exploateringsavtalens utformning som är gammalmodig och behöver förnyas. Det jobbar vi med, och den typen av konkreta utredningsuppdrag finns. Det är en del av det breda utredningsarbete som pågår.
Jag vill påstå att den nya plan- och bygglagen är bättre i många stycken, men den innehåller också områden som vi behöver jobba vidare med för att de inte hanns med eller för att det finns frågeställningar som inte fullt ut löstes med den nya lagen. Det har också hänt många andra saker som kräver utredningsarbete.
Det handlar om olika särkrav i kommunerna, handläggningstider, instansordningar och mycket annat som vi har aviserat i budgetpropositionen att vi kommer att arbeta vidare med. Vi har en bred ansats för att försöka skapa bättre förutsättningar långsiktigt för att bygga bostäder i vårt land.
Hade jobbet gjorts för 10-15 år sedan hade vi haft ett helt annat bostadsbyggande i Sverige i dag. Det är ett brett arbete som pågår, och det är mycket saker som kommer att ge effekter. Jag brukar lite skämtsamt säga till mina politiska motståndare och till journalister att erkännandet av mina insatser som bostadsminister nog snarare kommer under valrörelsen 2018 än under valrörelsen 2014.
Stefan Attefall (KD):
Katarina Köhler tycker att jag skyller på regeringen 2002 som var socialdemokratisk. För rättvisans skull kan jag också skylla på alliansregeringen. Ett misstag som jag i efterhand tycker att alliansregeringen gjorde var att inte föra ihop plan- och byggfrågorna med bostadsfinansierings- och bostadsförsörjningsfrågorna. Det har vi gjort nu i och med att vi har en mer formell bostadsministertitel. Det ger ett annat perspektiv på planprocesser och bostadsbyggande.
Det tror jag är en av förklaringarna till att vi har så många initiativ på det här området. Man ser ett annat perspektiv när man har helhetsbilden. Det tror jag är en viktig lärdom oavsett vilken regeringsbildare som kommer efter valet 2014. Vi gör inget hafsverk. Vi har en tydlig strategi när det gäller att angripa de strukturella problemen som är just ledtid från idé till dess att spaden kommer i jorden och huset börjar byggas.
Det är ett av de stora strukturella problemen där vi skiljer oss från andra länder och har mycket att lära. Alla de åtgärder vi vidtar, alla uppdrag vi lägger ut på myndigheter och alla utredningsarbeten vi håller på med handlar om att identifiera och angripa den typen av ledtider, problem och otydligheter som finns i vår lagstiftning. De beror antingen på det som Plan- och bygglagskommittén inte hann med eller på problem som plan- och bygglagen inte har jobbat med eller ska jobba med.
Jag vill påstå att det sker en strukturerad process i detta avseende. Det finns alltid övergångsproblem; det kan jag erkänna. Kontrollansvariga är ett typexempel på ett nytt system där man måste hitta bra övergångar till det nya systemet från det gamla. Man får lappa och laga för att hitta bra och smidiga övergångar.
Det är det vi gör med tilläggspropositionen om en förlängd tid för de kontrollansvariga med begränsade möjligheter att ge dispenser, vilket är viktigt när det gäller att strama åt för att öka antalet kontrollansvariga och därmed se till att vi får det nya systemet att fungera fullt ut. Vi måste alltid vara realistiska och följa vad som händer i verkligheten för att övergångarna ska bli så smidiga som möjligt.
Stefan Attefall (KD):
Yilmaz Kerimo har frågat mig vilka initiativ jag avser vidta för att renoveringarna av miljonprogrammets hyresrättsbestånd ska komma i gång. Inledningsvis vill jag säga att upprustningen på flera håll har pågått och kommit i gång, men jag håller med Yilmaz Kerimo om att en stor del av miljonprogrammets bostäder är i behov av upprustning. De fastighetsägare och bostadsföretag som inte har underhållit sitt bestånd står inför en stor utmaning. Flera av miljonprogramsområdena präglas av ett utbrett utanförskap.
Vi vet att alltför omfattande hyreshöjningar kan bli problematiskt. Inför en upprustning är det därför viktigt att de boende involveras. Insatserna måste vara noga övervägda och väl riktade för att önskad utveckling ska åstadkommas. Det är angeläget att fastighetsägaren finner sådana lösningar att hyresgästerna orkar med dem och att åtgärderna framstår som rimliga. Jag har rest runt i Sverige och kan konstatera att upprustningarna fungerar väl på många ställen. Självklart följer jag utvecklingen noga.
När det gäller hyressättningen så regleras den i hyreslagen. Hyran för en lägenhet ska vara skälig med beaktande av bruksvärdet. En ombyggnad innebär ofta att hyresgästerna får en högre standard och därmed också en högre hyra. Bruksvärdessystemet innebär ett skydd mot hyreshöjningar som inte svarar mot standardförbättringar. De nya hyrorna är vanligtvis framförhandlade med Hyresgästföreningen, men hyresgästen som anser att en hyreshöjning är oskälig har möjlighet att vända sig till hyresnämnden för att få frågan prövad.
Staten har också en viktig roll i att bistå de individer och hushåll som behöver hjälp. Regeringen har exempelvis höjt bostadsbidraget för barnfamiljer och unga, sänkt skatten för pensionärer och höjt deras bostadstillägg. Avslutningsvis vill jag vara tydlig med att det inte är statens uppgift att genom subventioner gynna de fastighetsägare som inte lever upp till sitt underhållsansvar och därigenom missgynna de fastighetsägare som faktiskt sköter sig. Däremot har staten en uppgift när det gäller att främja ett hållbart samhällsbyggande genom forskning och innovation.
I forsknings- och innovationspropositionen satsar regeringen därför på forskning om hållbart samhällsbyggande. Det ska göras genom att öka medlen med ytterligare 100 miljoner kronor 2013-2016.
Stefan Attefall (KD):
Jag vill lägga fakta på bordet. Vi höjde förra året bostadsbidraget med uppemot 600 kronor för en småbarnsfamilj, exempelvis en ensamstående mamma med barn. Det var den första höjning som gjordes sedan 1997. Notera socialdemokratins tid vid makten på detta område! En annan sak är att vi har sänkt pensionärernas skatter med mellan 6 000 och 10 000 kronor per år. Det innebär för en garantipensionär en extra månadsinkomst per år. Det är inte fy skam.
Det har inte varit de stora stegen varje gång, men många steg har inneburit att vi har sänkt skatten så mycket. Vi kommer också att ta ytterligare steg om ekonomin så tillåter. Energiinvesteringar ska vi uppmuntra - självklart. Vi har världens högsta koldioxidskatter, och vi vet att de hus som byggdes innan man tänkte på energibesparing läcker som såll. Det innebär att det när man rustar upp fastigheterna är god ekonomi att göra energibesparande åtgärder.
Dessa åtgärder ska man göra; det får man igen i lägre driftskostnader. Det är en god fastighetsekonomi i detta. Frågan som ibland ställs är dock om man ska gå längre än vad som är en god fastighetsekonomi, och då är frågan vad som är rimligt med tanke på hyresgästernas hyror. Jag tycker inte att det är försvarbart, särskilt om man värmer upp huset med fossilfri fjärrvärme, att gå längre med miljönyttan än vad som är god fastighetsekonomi. Det är inte speciellt smart.
Vi vet att många av miljonprogramsområdena värms upp just av fossilfri fjärrvärme. Sedan säger man att vi subventionerar ROT-avdrag. Ja, men det vill ju Socialdemokraterna också. Ni vill inte avskaffa det systemet, och ni har inga pengar i er budget. Försök alltså inte framställa oss som att vi är ogina mot miljonprogramsområdena. Ni har ett förslag på ett kreditgarantisystem som är totalt meningslöst och utan funktion.
Det låter vackert när man talar om det, men det ger ingen praktisk effekt i verkligheten. Det är den enda skillnaden. Det är det som är det tragiska med Socialdemokraterna: Ni pratar mycket, men ni har ingen verkningsfull politik på området. Därmed inte sagt att det inte finns stora utmaningar i de enskilda fallen.