Marie Nordén (S):
Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Tillgång till fungerande telefoni är en rättighet och en nödvändighet. Av oss flesta tas det för givet, men i glesbygden, till exempel i Bräcke, Strömsund och Härjedalen, är det inte en självklarhet för alla, inte sedan Telia påbörjade sin avveckling av det fasta kopparnätet.
Ministern säger i sitt svar att ingen saknar telefoni i sin fasta bostad. Det trodde jag stämde, men det gör det faktiskt inte. Enligt de uppgifter jag har fått när jag har pratat med kommunala företrädare i vissa av de här kommunerna är det tyvärr inte så att alla har en fungerande telefon, fast eller mobil. Sedan kan man sälla sig frågan om den telefoni som de har fungerar som den borde.
Tyvärr är fallet så att den inte gör det. Det är orsaken till min interpellation. Det började för några år sedan när vi fick rapporter om byar uppe i norra Jämtland där det enda sättet att kommunicera med varandra var att använda walkie-talkie. Självklart tog man för givet att det var något enstaka fall, det kommer att lösas. En miss av Telia, måste det vara som naturligtvis inte kommer att upprepas.
Lite senare, 2009, fick vi läsa om en hel by som förlorade sitt fasta telenät över en natt utan någon riktig förvarning mer än ett brev på posten med ett nytt simkort, vilket inte kan räknas som någon direkt information. Alla i byn visste att det inte fanns fungerande mobiltäckning. Jag pratade med en kvinna i Bräcke kommun som numera har den mobila fasta telefonin, som ministern nämner.
Enligt Telia fungerar den. Men om man från Telia hade pratat med kvinnan på hennes telefon hade man förstått att så är det inte. Det skrapas, det hörs inte vad man säger, och rätt vad det är bryts samtalet. Hon beskriver det som helt hopplöst, och det gör även hennes vänner som säger att det är omöjligt att föra ett samtal på telefon med henne numera. Man ringer bara när det är nödvändigt. De som drabbats värst är de äldre.
Vi vill ju alla att man ska kunna bo kvar hemma så länge som möjligt. För en kommun som Bräcke, som jag kommer att ta några exempel ifrån, där man har mycket glesbygd och där det är långt mellan gårdarna är det en utmaning. Det krävs mycket planering, och personalen måste tänka smart när de ska resa mellan de äldre. Trygghetslarm är en förutsättning för att det ska kunna fungera. Det behövs också i tätort.
När det fasta nätet avvecklades säger kommunföreträdare att man i Bräcke inte känner sig trygg längre. Det är svårt att garantera tryggheten och säkerheten för de äldre. Den här osäkerheten känner man med all rätt.
Det första fallet inträffar i februari när Hildur i Grönviken i Bräcke kommun förlorar sitt trygghetslarm då Telia helt sonika stänger marknätet och mobilsignalen inte är tillräckligt stark för att klara larmet. Efter påtryckningar kopplar Telia tillbaka den fasta ledningen igen. Man hoppas och tror att Telia har lärt sig av detta, och självklart ska det inte behöva hända igen. Det här är allvarliga saker. Trygghetslarm är ingenting man slarvar med.
Men i maj händer det igen, i en annan by men i samma kommun. Igen stänger Telia nätet utan att se till att larmet fungerar via det mobila nätet, och kommunen måste hantera situationen, vilket man också gör. Problemet finns, ministern. Jag vet att det är önsketänkande från Post- och telestyrelsen att det här fungerar problemfritt.
Därför är min fråga igen till ministern: Vilka åtgärder kan ministern tänka sig att vidta för att lösa problemet?