Kent Persson (V):
Dagens debatt handlar om det handelspolitiska betänkande som bygger på motioner från allmänna motionstiden. Det kan tyckas som att handel är något naturligt, och det har det varit genom århundradena. Det är väldigt viktigt inte bara inom länderna utan även mellan länderna. Det kan skapa förutsättningar för utveckling och för demokratisering, och det är någonting som jag tror att vi samtliga här i kammaren strävar efter.
I det sammanhanget brukar vi här i talarstolen prata mycket om vikten av frihandel och frihandelsprincipen och om att värna det.
Men en frihandel utan innehåll är inget annat än ett mål i sig, och det är någonting som är viktigt att diskutera: Är frihandel mål eller ett medel för att uppnå det vi så gärna pratar om i andra sammanhang, nämligen frihet, rättvisa och jämställdhet?
Det är just den delen som Vänsterpartiet har motionerat om och som en stor del av betänkandet bygger på.
I motionen tar vi upp just förhållandena och diskussionerna inom Världshandelsorganisationen, WTO, efterlevnaden av FN:s millenniemål och graden av efterföljande av PGU, politik för global utveckling, som vi har tagit här i Sverige.
Då finns det anledning att prata just om frihet och rättvisa, att handeln ska gagna de mål som vi slog fast här i riksdagen 2003, nämligen politik för global utveckling. Samtliga politikområden ska genomsyras av det, även handelspolitiken. Då finns det också anledning att se: Vad har hänt under dessa år?
När regeringen i den skrivelse som kom 2008 tittar på just politik för global utveckling och vad det har betytt säger man att det är oerhört viktigt att handelspolitiken också främjar fred, utveckling och jämställdhet runt om i världen. Herr talman!
Det finns anledning att i detta sammanhang ta upp svenska vapenexportaffärer. Vapenexporten är undantagen från EU:s handelspolitik och hanteras på nationell nivå.
Svenska staten via EKN, Exportkreditnämnden, ger svenska företag exportgarantier för affärer med andra företag och med andra länder. Problemet uppstår när företag gör affärer med andra länder, för då är det inte bara vanliga, affärsmässiga affärer, utan då handlar det många gånger om politik.
Då blir det också intressant att se: Vad har hänt under tiden? EKN har i dag utlovat garantier för över 300 miljarder kronor till svenska företag. En stor del handlar om exportgarantier för vapenexport, där en stor del går till utvecklingsländer.
De största bidragsgivarna eller de största affärerna när det gäller vapenexporten är Saudiarabien och Pakistan - två diktaturer och två tveksamheter. Min fråga till utskottets ledamöter är: Är detta rimligt?
Om vi vill främja frihet och utveckling och stödja demokratiseringsprocessen, ska vi då också ge stöd till vapenexport med statliga garantier till Pakistan och Saudiarabien?
Vänsterpartiet tycker att det är väldigt tveksamt, och vi tycker också att regeringen ska ha betydligt tuffare krav på EKN när det gäller efterlevnaden av PGU, alltså politik för global utveckling.
En aspekt som ofta tas upp och som handelsministern har uttalat sig om vid flera tillfällen är att frihandel och handel gagnar utveckling, jämställdhet, frihet och fred. Vi kan se rent historiskt hur vi har levat upp till de vackra orden.
EKN har i dag ett krav på Nordkorea på 2 1⁄2 miljard, tror jag. På vilket sätt har de här affärerna gagnat frihet och utveckling för människorna i Nordkorea? Det är tveksamt.
På vilket sätt har vapenaffärerna med Pakistan gagnat kvinnornas frigörelse där eller freden i området?
De vapenaffärerna fick vår handelsminister alldeles nyligen en fråga om, enligt en av våra tidningar: Avsåg hon att stoppa dem, eller skulle de kunna fortsätta ytterligare trots de affärer som nu har uppdagats?
Det svar hon gav var att hon inte hade någon anledning att ändra perspektiv eller inställning till affärerna mellan ett av våra större vapenföretag och Pakistan, utan de kan fortgå. Vi lever alltså inte upp till de åtaganden vi slagit fast här i riksdagen om en politik för global utveckling.
Vi lever inte upp till FN:s millenniemål om halverad fattigdom och när det gäller fred och frihet. Där finns fredstanken med. Våra vapen, som svenska skattebetalare garanterar, går till krigförande länder. De går till länder som förtrycker folk. De går till länder där jämställdheten är satt på undantag.
En enig riksdag borde faktiskt kunna säga att detta inte är rimligt. Jag yrkar bifall till reservation 4 och reservation 7, som behandlar just de här frågorna.
Något annat som rör våra handelsåtaganden är EU:s förhållanden när det gäller framför allt jordbrukspolitiken. Här finns det en enig riksdag. Vi är väldigt överens om att EU:s jordbruksstöd ska avskaffas. Det är inte rimligt. Det slår väldigt hårt mot utvecklingsländerna.
Ändå går svenska regeringen i de pågående förhandlingarna med på fortsatta subventioner till jordbrukspolitiken. Vi gick senast för ett par veckor sedan med på förlängt stöd till EU:s sockerproduktion, trots att man har sagt att de subventionerna ska avskaffas.
Vi lyckas inte speciellt väl i våra förhandlingar i EU. Det sätt som jordbrukspolitiken inom EU bedrivs på gör att vi subventionerar våra jordbruksprodukter och slår ut utvecklingsländernas egen jordbruksproduktion.
Detta är ännu ett exempel på att vi inte lever upp till de konventioner och internationella överenskommelser som vi har tecknat. Då kan man säga att vi är ett litet, exportberoende land.
Ja, det är sant att vi är det, men resonemangen i vår motion tar upp att regeringen måste vara betydligt tydligare och tuffare i de här förhandlingarna, framför allt gentemot de länder där det finns frågetecken och synpunkter på demokrati, på jämställdhetsarbete och på arbetstagarnas rättigheter. Där måste man vara mycket tuffare.
Då räcker det inte att utskottets majoritet säger: Ja, vi tycker ungefär som ni, men vi fortsätter jobba ungefär som vi har gjort.