KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Jag ska svara på detta. Kurvan följer ungefär samma linje som 2015. Det skiljer lite grann. Hittills har man klarat utbildningarna, men nu ligger de nere. Det är noll som går igenom just nu, förutom några få som kan få utbildning på distans av någon av de 37 som har rätt att utbilda.
Det är det här som har skapat hela bekymret. När regelverket skapades fanns en övergångsperiod. Där kunde man välja fem års övergång plus eller minus två år, och Sverige valde plus två år. Vi hade alltså sju år som övergångsperiod, och sedan gick det igång med femårsintervaller.
Några europeiska stater antog lagstiftningen direkt när den genomfördes 2008. Vi har inte riktigt samma villkor i de europeiska länderna eftersom varje stat hade möjlighet att välja fem plus eller minus två år. Finland och Sverige valde sju år, och nu sitter vi i en situation där vi har ett antal förare som ska gå igenom den sista sjutimmarsutbildningen någon gång under våren.
Om man tittar på de staplar som Transportstyrelsen har lagt ut ser man att det är en omfattande grupp av förare som inte har fått sin utbildning. När det gäller den dispensperiod som regeringen har föreslagit är det 68 100 förare som står på tur för att få en utbildning, men vi har i dagsläget alldeles för få utbildare som kan utbilda på distans - endast 37 stycken.
Det är situationen i dag. Sedan ogillar jag resonemangen om att det bara är 1 1⁄2 procent av förarna som drabbas. Var och en av de 2 500 som riskerar att behöva kliva ur systemet har ett hem och en familj som de ska försörja.
Det är en liten procentsiffra sett till helheten, men hela diskussionen blir väldigt skev.
Jag har inga bekymmer med att en förare kör av sig sitt körkort och därmed blir strandad och inte kan jobba, men att förare inte kan utföra sitt jobb och att delar av Sverige inte får sina transporter utförda därför att det finns en senfärdighet i en byråkratisk process är inte acceptabelt. Det är lite intressant att statsrådet har tillskrivit Sverigedemokraterna förardebatten.
Det är lite hedrande egentligen, för det var transportföretagen själva som lade ut artikeln, inte vi. De påvisade hur allvarligt det är och vilka konsekvenser det kan få för samhället om transporterna stannar. Det inser var och en att om transporterna inte kommer fram, oavsett om det gäller industrin, livsmedelstransporter eller läkemedel, är det lika illa. Det får konsekvenser i samhället.
Det är alltså inte bara förarna som drabbas utan alla vi andra också, om vi inte kan handla mat, gå på apoteket, hämta våra mediciner eller vad det nu kan vara. Det är därför ett jättestort bekymmer för samhället i stort. Det är bra att regeringen nu har kommit med ett förslag, men det är som sagt för lite och för sent.
Thomas Morell (SD):
Vad Moderaterna gjorde innan den nuvarande regeringen tillträdde 2014 har inte med saken att göra. Vi pratar om hur vi ska lösa situationen här och nu för de 100 000 förarna i gruppen som riskerar att inte kunna genomföra sin utbildning. Att det är fler utbildningar i år har att göra med att det följer den kurva där vi har de hävdvunna rättigheterna.
Jag har själv utbildat flera tusen förare genom åren i YKB och vet precis hur det ser ut och var det kommer att landa. Det hade gått att förutse med nästan kirurgisk precision när det kommer att inträffa. Om man tittar på hur det ser ut och hur Folkhälsomyndigheten bedömer situationen ser man att det är riktigt illa för vår del just nu med den smittspridning som vi har i samhället.
Vi har inte en aning om huruvida det kommer att ta slut i februari eller mars och om vaccin kommer att lösa situationen eller om vi fortfarande kommer att ha en problembild i sommar. Vad händer i så fall, om vi inte kan utbilda på distans i den omfattning som vi behöver? Då kommer vi att stå här och föra samma diskussion igen framåt maj. Den här frågan kommer jag inte att lägga i en byrålåda och vänta på att det hela ska gå över.
Jag kan garantera här och nu att den kommer att lyftas upp igen, för vi kommer inte att lösa den med det som ligger på bordet i dag. Vi måste ha en dispens som täcker ett betydligt större tidsspann för att detta ska lösa sig. Som sagt är det 5 000 förare som kommer att drabbas innan regelverket träder i kraft.
Det är 5 000 förare som står utan möjlighet att försörja sig under december och januari. Det är illa.
Thomas Morell (SD):
Jag ansluter mig till debatten eftersom förändringen i EU:s körkortsdirektiv grundar sig på ett förslag som Sverigedemokraterna har lagt fram nere i Bryssel. Anledningen är att man ska kunna köra med de här fordonen inne i distributionstrafik och göra det med exempelvis eldrift. Eldriften gör att fordonen blir tyngre eftersom batteripacken är ganska tunga.
Men det finns en fördel med att ha denna fordonstyp speciellt inne i stadskärnor: Det blir en avsevärt bättre miljö för de boende och för dem som vistas där, inte enbart för emissionernas skull utan även på grund av bullernivån.
Vi hör ofta att Sverige ska vara ett skyltfönster och en ständigt pågående världsutställning om hur man kan bli fossilfri. Man blir därför lite bekymrad när det ändå tar så sagolikt lång tid att införa en sådan här förändring, som skulle förbättra miljön inne i stadskärnorna. Så skulle det bli om de här bilarna kunde köras med eldrift. Det påverkar inte konkurrensförhållanden eller något sådant, för det blir ingen skillnad i själva lastvikten.
Det påverkar inte heller trafiksäkerheten eftersom fordonet är konstruerat för att bära denna vikt. Och för mig som förare har det inte så stor betydelse om jag kör ett fordon på tre och ett halvt ton eller om det väger 4 250 kilo. Jag förstår inte riktigt varför man är så saktfärdig med att genomföra detta. Det hade varit bra om vi hade tagit ett steg framåt betydligt snabbare.
Thomas Morell (SD):
Jag har här utredningen från Riksdagens utredningstjänst. Vi kan se att Storbritannien har löst detta med att man får en fem timmars kompletterande utbildning när man ska köra den här typen av fordon. I Norge ska man ha haft B-behörighet i minst två år.
Det är alltså ganska enkelt att införa detta på körkortssidan. Känner man sig trygg i att införa en fem timmas utbildning för att lyfta nivån - fine, gör det! Men vi måste komma till skott. Jag pratar också med åkerier som gärna vill ha in den här typen av fordon. Det är nämligen också ett sätt för åkerierna att marknadsföra sig i sitt transportuppdrag. Detta står ju i princip och knackar på dörren.
Det gäller att låsa upp, öppna och släppa in den här fordonstypen med behörighet Bertil. Hur svårt kan det vara?
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet Morgan Johansson! Det som fick mig att skriva interpellationen var en skjutning mot en buss i Borås. Det var den andra skjutningen - i alla fall vad jag känner till - i år mot ett fordon i kollektivtrafiken. Det var två rutor som skadades på bussen.
Jag tror inte det var fråga om ett kulvapen, utan polisen skriver att det troligtvis var ett hagelvapen. Det spelar egentligen inte särskilt stor roll vilken typ av vapen det var som användes i det här läget, men man använder alltså någon typ av skjutvapen och skjuter mot en buss. Anledningen är okänd; troligen satt det någon i bussen som man ville skrämma.
Problemet är att föraren som kör fordonet och de övriga passagerarna däri blir vettskrämda när någon skjuter mot fordonet. Det är ett gift i samhället att de kriminella tar en sådan plats och tar sig friheter att hota, misshandla eller till och med döda andra människor. Det är ett bekymmer.
Jag noterar i svaret från statsrådet att det görs mycket från regeringen för att komma åt det här, och det är jättebra. Jag tycker att det är jättebra att man satsar på polisen och att det finns ett tydligt mål att få ut fler poliser i verksamheten som också kommer att jobba i yttre tjänst för att kunna ta problemet på allvar där ute. Men det räcker inte.
Om man tittar på hur utvecklingen har varit under det här året ser man att skjutningarna har ökat. Det är fler skjutningar, det är fler som dödas i skjutningarna och det är fler som skadas. Trots att man har satt in flera åtgärder från regeringens sida är det en uppåtgående trend, och det tycker jag är oroväckande. Någonstans måste man få en knäck på den här kurvan så att den pekar nedåt.
Eftersom man inte har fått den här knäcken utan kurvan fortsätter uppåt bör man sätta in fler åtgärder. Jag är väldigt nyfiken på att höra från statsrådet om det finns ytterligare åtgärder som ligger framöver för att komma åt detta. Om man inte kommer åt och kväser den här utvecklingen kommer de kriminella att ta en allt större plats i samhället.
Jag tittade på Rapport i söndags och såg då lite grann av hur man resonerar i de kriminella kretsarna, vilket våldskapital man använder och hur man tar sin makt i samhället.
Jag ska läsa upp exakt vad den kriminelle i inslaget sa: Om vi bedömer att den personen skadar vår ekonomiska verksamhet är det inte bra för oss. Om vi bedömer att personen måste dödas skulle vi knappast tveka att göra det.
Om vi bedömer - i ett rättssamhälle ska det inte finnas utrymme för att någon annan ska bedöma huruvida någon ska straffas eller inte. I ett rättssamhälle måste våra rättskipande instanser sköta den delen - polis, åklagare och domstol.
När det gäller svenska förhållanden är det riksdagen som stiftar lagarna, och det är utifrån de lagarna som straff ska utdömas. Nu har vi dock ett parallellt samhälle där man anser sig ha rätten att döma vem som ska leva och vem som ska dö. Det är en kuslig utveckling.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Den sista meningen var lite intressant: Man ska sätta hårt mot hårt. Jag tycker att det är viktigt att samhället markerar: Vem är det som ska ha våldskapitalet? Jo, det är staten. Vem är det som ska utfärda straff? Jo, det är staten. Det ska vila på demokratiskt stiftade lagar, och det är polis, åklagare och domstol som verkställer allt detta.
Kruxet är att vi har ett parallellt samhälle som har skapat ett eget system som ligger vid sidan av - helt utan kontroll, vill jag påstå. Låt oss titta på den utveckling som har varit. De första tio månaderna i år var det 315 skjutningar med 37 döda och 105 skadade. Förra året var det 31 döda och 91 skadade.
I snitt för samma period 2017-2020 var det 35 döda och 107 skadade. Vad de kriminella gör är att de dikterar villkoren i särskilt utsatta områden. Malmö har fått en positiv trend. Stockholm har fått raka motsatsen. Här ökar det.
Men vi ser också att det numera skjuts på gator och torg även ute på landsbygden och på mindre orter. Sverige är också ett av väldigt få länder i världen där barn har dött i dessa konflikter. För några år sedan sprängdes en fyraårig flicka till döds i en bil på Torslanda i Göteborg.
Strax därefter var det en åttaårig pojke som låg och sov i sin säng när någon kastade in en handgranat i rummet, och pojken dog. I somras fick en tolvårig flicka sätta livet till i en skjutning här uppe i Stockholm. Det här våldet träffar oskyldiga människor. Det är inte så att det riktar sig bara mot de kriminella. Kulorna viner bokstavligt talat också runt vanliga människor.
Det är detta som är så otäckt. Grunden för min interpellation var skjutningen mot den här bussen. Det är bara att sätta sig ned och fundera ett ögonblick på vad människorna i bussen upplevde när kulorna, strax efter klockan sex på morgonen, träffade fordonet. Det måste ha varit fasansfullt. Detta är människor som inte på något sätt är inblandade i konflikterna, men någon tar sig ändå rätten att utöva våld och hot.
Någon var tydligen mål på något sätt, och så skulle man statuera exempel. Det är den här utvecklingen som är så otäck: att de kriminella helt enkelt dikterar villkoren för människor som inte har med saken att skaffa. Det är jättebra att det sker en satsning på polisen. Vi behöver ha fler poliser.
Kruxet är bara att om vi får för många poliser, om man uttrycker det så, och de blir effektiva trycker vi in folk i systemet som inte åklagare, domstol och senare kriminalvård kan hantera. Även om vi satsar på polisen måste alltså den övriga delen också växa så att man kan hantera det som produceras av poliserna på gatan.
Jag skulle vilja höra lite från statsrådet hur tankarna går kring detta. På något sätt måste vi bryta ryggen av den utveckling vi har i samhället, för det här kan inte fortsätta.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det är helt rätt att man måste stoppa rekryteringen till de kriminella nätverken. Där har man en viktig insats att göra med ungdomar. Det finns dock en liten hake i det resonemanget, och det är att det finns de i de här grupperna som ser upp till och dyrkar de tungt belastade individerna som blir lite grann som kungar i sitt område.
Det finns väldigt mycket pengar att tjäna på ruggigt kort tid, och då är det många som gör den matematiska beräkningen att det tar lång tid att gå i skolan och det är inte säkert att det ger ett jobb, men om man går den andra vägen tjänar man stora pengar på några månader. Det där måste man slå hål på. Man måste stoppa den rekryteringsvägen och ta bort glorian på dem som sitter som ledare i de kriminella gängen.
De ska låsas in och inte komma ut på mycket lång tid. De unga som har de äldre och tungt kriminella som idoler ska se hur det blir när samhället verkligen sätter hårt mot hårt. Det är inte så roligt att sitta bakom lås och bom i 10, 15 eller kanske 20 år. Är det fråga om ett riktigt grovt brott handlar det om livstid.
Man måste få bort den stora förtjänsten, och man måste få bort dem som blir idoler för de unga. Man får inte heller glömma att de allra flesta människor som bor där ute är vanliga, hederliga och hårt arbetande medborgare. De måste ha hjälp och stöd från samhället så att de inte upplever att de inte kan gå ut på kvällarna och inte kan släppa ut sina barn och så vidare. Det är dem man måste sätta fokus på så att de känner trygghet i det område där de bor.
De kriminella ska låsas in, och det vanliga folket måste känna trygghet.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet Morgan Johansson! Det var ett långt och gediget svar jag fick på min fråga, som är oerhört viktig. Om de politiska företrädarna börjar bli skrämda för att utföra sitt viktiga uppdrag är det nämligen riktigt illa. Jag är så pass gammal att jag har varit med en vända tidigare som politiker.
På den tiden gällde papper och penna. Då fanns inte Facebook, Instagram och en massa andra sociala medier. Ett hot kom antingen på telefon eller på en skriven lapp. Det var inte mindre allvarligt, men det kom inte så mycket.
Nu är det en massa konstiga både individer och grupper ute i samhället som sitter och bygger upp hat och hot på nätet som riktas mot antingen en enskild politiker eller kanske ett politiskt parti. Jag är övertygad om att det nästan är en del av statsrådets vardag att ta emot hot. Så är det om man har en framstående position.
Det finns alltid någon som har synpunkter och som hotar. Det har många politiker fått uppleva. Några har till och med valt att kliva av sina politiska uppdrag på grund av att någon har hotat. Man vet aldrig var gränsen går. Är det bara ett uttalat hot, och det händer inget mer? Eller kommer hotet att verkställas i någon form av handling?
Det kan till och med vara så illa att man blir misshandlad eller något när man går ut från en lokal. Det är synnerligen allvarligt och ett hot mot vårt demokratiska samhälle. Det måste vara tydliga straff och konsekvenser för den som försöker påverka det politiska samhället genom att hota eller våldföra sig på någon. Jag ser fram emot svaren i de två utredningarna.
Vi får se vad det landar i. I dag har vi ett annat samhälle än när jag var ung och aktiv den första vändan. Informationen sprids snabbt till väldigt många. Det som kan vara en enskild galning, om man uttrycker det på det sättet, kan snabbt sprida sig när andra tar till sig budskapet. Sedan har vi en situation som går över styr.
Principen måste ändå vara att ingen äger rätten att frånta en annan människa den demokratiska rättigheten att driva sin åsikt. Det måste vi värna. Vi måste skydda den rättigheten, så att man kan vara trygg i att ha en uppfattning och att driva sin politik i det parti man är aktiv i. Det här är något som går över alla partigränser.
Det är inte ett särskilt parti som är utsatt. Alla har upplevt samma sak. Det är illa. Jag hoppas innerligt att utredningarna leder till en straffskärpning. Som statsrådet sa kom en straffskärpning tidigare i år. Den har man inte hunnit utvärdera. Det har ju inte gått ett år än.
Men man borde kunna se lite vartåt det lutar och vad konsekvenserna blir i de fall någon faktiskt har kunnat gripas för att ha hotat. Jag ser som sagt fram emot slutsatserna i utredningarna. Det kommer säkerligen att finnas anledning att fortsätta diskussionen.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Statsrådet behöver inte vara det minsta orolig. I min krets och bland de människor som jag har runt omkring mig har vi en väldigt tydlig grundsyn. Var och en har en självklar rätt att uttrycka sin åsikt. Även om man inte alltid delar åsikt måste man respektera varandra för de åsikter var och en har och de politiska partier de företräder. Allt annat vore otänkbart.
Det spelar egentligen inte så stor roll varifrån hoten kommer. Det är lika illa oavsett om de kommer från höger, vänster eller någon annanstans. Det får inte förekomma. Statsrådet tog upp exemplet från Norge. Det är det som är det kusliga. Gärningsmannen flög ju under radarn. Man hade inte grepp om honom. Sedan fick det den här konsekvensen.
Man hade sett lite konstiga tendenser runt individen, men man gjorde inte en tillräckligt grundlig djupdykning för att försäkra sig om vem han var och vad han kunde vara kapabel till. Konsekvensen känner vi alla till. Det här är vad som är otäckt med sociala medier. Det kan dyka upp en figur från ingenstans, och sedan får vi en situation som den här.
Den gången var det socialdemokratiska ungdomar i Norge som råkade illa ut. Vem blir det härnäst? Vi har ingen aning. Det är oerhört viktigt att vi som ett demokratiskt samhälle hela tiden står på tårna för att bevaka vad som händer och sker, speciellt i sociala medier eftersom sådana grejer och grupperingar dyker upp just där.
Det som fick mig att skriva interpellationen var ett uttalat hot där man sa att man skulle gripa sverigedemokratiska riksdagsmän med stöd av envarsrätten och liknande. Man skulle starta ett krig mot svenska staten. Det visade sig handla om en ensam gärningsman. Som jag har förstått det har Säpo gjort en granskning och ser inte detta som ett problem i en vidare krets.
Men haken är när sådant sprids på nätet. Det kan trigga andra. I den föregående interpellationen diskuterade vi hur kriminella agerar i samhället. De har ett intresse av att kunna styra politiken. Det har vi exempel på från hela världen. De går in och styr upp hur politiker ska agera i vissa frågor så att det hela går deras ärenden.
Detta är den farliga delen av att man kan påverka vårt demokratiska samhälle. Det kan ske genom hot eller kanske till och med utövat våld. Vi måste vara vaksamma. Hot kan komma både från höger och vänster. Det spelar ingen roll. Man måste agera mot det. Jag fick ett långt svar från statsrådet.
Som jag sa tidigare ser jag fram emot åtgärderna. Jag hoppas innerligt att regeringen är vaksam på det som händer och sker där ute. Jag har försänkningar inom polisen och lyssnar av lite grann hur det ser ut. Jag har själv varit utsatt för hot, dock inte som politiker utan när jag jobbade inom myndigheten. Jag vet hur det är att ha ett hot hängande över sig.
I det fallet var även min fru inblandad genom att de hade kartlagt hennes arbetstider. Det där är inget som rinner av en. Jag kan garantera att det sitter kvar i flera år när man inte har koll på vad som händer och vem som är gärningsman. Vad man än gör har man alltid ett öga bakåt. Det är inte värt detta om man som politiker blir utsatt för en sådan situation.
Thomas Morell (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! De exempel som statsrådet tog upp visar hur viktigt det är att man verkligen har koll på vad som sker runt omkring. De ensamma gärningsmännen lyckades ju med vad de avsåg att göra. De gjorde det i en tid då sociala medier inte hade särskilt stor inverkan, bortsett från Breivik. De tidigare befann sig mer i den analoga världen, om man får uttrycka sig så.
Det visar hur viktigt det är att ha koll på vad som sker. Om vi talar om våldsdåd ser vi vad som sker runt omkring oss överallt i världen, med sprängningar, halshuggningar och annat. Man skjuter till exempel folk urskillningslöst på öppna platser. Vi kallar det radikalisering.
Någon lever i tron att man är Gud fader själv och sätter sig sedan över andra och anser att man har rätt att döda, hota eller göra något annat. Det är detta som är det kusliga. Inte sällan har det kopplingar till kriminell miljö. Jag hoppas innerligt att regeringen är så pass vaken att den ser vad som sker runt omkring oss.
Jag kan försäkra statsrådet att de som finns runt omkring mig respekterar andra människors åsikter. Det är oerhört viktigt i en demokrati. Man kan ha olika uppfattningar, men man ska respektera varandra. Vi politiker som står och debatterar har ett stort ansvar. Vårt sätt att uppträda mot varandra sätter normer för andra.
Kan inte vi ha ett vårdat språk och en vårdad diskussion i sakfrågorna anser sig inte andra behöva ha det heller. Med det vill jag önska statsrådet en god jul och ett gott nytt år. Jag hoppas innerligt att det blir bättre 2021 än 2020. Jag önskar även er andra här inne, allihop, en god jul och ett gott nytt år. Jag kommer att vara här hela dagen, så jag kommer att önska fler detsamma.
Thomas Morell (SD):
Jag ska svara direkt på den frågan. Svaret är ja. Jag har också skrivit en motion om detta. Vi behöver ha skarp personal ute på vägen i en sådan omfattning att det ska vara en stor upptäcktsrisk att begå brott ute på vägen. Vi måste få ordning och reda. Statsrådet behöver inte vara det minsta orolig.
Vem det än är som kommer att vara statsminister nästa val, och om jag har förtroendet att vara riksdagsledamot, kommer jag att driva den här frågan. Jag kommer att fösa den frågan framför mig till dess vi har en lösning. Så enkelt är det. Ja, det är skillnad på att jobba på trafikpolisen 2007 och att göra det i dag. Men mejlet jag fick är daterat den 17 november klockan 16.22.
Förhållandena är precis desamma nu som då, men omfattningen är betydligt större. De är frustrerade, mina gamla kollegor, över att inte komma åt dem som sätter i system att fuska. Det slår undan benen för den seriösa åkerinäringen. Vi har vad man kan kalla modernt slaveri på våra vägar, där man bokstavligt talat kör livet ur människor. Det duger inte. Vi måste få till en förändring.
När jag jobbade på trafikpolisen fick vi in en förare som somnade när vi pratade med honom. Det berodde inte på att vi var så sagolikt tråkiga att prata med, utan det berodde på att han hade kört i 55 timmar utan godkänd vila. Det förstår var och en att när man då kommer in och blir sittande och det stannar av, då somnar man. Han hade anordningar i hytten där han gjorde sina behov under tiden han körde. Det här var 2007. Det är inte bättre i dag.
Det måste bli en förändring.