Amanda Lind (MP):
Jag vill återigen börja med att säga precis det jag sa i mitt inledningsanförande. Det här är en jätteviktig principiell diskussion att föra, och det här är inga enkla frågor. Jag avslutade mitt förra anförande med att säga att jag också tycker att det här är frågor som vi kommer att behöva följa upp och som jag ser som rimliga att följa upp för att se om mediestödsförordningen är anpassad på rätt sätt. Jag tycker dock att Mikael Strandman underskattar utmaningen i situationen.
När man ska ha en stor tryckpress och få ut papperstidningar till prenumeranter i stor mängd, som det var tidigare, är det klart att det sätter upp ganska höga trösklar för den som vill starta en tidning. Men vi har sett nyetableringar under de senaste hundra åren, varav en hel del också har kommit in i presstödssystemet, som är ett rättighetsbaserat system. Att sedan överföra detta rakt av till den digitala miljön är inte så enkelt. Det finns ett antal kriterier som är objektiva rakt av.
Vår myndighet har sedan bedömt att kriterierna inte har varit tillräckliga när det kommer till att prioritera bland de ansökningar som har kommit in eller för att de rakt av ska kunna utgöra grunden för ett rättighetsbaserat system. Det var också därför man tog den möjlighet man har som en myndighet att utfärda föreskrifter. Jag vill vara tydlig med att det är myndigheten som har den här möjligheten. Det är inte regeringen som vare sig har krävt eller önskat detta, utan det här är en möjlighet som en myndighet har utifrån de skrivningar som finns om syftet med mediestödet.
Det finns skrivningar kopplat till att syftet med mediestödet är att främja allmänhetens tillgång till oberoende nyhetsförmedling i hela landet via en mångfald av allmänna nyhetsmedier med redaktionellt innehåll av hög kvalitet. Jag har också tagit del av Tidningsutgivarnas remissvar, och precis som jag sa förra gången delar jag de principiella ingångarna här. Det vore väldigt eftersträvansvärt att ha ett mediestödssystem som i så stor utsträckning som möjligt utgår från objektiva kriterier. Fru talman!
Jag ser den här debatten som att vi är mitt i denna skärningspunkt, där väldigt mycket av vår traditionella konsumtion av nyhetsmedier via en papperstidning nu är i en förändringsfas. Det innebär också att regeringens och statens stödsystem till oberoende nyhetsmedier i hela landet behöver justeras. Det är därför vi har lagt fram ett pärlband av olika typer av reformer de senaste åren. År 2019 lade vi till det nya mediestödet.
Det var då detta syfte kom till för att vi skulle få till vita fläckar-stödet, som är så viktigt för att täppa till de luckor av lokal nyhetsförmedling som tyvärr fortfarande finns i vårt land. Det var väldigt bra att vi hade det på plats nu under pandemin, för det gjorde att vi ganska enkelt kunde inrätta redaktionsstödet och därmed stötta en bred mångfald av medier, både papperstidningar och digitala tidningar. Men det finns fortfarande inte en rättighetskomponent i mediestödet.
Jag tror att vi behöver fortsätta titta på den här frågan. Jag delar Mikael Strandmans grunduppfattning att vi ska ha ett press- och mediestödssystem som är så förutsägbart som möjligt och har så objektiva kriterier som möjligt. Det måste också funka i en digital miljö, för det är där väldigt många av läsarna finns. Här har jag sagt att vi kommer att fortsätta följa utvecklingen av press och mediestödet och analysera behovet av justeringar. Vi har som sagt gjort flera saker redan.
I det arbetet är det naturligt att också titta på frågan om förordningen och analysera utfallet av föreskrifterna.