Richard Jomshof (SD):
Tack för svaret jag fick, socialministern! Vi kan konstatera att motståndet mot icke-medicinsk omskärelse är omfattande. Det jag läste upp i mitt förra inlägg är bara några få exempel. Jag vill förtydliga och sammanfatta det jag anser vara de viktigaste argumenten mot det jag anser vara en lagstadgad könsstympning av pojkar.
För det första: Ingreppet sker oftast så tidigt i livet att den som blir omskuren inte har möjlighet att själv välja eller säga ifrån. Jag menar att det strider mot grundläggande medicinsk-etiska principer och mot patientlagen, i vilken det talas om respekten för patientens integritet och rätt att vara med och bestämma om handlingar och beslut som berör personen i fråga.
För det andra: Jag anser att ingreppet strider mot FN:s konvention om barns rättigheter, i vilken det bland annat fastslås att konventionsstaterna ska respektera barnets rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet samt vidta alla lämpliga åtgärder för att skydda barnet mot alla former av skada eller övergrepp. Konventionsstaterna ska dessutom vidta alla effektiva åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa.
För det tredje: Ingreppet är oåterkalleligt och kan leda till allvarliga komplikationer som blödning och infektioner. Vårdförbundet skriver till exempel på sin hemsida att ingreppet är smärtsamt och att det sammantaget saknar hälsomässiga vinster för barnet. Man skriver också att allvarliga komplikationer har inträffat vid omskärelse och ger exempel på att ett barn har dött trots att ingreppet utförts av läkare. För det fjärde: En omskuren penis blir mindre känslig för stimulans.
Anledningen till det är att man vid ingreppet skär bort tusentals känsliga nervändar. För det femte: En omskuren penis är inte mer hygienisk i sig själv, inte minst för att ollon och urinrör lämnas mer exponerade för smuts och bakterieangrepp. Man vet också att på nyfödda innebär avsaknaden av förhud en ständig kontakt med urin och avföring. Omskurna män löper dessutom ökad risk för urinrörsförträngning och urinvägsinfektion som kan leda till njurskador.
För det sjätte: Könsstympning av flickor är förbjudet sedan 1982, vilket jag anser är relevant i sammanhanget. Jag menar att är det förbjudet att könsstympa flickor ska det naturligtvis vara förbjudet att könsstympa pojkar. Allt annat är diskriminerande. För det sjunde: Socialministern talar om religionsfrihet, eller nämner det åtminstone som begrepp, i sitt svar.
Jag vill då påpeka att religionsfrihet också innebär frihet från religion, vilket är väldigt relevant i sammanhanget. Jag är fullt medveten om att det finns grupper, inte minst i Nordamerika, som inte är muslimer och judar utan kristna och även icke-troende som utför den här sortens ingrepp. För mig är det helt irrelevant. Det handlar inte om religion eller kultur. Det handlar om ett ingrepp på pojkar som är förkastligt.
Det spelar ingen roll vem som utför det, och det spelar ingen roll om en majoritet omskärs i vissa delar av världen. Det är fortfarande fel. Vi måste våga gå i främsta ledet och säga stopp mot saker som är dåliga, och detta är dåligt.
Med anledning av detta vill jag ställa följande fråga: Det blir ändå så att regeringen och socialministern de facto tar ställning för könsstympning av pojkar. Det är ett ingrepp som inte bara tvingar på barnet en religiös identitet och kränker barnets integritet utan också utsätter barnet för ett irreversibelt ingrepp som innebär men för livet.
Är det verkligen inte viktigare än att det finns grupper som kanske använder till exempel religionen, kulturen eller vad det än må vara som argument?