Tobias Billström (M):
Låt mig börja med att välkomna det Johan Andersson säger, nämligen att det är bra att vi har en samsyn. Det känns extra glädjande att Johan Andersson anser att det är tryggt att regeringen har tagit problemen på allvar för bärplockarnas situation. Det är viktigt att de som kommer till Sverige får de villkor de har blivit utlovade. Det är viktigt att människor får verka i vårt land på sjysta villkor och att de inte utsätts för risken att bli utnyttjade eller exploaterade.
Visst är det också sant att det tidigare säsonger har förekommit sådana problem, men vi ser också klara förbättringar. Det beror på att en rad åtgärder för att upptäcka och motverka missbruk har vidtagits. Liksom åren 2011 och 2012 har regeringen också i år uppdragit åt Migrationsverket att särskilt redovisa insatser för att upptäcka missbruk av regler, bland annat förekomsten av skenanställningar.
I syfte att ge ytterligare verktyg för Migrationsverket att använda när man upptäcker att reglerna inte efterlevs eller kringgås och arbetstagare därmed riskerar att utnyttjas kommer regeringen att återkomma med förslag på förbättringar av regelverket. Det är för tidigt att uttala sig om detaljerna om det kommande förslaget, men vi kommer att lägga fram ett förslag.
När det gäller frågan om bindande anställningserbjudanden, som vi nu diskuterar för andra gången på två dagar i kammaren, är det viktigt att komma ihåg att vi har en ordning i Sverige som bygger på att arbetstagare och arbetsgivare i Sverige förfogar över sitt eget avtal. De är fria att när som helst förhandla om anställningsvillkoren inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen, som vi alla värnar om.
Mot den bakgrunden finns det anledning att fråga sig på vilket sätt ett anställningsavtal, till skillnad från ett erbjudande, i ett ärende om arbetstillstånd skulle skydda arbetstagaren från oseriösa arbetsgivare. Jag förstår inte detta. Representanter från Socialdemokraterna återkommer ofta i debatten till förslaget, och jag har aldrig egentligen förstått vad det skulle få för praktisk effekt.
Om man med detta menar att en tredjelandsmedborgare som kommer till Sverige för att arbeta ska ingå bindande anställningsavtal, i den bemärkelsen att avtalet inte kan omförhandlas, måste man fråga sig om det är rätt väg att gå. Det skulle innebära en mycket stor förändring av den svenska modellen.
Jag anser, och regeringen anser, att oseriösa arbetsgivares missbruk av regelverket måste motverkas på annat sätt än genom en sådan ingripande förändring av den avtalsfrihet som råder på den svenska arbetsmarknaden. Det finns en påtaglig risk att om man genomför ett sådant förslag att man bygger in en utländsk modell, det vill säga en särbehandling av utländska arbetstagare i den svenska modellen.
Vi verkar trots allt ändå vara överens om att de villkoren och de reglerna ska omfatta alla arbetstagare, lika för alla. Det finns en diskrepans, en motsättning, som de som förespråkar ett sådant förslag måste reda ut. Jag tycker inte att jag har fått ett tillfredsställande svar, och därför är detta inte en bra åtgärd.
Däremot är det viktigt med en ordning där även arbetstagare från länder utanför EU är fria att omförhandla sina anställningsvillkor, under förutsättning att parterna är överens om detta och att det är förenligt med lagar och gällande kollektivavtal. Det måste stå i centrum för debatten.