Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det är intressant att fler blandar sig i debatten. Jag instämmer med Berit Högman att det hade varit bra om vi hade haft rapporten från CIF, för jag tror att den kommer att ge betydligt mer stoff till den här diskussionen, som nu får bli mer tillbakablickande. Det låter som att vi levde i ett eländes land. Så är det ju inte. Vi har en nästan historiskt låg arbetslöshet.
Framför allt många människor som arbetar har mer pengar över än man någonsin hade när skatterna var så höga att det i sin tur var ett hinder för att ta del av kultur eller idrott. Åtminstone var det ett argument som ibland användes av Socialdemokraterna att människor inte hade råd att till exempel gå på museum eller till någon idrottsverksamhet. Då är det intressant att se: Hur ser det ut i dag?
Vi ligger i topp inte bara på kulturutövande utan också på idrottsutövande i Europa. Sverige, Finland och Danmark ligger i topp. Vi har haft besök av politiker från andra delar av EU som är intresserade av hur vi arbetar med idrottsfrågor för att få det breda engagemang som faktiskt finns inom idrotten, framför allt på barn- och ungdomssidan.
När det sedan gäller äldres möjligheter att idrotta - vi kan komma in på det senare under diskussionen - är det oerhört glädjande att vi ser en stor ökning. När det gäller just barn och unga kan vi enas om att det är viktigt. Det är viktigt för hälsan och för samhörigheten. Det är viktigt att man hittar en idrott, för det ger så mycket, inte minst glädje.
Genom ett permanentat idrottslyft, vilket det inte var tidigare, med en betydligt större andel pengar såväl för idrottsrörelsen som indirekt för skolorna att ta del av finns det betydligt större möjligheter än det någonsin har funnits tidigare.
Jag anser att det är otroligt cyniskt om det stämmer att en förälder hade fått svaret från en innebandyklubb att det skulle bli ett lägre tryck om avgifterna höjdes. Vi kan återkomma till avgifterna också.
Under de år som Idrottslyftet har verkat har jag varit ute på många skolor och mött många föreningar i stora delar av Sverige där det har visat sig vilken betydelse skolans engagemang har, inte minst för de elever som kanske inte har tillgång till bil eller föräldrar som kan skjutsa.
Därför är det viktigt att idrottsföreningarna kommer till skolan och visar upp sig och att eleverna får möjlighet att delta och testa flera olika idrotter, för det är inte säkert att man fastnar för just de stora idrotterna. Detta är någonting som vi har tagit till oss, som vi bygger på och som utvecklas i en god dialog med Riksidrottsförbundet.
Vi ser också att det finns många flickor, inte minst invandrarflickor, som är precis lika roade av att idrotta som pojkarna är. De har inte bara ett intresse, utan de idrottar också, men ofta vid sidan om den etablerade idrotten. Det är intressant att se hur vi kan följa upp det och se till att de möjligheterna blir bättre.
Den samverkan som vi nu vill att Riksidrottsförbundet ska ha med exempelvis svenskt friluftsliv, scoutrörelsen eller andra föreningar som är aktiva är otroligt betydelsefull för framtiden för att vi ska få fler unga att börja pröva en idrott, inte bara de som har det naturligt hemifrån utan framför allt de andra, och fortsätta idrotta högre upp i åldrarna.