Kerstin Lundgren (C):
En enig kammare beslutade 2003 om politik för global utveckling. Alla politikområden ska bidra till en rättvis och hållbar global utveckling där rättighetsperspektivet och fattiga människors perspektiv sätts i centrum. Sedan dess har det gått 14 år, och vi har sett flera nystarter här i riksdagen.
Herr talman! Det är tid att se verkligheten i vitögat. Expertgruppen för biståndsanalys visade i sin rapport att i 1 000 resultat där man återrapporterat att något har gjorts - det gäller flera regeringar - fanns nästan inget fokus på intressekonflikter.
Jag noterar att den skrivelse vi nu behandlar, den senaste nystarten, riskerar att bli en sammanblandning. SDG- och PGU-konceptet bidrar enligt expertgruppen till otydlighet, även kring ansvar. Det är vaga formuleringar, till exempel "verka för" och "bidra till".
Det saknas tydliga mål. Det talas om ny resultatuppföljning men inte hur det ser ut. Detta anför alltså Expertgruppen för biståndsanalys. Herr talman! Riksdagen granskar och beslutar. Vi har försökt att driva på för ökad transparens, tydlighet och uppföljningsbarhet.
Riksdagen behandlade 2007/08 sex globala utvecklingsmål som identifierades. Det handlade om hur man skulle följa upp dem vad gäller den politiska delen, samordning, kunskap och hur långt man hade kommit.
Det var en del av det ansvar vi tog för att dåvarande regering skulle följa vad OECD-Dac hade sett i sin granskning. Man såg att förbättringar hade skett men tyckte att vi borde göra mer för att göra det uppföljbart och tydligt. Herr talman!
Jag upplevde att vi då fick en förbättring i rapporteringen av de sex globala utmaningar som identifierades. I återrapporteringen till riksdagen fick vi en ökad tydlighet, inte minst vad gäller intressekonflikter. De lyftes fram, och regeringen gav oss också sin bedömning av hur de skulle hanteras.
Det gav oss som granskande riksdagsledamöter en möjlighet att följa utvecklingen. Med den senaste PGU-nystarten, som regeringen med Isabella Lövin med flera har lanserat, upplever jag ett tydligt steg tillbaka. Det är verkligen en exempelsamling.
Lite otydligt sägs den gälla 2014-2016 samtidigt som det ges exempel på vad man ska uppnå till 2017. Ambitionsnivån sägs vara höjd, med särskilda ambitioner på fem områden för 2014-2016. Skrivelsen sägs redovisa mål och intressekonflikter inom fem tematiska områden.
Ja, i rubriken, men vari konflikterna består, enligt regeringen, är nästan omöjligt att utläsa. Med denna utgångspunkt är det också mycket svårt att se hur regeringen bedömer hur olika intressekonflikter ska hanteras. Det sägs också att skrivelsen ska visa brist på utnyttjad potential för samstämmighet.
Jag roade mig med sökmotorer och såg att detta omnämndes på två ställen i skrivelsen, dels på s. 2, dels på s. 10, och båda var initiala rättelser. Så mycket för att redovisa brister - något mer kött på de benen gavs inte på andra ställen.
Regeringen talar således om en ambitionshöjning och ett kunskapslyft, men jag uppfattar en tydlig ambitionssänkning och nästan kunskapsflykt utifrån vad vi tidigare har gjort. Det låter stort, men vi fick möjlighet att granska handlingsplanerna under några timmar.
Det skulle ge oss lite mer kött på benen för att se om det fanns något där bakom som inte hade kommit fram. Men för oss som läste dessa handlingsplaner kändes det som att det var en julgran som stod kvar inne och hade tappat alla barr.
Det är en lång rad ord som snarare handlar om Agenda 2030 och lite olika bilder. Men när det gäller PGU-perspektivet lämnas läsaren nästan helt utan svar. Måhända beror detta på att den framtidsminister som omnämns i skrivelsen hann avgå precis innan regeringen antog den.
Det blev en regeringsombildning, och kanske är det därför som de strategiska åtgärder som framtidsministern skulle vara ansvarig för saknas. Kanske hade man annat att göra så att de inte kom med i skrivelsen, men de fanns heller inte i de handlingsplaner som vi läste.
PGU ska enligt regeringens skrivelse vara ett verktyg, men riksdagen har satt upp målet att nå en rättvis och hållbar global utveckling. Det var detta man skulle svara upp mot. Det är inte ett verktyg utan ett mål som riksdagen har uttalat.
Sedan PGU antogs 2003 har alla regeringar haft svårigheter att ta sig fram, hitta fokus, sätta upp mål, lyfta upp intressekonflikter och försöka få det hela att hänga samman.
Men som jag nämnde tidigare uppfattade jag att den förra regeringen hade kommit något på spåren som började gå att operationalisera och som riksdagen kunde granska, följa upp och debattera. Nu ser vi att man är tillbaka i ett grått töcken - en dimma, skulle jag vilja säga.
Mot denna bakgrund är det uppenbart att riksdagen måste ge regeringen i uppdrag att tänka om. Från vår sida har vi sett att det finns nya förutsättningar. Agenda 2030 ger en helt ny arkitektur för vår biståndspolitik och för vår egen nationella politik, eftersom vi har ett nationellt ansvar.
Detta gör att vi måste hitta ett sätt att förena Agenda 2030 med PGU. Detta kräver, som vi ser det, en parlamentarisk översyn så att vi kan fokusera och göra ett omtag tillsammans. Annars blir detta alltmer spagatpolitik.
Vi tycker att det är rimligt att riksdagen kräver en bättre samsyn på detta område, eftersom vi ska göra något tillsammans fram till 2030, då vi ska ha nått målen i Agenda 2030.
Regeringen har sagt att man har tillsatt en expertdelegation för Agenda 2030 som den 31 maj i år ska lämna en översiktlig handlingsplan och sedan ska fortsätta att jobba fram till 2019.
Det är väl spännande att det finns en expertgrupp, men vore det inte rimligt om riksdagen markerar att vi vill se en ökad parlamentarisk kraft så att vi kan få ihop agendorna och samla oss så att vi får bra resultatförutsättningar inför 2030, då målet ska nås? Därför, herr talman, vill vi se ett omtag.
Vi har lagt fram detta som en reservation under punkt 1, och jag yrkar således bifall till reservation 2.