Rosita Runegrund (KD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 9. Kristdemokraterna har ytterligare en reservation. Den står vi naturligtvis också bakom. Det är lätt att känna sig maktlös och otillräcklig inför miljöproblemen som världen står inför. Det är enorma utmaningar för att lyckas vända de levnadsmönster vi har byggt upp och som tyvärr inte alltid är långsiktigt hållbara.
För att få bukt med problemen krävs det mer internationellt samarbete och framför allt snabba åtgärder. I kapitel 4 i Millenniedeklarationen står det: "Skydd av vår gemensamma miljö.
Vi ska göra vårt yttersta för att befria hela mänskligheten, framför allt våra barn och barnbarn, från hotet om ett liv på en planet som är oåterkalleligt förstörd av mänskliga aktiviteter och vars naturtillgångar inte längre räcker för människornas behov."
Detta är underskrivet av så många ledare och över 190 länder. Enigheten är stor och har länge varit stor om att västvärldens produktions- och konsumtionsmönster inte är långsiktigt hållbara. Skulle alla människor i utvecklingsländerna ha samma levnadsstandard som västvärlden har i dag skulle planeten jorden inte räcka till. Var skulle då allt avfall ta vägen?
Hur skulle då försörjningen av råvaror garanteras till alla? Begreppet hållbar utveckling definieras ofta som en utveckling som tillgodoser dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjlighet att tillgodose sina behov.
Generationsperspektivet återspeglar väl de principer som är grundläggande för Kristdemokraternas förhållningssätt till miljön, den så kallade förvaltarskapsprincipen. För att lösa många av de mest hotande problemen krävs en effektivisering av vår egen energi- och resurshantering och teknisk hjälp till utvecklingsländerna för att hoppa över smutsiga steg i utvecklingen.
Där råder en samsyn från utskottet. Det internationella miljösamarbetet måste präglas av ökad forskning för att utveckla hållbar teknologi och effektiva system som överförs från västvärlden till utvecklingsländerna. Men det behövs också en starkare internationell miljöinstitution som kan övervaka miljökonventionerna och främja informationsutbyte, kunskapsuppbyggnad med mera.
EU:s roll för den hållbara utvecklingen kan inte överskattas. Unionen måste i ökad utsträckning integrera miljöperspektivet i övriga politikområden i samarbete med utvecklingsländerna. EU-länderna måste leva upp till Kyotoprotokollet om klimatförändringar genom kraftfulla insatser på hemmaplan och i synnerhet en ökad samordning på energiområdet. Fru talman!
I avsnittet om miljö och säkerhet tycker jag att Kristdemokraternas två yrkanden har fått ett bra mottagande. Vattnet kommer att bli flaskhalsen för människor i den fattiga världen. Det gäller vid inflyttning till städer men också när man ser vattenbristen i Västafrikas städer.
Man kan läsa i Omvärldsbilder, som speglar den nya världskultur som växer fram, om FN-systemets och frivilligorganisationernas arbete med humanitära katastrofer. I dag står att läsa att hela den befolkningsökning som väntas blir cirka tre miljarder fram till år 2050.
Från i dag dryga sex miljarder kommer befolkningen att öka med ytterligare tre miljarder. Det visar sig nämligen att hela den ökade befolkningen och en liten del därtill kommer att bo i städer. Det blir inte som man tidigare fruktat i jättelika megastäder med 10 miljoner invånare, utan det handlar om städer med omkring en halv miljon människor. Det är någonting som vi måste ta på fullt allvar.
Fru talman! Så länge som två miljarder människor saknar elektricitet och bränsle finns inte förutsättningar för att avskaffa fattigdomen. Så länge som de hänvisas till djurspillning och brännved går det inte att få i gång en positiv utveckling. Det är därför hög tid att vi genom internationellt samarbete hittar sunda strategier för den globala energiförsörjningen. Det gäller såväl för fattiga länder som för västvärlden.
Vi måste utgå från förnybara källor för att minska koldioxidutsläppen. Energin måste göras tillgänglig för alla även på landsbygden. Visst är det välkommet att EU erkänner energins stora betydelse för fattigdomsbekämpningen och att man i EU har inrättat ett partnerskap mellan unionen, energiföretagen och u-länderna. Men hur ska det tas på allvar om det inte avsätts några pengar?
Risken är att det än en gång blir vackra ord utan egentligt innehåll. I dag satsas 75-100 miljarder dollar per år i utvecklingsländerna på energiutveckling. Men i stort sett samtliga satsningar rör kommersiell energi som inte är långsiktigt hållbar. Dessa satsningar har en lång livslängd, och är inte möjliga att avveckla när så önskas och när vi har funnit mer hållbara lösningar.
För att möjliggöra en mer långsiktigt hållbar utveckling i dessa länder är det oerhört viktigt att vi redan nu skapar incitament för att bistå med bästa möjliga teknologi för ett hållbart energiutnyttjande. Fru talman! Jag vill också nämna lite om institutioner.
För att styra upp det globala samarbetet i miljöfrågor måste det till starkare institutioner för internationell miljö. Visst är de internationella miljökonventionerna viktiga. Men vad spelar det för roll om de inte efterlevs? Som det ser ut i dag saknas det alltför ofta möjligheter att genomdriva att kraven efterlevs. Oftast står starka ekonomiska krafter mot de små och svaga.
Det är förödande på lång sikt, och därför måste kontrollmekanismer och bindande beslut alltid kopplas till undertecknande av konventionerna. Kristdemokraterna vill därför inrätta en internationell miljödomstol som skulle stärka det internationella ramverket på miljöområdet. Till en sådan domstol skulle knytas ett fungerade stationssystem som skulle gälla för alla. Fru talman!
Avslutningsvis vill jag säga att många hade förhoppningen att toppmötet i Johannesburg skulle omvandla våra ambitioner om en hållbar global utveckling i konkret handling. Så blev det dessvärre inte. Men det gäller att inte ge upp. Sverige och EU har en oerhört viktig uppgift i att driva på i det internationella miljösamarbetet och tackla trögheten i de internationella förhandlingarna.
Grundprincipen måste vara att ekonomisk tillväxt inte får ske så att klimat, miljö eller vår hälsa äventyras. Men, fru talman, klockan tickar!