Gunnar Andrén (L):
Varför vara så dystra som jag hör att oppositionen är? Gläds! Gläds du svenska folk över att det nu har blivit mycket bättre i Sverige än tidigare! Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet är bekymrade, som de skriver i sitt särskilda yttrande, över att skatterna har sänkts med 65 miljarder kronor.
Detta, fru talman, är ett bekymmer som jag kan bära med alla de människor i vårt land som har fått del av dessa skattesänkningar. Nej, låt oss nu lägga detta åt sidan och inte vara dysterkvistar.
Gläds i stället åt att vi har fått fler anställda i detta land, färre sjuka, många fler företag, färre företagskonkurser och många fler arbetade timmar. Det är ju jättebra! Vi kanske till och med kommer att få ordning och reda i skolan så småningom.
Mycket är bra i skolan, men jag håller med Jan Björklund om att den enskilt viktigaste åtgärden är att se till att få bättre kvalitet för de många människor som ska gå ur skolan så att de kommer väl rustade för livet - inte för att ha bra betyg, utan för att vara väl rustade för livet. Där har utvecklingen under en lång rad skolministrar gått åt fel håll. Fru talman!
Efter andra världskrigets slut har vi haft fyra stora skattereformer i detta land. 1970 infördes en mycket stor skattereform av den dåvarande socialdemokratiska regeringen stödd av Folkpartiet. Den innehöll två mycket viktiga saker. Framför allt togs särbeskattningen bort. Detta var 1970.
Det andra handlade om bostadsbidrag och allt möjligt, så det lämnar vi därhän. Men att jag tar upp frågan om särbeskattning nu beror på att vi just i år tar bort den sista delen av sambeskattningen. När förmögenhetsskatten nu tas bort försvinner den sista delen av sambeskattningen, även om detta inte är huvudmotivet till varför den tas bort.
Ni som tycker att förmögenhetsskatten är så bra kan tänka på att det är den sista reminiscensen av ett uråldrigt system som går ut på att en man och en kvinna, en familj, som bor tillsammans ska beskattas tillsammans. Varför vill ni detta? Varför vill ni återinföra sambeskattningen i Sverige när det gäller förmögenhetsskatten?
Jag tycker att ni borde förklara för svenska folket varför ni vill ha kvar sambeskattningen. Det är i alla fall ingen jämlikhetsreform. Jag förmodar att det inte är alla som har bevillningsutskottets betänkande 40 från 1970 på sina skrivbord, så jag tog med det för att läsa innantill lite grann.
Det visar sig att den socialdemokratiska majoriteten i detta utskott som leddes av John "Kinna" Ericsson var medveten om att vissa marginalskatteskärpningar skulle inträda med förslaget när årsinkomsten översteg 30 000 kronor, det vill säga vid en månadslön på ungefär 2 500 kronor. Detta gällde även för ensamstående.
1970 skriver man alltså: "Även om en mildring av marginalskatten i och för sig är önskvärd är en sådan åtgärd i första hand beroende på det statsfinansiella utrymmet härför." Det kunde vara skrivet i dag. Ibland har man inte råd med allt, och det är vad jag vill säga med detta.
Om man har en progressiv skatteskala kommer en del skattesänkningar att rent matematiskt betyda att en del får mer, inte säkert i procent, men i kronor räknat. Ni som vill ha en progressiv skatteskala måste förstå att det blir på det sättet.
Man kan be riksdagens utredningstjänst att räkna hur många gånger som helst - vill man ha en progressiv skatteskala och någon gång sänka skatten så kommer det faktiskt att bli på detta sätt. Det var sant 1970 när Socialdemokraterna genomförde sin reform. Det är lika sant när vi nu genomför denna reform, fast vi rent tekniskt gör det på ett annat sätt. Sedan går åren, och 1982 gör Socialdemokraterna, Centerpartiet och Folkpartiet upp den underbara natten. Jag lämnar det därhän. Det var framför allt en marginalskattereform.
År 1990 gör Folkpartiet och Socialdemokraterna upp och avskaffar det perversa skattesystemet, för att citera dåvarande finansminister Kjell-Olof Feldt. Därefter har detta skattesystem under de senaste 16 åren deformerats. Ni måste medge det. Det har deformerats, dock inte av ond vilja - det vill jag inte påstå. Det har deformerats genom en oändlig mängd olika ingrepp, och framför allt är det inkomstskatteskalan som har deformerats.
Det är inte längre så lönsamt att arbeta. Den fjärde skattereformen som jag talade om är att den nya borgerliga eller liberala regeringen 2006/07 införde ett jobbskatteavdrag. Att det ska vara lönsamt att arbeta tycker jag ligger väl i linje med socialdemokratisk politik.
Det är därför helt obegripligt att man går emot detta! Man ska kunna leva på sin lön, och man ska inte leva på lån, som det framför allt var till 1970. För att citera Ulla Andersson: Man ska kunna leva på sin socialförsäkring, och man ska inte leva på bidrag. Att använda orden rätt är också viktigt.
När ni går emot våra förslag som nu genomförs gör ni er själva en otjänst. Även i er egen politik hade det varit nödvändigt att göra dessa saker. Kanske inte på samma sätt rent tekniskt - det håller jag med om. Det kan utformas på olika sätt. Men i sak var det nödvändigt att göra något åt skattesystemet. Socialdemokraterna pratar mycket om rättvisa.
Allt vad Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet gör är rättvist. Allting annat är orättvist. Men Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet har inte monopol på att bestämma vad som är rättvisa, utan det kan man ha olika synpunkter på. Jag menar att det är mer rättvist att få behålla mer när man jobbar. Det är mer rättvist än att staten ska ta hand om mer pengar.
Jag kommer att fortsätta att protestera när ni säger att det är rättvisa. Nu accepterar ni 80 procent av jobbavdraget. Det var orättvist förra året, men i år accepterar ni det. Vad är det för rättvisa? Det blir en glidande skala. Jag tror inte alls att ni tycker att det är särskilt bra att säga att det var orättvist förra året och rättvist nu, utan det har ju att göra med omständigheterna.
Men jag tycker i alla fall att man kan arbeta i en viss riktning. Det finns mycket att säga om skattepolitiken, men jag vill särskilt ta upp en sak för att visa på den grundläggande oenigheten mellan dessa tre partier. Det gäller behandlingen av grundavdraget.
Socialdemokraterna vill höja grundavdraget men inte för alla skattebetalare utan för pensionärer. Vad vill då de två andra partierna? Vänsterpartiet vill tvärtom sänka grundavdraget för alla. Vad vill Miljöpartiet?
De vill höja, nej, sänka, nej, höja grundavdraget för alla. De vill höja grundavdraget, och Vänsterpartiet vill sänka grundavdraget. Det är svårt för mig att hålla reda på, fru talman, för det är så många olika linjer. Det finns tre totalt olika linjer! Detta påverkar i grund och botten hela skatteskalan med marginalskattesatserna för alla människor.
Jag menar att det är helt omöjligt att få fram något oppositionsalternativ när det gäller just skatteskalan. Allra sist vill jag ta upp bostadsbeskattningen. Det har hänt mycket på det området. Jag tycker att vi som nu reformerar denna skatt ska fundera. Har allt blivit bra? Har allt blivit perfekt? Svaret är enligt mitt förmenande nej.
Men man måste se på alternativet. Alternativet är att man hade fortsatt med den gamla bostadsbeskattningen.
I Socialdemokraternas, Vänsterpartiets och Miljöpartiets senaste budget, som jag och många väljare läste, skulle faktiskt bostadsbeskattningen för i år och de kommande åren ha höjts med ytterligare 3-4 miljarder.
Det var inte så att man ville ändra på något, även om det står så i Socialdemokraternas särskilda yttrande till finansutskottet. Det är sanningen. Men regeringen har gjort något annat. Man har äntligen satt stopp för den fortsatta höjningen av bostadsbeskattningen. Det är det viktigaste som har skett.
De partier som nu säger att man ska ha en mer rättvis beskattning måste först göra upp med sin egen politik på den punkten. Ska man fortsätta höja bostadsbeskattningen eller inte? Jag uppfattar att ni säger att det inte går. Socialdemokraterna säger nu att skatten ska vara förutsägbar. Detta är en radikal förändring! "Fastighetsskatten ska vara förutsägbar för den enskilda fastighetsägaren" står det.
Var det någonting som den tidigare bostadsbeskattningen inte var så var det förutsägbar för den enskilde. Man kunde bli miljonär på att bo i ett skjul!