Nyamko Sabuni (L):
Jag tror att utgångspunkten för ett regelverk, om det ska vara trovärdigt, måste bygga på att det finns vetenskap som visar på varför man förbjuder saker eller för den delen tillåter saker. Om man ska sätta i gång och förbjuda allt för att det eventuellt kan vara farligt men det inte finns några bevis för att det är farligt, tror jag att vi får ett regelverk som varken tillverkare eller myndigheter, Konsumentverket i det här fallet, kan följa upp och leva efter.
Därför menar jag att det är väldigt viktigt att det som anses farligt, det som vetenskapligt bevisats vara farligt, är förbjudet. Jag kan förstå Egon Frids tankar att det inte bör finnas några kemikalier alls. Visst, det går väl att säga det också om det som man vet är farligt i större mängder. Men i det här fallet har vi gjort avvägningen mellan kostnaden för marknaden och säkerheten för barnen.
Och vi vet att med de mängder som förekommer är det inte farligt för barn att leka med dessa leksaker. Det som är viktigast måste ändå vara att garantera att det inte är farligt. Skulle det visa sig att det finns någonting ytterligare som är farligt, för också den marknaden utvecklas hela tiden, och det kommer nya leksaker på marknaden som innehåller kemikalier som vi inte tidigare har sett, kommer också det att upptäckas. Och är det farligt säger direktivet som sagt att det ska förbjudas.
Men utgångspunkten måste ändå vara att vi vet varför vi förbjuder saker om lagen ska vara trovärdig och därmed efterlevas. Det finns inte möjlighet att kontrollera alla leksaker. Även om alla typer av leksaker skulle kontrolleras skulle man aldrig kunna kontrollera alla leksaker. Det är människor som jobbar med tillverkning av dessa saker. Det kommer antagligen att inträffa att någon leksak inte lever upp till standarden enligt regelverket.
Men det är viktigt att företagen känner till regelverken och att de försöker leva upp till dessa regelverk, och det är viktigt att marknadskontrollerna är så effektiva som möjligt. Det är också så Konsumentverket får arbeta. Vi har sagt tydligt och klart att det är marknadskontroller som ska prioriteras i Konsumentverkets uppdrag.
Vi vet att det har varit en nedgång efter flytten från Stockholm till Karlstad, men nu har Konsumentverket återigen fått upp sin personalgrupp till den storlek som den ska ha. Nu har de också stabiliserat sig på plats och kan återigen vara effektiva i att utföra sitt uppdrag. Det viktigaste här kommer just att vara att kontrollera produkter så att vi vet att de är säkra för konsumenterna. Återigen tycker jag att det här direktivet innehåller precis det vi behöver.
Det finns också en viljeinriktning på just att försiktighetsprincipen ska gälla. Allt nytt farligt som upptäcks ska på en gång förbjudas. Vi behöver inte ens vänta på standarder, utan det kan på en gång förbjudas. Och innan leksakerna förbjuds kan de i alla fall tas bort från marknaden tills det är bevisat att de är säkra. Företagarna vet också att deras produkter kan tas bort från marknaden i väntan på att de kan bevisa att de är säkra.
Allt detta menar jag kommer att göra att företagen kommer att vara mer försiktiga i sin tillverkning. Framför allt kan vi få denna mångfald av tillverkare, också små tillverkare, att kunna överleva, för det går inte att säga att alla ska göra denna oberoende kontroll. Det kostar för mycket och skulle drabba små och medelstora företag. Och jag tror inte att Egon Frid heller vill ha en marknad som bara förlitar sig på ett fåtal tillverkare.
Vi vill ha en mångfald av tillverkare, och vi menar att de ska leva upp till de regelverk som finns. I övrigt får vi använda oss av marknadskontroller för att hitta de brister och fel som uppstår.