Marie Nordén (S):
Även jag vill tacka ministern för svaret. I dag måste bredband, och möjligheten att vara uppkopplad, surfa på nätet, kommunicera via mejl och webb, precis som telefoni anses vara en grundteknik. Precis som vägar är det en självklar del av infrastrukturen. Det är också en förutsättning för att kunna bo och verka i hela landet.
När man i dag kommunicerar med myndigheter, till exempel Försäkringskassan, förväntas man i princip kunna göra det via nätet. Att driva ett företag utan webbsida är omöjligt. Att ha kontakt med kunder, kunna ta betalt, boka och beställa via mejl är en självklarhet.
Alla som turistar på orter som Åre, Visby, Funäsdalen, Storuman och Lysekil förväntar sig att uppkopplingen mot nätet ska fungera, och den ska vara snabb, smidig och säker. Precis som ministern säger ligger Sverige långt före flera andra länder. Men det är långt ifrån alla som i dag har en vettig, snabb och säker uppkoppling.
Den stora utbyggnaden skedde mellan 2001 och 2007 och finansierades främst med statliga medel, EU-stöd och kommunala insatser. Många valde för att nå största möjliga täckning att ha en radiolänk till telestationer. Nu vet man att denna teknik är otillräcklig. Det är endast med fiber som man kan ha en säker möjlighet att skapa den överföringskapacitet som man kräver, nämligen 100 megabit per sekund.
I mitt län Jämtland är det ungefär 30 procent som har tillgång till bredband via fiber. I vissa kommuner har man knappt börjat gräva. I till exempel Östersunds kommun har mer än 50 procent av hushållen tillgång till bredband via fiber. Men det är i glesbygden som det inte grävs i den takt som vi önskar. Där finns nämligen inte marknaden. Där måste någon annan bygga.
När Post- och telestyrelsen är ute och träffar politiker, tjänstemän och byalag är beskedet tydligt. Man har ett informationsmaterial, eller snarare en powerpointpresentation, som jag tycker känns beklämmande och tragisk. Där ställer man frågan: Var är marknaden, och vad händer när marknaden inte bygger?
Svaret är: "Där marknaden inte bygger ut måste de boende själva skapa förutsättningar för att bredband med hög kapacitet byggs ut." Det är så man skriver. Det är tydliga besked från staten och regeringen om vem som har ansvaret för att hela landet ska kunna utvecklas och leva vidare och få den teknik som krävs. Vi tycker inte att det duger, och jag tror inte heller att ministern kan vara nöjd med utvecklingen.
Jag säger inte att det inte finns positiva, drivande krafter i många byar. Det finns många starka och intresserade byalag som i kampen för byns överlevnad är beredda att lägga ned mycket tid och resurser. Men jag måste starkt ifrågasätta om det verkligen är de ideella krafterna som ska ta huvudansvaret och kommunerna som i nästa steg ska leverera en nationell vision.
Det är inte lite som man förväntar sig av byalagen. De ska mobilisera sina grannar, de ska söka pengar, prospektera, gräva, äga, driva och förvalta byanätet. Detta innebär inte bara att man ska byta organisationsform från ideell förening till en annan form; det ställer också stora krav på byalagets kompetens och kraft att jobba med detta.
Den egeninsats på 10 000-20 000 kronor som kommer i form av anslutningsavgiften är också en otroligt stor summa för den enskilde. Jag undrar om ministern inte ser det orättvisa i hur läget ser ut i landet. Tycker inte ministern att vi borde se en annan ansvarsfördelning?