Beatrice Ask (M):
Jag ska försöka svara på frågorna. När det gäller det franska initiativet var Sverige väldigt aktivt och positivt när det lades fram. Frankrike lovade att skicka ett skriftligt förslag som kommittén skulle arbeta vidare utifrån. Det har inte Frankrike gjort, och vi har tagit kontakt med fransmännen och frågat vart det har tagit vägen. Det är därför jag i mitt svar säger att vi funderar över om det är nödvändigt att vi tar ett initiativ.
Man utgår ju ifrån att ett land som har lagt fram ett förslag och sagt att de ska komma med något faktiskt gör det. Men vi har redan tagit den kontakten, och tänker inte släppa det utan se vad som kan göras. Fransmännen har ju rätt i ursprungsidén, att mycket av detta måste göras på EU-nivå. Ett annat påpekande gällde sambandsmännen och barnpornografigruppen, att de arbetar mot grov organiserad brottslighet och inte specifikt barnsexturism. Det är sant.
Samtidigt ska det i ärlighetens namn också sägas att många gånger är barnsexfrågorna - om vi inte bara tar turismen - och de övergrepp som de här barnen utsätts för en del av en mer omfattande kriminell verksamhet. Ibland verkar det som om man sysslar med handel med lite av varje tyvärr. Människohandeln ligger ju här också. Det är klart att man måste se det sambandet. Men det är riktigt att resurserna är begränsade.
Däremot kritiserar inte jag att de sitter så mycket på Rikspolisstyrelsen och arbetar med de här frågorna. Det vi behöver centralt är expertiskompetens som kan handleda och hjälpa poliser runtom i landet som får in anmälningar. När det kommer någon i Kramfors och berättar om något som man har hört eller sett är det inte säkert att närpolisen där har så stor kompetens i frågan.
Då måste det finnas, tycker jag, centralt inom polisorganisationen några erfarna som vet hur man kan hantera det hela och som också kan koppla in sådana uppgifter i det större perspektivet, för ofta är det samordnat på det sättet. Hur ska samordningen se ut? Det visar sig ju när man tittar på de här frågorna att ganska många ministrar för det första är inblandade.
Det franska initiativet är det egentligen närmast Göran Hägglund som håller på med, men frågan var ställd till mig. Den första samordning vi måste göra har vi börjat med. Det är att vi inom regeringen måste prata med varandra om det här, reda ut vem som tar hand om vilken fråga och samtala om hur helheten ser ut.
Jag tror också att vi måste ha någon typ av organisation eller tänk om hur vi samarbetar, inte minst med de frivilliga organisationerna som är väldigt viktiga när det gäller barnsexturismen. Vi har hela den sociala biten.
Min erfarenhet av de här frågorna är framför allt utifrån ett engagemang som kvinnoförbundet hos Moderaterna har i Thailand kring Baan Chivit Mai som är ett skolhem där man tar hand om små flickor och pojkar som föräldrarna säljer eller som blir bortrövade på väg till skolan. Man tar hand om dem, ser till att de får utbildning, socialt stöd, medicinsk behandling - en del av barnen har tyvärr fått aids.
I detta konkreta arbete ser man att det till exempel handlar om polisskydd för att kunna gå till skolan säkert. Det handlar om att förstärka den ekonomiska och sociala situationen i dessa områden - det är biståndspolitik och ekonomisk politik, om jag ska vara ärlig. Det handlar om utbildningsfrågor. När man börjar titta på detta ser man att det är en rad saker som man måste arbeta med.
Man löser väl inte alla världsproblem på en gång, men jag tror att det är bra att se den här bredden och att försöka arbeta på olika fält. Jag kan också nämna, fast talartiden håller på att gå ut, att senast jag var på ministerrådsmöte lade den engelske ministern Reed fram en del förslag inom RIF-samarbetet. På nästa informella möte kommer vi också att diskutera en del kring barnsexfrågorna. Det kommer alltså att hända en del på detta område. Jag får väl återkomma i nästa inlägg och berätta mer om det.