KBLab/rixvox huggingface dataset:
Axel Hallberg (MP):
Jag vill egentligen lämna energidebatten till våra kollegor i näringsutskottet, men när Sten Bergheden nu ändå bjuder upp vill jag säga att det är otroligt viktigt att vi ökar den svenska elproduktionen. Det stora hindret vi har i dag handlar inte om kärnkraften utan om att moderata kommuner säger nej till havsbaserad vindkraft.
Om moderata kommuner inte hade gjort det hade vi snabbt kunnat öka den svenska elproduktionen väldigt mycket. Det behövs. Sedan talade jag om bättre förutsättningar för järnvägen och vikten av att satsa på järnvägen. Då får Moderaterna på något sätt detta till att vi försöker straffa ut den svenska åkerinäringen. Det är inte vad jag säger. Vi vet att det måste bli en överflyttning från väg till järnväg. Då är det mycket effektivt och klokt att satsa på att bygga ut järnvägen.
Det har satsats på tok för lite resurser på den svenska järnvägen, både vad gäller investeringar och underhåll, och det måste vi ändra på illa kvickt. Vi har många förslag som ska se till att snabba på omställningen av fordonsflottan för åkerinäringen, bland annat ökat stöd för inköp av tunga elfordon och framtagandet av nationella planer för att bygga ut tankinfrastruktur för biogas och laddinfrastruktur.
Detta är viktiga förslag som skulle underlätta för åkerinäringens nödvändiga omställning, och jag hoppas att Moderaterna vill vara med och driva på dessa förslag och kan ställa sig bakom de förslag som Miljöpartiet har.
Axel Hallberg (MP):
Låt mig först och främst säga att reduktionsplikten fyller flera viktiga funktioner. Det är ett sätt att blanda i mer hållbart bränsle i det vanliga bränslet och att på lång och kort sikt stärka förutsättningarna för att producera hållbara biodrivmedel i Sverige. Det är en otroligt viktig framtidsfråga, och därför är det oerhört sorgligt att den svenska reduktionsplikten, som det ser ut, kommer att pausas.
Vi behöver långsiktiga förutsättningar för att öka produktionen av biodrivmedel om vi ska lyckas göra den klimatomställning som åtminstone de flesta av oss här vill göra. Jag är den första att önska att fler länder skulle följa Sveriges väg och vilja gå snabbare fram i klimatomställningen. Men oavsett det tycker jag att Sverige ska ligga långt fram.
Det är helt rätt att vi vågar ha en reduktionsplikt som gör att vi nu faktiskt ser ut att nå våra mål för transportsektorn. Om vi inte hade haft den hade vi inte nått dessa mål. Någonstans måste vi välja. Det är lätt att glömma bort att vi befinner oss mitt i en klimatkris. Världsnaturfonden säger att utsläppen i Sverige måste minska med 20 procent i år om vi ska nå upp till våra åtaganden i Parisavtalet. Därför menar Miljöpartiet och jag att det är rätt med en politik som ligger i framkant.
Ibland går den lite före andra EU-länder, men den gör att vi kan vara en föregångare i världen och att våra utsläpp kan minska snabbt.
Axel Hallberg (MP):
Det som är vunnet med reduktionsplikten är att vårt klimatmål för transportsektorn enligt den senaste utvärderingen ser ut att nås. Det är tack vare reduktionsplikten. Det är vad som är vunnet. Vi ser att vi för första gången är på väg att nå våra klimatmål. Det är ingen liten sak. Reduktionsplikten är helt avgörande i det.
Jag vill hålla med Thomas Morell om att den svenska åkerinäringen och svenska åkerier ligger långt fram. Jag tycker att omställningen borde gå ännu snabbare. Vi kan göra ännu mer. Jag menar inte att skylla någonting på åkerinäringen och att säga att det är deras ansvar. Vi som är politiker och som sitter i riksdagen kan göra betydligt mer för att stötta den svenska åkerinäringen i omställningen. Fru talman!
Jag får avsluta med något lite ovanligt. Jag håller helt med Thomas Morell om det han säger om elektrifiering. Jag möter också precis den diskussionen. Många vill investera och gå över till att elektrifiera sin fordonsflotta. Men ibland finns det inte förutsättningar till det. Här finns det stora utmaningar vi behöver möta.
Just för att hantera de problem som Thomas Morell lyfter fram vill Miljöpartiet bland annat ta fram en nationell plan för laddinfrastruktur för att bättre kunna se hur vi kan samordna det i hela landet. Vi behöver en ökad statlig styrning och statlig samordning för att fler ska kunna gå över till hållbara bränslen och att elektrifiera sin fordonsflotta.
Axel Hallberg (MP):
För oss miljöpartister är det uppenbart att kollektivtrafiken fyller en helt central roll i den gröna omställningen. Genom en stark och attraktiv kollektivtrafik ger vi fler människor i hela landet möjlighet att resa klimatsmart. Att satsa på kollektivtrafik är också att satsa på en rättvis omställning.
Vi befinner oss fortfarande i coronapandemin, en pandemi som har inneburit långtgående konsekvenser för många delar av samhället. Under pandemin har resandet med kollektivtrafik minskat till följd av restriktionerna. Det har självklart varit helt rätt och bra i det läge vi har befunnit och befinner oss i.
Men när smittspridningen minskar och vi kan lämna pandemin bakom oss är det viktigt att kollektivtrafiken står stark och kan utvecklas. Därför är jag stolt över att Miljöpartiet drev dessa frågor i regeringen och bland annat åstadkom viktiga investeringar genom stadsmiljöavtal och viktiga steg för att få på plats ett nationellt biljettsystem för kollektivtrafik.
Men mer kommer att behöva göras framåt för att vi ska nå en fördubbling av kollektivtrafiken och för att klimatutsläppen ska minska tillräckligt snabbt. Vi måste helt enkelt göra mer för att möjliggöra för människor att välja kollektivtrafiken framför ohållbara transportslag.
Det kommer att kräva stora investeringar runt om i landet och ett samspel mellan den nationella politiken, regionerna och kommunerna. Herr talman! Låt mig uppehålla mig lite vid frågan om färdtjänst. För dem som behöver den är färdtjänsten otroligt viktig.
För oss i Miljöpartiet är det viktigt att se till att de människor som verkligen är i behov av färdtjänst inte hamnar i kläm i systemet. I dag kan det ta många veckor innan den som ansöker om färdtjänsttillstånd får sin ansökan prövad.
Miljöpartiet anser därför att färdtjänstlagen behöver kompletteras med regler om tillfälliga resor i avvaktan på att en ansökan prövas. Jag vill också framhålla att det behöver finnas bättre rutiner för att hantera situationer när ett färdtjänsttillstånd går ut. Miljöpartiet anser att det bör finnas en rutin på plats som innebär att man när ett tillstånd går ut ska efterfråga om behoven kvarstår hos den enskilde.
Det kan vara svårt för exempelvis en äldre människa att ansöka om nytt färdtjänsttillstånd på rätt sätt och i rätt tid. Jag vill därför yrka bifall till reservation 16.
Jag är glad över att flera partier är överens om behovet av att göra en översyn av lagstiftningen för att säkerställa att i synnerhet synskadade har rätt till färdtjänst, något flera partier också lyft fram.
Sammanfattningsvis är kollektivtrafik en mycket viktig fråga för att minska klimatutsläppen tillräckligt snabbt, för att den gröna omställningen ska vara rättvis och för att i stort bygga ett rättvist samhälle.
Axel Hallberg (MP):
Min fråga går till statsrådet Matilda Ernkrans. Företrädare för flera av Sveriges universitet har i dagarna förmedlat att tusentals utländska akademiker kan tvingas lämna Sverige till följd av ändringar i utlänningslagen. Detta riskerar självklart att drabba många individer väldigt hårt, men det riskerar också att skada svensk forskning och Sverige som internationell forskningsmiljö.
Jag har noterat att regeringen häromdagen äntligen antog havsplanerna, som ska reglera verksamheten på svenskt vatten. Det är positivt att regeringen pekar ut en hög ambitionsnivå för havsbaserad vindkraft för framtiden. Men det är samtidigt oroväckande att ambitionsnivån här och nu bara handlar om 20 till 30 terawattimmar havsvind när vi vet att potentialen är så mycket större.
Min fråga är därför om statsrådet kommer att verka för att utländska doktorander ska ha möjlighet att stanna i Sverige och arbeta här och därmed säkra Sverige som ett attraktivt land för utomeuropeiska forskare.
I vilket fall som helst finns det andra stora hinder för att utbyggnaden verkligen ska komma igång, och ett av dessa är rättsosäkra och dåligt fungerande lokala processer. Just därför lät den förra regeringen på initiativ av Miljöpartiet utreda hur det lokala inflytandet kunde förändras och göras mer rättssäkert.
Men på regeringens propositionslista saknades förslag om detta, så jag undrar nu om regeringen kommer att agera för att göra den lokala processen bättre och mer rättssäker.
Axel Hallberg (MP):
Min fråga går till infrastrukturministern. Just nu gör Sverige, Europa och stora delar av världen vad vi kan för att stötta Ukraina genom stödpaket, genom bistånd, genom civilsamhället och genom att välkomna de medmänniskor som nu flyr från krigets fasor.
Häromdagen meddelade DSB, den danska motsvarigheten till SJ, att de har ingått ett avtal med det danska transportministeriet som innebär att alla ukrainska flyktingar får resa gratis med deras tåg. En rad andra länder har också öppnat för fria resor för ukrainska flyktingar. Även Region Skåne och Region Stockholm har fattat beslut om fria resor för ukrainska flyktingar.
Jag vill därför fråga infrastrukturministern om det pågår ett arbete likt det i Danmark för att tillgodose fria resor för ukrainska flyktingar. Om det inte gör det undrar jag om infrastrukturministern är beredd att inleda en dialog i syfte att ukrainska flyktingar ska få åka gratis med SJ:s tåg.
Axel Hallberg (MP):
Tack för svaret, infrastrukturministern! Det pågår som sagt ett intensivt arbete i Sverige och flera andra länder för att stötta Ukraina på bästa möjliga sätt. Det arbetet måste ske på alla sätt och på alla politikområden. Jag vill därför ställa ännu en fråga till infrastrukturministern.
Givet det otroligt allvarliga och exceptionella läge vi befinner oss i, vad ser infrastrukturministern att Sverige inom hans område kan göra för att stödja Ukraina och hantera krigets effekter?
Richard Herrey (M):
Jag vill börja med att säga att jag ställer mig bakom mina partikamrater i Moderaterna och de synpunkter som har framförts av dem. Jag kommer att skjuta lite från höften. Jag vill för öppenhetens skull säga att jag har arbetat för samtliga stora radioföretag i Sverige och fortfarande är väldigt engagerad i radio. Just därför vill jag säga några ord här från talarstolen.
Vi lyssnar i dag på radio via FM-nätet, i stort sett. Utvecklingen sker dock enormt snabbt när det gäller lyssnande i annan form, via till exempel aktörer som Spotify och nätet. Sveriges Radio sänder i dag på FM-bandet. Det är limiterat, och på grund av att det är limiterat finns det bara ett visst utrymme för kommersiella aktörer att medverka.
Därmed har de i princip varit tvungna att betala väldigt mycket pengar för att komma åt detta utrymme och kunna sända. Det är dagens verklighet. Morgondagens verklighet består i att vi kommer att behöva flytta lyssnandet från FM till någonting annat. Sveriges Radio och de kommersiella aktörerna kommer att behöva flytta över till dab, åtminstone inom den närmaste framtiden.
Det betyder att om vi ska få de kommersiella aktörerna att investera i dab och bygga ut det med egna pengar måste de ha någon form av trygghet för denna investering. Det betyder att vi här i riksdagen kommer att behöva se över de villkor som de har, och vi kommer att behöva förlänga tillstånden oavsett om vi vill eller inte - om vi vill att den kommersiella radion ska överleva.
Och det här kommer att behöva ske senast inom ett år. De kommersiella företagen har olika typer av investeringsplaner där de kan lägga sina pengar på annat. Om de inte ser en säkerhet i sina investeringar och ser att riksdagen och politiken kommer att ge dem förutsättningar att hämta hem sina investeringar kommer de inte heller att investera i dab. Och vad händer då, om de inte gör det?
Jo, då betyder det att de kommer att flytta sina varumärken till nätet. De sändningarna och de inkomsterna kan då hamna var som helst i världen, och Sveriges Radio blir ensamma på FM-bandet. Och vad händer då? Jo, enbart en viss del av lyssnandet i Sverige hamnar på FM-bandet. Och vad händer då? Jo, det handlar om vår säkerhet.
Om något händer i landet kommer våra VMA inte att kunna nå ut till hela befolkningen och hela radiolyssnandet, utan vi kommer bara att nå dem som lyssnar på Sveriges Radio. Bättre villkor för kommersiell radio Det finns alltså både en säkerhetsaspekt och en kommersiell aspekt, som vi här måste ta hänsyn till framåt.
Vi bör inom en snar framtid ha ett möte och ändra de förutsättningar som nu råder för att gemensamt med den kommersiella radion och Sveriges Radio hitta en framtid som funkar för radion och för vår gemensamma säkerhet vad gäller att kunna nå ut till befolkningen på ett ordentligt sätt när vi så behöver.
Richard Herrey (M):
Tack för det svar vi har fått av statsrådet! Jag vill haka på eftersom jag representerar Nacka och vill gärna säga några ord. En överenskommelse mellan Nacka kommun och regeringen om avgiftsfinansiering har ju ingåtts en gång i tiden. Närmare bestämt tog kommunstyrelsen i Nacka ett sådant beslut 2009 med argumentet att därmed kunna tidigarelägga bygget.
Under kommande år hände det inte så jättemycket när det gällde planeringen av att faktiskt bygga bron. I dag, tack och lov, har bygget kommit igång. Det är bra. Men det som alltjämt skaver kraftigt är de avgifter som hotar att införas samma dag som bron ska tas i anspråk. Fru talman!
För samtliga boende i hela Värmdö samt den bortre delen av Ormingelandet i Nacka är de obligatoriska avgifterna snart ett faktum. En sådan kostnadsövervältring skulle vara unik i landet. Jag ska nu läsa innantill: För oss handlar denna fråga inte bara om den praktiska finansieringen av en bro inom regionen.
Den handlar också om viktiga principer för hur vi ska hantera infrastrukturinvesteringar i vårt land och hur kostnaderna ska fördelas mellan olika samhällsnivåer samt mellan dessa och brukare. Vi kan inte acceptera att offentligt finansieringsansvar för helt nödvändig infrastruktur på enstaka ställen ska övervältras på närmast berörda enskilda personer och företagare.
Vi anser att det är en grundläggande princip att statliga vägar ska finansieras med statliga medel. Om tiotusentals invånare på Värmdö och delar av Nacka ska tvingas betala avgift varje dag för att lämna sin kommun med den enda möjliga landförbindelsen är det inte bara något som gått snett i det enskilda fallet.
Då innebär det också ett systemskifte som bäddar för helt andra principer vad gäller planering och finansiering av statlig infrastruktur. Detta motsätter vi oss bestämt. De som har skrivit detta är ministerns egna socialdemokratiska vänner. Undertecknare är bland annat en annan minister som heter Khashayar Farmanbar.
Richard Herrey (M):
Jag tänker inte gå in på alla olika typer av lösningar som kan vara praktiska och nödvändiga vad gäller infrastruktur runt om i landet, utan jag tänker hålla mig till ämnet som i grund och botten handlar om en nödvändig väg - en väg, den enda vägen - för Värmdö.
Det är en statlig väg, och det här handlar om att de på lokal nivå som faktiskt sett problemet har försökt att förmå staten att uppfylla sin uppgift och ta sitt ansvar att underhålla och upprätthålla möjligheten till denna statliga väg som är den enda förbindelsen till fastlandet och till exempel sjukhus och arbete. Det är alltså lokala företrädare som har sett problemet och velat hitta en lösning. Alternativet för 75 000 personer skulle alltså vara ingen väg alls.
Man skulle behöva använda båt eller simma från Värmdö. Jag tror att vi alla kan se det absurda i att plötsligt stänga väg 222. Fru talman! Vem bär det ekonomiska ansvaret för denna väg? Jo, det är staten, här representerad av nuvarande infrastrukturminister.
Oavsett vilka avsikter och vilka avtal som skrivits för länge sedan och oavsett om man kan argumentera för att staten inte har levt upp till avtalet eftersom en del av avtalet var att bygget skulle tidigareläggas, och bron är nu sex år försenad jämfört med avtalets intention, handlar det om principen. Staten har ansvar för att bygga och betala för denna absolut nödvändiga och enda väg för 75 000 personer. Därför ska staten betala.
Socialdemokraterna har nu möjligheten att göra det rätta och få ordning på det här. Eller så har de möjligheten att utnyttja situationen och göra det till en partipolitisk fråga där samtliga invånare oavsett partitillhörighet får betala för regeringens politiska spel.
Richard Herrey (M):
Tack, ledamoten Farid, för den fina utläggningen om Skurubron. Jag bor i Nacka. Ledamoten Jasmin Farid bor i Värmdö, så det här är någonting som ligger våra väljare väldigt nära om hjärtat. Jag vill också nämna Skurubron. Det finns en landförbindelse från Nacka och Värmdö.
Infrastrukturministern och statsministern har båda vid flera tillfällen uttryckt att det är statens ansvar att finansiera denna väg och denna bro. Om så är fallet är det enda rimliga att staten bekostar Skurubron.
Varför ska skattebetalande medborgare i Nacka och Värmdö själva behöva finansiera en statlig väg, som dessutom är den enda landförbindelse som finns? Apropå Nacka och Värmdö vill jag också nämna annan infrastruktur i detta område. För 30 år sedan, 1992, ingicks ett avtal med bred politisk majoritet, Dennispaketet.
Då ansåg man det nödvändigt, fru talman, att få bättre infrastruktur för hela Stockholmsregionen. I överenskommelsen ingick Österleden. Då bodde cirka 85 000 människor i Nacka-Värmdö-området. Skulle vi börja projektera Österleden i dag skulle det bo cirka 210 000 människor när Österleden är klar i Nacka-Värmdö-området.
Det är ungefär lika många som bor i Sveriges femte största stad, och det finns i princip bara en vägfil ut ur detta område: Södra länken. Den är i dag överbelastad och stängs på grund av hög trafikbelastning upp till hundra gånger per år. Var och en med minsta insikt i infrastruktur förstår att Österleden är nödvändig.
Här är socialdemokrater, moderater och en majoritet av andra partier helt överens i Nacka och Värmdö. Det enda som stoppar denna nödvändiga infrastruktur är regeringen. Så min andra fråga är: När anser infrastrukturministern att Nacka och Värmdö har tillräckligt många invånare för att få ta del av nödvändig infrastruktur? När anser infrastrukturministern att det är en lämplig tid att bygga Österleden?
Richard Herrey (M):
Jag vill först ge mitt stöd till ledamoten Farids inlägg helt och hållet. Värmdö kommun har inte varit delaktig i detta, och det är naturligtvis en mycket märklig sak att låta medborgarna i Värmdö kommun betala för någonting som de inte har haft något att säga till om.
Tydligen är det så att en regering som är borgerlig kan ingå avtal om hur vägar ska finansieras, men en socialdemokratisk regering kan inte vara ansvarig för att ändra ett sådant beslut. Det blir ju lite märkligt. I daglig trafik passerar ungefär 65 000 bilar Skurubron. Så är det varje dag.
Vi kan jämföra med Växjö, som är en kommun som infrastrukturministern känner till väl. Där finns vägarna 23, 27, 25, 37, 30 och ett antal andra vägar längs vilka man kan ta sig in och ut ur Växjö, där det bor ungefär 60 000 personer. Jag är inte säker på hur många passeringar som sker där varje dag, men jag vet hur många som sker på Skurubron.
Det är naturligtvis helt ohållbart att kräva att just medborgare i en viss del av landet ska betala sin väg själva - sin enda väg. Man kan skylla på hur många andra personer som helst och hur många andra regeringar och regioner som helst. Men ansvaret ligger på regeringen, som kan ta beslut om att finansiera detta. Det är lagstadgat att man ska finansiera detta.
Därför är detta det enda rimliga.
Richard Herrey (M):
Min fråga går till statsrådet Eneroth och gäller infrastruktur. Redan före min morfars födelse 1899 bedömdes infrastruktur vara nödvändig för Stockholmsregionen. Trots det har socialdemokratiska regeringar under 1900-talet och 2000-talet lyft bort detta ur planeringen.
Nacka och Värmdö bidrar i dag till nödvändigt bostadsbyggande i Stockholmsregionen och kommer inom 20 år att öka befolkningsmässigt med ungefär 50 procent till över 200 000 och bli ungefär Sveriges fjärde största kommun. Det finns i dag i princip en vägfil för dem som ska ta sig ut från Nacka och Värmdö ned i Södra länken.
Lokalpolitiskt råder stor blocköverskridande enighet; även Socialdemokraterna driver denna fråga. Min fråga till infrastrukturministern blir: När tänker regeringen egentligen ge klartecken till att bygga den absolut nödvändiga Östlig förbindelse?
Anna-Belle Strömberg (S):
Folkbildningen är ett viktigt komplement till det formella utbildningssystemet. Den erbjuder möjlighet för människor att söka kunskap på sina egna villkor, och det är låga trösklar. För den som inte funnit sig till rätta i den vanliga skolan, den som aldrig gått i svensk skola eller den som vill söka sig till studier senare i livet ger folkbildningen nya chanser. Folkhögskolorna bidrar till att stärka och utveckla demokratin. De stärker människorna i att påverka sin livssituation.
Men i dagens politiska miljö finns ett öppet motstånd mot stora delar av studieförbundens verksamhet. Högerblocket i riksdagen föreslår kraftiga nedskärningar på studieförbund och folkhögskolor, och när de får makten i kommunerna sker ofta stora nedskärningar på folkbildningen och det fria föreningslivet. Min fråga till statsministern är om regeringen ser detta hot och hur man tänker agera mot det.
Anna-Belle Strömberg (S):
Flyttlass med nyanlända går från Stockholmsområden till mindre och fattigare kommuner med hög arbetslöshet. Det slås fast i en ny rapport. Kramfors kommun i Västernorrland är en av de värst drabbade kommunerna i Sverige. Kramfors var en av de kommuner som först slog larm om social dumpning.
Nu tar även Härnösands kommun upp kampen mot social dumpning tillsammans med Kramfors och Sollefteå. Det är en ohållbar situation när personer mot sin vilja hänvisas till dessa kommuner av sina hemkommuner. Flytt ska ske för att man själv vill och önskar flytta till en annan ort - inte för att man är oönskad i sin hemkommun. Min fråga går till statsrådet Erik Slottner.
På vilket sätt tänker statsrådet agera för att motverka social dumpning?
Anders Frimert (S):
Jag är lite osäker på om jag hörde en fråga från ledamoten utöver orerandet om att de södra delarna av Sverige har en hög arbetslöshet. Men det är väl egentligen glädjande för hela Sverige att vi har en extremt stor, grön industriell revolution. Vi ser fortfarande satsningar över hela landet; senast har vi sett satsningar i Göteborg med 3 000 anställda.
För mig som norrlänning är det här lite annorlunda att höra. Vi har alltid varit tvärtom. Nu kommer äntligen Norrland med stora satsningar. Jag vet inte om jag uppfattade Moderaternas ledamot rätt - var detta en nackdel? Ser Lotta Olsson Norrland som tärande, som jag hört i andra debatter? Jag undrar hur ledamoten menar. Nu har vi en stark arbetskraft.
Vi har försörjning. Vi har jättemånga företag som vill anställa, så vi har ett angenämt problem. Detta innebär, som alltid, att vi behöver flytta arbetskraft och utbilda den via Kunskapslyftet; det handlar om 14 000 platser. Där har vi haft ungefär 160 000 platser. Vi behöver utöka med högskola och yrkeshögskola för att få folk dit där de bäst behövs just nu.
Nu har vi den här industriella revolutionen, så låt oss ta vara på den.