Boriana Åberg (M):
När vi talar om verksamheten i Europarådets parlamentariska församling, Pace, måste vi ställa oss frågan: Vad betyder Europa för var och en av oss? Jag tror att det finns lika många svar som det finns invånare i Europarådets 47 medlemsländer. Europa har många dimensioner - geografiska, politiska, kulturella, ekonomiska och så vidare.
Ofta liknas Europa vid koncentriska cirklar där den största cirkeln är Europarådet, följd av EU, Schengenområdet och eurozonen.
Den största cirkeln innehåller våra gemensamma europeiska värderingar, alltså de värderingar som Europarådet slår vakt om: demokratin, de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer.
Vi som representerar medlemsländernas 830 miljoner invånare träffas under fyra sessioner om året för att arbeta för fred, frihet och utveckling genom dialog och samarbete. Åtminstone borde det vara så.
Tyvärr har debatten i församlingen sedan några år tillbaka alltmer kommit att handla om hur flera medlemsländer inte värnar om dessa fundamenta: demokrati, rättsstatens principer och mänskliga rättigheter.
Länder som Turkiet, Azerbajdzjan, Ryssland och Ungern har i både ord och handling visat att de inte delar de grundläggande värderingar som Europarådet står för. Detta har onekligen skadat organisationens trovärdighet som främsta företrädare för och försvarare av mänskliga rättigheter.
Fru talman! Rysslands annektering av Krim och följande sanktioner från Paces sida var en av de stora frågorna som präglade arbetet i Europarådets parlamentariska församling även 2018. Som bekant valde Ryssland, sedan sanktionerna införts, att inte delta i församlingens arbete.
Sedan 2017 betalar man inte heller sin medlemsavgift till Europarådet. Den uteblivna betalningen från Ryssland uppgår till 20 miljoner euro per år. Detta har medfört ett substantiellt underskott i Europarådets budget, vilket skapat en utpressningssituation.
Bland annat har den ryska duman krävt att alla bestämmelser i arbetsordningen ska strykas som kan leda till att en delegation inte ackrediteras eller till att nationella delegationer sanktioneras. Den svenska delegationens åsikt i frågan har varit kristallklar: Europarådets principer är inte till salu.
Handlingar som strider mot konventioner som Ryssland har undertecknat måste sanktioneras. Ryssland vill gärna skapa bilden att landets delegation är utestängd från arbetet. Så är inte fallet. Delegationen får inte votera men får delta i debatten. Det är fel att lyfta bort sanktionerna utan att Ryssland har dragit tillbaka sina trupper.
Det går inte att annektera Krim och understödja paramilitära grupper i östra Ukraina och sedan fortsätta delta i församlingens arbete som om inget har hänt. Varje dag dödas människor i Donetsk- och Luhanskregionerna. Konflikten har hittills krävt över 10 000 människoliv. Barn och gamla lider svår nöd.
Detta vidriga krig som pågår här, i Europa, måste ta slut. Fru talman!
Uppfattningen om Rysslands deltagande i den parlamentariska församlingens arbete delar församlingen i två delar, och av den anledningen kunde inte församlingen enas om de förslag på ändringar i arbetsordningen som föreslogs av en för ändamålet tillsatt extra kommitté.
Trots detta fattades i december 2018 beslutet att församlingen inte längre skulle ha möjlighet att frånta delegationer voteringsrätten vid val av generalsekreterare, domare och kommissioner för mänskliga rättigheter.
Dock ledde inte heller denna eftergift till att Ryssland presenterade en delegation eller betalade sina skulder till Europarådet. Detta visar att eftergifter till totalitära regimer sällan leder till en lösning av problemen. Ryssland fortsätter med sina provokationer och brott mot Minskavtalet.
President Putins dekret som ger invånarna i Donetsk- och Luhanskregionerna rätt till förenklad ansökan om ryskt medborgarskap undergräver Ukrainas suveränitet. Detta beslut, fattat strax efter presidentvalet i Ukraina, visar enbart Rysslands avsikt att destabilisera Ukraina och eskalera konflikten.
Fru talman! Betänkandet vi debatterar i dag utgörs av redogörelsen för förra årets verksamhet i Europarådets parlamentariska församling. Av redogörelsen framgår att den svenska delegationen har varit mycket aktiv i församlingens arbete. Vi ligger i topp när det gäller deltagande i omröstningar och debatter.
Vi skapar opinion för vårt svenska synsätt i ett internationellt sammanhang där många medlemsländer inte har kommit lika långt som Sverige i synen på mänskliga rättigheter.
Ett exempel är rapporten Privatliv och familjeliv: likaberättigande oavsett sexuell läggning , författad av delegationens dåvarande ordförande Jonas Gunnarsson.
Antagandet av resolutionen var ett framsteg för de mänskliga rättigheterna, ett steg från diskriminering och förtryck av regnbågsfamiljer mot erkännande av att vi människor är olika och att alla har rätt att själva bestämma över sina egna liv.
Resolutionen uppmanade medlemsstaterna att se till att genom lagstiftning möjliggöra formalisering av unionen mellan två människor i samboskap, partnerskap eller äktenskap. Hur ett samhälle behandlar hbtq-personers rättigheter är en indikator på hur det samhället respekterar grundläggande mänskliga rättigheter.
I dagsläget tillåter 16 av 47 medlemsländer i Europarådet samkönade äktenskap. I 11 länder finns möjligheten för samkönade par att registrera partnerskap. I resten av medlemsländerna saknas motsvarande rättigheter.
Det är mycket sorgligt att homosexuella i så många länder förnekas rätten att älska och leva familjeliv med någon av samma kön. Även i Sverige finns det individer som förtrycks. Jag talar om ungdomar i förorterna som inte vågar komma ut med sin sexuella läggning på grund av att imamer har bestämt vad som är tillåtet.
Islamistiska hatpredikanter har bjudits till Sverige för att sprida homofobi, kvinnoförakt och antisemitism.
Ofta har inbjudarna varit organisationer som uppbär offentliga bidrag, till exempel moskén i Gävle vars ökände imam Abo Raad sa i en intervju med Sveriges Radio att dödsstraff för homosexuella kan vara rätt i muslimska länder. Fru talman!
Detta visar att arbetet med försvaret av de mänskliga rättigheterna aldrig tar slut, inte ens i länder där lagstiftning finns på plats. En rapport som väckte många starka känslor var rapporten om hbtq-personers situation i den ryska delrepubliken Tjetjenien.
Rapporten gav en skrämmande bild av ett samhälle där människor som förmodas vara homosexuella utsätts för förföljelse och tortyr, sanktionerat av delrepublikens ledning.
I debatten deltog fem svenska ledamöter som kraftigt fördömde denna utrensning och underströk Rysslands och president Putins ansvar för legitimerandet av president Kadyrovs agerande. Bland annat infördes den så kallade antigaypropagandalagen i Ryssland 2013. Fru talman!
Jag vill tacka mina kollegor som var medlemmar i den svenska delegationen vid Europarådets parlamentariska församling under 2018 för deras arbete. Sju av dem har lämnat delegationen. Fyra har också lämnat riksdagen. Men det de har uträttat i sina respektive kommittéer och i församlingen är inte glömt.
Jag vill också rikta ett stort tack till Petra Sjöström och Anna-Sara Hultgård Czernich på riksdagens internationella kansli för ovärderligt stöd i vårt arbete. Slutligen yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.