Tony Haddou (V):
Jag försökte få grepp om statsrådets svar till interpellanterna, och jag måste säga att det statsrådet sa var väldigt motsägelsefullt och i stora drag ologiskt. Är det så att fina ord ska täcka över det faktum att regeringen försvagar klimatarbetet? Det står ju klart att Sverige med största sannolikhet inte kommer att nå sina klimatmål. Klimatpolitiska rådet, Naturvårdsverket och regeringen själv pekar på att de föreslagna åtgärderna ökar Sveriges utsläpp.
Varför vi ska abdikera från klimatpolitiken, försätta oss i en dålig position och skämma ut Sverige internationellt med sänkta klimatambitioner är för mig väldigt svårt att förstå. Jag tänkte lägga ytterligare en frågeställning till den här debatten. Det är något jag skulle vilja ha något slags klarhet i och som har tagits upp lite grann här tidigare. Det har att göra med hur arbetsfördelningen ser ut hos regeringen och samarbetspartierna när det gäller klimatfrågorna.
Jag upplever nämligen att det ekar lite tomt när jag hör statsrådet berätta om den så kallade ambitiösa klimatpolitiken. Detta är politik som redan har underminerats i första hand av regeringen själv och av andra organisationer och myndigheter, och i andra hand av partier i regeringsunderlaget. Statsrådet säger själv i sitt svar att det finns de som vill överge klimatmålen. Ja, sverigedemokrater är ju rena klimatförnekare.
De står inte ens bakom klimatmålen och tycker inte att vi ska uppnå dem. De går så långt som att hävda att det saknas vetenskapligt stöd för klimatkrisen - och ännu längre när de hävdar att FN:s klimatrapport har en politisk agenda. Det är alltså till det största partiet i underlaget som Liberalerna ber om ursäkt ifall någonting blir fel. Den moderata finansministern rycker på axlarna; det gör inte så mycket om Sverige missar klimatmålen, tycker hon.
Kristdemokraterna har mest varit glada över att flytta pengar från järnväg till väg och befinner sig antagligen i något slags tillstånd av kärnkraftstourette de kommande åren. Det vore alltså bra att få något slags klarhet i vem det är som bestämmer kring miljö- och klimatpolitiken. Det vore väldigt bra att få en tydlighet i detta eftersom statsrådet i dag har poängterat att ytterligare åtgärder behövs för att vi ska nå klimatmålen.
Är det Sverigedemokraterna, som inte tror på det vi debatterar i dag, som ska bistå med ytterligare åtgärder? Är det Moderaterna, som rycker på axlarna och inte verkar bry sig alls? Eller är det Kristdemokraterna, som inte heller verkar ha något emot att aktivt bidra till ökade utsläpp? Hur ska det liberala statsrådet förhålla sig till detta när så kallade ytterligare åtgärder för att nå klimatmålen ska presenteras? Fru talman!
Regeringen kan inte behandla den här frågan som den behandlar exempelvis välfärden, det vill säga med inställningen: Om vi gör mindre blir det bättre. Jag tror inte att man kommer så långt med det, helt ärligt, och jag tror inte att man kan behandla den här frågan på det sättet. Gör man mindre tror jag nämligen att det just blir mindre. Klimatomställningsarbetet måste accelereras betydligt för att vi ska nå våra klimatmål. Vi vill se en rättvis klimatomställning, och tiden att agera för detta är nu.
Alla ska ha trygghet i omställningen, oavsett vem man är, var man arbetar eller var man bor, och då krävs det en aktiv politik för det. Jag är övertygad om att den samlade politiken måste bidra till att minska utsläppen och gå hand i hand med en rättvis ekonomisk politik. De ambitionerna verkar dock inte den här regeringen ha. Den bidrar aktivt till ökade klimatutsläpp och skämmer ut sig internationellt.
Därför vill jag veta följande: Nu när vi riskerar att driva på utsläppen, vad har vi att förvänta oss av regeringen och det här underlaget framöver?