Agneta Börjesson (MP):
Vi debatterar nu KU1 och budgeten för rikets styrelse, riksdagsförvaltningens årsredovisning för verksamhetsåret 2013 och 18 motionsyrkanden. Jag kan konstatera att det på ganska många punkter finns en samsyn för regeringens budget, och så långt är det bra.
Vi har dessutom i utskottet kunnat enas om att framöver genomföra de förslag som Presstödskommittén tidigare varit enig om, det vill säga att slå samman Presstödsnämnden, som är en mycket liten myndighet, med Myndigheten för radio och tv.
I budgeten kommer det nu troligtvis att bli så att man för över pengarna till Myndigheten för radio och tv men att Presstödsnämnden i så fall får möjlighet att utnyttja medlen tills en ordnad sammanslagning kan ske. Det är bra. Men på tre punkter blir det nedskärningar jämfört med den budget som regeringen med stöd av Vänsterpartiet lade fram i höstas.
Den största förändringen handlar om Regeringskansliet, som nu får en kraftig nedskärning på 186 miljoner kronor. För några år sedan, 2010, kom det också krav på en nedskärning på Regeringskansliet, den gången genom motioner från både Socialdemokraterna och Sverigedemokraterna.
Bakgrunden var då att budgeten för Regeringskansliet hade fått en kraftfull höjning under den tid då Sverige innehade ordförandeskapet inom EU. Att vara ordförandeland inom EU kräver extraarbete, och vi i Miljöpartiet hade inga invändningar mot att budgeten höjdes för det ändamålet. Men vi såg gärna att man drog ned igen efter det att ordförandeskapet hade avslutats.
Detta att vi gemensamt tyckte att det var en rimlig idé att dra ned anslaget då skapade en omfattande debatt, där Regeringskansliet i slutändan fick en besparing på 300 miljoner kronor. Mycket av besparingarna lade man på utrikesbeskickningar - inte alls på de områden som hade byggts ut för ordförandeskapet.
Den här gången är det betydligt svårare att få besked om var pengarna ska tas.
Den ovissheten tycker jag är mycket olycklig, och jag tror att det kommer att skapa ett väldigt svårt läge för den regering som kommer att ta över efter nyvalet den 22 mars. Med andra ord är det något vi har ett gemensamt intresse av att få bättre besked om.
Den andra punkt där vi inte är överens handlar om Sametinget, som är en statlig myndighet med det övergripande uppdraget att bevaka frågor som rör samisk kultur i Sverige och dessutom är ett folkvalt samisk organ, med val vart fjärde år, som företräder det samiska folket i Sverige.
Det är kanske lite av en trend i Europa och i världen med mer utvecklade varianter av självstyren. Att stärka sådana gynnar demokratin. Att succesivt ge mer ansvar till Sametinget är rätt väg att gå. Sametinget har under flera års tid lyft fram behovet av att stärka tingets politiska roll.
I dag har politikerna i Sametinget betydligt lägre arvodeskostnader än de flesta små kommuner. Man har till exempel bara en heltidsarvoderad politiker. Det är inte rimligt, med tanke på hur Sametingets ansvarsområde har vuxit under de senaste åren och vikten av att värna det samiska folkets röst och rättigheter som urfolk.
Det finns också en punkt om satsningar på demokrati, där vi från Miljöpartiet och från regeringspartierna förstås ser behovet av att tillföra hela den satsning på 16 miljoner kronor som aviserades i budgetpropositionen. Det förslag som nu kommer att röstas igenom blir en betydligt mindre satsning, vilket är mycket olyckligt.
Björn von Sydow har tidigare sagt varför vi inte väljer att reservera oss. Jag vill givetvis markera att vi står bakom vårt särskilda yttrande som vi har gemensamt med andra partier. Där förklaras det varför regeringens proposition i sin helhet skulle vara ett betydligt bättre alternativ än det som nu klubbas igenom.