KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lennart Hedquist (M):
Skatten på hästspel höjdes ju i samband med saneringen av statsfinanserna. I likhet med vad som gällde på många andra områden sades då att den skulle återställas när möjlighet fanns. Likväl har det inte gjorts, detta trots att det är en mycket liten summa i ett statsfinansiellt perspektiv.
Dock får denna summa, och har fått, stora konsekvenser för hästnäringen och denna spelform. Finansministern vet ju hur konkurrensen på spelområdet har ökat. Oreglerat spel med utländska aktörer stod förra året för minst 75 % av tillväxten.
Dessa aktörer lever - för närvarande, ska jag väl säga - oreglerat och levererar inga skatteintäkter till staten och naturligtvis inget till hästnäringen. Likväl har regeringen hittills inte gjort något på just detta område för att hejda utvecklingen för hästnäringen.
Vi är nu i den alarmerande situationen att betäckningssiffrorna inom travaveln i Sverige har minskat med 30 % de senaste fem åren efter en tidigare rätt god utveckling. Jag noterade att jordbruksministern vid nyåret visade intresse för hästnäringen. För att ge trovärdighet åt detta är det nog viktigt med en sådan enkel åtgärd som att återställa hästskatten till tidigare nivå.
För den åtgärden behövs näppeligen någon remissomgång av Lotteriutredningen. Det torde vara uppenbart för finansministern att finansieringen av denna mycket begränsade summa knappast kan vara något problem. Skatteintäkterna torde snarast komma att öka. Framför allt vidtar man dock en långsiktig åtgärd när man bryter den negativa utvecklingen för hästnäringen.
Med de mycket stora höjningar av utdelningarna från de statliga bolagen som regeringen nu bestämmer ska ske kan det här knappast heller på den korta sikten, detta år, vara något problem. Herr talman!
Med denna starka argumentering blir min fråga till finansministern: Kan vi inte förvänta oss ett förslag om sänkning av denna skatt redan i vårbudgeten, till fromma för denna inhemska och reglerade spelform och till fromma för hästnäringen i Sverige?
Lennart Hedquist (M):
Jag utgår från att min starka argumentering i denna fråga då borde kunna bära frukt. Jag tycker att det är en alldeles för legär inställning av finansministern att säga: Nu låter vi Lotteriutredningen gå ut på remiss, och sedan hör vi vad remissinstanserna säger. Lotteriutredningen handlar ju väldigt mycket om andra saker.
Den har parentetiskt sagt att man kanske borde återställa den här skatten, men den har inte kunnat söka någon finansiering av detta. Det har dock finansministern möjlighet att göra. Tidigare kunde man säga att man inte borde vänta på att kon dör. I det här fallet är det fråga om att se till att bryta den negativa utveckling som finns för hästnäringen.
Det är bra att jordbruksministern tänker på hästnäringen, men den snabbaste åtgärden är faktiskt, och där tror jag näringen är helt överens, att se till att skattesänkningen kommer till stånd så att den här spelformen kan konkurrera bättre med de andra delvis oreglerade spelformerna och att man på det viset kan slussa mer pengar till hästnäringen. Då bryter man den negativa utvecklingen.
Jag var medveten om att det var minst tre statsråd som var berörda. Men vi har ju en regering som kan samråda, rimligen, innan den avger svar. Och jag är missnöjd med att finansministern nu inte kan ge ett tydligt besked och en tydlig signal till hästnäringen att man är beredd att vidta denna mycket begränsade åtgärd. Jag utgår från att det kommer ett besked om detta i vårbudgeten.
Lennart Hedquist (M):
Jag angav också att jag förstår att finansministern tycker att det här mycket begränsade beloppet kanske innebär svårigheter och att det ska finnas en finansiering om man vidtar åtgärden snabbt, redan till vårbudgeten. Men jag noterar att det samtidigt handlar om miljardbelopp som regeringen tar in i utdelning från de statliga bolagen.
Det gör att det på inkomstsidan, även i det mycket korta perspektivet, inte kan vara några svårigheter att finansiera en skattelättnad på några tiotals miljoner.
Det handlar här väldigt mycket om att visa inställningen att man, när man nu ser en negativ utveckling för hästnäringen, som är av stor betydelse för landsbygden och landsbygdens utveckling, är beredd att vidta den åtgärden innan man har fått en accelererad negativ utveckling.
Den accelererade negativa utvecklingen ser vi ju genom att titta närmare på siffrorna beträffande betäckningen inom travaveln i Sverige.
Lennart Hedquist (M):
Jag lyssnade på vice statsminister Bosse Ringholm när han kommenterade detta i samband med en frågestund. Jag fick ändå intrycket att regeringen avsåg att behålla flytträtten men att det var problem.
Då uttryckte Bosse Ringholm en viss tvekan till om de övriga EU-länderna kunde hålla Sverige informerat om beskattningen i respektive land så att inte den uppskjutna reavinstskatten försvann i intet när man flyttade utomlands. Jag hade redan då vissa svårigheter att följa hans resonemang.
Det handlar i hög grad om kommunikationen med de svenskar som flyttar. Precis som Carl B Hamilton säger är framskjuten beskattning ingen nyhet. Den finns beträffande aktieslag som läggs ihop. Där frågar Skatteverket varje år huruvida man har kvar de aktierna.
Har man kvar dem skjuts skatten framåt ytterligare i tiden. Har man dem inte kvar sker beskattning. Det gäller även utländska aktier. Jag har själv sedan min Pharmaciatid varit med om ganska många sådana övningar. Det ligger nu i det utländska företaget Pfizer. Man får en förfrågan om man fortfarande innehar Pfizeraktierna.
När det gäller svenskar som har köpt permanentbostad utomlands och ska ha framskjuten beskattning ställs den frågan. Blir det ett jakande besked att bostaden är kvar skjuts skatten fram ytterligare. Uteblivet eller nekande svar innebär att skatten ska utlösas. Jag har svårt att förstå att regeringen upplever detta som en så svår fråga.
Ligger däri att man vill undvika att ge den så kallade förmånen till personer som köper en permanentbostad i ett annat EU-land och bor där ett antal år? Det vore intressant att höra finansministern utveckla bevekelsegrunderna till varför det ska vara så svårt.
Lennart Hedquist (M):
Det vore av värde att Pär Nuder utvecklar om Sverige har några invändningar i sak mot att ge svenskar som köper permanentbostad i annat EU-land samma uppskovsmöjlighet som när man köper inom Sverige. Det är grundfrågan. Ska det skapas en modell som hindrar detta? Det kommer att bli svårt. Görs det torde det bli en stämning.
Enligt min uppfattning är det alldeles uppenbart att det går att söka sig en praktisk lösning på problemet eftersom vi har löst det på motsvarande sätt med andra saker än bostäder, till exempel aktier. Därför har jag problem med att se svårigheterna i detta.
Det vore av värde om finansministern inte bara kan ge besked om att flytträtten ska fortsätta att gälla inom Sverige - det ska uppenbarligen till varje pris ske - men att han också utvecklar huruvida han ser några principiella skäl till att inte utsträcka rätten på det sätt som EU-kommissionen vill.
Lennart Hedquist (M):
Jag försöker läsa mig till vilket besked som ges i det här interpellationssvaret. Det är att man säger att man är beredd att "sänka fastighetsskatten för dem som behöver det mest. Det gjorde vi bland annat vid årsskiftet, och detta kan även aktualiseras i framtiden." Då är det uppenbart att Pär Nuder tänker på att justera begränsningsregeln.
Vi har noterat att det är ett sätt för dem med de allra lägsta inkomsterna att åstadkomma att fastighetsskatten inte blir orimligt hög i relation till inkomsten.
Samtidigt är det så, att fortsätter man att gå just den vägen och går upp i inkomstlägena inträffar det att vad ni i praktiken gör är att ni åstadkommer höjda marginaleffekter för människor med relativt låga inkomster, alltså höjda marginaleffekter på inkomster av tjänst. Jag tycker att det är ett väldigt konstigt besked ni ger.
Vad det nu handlar om är att väldigt många människor med vanliga inkomster som bor i vanliga bostäder med de höjda taxeringsvärdena får kraftigt höjd fastighetsskatt.
Min fråga till Pär Nuder är: Innebär detta svar att ni utesluter en sänkning av skattesatsen när det gäller fastighetsskatten såsom den mest verksamma åtgärden som träffar alla? Och utesluter det också att ni kan tänka er ett införande av ett tak för fastighetsskatten, som vi moderater föreslår?
Från alliansens sida kan vi ge ett klart besked om att det blir sänkningar av fastighetsskatten med en ny regering. Folkpartiets, Centerns och Moderaternas förslag ligger väldigt nära varandra, och vi kommer att kunna ge en ytterligare konkretisering av det inför valet.
Kristdemokraternas förslag, som du har varit inne på redan tidigare, innebär en kraftig höjning av reavinstskatten på fastigheter, och det är vi inte beredda att köpa.
Lennart Hedquist (M):
Lars Tysklind tog upp just hur många som drabbas av de höjda taxeringsvärdena, framför allt i tillväxtområden och även i fritidshusområden. Det gäller ofta boende i flerbostadshus i städerna som ser taxeringsvärdena på sina fritidshus öka så att fastighetsskatten antar ett alldeles för högt värde utifrån deras ekonomiska situation.
Jag har lite svårt att förstå att regeringen inte är beredd att justera fastighetsskatten nedåt så att den får en rimligare höjd. Sedan ska jag ta ur Pär Nuder vad han säger angående hur takregeln slår.
Takregeln är oerhört viktig för till exempel unga familjer som för rätt dyra pengar i tillväxtområdena har köpt ett ganska enkelt radhus eller en ganska enkel villa men som får en fastighetsskatt som är orimligt hög.
Takregeln slår inte på herrgårdar i till exempel Sörmland eller på något annat ställe, utan takregeln träffar just de människor i tillväxtområdena som har fått en alldeles för hög fastighetsskatt. Kanske kan man ta några enstaka exempel på ytterligare familjer som skulle ha stor glädje av takregeln. Men det är viktigt att se till att fastighetsskatten inte kan få anta vilket värde som helst.
Vi vet att fastighetsskatten kommer att sänkas med en ny regering. Sedan kan man diskutera formerna för den i en framtid - det blir då väldigt långsiktigt - alltså hur den skulle kunna övergå till en form av kommunal fastighetsavgift, som kd vill. Däremot kan man inte ägna sig åt att finansiera en fastighetsskattesänkning genom att kraftigt höja skatten i samband med fastighetsförsäljningar och ta bort flytträtt.
Det skulle innebära att folk fick betala upp till kanske tio års fastighetsskatt på ett bräde. Jag tror inte att det förslaget är riktigt genomtänkt.
Lennart Hedquist (M):
Låt mig börja med fastighetsskatten. Om man ska vara formell, och det ska man kanske vara i riksdagssammanhang, yrkar ni avslag på regeringens proposition, Lars Johansson. Innebörden av det avslaget är att de regler vi antog förra hösten blir gällande. Förra hösten fick vi höra hur dåliga de var, hur de gynnade rika människor och så vidare.
Är det alltså det alternativet ni förespråkar i dag, eller är det att återgå till det alternativ som fanns under det socialdemokratiska styret? Det kan man undra. Socialdemokraterna är tomhänta när de ska lägga fram ett förslag beträffande fastighetsskatten. Vi har lagt fram ett förslag som är förutsägbart för de enskilda människorna.
Beträffande sysselsättningen vill jag säga att antalet arbetade timmar i vårt land ökat dramatiskt under det senaste året; jag är övertygad om att Lars Johansson innerst inne vet det. Inte minst beror det på omläggningen av bidragssystemet, minskat bidragsfusk med mera. Det har varit mer lönsamt att vara i arbete än att vara frånvarande från arbete.
Menar Lars Johansson att man i dessa statistiska tabeller framför allt ska se till hur många som formellt befinner sig på arbetsmarknaden? Är det inte bättre att se till hur många timmar det arbetas i det här landet? Det är ju det som skapar välstånd.
Lennart Hedquist (M):
Det är viktigt att på olika sätt bedriva ett offensivt arbete mot skattefusk. Det kan ske på många olika sätt. Bland annat kan vi minska skattekilarna genom att göra det enklare för människor att använda vit arbetskraft i förhållande till svart arbetskraft. Det finns naturligtvis möjligheter att göra offensiva insatser ur Skatteverkets synpunkt i form av regelförändringar med mera.
Det Lars Johansson nu tar upp är att det var den socialdemokratiska regeringen som fattade beslut om att Skatteverket skulle få ett höjt anslag tidsbegränsat till två år. Därmed visste Skatteverkets ledning att insatserna var tidsbegränsade. Det kan hända att det finns anledning att göra en analys av detta och se om Skatteverket, bland annat för att bekämpa skattefusk, behöver ytterligare resurser.
Men det var Socialdemokraterna som gjorde den resursförstärkningen tidsbegränsad. När det gäller antalet arbetade timmar vet alla att antalet arbetade timmar är viktigt eftersom det skapar välstånd. Ofta har sjukfrånvaron ökat under en högkonjunktur.
Sjukfrånvaron under den innevarande högkonjunkturen har på sitt sätt minskat dramatiskt, vilket beror på att det vidtagits åtgärder som minskar incitamenten att vara frånvarande från arbetet och i stället ökar incitamenten att vara i arbete. Tack vare den nuvarande regeringens arbete har det givit resultat.
Lennart Hedquist (M):
Jag upplever att det nu skapas ett klimat i landet för att kunna göra offensiva insatser mot skattefusk och svartarbete. Det är utomordentligt bra.
Samtidigt är det bara att konstatera att skattefelet som Skatteverket påtalat nu kommer fram och visar hur illa ställt det varit efter att Socialdemokraterna, med hjälp av Vänsterpartiet och Miljöpartiet, styrt landet de senaste tolv åren. Då gjorde man inte några kraftfulla insatser på det här området.
Nu har vi ett klimat för att kunna ta itu med problemet, på samma sätt som den nuvarande regeringen tagit itu med det omfattande bidragsfusket. Även bidragsfusket var det ju tidigare mer eller mindre tabu att tala om i klartext. Därefter har det vidtagits åtgärder som uppdagat hur omfattande fusket varit.
Det är därför alldeles utomordentligt om vi samfällt kan se till att såväl bidragsfusket som skattefelet kan dras ned till ett minimum. Och vad innebär det? Jo, bland annat att stat, kommuner och landsting får mer skatteinkomster. Det innebär i förlängningen att skattetrycket kan minska och så småningom även skattekilarna.
Det i sin tur har positiva effekter genom att incitamenten till svartarbete minskar. På det viset hoppas jag att vi kan komma in i en god cirkel.
Lennart Hedquist (M):
Jag tror säkert att Marie Engström vet att det har förekommit den typen av bidragsfusk att personer varit anmälda till a-kassan och lyft en a-kasseersättning och samtidigt arbetat svart. I ökad utsträckning har det minskat på grund av de kontroller som nu görs i det avseendet. De personerna har hamnat i arbetskraften. Sedan kan man alltid diskutera i vilken utsträckning detta har skett.
Men att även det har haft effekt tror jag att Marie Engström vet väldigt väl. Marie Engström har rätt i att skattefelen har varit betydande år efter år.
Vad jag nu säger är att på samma sätt som regeringen har vidtagit åtgärder mot bidragsfusket har regeringen nu anledning att också göra offensiva insatser mot skattefelen, svartarbete och fusk mot skatten. Vi har alla lika stor glädje av att man når lika stor framgång i det avseendet som med bidragsfusket. Jag konstaterar att den tidigare regeringen inte nådde önskat resultat på dessa områden.
Lennart Hedquist (M):
Jag tror att vi i grunden är överens. Jag reagerade lite grann mot Lars Johanssons sifferexercis där han försökte leda i bevis att det inte hade blivit bättre under det här året. Vi vet alla att det har blivit det. Det beror på att fler är i arbete och färre är frånvarande från arbetet.
På samma sätt är, som Helena Leander väl känner till, fler deltidsarbetande nu heltidsarbetande. Det är ingen tvekan om att det har blivit en gynnsam utveckling för landet när fler är i arbete. Det ser man också på skatteinkomsterna av arbete och på att det blir mindre utgifter för bidragssystemen. Vi har fått en hävstångseffekt i det avseendet.
Beträffande alkoholskatterna menar jag att det gjordes ett misstag under tidigare mandatperioder när man inte sänkte skatterna så att vi inte skulle få de allvarliga problemen med införsel och vidareförsäljning utförd av kriminella ligor som ägnar sig åt detta. Nu befinner vi oss i ett annat läge.
Även denna regering väljer att ligga kvar med höga alkoholskatter, och det sker också en anpassning mellan skatterna på öl och vin. Man får laga efter läglighet i det. Har vi fortsatt höga alkoholskatter måste vi vidta åtgärder som gör att den illegala införseln och framför allt den kriminella vidareförsäljningen sker i så liten omfattning som möjligt.
För det fordras samverkan mellan tull, polis, åklagare och gränsbevakning. Det är ingen tvekan om att regeringen måste se att det inte bara handlar om skatteinkomster på grund av punktskatterna. Det handlar också om att se till att myndigheterna får tillräckliga resurser för att minimera verkningarna.
Lennart Hedquist (M):
Alliansen har skrivit om detta. Det har man gjort även i finansutskottet i det betänkande vi nu behandlar. Det gör vi sedan också när vi tar ställning till ramarna för bland annat Tullverket. Jag är övertygad om att regeringen har anledning att återkomma. Nu hade man spikat anslagen totalt sett redan i samband med att man lade fram den ursprungliga budgeten. Vi har inte nu möjligheter att peta i den.
Vi gjorde ett litet försök inom ramen för vårt eget verksamhetsområde. Vi tyckte att man hade kunnat justera upp spritskatterna för att ge tullen lite mer. Det var bara för att demonstrera detta behov av ökade resurser till tullen. Vi hade inte några andra möjligheter att antyda något annat inom vårt utgiftsområde.
Jag tror att regeringen kommer att återkomma beträffande resurser till tullen. Det är nödvändigt med de höga alkoholskatter vi har.
Lennart Hedquist (M):
Jag vill inledningsvis deklarera att jag inte är vare sig rökare eller snusare. Jag har väl någon gång i min ungdom rökt en och annan cigarr, men det torde vara preskriberat vid det här laget. Jag har alltså inga barn med tobaksindustrin.
Jag och, som det har framgått, alliansen i utskottet tycker att det känns lite märkligt med de väldigt kraftiga höjningar som har gjorts av snusskatten mot bakgrund av att snus ur folkhälsosynpunkt är en avsevärt bättre produkt än röktobak.
Man kan förmodligen se regeringens höjning av snusskatten som en rent fiskal åtgärd. Samtidigt kan det ha direkt kontraproduktiva verkningar ur folkhälsosynpunkt om det orsakar att färre går över från rökning till snusning.
Jag är inte säker på att man i Regeringskansliet fullt ut har följt upp de forskningsrapporter som visar på röktobakens mycket stora hälsofarlighet. För några decennier sedan talade man ganska mycket om snusets tänkbara hälsofarlighet.
Nu har mycket framstående forskare, inte minst utanför Sverige, kommit fram till att snus som rökavvänjningsprodukt kan vara mycket effektivare än andra rökavvänjningsprodukter samtidigt som det inte medför några nämnvärda hälsorisker.
Det ligger ju i linje med den inställning som den svenska regeringen med, som jag har uppfattat det, stort stöd i parlamentet under lång tid har framfört i EU-sammanhang, nämligen att det har varit fel att snus inte skulle kunna vara en tillåten produkt inom EU. Sverige har ett undantag, och det var ju ett viktigt undantag för Sverige som vi fick i EU-förhandlingarna.
Men de rapporter som nu successivt kommer fram har ju i stor utsträckning den innebörden att EU borde ompröva sitt snusförbud. Då är det väsentligt att Sverige kan fortsätta driva sin ursprungliga linje.
Det är klart att en kontinuerlig skattehöjningspolitik beträffande snuset i det sammanhanget förefaller som något egenartad, det kan jag hålla med om.
Därför har vi från utskottets sida skrivit både i år och föregående år att man måste följa upp effekterna av de här höjningarna av snusskatten och hur de påverkar övergången från röktobak till snus.
Ur folkhälsosynpunkt är det väldigt viktigt att vi i Sverige kan fortsätta få färre rökare även om det sker till priset av att många snusar. Som jag inledningsvis sade tror jag att det allra bästa är om man inte gör vare sig det ena eller det andra. Sedan vill jag något kommentera Jan-Olof Larssons synpunkter på mk 1-dieseln kontra mk 3-dieseln.
De uppgifter som han nämnde upplevde jag som totalt felaktiga. Dessutom kommer vi att se att det inte kommer att ske någon introduktion av Europadieseln förrän skatteskillnaderna i så fall blir mindre.
Vad vi har sagt från utskottet är ju att när europadieseln från den 1 januari 2009 blir helt svavelfri kan man möjligen överväga att snarast lyfta upp europadieseln till mk 2.
Lennart Hedquist (M):
Det är ju uppenbart att det finns en del punktskattehöjningar i den här budgeten som närmast är av fiskal karaktär. Man tar in pengar till statsfinanserna den vägen som kan användas för andra betydelsefulla skattesänkningar, till exempel för alla som är i arbete genom jobbskatteavdraget. Samtidigt ska man vara uppmärksam på vilka effekter sådana här punktskattehöjningar har.
Vi har i utskottet både detta år och föregående år varit mycket tveksamma till den kraftiga höjningen av skatten på snus och vilka effekter den skulle kunna få. Det är bland annat också mot bakgrund av den linje som Sverige har drivit i EU-sammanhang.
Men som både du och jag vet är det ofta så att man har anledning att se regeringens paket som en helhet. Därför har vi haft väldigt små möjligheter att göra justeringar på enstaka punkter. Däremot är det tveklöst på det viset, om jag talar för mig själv, att jag är beredd att försöka motverka fortsatta höjningar när det gäller snus.
Fortsätter man med detta kommer man ju så småningom till den nivå där det inte ens är ekonomiskt fördelaktigt att gå över till snus som rökavvänjning.
Lennart Hedquist (M):
Det är självfallet så att den bästa vägen att gå är att höja skatten på rökprodukterna. Det är jag övertygad om att också regeringen tycker. Där har man dock fått gå en balansgång utifrån de erfarenheter som den socialdemokratiska regeringen gjorde. När man höjde den skatten väldigt kraftigt fick man ju problem med införsel och insmuggling av rökprodukter.
Jag tror att det hade funnits ett utrymme för att höja skatten på rökprodukterna i stället för att höja skatten på snus, och jag utgår från att regeringen noggrant prövar det kommande år.