Ulla Andersson (V):
Tack för svaret, näringsministern! I början av mars månad blev jag inbjuden till ett möte av Lantbrukarnas riksförbund som skulle träffa berörda markägare och diskutera dels kabeldragningen, dels ersättningsfrågor. Efter det mötet ställde jag den här interpellationen den 12 mars. Jag måste beklaga att det har tagit väldigt lång tid att få svar. Min förhoppning var självklart att vi skulle ha den här debatten innan regeringen hade fattat beslut i frågan.
Även om jag inte kan påverka det beslut som nu är fattat kan vi kanske ändå diskutera frågan för att se hur sådana frågor ska hanteras i framtiden. Den här kabeln, som kommer från Finland, går upp vid Forsmark och går vidare till Finnböle. Det är ett sju mil långt område och en sju mil lång kabel som berör väldigt många.
Det kanske är färre än vanligt vid ett så här långt område, men det beror på att Sveaskog och Bergviksskog också är stora markägare. Men det är ett 70-tal markägare som är berörda. Nu har jag försökt läsa på och titta närmare på hur man hanterat markägarnas förslag där de för fram att man skulle kunna gräva ned kabeln för att ta mindre skog i anspråk och även för det estetiska intrycket. Jag har gått igenom tre sådana här luntor som den jag har med mig här. Jag vet inte om näringsministern har ännu fler luntor och ännu mer underlag.
Men jag kan inte ens se att frågan är utredd. Det gör mig lite fundersam, eftersom det ändå har kommit ett förslag som markägarna gärna ville att ni skulle titta på. Däremot har det kommit förslag på vad det skulle kosta. Men vi har inte fått ta del av hur man har beräknat den summan. Jag ska återkomma till detta.
Det finns självklart olika skäl till att man engagerar sig och föreslår en nedgrävning av kabeln, men det man tog upp på det möte jag deltog i var i alla fall koldioxidutsläppen och den klimatdebatt som har varit. Ska vi verkligen göra oss av med mer skog än vi faktiskt behöver? Man tog upp skogens betydelse för biodrivmedel. Man tog upp skogens betydelse för jobb och pappersindustrin så klart. Man tog också upp skogen som regional resurs.
Utifrån det tyckte man på det här mötet att 60 hektar skogsmark kanske inte skulle behöva tas i anspråk om det gick att söka andra lösningar. Man hade en lång rad förslag på hur det skulle gå att använda befintliga ledningsgator i stället. Man tog också upp Sydlänken, där det faktiskt hade varit möjligt att ta en annan väg.
När det gäller Sydlänken var markkabeln i början ca 30 procent dyrare än en luftledning. Men i fallet med Fennoskan säger man från Svenska kraftnäts håll att prisskillnaden är 300 procent. Vad de har beräknat detta på har vi inte något underlag för, som jag sade tidigare. Vi har inte heller något underlag för vad det skulle betyda om det skulle vara möjligt att gräva ned kabeln på vissa ställen.
Det Svenska kraftnät hänvisar till är att man ska ha hela skyddshöljet på kabeln även på land, fast skyddshöljet är till för att ankare inte ska kunna fastna i den på havsbotten. Det verkar lite onödigt att ha en sådan kraftig kabel på land. Vi har också hört från experthåll att det inte är nödvändigt och att man skulle kunna göra på ett annat sätt.
Jag ska komma tillbaka till ersättningsfrågorna, men jag tänkte höra med näringsministern: Har näringsministern något annat underlag där man verkligen visar vad en nedgrävd kabel hade kunnat innebära både för markägare, självklart, och för miljön? Det kunde också gälla att titta på kostnaderna och vad dessa beräknade kostnader i så fall bygger på. Jag har inte kunnat se det i de underlag som har varit ute på remiss.
Om det finns sådana underlag tycker jag att man skulle ha redogjort för dessa för dem som faktiskt är berörda, så att de hade kunnat titta på dem och antingen tyckt att det här var en bra utredning, och att vi kan nöja oss med det, eller att man har gjort fel och att vi hade kunnat ta fram alternativ.