KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ameer Sachet (S):
Hela bilden är att hyresgästerna har förlorat gång på gång. De domar som finns har varit till hyresvärdarnas fördel. På det sättet anser jag att det inte finns en balans mellan de två sidorna. Det är problematiskt att hyresgästerna inte får besked förrän renoveringen är klar.
En hyreshöjning på 20-50 procent är oacceptabel. Det betyder tusenlappar för många. Det är långt ifrån låginkomsttagare och andra har råd med sådana hyreshöjningar. Oftast är det pensionärer som drabbas. Trots statsrådets försök till förklaring tror jag, tyvärr, fortfarande att behovet av en utredning verkligen finns.
Det finns många människor runt om i Sverige som har problem i vardagslivet, och de drabbas av stora höjningar efter vissa förändringsarbeten och renoveringar. Den borgerliga regeringen har kanske en annan inställning. Om fastighetsägarna och juristerna säger att det inte är ett problem, så finns det inte.
Kanske problemet beror på i vilken upplåtelseform man själv bor. Jag bor själv i hyresrätt, och jag är angelägen om att den ska fungera som upplåtelseform. För detta krävs att vi hyresgäster ska ha bra möjligheter att påverka när större renoveringar och ombyggnationer sker.
Som hyresgäst kommer jag aldrig förbi hyran. Hyran ska stå i relation till standarden. På vilket sätt var det genomtänkt att regeringen återkallade utredningen? Vad tänker statsrådet göra åt problemet?
Det finns fortfarande problem.
Ameer Sachet (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för interpellationssvaret. Jag har skrivit denna interpellation för att man mitt under brinnande högkonjunktur bromsar igångsättandet av nya bostadsbyggnadsprojekt, särskilt hyresrätter. Byggbranschen lever fortfarande på vad som drogs i gång av den tidigare, socialdemokratiska regeringen. Vi har ännu inte sett den fulla effekten av den borgerliga regeringens bostadspolitik, eller snarare brist på bostadspolitik.
Det vi märkt hitintills är dock illa nog. Under de första nio månaderna i år påbörjades bara 20 800 lägenheter i småhus och flerbostadshus. Det är en minskning med 20 procent - hör och häpna! De som är födda mellan 1986 och 1995 är fler än en miljon.
För att bostadsmarknaden ska kunna ta emot dessa bostadskonsumenter måste byggandet öka. Herr talman! Mats Odell skriver i sitt svar att en viss nedgång i byggandet har skett och att en omställning från subventionsproduktionen till att bygga för konsumenternas faktiska efterfrågan tar tid. Jag kallar inte detta för svar nog för alla dem som i dag saknar bostad.
Det är till storstadsregionerna som de unga dras och dit även många andra flyttar på grund av jobb. Alla behöver bostad. Det är uppenbart att det största behovet är byggandet av billiga hyresrätter. Till detta ska läggas att utförsäljningen av dagens allmännyttiga bostäder betyder att utbudet av hyresrätter minskar ytterligare.
Med flera hyreslägenheter som ombildas och med färre som byggs blir det svårare för ungdomar och andra att hitta ett eget boende. Herr talman! Det behövs uppemot 160 000 bostäder för att möta efterfrågan från unga, 20-27 år, som behöver egen bostad. Fler än tidigare bor i andra och tredje hand, och allt fler tvingas att återvända hem till sina föräldrar.
Det som statsrådet kallar snedvridande subventioner handlar just om att ta fram billiga hyresrätter som folk efterfrågar och som alla har råd att bo i. Subventionerna har lett till att det har byggts många hyresrätter de senaste åren. Min första fråga till statsrådet Odell kvarstår därför: Vad avser statsrådet att göra för att hejda den kraftiga minskningen av nybyggda hyresrätter?
Jag ser hyresrätten som en viktig del för att landet ska utvecklas och för att vi ska ha en bra social bostadspolitik. Vi behöver jämlika spelregler för de olika upplåtelseformerna äganderätt, bostadsrätt, kooperativ hyresrätt samt kommunal och privat hyresrätt. Nästa år beräknas boendet i hyresrätt bli 20 procent dyrare än i äganderätt.
Här handlar det om konkurrensnackdelar med att bygga nya hyresrätter och inte minst genom beskattningen. En del hyresrättsprojekt ändras sannolikt till bostadsrätter. Även mina frågor två och tre är ännu obesvarade. Kommer statsrådet att göra en konsekvensanalys av hur regeringens bostadspolitik har drabbat hyresgästerna? Kommer statsrådet att verka för att neutralitet mellan villor och hyresrätter uppnås och i så fall hur?
Ameer Sachet (S):
Det går inte att bara säga att man är positiv till bostadsproduktion och till hyresrätter utan att föra en sådan politik att det verkligen byggs och blir fler hyresrätter. Den borgerliga regeringen för inte en sådan politik i dag. Ni bara pratar alltmedan nyproduktionen långsamt sjunker och inga nya hyresrättsprojekt dras i gång.
Jag vill återigen klargöra vad vi socialdemokrater vill. Vi vill införa ett nytt investeringsstöd som stimulerar byggandet av billiga och miljövänliga hyresbostäder samt stimulera produktionen av mindre lägenheter till låga hyror.
Vi vill också komplettera vårt tidigare investeringsstöd med krav på att produktionen och driften av nya fastigheter ska vara miljövänliga och resurshushållande. Vidare anser vi att ett nytt bostadsfinansieringssystem måste till.
Därför föreslår vi att riksdagen anvisar - det här står i vår motion - 250 miljoner kronor år 2008, 600 miljoner kronor år 2009 och ytterligare 700 miljoner kronor år 2010.
Med detta vill vi få en god balans mellan olika upplåtelseformer, stimulera byggandet av hyresrätter - som år 2010 lär ha blivit en bristvara i landet - och främja byggandet av fler studentlägenheter med låga hyror. Vi vill också uppmuntra till ett nytänkande kring upplåtelseformer och till ett miljötänkande.
Mot denna politik står statsrådet Odell med en ovilja beträffande statliga engagemang för att få till stånd fler bostäder. Bostadspolitiken är för statsrådet inte en del av välfärden utan en privat fråga som var och en själv får sköta. Det är en omodern och ensidig satsning på bara ägande i boendet.
Den borgerliga regeringen i Sverige faller alltmer isär nu, även på bostadspolitikens område.
Ameer Sachet (S):
Utöver ombildning av allmännyttan i rasande takt vill Kristdemokraterna och Mats Odell starta en massrivning av allmännyttans flerbostadshus från 60- och 70-talen. Det är en drastisk lösning som jag anser ytterligare minskar och försvagar hyresrätten som upplåtelseform.
I stället för att bemöta behoven på bostadsmarknaden i form av att bygga fler hyresrätter - det är den upplåtelseform som efterfrågas mest, inte minst av ungdomar och studenter - och i stället för att rusta och renovera befintligt bestånd så att landet får bättre och energisnålare bostäder vill Kristdemokraterna starta en rivning av allmännyttans flerbostadshus.
Som bekant byggdes det färre hyresrätter under år 2007 än år 2006. De kommuner som har borgerlig majoritet fortsätter med ombildning - det sker framför allt i Stockholm. Hur blir det om kommunerna börjar riva delar av allmännyttans flerbostadshus? Vem kommer att ansvara för att bygga nya bostäder som ersätter dem som rivs?
Kommer människor att ha råd att bo i eventuella nyproducerade hyresrätter? Eller blir de hänvisade till framtidens sociala bostäder? Hur utvecklar man hyresrätten som upplåtelseform när man har sålt eller rivit halva allmännyttan? Vem ska se till att de som står utanför bostadsmarknaden har någonstans att bo?
Regeringen pratar varmt om ungdomar, men ungdomar som stod utanför bostadsmarknaden står fortfarande utanför. Med rivningar slår man flera flugor i en smäll, sade Göran Hägglund nyligen. Någon måste ta bostadsförsörjningsansvaret.
Hur ska det byggas nytt, framför allt nya hyresrätter, när regeringen har tagit bort både investeringsstödet och stimulansstödet?
Ameer Sachet (S):
Jag anser fortfarande att det är fel tajmning när det gäller sådana förslag om rivningspolitik. Antalet lediga hyresrätter minskar. Inte sedan 1992 har det funnits färre lediga lägenheter i Sverige. Det är vår uppgift som politiker att skapa rätt förutsättningar för ändamålet, nämligen att det byggs fler hyresrätter i landet.
Konsekvensen av den förda politiken blir att människor som inte har råd att köpa eller hyra en bostad till höga kostnader kanske får hålla sig till sociala bostäder i framtiden här i landet.
Vi måste bygga hyresrätter, framför allt för ungdomarna, annars kommer de att bli den nya underklassen i Sverige. Vi ska strida för att utveckla hyresrätten, inte riva den.
Den är en viktig framgångsfaktor för tillgängligheten och rörligheten på arbetsmarknaden.
Den svenska modellen är bättre ur integrationssynpunkt i jämförelse med många andra EU-länder där det redan finns social housing . Antalet hyresrätter har minskat i snabb takt, framför allt i de stora städerna.
Tidigare har det främst handlat om privata hyresfastigheter där lägenheter ombildats. I Stockholm har hyresrätterna minskat från 61 procent till 49 procent de senaste 15 åren.
Min fråga till statsrådet är: Hur vill statsrådet tackla bostadsbristen och minskningen av antalet hyresrätter?
Ameer Sachet (S):
Jag vill tacka Birgitta för en bra interpellation och tacka finansministern för svaret. Fru talman! Ett byggprojekt utanför tillväxtregionerna upplevs i dag som alltför riskfyllt och kostsamt att förvalta för en hyresvärd. Vi kan konstatera att allt fler grupper i dag sluter sig samman i syfte att bygga sina egna seniorbostäder.
Bara under de senaste åren har ett drygt hundratal seniorgrupper av olika slag bildats i landet. Dessa initiativ måste tillvaratas och utvecklas, tycker jag. Den kooperativa tanken att äga och förvalta gemensamt har alltid delats av oss socialdemokrater, men även av centerpartister och folkpartister.
Men på scenen kooperation har Moderaterna uppenbarligen inte flyttat sig en tum. Kooperativ hyresrätt är missgynnad i förhållande till övriga upplåtelseformer. Därför tycker jag att ett försök till statligt stöd till föreningar som vill genomföra kooperativa hyresrättsprojekt bör övervägas av den borgerliga regeringen.
Sådana bostadshus har ofta lokaler för samvaro och umgänge så att de boende kan fylla vardagen med ett meningsfullt och aktivt liv tillsammans. Vi har en utveckling i dag inom bostadspolitiken som enbart gynnar äganderätt. Det är dags att på något sätt stödja den kooperativa hyresrätten också.
Precis som Birgitta Eriksson nämnde är det viktigt att samtliga upplåtelseformer tillförsäkras likvärdiga skattemässiga villkor. Jag tror att finansministern innerst inne håller med oss på den punkten.
Varför vill statsrådet ändå inte överväga åtgärder i syfte att göra beskattning av olika upplåtelseformer rättvisare? Vad har statsrådet emot kooperativa hyresrätter?
Ameer Sachet (S):
Jag tänkte ägna mina två minuter åt marknadsföringen i samband med ombildning av hyresrätter. Många borgerliga kommuner aviserade direkt efter valet att de ville ge hyresgäster möjlighet att ombilda sina lägenheter till bostadsrätter. Men det verkar som att få hyresgäster har hörsammat uppmaningen. Skälen är uppenbara.
Den ekonomiska risken med bostadsrätten upplevs som alltför stor, särskilt för dem med små ekonomiska marginaler.
Trots all information och marknadsföring som de borgerliga politikerna har ägnat sig åt den senaste tiden har vi inte sett att man på något sätt har marknadsfört kooperativ hyresrätt.
Man har lagt massor av miljoner på att marknadsföra och informera om ombildningen från hyresrätt till bostadsrätt, men man har inte lagt en krona på att det finns ytterligare alternativ i form av kooperativ hyresrätt.
Om idén bakom ombildningsinitiativet verkligen var att ta till vara människors kollektiva kraft ute i förorterna borde man ha informerat mer om det kooperativa alternativet.
Min fråga till finansministern är: Vad vill finansministern göra åt den negativa särbehandling som de borgerliga kommunerna ägnar sig åt när de glömmer bort den kooperativa hyresrätten, som är ett bra alternativ vid ombildning?
Ameer Sachet (S):
Förseningar i tågtrafiken angår många och är tyvärr inget nytt. Örebro län är en del av Mälardalen. En stor andel av Sveriges befolkning bor i Mälardalslänen, och Mälardalen är Sveriges starkaste tillväxtregion. Pendlingsmöjligheten genom goda kommunikationer är en avgörande framgångsfaktor för regionen.
Förbättringar i infrastrukturen måste ske om vi ska ha fungerande tågtrafik i regionen. Den senaste tiden har frågan om dåligt fungerande pendling diskuterats mycket i medierna. Stora förseningar och inställda tåg har varit rutin för många som pendlar i Mälardalen.
Säkert tusen örebroare har sitt arbete i Stockholm, och många fler örebroare är beroende av goda kommunikationer med andra orter i Mälardalen. En modern och flexibel arbetsmarknad bygger på att svenska folket ska kunna ta jobb på pendlingsavstånd. Detta kräver en väl utbyggd spårtrafik och fungerande järnvägsföretag som garanterar att man kommer fram till sina arbetsplatser i tid.
Vägar och busslinjer är förvisso också viktiga, men en klimatsmart framtid är kopplad till den spårbundna trafiken. Det krävs inte bara att man kommer till jobbet i tid utan också att man kommer tillbaka hem i tid. Många pendlare har familjer och andra åtaganden.
De ständigt återkommande felen är allt mellan himmel och jord och medför missnöjda kunder, stress och omfattande svårigheter för tusentals pendlare att klara jobbet och vardagslivet. De som pendlar tillbringar lång tid på tåget. Många går upp tidigt, kommer hem sent och reser långa sträckor.
Det är inte för mycket begärt att de ska kunna planera sina liv och hinna till månadsmöten eller hämta barn på dagis. Den moderna och klimatsmarta framtiden är också en jämställd framtid. Fru talman! Många gånger har vi fått besked om att förseningarna kommer att hålla i sig hela dagen eller att tågtrafiken i hela Mälardalsområdet står stilla.
Det kan handla om omfattande signalfel, fel på en transformatorstation, ställverksfel, växelfel etcetera. Höstens löv, vinterns kyla och snö samt sommarens värme tycks ständigt överraska transportföretagen. Både pendeltågstrafiken och SJ:s fjärrtåg påverkas av dessa ständiga störningar.
Vad gör statsrådet för att få ordning på detta? Vilka krav ska ställas? Vilka ekonomiska sanktioner kan sätta fart på trafikbolagen? I samband med bankkrisen har det diskuterats att ta bort direktörsbonusar. Kanske borde en motsvarande avlövning av olika direktörsförmåner ske hos ständigt felande transportföretag.
Ameer Sachet (S):
Många av oss vet att tåget är en av lösningarna på dagens och morgondagens transportbehov. Spåren är i dag maximalt utnyttjade. Banverket har släppt fram fler tåg i ett försök att möta den ökade efterfrågan på tåg i regionen. Det stora problemet är att de befintliga spåren inte klarar av den höga belastningen. På enkelspåriga sträckor tvingas en del tåg dela spår med de långsammare pendeltågen.
Sådana begränsningar gör det svårare att köra fler tåg, trots efterfrågan. Situationen är kritisk. Bristen på infrastrukturkapacitet med de befintliga spåren visar att tågtrafiken inte klarar behovet av och efterfrågan på ett miljövänligt och punktligt transportsystem som skulle gynna både landet och klimatet.
Nu när vi gått in i en lågkonjunktur och arbetslösheten ökar krävs verkligen stora investeringar och resurser för att möta den ökade efterfrågan. Det akuta behovet innebär att investeringarna i järnväg måste sättas i gång omedelbart.
I vårt stimulanspaket mot jobbkrisen föreslår vi socialdemokrater 200 miljoner kronor i riktat infrastrukturunderhåll till Banverket och 75 miljoner kronor till Vägverket.
När finansminister Anders Borg vaknar efter nyårsnatten och kanske vill ha fram ett eget paket får han och statsrådet gärna bjuda över oss vad gäller järnvägssatsningar. Tänker statsrådet försöka påverka finansministern att redan innan vårpropositionen läggs fram göra satsningar på infrastruktur?
Vad är statsrådets svar till pendlare som på grund av tågförseningar är rasande?
Ameer Sachet (S):
Jobb och bostäder är två ord som väger tungt i dessa dagar. Det är inte bara i storstadsregionerna som bostadsbyggandet faller utan i hela landet. Hälften av landets kommuner rapporterar till Boverket att de har bostadsbrist, och ytterligare 20 procent av landets kommuner har bostadsbrist på centralorten. Detta innebär att över två tredjedelar av landets kommuner har någon form av bostadsbrist. Samtidigt beräknas bostadsbyggandet halveras.
Bostadssituationen för både unga och studenter har förvärrats än mer den senaste tiden. Den tuffa bostadsmarknaden drabbar unga och studenter extra hårt. Finanskrisen gör det ännu svårare för dem att få en bostad. Lågkonjunkturen gör också att fler troligen kommer att studera eftersom de lediga jobben blir färre, vilket gör att efterfrågan på studentbostäder ökar.
En av försämringarna som studenterna fick känna av är slopat investeringsstöd till studentlägenheter. Konsekvenserna av den borgerliga politiken har blivit att allt färre studentlägenheter byggs och att befintliga har blivit dyrare att bo i. Regeringens passivitet är oroande och bekymrar mig mycket.
De dåliga tider som vi befinner oss i gör att storföretagen inom byggbranschen drar i bromsen. Skanska, Peab, JM och NCC är några kända företag som redan har varslat tusentals byggnadsarbetare. I praktiken kan än fler anställda förlora sina jobb. Byggbranschen består också av många småföretagare, som regeringen annars säger sig värna om.
De som varslas är också lärlingar och unga byggnadsarbetare, framtidsgenerationen. Vi socialdemokrater har lagt fram ett antal förslag för att stimulera bostadsbyggandet i landet. Vad gör regeringen?
Vi är inte ensamma, både näringslivet och facken har gång på gång aviserat olika former av stimulans för att underlätta för byggbranschen och därmed göra det lättare att bygga fler bostäder, framför allt hyresrätter. Den borgerliga regeringen är totalt tyst i den frågan.
Det saknas skarpa förslag från regeringssidan riktade till byggbranschen för att bygga fler hyresrätter. Flertalet svenska kommuner har inga planer på nyproduktion av hyresrätter som kostnadsbilden ser ut i dag. De förlitar sig på starka byggherrar, och de i sin tur förlitar sig på människor med stark ekonomi. Det som behövs är statliga initiativ och statliga investeringsstöd.
Precis som i fråga om vägar och annan infrastruktur måste stat och kommuner samverka. Möjligheten för människor med svag ekonomi, unga och studenter, att ta sig in på bostadsmarknaden krymper dag för dag under den tid statsrådet Odell har ansvar för bostadsfrågor.
Ungdomar flyttar hemifrån allt senare, inte minst i storstäderna. Varför, statsrådet, görs så lite?
Ameer Sachet (S):
Statsrådet Odell pratar mycket om ränta, inflation, makroekonomiska förhållanden, mikroekonomiska förhållanden, byggmaterialpriser, konkurrens etcetera. Faktum är att regeringen inte har några lösningar på bostadsbristen i landet. Regeringen säger sig ha stora ambitioner att genomföra förändringar för att öka rörligheten på arbetsmarknaden.
Samtidigt stelnar bostadsmarknaden eftersom tillgången på hyresrätter minskar då inga nya projekt dras i gång. Regeringen pratar varmt om ungdomar, men de ungdomar som står utanför bostadsmarknaden blir allt fler, inte minst i Stockholmsområdet. I stället för att stimulera byggandet av hyresrätter förbereder regeringen förändringar mot ett slags marknadshyror.
Där bostadsbristen är stor ska hyran höjas rejält. Samtidigt föreslås att allmännyttan ska tvingas följa rent affärsmässiga villkor. Sådana förändringar leder enbart till att vi får två bostadsmarknader, en för dem som har råd att betala, en annan, socialbostäder, för alla andra som räknas som fattiga. Bland dessa kan grupper som pensionerade, förtidspensionerade, sjukskrivna, arbetslösa, unga och studenter räknas in.
Vi vill se riktade åtgärder till byggbranschen för att få fler bostäder och fler hyresrätter, förbättrad energieffektivisering och klimatanpassade bostäder. Vi vill se åtgärder som ger tryggare och säkrare bostadsområden och bättre tillgänglighet för äldre.
Kan statsrådet Odell förklara varför regeringen är så förbryllande passiv och bara tittar på när byggandet av bostäder har stagnerat?
Ameer Sachet (S):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag tackar också Monica Green som ställt interpellationen. Den är viktig, särskilt i jultider då vi vet att många lockas av dessa snabba enkla lån. Vi har flera gånger tidigare debatterat sms-lån här i kammaren, ofta på initiativ av Socialdemokraterna. Varje gång har vi frågeställare bett om skyndsamt agerande från ministern.
Redan 2006 uppmärksammades frågan av mina partikolleger Monica Green och Christina Axelsson i syfte att komma till rätta med problemen med sms-lån. Svaren har liknat varandra: Vi avvaktar en utredning, vi inväntar ett EU-direktiv, vi arbetar med det på departementet. Men snabba besked och konkreta förslag behövs nu, ministern! Det är viktigt att agera skyndsamt.
Varje dag hamnar någon av våra ungdomar i skuldfällan. Varje dag utan ett starkt regelverk för sms-lånen är en dag för mycket. För att sammanfatta är det allt fler människor i Sverige som blir skuldsatta, framför allt ungdomar. Det är tusentals ungdomar som råkar illa ut efter att ha tagit snabba lån och sms-lån. Fru talman! Antalet ansökningar om betalningsförelägganden som rör obetalda sms-lån har ökat lavinartat.
Kronofogden menar att det är ett växande problem och att det utvecklas till en skuldfälla. Antalet obetalda sms-lån fortsätter att öka kraftigt och ungdomsgruppen är klart överrepresenterad. I mitt hemlän Örebro är närmare 50 procent av dem som får betalningsförelägganden på grund av sms-lån unga människor mellan 18 och 25 år.
Med gällande lagstiftning behöver verksamma mobillåneföretag endast registrera verksamheten hos Finansinspektionen. De behöver inget tillstånd från Finansinspektionen. Det innebär att Finansinspektionens möjligheter att ingripa mot företagen är begränsade. Detta måste det bli ändring på.
Om tillståndsplikt krävdes skulle Finansinspektionen få möjlighet att godkänna mobillåneföretag som ska bedriva den tillståndspliktiga verksamheten. Det skulle innebära större trygghet för konsumenterna och möjlighet att stoppa oseriösa företag. Alltför många människor har redan fastnat i lånefällan. Det är alltså ett akut problem som kräver snabba och konkreta förslag.
Varför denna långbänk, ministern? Man frestas att tro att regeringen för att slippa ta itu med frågan själv inväntar ett EU-direktiv som ska träda i kraft år 2010. Vad svarar ministern på det? Oavsett vilken orsaken är försitter den borgerliga regeringen chansen att stoppa livegenskapen.
Det är inte bara kortsiktigt utan direkt oansvarigt. Varför är regeringen så senfärdig, ministern?
Ameer Sachet (S):
Det är alldeles riktigt som justitieministern sade nyss. Undantaget för summor under 1 500 kronor bestämdes under den socialdemokratiska regeringens tid. Sms-lånen är en ny företeelse. Vi har sett av utvecklingen de senaste tre åren att de ökar hela tiden. Det kan bekräftas av våra myndigheter.
Under 2007 fick kronofogden 20 418 ansökningar från låneföretagen om obetalda sms-lån. Om det inte regleras snarast är vi uppe i 60 000 ärenden per år, enligt Kronofogdemyndigheten. Det är en ny företeelse som växer hela tiden. Snabba krediter med dålig kreditprövning och ockeravgifter är en fälla som drabbar tusentals ungdomar.
Det är det frågan handlar om. Det är ungdomar som drabbas av de snabba lånen. Fru talman! Aktiva informationskampanjer som särskilt riktar sig till ungdomar måste prioriteras av regeringen. Jag vet att justitieministern jobbar med den frågan. Via information, utbildning och upplysning kan vi avvärja om inte hela problematiken så åtminstone en stor del av den.
Som justitieministern sade räcker inte enbart lagstiftning, utan det är viktigt att jobba på bred front och på de arenor där ungdomar befinner sig. Slutligen, fru talman, vill jag be statsrådet att kraftfullt verka inom EU för att stävja problemen med sms-lånen. Det här är lite av ett nordiskt och svenskt fenomen.
Det finns inte i samma utsträckning i andra EU-länder, till exempel i Sydeuropa. Det drabbar främst våra ungdomar. Jag hoppas verkligen att statsrådet tar upp sms-låneproblematiken med sina kolleger i kommande möten inom EU och upplyser dem om att Sverige har stora bekymmer med sms-lån.
Undantaget på 200 euro, vad gäller förslaget inom EU, skulle vi gärna se antingen reducerades eller nollades. På det sättet kunde man stävja problemet.