KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag hade ställt fyra frågor till ministern: Är det näringsministerns avsikt att Vattenfall ska säljas under nästa mandatperiod? Inget svar i interpellationssvaret. Avser näringsministern att verka för att Vattenfalls uppdrag att vara ledande i energiomställningen i Sverige skärps? Inget svar.
Avser näringsministern att kravet att vara ledande i energiomställningen även ska omfatta dotterbolag på deras respektive marknader? Inget svar. Hur ser näringsministerns och regeringens långsiktiga strategi ut för Vattenfall? Det är det mest allvarliga, herr talman. Inget svar.
Det ministern säger i sitt svar är att Vattenfall inte ska säljas ut under den här mandatperioden. Nu är det juni månad. Snart blir riksdagen hemförlovad. Vi kommer tillbaka i september. Då är det ungefär ett år kvar på den här mandatperioden.
Det känns inte riktigt som att detta är ett ansvarsfullt, professionellt åtagande när det gäller våra statliga bolag som den här regeringen har, vilket ministern försöker påskina här i sitt svar.
Hade det varit ett ansvarsfullt och långsiktigt åtagande när det gäller hur man ska ha det med energipolitiken på sikt hade man i det här läget deklarerat och berättat hur man ska ha det med Vattenfall. Det är ju så oerhört angeläget för hela svenska folket.
Det handlar i grund och botten om hur vi ska klara de energipolitiska målen. Det hade varit bra och viktigt om det hade kunnat andas en tillstymmelse till det i det svar som ministern här har avgett. I stället pekar ministern på att den här frågan har Carina Adolfsson Elgestam ställt till henne tidigare här och då har hon också besvarat den.
Det är förvisso sant, men, herr talman, det som då hände var att ministern bara lämnade sitt svar och sedan avvek från kammaren så att vi inte fick en debatt. Därför ställde jag frågan igen, för att vi ska få en möjlighet här i riksdagen att faktiskt få svar på frågorna.
Det andra som ministern har lagt ned tid på i svaret och tyckt varit viktigt att påpeka och påminna om är att det var den tidigare socialdemokratiska regeringen som stod bakom Vattenfalls påbörjade köp av brun- och stenkol samt kärnkraft i Tyskland. Det tycker jag blir lite som det var på lekis när jag gick där: Skyll inte på mig! Det var inte jag som började!
Det är också viktigt att påpeka att det är Vattenfall som tar initiativ till affärer. Det är väl den biten i svaret som handlar om det som är värdeskapande. Det som är värdeskapande för Vattenfall på sikt kan vara bra, men just utifrån det kan det vara angeläget för oss här i riksdagen och för svenska folket att få veta hur det blir med Vattenfall på sikt.
Avser regeringen, om man mot förmodan skulle få förnyat förtroende, att sälja Vattenfall eller inte? Det är det som är det mest intressanta utifrån hur det ska bli med Vattenfall. Varje företag, även statliga företag, måste ha en långsiktig strategi.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Nu börjar ministerns svar likna någonting, i alla fall såtillvida att ministern säger att man inte är nöjd med de gamla kraven och de gamla riktlinjerna. Men se då till att komma till skott och få till högre krav, om det är det som är regeringens avsikt!
Ministern undviker hela tiden att ge besked om huruvida Vattenfall ska säljas ut eller inte. Om man har för avsikt att göra det måste man deklarera det. Man kan inte mörka i ett svar och säga att man för en ansvarsfull och professionell politik vad gäller det statliga ägandet.
Vi tänker inte sälja ut Vattenfall under mandatperioden, säger Maud Olofsson. Då är det alltså bara lite mer än ett år kvar på mandatperioden. Maud Olofsson, det är inte att vara ansvarsfull. Vi har sagt att vi vill att Vattenfall ska vara ledande vad gäller omställningen till förnybar energi.
Detta var ett beslut som togs redan under den förra mandatperioden. Riksrevisionen har inte kritiserat beslutet i sig, utan gett kritik utifrån hur detta ska efterlevas. Frågan kvarstår. Är det så att även denna borgerliga regering vill att Vattenfall ska vara ledande i omställningen till förnybar energi, vilket vi tycker är viktigt?
Med tanke på köpet av Nuon, som förvisso till 95 procent är fossilbaserat, kan man fundera över hur varumärket Vattenfall kommer att se ut utifrån ett förnybarhetsperspektiv. Jag kan ändå inte låta bli att komma tillbaka till att det måste vara för bolagets skull, för Vattenfalls skull.
Det är ett svenskt företag. Att Vattenfall sedan äger annat utanför Sverige är en annan sak. Det var också intressant, om jag uppfattade det rätt, att ministern sade att man skulle försöka påverka hur Vattenfall styrs i ett annat land. Lycka till, skulle man vilja säga!
Vi brukar säga att vi aldrig kan lägga oss i vilka beslut man fattar i andra länder i eller utanför EU. Men jag kanske missförstod vad ministern sade angående Vattenfall i den frågan. Jag vill återkomma till att vi måste få besked om själva ägandet och om Vattenfall ska säljas eller inte.
Det ministern säger i sitt svar är att man ska återkomma till riksdagen. Man kan fundera över när vi ska få detta tillbaka till riksdagen. Det brådskar, med tanke på hur tiden går och hur tydligt man vill att Vattenfall ska vara i energiomställningen. Vi tycker att det är viktigt att Vattenfall är ledande. Vi vill att Vattenfall ska vara kvar i statens ägo.
Vinner vi valet 2010 kommer vi att vara oerhört tydliga med det.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är inte utan att man blir lite rädd när man lyssnar på Maud Olofsson. Hon säger så här: De gamla riktlinjerna, som den gamla socialdemokratiska regeringen antog, passar inte i denna tid.
För mig låter det fullkomligt absurt med tanke på att bolaget inom ramen för kravet på affärsmässighet ska vara det ledande företaget i omställningen till en ekologiskt och ekonomiskt uthållig svensk energiförsörjning. Är inte det någonting som ligger i tiden, Maud Olofsson?
Jag trodde att klimatfrågan och energiomställningen, energieffektiviseringen, var bland de viktigaste frågorna för Sverige, för Europa och för världen. Vi ska klara framtiden, inte bara energiförsörjningen utan också klimatfrågan, så att våra barn och barnbarn ska kunna leva i en bra värld. Då blir jag lite mörkrädd utifrån det ministern säger, att riktlinjerna inte passar i denna tid.
Maud Olofsson säger att man tar steg för steg. De stegen måste ju vara som små myrsteg eller något sådant. Det visas ju inte något resultat. Det måste väl ändå vara så att det hastar med vilka riktlinjer man ska ta fram för Vattenfall.
Det är ju att man inte har bråttom med att förtydliga Vattenfalls riktlinjer inför framtiden som gör oss så misstänksamma. Den bakomliggande orsaken kan ju vara att man inför nästa mandatperiod tänker sälja ut Vattenfall. Om så är fallet måste man snart redogöra för detta, och ministern har inte vidrört det över huvud taget.
Hur blir det med det långsiktiga åtagandet vad gäller Vattenfall? Det är oerhört viktigt för svenska folket att få besked om det.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag vill tacka Cecilia Malmström för svaret, särskilt för det ministern säger om jämställdheten - det är mycket viktigt att vi är överens om hur viktig den frågan är - och också för ministerns initiativ avseende det halvår som Sverige är ordförande i EU.
Sverige ses av andra länder som ett jämställt land och som ett land som ligger i bräschen i många sammanhang. Vi har således hög trovärdighet. Såvitt jag förstår lyssnar man mycket på Sverige just nu - utifrån vad vi säger och vad vi har på vår agenda. Därför känns detta särskilt viktigt.
Det är väl också intressant med tanke på debatten nyligen med jämställdhetsministern och kopplingen där dels till kvinnor i bolagsstyrelser, dels till kvinnors både rätt och möjlighet att starta och driva företag, på lika villkor.
Det största bekymret finns väl i mångt och mycket just i detta med lika villkor när det gäller lån och krediter, utifrån den typ av företagande som kvinnor vill syssla med. Ett bekymmer är också att de företagen inte alltid betraktas som företag som det går att leva på.
Men från många olika sammanhang vet vi att det går alldeles utmärkt. Vidare har vi det som handlar om kvinnors villkor. Där handlar det också om rätten att få arbeta. Vi vet att det ser lite olika ut runt om i Europa.
Det finns de som vittnar inte minst om hur kyrkan i olika länder har synpunkter på vem som ska vara hemma med barnen och vem som ska arbeta. Det är klart att detta är ett bekymmer om nu Europa ska bli ledande när det gäller tillväxten. Det är väl bra om vi under Sveriges ordförandeskap kan driva på i jämställdhetsfrågorna.
Men inför framtiden handlar det också om vad Lissabonstrategin innehåller. Det är viktigt att vi fortsätter arbetet med Lissabonstrategin. Jag tycker att vi kan vara överens om att vi där ändå har ett redskap som på många olika sätt är positivt. Här handlar det också om att lyfta in helheten - dels det som berör kvinnor och män, dels det som handlar om villkoren på arbetsmarknaden.
EU har nu, tycker jag, tagit bra initiativ när det gäller finanskrisen och den ekonomiska krisen. Men nu måste nästa steg tas. Det gäller väl då en del frågor inför framtiden med tanke på Lissabonstrategin. Det gäller att se människorna som finns där bakom och som nu går ut i arbetslöshet eller som redan är arbetslösa. Vissa kommer att få lämna hus och hem och att knappt ha mat för dagen beroende på att det ser olika ut i länderna med tanke på deras trygghetssystem.
Också detta är en viktig del i Lissabonstrategin. Jag hoppas att ministern är beredd att vara med och driva på utifrån att tillväxt och socialpolitik liksom behöver gå hand i hand.
Dessutom tycker vi socialdemokrater att även miljöpolitiken ska finnas med så att det blir som en armkrok - detta utifrån att man får ett samhälle som i ett helhetsperspektiv fungerar för alla och för att i och med Lissabonstrategin få en hållbarhetsstrategi.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag tackar för det inlägget. Så här långt känns det positivt.
Vad ministern möjligtvis glömde att svara på är det som rör människan och socialpolitiken, utifrån att det där ska gå hand i hand just för att man ska se människorna och hur vi kan få en lösning för dem som nu står inför fattigdom och inför de olika sjukdomar och den ohälsa som vi vet följer i spåren av detta.
Det gäller också att hitta inkomstlösningar för den som inte har ett arbete. Också detta får konsekvenser såväl i vårt land som kanske i andra länder. Om man råkar hamna i kriminella kretsar eller om man på olika sätt tar till olika droger blir det, som vi vet, oerhört kostsamt för samhället.
Från Socialdemokraternas sida anser vi att det också är viktigt att ta tag i den här biten så att tillväxten och miljöfrågorna går i armkrok med socialpolitiken. Precis som ministern säger är det viktigt att fokusera, och då finns det flera saker att fundera över beträffande vad som är viktigt.
En ytterligare fråga som vi tycker är oerhört viktig, om vi går tillbaka till jämställdheten, är att både kvinnor och män i Sverige fått möjlighet att vara ute på arbetsmarknaden. Så har det varit under många årtionden.
Det är en del av Sveriges framgång när det gäller tillväxten, liksom det faktum att vi har trygghetssystem som reducerar de ekonomiska riskerna vid sjukdom och arbetslöshet.
Dessa hänger ihop, och jag hoppas att man, när man under ordförandeskapet har dessa möten, lyfter fram och visar att det faktiskt spelar roll när det handlar om de tre benen. Det gäller tillväxten, men också trygghetssystemen, som gör att människor känner sig trygga och vågar.
Det finns alltså ett samband mellan dessa och kvinnors möjligheter att vara ute på arbetsmarknaden. Ytterligare en sak som hänger samman med detta gäller de fackliga rättigheterna och lönedumpning.
I den nya Lissabonstrategin är det oerhört viktigt att också detta finns med för att tydligt markera att vi i Europa aldrig kommer att acceptera att man konkurrerar genom lönedumpning. Därför är det viktigt att arbetstagarna har arbetsrätten och fackliga rättigheter.
Som jag ser på frågan, det som ministern är inne på, handlar det om att fokusera och se helheten. Jag undrar om ministern är beredd att arbeta för det.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Att vi ska arbeta för fler jobb kan vi vara fullständigt överens om. Det är just därför det sociala benet är så oerhört viktigt att ha med. Jag tycker nog att ministern just där svarar lite för enkelt.
Visst är det i mångt och mycket de olika nationernas egen angelägenhet, men i en global utveckling - syftet med Europa är ju bland annat att vi ska kunna röra oss fritt över gränserna, såväl varor som tjänster - kan man inte låta bli att komma in på dessa frågor och det som rör trygghetssystemen.
Utifrån det måste man också ha olika skyddsåtgärder där man tydligt visar att vi aldrig kommer att acceptera lönedumpning och att arbetsrätten och de fackliga rättigheterna ska vara tydliga. Vi kanske inte kan komma överens om detta, vilket i så fall är lite olyckligt.
Precis som i fråga om jämställdheten ser många upp till Sverige och Norden och hur vi i den här delen av världen har arbetat med just dessa frågor, kopplat till de framgångar som det har lett till på arbetsmarknaden och i fråga om tillväxten genom att både kvinnor och män delvis varit ute på arbetsmarknaden. Men också trygghetssystemen har gjort att människor vågat.
Om man har tryggheten med sig vågar man pröva sina vingar genom att till exempel starta företag; kanske har man en innovation eller något som man går och funderar över. Det är lite olyckligt att ministern inte är beredd att till Lissabonstrategin foga just den biten. I övrigt tackar jag för svaret och för en bra debatt.
Jag hoppas att vi kan hitta ett sätt att i riksdagen diskutera Lissabonstrategin i framtiden så att vi känner att vi är med om att utforma den.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack, ministern, för svaret! Vid en första genomläsning av svaret kände jag att det här nog blir bra, att det nog kommer att fungera väl, utifrån att det framför allt finns en upphandling på 73 landsbygdsområden.
Det gäller främst möjligheten för dem som bor i gles- och landsbygden att ta ut kontanter men också om behovet skulle finnas att sätta in pengar. Jag tänker främst på de pensionärer som många gånger bor lite avsides på landsbygden.
När jag hade läst svaret ringde jag till pensionärsorganisationen hemma i Kronoberg, som skickat ett brev till mig om att de känner oro för detta, och frågade efter det brev som ska ha gått ut, vilket ministern skriver om i sitt svar. Då sade de till mig: Nej, vi har inte fått något brev. Nehej.
Då blir man ju lite fundersam, för det är 19 dagar till den 1 december, och det är ganska tajt. De som är berörda av detta - vi har ju sagt att alla i hela Sverige ska ha tillgänglighet - har ännu inte fått något brev. Det kan vara bra för ministern att känna till detta utifrån det som står i svaret.
När pensionärerna hade sagt detta till mig ringde jag till några lantbrevbärare och frågade dem. Jag fick samma svar: Vi vet inte hur det kommer att bli. Vi vet bara att efter den 27 november kommer vi bara att få sälja frimärken. Då blev jag lite orolig, och detta fick mig att gå in och kolla lite närmare på PTS.
Där kan man konstatera, precis som ministern skriver i sitt svar, att det finns en upphandling och att det finns dessa möjligheter till betalservice, bland annat via butiker. Den biten är inget problem för dem som är friska och för dem som har tillgång till bil, men det är inte den gruppen det här handlar om i grund och botten.
Det handlar om de äldre som bor på landsbygden, som inte har någon bil eller inte klarar att köra bil, som kanske inte klarar att gå ut ur huset speciellt ofta över huvud taget.
När jag då läser på PTS hemsida kan jag konstatera att den som bor så att man har mindre än 30 kilometer till en bank inte kommer att få något erbjudande om någon form av kassatjänstservice via lantbrevbäringen.
Jag började fundera på hur det ser ut i Småland, i Kronobergs län. Det är klart att de flesta i Kronobergs län har någon form av Icabutik eller bank på 30 kilometers avstånd. Det är naturligtvis därför de inte har fått något brev, ministern. Detta oroar mig. Därtill kunde man gå vidare på PTS hemsida och titta på vilka som avtalet gäller.
Jag gratulerar dem i Norrbotten och i Västerbotten, och jag kan fortsätta genom Sverige. Det finns en och annan i Östergötland också, men sedan är det stopp. I övriga delar, det vill säga i södra Sverige, kommer man som pensionär inte att ha möjlighet att ta ut pengar om man bor på landsbygden flera mil från en tätort - det kan handla om både två och tre mil.
Det är oroande, ministern, och därför blir jag inte lugnad av svaret.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag kan inledningsvis upplysa ministern om att marknaden inte fungerar i de områden som jag avser. Där handlar det om att man bor två eller kanske fyra mil från en tätort där det finns en Icabutik och i bästa fall en bensinmack, om den nu finns kvar. Vi ska komma ihåg att också de försvinner på vissa ställen i glesbygden.
Det känns som om ministern och jag pratar om helt olika saker. När det gäller vad ministern tar upp om kassatjänstservice och den förändring som den har genomgått vad gäller efterfrågan kan vi vara överens. Det är inte detta som jag nu är orolig för.
Det jag är orolig för och har försökt beskriva och som också finns i min fråga är det som gäller pensionärer och funktionshindrade som bor på landsbygden och som i dag omfattas av kassatjänstservice fram till den 28 november. Efter den 28 november vet de inte hur det blir.
I ministerns svar låter det som om allt är frid och fröjd. Men man kan se på hur PTS har gjort upphandlingen. På PTS hemsida skriver man: "Om du har mindre än 30 km till en bank får du post och paket av din lantbrevbärare som vanligt.
Däremot har du inte möjlighet att betala räkningen och ta ut pengar via lantbrevbäraren, eftersom Svensk Kassaservices tjänster inom lantbrevbäringen avvecklas den 28 november." Det är ju detta som jag påpekar, ministern! I den upphandling som ministern hänvisar till i sitt svar kommer det inte att finnas sådan service efter den 28 november nedanför Östergötland.
Den upphandling man har gjort gäller främst orter i Västerbotten, Norrbotten och ned till Östergötland. Det är bra att de får den servicen, men det finns pensionärer och äldre människor i hela Sverige som bor utan att ha tillgång till Internet.
Alla har inte barn och barnbarn som kan hjälpa dem med betalningar, utan man måste och har hittills haft möjlighet att sköta sina bankaffärer via lantbrevbäringen. Efter den 28 november kommer man i Småland och Kronobergs län, där jag bor, enligt vad jag har fått fram inte att kunna få denna möjlighet.
Jag menar att alla äldre människor som bor på landsbygden ska ha rätt till denna möjlighet. Efter vad jag vid en snabbläsning har kunnat utläsa i den proposition som regeringen har lämnat och som har bäring på detta finns det inget förslag om detta med en gräns på 30 kilometer, för då tror jag att det skulle ha funnits motioner i den frågan.
Det är nog en överraskning för många att det är så här. Jag tror att ännu fler kommer att bli ännu oroligare för hur det ska bli när de inte får tillgång till detta. I grund och botten är det de äldre som kommer i kläm. Det finns inga allmänna kommunikationer, så de kan inte heller ta bussen in till tätorten. Det är denna kategori människor som det handlar om.
Som politiker måste vi väl ändå ha ett ansvar för att människor får tillgång till dessa tjänster när marknaden inte fungerar?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Då har alltså de pensionärer eller äldre som bor på landsbygden att se fram emot att det här avtalet ska bli klart. Det är 19 dagar kvar. De lantbrevbärare i Kronobergs län som jag har pratat med vet ingenting om hur det ska bli efter den 28 november, precis som den pensionärsorganisation som jag också har haft samtal med.
De vet ingenting, men förhoppningsvis omfattas de av dessa utsträckta tjänster. Då kommer de att gälla även i Kronobergs län. Men man kan ändå känna att det brinner i knutarna och att det kanske inte har varit den allra bästa planeringen.
Jag hoppas att det som ministern nu säger kommer att gälla alla äldre i hela Sverige som då kommer att få tillgång till betalningstjänster via lantbrevbäringen, och att den andra upphandlingen av någon anledning bara berör vissa delar av Sverige.
Det sista ministern sade ska i så fall klargöra att även folk som bor på landsbygden i Småland och är äldre får möjlighet att ta ut och sätta in pengar, så att de äldre inte kommer i kläm.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Politik gör skillnad, säger Anders Åkesson. Ja, det är sant. Det får mig osökt att tänka på alla snart 40 000 som nu är varslade och som så småningom kommer ut i arbetslöshet med en försämrad a-kassa.
En industriarbetare, mina arbetskamrater hemma på fönsterfabriken, kommer att efter skatt få omkring 11 000 kronor i månaden. Ja, politik gör skillnad. Det är en av orsakerna till att vi i vårt stimulanspaket har med en höjning av det som handlar om a-kassan.
Det är också intressant när Staffan Danielsson säger: Vi har full beredskap för att möta krisen. Jag antar att det är därför man har gjort försämringarna i a-kassan och sänkt förmögenhetsskatten. Det har de ju nytta av nu, de som i dagarna har gått ut i arbetslöshet, de som har varit anställda på Profilgruppen. För de är nämligen inte varslade längre. Där är förhandlingen klar.
De har gått ut i arbetslöshet. Deras vd sade till mig för ett par veckor sedan: Carina, nu när du är uppe i Stockholm måste du försöka övertyga regeringen så att vi får ett stimulanspaket som gör att våra arbetstagare kan vara redo att komma tillbaka i arbete när krisen har vänt.
En av mina frågor till Maud Olofsson är: Kommer det någon form av kompetenslyft till arbetstagare för att Sverige ska vara rustat i en framtid när konjunkturen vänder? Något som jag slås av därutöver i svaret är att ministern skriver att Sverige så här långt har klarat sig långt mycket bättre än andra länder.
Jag undrar om de 40 000 personerna runt om i Sverige som nu är varslade känner sig tillfreds med det: O, vad tryggt det blir för mig nu, eftersom Sverige ligger så bra till! Maud Olofsson, jag tror inte att det räcker. Det handlar om vad vi kan göra i Sverige. Det är bra med de insatser som regeringen har gjort vad det gäller Almi och exportkredit.
Det gäller också de samordnare som finns runt om i vårt land. Men problemet för samordnarna är att de inte har några resurser. Det är bra att man samlar industrin, företagen, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och andra, Almi och så vidare, runt om i våra län och för en diskussion om vad vi kan göra.
Men det hjälper inte om man inte har några pengar i verktygslådan. Det är det som saknas. Arbetsförmedlingen har fått mindre pengar till att jobba med de arbetslösa. Hur ska man då kunna möta dem, när man har nästan dubbelt så många arbetslösa inom de närmaste månaderna, utan att få något i sin verktygslåda?
Det handlar också om företagen och deras problem med krediter. Vi ser nu hur de stora företagen på bekostnad av de små förlänger kredittiden. Man meddelar att från och med ankomstdatum här och nu blir det 45 dagar. Det gör att många småföretagare runt om i vårt land faktiskt får ställa in betalningarna.
Ibland är det inte på grund av att de har låg orderingång utan på grund av vad stora företag gör vad det gäller kredittiden. Tänker ministern göra något åt detta? Det behövs snabba åtgärder även i detta, utöver det som handlar om resurser i verktygslådan för samordnarna.