Sten Tolgfors (M):
Solidaritet kostar - så är det. De internationella förberedelserna för dem är dyra, men de är väl motiverade. Det är de därför att det är moraliskt rätt att sprida fred, säkerhet och mänskliga rättigheter i världen. Men det är också bra för oss själva. Det håller hoten borta. Vi vet av egna erfarenheter att när länder faller sönder kommer hoten hit så småningom om vi inte hjälper till att lösa dem där.
Den nordiska stridsgruppen är förmodligen den hittills bästa stridsgrupp som har satts upp i EU. Vi får väldigt mycket erkännande för detta. Det gläder mig att Åsa också markerar och i riksdagen visar dem som deltar vilken uppskattning vi känner för kvaliteten i deras arbete och insatser. Jag kanske får vara så fräck att jag hänvisar Åsa Lindestam till en artikel jag skrev i GP förra veckan som handlar om synen på framtiden för BG inte minst år 2011.
Det kommer att ske ett arbete med att bland annat kalibrera storleken på den kommande BG:n. Varför blev det inte Tchad? Förutom de saker jag nämnde tidigare i diskussionen kan jag nämna att det är en snabbinsatsförmåga. Det bedömdes att det i Tchadfallet fanns tid för styrkegenerering. Nu kom den av helt andra skäl att dra ut på tiden ett halvår. Det var ganska få av medlemmarna i EU, i själva verket bara hälften, som ville delta i Tchad.
Då är det viktigt att den som går in snabbt inte blir hängande. Man bedömer att BG:n skulle ha kunnat verka i Tchad i fyra-sex månader och förmodligen i fyra. Det är ändå kortare tid än vad styrkegenerering i stort tog. Det andra som det nu har varit en diskussion om är huruvida man skulle ha BG:n som strategisk reserv i Tchadinsatsen. Problemet då är att man låser upp en snabbinsatsförmåga som inte längre kan göra en snabb insats någon annanstans förrän den är upplåst som reserv.
Det har också avförts. Gällande nästa sak som Åsa tog upp här står NBG i beredskap till halvårsskiftet. Den ska kunna gå in till och med halvårsskiftet. Det är en utbredd missuppfattning som jag har noterat i den svenska debatten att om den inte gick ut i början på perioden så går den inte ut. Den kan gå in i juni och sedan vara ute i fyra-sex månader. Det är vårt krav från politikens sida att det ska vara så.
Det är den uppgift man har att förvalta. I det generella tror jag att Åsa Lindestam har rätt när hon pekar på lättmek som en framtida utveckling och efterfrågan om man så vill i internationella insatser. Kring det tror jag att vi behöver ha en mer långsiktig diskussion med anledning av den kommande inriktningspropositionen om hur Sveriges försvar ska se ut och utvecklas. Nästa fråga som Åsa tar upp är höggradigt relevant.
Vad gör vi nu med de killar och tjejer som har tränat, utbildat sig, förberett sig och varit i beredskap? Svaret är att de i så stor utsträckning som bara är möjligt ska tas till vara i andra utgående rotationer för pågående internationella insatser. Det gäller till exempel Kosovo, Afghanistan och så vidare. Det handlar om välutbildade och väldigt duktiga personer.
Jag vill också skjuta in att NBG har byggt stolthet, framtidstro och motivation i omställningen av vårt eget försvar. Det finns mycket erfarenheter att dra där för framtiden. Det är viktigt för hela försvaret och för förnyelsen av försvaret i stort. Det gäller inte bara i Sverige. Det är samma utveckling i ett antal europeiska länder. Stridsgruppskonceptet har bidragit till en allmän modernisering och förnyelse.
Vi måste också kontinuerligt fundera på hur vi balanserar snabbinsatsförmåga inom EU mot förmåga till mer långsiktiga insatser på plats. Där har vi som bekant haft problem inom EU med styrkegenereringen. Det kostar stora summor att ha resurser som står i snabb beredskap. Men det finns också särskilda skäl.
Jag tror att vi alla skulle inse det väldigt snabbt om det kom ett nytt Rwanda och vi skulle behöva använda en snabbinsatskapacitet för att hindra oacceptabla humanitära situationer.