Jonas Sjöstedt (V):
Näringsministern pratar om de två hattar hon har med sig till denna debatt. Det kanske är bra att det är hon som är partiledare, så att det inte blev tre hattar i debatten. Det kan ju bli mycket. Jag kan förstå att Centerpartiet har en ståndpunkt och att de inte har fått gehör för den i regeringen. Så är det ibland; man kompromissar. Men om regeringen inte har någon ståndpunkt, som ministern säger, sträcker jag nu ut en hand.
Ta oppositionens ståndpunkt, så kan riksdagen lägga en linje där vi slår fast detta och där regeringen är oförmögen att formera en politik! Centerpartiet har chansen att sätta i gång en utredning om och verkställa ett förbud mot uranbrytning i Sverige. Jag skulle välkomna det, för det skulle vara en mycket stark miljöståndpunkt och också göra klart för företagen vad det faktiskt är som gäller.
Sedan frågar Annie Lööf mig om förbud mot uranprospektering. Även Helena Lindahl har tagit upp detta. Det finns ett problem med det argumentet, och det är att Vänsterpartiet aldrig har föreslagit något förbud mot uranprospektering. Det är en präktig uppvisning i att slå in en öppen dörr. Det är ett gammalt känt debattknep att angripa en ståndpunkt som motståndaren inte har, för då slipper man diskutera det huvudfrågan gäller.
Det vi har motionerat om är ett kommunalt veto där undersökningstillståndet avser just uranbrytning. Det är väldigt få av undersökningstillstånden som avser just uran som mineral. Självklart finns uran på alla möjliga håll, men det är två helt olika saker. Jag tycker att rätt ska vara rätt i debatten, så släpp den argumentationen! Sedan har vi frågan om den kommunala vetorätten.
Jag är varm anhängare av den, och den ska självklart gälla också uranbrytning. Men om man tror att den är tillräcklig motsäger man ju sig själv om man tycker att det behövs ett nationellt förbud mot uranbrytning, vilket Centerpartiet gör. Argumentationen haltar alltså en smula. Jag menar att det mycket väl kan finnas kommuner där vare sig Centerpartiet eller Vänsterpartiet styr som skulle vilja bryta uran, med de stora miljörisker det medför.
Då menar jag att ett nationellt förbud är nödvändigt, och uppenbarligen har Centerpartiet dragit samma slutsats. Alltså är det kommunala vetot bra, men det är inte tillräckligt. Det förvånar mig att Centerpartiet kan vara för ett kommunalt veto mot vindkraft men inte tänka sig ett kommunalt veto mot uranprospektering. Jag tycker att det saknar sinne för proportioner.
Moderaten Johan Johansson har också deltagit i debatten, och jag förstår hans inlägg som att det är en överdrift att säga att detta kan leda till stora miljöolägenheter och fruktansvärda sår i naturen. Men vad är vår erfarenhet i Sverige? Är inte Billingen ett exempel just på stora, verkliga och faktiska miljöproblem? Det var därför man avbröt brytningen. Det är all erfarenhet vi har på detta område.
Borde inte halv miljard i kostnad för sanering stämma till eftertanke? Det är uppenbart att Moderaterna, precis som Folkpartiet, är öppna för uranbrytning i Sverige. Detta hänger naturligtvis samman med kärnkraftsfrågan. Här kommer, tycker jag, en principiellt viktig fråga till Annie Lööf.
Om man har kärnkraft är det, menar jag, ett tungt argument för att man också ska ta den miljörisk uranbrytningen innebär. Annars tas den av någon annan - i Uzbekistan, Namibia, Kanada eller Australien. Nu har regeringen tyvärr öppnat för att bygga nya reaktorer i Sverige, trots att vi har fullgoda alternativ. Det är vindkraft och andra energiproduktionsformer. Hur ser näringsministern på detta?
Är det inte så att det om man bygger ny kärnkraft också är rimligt att bryta sitt eget uran? Den som säger att vi inte vill bygga ny kärnkraft har också en mer sammanhållen argumentation för att tacka nej till uranbrytningen.