KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulf Berg (M):
Jag undrar om Jens Holm har varit så mycket ute och åkt i Sverige. Man kan konstatera att det kanske finns en och annan banvall på rätt många ställen, men också ett stort problem: Det var väldigt många år sedan rälsen togs bort.
Att tro att man kan straffbeskatta lastbilstrafiken för att få över den på en järnväg som inte finns är ganska utsiktslöst, allra helst när man står bakom att den järnväg man ska bygga för kilometerskattepengar ska transportera stockholmare söderut i högre hastighet. Det är inte för godset, utan pengarna ska användas för att investera i järnväg söderut.
Det har regeringen själv sagt, och då får jag väl ändå tro att det är sant. Men kan Jens Holm dementera det är jag den förste att bli glad över det. Hur som helst kommer det här inte att lösa det problem som man pekar på med kilometerskatten, utan precis tvärsom. Det kommer att ge stora kostnadsökningar. Jag kan se framför mig att investeringsviljan minskar.
Man kommer i fortsättningen att investera närmare marknaden därför att det blir för dyrt att producera varor och tjänster till exempel i skogen i Norrlands inland, där man verkligen behöver vartenda jobb. Det är det som är problemet med att vi har fått en urbanisering. Vi har inte tillräckligt med jobb kvar på landsbygden.
Vi skickar ungdomar till universitet och högskola, men vill de flytta hem till Sorsele eller andra ställen märker de att det inte växer akademiska jobb där hur som haver. Vi måste se till att vi får en ökad utflyttning också av de nya akademiska jobben, och då ska vi se till att vi får en bra jordmån. Den jordmånen blir inte bättre med en kilometerskatt, precis tvärtom.
Ulf Berg (M):
Jag tänkte fundera lite över - inte kilometerskatten, även om jag vore tacksam om jag kunde få ett svar - de försök som har gjorts när det gäller tunga lastbilar. Det är en viktig fråga för landsbygden där det sker mycket transporter, speciellt inom skogsnäringen.
Landsbygdsminister Sven-Erik Bucht sa i en intervju för Skogsindustrierna att 100 finnar hade tittat på försöket i Överkalix. De åkte hem till Helsingfors och fattade beslut. Det behövs lite finsk sisu. Varför har landsbygdsministern och regeringen totalt tappat sisun att se till att vi kan nyttja 74-tonslastbilar?
Det gör att det blir färre lastbilar på vägarna, lägre utsläpp och ökad lönsamhet. Det finns många plus. Vidare kör dessa lastbilar på ställen där det inte finns järnväg. Det finns alltså en rädsla för att järnvägstransporter ska föras över till lastbil. Men det är inte aktuellt.
Vi ska komma ihåg att 60 procent av alla transporter med lastbil är kortare än tio mil. När bedömer Monica Haider att det kan bli verklighet med lastbilar med en totalvikt på 74 ton?
Ulf Berg (M):
Jag har också några funderingar över de höjda skatterna. Hur kan de hjälpa svenskt jordbruk att bli en exportör? Jag och Moderaterna tror att det är en framgångsväg att se till att jordbruket blir konkurrenskraftigt. För egen del tycker jag att det var ett bekymmer att Konkurrenskraftsutredningen inte tittade på frågan om skatterna.
När man pratar om konkurrenskraft är skatter en viktig del. Det var en brist i utredningen. Vi får se vad som kommer fram i morgon när utredningen presenteras. Jag hoppas att det finns en liten del civil olydnad hos utredaren och att man har tittat lite bredare än vad direktiven har angett. Låt oss göra en jämförelse med Volvo. Jag skulle vilja se på svenskt jordbruk på samma sätt.
Det ska vara säkra och trygga livsmedel med en stark position på vår hemmamarknad, men precis som vi kan köra andra bilar än Volvo ska vi också kunna äta annat än svenska livsmedel samtidigt som många utanför våra gränser kan äta svenska livsmedel. Jag tror att det är fullt möjligt med hjälp av bra reklam där det framgår att våra livsmedel håller hög kvalitet.
Då kan vi inte beskatta svenskt jordbruk till döds med kilometerskatt, handelsgödselskatt och höjda arbetsgivaravgifter. Det var vackra ord i regeringsförklaringen. Vi hörde också vackra ord i Monica Haiders inlägg, men i praktiken följer Socialdemokraterna och Miljöpartiet en politik som kommer att slå mot jordbruk och landsbygdsföretagande.
Finns det någon kompensation som Alliansen inte känner till i dag?
Ulf Berg (M):
Jag tycker att Emma Nohrén höll ett mycket inspirerande anförande om landsbygden. Det är klart att Emma kan en hel del om landsbygdens villkor. Bekymret blir när Miljöpartiets politik ska sättas i sjön.
Den kommer att slå hårt, enligt min uppfattning: höjd bensinskatt, höjd dieselskatt, återinförande av handelsgödselskatt, kilometerskatt, motstånd mot 74-tonslastbilar, motstånd mot En trave till, alltså lastbilar som är lite längre och kan bära med sig mer last. Det är en jättestor klimatåtgärd i positiv bemärkelse; ändå är Miljöpartiet motståndare till det.
Det är sådant som skulle betyda väldigt mycket för landsbygden, där ofta skogen växer. Problemet kanske inte är att skogen växer, utan problemet är att hålla åkrar öppna. Den dag vi inte har lönsamt jordbruk eller mular som ser till att buskar och sly hålls borta, då kommer skogen tillbaka utan att vi behöver göra något alls.
Därför är det viktigt att vi har ett lönsamt jordbruk och ser till att det är lönsamt att bedriva verksamhet på åkrar. Det är det bästa sättet att se till att vi har öppna landskap.
En fråga: Hur ska höjd bensinskatt, höjd dieselskatt, handelsgödselskatt och kilometerskatt och motståndet mot effektivare lastbilar som kan ta mer last från skogen hjälpa svensk landsbygd?
Ulf Berg (M):
Jag tror att Emma Nohréns sätt att införa kilometerskatt kommer att bli otroligt svårt att få igenom, med de EU-regler som gäller, med statsstödsregler och liknande. Jag bor själv på landsbygden. År 1983, när jag och hustrun flyttade till hennes föräldrahem, fanns det fyra livsmedelsbutiker i vår närhet. I dag finns ingen av dem kvar. Tack och lov finns skolan kvar.
Det tror jag faktiskt många gånger är viktigare för att få barnfamiljer och andra att flytta ut. Man kan nog tänka sig att åka en liten bit - man jobbar kanske ofta någon annanstans - och fixa hem sin matkasse, men man kanske inte vill sätta sina barn på långa bussresor.
Det är viktigt att vi kan utveckla våra byskolor och hittar olika sätt att se till att man kan ha fjärrundervisning och liknande i vissa speciella ämnen för att ha goda pedagoger. Bredband är något som är ett sorgligt kapitel även där jag bor.
För drygt tio år sedan satsade vi åtskilliga hundra miljoner av statliga skattepengar och EU-medel, och i dag, efter vissa turer, äger Telia systemet, och nu släcks det ned på många håll och kanter, bland annat där jag bor. Banken vill att vi ska sköta allt via datorn. Men det finns tillfällen då näten ligger nere, så att man måste åka till sin arbetsplats för att betala räkningar. Det är fullständigt oacceptabelt.
Det måste bli hög fart på utbyggnaden, och jag hoppas verkligen att de 3,25 miljarder som alliansregeringen avsatte till landsbygdsprogrammet kan godkännas av Bryssel så att det kan börja användas, för det är jättebråttom att vi får rulla ut ett nytt nät. Tack för en bra debatt! Jag hoppas att de skatter som Miljöpartiet vill införa inte blir verklighet.
Ulf Berg (M):
Det är väldigt sällsynt att en myndighet tycker att någonting är positivt när man känner att man kanske riskerar att bli av med inflytande. Jag tror att svaret på den frågan är så enkelt när det gäller länsstyrelserna. Jag har i mitt inlägg sagt att den delen inte ska förändras. Vi talar om den centrala nivån där vi ska ha en samordning. Det tror vi väldigt mycket på.
Jag kan lugna Isak From med att vi i opposition driver de frågor som vi tänker göra verklighet av den dagen vi kommer tillbaka. Viltvårdsmyndigheten är ett bra exempel. Vi tillsatte en utredning i Alliansen, och den lade fram ett förslag. Vi gick i alliansformat till val på att en sådan förvaltning skulle inrättas.
Isak From borde vara medveten om det finns andra orsaker till att nuvarande regering i stort sett inte kan komma fram med någon proposition alls. Det kan hända att det tar lite längre tid med lagstiftningen än vad man har tänkt. På den gamla goda tiden fanns det också ansvar för ekonomin. Det är helt riktigt.
Med finansministerns uttalande finns det i så fall inga hinder kvar att inrätta en myndighet om man ska ta bort olika ekonomiska mål.
Ulf Berg (M):
Vi har absolut ingen annan uppfattning i den frågan. Vi har åtskilliga gånger från moderat håll sagt att beslut ska fattas så nära människan som möjligt. Det behöver vi inte stå här och diskutera. Däremot blir jag lite orolig. När man talar med landsbygdsministern, och även ibland när man talar med Isak From, brukar man få klart för sig att det finns goda idéer att samordna och få en effektivare förvaltning.
Varför ska man ha rovdjursförvaltning på ett håll, småvilt på ett annat och licenser på ett tredje och så vidare? Här skulle staten kunna bli mycket effektivare. Det har hänt väldigt mycket med vår viltstam sedan man började organisera och vår nuvarande jaktlag kom 1938, om jag kommer ihåg året rätt.
Det finns, som jag sa i mitt anförande, alldeles för många huvudmän. De borde samlas under ett tak. Jag är övertygad om att det då blir snabbare och bättre beslutsgång. Det blir också enklare att delegera ned på länsstyrelsen när en ska delegera i stället för som nu flera olika aktörer. Jag tror nog att länsstyrelserna ska vara helt lugna.
Jag förväntar mig att regeringen återkommer med ett förslag. Jag är medveten om att det kanske inte är en myndighet som kan träda i kraft den 1 januari 2016. Men det vore väldigt bra om vi åtminstone fick se tankar och konturer. Då kanske det vid nästa årsskifte kan vara klappat och klart och färdigt. Jag förstår att vissa kompletterande utredningar kanske måste göras om vilka medel som ska flyttas.
Men finns viljan går det att lösa på ett bra och enkelt sätt, herr talman.
Ulf Berg (M):
Tack, Emma Nohrén, för anförandet som skapade en viss förvirring, i alla fall hos mig! När det gäller utskottsinitiativet är det alldeles utmärkt att Sveriges riksdag talar om för regeringen att detta ska utredas. Men den andra frågan om viltvårdsmyndigheten ska inte riksdagen lägga sig i. Det hade kanske varit bra att ha samma uppfattning i dessa frågor och inte växla vartefter det passar de egna galoscherna.
Jag blev naturligtvis lite orolig när ett av språkrören uttalade sig så kategoriskt om att man tänker strunta i vad Sveriges riksdag säger. Åsa Romson har ju varit väldigt klar på den punkten.
Då är det intressant att höra vad Emma Nohrén tycker om det faktum att jägarna är de mest kunniga i den gröna gruppen, om man nu får tro Jägarförbundet. Vi var ju båda på Jägarförbundets frukostmöte i morse. Den kunskapen har resulterat i att vi i dag har väldigt kraftfulla viltstammar.
Men när jordbruksverk, livsmedelsverk, naturvårdsverk, rikspolisstyrelse och andra är med och har åsikter i dessa frågor blir det naturligtvis inte en sammanhållen, bra och tydlig politik på det här området. Med tanke på den utveckling som har skett bland viltstammarna är det hög tid att det blir en samordning. Det ska vara en myndighet som ansvarar.
Sedan är det väldigt viktigt att den regionala nivån - länsstyrelser och viltförvaltningsdelegationer - ska finnas kvar, det är vi helt överens om.
Ulf Berg (M):
En av anledningarna till att den här dialogen och diskussionen har uppstått är att de flesta jägare totalt har tappat förtroendet för Naturvårdsverket. Naturvårdsverket har fattat ett antal beslut som jägarna anser att det inte finns stöd för. Sedan kan man alltid diskutera vem som har rätt eller fel, men det är bara att förhålla sig till det faktum att det inte finns något förtroende för Naturvårdsverket.
Avsikten med vårt förslag är inte att det ska vara ytterligare en myndighet, utan det ska vara en enda i stället för alla andra myndigheter som i dag pysslar med dessa frågor. Som jag har sagt vid ett par tillfällen har vi en helt annan rovdjursstam nu än vad vi hade för 50 år sedan. Vi har till exempel vildsvin, så man måste naturligtvis se helheten.
Jag är ganska säker på att orsaken till att vi har hittat många lodjursungar ihjälsvultna på altaner är att man inte har haft en riktigt bra förvaltning. Den har inte tagit hänsyn till hur starka stammarna av rådjur och liknande har varit. Det har då lett till att vi har fått en skev bild.
När man beslutar om tilldelning av älg får man besked från Skogsstyrelsen om hur mycket mat - bland annat ungskogar - det finns. Man gör spillningsinventeringar och observationer i samband med älgjakt. Det finns ett flertal parametrar för att få en lämplig avskjutning. Det är väldigt intressant att när det gäller rovdjur är det lite sisådär hos myndigheterna.
Men när man väl började ta dna-prov på björnar visade det sig att länsstyrelserna hade kört totalt i diket. Det fanns betydligt fler björnar än vad myndigheterna trodde.
Ulf Berg (M):
Vid frågestunden förra veckan frågade jag försvarsminister Peter Hultqvist om Älvdalens skjutfält och fick ungefär samma svar som jag nu fick av landsbygdsminister Sven-Erik Bucht. Man är livrädd för konstitutionsutskottet och törs inte lägga sig i. Det är olyckligt när både landsbygdsministern och försvarsministern är skotträdda.
Om man har statliga organ som har till uppgift att vara närmast människor måste man förvissa sig om att det finns den kompetens som behövs för att de lagar vi stiftar i kommaren kan förverkligas. Det är naturligtvis extra olyckligt när det gäller jakt och förvaltning av varg.
Det har varit en lång diskussion även här i riksdagen, och det har funnits en hel del åsikter från olika håll. Därför är det fantastiskt bra att vi äntligen har kommit dithän att vi har kunnat börja förvalta vargen.
Jag är den förste att tycka att det också är viktigt att vi har ett regelsystem som är noggrant och precist just eftersom det är en så pass omdiskuterad förvaltning. Det är dock olyckligt när Länsstyrelserna i Värmland och Örebro klarar av sitt jobb men inte Länsstyrelsen i Dalarna.
Det har också hänt i samband med ett skyddsjaktsbeslut på ett revir som i dag är föremål för förvaltningsjakt eftersom vargar var närgångna i närheten av skolgårdar och liknande. Inte heller då lyckades man formulera beslutet så att det kunde bli en skyddsjakt.
Även där sa Naturvårdsverket nej eftersom alla statuter inte var uppfyllda. Som sagt: Jag är den förste att välkomna att det sker en noggrann prövning i dessa svåra frågor. Det bevisar samtidigt, om vi ska se det från den ljusa sidan, att överklagandeinstrumentet fungerar.
Detta har varit föremål för diskussion, och det finns fortfarande en juridisk prövning. I dagarna kommer Högsta domstolen förhoppningsvis med ett klargörande av om man kan överklaga vargjakten i förvaltningsdomstol.
Det sa Förvaltningsrätten i Karlstad ja till, men Kammarrätten i Göteborg sa att detta inte var föremål för möjlighet att överklaga. Vi hoppas att HD bringar klarhet i vad som gäller. Vi känner alla till att det är så här med lagstiftning.
Vi kan också se det av den debatt som var tidigare här; ibland kan vi ha en uppfattning om vad vårt lagstiftningsarbete kan resultera i och var rågången ska vara. Det är inte alltid den hamnar där efter juridisk prövning. Just när det gäller vargjakt har vi verkligen sett prov på hur man har gjort försök från denna kammare att få till det.
Men nu har vi en lagstiftning från Alliansens sida från december 2013. Om EU-domstolen inte tycker att detta strider mot gällande EU-rätt och om även Högsta domstolen kommer fram till att det inte går att överklaga tyder mycket på att det blir så här. Det är klargörande.
Jag vidhåller dock att landsbygdsministern ska ansvara för detta och se till att det finns kompetens ute i de statliga myndigheterna.
Ulf Berg (M):
Det där sista måste jag säga att jag blev lite förundrad över. Känner landsbygdsministern till att det snart ska utses en ny landshövding av regeringen? Det är regeringen som utser landshövdingen, som är yttersta chef för en länsstyrelse. Jag tycker att man ska beakta det jobbet när man ska utse en ny landshövding eftersom vår nuvarande landshövding slutar efter skid-VM.
Jag är som sagt övertygad om att det är viktigt att det finns en bra ledning.
Det som absolut inte är bra är när beslut i Sveriges riksdag inte blir verklighet därför att tjänstemän kanske inte har den kompetens som krävs för att riksdagens beslut ska bli verklighet. Det finns en mycket bred majoritet i Sveriges riksdag för att man ska förvalta varg.
Men en person i en förvaltningsrätt kanske kan sätta stopp för det eftersom det står i domen att det är "tveksamt" om detta fungerar eller inte i EU-rätten. Jag är den förste att hålla med landsbygdsministern om att vi som lagstiftare ska vara väldigt försiktiga med att gå in och styra domslut; det ska vi inte göra över huvud taget.
Men i det här fallet hade man fått delegation från Naturvårdsverket till länsstyrelsen att fatta beslut om vargjakt. Länsstyrelsen anser att man ska bedriva vargjakt och förvaltning av varg i Dalarna, men man klarar inte av att formulera beslutet vid första försöket. Det är naturligtvis otroligt olyckligt i en infekterad fråga om man inte kan sätta in rätt åtgärder från början.
Att landsbygdsministern i det läget försöker beskylla mig för att ha politisk toppstyrning tycker jag är lite av ett slag under bältet. Jag tror att vi känner varandra så väl att vi vet att vi är otroligt noga med detta. Men man måste också kunna diskutera problemen: Vi får inte till en förvaltningsjakt i vissa fall därför att man inte har förmågan att formulera besluten.
Länsstyrelsens första beslut överklagades också av ett annat skäl. Det var ett revir i trakten av Idre som var utpekat. Det var Jägarförbundet som ansåg att det stred mot Naturvårdsverkets delegation.
Som jag tidigare sa finns det otroligt strikta bestämmelser för när jakt får inledas och vilka kriterier som ska vara uppfyllda. Jag är den förste att försvara dessa tuffa kriterier, för detta är ett mycket speciellt vilt att förvalta.
Men om man har bestämt och i dialog med Viltförvaltningsdelegationen i Dalarna sagt att det ska förvaltas varg måste tjänstemännen också kunna skriva ett beslut. Bevisligen kunde man det vid andra försöket, för nu förvaltas det varg.
Jag hoppas på den diskussion som vi har haft i stort sett så länge som jag har funnits i riksdagen, sedan 2006. Om allt går som det ska är jag ganska övertygad om att vargen inom en snar framtid kommer att förvaltas på precis samma sätt som vi gör med björn och lo: Man fattar vettiga beslut efter inventeringar.
Då kan vi diskutera nivåer och liknande, och inte juridiskt hårklyveri.
Ulf Berg (M):
Jag vill minnas att det är sju djur. Men jag kan ha fel. Eftersom en av vargarna i Örebro var kraftigt skabbangripen tilldelas man ytterligare en varg. Det är naturligtvis olyckligt ur ett helt annat perspektiv.
Vi får diskutera en annan gång hur skabbproblematiken kan ställa till det eftersom skabb verkar vara betydligt mer utbrett än vad man kanske har förväntat sig. Avslutningsvis kanske man ska komma med lite kreativa förslag.
Vid väldigt speciella frågor började alliansregeringen samordna så att vissa länsstyrelser hade vissa frågor. Då var det inte nödvändigt att min kompetens som biodlare skulle finnas hos alla länsstyrelser. Det är en sak som man skulle kunna fundera över. Den här typen av frågor är ändå väldigt speciella.
Man skulle kunna tänka sig, med behållande av Viltförvaltningsdelegationen, att ett färre antal länsstyrelser skulle hålla på med de här frågorna för att man ska kunna få beslut som ser ungefär lika ut, oavsett vilket län man befinner sig i. Tidigare har det också varit en debatt om att vissa län kunde ha snabba skyddsjaktsbeslut medan andra län inte alls medgav skyddsjakt.
Jag kan tycka att länsstyrelser ska ha samma tolkning av de regler som gäller. Det pratas naturligtvis över länsgränser, och då undrar man varför man i vissa län är så strikt hållna när andra län får.
Jag är nöjd med att landsbygdsministern inte lägger sig i länsstyrelsens operativa arbete utan nöjer sig med att utse en bra landshövding för Dalarna som kommer att tillkännages 2015.
Ulf Berg (M):
Jag tänkte kommentera lite av vad Emma Nohrén sa om att det har varit bristande dialog. Jag höll på att säga: Finns det någon fråga där det har varit så mycket dialog genom åren som i just denna fråga? Man har haft Vargkommittén, som nämndes, där både bevarandesidan och jägarsidan och även andra intressenter har suttit.
Man har hela tiden haft lite olika uppfattningar. När man har lämnat sammanträdesrummen har bevarandesidan i regel överklagat alla beslut, och man har fortsatt att skapa en konflikt som jag tycker var på väg att lösas.
Vi har, som vännerna i Alliansen Daniel Bäckström och Lars Tysklind sa, haft en väldigt framgångsrik jakt, en jakt som jag tycker bedrevs på ett korrekt sätt. De första vargjakterna tyckte jag hade en felaktig inriktning, då man sköt vargar i olika revir och inte hade något utpekat revir.
Att peka ut revir där det finns skäl och har varit mycket störningar tycker jag är rätt väg. Det finns skäl att påminna om det som har sagts: Jakten visade att det fanns fler vargar i reviren. I Dalarna var det jakt i två revir, efter lite om och men och överklaganden.
Det visade sig att det i reviret söder om Siljansnäs utanför Leksand blev kvar vargar, sedan man hade skjutit de vargar som var tilldelade av länsstyrelsen. Det visar med all önskvärd tydlighet att länsstyrelsen inte har en aning om hur många vargar det finns. Det är ganska klassiskt.
När man började med DNA-prov på avföring från björn visade det sig att det var dubbelt så många björnar jämfört med vad man hade trott från början. Jag är också ganska säker på att det är liknande när det gäller varg. Det har man konstaterat från jakten i bland annat Värmland och Dalarna.
Det nya beslut som regeringen kommer att fatta, om att börja om från början i den här frågan, anser jag är djupt olyckligt.
När vi har börjat få en någorlunda dräglig situation, där jag uppfattar att båda parter har börjat prata lite mer hovsamt och det har blivit mer nyanserat, då vill regeringen börja om från början, trots tre utredningar och att vi aldrig har haft så mycket varg i Sverige sedan kanske 150 år tillbaka i tiden. Ändå vill man starta detta jobb.
Vilka är det man ska ha dialog med? Det verkar vara fel forskare. Det har i varje fall Åsa Romson hävdat tidigare, att forskarna gick i jägarnas spår, vilket är ett förödande dumt uttalande. Detta behöver absolut inte göras om igen.
Att Miljöpartiet driver den här politiken är jag inte det minsta förvånad över, för det är väl ett parti som har övergett landsbygden för länge sedan. Men att landsbygdsministern, Sven-Erik Bucht, låter sätta sitt namn på samma papper i den insändare som vi fick se på Brännpunkt i Svenska Dagbladet är jag väldigt förvånad över.
Jag har alltid uppfattat att landsbygdsministern har stått upp för landsbygden, men tyvärr tvingades jag revidera den uppfattningen. Jag hoppas att vi får lite klargöranden under debatten.
Ulf Berg (M):
Acceptans är ett viktigt ord när vi talar om varg. Det råder ingen tvekan om det. Det är nog också ett svar till Isak From när han funderar över lo, björn och kungsörn. När det gäller björn och lo har vi både jakt och förvaltning av stammen, och då får vi på ett annat sätt en acceptans.
Redan efter årets vargjakt har vi kommit en bra bit på väg vad gäller acceptansen. Tyvärr kan jag inte tolka insändaren på Brännpunkt på annat sätt än att allt ska göras om från början.
Vi talar om gynnsam bevarandestatus, men vi borde tala om minsta livskraftiga population. Det tycker jag att forskarna ska ta fram. Den siffra man använder sig av, med både hängslen och livrem, är 100 vargar. Till detta har politiken lagt ytterligare 170, som en säkerhetsbuffert. 170-270 sa politiken.
Det slutade med att det blev 270 i Naturvårdsverket. Här finns alltså en stor säkerhetsmarginal. Många av de domslut som kom gällde tidigare lagstiftning. Nu vore det intressant att få ett avgörande från Högsta förvaltningsdomstolen i överklagandedelen.
Kan vi sedan också reda ut med Bryssel att den förvaltning vi bedriver i Sverige är förenlig med EU-lagstiftningen kan vi ta frågan därifrån. Jag hoppas att Sven-Erik Bucht tänker om på denna punkt och får med sig MP på en ny syn.