Ola Johansson (C):
Jag noterade att Ola Möller stod upp för äganderätten. Det är den socialdemokrati som vi känner igen och tycker om. Det är den socialdemokrati som också går med på att inte förbjuda vinstuttag i välfärdsföretag.
Vi tycker också om den socialdemokrati som påtalar problemet med en dysfunktionell hyresmarknad där människor betalar alldeles för låg hyra i attraktiva lägen, exempelvis på Östermalm. Det är viktigt att dessa aspekter tas med i diskussionen, och jag är tacksam för att Ola Möller tog upp detta i sitt anförande. Fru talman! I denna talarstol är det ganska vanligt att tala om vikten av att motverka organiserad brottslighet, penningtvätt och bedrägerier.
De av oss som är lite mer humanistiskt lagda brukar också säga att man inte ska utnyttja människors utsatthet för egen vinning, att brottsoffer är utsatta, att det emellanåt finns anledning att analysera orsaken till denna utsatthet och att en viss typ av brottslighet ökar på grund av detta.
Därför är det förvånande vilken slapphet framför allt Moderaterna och Kristdemokraterna visar mot dem som här benämns hjälpare och förmedlare men som egentligen är bedragare, ockrare och småhandlare i en organiserad och mycket utbredd kriminell verksamhet. Den består i att en oseriös hyresvärd upplåter en lägenhet mot otillåten ersättning.
Oftast är det i form av pengar, men det kan vara annat också, exempelvis sexuella tjänster. Det kan också vara en hyresgäst som tar betalt, i pengar eller, i värsta fall, sexuella tjänster, för att överlåta sitt hyreskontrakt.
Allt detta kommer sig av att vi har en dysfunktionell bostadsmarknad där människors utsatthet blir dessa bedragares enda och mycket lukrativa inkomstkälla. Fru talman! Att det råder en extrem bostadsbrist ska väl inte vara en ursäkt för att inte lagföra bedragare, oavsett om de är uthyrare eller hyresgäster?
När nu Kristdemokraterna och Moderaterna samskriver sig med Vänsterpartiet om att gå emot detta lagförslag kan man tala om en ohelig allians för att skydda kriminella. Lagändringarna som ska beslutas i dag i och med betänkandet Åtgärder mot handel med hyreskontrakt är en del av januariavtalet. Det är totalt fem punkter som berör bostadspolitiken, och då har jag inte nämnt reformeringen av strandskyddet och enklare byggregler som finns under andra rubriker.
I punkt 44 finns utöver det som debatteras här för det första fri hyressättning i nyproduktion, för det andra åtgärder som ska ge lägesfaktorn ett genomslag också i befintliga hyresrätter med bruksvärdeshyror - där har vi Östermalmsexemplet som Ola Möller nämnde - och för det tredje ett helt oberoende förfarande vid tvister i hyresförhandlingar.
Lite senare i dag ska vi också diskutera till- och frånval. Alla borde begripa att det är den omfattande bostadsbristen och flera regeringars oförmåga - alltså just flera regeringars oförmåga - att reformera hyressättningssystemet som i grunden är orsaken till att vi nu tvingas skärpa straffen och utöver det göra det kriminellt att även som andrahandshyresgäst köpa ett svart hyreskontrakt och sälja det vidare.
Ett av de grundläggande problemen på bostadsmarknaden är den dåliga rörligheten. Den som har fått tag i ett förstahandskontrakt släpper det ogärna - här har vi återigen Östermalmsexemplet. Även om man inte längre har behov av en lägenhet har man alltid möjlighet att tjäna pengar på att hyra ut den i andra hand eller, ännu värre, hyra ut en madrass på golvet.
Det handlar nu inte enbart om förstahandskontrakt utan också om andrahandskontrakt och platser för inneboende på madrasser. Summor på mellan 100 000 och 400 000 kronor nämns som ersättning till svartförmedlare eller så kallade hjälpare längre ut i kedjan. Ju mindre lägenheten är desto större summor handlar det om.
I en underökning som ligger till grund för förslaget uppges att det är fler som har betalat ersättning svart till en annan hyresgäst än direkt till fastighetsägaren. Det finns således inga skäl att undanta hyresgäster från straffansvar, eftersom de i högsta grad är medskyldiga. Det krävs två för att dansa tango, säger man, och det är dessutom inte alltid den som bjuder upp till dans, det vill säga hyresvärden, som är skyldig.
Hyresvärden kanske inte ens vet om att det dansas och kan vara helt ovetande om vad som försiggår. I snitt i landet har nästan 5 procent någon gång hyrt en lägenhet i andra hand, och bland unga i storstäderna är det så många som 30 procent, vilket jag tror var vad Ola Möller refererade till när han nämnde Harry Flam. Det är Boverket som har gjort den här undersökningen - eller om det är Hyresgästföreningen, jag är osäker.
Bor man under de här premisserna säger det sig självt att man hellre betalar och bor kvar än riskerar att flytta ut på gatan. Anmälningsfrekvensen i de här ärendena är redan låg, och inte sällan är det grannar som misstänker olaglig uthyrning och anmäler detta. Den nya lagen kommer inte att hindra det.
Tvärtom är det väl så att en fastighetsägare kan få en verkan av att man anmäler en hyresgäst som missbrukar sitt kontrakt genom att sälja det vidare - en fastighetsägare som ser den här verksamheten pågå inom sin egen fastighet och inte kan styra över det förfarandet.
Jag är glad att Ola Möller lyfter upp aspekten på äganderätten att en ägare av en fastighet också måste ha kontroll över vad som pågår inom egendomen. Just kombinationen av hårda straff och en konsekvent reformering av hyresmarknaden mot en avreglering, där större variationer tillåts, är Centerpartiets medicin för att öka tillgängligheten på hyresrätter.
Det är synd att inte Moderaterna och Kristdemokraterna delar den uppfattningen. När det gäller kravet att man ska ha bott i en lägenhet i minst ett år för att kunna ansöka hos hyresnämnden om ett byte är det just för att minska risken för skenbyten, det vill säga att man aldrig bor i lägenheten. Socialdemokraterna argumenterar för att det borde vara sex månader, men det är ju egalt vilken tidsperiod det handlar om eftersom ett sådant skenbyte kan ske redan innan någon har flyttat in i lägenheten.
Det är också tydligt att det finns möjlighet att göra undantag om det till exempel gäller arbete eller studier. Roger Hedlund nämnde provanställningar. Jag noterar att Sverigedemokraterna i huvudsak står bakom förslaget att kriminalisera även andrahandsuthyrning men står tomhänta när det gäller övrig bostadspolitik. Byten är som framgår en sak som fastighetsägare uppmärksammar men ofta har svårt att leda i bevis.
Man måste utgå från att den som byter sin lägenhet i stället för att säga upp den har goda skäl till det. Om man inte markerar det genom lagstiftning är vi rädda att vi cementerar en situation där få lägenheter kommer ut på den öppna marknaden och där seriösa hyresvärdar tvingas anpassa sig till dem som tänjer på reglerna. Fru talman!
Ska en andrahandshyra få lov att avvika från en förstahandshyra utöver ett tak på 15 procent för eventuell möblering i lägenheten? Centerpartiet är generellt för större variationer i hyressättningen som grundar sig i inte bara lägenhetens standard utan också i dess attraktivitet utifrån områdets karaktär och det geografiska läget.
Det här tycker vi borde ge ett större utslag i den gängse hyressättningen, och därför är vi nöjda med att regeringen nu kommer att tillsätta en kommission som ska kartlägga den varierande tillämpningen av lägesfaktorn vid hyressättning och föreslå åtgärder mot detta. En lägenhets marknadsvärde ska också beaktas vid hyressättning. Det kommer att ge lägre hyror på en del platser och högre hyror på andra.
Det är just på de platser där hyresnivåerna inte motsvaras av bostadens attraktivitet som det är möjligt att ta ut en väsentligt högre andrahandshyra. Centerpartiet har förståelse för Kristdemokraternas argumentation i den delen.
Man har tidigare uttryckt att det är för mycket fokus på hyresrätter i januariavtalet - det har vi hört Larry Söder säga - medan den ståndpunkt man ställer sig bakom tillsammans med Moderaterna i sin reservation bygger på precis den motsatta, nämligen att fler hyresrätter behöver göras tillgängliga. Men för oss i Centerpartiet är det inte varken eller utan både och.
Den som är beredd att betala mer för en attraktiv hyresrätt borde kunna köpa sig en bostad, och är man för en mer marknadsmässig hyressättning borde man i stället vara nöjd med de förslag vi går fram med i övrigt och inte bakvägen tillåta marknadshyror genom att göra dem fria vid andrahandsuthyrning och dessutom göra det straffbefriat att som hyresgäst hyra ut en sådan lägenhet vidare. Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer.