Hillevi Larsson (S):
I dag är det mindre än 4 procent av de arbetslösa som lever på 80 procent av sin tidigare lön, och många lever på en nivå långt under det. Vi kan alltså se hur den här försäkringen mer och mer har urholkats. Det vi socialdemokrater gick till val på var att 80 procent av löntagarna skulle få 80 procent av sin tidigare lön vid arbetslöshet.
Vi har aldrig lovat att 100 procent av löntagarna ska få 80 procent av den tidigare lönen. Någon form av inkomsttak får man rimligtvis sätta, men det är viktigt att en majoritet av arbetstagarna omfattas av 80-procentsregeln; annars öppnar man för tilläggsförsäkringar. Nu ligger vi långt under den nivån. Dessutom trappas a-kassan efter hand ned.
Inte heller jag har något emot att fackförbund tecknar till exempel arbetslöshetsförsäkringar för sina medlemmar. Men anledningen är ju den urholkade a-kassan. Det här kommer som ett svar på det. Det är inte gripet ur luften - det kommer inte av sig självt - utan man har helt enkelt sett det som nödvändigt att hjälpa medlemmarna när regeringen inte gör det.
Dessutom har vi sett att väldigt många har lämnat a-kassan, vilket också är mycket oroväckande. I dag är det bara en tredjedel av de arbetslösa som omfattas av a-kassan. Många av de andra, av dem som inte längre omfattas av a-kassan, hamnar i socialbidrag - försörjningsstöd, som det också kallas - i kommunerna. Det här är ett sätt för regeringen att vältra över kostnader från staten till kommunerna, men det blir inte på något vis bättre för de arbetslösa.
Tvärtom tvingas man sälja allt man har. Det finns mycket forskning som visar att det är svårare att gå från socialbidrag till arbete än från a-kassa till arbete, så risken finns att man med den förda politiken hamnar ännu djupare i långtidsarbetslöshet och fattigdom. Självklart vill vi att människor ska arbeta. Hela samhället bygger på det; arbete är grunden för allt.
Men då vill jag tala om rätten till arbete, rätten till att få hjälp från Arbetsförmedlingen och rätten att få utbildning när man är arbetslös. I dag är det väldigt många som inget hellre vill än att få ett arbete. De har sökt hundratals jobb utan resultat. Därför krävs det en massiv satsning på en aktiv arbetsmarknadspolitik och en aktiv utbildningspolitik.
Men där skär regeringen ned på anslagen, så det går åt fel håll, tycker jag. Att bara sänka ersättningen för arbetslösa har jag inte trott skulle leda till fler jobb. Det har visat sig att det heller inte gjort det. Det skäl som angavs när a-kassan urholkades och sjukförsäkringen förstördes var att det skulle leda till fler jobb.
Det skulle löna sig att arbeta - underförstått att människor inte arbetade därför att det inte lönade sig tillräckligt mycket, att människor helt enkelt var arbetsskygga. Nu har den här politiken varit i gång rätt många år. Vi har kunnat se att konsekvensen är fler arbetslösa, inte färre, och fler långtidsarbetslösa. Väldigt många ungdomar står utanför arbetsmarknaden, vilket verkligen är en varningssignal.
Det är svårt att börja sitt liv i den tuffa situationen och att sedan komma tillbaka. Jag tycker att utvecklingen är oroväckande. Jag kan inte förstå varför regeringen fortsätter på det här spåret när det misslyckats så totalt. Därför vill jag fråga: Vad är det nya som regeringen nu tänker göra för att få ned arbetslösheten? Här har man uppenbarligen inte lyckats.