Marie Nordén (S):
Upphandlingsreglerna som vi debatterar i kväll har som sitt främsta syfte att förhindra konkurrenssnedvridning och att upphandlingar genomförs godtyckligt. Därför är det viktigt vilka krav som ställs vid varje upphandling och att vi åtgärdar de brister som finns i upphandlingslagen.
Det visar de upphandlingar som har överklagats och resulterat i att bland annat inköp av vaccin mot livmoderhalscancer har fördröjts i flera år och flera åldersklasser unga kvinnor inte har fått det skydd de ska ha. Ett annat exempel är upphandlingen av skyddsvästar till vår personal i internationella missioner som överklagades och försenades avsevärt. Det här är naturligtvis inte acceptabelt.
I Tyskland har man en reglering som innebär att en tänkt anbudsgivare måste klaga till domstol redan innan anbudstiden går ut om anbudsgivaren anser att det finns brister i upphandlingsunderlaget. Den som inte har påtalat felaktigheter i underlaget ska förlora sin rätt att överklaga.
Detta skulle naturligtvis vara mer rättssäkert, men det skulle också spara tid och resurser och borde därför införas i svensk lagstiftning.
Vi tycker också att den upphandlande myndigheten efter domstolsbeslut ska ha möjlighet att genomföra upphandlingen trots ett överklagande om den upphandlande myndigheten kan visa att upphandlingen är viktig för människors hälsa och säkerhet och att dröjsmålet riskerar att medföra mänskligt lidande.
I dag överklagas många upphandlingsbeslut, vilket vi tycker visar på ett behov av tydligare regelverk och en ökad kunskap bland de upphandlingsansvariga. Miljöstyrningsrådet anser att det går att ställa högre krav vid offentlig upphandling och se till att annat än lägsta pris kommer i fråga för upphandlingen.
Det gäller framför allt kraven på god djurhållning där Miljöstyrningsrådet säger att det är möjligt, men Konkurrensverket är inte lika tydligt. De säger att det inte är möjligt att köttet i handeln ska kunna komma från djur som har haft ett drägligt liv och att vi ska kunna ställa krav på det. Det är naturligtvis inte rimligt att det ska ges så olika besked om vad som är möjligt och vilka begränsningar som finns.
Ska vi utveckla och styra den offentliga upphandlingen i rätt riktning och använda den som ett verkningsfullt redskap i till exempel miljöarbetet och i arbetet för ett hållbart samhälle måste regelverket göras tydligare. Därför anser vi att regeringen bör ta initiativ till en noggrann översyn av dagens upphandlingsregelverk för att förenkla och förtydliga det och samtidigt tydliggöra dess möjligheter och begränsningar.
Framför allt anser vi att Miljöstyrningsrådets uppgift, som visserligen redan i dag är att undervisa, måste förstärkas. Det räcker inte. De som upphandlar måste få mer stöd och större kunskap. Vi menar också att om offentlig upphandling ska vara ett kraftfullt styrmedel för att driva på en långsiktig och hållbar utveckling ska vi kräva miljöhänsyn vid varje upphandling.
Precis som Riksrevisionen också har konstaterat räcker det inte med att man säger bör utan det behövs ett ska där. Vi är väl medvetna om att det pågår en utredning, och vi kan bara se fram emot förslag med skarpare skrivningar än vad som finns i dag. Fru talman!
Det borde vara en självklarhet att myndigheter och kommuner vid upphandling anlitar företag som följer spelreglerna på den svenska arbetsmarknaden, både för att säkra en god arbetsmiljö och seriösa arbetsgivare och för att garantera konkurrens på lika villkor för företagarna.
Staten, kommunerna, landstingen och regionerna ställer i dag alldeles för sällan krav på sina leverantörer att uppfylla olika arbetsvillkor som följer av kollektivavtal och ILO:s kärnkonventioner. När det gäller möjligheten att vid offentlig upphandling kräva att leverantörer uppfyller sådana villkor är lagstiftningen alldeles för bristfällig. Vi menar att den därför måste ändras.
Det är anmärkningsvärt att regeringen är så passiv i denna fråga. När vi i finansutskottet hanterade grönboken om offentlig upphandling för ungefär ett år sedan kunde vi i det rödgröna samarbetet konstatera att vi fick med oss regeringspartierna på att ställa sig bakom att det skulle vara möjligt att ställa krav på god djurhållning vid offentlig upphandling.
Men när det sedan kom till frågan om att ställa krav på goda arbetsvillkor för anställda, det vill säga kollektivavtalsliknande villkor, då sade de nej. Det gör de fortfarande, och det beklagar vi. Vi förstår inte varför de gör det. Som jag sade inledningsvis har frågan två perspektiv.
Löntagarperspektivet är naturligtvis centralt, men lika mycket handlar frågan om konkurrens på lika villkor - att seriösa företagare inte ska förlora upphandlingar till oseriösa som med sämre villkor för de anställda kan lägga lägre bud. Jag har fortfarande svårt att förstå varför regeringspartierna säger nej.
Motiveringen som anges i betänkandet, att det skulle utestänga en stor andel av de små och medelstora företagen, anser jag är ganska häpnadsväckande. Dessutom är den inte sann. Alla företag med anställda har möjlighet att teckna kollektivavtal eller garantera kollektivavtalsliknande villkor för sina anställda. Det utestänger ingen.
Dessutom, precis som man kan läsa i betänkandet, finns det ett tillkännagivande från riksdagen till regeringen om att det bör vara möjligt att ställa högre krav på arbetsmiljöhänsyn och villkor i enlighet med svenska kollektivavtal. Med det förväntade vi oss ett förslag från regeringen om detta. Men tyvärr väntar vi fortfarande.
För oss är det viktigt att främja de seriösa företagen och beivra all oseriös verksamhet. Det är en av orsakerna till att vi driver frågan om kollektivavtal och vettiga arbetsvillkor vid upphandling.
Det är också orsaken till att vi tycker att initiativet från Almega Serviceentreprenörerna att arbeta fram en auktorisation för seriösa städföretag, som innebär att företagen måste ha F-skattsedel och vara kollektivanslutna, är ett bra initiativ. Privata företag ställer i dag ofta dessa krav när de anlitar sina städföretag, alltså att de ska vara just auktoriserade.
Detta borde naturligtvis vara möjligt även vid offentlig upphandling. Fru talman! I en av våra reservationer lyfter vi fram frågan om kommunernas och landstingens frihet att själva bestämma över hur de ska organisera sin verksamhet och om att det saknas en fungerande lagstiftning som tar hänsyn till de 1 300 kommunala aktiebolag som i dag finns för att bedriva verksamheten i kommunens egen regi.
Det har historiskt främst handlat om kollektivtrafik, energiproduktion och distribution men även bostadsbolag, och under senare tid har även kommunala bolag bildats för att främja näringslivet och besöksnäringen. Aktiebolagsformen har visat sig vara en väl fungerande form när man ska samverka mellan kommuner och näringsliv. Vår utgångspunkt är att all offentlig verksamhet tillhör den gemensamma sektorn oavsett vilken associationsform man har valt.
Att man ska tvingas till upphandling inom kommunen är inte rimligt. Vi beklagar att regeringen inte vill driva frågan mer offensivt inom EU för att försöka få fram ett prejudikat i frågan. Det är inte begripligt varför man i förebyggande syfte är villig att inskränka det kommunala självstyret. Regeringen borde spänna bågen och utnyttja det utrymme som EU-rätten erbjuder till försvar av den kommunala organisationsfriheten.
Men då förutsätts det att EU-domstolen ges tillfälle att utveckla och förtydliga sin rättspraxis om egenregiundantaget, och för att det ska ske behöver mål och tvister hamna på EU-domstolens bord. Vi beklagar regeringens flathet i frågan. När vi skrev reservationen hade vi inte fått regeringens proposition i just denna fråga. Men propositionen förändrar i princip ingenting.
Det är häpnadsväckande hur lite man har lyssnat på kommuner och landsting i frågan och hur stort inflytande näringslivet har haft över regeringens ställningstagande. Vi kommer, som sagt, att återkomma och debattera denna fråga igen när vi ska behandla propositionen. Fru talman! Varje år upphandlas det för drygt 10 miljarder i Sverige. Det kräver en fungerande, tydlig och ändamålsenlig lagstiftning.
Det är uppenbart att det finns flera brister i det som vi har i dag, och vi har flera reservationer med förslag för att åtgärda dessa. Vi beklagar att majoriteten inte ser behovet av de förändringar som är föreslagna. Vi beklagar att man inte ser problemen i hur lagstiftningen ser ut i dag. Som jag sade tidigare pågår det förvisso en upphandlingsutredning. Men det finns ändå anledning att agera från riksdagens sida.
Men problemet är att majoriteten inte verkar vilja agera alls. Vid mer än ett tillfälle i betänkandet konstaterar man att förslag som vi har lagt fram strider mot de svenska upphandlingsbestämmelserna. Då måste jag ställa frågan: Vem skapade dessa bestämmelser? Vem tar beslut om våra lagar? Jo, det gör vi i denna kammare. Vi är inte fångar i några regelverk. Vi måste pröva EU-rätten och förhålla oss till den.
Men när det kommer till våra egna bestämmelser måste vi främst sätta ned foten och säga vad vi vill och sedan pröva det mot EU:s lagstiftning. Tyvärr är majoriteten inte beredd att agera, och det är bara att beklaga. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 3 och 12.