Pål Jonson (M):
Tack, inrikes- och justitieministern, för svaret på min interpellation! Frågan om störande musik från fordon kan tyckas väldigt obetydlig och alldaglig inte minst med tanke på många andra svåra problem som vi har på det kriminalpolitiska området. Jag tänker på ökade problem med gängbrottslighet, förhöjt terrorhot och till exempel på ökade problem med internationella stöldligor.
Men politikens uppgift är att angripa samhällsproblem oavsett var de finns och hur stora eller små de är. Detta är ett utbrett samhällsproblem på många platser i Sverige som rättssystemet ännu inte har lyckats att hantera och lösa. Hur ser då problembilden ut på området?
Det handlar om ett trettiotal kommuner i Sverige, till exempel Arvika, Torsby, Rättvik, Kil och Hagfors som har betydande problem med ett begränsat antal bilar som ofta med specialbyggda stereoanläggningar spelar extremt hög musik inte sällan med målet att just störa människor framför allt om natten. Det handlar alltså inte om någon raggarbilskultur i största allmänhet.
Att folk åker omkring på kvällarna och lyssnar på musik i sina bilar utgör naturligtvis inte något stort problem. Det är en mycket liten grupp som har gjort detta systematiskt och arbetar mycket medvetet ofta för att just störa människor om natten. Hittills har rättssystemet inte lyckats hantera problemet. Det finns också exempel på kommuner i Dalarna där man åker och parkerar en bil på en speciell plats ofta i anslutning till ett bostadsområde.
Sedan spelar man extremt hög musik för att störa de boende i området. Man kontrollerar stereon genom bluetooth eller fjärrkontroll. Enligt polisen är musiken i de här bilarna så extremt hög att det ger allvarliga hörselskador om man över huvud taget kommer nära bilarna. Det finns också andra exempel som vi har sett där människor måste sova med hörselkåpor på nätterna eller i källaren om natten för att det är ett så enormt oväsen i anslutning till bilarna.
Det finns naturligtvis inte några rimliga skäl till varför den situationen ska få fortgå år in och år ut bara för att rättssamhället saknar både resurser och befogenheter att hantera problemet. Herr talman! Justitieministern nämner i svaret möjligheten för kommuner att utfärda lokala ordningsföreskrifter. Jag vill bara tillägga att den modellen har provats och misslyckats. Jag vill ge två exempel på detta.
För det första har både Arvika kommun och Torsby kommun provat det och ansökt hos länsstyrelsen för att använda lokala ordningsföreskrifter för att hantera problemet med hög musik från fordon. De fick avslag av länsstyrelsen. Lokala ordningsföreskrifter får man använda för att upprätthålla den allmänna ordningen men inte för att skydda omkringboende människors nattsömn.
Jag kan tillägga att det beslutet överklagades av både Arvika och Torsby kommun, men förvaltningsrätten gav Länsstyrelsen i Värmland rätt i slutändan i båda fallen. För det andra finns det ett exempel i Dalarna där länsstyrelsen gav Mora kommun möjlighet att utfärda lokala ordningsföreskrifter för att hantera problemet med den högspelande musiken. Polisen i Mora satte in stora resurser för att angripa problemet, men man har ännu inte lyckats lagföra någon person för brottet för att beviskraven är relativt höga.
Vi har en väldigt konstig situation där två länsstyrelser har sagt två olika saker i frågan. Det som är gemensamt är dock att ingen av åtgärderna har varit verkningsfull för att komma åt problemet.
Jag vill därför fråga justitieministern om han delar uppfattningen att detta är ett allvarligt problem på många orter i Sverige och om han också delar uppfattningen att de lokala ordningsföreskrifterna inte är och har varit verkningsfulla för att angripa problemet.