Agneta Börjesson (MP):
Det är trevligt att också få ha en minister med vid KU:s sista debatt - det är inte så ofta vi har det när vi debatterar. Vi debatterar nu dels KU17, ett motionsbetänkande från det senaste årets allmänna motionstid, dels KU30, ett lite tjockare betänkande som baseras på regeringens proposition.
Egentligen skulle jag ha haft med två böcker till som visar vilken eminent utredning som låg bakom regeringens proposition En ny kommu na llag . Det är med andra ord ett digert underlag som ligger bakom dagens debatt och betänkanden. Jag ska börja med att säga bara några ord om KU17.
Det finns några tillkännagivanden, men det skulle faktiskt ha kunnat bli ett till.
Det var väldigt nära, för vi är ju från regeringspartiernas sida egentligen helt och hållet överens med allianspartierna om punkt 3 i KU17, Undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsutbyggnad. Det har under mycket lång tid varit ett problem att kommunerna bara får bygga bredband inom kommunen.
Vid gränsöverskridande bredbandsutbyggnad får man inte göra någonting. Regeringen har under lång tid försökt att hitta olika sätt för att kommuner ska kunna köpa upp av varandra och liknande.
Torsdagen den 8 juni beslutade regeringen att ge Post- och telestyrelsen två uppdrag: att identifiera hinder och lägga fram förslag för bredbandsutbyggnad och att se över kommunernas roll när det gäller hur ett undantag från lokaliseringsprincipen skulle kunna se ut.
Detta ska från Post- och telestyrelsens sida vara klart den 30 juni 2018, så det känns som att det är väldigt bra att vi är överens. Jag vill ge en eloge till allianspartierna i dessa frågor. Tillbaka till KU30.
Rent historiskt kan man, som Hans Ekström var inne på, säga att de svenska kommunerna fick sin roll genom 1862 års kommunalförordningar. Då blev kommunerna självständiga juridiska personer, och landstingen tillkom som ny organisation vid sidan av städer och landskommuner.
Redan då, 1862, infördes krav på att utse förtroendevalda revisorer som skulle uttala sig om ansvarsfrihet. Nuvarande kommunallag trädde i kraft 1992. Det har flera varit inne på här.
Under de här 25 åren har det varit många förändringar i kommunallagen, men också samhället har gått igenom stora förändringar. Urbaniseringen, den tekniska utvecklingen, globaliseringen och även EU-medlemskapet ställer stora krav på den kommunala verksamheten. Även de politiska styrena i kommunerna har ändrats mycket, och många nya små lokala partier har uppstått.
Allt fler kommuner och landsting styrs av stora koalitioner och har ett oklart parlamentariskt läge. Nya styrmodeller har blivit vanligare, och mål och resultatstyrning tillämpas i allt större utsträckning i stället för den tidigare detaljstyrningen av den kommunala verksamheten. Det i sig gör att revisorerna och internrevisionen har fått en mer aktiv roll. En större del av verksamheten sköts numera av privata utförare.
I takt med att det behövs mer av upphandling, avtal, styrsystem och komplex itmiljö parallellt med att ny lagstiftning med nya krav tillkommer ökar behovet av specialistkompetenser på kommunal nivå. I utredningen beskriver man den kommunala verksamheten så här: Kommuner och landsting har flera olika roller.
De är ansvariga för centrala välfärdstjänster, myndighetsutövare, samhällsbyggare, arbetsgivare, upphandlare och demokratiska arenor för olika former av beslutsfattande. Det är det här som den nya kommunallagen ska bidra till - att de här olika rollerna kan hanteras på ett effektivt och rättssäkert sätt. Den nya lagen har till viss del fått en ny struktur.
Det är ett moderniserat och mer enhetligt språk och begreppsbildning. Utgångspunkter för uppdraget ska vara att kommunallagen även fortsättningsvis ska vara en ramlag. Utredningen har ett medborgarperspektiv, och det är så lagstiftningen ser ut också.
Bland de konkreta förändringar som föreslås finns en möjlighet för kommunstyrelsen eller region- eller landstingsstyrelsen att besluta även inom andra nämnders verksamhetsområde. De kan dock inte ta över myndighetsutövning.
Precis som andra har varit inne på möjliggörs nu ett lagrum för att vara föräldraledig som politiker. Man tydliggör direktörernas eller kommun, region- eller landstingsdirektörens roll och förutsättningar. Man skapar tydligare regler för delegation. Man säger att den kommunala anslagstavlan ska vara webbaserad.
Den måste inte vara bara webbaserad, utan kommunerna får naturligtvis fortsätta använda sig även av tidningar och papper. Revisorernas budget ska beredas av fullmäktiges presidium, och de sakkunniga revisionsbiträdena får en rätt att tala i fullmäktige. Även prövningsgrunderna för laglighetsprövning förtydligas.
Sedan är det naturligtvis ett stort antal följdändringar i annan lagstiftning. De konkreta förändringar som genomförs är bra, balanserade och efterlängtade, men jag måste också ge en extra eloge till lagförfattarna till denna produkt som verkligen har moderniserat språket på ett bra sätt.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag. När jag nu får äran att avsluta vårterminens sista KU-debatt vill jag önska herr talmannen, utskottskollegor, presidiet och förstås herr ministern en riktig god sommar. Ny kommunallag och Kommunala och regionala frågor