Bosse Ringholm (S):
Statsrådet har fel på en punkt. Det är inte första gången som hon och jag diskuterar kulturpolitik i de här talarstolarna. Statsrådet sade alldeles nyss att vi har diskuterat idrott, och det är en del av kulturpolitiken. Men det kanske vittnar om en annan syn om statsrådet inte tycker att idrotten är en del av kulturpolitiken. Statsrådet har också fel när hon säger att den regering som vi nu har, tillfälligt hoppas jag, har gett ett stort stöd till kulturen.
Den här regeringen har mest ägnat sig åt att administrera kulturen och göra administrativa förändringar i organisationen. Jag vill komma tillbaka till min huvudfråga. Jag vill inte diskutera kulturpolitiken i allmänhet. Det har gjorts vid andra tillfällen, senast förra veckan här i kammaren. Min fråga är väldigt specifik. Delar statsrådet uppfattningen att jazzmusiken i dag har en, tyvärr, undanskymd roll och inte en likvärdig roll med andra musikformer?
Om statsrådet delar den uppfattningen, vilka initiativ tänker statsrådet ta för att ge jazzmusiken en bättre position? Jag saknar fortfarande svar på de frågorna. Jag hoppas - jag vill tolka statsrådet positivt - att den utredare som nu är tillsatt också ska ha möjlighet att föreslå någonting som förbättrar jazzens ställning.
Det kan inte vara så att Operan med sin 1600-talshistoria och jazzen med sin 1800-talshistoria ska leva i två skilda världar där Operan får ett anslag som är 10, 20, 30, 40 eller 50 gånger högre än det jazzen får. Jag har inte begärt att de ska ha exakt samma anslag. Jag har begärt att de ska få en mer likvärdig hantering.
Det vore intressant om statsrådet kunde säga att den här musikutredaren ska titta särskilt på jazzens position eftersom jazzen har en så annorlunda utgångspunkt. Jazzen är ingen institution, och jag tror att vi har den gemensamma uppfattningen att den inte ska bli någon institution i den bemärkelsen att vi ska ha statsanställda jazzmusiker och en institutionell behandling.
Jazzen ska leva under mer fria former och med ett stort mått av idealitet även i fortsättningen. Men det är rimligt att jazzmusikerna får en hygglig möjlighet till försörjning. Det är bra om de kan få hjälp med att marknadsföra sig och utveckla egna företag, och det gäller även andra som är intresserade av att driva egen företagsamhet. Det handlar också om hur samhället ser på jazzmusiken.
Det har inte funnits, och det finns inte heller i statsrådets svar, något uttalat stöd för tanken att jazzmusiken måste få en bättre behandling i fortsättningen. Jag hoppas att statsrådet kan skicka en sådan signal till sin utredare. Det vore faktiskt av stort värde för alla de idealister som i dag arbetar i jazzsammanhang och gör stora jazzkonserter och stora evenemang och satsar sin fritid, sin ideella tid, på detta.
De hundra jazzklubbarna lever på det här ideella engagemanget, liksom den ideella sektorn i övrigt. Jag tror att en fördubbling av de 10 miljoner kronor som jazzen har i form av statligt stöd skulle vara en fantastisk ökning. Då handlar det ändå bara om 10-20 miljoner av det miljardbelopp som kulturen i sin helhet hanterar.
En antydan från statsrådet om att den här musikutredaren också skulle kunna ta sig an jazzmusiken och se till att den får en mer likvärdig behandling i fortsättningen skulle visa att man uppskattar jazzmusiken. Jag tror att det skulle ha väldigt stort värde för jazzen i Sverige och för jazzmusiken om man fick ett sådant, till att börja med i alla fall verbalt, stöd av statsrådet.