Kenth Högström (S):
I det här utskottsbetänkandet behandlar utskottet sju motioner från allmänna motionstiden som alla kretsar kring insolvensfrågor. En av dem har jag själv skrivit, och den handlar om den nya förmånsrättslagen och Basel 2-reglerna.
Det är två riskmoment som jag nu upplever som mycket tydligt skönjbara på den svenska kreditmarknaden, som kan drabba nyföretagsamhet och som kan drabba företag, framför allt verksamma i glesbygd och på mindre orter.
Det ena av de två riskmomenten har utskottet behandlat på ett mycket vederhäftigt sätt genom att man själv pekar på att fjolårets beslut om ny förmånsrättslag kan komma att innebära sådana risker för kapitalförsörjning och annat att det krävs en mycket tidig och grundlig utvärdering. Det säger utskottet. Det är alldeles utomordentligt.
Det är på grundval av det som jag en gång för ungefär ett år sedan sade ja till att ändå tillstyrka den nya förmånsrättslagen trots att så många varningsflaggor har rests.
Eftersom erfarenheterna från Finland var så övertydliga - åtminstone om jag har förstått det hela rätt i de samtal jag haft både med utskottets företrädare och med justitieministern själv - kan det vara värt att pröva. Så resonerade jag då. Jag är för den skull inte helt övertygad.
Därför är det bra att utskottet säger att det nu krävs en mycket tidig och grundlig prövning, en utvärdering och ett analysarbete. Det har också justitieministern stått här och sagt alldeles nyligen i talarstolen. Det jag är förvånad över är att utskottet inte med ett ord berör det andra hotet, nämligen de så kallade Basel 2-reglerna.
Jag måste ställa en fråga till utskottet, oavsett vem det nu är som ska svara på den frågan. Varför har man över huvud taget tagit upp motionen om man inte väger in den andra stora riskfaktorn? Basel 2-reglerna ersätter nu Basel 1-reglerna. Det är den finansiella sektorns egna regler för hur man ska betrakta krediter och förlustrisker.
Man har genomlevt den stora ekonomiska krisen i de allra flesta västliga länder i Europa och i världen på slutet av 80-talet och början av 90-talet, där inte minst nuvarande tjänstgörande talman satt i regeringen och fick slita en hel del, såvitt jag kommer ihåg.
Nu har man ändå sanerat sina egna balansräkningar så pass att man menat att man kan sänka förlustavsättningskvoten för utlåning från 8 % till 6 %.
Men då kräver man i stället högre säkerheter och högre egeninsatser från den lånande parten, med de risker som finns för svensk företagsamhet som generellt sett är ganska lågt kapitaliserad. Vi har en mindre sparkvot i Sverige och i de skandinaviska länderna än vad man har i vår omvärld på grund av att vi har ett annat skattesystem.
Vi har valt att fördela vår välfärd på ett helt annat sätt.
Därför krävs det nu endera en mycket bred analys av de nya förslagen eller också kräver i varje fall jag att staten ser över sina verktyg för hur kapitalförsörjning ska kunna säkerställas för de ickeväxande bygderna i Sverige. Herr talman!
Jag har tagit del av två av varandra oberoende affärsbankers interna säljmaterial till sin personal. Jag ska inte nämna vilka banker det är. Men båda talar entydigt i samma riktning. Det ska vara fokus på lönsamma och säkra segment, dit förresten privatpersoner hör snarare än företag. Det ska vara fokus på tillväxtområden.
Det är klart att Stockholm är det stora tillväxtområdet, men det gäller även universitetsorter. Det ska vara fokus på förmögna privatpersoner, om ni nu känner någon sådan. Det ska vara fokus på de företag som kan prestera ökande ägarinsatser eller ikläda sig särskilda säkerhetsavtal. Det sista vill jag varna för.
De särskilda säkerhetsavtalen är ofta förknippade med personlig borgen från företagarens sida.
Därför, mina vänner i utskottet, önskar jag att ni skärper skrivningarna till justitieministerns kommitté eller utvärdering så att även den här dimensionen av riskscenariot kommer med.
Det här tror jag kan komma att bli något av det mest allvarliga som svensk småföretagsamhet varit ställd inför.