Sten Tolgfors (M):
De regionala exportrådgivarna förutsätts bli kvar. Detta har vi även tidigare lämnat besked om. Det antyds från oppositionen att man skulle ha en annan finansiell lösning för exportfrämjandet. Hur är det egentligen?
Retoriskt har Socialdemokraterna, som oppositionsparti, en önskan om att möta globaliseringen med mer av bidrag - möjligen för att kompensera för den bristande näringspolitik man vill bedriva och de stora skattehöjningar på arbete som väntar det svenska folket om det skulle vara en annan regering.
Om det hade varit så enkelt hade Sverige inte tappat marknadsandelar, som interpellanten har noterat, jämfört med andra västeuropeiska konkurrentländer. Under sin tid som regeringsparti föreslog Socialdemokraterna en dubbelt så stor besparing på exportfrämjandet för 2007 som den alliansregeringen lade fram i höstas.
Regeringen bedömde tvärtom att den nedskärning som Socialdemokraterna föreslog såväl i budgetpropositionen för 2006 som i den ekonomiska vårpropositionen 2006 inte var realistisk. Därför tillförde regeringen 75 miljoner extra för 2007. Nu ska vi se över exportfrämjandet, vilket jag noterar att Miljöpartiet välkomnar. Vi vill se en validering av resultat och en användning av dagens resurser.
Ett grundproblem har varit att främjandet behandlats av Socialdemokraterna som en verksamhet av tillfällig karaktär där man tillfört medel till hälften på tillfällig grund. Nu lever vi med följderna av den struktur som den tidigare regeringen etablerade. Man hade tolv år på sig att permanenta finansieringen på en högre nivå om man så hade velat, men man valde att avstå.
Den tillfälliga anslagsförstärkningen för främjande löpte ut 2006 i enlighet med den socialdemokratiska regeringens politik. Inte heller nu i riksdagen föreslår Socialdemokraterna annat än tillfälliga pengar för exportfrämjande, det vill säga inte en hållbar eller långsiktig lösning. Det är till och med svårt att av Socialdemokraternas motion bedöma karaktären på finansieringen eftersom man över huvud taget inte specificerar sin budget.
Näringsutskottet noterade att s-motionen var utan förslag till riksdagsbeslut. Socialdemokraterna har alltså över huvud taget inte lagt fram några konkreta förslag till finansiering för riksdagen. Jag anar att tanken är att kunna antyda att allt ryms och att inget faller vid sidan av - men det är inte trovärdigt. Det finns inte heller någon enighet på vänsterkanten, inget gemensamt alternativ. Vänstern har ett annat förslag än Socialdemokraterna.
Miljöpartiet välkomnar, som sagt, alliansens översyn av exportfrämjandet. Man kan alltså inte leverera någon ytterligare tillkommande långsiktig finansiering. Jag noterar också att konsekvenserna av det Socialdemokraterna säger är att man i minoritet tar avstånd från den vårbudget man lade fram i regeringsställning.
Man säger också det uttryckligen, nämligen att man sammantaget anser att ytterligare 165 miljoner i jämförelse med 2006 års ekonomiska vårproposition - som man själv lade fram - borde ha satsats på export- och investeringsfrämjande. Så skriver man i sin reservation i utskottet. Socialdemokraterna anser alltså att den socialdemokratiska regeringen gjorde fel och borde ha satsat dubbelt så mycket pengar.
Det kallar jag eftertankens kranka blekhet. Kan det sägas tydligare? I opposition presenteras alltså ospecificerade temporära anslagsökningar utan förslag till anslagsbeslut och man tar avstånd från den linje man drev i regeringsställning. Vi vill bort från det. Vi vill validera resultat och finna en trovärdig och långsiktig lösning.