KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrik Engström (S):
Tack, ledamoten Lotta Olsson, för anförandet! Jag kan konstatera att vi i mångt och mycket står väldigt nära varandra, men det skiljer sig ändå lite åt både i anförandet och i texten. Det är ganska kända ståndpunkter egentligen utifrån de politiska skiljelinjer som finns.
Jag tänkte ta upp frågan om överimplementering av EU-direktiv. När det gäller betänkandets punkt 4 om tidsfrister och kontaktpunkter för koncessionspliktiga elnät är det precis som ledamoten säger att ett tillkännagivande är på väg till regeringen med anledning av detta.
Jag redovisade i mitt anförande vad som görs på området. I grunden är vi överens om att vi måste komma igång snabbare med att bygga elnät. När det gäller införandet av det här EU-direktivet har regeringen valt att lägga sig på en miniminivå, som jag uppfattar det.
Ledamoten får naturligtvis rätta mig om jag har fel, men här tar faktiskt en majoritet i utskottet, där Lotta Olsson ingår, ett initiativ för att överimplementera EU-direktivet. Det sker i en fråga där regeringen gör åtgärder och de kanske största tidsbesparingarna på 70 år.
Då blir frågan, om jag förstår det här rätt: Är det här det nya vanliga i svensk politik, alltså att oppositionen ska driva igenom en överimplementering av EU-direktiv?
Patrik Engström (S):
Tack, Lotta Olsson, för svaret! Jag kan konstatera att i gårdagens debatt om regelförenklingar, som jag satt på mitt kontor och lyssnade på, kom frågan upp från flera ledamöter om missnöjet mot regeringens, som man anser, överimplementering av exempelvis regelverk från EU.
I dag i kammaren debatterar vi just implementering av ett EU-direktiv, och en majoritet i utskottet, i stort sett samma ledamöter eller i varje fall samma partier som var starkt emot detta, driver nu igenom en överimplementering.
Jag kan bara konstatera att så är fallet, men jag tycker att det är märkligt, framför allt när vi har ett tillkännagivande som kom så sent som förra året som ska behandlas. Det finns ett antal riksdagsfrågor, interpellationsdebatter och motioner från berörda partier som säger precis tvärtom. Men så är det i det politiska livet.
Där jag kommer från brukar man säga att i politik och älgjakt kan allt hända, och det är ju uppenbart i den här frågan.
Patrik Engström (S):
Under en tid, kanske två år, har Moderaterna pratat väldigt mycket om kärnkraft som lösningen på energisystemets utmaningar. Det kan man naturligtvis tycka. Det känns på något sätt som att Moderaterna vill rädda kärnkraften från marknaden.
Marknaden verkar vilja ha andra energislag. Det blir på något vis en konstig diskussion.
Av alla frågor där Moderaterna borde bedriva en välbehövlig kritik om orimliga marknadseffekter skulle man kunna tänka sig att man börjar med Stockholms sönderprivatiserade sjukvård eller de förödande konsekvenserna av vinstjakten i skolan. Men nej, så är det inte.
Det är först när förnybar energiproduktion prioriteras före kärnkraften som Moderaterna ser rött. Ståndpunkten känns nästan sovjetisk. Det är som en gammal propagandaplansch där kärnkraften gestaltar samhällets framtidstro och tillförsikt. Min fråga är precis som Lorentz Tovatts fråga.
Vem ska betala för den nya kärnkraften? Ni är svaret skyldiga. Är det vi elkonsumenter, eller är det via skattsedeln som vi ska betala?
Patrik Engström (S):
Jag vet inte om Lotta Olsson svarade på frågan om vem som ska betala. Jag uppfattade i varje fall svaret som att det är industrin och vi elkonsumenter som ska betala ett högre energipris. Det är vad det handlar om i slutändan. Det gör mig orolig, måste jag säga. Jag kommer själv från basindustrin.
Jag vet mycket väl vad stabil energi betyder för en industri. Man vågar först satsa när man har långsiktighet, precis som vi hade i energiöverenskommelsen, och man tror på framtiden och på att det kommer att gå bra. Allt tyder på att omställningen går bra. Vi har aldrig producerat så mycket el som vi gör nu. Vi har aldrig exporterat så mycket som vi gör nu.
Samtidigt sjönk elkonsumtionen 2019 både i privatbostäder och i industrin.
Patrik Engström (S):
Mattias Bäckström talar väldigt varmt om fossilfritt, naturligtvis, och i synnerhet om kärnkraft. Det är kända ståndpunkter oss emellan i den här typen av frågor.
Men vi kan väl ändå konstatera att förnybar elproduktion de senaste åren har drastiskt pressat priserna för elenergi till konsumenterna? Det tycker jag på något sätt känns viktigt att ha med sig. Men till min fråga till Mattias Bäckström.
Världssamfundets forskare, som finns i COP:s klimatpanel, pekar på vikten av att nationella subventioner och satsningar på förnybart fördubblas senast 2030. Men Sverigedemokraterna ville minska eller ta bort dessa satsningar. Vi socialdemokrater tycker att vi tar ansvar.
Vi lyssnar på forskningen; vi är ett klimatparti. Vi vill göra det enklare för människor att ta dessa beslut så att vi går mot en förnybar och utsläppsfri energi i vårt land. Men Sverigedemokraterna väljer att inte lyssna på detta.
Min fråga är: Varför väljer ni att inte lyssna på världssamfundets forskare, som säger att vi måste ha mer stöd till förnybar energi?
Patrik Engström (S):
Jag håller med Mattias Bäckström om väldigt mycket av det han sa i denna replik. Jag kan konstatera att elpriserna har pressats tillbaka av mycket förnybar produktion i nätet. Mattias Bäckström har naturligtvis rätt när det gäller nätkostnaderna. Men om vi har höga nätkostnader och höga energipriser blir det, vill jag påstå, inte alls bra.
Nätkostnaderna är höga, och jag vill påstå att vi har en undermålig elnätsreglering som har gjort att vi inte har investerat i nät i den omfattning som vi borde ha gjort under ganska många år. Regeringen kommer att presentera ett antal förslag och har gjort ett antal saker för att komma till rätta med detta. Men precis som tidigare talare har sagt tar det lång tid.
Patrik Engström (S):
Camilla Brodin nämnde inte anslaget 1:10 Lokal och regional kapacitetsutveckling för klimat- och energiomställning. Detta anslag avvisar Kristdemokraterna och Camilla Brodin. Vad är då detta? Jo, det är energi- och klimatrådgivning.
Det är en kostnadsfri service från din kommun, och rådgivningen handlar i grunden om konsumentupplysning för vanligt folk och små företag. Så här sa Mattias Ahlstedt, regional utvecklingsledare på Region Dalarnas energikontor: "Jättekul! Vi har inte haft detta på pränt tidigare men känt på oss att rådgivningen leder till åtgärder."
Varför sa han då detta? Jo, Sweco har gjort en effektanalys på uppdrag av Energimyndigheten om klimat- och energirådgivningen och hur bra den fungerar. Det visar sig att hälften av dem som tar kontakt med en energi och klimatrådgivare gör minst en åtgärd, oftast flera.
Varför, Camilla Brodin, avvisar ni det här anslaget när det uppenbarligen fungerar?
Patrik Engström (S):
Jag kan konstatera att anslaget 1:10 är 120 miljoner, och Kristdemokraterna väljer att lägga 10 miljoner, om jag kommer ihåg det rätt, under Energimyndighetens anslag, 1:1. Camilla Brodin har helt rätt: Även det kan vara energirådgivning. Men det är av en helt annan omfattning. Har det här lett till åtgärder?
Utredningen visar att det har det. Elenergikonsumtionen i Sverige för 2019 sjönk i hushållen med 2,5 procent och i industrin med 3,3 procent. Jag påstår inte att det bara beror på klimat och energirådgivningen, men det kan ju faktiskt vara så att ett långt och idogt arbete med klimat- och energirådgivning ger resultat.
Det tycker i alla fall jag är fantastiskt och väl investerade pengar.
Patrik Engström (S):
Jag tackar Lotta Olsson för frågorna. Jag tror att Lotta Olsson håller med om att utvecklingen i dag är extremt positiv. Det är låga priser på elenergi, vilket gör att företag, exempelvis serverhallar och Northvolt, väljer att investera i Sverige. Det är helt fantastiskt, och det är jättebra för Sverige.
Detta måste vi naturligtvis vara rädda om. Energimixen är extremt viktig. Hur energimixen kommer at se ut 2040 törs jag inte spekulera om. Kärnkraften tävlar på samma villkor, vill jag påstå, som andra kraftslag. Men vi är inte där än.
När marknaden anser att det är lönt att bygga till exempel ny kärnkraft kommer de initiativen att tas. Än har de inte tagits. Jag vet inte om de kommer att tas. Många pratar om den nya, fjärde eller femte, generationens kärnkraftverk. Det är små kärnkraftverk som man ska kunna ha på olika ställen och så vidare. Jag har ingen aning om detta.
Jag följer också utvecklingen med nyfikenhet och intresse, men att låsa in sig och ha en kraftfull och hård ställning i detta just nu tror jag är olyckligt. Vem vet - Power to Gas och sedan tillbaka till el igen via vätgas? I dag är det dyrt. Hur är det i morgon? Det kanske är så det ser ut.
Jag har sett siffror på att det alternativet är ungefär 30 procent billigare än ny kärnkraft. Jag törs inte ta gift på att det är sant, men teknikutvecklingen gör att vi ska se framtiden an i stället för att odla extremt mycket oro. Det tycker jag vore olyckligt.
Patrik Engström (S):
Vi kan väl konstatera att Lotta Olsson och jag inte är riktigt överens i de här frågorna. Jag vill påminna om den energiöverenskommelse som vi hade och som Moderaterna valde att hoppa av för nästan exakt ett år sedan.
Det var precis de frågor vi debatterar i kammaren i dag som var uppe på bordet och som vi skulle ta med oss i nästa energiöverenskommelse. Men ni valde att lämna bordet. Det var djupt olyckligt, och det tycker jag att ni behöver påminnas om. I den konstellationen hade vi kunnat göra jättemycket för att komma till rätta med de utmaningar vi har i dag och i framtiden i energisystemet.
Patrik Engström (S):
Precis som jag sa nyss till Lotta Olsson tycker jag att det var olyckligt att Moderaterna och Kristdemokraterna valde att lämna energiöverenskommelsen, för det var exakt de här frågorna vi hade på bordet. Vi var på väg fram, men Kristdemokraterna valde att lämna överenskommelsen. Vad gör vi nu då?
Det är en relevant fråga som Camilla Brodin ställer. Det jag tycker är det absolut viktigaste är just kapacitetsbristen i näten. Den är superviktig. Det har vi sett, och vi förstår den på alla sätt och vis. Nätkoncessionsutredningen har kommit, och inom en snar framtid kommer regeringen att ta den vidare till riksdagen för att komma till rätta med ledtiderna.
Men det är bara en del av lösningen, vill jag påstå. Därför har vi en elektrifieringsstrategi där vi samlar både politiker och bransch för att ta oss an de här frågorna. Det är extremt viktigt, och kanske det snabbaste sättet att ta sig framåt. Hur kan vi lösa saker tillsammans, både politiskt och mellan myndigheter och företag?
Dörren står öppen för att hitta bra lösningar. Om Kristdemokraterna känner att det kanske inte var så bra att lämna energiöverenskommelsen är man välkommen tillbaka igen så att vi kan jobba vidare strategiskt i det forum där vi ändå tog oss an frågorna på ett strukturerat sätt, som jag upplever som väldigt positivt.
Det blir min fråga till Camilla Brodin: Är ni beredda att komma tillbaka till energiöverenskommelsen?
Patrik Engström (S):
Jag kan konstatera att vi har lite olika verklighetsbild när det gäller energiöverenskommelsen. Det gör väl det hela svårt, tänker jag. Jag tror att det är viktigt att vi jobbar med elnätsfrågorna på ett strukturerat sätt. Jag tycker att det var olyckligt att regeringen var tvungen att dra tillbaka elnätsregleringsförslaget, för det var ett steg på vägen.
Men nu är vi kanske på väg fram och kan enas om någonting, och det är bra. Vi har ett antal andra åtgärder som rullar, och det vet Camilla Brodin mycket väl. Men jag tror att det behöver göras mer. Jag tror verkligen det, så jag tror på samtal i de grupperingar som finns.
Om det inte räcker med dessa grupperingar bör nog vi politiker ta oss en allvarligare funderare på hur vi ska ta oss an nästa steg. Det får inte vara så att elnäten bromsar samhällets utveckling. Det skulle vara förödande.
Patrik Engström (S):
Tack, Mattias Bäckström Johansson, för frågan! Den här frågan har diskuterats, precis som Mattias Bäckström Johansson tar upp, i flera interpellationsdebatter. Svaret har varit ganska tydligt. Man ska stå för sina egna kostnader och även miljökostnader. Det är vad det kokar ned till.
Kommunerna äger kraftvärmeföretagen, så visst har Stockholmspolitikerna ett ansvar i detta. Det gäller hur man ska göra med utformningen av verksamheten i framtiden. Men det gäller också vad man väljer att ta ut för vinster från respektive bolag. Hur det än är så är det nätbolagen som gör nätinvesteringar.
Vi kan konstatera att i många storstadsregioner har inte nätföretagen gjort dessa investeringar som vi ändå har sett att vi behöver. Det är därför vi är i den här situationen, anser jag.
Patrik Engström (S):
Tack, Mattias Bäckström Johansson, för debatten! Kraftvärmeproduktionen är extremt viktig utifrån perspektivet att den finns där människor bor. Det är den stora förtjänsten med både fjärrvärme och kraftproduktion. Naturligtvis ska deras förutsättningar vara rimliga.
Men det kan inte komma som någon överraskning att vi går mot ett fossilfritt samhälle, inte för någon av oss vare sig i kammaren eller i kraftbranschen. Jag vill påstå att besluten om skatteförändringar var aviserade på ett eller annat sätt i god tid. Det tycker jag ändå att man ska ha med sig. Naturligtvis gör det ont att ställa om.
Det känner vi nog lite till mans att det kan göra ibland. Men hur det än är så är det en nödvändig resa vi gör. Jag tycker ändå att vi har kommit bra ut ur detta. Jag vill poängtera att den situation vi nu är i handlar mycket om att nätföretagen inte har investerat i den omfattning som de borde ha gjort under lång tid.
Det är den springande punkten i den här frågan.
Patrik Engström (S):
Tack, Mattias Bäckström Johansson, för frågorna! Jag har förstått att Sverigedemokraterna och Mattias Bäckström har varit djupt kritiska till elcertifikatssystemet under många år. Det infördes 2003 och har överlevt många regeringar.
Jag kan konstatera att det finns en stor majoritet i Sveriges riksdag som säger att vi behöver gynna och stödja tekniker inom energisektorn som inte är mogna för marknadsmässiga grunder. Det har elcertifikatssystemet gjort. Utmaningen nu är att det har gått så himla bra.
Man skulle kunna säga "hurra", "fantastiskt" och "bra", Mattias - vi kan avsluta detta tidigare. Vad är då priset som konsumenterna har fått betala för detta? Lägger man ihop det under alla år ser man naturligtvis att det handlar om miljarder.
Men tittar man lite i backspegeln kan man säga att priset för den enskilde innehavaren av en lägenhet som gör av med ungefär 1 500 kilowatt per år under tidsperioden 2012-2019 var 45 kronor.
För villaägare är det naturligtvis högre; det kanske rör sig om 600 kronor. Ja - elcertifikatssystemet har kostat konsumenterna pengar, men vi har också fått väldigt mycket förnybar produktion i systemet.
Mattias Bäckström borde se att det är bra, för hur hade systemet sett ut om vi inte hade haft de volymer vi har i systemet i dag?
Patrik Engström (S):
Ett marknadsbaserat system sätter ju också priset. Om vi producerar mycket mer förnybar el blir priserna mycket lägre på elcertifikaten - det borde väl ändå vara så, utifrån tillgång och efterfrågan?
Priserna för elcertifikaten kommer med stor sannolikhet att vara väldigt låga. Att sia om framtidens priser på elcertifikaten är naturligtvis svårt, men mycket tyder på att elcertifikatspriserna på sikt kommer att vara låga.
En del företag som har investerat tidigt i exempelvis förnybar energi på vind har stora utmaningar med detta, för det ingick i deras affärsmodell att ha någon form av stöd.
Detta är naturligtvis utmanande, men att Mattias Bäckström påstår att vi inte är betjänta av den förnybara kraften i energisystemet gör mig lite förvånad. Alternativet, som Mattias Bäckström ofta talar om, är ju kärnkraft. Vi vet allihop att kilowattpriset på ny kärnkraft är på en helt annan nivå.
Där håller jag inte med Mattias Bäckström. Det här är ett system som har gått väldigt bra. Nu avvecklar vi detta under ordnade och ordentliga former. Elcertifikaten kostar alla någonting, men jag tycker ändå att det är ett rimligt pris utifrån det vi har fått.
Patrik Engström (S):
Ny kraftproduktion producerar naturligtvis energi utifrån olika förutsättningar, Joar Forssell. Bygger man exempelvis ett vindkraftverk i dag ser produktionskostnaden ut på ett sätt. Byggde man vindkraft för fem år sedan, när teknikutvecklingen inte hade kommit lika långt, såg ekonomin annorlunda ut.
Det tycker jag att vi måste vara ärliga och ha med oss. I dag behövs det inte subventioner för ny vindkraft, men vi kan ju inte bortse från alla företag som har trott på möjligheten att ställa om och att göra det på ett bra sätt. Vi kan inte bara lämna dem i sticket. Det är därför den här utredningen är initierad med Energimarknadsinspektionen, för att se över detta.
Finns det något bland dem som har gjort tidigare investeringar som vi behöver ta med oss in i framtiden och fundera på? Hur det än ser ut är det ju ingenting nytt för 2020 att det är på ett sätt nu, utan vi har haft vindkraftverk i 10, 15 eller 20 år som också på något sätt behöver finnas i framtiden.
Patrik Engström (S):
Tack för debatten, Joar! Om man i Sverige har ett stödsystem tillsammans med Norge fram till år 2045 och sedan stänger det tio år tidigare får det konsekvenser inte bara politiskt utan också för marknaden.
Vi har landat i den här överenskommelsen med Norge, och jag har för avsikt att stå för den. Jag tycker inte att det är så konstigt.
När det gäller om konsumenterna får betala för mycket i Norge eller Sverige: Ja, om vi har ett marknadsbaserat system där det är ett stort överutbud på elcertifikat - det är ju därför vi stänger - borde priset bli noll, Joar.
Jag tror att priset blir noll om vi har 20-30 procent mer förnybar elproduktion i systemet. För mig blir frågan alltså ganska konstig. Elcertifikaten har absolut kostat pengar, precis som Joar sa, men det finns ju också en uppsida: Vi har fått massor av förnybar energi i systemet. Det måste väl ändå vara bra.
Alternativet är nämligen att det inte hade kommit in någon ny energi i systemet. Hur hade energisystemet sett ut då? Jag vill inte ens tänka tanken.
Patrik Engström (S):
Jag har en fråga till energi- och digitaliseringsministern, Anders Ygeman. En av utmaningarna i Sveriges energiomställning är långa tillståndsprocesser vid bygge av exempelvis elnät. Det kan handla om tillståndsprocesser på kanske åtta, tio, tolv år när det gäller att få en ny ledning på plats.
Det riskerar naturligtvis att hindra den positiva utveckling som sker i landet - både privatpersoner och företag är mitt uppe i en energiomställning för att det ska bli klimatsmarta företag och för att Sverige ska bli ett klimatsmart land. Min fråga till ministern är: Vad tänker man göra för att korta tillståndsprocesserna vid bygge av elnät?
Olle Felten (-):
Rasmus Ling ställer samma fråga till mig som Leif Jakobsson ställde till David Lång. Svaret är naturligtvis detsamma: Vi står för vår politik. Det är inte konstigare än så.
Vi har röstat för att fälla en regering som inte driver en ansvarsfull migrationspolitik och som därigenom riskerar att kraftigt försämra den svenska välfärden inom snart sagt varje välfärdsområde. Det tycker jag är en väldigt dålig politik.
Vi kommer att fortsätta rösta för vår politik där vi har möjlighet att göra det. Vårt agerande när det gäller budgeten är naturligtvis grundat på exakt detta. Vi kommer att i första hand rösta på de förslag som stöder vår politik. När det inte finns tillgängligt kommer vi att rösta på det som vi anser vara bäst, självklart.
Olle Felten (-):
Vi står för vår politik. Det har vi sagt hela tiden, och vi gör verkligen det. Vi kommer att agera utifrån förutsättningarna på det sätt som ger bäst genomslag för så mycket som möjligt av vår politik. Det är ingen tvekan om den saken. Att säga att omröstningen om budgetramarna skulle ha att göra enbart med utgiftsområde 3, som Rasmus Ling nu står här och gör, är fullständigt nojigt.
Det fungerar inte på det viset. Det här är en liten bit av budgeten, Rasmus Ling. När vi röstade om budgetramarna gällde det helheten, inte bara detta lilla stycke.
Jag vill i stället ha en förklaring från Rasmus Ling på hur ni i den rödgröna gruppen kan påstå att vi skulle undergräva den parlamentariska ordning som folkstyret vilar på när vi följer våra egna väljares riktlinjer.
Jag tycker att det är fruktansvärt att någon vågar komma med ett sådant påstående. Ni har ställt er bakom det som Leif Jakobsson och Socialdemokraterna skrev i utskottet. Svara nu på min fråga! Vad är det som gör att ni anser att vi skulle undergräva den parlamentariska ordningen bara för att vi följer demokratiska spelregler?
Olle Felten (-):
Det är naturligtvis viktigt med arbetet runt BEPS, men det var inte riktigt det min interpellation handlade om - även om den tangerar frågan. Jag skulle vilja breda ut mig lite grann om själva kärnan i de problem som finns på grund av en osedvanligt passiv hållning till arbetet med skatteavtalen - det arbete som pågått under så lång tid. Vi är där. Det är en objektiv sanning. Frågan är nu hur Sverige ska komma tillbaka till en ledande position.
Finansministern påstår att arbetet har dragits igång ytterligare eftersom förhandlingskapaciteten har tagits från det avslutade arbetet med informationsutbytesavtalen. Det är bra. Men vi har tappat 15 år i förhandlingsarbetet.
Det krävs alltså ytterligare rejäla åtgärder för att sätta det svenska förhandlingsarbetet på kartan igen. Sverige har gått ned från att vara bland de topp tre fyra länderna i världen på att ha uppdaterade skatteavtal till att nu ligga på tionde eller elfte plats bland de viktigaste OECD-länderna. Sverige har blivit förbisprunget av de viktigaste konkurrenterna och de viktigaste marknaderna. Det är allvarligt.
För ett sådant stort glapp måste man göra något extra utan att ta från den löpande kapaciteten för att återställa Sveriges position. Här måste till krafttag. Ett problem för Sverige och svenska företag är att andra länder har arbetat mer effektivt än vi.
Sverige har satsat på att utveckla sina informationsutbytesavtal, som naturligtvis är viktiga. Det påpekade Riksrevisionen i en rapport från 2009. Det är bra att vi har jobbat med dem. Men andra länder har samtidigt arbetat med att utveckla sina skatteavtal, och det har Sverige inte gjort i tillräckligt stor utsträckning. Det ser vi på resultatet av förhandlingsarbetet.
Det är där problemet finns, och jag vill ha finansministerns svar på hur hon tänker knäcka den nöten.
Man menar att bristerna också påverkar och urholkar den svenska skattebasen. Nästan hälften av respondenterna i undersökningen menar att det finns risk att situationen på skatteavtalsområdet påverkar placeringen av centrala bolagsfunktioner.
Det finns alltså risk att stora koncerner flyttar sina centrala utvecklingsfunktioner till andra länder. Det här är jätteallvarligt för den svenska välfärdens utveckling på lång sikt. Återigen: Tycker inte finansministern att det vore på sin plats att göra lite mer än vad som framgår av interpellationssvaret?