Sven Otto Littorin (M):
Patrik Björck är en känd kremlolog och försöker tolka in en massa saker i det som sägs eller inte sägs. Det jag säger är att utredningen levererar sitt slutbetänkande den 30 september och att vi naturligtvis analyserar, går igenom och bereder frågan på det sätt som vi normalt sett ska göra. Det intressanta tycker jag är det som Patrik Björck inte talar om eller tar upp i debatten, nämligen svaret på frågan var jobben ska komma.
I stället pratar han om det klassiska, nämligen höjd ersättning till de höginkomsttagare som inte jobbar. Det är Socialdemokraternas svar på frågan var jobben ska komma. Vi vill i stället fortsätta att sänka skatten på arbete för dem som jobbar och har låga löner, men det avvisar Socialdemokraterna. Det här är den klassiska skillnaden: Alliansens arbetslinje, där den som jobbar får mer över och frukterna av sitt eget arbete och sänkta trösklar in på arbetsmarknaden för dem som inte har jobb, står mot en socialdemokratisk ersättningspolitik.
Vad ledde då den politiken till? Jo, höga skatter för de låginkomsttagare som jobbar och ett stort utanförskap med var femte svensk utanför. Det är en orättvis, orättfärdig och ojämlik politik. Det är dessutom en cynisk politik och en gammaldags politik. Och resultatet av den socialdemokratiska omprövningen sedan valet av den fråga man faktiskt förlorade på blev mer av samma.
Utanförskapet ska uppenbarligen lösas med högre ersättningsnivåer till höginkomsttagarna och mer Amsåtgärder. Den viktiga frågan att ställa sig här är: Vilka är det som har lämnat a-kassan? Ja, av det vi fått veta hittills när vi pratar med arbetslöshetskassorna är det personer som har kort tid kvar till pensionen, det är personer med legitimationsyrken som lätt får arbete, till exempel läkare och de som inte längre omfattas av försäkringen, till exempel studenter.
Det kanske inte är så konstigt att de har lämnat a-kassan. Men i grunden kvarstår naturligtvis min åsikt. Har man ett jobb i Sverige borde man också ha ett inkomstrelaterat försäkringsskydd. Om det säger Socialdemokraterna som vanligt ingenting. När vi inledde förändringen och återupprättandet av arbetslöshetsförsäkringen som en omställningsförsäkring stod 700 000 svenska löntagare utanför. Nu är det en dryg miljon. Men vad är svaret på den frågan?
De 700 000 som stod utan ett inkomstrelaterat försäkringsskydd när vi tog över, hur ska ni se till att de får det som ändå måste vara rimligt, nämligen ett inkomstrelaterat försäkringsskydd vid arbetslöshet? På den frågan har ni inget svar. Det vore intressant att debattera den frågan, därför att Miljöpartiet, er ska vi säga samarbetspartner, förespråkar ju en helt annan modell, nämligen att man slår ihop socialförsäkringarna och arbetslöshetsförsäkringarna till en statlig, total socialförsäkring.
Delar Patrik Björck den uppfattningen, eller kan vi få ett besked om vilket alternativ som gäller om det är så att vänsterkartellen vinner nästa val? Vad händer då? Blir det en allmän obligatorisk socialförsäkring, betalad via skattsedeln, där dagens a-kassor inte har ett dugg att göra med arbetslöshetsförsäkringen, eller vad blir det? Det svaret tycker jag att ni är skyldiga väljarna. Patrik Björck tar också upp oron för kommunerna och socialbidragen.
Ja, faktum är ju att det är precis tvärtom. Vi har sett socialbidragen sjunka under den senaste perioden. Dessutom är det så att grundbeloppet i a-kassan och arbetslöshetsförsäkringen i nästan samtliga fall överstiger försörjningsstödet. Jag noterar att Försäkringskassans generaldirektör nyligen i en stort uppslagen debattartikel konstaterar att oron för ökade utgifter är obefogad.
Men om Patrik Björck och jag delar uppfattningen att det är olyckligt när många inte har ett inkomstrelaterat försäkringsskydd är jag beredd att sträcka ut handen till Socialdemokraterna och lyssna på de förslag som skulle leda till att de får det, såvida det inte försämrar lönebildningen på arbetsmarknaden, ökar skattetrycket eller försämrar arbetslöshetsförsäkringens ställning som en omställningsförsäkring.