Anders W Jonsson (C):
Jag är här för en annan interpellationsdebatt och hade inte tänkt gå upp i den här debatten, men jag kan faktiskt inte låta bli. Vi har många stora utmaningar i den svenska sjukvården - det är inte tu tal om den saken - men när Moderaterna väljer att lyfta fram en fråga här blir det att man upplever det som oerhört upprörande att människor som vistas i landet utan tillstånd har tillgång till viss sjukvård.
Låt mig påminna om att den här lagstiftningen faktiskt togs fram av alliansregeringen. Vi hade en stor debatt här i kammaren om det här och var den gången rörande överens mellan de fyra allianspartierna kring att de som inte har rätt att vistas i landet ska lämna landet.
Det sägs här att det handlar om dem som har fått ett utvisningsbeslut, men de flesta är sådana som över huvud taget aldrig har sökt om uppehållstillstånd i det här landet. Vi var överens om detta, men samtidigt sa vi att rätten till sjukvård inte ska vara något som vi använder för att tvinga människor att lämna Sverige. Har man fått en sjukdom ska man ha rätt att få sjukvård i Sverige.
Det var Saila Quicklund från Moderaterna som då företrädde partiet, och jag kommer så väl ihåg att hon sa att de personer som vistas i landet, även om de inte har tillstånd att vara här, ändå ska ges förutsättningar att leva ett värdigt liv och inte stå utan behandling om de drabbas av sjukdom.
Jag kommer också ihåg hur Saila Quicklund sa att hon som moderat var stolt över att det då var fem partier som hade enats om det här förslaget. Socialdemokraterna hade en reservation, så det var alltså de fyra allianspartierna och Miljöpartiet som ville skapa den här möjligheten.
Det är inte tu tal om att man inte ska vistas i landet om man inte har rätt till det, men däremot ska vi inte undanhålla sjukvård till människor med svåra sjukdomar. Sedan har diskussionen kommit upp om det fåtalet landsting som har sagt att det inte bara handlar om vård som inte kan anstå utan även annan vård.
Jag följde den diskussionen ganska noga, och det var i hög grad krav från personalen, för det är inte lätt när man står där på akutmottagningen och ska ta ställning till om det är vård som inte kan anstå eller någon annan form av vård. Det var framför allt Östergötlands region som tog bort regleringen, och efter att ha tittat närmare på det såg man att det inte innebar några ökade kostnader att göra det. Det gjorde att även Sörmland, Gävleborg och kanske ytterligare någon region gick in på det.
Sedan är frågan: Ska man med lag förbjuda landsting, regioner, att erbjuda viss form av vård? Jag skulle snarare önska att vi kunde tvinga regioner och landsting att erbjuda viss form av vård. Vi har ju, fru talman, kommunal självstyrelse, och det gör att man i vissa regioner erbjuder vård som man inte erbjuder i andra.
Det är klart att man alltid kan diskutera huruvida det är rätt eller fel, men den viktiga principen är ändå den lagstiftning som vi har och som innebär att även om man inte har rätt att vistas i landet ska inte sjukvården dras tillbaka och dörren till akutmottagningen stängas för att de här människorna därför ska tvingas lämna landet. Vi har en gränspolis som ska ägna sig åt det.
Det mest intressanta med den här interpellationsdebatten är att när Moderaterna äntligen i kammaren vill diskutera sjukvård handlar det inte om köerna, problemen med primärvården, bekymren med psykiatrin eller om beroendesjukvården som fungerar dåligt. I stället handlar det om att det kan finnas någon som saknar tillstånd att vistas i landet som eventuellt får sin skada omsedd eller kanske får antibiotika mot sin halsfluss.
Det tycker jag är det intressanta i den här diskussionen.