Mona Sahlin (S):
Torsten Lindström sjunger basindustrins lov, och jag sjunger gärna med. Det är en viktig kör som alla ledamöter i Sveriges riksdag absolut måste lära sig att sjunga med i. Men låt oss gå in och resonera vidare om energipolitiken i detta. Det finns några frågor som jag funderar på. Torsten Lindström säger att vi styrs av vänsterkartellen. Jag vet inte om Centerpartiet nu plötsligt räknas in i vänsterkartellen.
Som Torsten Lindström mycket väl vet är det tillsammans med Centerpartiet och Vänsterpartiet som vi samarbetar kring denna del av energipolitiken, och det har vi gjort mycket framgångsrikt under många år. Något som vi också kan tala om i väldigt stora och viktiga ord är att energiomställningen pågår i alla länder i världen.
Man kan nog med mycket väl grundad sanningshalt säga att Sverige har, tack vare arbetet under 20-30 år tillbaka, kommit väldigt långt. Många av världens länder står nu inför att helt ställa om sitt energisystem och byta innehåll i sin energiinriktning. Vi är väl framme.
En del av detta har varit en successiv avveckling av kärnkraften ända sedan folkomröstningen för 25 år sedan. Varje gång den här typen av debatt förs i kammaren säger någon som Torsten Lindström eller Gunnar Andrén att vi ska köpa kolkraft från Danmark. Vi har utsläppshandelssystemet. Vi har en bubbla över utsläppen.
Det finns ett tak som alla länder och alla regeringar har att förhålla sig till. Det är ett helt nytt inslag i energipolitiken i samtliga Europas länder, och därmed också för både Danmark och Sverige. Barsebäck 1 och 2 har kunnat avvecklas tack vare två andra saker, nämligen energieffektiviseringen och andelen förnybar el.
Det är dessa två saker som har gjort det möjligt att efter noggrant övervägande nu också avveckla Barsebäck 2. Det gäller också att titta bakåt i tiden och komma ihåg hur mycket som faktiskt har hänt när det gäller ny el från förnybara källor. Låt oss titta på vindkraftens utveckling sedan 1980. Den står nu inför sitt riktigt stora genombrott. Det gäller också biobränslen.
För 20 år sedan trodde få att de skulle bidra till en så stor del av vår energipolitik som de gör i dag. Det är också en myt, som jag vill försöka avstyra här, att vi har brist på el. Vi var nettoexportör förra året. Tittar man ett antal årtionden tillbaka har vi oftare varit exportör än importör av el.
Därför är det oerhört viktigt att fortsätta att utveckla den nordiska elmarknaden som spelar en väldigt viktig roll för alla de nordiska länderna. Sedan säger Gunnar Andrén att man borde vara realist. Jag vet inte hur mycket realist man är i Folkpartiet som pratade om att man skulle ladda om Barsebäck 1 och 2 om det blev en borgerlig regering och Folkpartiet fick bestämma. Man ville till och med bygga ny kärnkraft. Hur realistiskt är det?
Vilken kartell är det som står bakom den politiken? Vad vi än tycker tror jag att energipolitiken också i framtiden måste försöka vara en del av ett blocköverskridande samarbete för att ge lite av den långsiktiga uthållighet som behövs för basindustrin. Hela världen satsar på kärnkraft, säger Gunnar Andrén, och hela världen är tydligen Finland. Jag har lite större horisont.
Tillsammans med Sverige avvecklar Tyskland och Nederländerna. Låt det inte framstå som om Sverige är det enda landet i världen som har insett att det viktiga på riktigt lång sikt är det förnybara, och dit hör inte kärnkraften.