Fredrik Schulte (M):
Om man lyssnar på Gustav Fridolin i den här debatten och om man tar del av vad han brukar försöka göra gällande i medierna kan man få intrycket att den svenska skolan under de senaste 20 åren har fått lida sviterna av tuffa nedskärningar. Den bild han försöker skapa är att den borgerliga alliansen fortsätter med stora nedskärningar. Det är en oärlig beskrivning av situationen i den svenska skolan.
Det kan man enkelt konstatera genom att till exempel besöka Skolverkets hemsida och Statistiska centralbyråns hemsida. Där kan man se hur utvecklingen ser ut. Sedan 2005 har antalet lärare i den svenska gymnasieskolan ökat med 17 procent. Kostnaderna för gymnasieskolan och utbildningsväsendet totalt har ökat med 20 procent.
Även om man justerar för inflation kan man konstatera att den svenska skolan har fått väsentligt mer resurser. Det innebär fler lärare, mindre elevgrupper och fler sådana individuella samtal som - det håller jag med Gustav Fridolin om - är viktiga för kvaliteten i skolan.
SKL, som Gustav Fridolin själv refererade till, har konstaterat att välfärdssektorn under 2000-talet har fått 200 000 fler anställda. Den bild av en välfärdssektor i moras som Gustav Fridolin försöker måla upp stämmer inte. Jag tycker att den bild som Gustav Fridolin försöker måla upp är orättvis.
När han bad riksdagens utredningstjänst att titta på vad den så kallade besparingen, eller effektiviseringen, som Jan Björklund refererade till, innefattar kan man konstatera att Gustav Fridolin och Miljöpartiet räknar in en stor del av de tillfälliga stimulanser som vi gav i samband med finanskrisen. Jag tror att alla här i kammaren är överens om att man ska ha en sund konjunkturpolitik.
När det är tuffa tider ska vi skjuta till medel för att människor ska kunna utbilda sig. Men man måste inse att det är just tillfälliga stimulanser, annars får vi en oansvarig ekonomisk politik.
De verkliga problemen i den svenska skolan som det vore bra om representanter för de rödgröna bidrog till att sätta fokus på är de strukturella problemen. Även om det är bra med fler lärare är det viktiga egentligen att vi har duktiga lärare, utbildade lärare.
Det handlar om att ha ett bra arbetsklimat som präglas av kunskapsro så att man får möjlighet att ta till sig det som läraren säger, att det inte är stökigt i klassrummen och att det inte förekommer mobbning. Det handlar om fler och tidigare kunskapsavstämningar, fler betyg, mer betyg och fler nationella prov.
I vårdskandalen med Carema har vi kunnat konstatera att det finns väldigt få kontrollpunkter i svensk vård. Det var fallet också i den svenska skolan. Det har vi försökt ändra på. Under lång tid har väldigt många människor som inte vill läsa tunga teoretiska kurser i gymnasiet tvingats göra det.
Om man försöker måla upp en bild av att det stora problemet i den svenska skolan är att man har för lite pengar gör man en felaktig analys. Man lovar svenska folket något som man inte kan hålla; man vilseleder svenska folket. Det är inte pengar som är problemet. Det är strukturproblemen som man måste komma till rätta med. Vad gör Miljöpartiet och Gustav Fridolin? Ni säger nej till den nya lärarutbildningen. Ni säger nej till fler och mer betyg.
Ni säger nej till att man ska få möjlighet att lära sig ett yrke. Där ligger problemen. Det borde man sätta fokus på.