Sven-Erik Österberg (S):
Det verkar som att Mats Odell och jag åtminstone på ett mentalt plan är överens om att man skulle ha lite återhållsamhet i en sådan här situation. Det som är intressant för mig att veta är vad Mats Odell operativt är beredd att göra. Jag brukar säga det och kan säga det igen: Vi har bra banker i Sverige. Men det betyder inte att man kan lita på dem rakt över. De har ett starkt egenintresse.
Det har vi sett väldigt många gånger. Jag ska inte måla någon på väggen, men det är risk att den här situationen förvärras, såsom det ser ut. Det är svårt att se något riktigt ljus i tunneln. Vi har tagit oss igenom det första, finanskrisdelen, och uppnått en något bättre stabilitet. Men vi vet också att när bankerna reglerar vill de säkra sina krediter.
Inte minst har detta skett i tidigare processer gentemot småföretag. Man begär helt plötsligt tillbaka krediter som man har gett i en situation när företagen inte orkar betala dem och inte har order inne. Jag är rädd att det här kan drabba både bostadsrätter och villor på orter där man bedömer att det finns en väldigt svag andrahandsmarknad och efterfrågan och där priserna sjunker väldigt drastiskt.
Det är bra att Mats Odell tar upp detta med bankerna. Jag skulle givetvis vilja se ordentligt starka muskler när det gäller bankerna. Man kan säga att de på sätt och vis är ganska stöddiga i fråga om stabilitetsprogrammet. Det är en fantastisk insats som samhället och skattebetalarna ställer upp med. Jag tycker att det skulle vara givet att man går in i det.
Det här systemet kan fungera bara om alla går in och är beredda att betala vad det kostar och ingen ställer sig utanför. Ytterst vet man att samhället, nästan oavsett vilken regering det är, inte kan låta en bank gå i konkurs. Vet man detta utan att behöva betala, varför ska man då betala? Det behövs hårdare tvångsmedel där. Annars glider man på den här frågan också.
Jag har noterat att Mats Odell enligt medierna har varit besviken för att bankerna inte går in i det. Jag delar den uppfattningen starkt. Jag tycker att det är ganska ynkligt att man inte gör det. Dessutom har vissa banker till och med mage att säga att de inte ens vill diskutera sina ytterst generösa bonusprogram, vilket jag tycker är mycket uppseendeväckande, för att uttrycka sig milt.
De är faktiskt på knäna och ber svenska skattebetalarna att rädda deras situation. Man borde kunna möta lite mer ödmjukhet från bankernas sida. Det vore ganska väluppfostrat, skulle jag vilja säga.
Till detta kommer konsumentintresset, metallarbetaren i Arvika som riskerar att förlora sitt jobb på traktorfabriken där. Han har inte en särskilt stor del i finanskrisen. Han har egentligen jobbat övertid fram till september för att kunna leverera det företaget vill ha. Det är han eller hon som är offret nu när finanskrisen slår till och systemen inte fungerar.
Så säkrar samhället systemen och ser till att de som kanske har varit delaktiga i krisen blir säkrade av samhället. Men regeringen orkar inte säkra ordentligt för de personer som är där nere. Det är där Mats Odells ansvar ligger. Han ska se vad man kan göra för metallarbetaren i Arvika som inte orkar betala sina lån och som riskerar att förlora sitt jobb. Där tycker jag att det också finns ett ansvar.
Har vi gett bankerna stöd måste vi se till att säkra den som är totalt oskyldig i finanskrisen.