Mikael Damberg (S):
Jag tackar Hans Rothenberg för inlägget. Jag kan börja med att säga att vi är överens; jag kan gärna uttrycka det som att fordonsindustrin är en strategiskt viktig näring för Sverige och inte bara en hörnpelare i svensk ekonomi och svenskt näringsliv. Om det är vi överens.
Jag tror att hela den här industrin har kännetecknats av en stark omställnings- och innovationsförmåga under väldigt lång tid, vilket inte bara har skapat tusentals kvalificerade jobb utan också lyft utvecklings- och produktionskunnandet i hela det svenska näringslivet. Jag tror alltså inte att man ska se fordonsindustrin enbart som en bransch för sig utan även se vilken påverkan den har haft på utvecklingsnivån i hela det svenska näringslivet.
Det är en av de branscher som har en mycket större betydelse än bara den egna branschen och de exportintäkter som kommer in av den. Staten tar därför ett stort ansvar för att skapa bra förutsättningar för branschen. Den största insatsen, som jag är helt säker på att Hans Rothenberg känner till, är det strategiska samverkansprogrammet FFI - Fordonsstrategisk Forskning och Innovation - med totalt 450 miljoner kronor per år.
Det finansieras bland annat av Vinnova, Energimyndigheten och Trafikverket, och industrin satsar motsvarande belopp för att utveckla fordonsindustrin. Det är ett enormt viktigt program som jag tror att fordonsindustrin själv ser som strategiskt för att klara framtiden. Debatten handlar också om hur man skapar bäst förutsättningar för framtiden.
Jag tror att det är viktigt att vi i riksdagen, när vi har dessa debatter, tar till oss av forskning om och granskningar av hur det statliga riskkapitalet fungerar.
Vi har haft flera debatter i den här kammaren och i andra sammanhang - jag har vid flera tillfällen haft debatter med nya moderatledaren Anna Kinberg Batra - där vi har varit rörande överens om att det är ett problem att det statliga riskkapitalet inte riktigt jobbar så effektivt som det skulle kunna göra. Det har våra partier varit överens om.
Ett par av ingångarna i den diskussionen har varit att det statliga riskkapitalet kommer in lite för sent, att det är ganska låst och att en del av riskkapitalet inte heller jobbar som det borde göra. Om det sitter på konton och inte arbetar aktivt innebär det nämligen att vi går miste om investeringar som skulle kunna skapa tillväxt och nya jobb runt om i Sverige. Det där har jag varit uppfattat att de svenska partierna varit ganska överens om.
Jag tror att det är viktigt, för att öppna upp för en diskussion framöver snarare än provocera fram en debatt om Fouriertransform, att vi tittar över det statliga riskkapitalet nu. Vi ser vad vi kan göra för att ta inte minst Riksrevisionens granskning och anmärkningar på allvar. Kan vi skapa en tydlighet i det statliga riskkapitalet som får det statliga riskkapitalet att jobba mer och i tidigare faser samt vara marknadskompletterande?
Det har jag uppfattat att de svenska partierna har varit överens om. Det arbetet fortsätter alltså, och jag hoppas att Moderaterna också fortsättningsvis står bakom den tanken. Då tror jag nämligen att det finns förutsättningar att sköta riskkapitalfrågan seriöst, inte bara kopplat till fordonsindustrin utan till hela det svenska näringslivet, som är i behov av riskkapital.
Inte minst efter finanskrisen 2008 såg vi att det statliga riskkapitalet skulle kunna göra mer nytta än det faktiskt har gjort i ett väldigt viktigt läge för svensk industris och svenska företags framtidsinvesteringar.