Staffan Eklöf (SD):
Livsmedel skapar ofta ett starkt engagemang. Varför är det så? Maten är något av det mest centrala i våra liv. Den är bränslet som driver oss framåt. Den är medlet som håller oss friska och låter barnen växa sig starka. Den är en näringslivsgren som alstrar jobb, levande landsbygd, miljö och kultur. Den är mångas djupa intresse. Vi uttrycker identitet med hjälp av maten, både individuell och gemensam identitet.
Maten finns med i alla livsskeden och i så gott som alla traditioner. Att bjuda, att bli bjuden och att dela mat är en integrerad del i alla kulturer, troligen i alla tider som det har funnits människor. Politikens roll är att se till att matens alla betydelser och värden, både direkta och indirekta, kan vidmakthållas i en tid när nutidsmänniskan har fjärmat sig längre från produktionen än någonsin.
Det ska ske utan att vi som konsumenter ovetande riskerar att medverka till oetiskt handlande, och det ska ske på så sätt att Sverige kan dra nytta av livsmedelsproduktionens alla positiva effekter. Medborgarna ska kunna veta att maten är säker. I dag har kommunerna ansvaret för en stor del av den operativa livsmedelskontrollen. Men det är inte ovanligt att kommuner inte klarar sitt uppdrag, och kontrollen är inte alltid riskbaserad.
Kontrollen av livsmedel fungerar olika på olika håll i landet, och resurserna som avsätts är begränsade. Staten bör därför ta ett större ansvar för en effektiv och fungerande livsmedelskontroll i hela Sverige. Länsstyrelserna och Livsmedelsverket vägleder redan i dag och utövar viss operativ kontroll, men Sverige bör pröva att livsmedelskontrollsansvaret helt överförs från kommunerna till staten av delar av eller hela lagstiftningen.
Det skulle leda till att livsmedels- och djurskyddskontroller görs enligt samma principer oavsett var de sker. Dessutom tror vi att kontrollen kvalitetssäkras och att det ökar möjligheterna att anpassa kontrollfrekvenser till hur många och hur stora avvikelser som har skett. Det betyder att om ett företag, en bransch eller en annan sammanslutning sköter sig väl kan de komma att få färre tillsynsbesök.
Och det är ju bättre att ha ett system som får aktörer att följa lagstiftningen än ett system som bara hittar dem som inte lever upp till den. Utländsk djurhållning skiljer sig ofta från svensk när det gäller till exempel synen på antibiotika, hormoner, djurtransporter, djurhållningsformer och slaktmetoder. Därför är det angeläget att öka konsumenternas möjlighet att göra aktiva val när de köper livsmedel.
Tidigare har riksdagen givit ett tillkännagivande om att regeringen inom EU i alla relevanta sammanhang ska driva frågan om obligatorisk ursprungsmärkning av alla köttprodukter inklusive sammansatta produkter. Sverigedemokraterna betonar att alla animaliska produkter bör märkas med ursprung i varje led i produktionskedjan. Detta ska gälla såväl charkvaror och sammansatta produkter som mat på restaurang.
Vi tycker även att det ska gälla mejeriprodukter. Märkning och annan information är viktigt för att konsumentmakt över huvud taget ska finnas. Därför vill vi även att huvudingredienserna ska ursprungsmärkas på restauranger och att alkoholhaltiga drycker ska få innehållsförteckning. Förutom att vara en nödvändig näringskälla är maten som sagt också bland annat bärare av traditioner, kultur och upplevelser.
Sverige har många traditionella matprodukter som är nära kopplade till vårt land, våra regioner, vår miljö och vår kulturhistoria och som förtjänar att lyftas fram. I dagsläget finns dock inga nationella regleringar för att skydda eller uppmärksamma svensk mat. Mot den bakgrunden anser vi att ett nationellt regelverk för märkning av kulturhistoriskt värdefulla svenska matprodukter behöver tas fram. Det tror vi skulle underlätta bevarandet av den delen av vårt kulturarv och medföra positiva effekter för både besöksnäringen och landsbygdsutvecklingen.
För någon timme sedan tog jag del av en undersökning som visade att många turister väljer Sverige som resmål för att de vill uppleva vår svenska kultur. Det är skönt att höra, när många svenska politiker inte värdesätter svensk kultur, om de ens erkänner dess existens. Många kommuner och landsting köper i dag in livsmedel som är olagliga att producera i Sverige enligt gällande miljö- och djurskyddslagstiftning.
Sverigedemokraterna anser att samtliga livsmedel som upphandlas offentligt ska vara producerade enligt gällande svensk miljö- och djurskyddslagstiftning när det är möjligt. De inköpsregler som den offentliga sektorn sätter upp ska gynna närproducerad mat. De krav på andel ekomärkt mat i offentliga kök som många kommuner satt upp överstiger på många håll den ekologiska produktion som finns i närområdet.
Målsättningen om ekologisk produktion leder på så vis till import. Det är en effekt av ett oreflekterat siffermål. Sverige har i flera avseenden högre minimikrav på den konventionella matproduktionen än gällande lagstiftning i EU, och produktionen är mer miljövänlig med flera olika mått mätt. Vår offentliga sektor ska inte missgynna svensk och lokal produktion. Av främst etiska skäl bör även import av djurprodukter från obedövad slakt förbjudas.
I dag är många mindre samhällen åderlåtna på samhällsservice genom nedlagda skolor, butiker och lanthandelsbutiker. Sådan nedläggning leder till utflyttning. Man bör utreda möjligheterna för ett kompletterande samhällsstöd till lanthandlare utanför kommunernas centralorter, för de många servicetjänster som handlarna måste ha för att själva överleva och för att bygden ska överleva.
För att fler småskaliga slakterier ska kunna etableras behöver reglerna kring dessa ytterligare förenklas. Det är viktigt för att möjliggöra ett ökat utbud av närproducerade livsmedel och för att förbättra förhållandena för djur och djurhållare. De småskaliga slakterierna ger kortare djurtransporter och lokala arbetstillfällen. I dag kan vi se ett växande intresse för gårdsbutiker på landsbygden, där fler vill sälja närodlade och egenproducerade varor.
Detta är viktigt dels för det lokala näringslivet, dels för arbetsmarknaden på landsbygden, men även för personers möjlighet att göra det de önskar. Dagens regelverk gör många gånger att framställningen och försäljningen av livsmedel blir onödigt krånglig. Här bör regeringen arbeta för enklare regler för gårdsförsäljning av livsmedel utan att ge avkall på livsmedelssäkerheten. För att främja exporten av svenska livsmedel bör arbetet med lands- och anläggningsgodkännanden prioriteras.
Små och medelstora livsmedelsföretag bör få stöd i form av kompetensutveckling för att bli bättre på att exportera svenska livsmedel. Sist men inte minst har vi frågan om livsmedel från vilt. Ur djurskydds- och miljöperspektiv är viltkött mycket bra mat. Vi tror att det har potential att nå fler konsumenter om man lyckas förändra attityderna till jakt och viltkött. Det kan man göra med kunskap. Regeringen bör inleda ett arbete med kunskapsspridning om jakt och viltkött.
Men den största utmaningen för företagarna inom viltnäringen är kanske det komplicerade regelverk som gäller för att hantera viltprodukterna. Reglerna måste förenklas för att få ut viltköttet i handeln, dock utan att ge avkall på livsmedelssäkerheten. Vi föreslår bland annat att jägare ska få sälja mindre mängder vildsvinskött direkt till konsument, med intyg på att köttet testats för trikiner. Som redan sagts här i talarstolen är vildsvinen ett jätteproblem på grund av sitt stora antal. Avskjutningen måste öka drastiskt.
Kan vi underlätta marknaden för köttet kan vi göra problemet mindre och resursen större. Jag vill avsluta med att säga att jag givetvis står bakom Sverigedemokraternas samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 4.