KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Christin Ahlberg (S):
Regeringen har misslyckats med sin jobbpolitik. Sedan den borgerliga regeringen tillträdde har arbetslösheten ökat, och ungdomsarbetslösheten i Sverige är i dag 22,2 procent enligt SCB:s senaste mätningar från september.
138 000 unga människor är arbetslösa - det tål att upprepas. Det är en enormt hög siffra. De är arbetslösa samtidigt som också väldigt många andra har hamnat i arbetslöshet. Fler människor hamnar i långtidsarbetslöshet.
Till och med unga - nu 392 stycken - hamnar i fas 3, vilket det inte var tänkt att de skulle göra. Vi har i denna höst fått läsa om många varselbesked som också drabbar unga människor.
Unga människors situation på arbetsmarknaden har försämrats oerhört de senaste åren, och Sverige har en högre ungdomsarbetslöshet än de flesta jämförda länder, vilket är väldigt oroande.
Av ministerns svar framgår tydligt att den borgerliga regeringens huvudsakliga lösning på den höga ungdomsarbetslösheten har varit att halvera de sociala avgifterna för ungdomar som redan har ett jobb. Men den reformen har inte fungerat. Det har inte blivit så att fler ungdomar fått jobb, och det är inte bara S som menar det.
Nedsättningen av sociala avgifter för unga har dömts ut även av regeringens finanspolitiska råd, som beskriver det som en dyr och ineffektiv åtgärd för att sänka ungdomsarbetslösheten, och IFAU har uttryckt att det är tveksamt om det fungerar. Lyssnar inte regeringen på dem? Ser ministern inte att det inte fungerar? Fru talman!
Unga människor drömmer om att få starta ett vuxenliv med bra arbete och en lön som går att leva på. De vill få möjlighet att flytta hemifrån och slippa bo hemma hos sina föräldrar. Det kan vara skönt att bo hemma hos mamma och pappa, men många vill flytta hemifrån och få sin egen bostad. För många unga är det dock bara en dröm.
Verkligheten ser annorlunda ut. Våra ungdomar används alltför ofta som flexibilitetsbuffertar som anlitas vid behov och arbetstoppar och slås ut lika snabbt som de kommer in. De får ofta otrygga anställningar och har svårt att få fast anställning. Då tvingas de att bo kvar hos sina föräldrar. Vad gör regeringen då?
Jo, den ser till att arbetsgivaren kan stapla ännu fler visstidsanställningar. Flera regeringspartier säger att de vill sänka ungdomars löner och försämra anställningstryggheten, som om det skulle vara lösningarna som ska göra att ungdomar kommer att få jobb.
Som tur är sköter inte partierna lönebildningen, men det visar att regeringspartierna vill sänka ungdomarnas löner och försämra anställningsvillkoren. När ska man då kunna försörja sig? När ska man få börja arbetslivet om man ska börja med ännu sämre villkor än alla andra?
Ingångslönerna är ganska låga för unga redan i dag.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Bristerna i regeringens jobbpolitik skyller regeringen på finanskrisen, trots att vi inte alls har haft samma ekonomiska problem som många andra länder. Men det handlar också om prioriteringar. Sverige har en ungdomsarbetslöshet på 22,2 procent. 138 000 ungdomar är arbetslösa. Det är siffror som bevisar att regeringens politik har misslyckats.
Jag hoppas verkligen inte att regeringen och ministern är nöjda med detta. En ungdomsarbetslöshet på dagens nivå riskerar att förändra Sverige för lång tid framöver. Våra möjligheter till framtida tillväxt och välstånd begränsas om vi låter arbetslösheten bita sig fast som den gör.
När till och med våra unga kommer in till fas 3 som en återvändsgränd, då är det mycket allvarligt. Arbetsmarknadsministern undrar om jag tror att det hade gett jobb eller inte om man hade tagit bort eller inte haft nedsättningen av sociala avgifter för unga.
Detta kan man fundera över, och regeringen är svaret skyldig. Om regeringen haft en bra jobbpolitik och dessa nedsättningar skulle ha hjälpt skulle inte arbetslösheten vara så stor. Ungefär 14,2 miljarder kostar det. Det kan bli ganska många jobb för det.
5,4 miljarder kostar restaurangmomsen, och det är stora pengar som verkligen hade kunnat skapa många arbetstillfällen till ungdomar. Det är inte så att det inte finns arbetsuppgifter i vårt samhälle även till unga människor eller att det behövs mer utbildningsinsatser för unga människor som inte har den utbildning som arbetsgivarna kräver för de nya jobben.
Det är förvisso inte lätt att fixa allt över en dag eller två eller ens ett år. Men regeringen har haft makten i sex år. Under den här tiden borde man ha gjort lite mer som gett resultat, om man nu tycker att man har en bra jobbpolitik.
Vi socialdemokrater tycker att ungdomarna ska få chanser till sjysta jobb, så att de har möjlighet att försörja sig själva, men framför allt att börja sitt vuxenliv och flytta hemifrån.
Visstidsanställningar, kortare vikariat och så vidare ger inte möjlighet att få en bostad eller börja sitt vuxenliv.
Att jämt stå med mobilen och vänta på ett sms från en arbetsgivare som kanske vill att man ska arbeta två tre timmar en dag eller två dagar nästa vecka kan vara okej om man bor hemma hos mamma och pappa, men det är ingen framtid för unga människor. Här pratar regeringen om unga människor upp till 25-26 år.
När ska man bli vuxen nog att ha möjlighet till trygga anställningar? De här nedsättningarna har inte skapat någon större mängd jobb för ungdomar.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag fick en fråga. Jag ska väl vara ärlig med att jag inte exakt kan säga vad det skulle innebära. Däremot har regeringens satsningar med 14,2 miljarder på nedsättning av sociala avgifter för ungdomar inneburit att de jobben blivit väldigt dyra om det blivit några fler jobb.
Jag hoppas att ministern kan svara på hur många jobb det har blivit av de alla miljarderna. Likadant vill jag ha svar på hur många jobb det har blivit av nedsättningen av restaurangmomsen. Eftersom man är ganska nöjd med de insatserna antar jag att man har koll på det.
När Finanspolitiska rådet säger att det är en dyr och ineffektiv reform tror jag att det både har tittat och räknat på det. IFAU säger också precis som vi att det inte är något som ser ut att vara en lyckad reform.
När ministern använder Spanien som en jämförelse med Sverige vet man inte om man ska gråta eller skratta. Spanien har haft en helt annan ekonomisk situation än vad vi i Sverige har fått. Det är 138 000 ungdomar som är arbetslösa. Det är en ungdomsarbetslöshet på 22 procent. Regeringen tycker att den har en bra jobbpolitik för ungdomar. Det tycker inte vi i Socialdemokraterna.
Vi tycker att vi kan ha det bättre och att vi kan satsa mer. Om det har lyckats så bra som regeringen säger, varför har vi då så hög ungdomsarbetslöshet? Vi kan inte jämföra oss med Spanien.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Nu ska vi enligt ministern debattera de viktiga jämställdhetsfrågorna. På allianssidan är det dock inte så många kvar i kammaren nu när vi ska debattera dessa enligt ministern viktiga jämställdhetsfrågorna.
Detta säger jag utifrån att ministern inte tyckte att Patrik Björcks interpellation om bolagsstyrelserna handlade om de stora och viktiga jämställdhetsfrågorna. Jag får tacka ministern för svaret.
Vid den första läsningen kunde man tycka att det var väldigt positivt, för ministern höll med mig om att det är viktigt att vi har barnomsorg på kvällar, helger och även nätter. Ministern skriver också att det är särskilt viktigt för ensamstående föräldrar.
När man läser hela svaret börjar man dock fundera lite på hur viktigt det är, för om det är oerhört viktigt måste man också skicka med ganska mycket pengar.
Regeringen har i sin budgetproposition sagt att man nästa år ska skicka lite drygt 15 miljoner till denna viktiga jämställdhetsåtgärd. Vi socialdemokrater tror inte att det räcker. Vi tycker att man måste satsa minst 100 miljoner, vilket vi har i vårt budgetalternativ.
När ministern presenterade detta i Jämställdhetsrådet sade hon att hon tyckte att det var en viktig jämställdhetssatsning, men då hade hon klumpat ihop alla fyra åren, och det blev 108 miljoner. Det är nästan samma summa som Socialdemokraterna lägger varje år, för vi ser hur viktig denna jämställdhetsfråga är.
Det här är oerhört viktigt för ensamstående föräldrar, men det är också oerhört viktigt för dem som jobbar deltid att kunna gå upp och jobba heltid. Kommunal har gjort en rapport där man ser att var tredje kommunalare som har barn inte kan jobba heltid på grund av att barnomsorgen inte är utbyggd så att man kan ta de jobb som finns.
Nu när vi har en stor arbetslöshet är det oerhört viktigt att den som står utan jobb kan ta de jobb som erbjuds just i dag. Då kan ett hinder att ta de jobb som erbjuds också vara att det inte finns barnomsorg.
Hur tänkte ministern då? Sedan tycker jag att det är oerhört viktigt att vi också pratar om att den personal som finns på våra förskolor ska kunna bedriva en väldigt bra verksamhet.
Vi vet att de gör det utifrån de möjligheter de får, men om man ska utöka öppettiderna måste man i startskedet se till att man satsar mer pengar, och mer personal måste finnas där.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Arbetslivet innebär inte för alla att gå till jobbet måndag till fredag mellan 6.30 och 17.30. Det är de tider som vi vet att de flesta förskolor är öppna. Vi socialdemokrater är väl medvetna om att det inte behövs enbart nattis.
Vi skriver i vårt budgetalternativ att det ska finnas möjlighet till barnomsorg på obekväm arbetstid, det vill säga efter 17.30. En som jobbar inom handeln kanske slutar 8 när butiken stänger. Den personen behöver ha omsorg till halv 9. Ministern har en partikamrat här som hoppade in i debatten.
Ja, behovet finns. Jag lovar er! Jag har pratat med många kvinnor, men de efterfrågar inte det som inte finns. Många kommuner har inte erbjudit barnomsorg. De pusslar med släkt, vänner och grannar.
Det finns nog många mormödrar och farmödrar som ställer upp för sina barnbarn så att barnen, svärsonen eller svärdottern kan jobba. Det finns säkert många som tycker att det är intressant och roligt och ställer upp utan tjat, men alla har inte sin familj nära jobbet eller där de bor.
Barnomsorgen är en av de viktigaste jämställdhetsfrågorna. Man säger att det är fråga om en jämställdhetssatsning, och i tidigare debatter har man sagt att det är det lilla som är viktigt för jämställdheten. Barnomsorg på obekväm arbetstid är oerhört viktigt.
Vi socialdemokrater säger att vi vill satsa 100 miljoner varje år, och regeringen ska börja med drygt 15 miljoner nästa år. Ni måste väl ändå se att det finns en större viljeinriktning hos Socialdemokraterna än hos regeringen.
LO har gjort en intervjuundersökning som visar att var fjärde förälder inte kan jobba heltid utifrån förskolornas öppettider. Mammorna har givetvis större problem än papporna. Var tredje medlem inom Kommunal kan inte jobba heltid på grund av barnomsorgen. De tvingas avstå från att jobba heltid.
Det är inte bara i den offentliga sektorn som barnomsorg behövs. Jag nämnde Handels tidigare. Där finns Hotell- och restaurangfacket. I min hemstad finns många postorderföretag där de också jobbar kväll. Det finns andra företag där de jobbar skift. Många föräldrar gör som Hillevi Larsson sade tidigare, det vill säga de byter skift med varandra och har inte ett gemensamt familjeliv.
Kvinnor går ned i tid inte bara för att det inte finns barnomsorg. Det kan också handla om brist på omvårdnad för de äldre. Om kvinnor någon gång under sina vuxna liv och arbetsliv ska ha möjlighet att jobba är det innan de får barn och när barnen är små.
Då måste det finnas en väl fungerande förskola. Det är oerhört viktigt att det skapas förutsättningar och att det finns resurser. Det är inte den befintliga personalen som ska stå för de utökade öppettiderna. Då blir det en arbetsmiljöfråga. Det är inte bra för personalen, föräldrarna eller barnen.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Ministern säger att hon inte behöver bli övertygad om att det behövs barnomsorg på kvällar och helger, och man skickar ett stimulansbidrag. Men det är konstigt om regeringen tycker att en stimulans på 15 miljoner nästa år är okej men att de 100 miljoner vi satsar inte är så bra. Det nonchalerar man.
Det är precis som att vi inte satsar något. Ändå satsar vi lika mycket nästa år som ministern och regeringen har avsatt för fyra år. Det är en stor skillnad. Ni har ju prioriterat andra saker i ert budgetförslag. Bland annat kan jag nämna hur många miljarder man lägger på sänkningen av krogmoms. Det kunde man ha lagt på till exempel barnomsorg på obekväm arbetstid.
Då hade jag förstått att regeringen tycker att det är viktigt med barnomsorg och att det är en viktig jämställdhetssatsning. Det är 30 procent av arbetskraften som jobbar kvällar och helger, och många av dem är småbarnsföräldrar som är beroende av förskolan. Din partikamrat sade tidigare att man inte skulle dra för stora växlar på regeringens satsningar.
Jo, vi vet att regeringen inte är så duktig på jämställdhet. SCB hade som rubrik i statistiken "Jämställdheten trampar vatten". Det är så vi socialdemokrater ser det. Vi har en regering som absolut inte brinner för att jobba med jämställdheten.
Det är beklagligt att även Nyamko Sabuni står här i riksdagens kammare och försvarar en politik som gör att regeringen misslyckas med jämställdhetspolitiken och att det finns en rubrik som "Jämställdheten trampar vatten". Det får vi socialdemokrater finna oss i. Men det är djupt olyckligt för alla de unga kvinnor som i dag drabbas av detta.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag hade inte för avsikt att gå in i den här debatten, men jag tyckte att svaret var lite intressant. I svaret säger ministern att stora ansträngningar måste göras bland annat inom skolan för att främja en utveckling där pojkar och flickor uppmuntras att välja utbildningsvägar och yrken utan fördomar om vad som kan uppfattas som kvinnligt och manligt. Det är något som jag kan hålla med om.
Men då har jag en konkret fråga till arbetsmarknadsministern. Vi vet att det kommer att finnas ett stort behov av arbetskraft inom äldreomsorgen. Vi vet också hur det ser ut i äldreomsorgen. Äldreomsorg är ett väldigt fint arbete om man trivs med det. Man får jobba med människor och får känna att man gör en verklig insats för andra som kanske har levt ett långt liv.
Men hur ska man då få männen eller pojkarna att se detta som ett framtidsjobb - det är ju faktiskt ett framtidsjobb - när regeringen inte tycker att det är viktigt att satsa på heltider, inte vill tala om detta med delade turer och har en finansminister som står och talar om att löneläget är alldeles för högt på kommun- och landstingssidan.
Det är ju kommuner och landsting som betalar ut äldreomsorgens löner. Vi vet också att det är väldigt många kvinnor, eftersom det är kvinnor som jobbar där i dag, som får finna sig i att vänta på ett telefonsamtal eller ett sms för att kunna få några extra timmar på sin ofrivilliga deltid.
Vi har också en barnomsorg som inte riktigt är utbyggd efter behovet för dem som jobbar inom exempelvis äldreomsorgen, för i äldreomsorgen jobbar man sju dagar i veckan, dygnets alla 24 timmar. Oavsett om det är lördag, söndag eller kvällar behöver man barnomsorg.
Vi vet att många kvinnor talat om att de pusslar ihop sina barnomsorgstider med släkt, vänner eller grannar. Vi socialdemokrater tycker att det är oerhört viktigt med jämställdhet och lägger också fram förslag som förbättrar kvinnors möjligheter att delta i arbetslivet, bland annat barnomsorg på obekväm arbetstid.
Nu vet jag att regeringen också gör det, men på fyra år satsar ni lika mycket som vi gör redan nästa år. Min fråga är: Hur ska ministern få män och pojkar att söka sig till äldreomsorgen, när de får finna sig i ofrivilliga deltider och vi har en minister som säger att löneläget är för högt?
Vi vet att man tycker att man är lågavlönad där, och jag vet att man är lågavlönad där. Delade turer, som var något som man försökte jobba bort tidigare, är väl så bekant för dem som jobbar i äldreomsorgen i dag. Man kan fundera på hur det i ett modernt samhälle går att förena arbetsliv och familjeliv med sådana arbetstidsscheman.
Men ingenting av det här har jag hört arbetsmarknadsministern tala om i dag eller tidigare och inte heller någon annan.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag upprepar också mina frågor till arbetsmarknadsministern, för jag fick inte heller svar. Hur får vi fler pojkar intresserade av att jobba med framtidsyrkena inom äldreomsorgen? Hur får vi fler män till äldreomsorgen? Vilka konkreta politiska förslag har ministern? Jag håller med ministern om att hemmet kan vara en förebild.
Men tittar man ute i yrkeslivet finns det inte särskilt många manliga förebilder inom äldreomsorgen. Jag reagerade på att ministern sade att de kommer att kräva en lön att kunna leva på. Kvinnor och män har redan i dag rätt till en lön att kunna leva på. Det ser dock inte ut så i dag, trots att det borde ha varit så för länge sedan.
Men vad var nästan det första regeringen gjorde när man tog över makten för sex år sedan? Jo, man tog bort lönekartläggningen som vi hade varje år på företag med tio anställda eller fler. I stället skulle det göras vart tredje år på företag med 25 anställda eller fler. Många företag försvann då från lönekartläggningen. Vart tredje år är inte heller bra.
Ska man träna på något blir det ganska jobbigt att göra det bara vart tredje år. Ska man dessutom upptäcka fel och brister måste man göra det fort. Jag ställer åter min fråga: Hur får vi fler män till framtidsyrkena inom äldreomsorgen?
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack, ministern, för svaret! Det stämmer att jag har ställt en fråga om ståplattor på renhållningsfordon tidigare. På den skriftliga frågan fick jag då ett liknande svar som fick mig att undra om ministern förstår hur det fungerar i verkligheten. Jag undrar om ministern förstår hur utsatta renhållningsarbetarna är när de står därbak eller vilket ansvar chauffören som kör har när jobbarkompisen står därbak. Vet ministern det?
Lagstiftningen på området är inte bra. I trafiken har vi många andra lagstiftningar för att skydda oss eller för att förhindra olyckor. I det här fallet finns det brister i reglerna för arbetsmiljön för den som jobbar i renhållningsbranschen. Om vi ska färdas i ett fordon måste vi vara bältade, oavsett om vi kör i 10 kilometer i timmen eller i 120 kilometer i timmen.
Om man kör moped måste man enligt vår lagstiftning ha hjälm på huvudet när man kör. Det är också förbjudet att stå utanför ett fordon när någon annan kör; då ska alla medresenärer sitta inne i fordonet och vara bältade. Och om man åker bakom föraren på en moped ska man ha hjälm.
Vi har inte lagstiftat om bilbälten och hjälmtvång för att det ska se bra ut eller för att det är kul utan för att det ska förhindra allvarliga skador eller dödsfall vid eventuella olyckor.
Men när det gäller renhållningsarbetarna är det fullt lagligt att stå på en liten ståplatta bakom ett stort, tungt fordon när någon annan kör detta mitt ute i trafiken, mitt ute i trafiken utan hjälm, utan bälte eller någon annan säkerhetsutrustning när det stormar, snöar och regnar - vid den här årstiden är det dessutom ofta väldigt mörkt.
Det är rent av livsfarligt och borde vara förbjudet. Jag har träffat och pratat med skyddsombud som säger att olyckor och tillbud händer regelbundet.
Det finns också ett stort mörkertal där man inte anmäler olyckor som har hänt på ståplattorna, så som att plattorna lossnar och att personer trillar ned mitt i trafiken. Det är bara en tidsfråga innan en dödsolycka inträffar. Att förebygga arbetsolyckor är självklart viktigt för såväl arbetsgivare som skyddsombud.
Det tror jag att vi alla kan vara överens om. En del skyddsombud har lyckats få sin arbetsgivare att förstå sitt arbetsmiljöansvar, och därmed har man tagit bort ståplattorna från fordonet. Men alla arbetsgivare är inte medvetna om, eller struntar rent av i, säkerheten för sina anställda.
En förändring av regelverket och lagstiftningen bör ske snarast. Har ministern någon som helst förståelse för hur utsatta renhållningsarbetarna är när de står därbak? Varför vill inte ministern göra någon förändring? Måste det hända en dödsolycka först?
När en olycka inträffar är arbetsgivaren ytterst ansvarig för arbetsmiljön och den skada som uppkommit, men enligt trafiklagstiftningen blir föraren vållande till kroppsskada om jobbarkompisen skadas. Enligt skyddsombud jag har varit i kontakt med har flera allvarliga olyckor hänt. Skyddsombuden tycker att lagstiftningen måste ändras. Jag håller med dem om det.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Ja, man kan ju tycka att det är en maskin. Men i verkligheten sitter det bak på ett fordon där människor åker. Enligt skyddsombud jag har varit i kontakt med, och som har kontaktat mig, har många allvarliga olyckor hänt. Jag kan ta några exempel. Man har tappat handgreppet och fallit av.
Trots att det har varit låg fart vid de aktuella tillfällena har man fallit av mot mötande fordon och skadat både rygg och händer. Man har stigit av i farten och stukat eller brutit fotleder, ramlat av i starka kurvor och krossat skallen mot trottoaren. Det är allvarliga olyckor.
Man har blivit påkörda av fordon som kommer bakifrån där en av renhållningsarbetarna stod därbak på ståplattan, ramlade ned och fick en krossad höftled - det hände sista dagen på sommarjobbet. Detta är allvarliga olyckor, och de borde förhindras. Tycker inte arbetsmarknadsministern också det?
Oavsett vad EU och andra säger måste vi här i Sverige kunna göra det vi tycker är viktigt ur ett arbetsmiljöperspektiv. Jag pratade med en renhållningsarbetare för några dagar sedan om att det inte ska gå att stå därbak när man backar. Det säger nämligen reglerna. Han svarade då: Det går visst att backa. Det är bara att hoppa upp på den lite högre kanten. Så gör vi ibland.
Det är ännu farligare kan jag tala om. Det är underligt att ministern tar så lätt på frågorna. Det handlar trots allt om samhällsservice som bedrivs med våra skattemedel. Då har vi politiker ett extra ansvar. Fordonen, som ska vara säkra både för den åker i dem och för den som passerar dem, betalas med skattemedel.
Det ska också vara säkert för den som jobbar med att ta hand om våra sopor. Det ska inte gå att köra i mer än 30 kilometer i timmen om någon står därbak. Men det går också att fixa genom att koppla ur det, vilket man gör.
En del i branschen gör det för att ge en falsk tidsvinst som aldrig kan uppvägas av de risker i trafiksäkerhet och i arbetsmiljö som det innebär för den som kör eller åker därbak.
En annan anledning till att det är farligt att stå därbak är att den eller de som står där inte har någon möjlighet att kommunicera med den som kör detta stora, tunga fordon. Sikten framåt är också liten. Plattorna ska enligt regelboken kontrolleras dagligen. Precis som ministern säger finns det regelverk kring det.
Men det görs inte alltid, och där det görs vittnar chaufförerna om att det är ganska svårt att utifrån slitaget eller de sprickor som finns avgöra om plattan kommer att hålla. Skyddsombuden berättar också att även trafikpolisen, som de har samtalat med, vill ha en förändring för att de i sin tur skulle kunna få ett medel för att stoppa detta.
Är inte detta är ett arbetsmiljöproblem och en risk för trafiksäkerheten som vi måste göra något åt i Sverige, ministern?