Hillevi Larsson (S):
För ett år sedan fattade riksdagen beslutet att det inte skulle ske några nya anvisningar till fas 3. Riksdagen uttryckte också sitt missnöje med regeringens bristande insatser för de långtidsarbetslösa. Detta hänger ihop, för det är någonting som kommer i fråga för långtidsarbetslösa.
Nu står vi här ett år senare och kan konstatera att regeringen inte har följt riksdagens beslut. Det sker hela tiden nya anvisningar till fas 3. För ett år sedan var det 26 000 arbetslösa som var placerade i fas 3, och i maj månad i år var det 31 000. Det är alltså flera tusen fler än för ett år sedan.
Det var exakt det riksdagens beslut handlade om: inga nya anvisningar till fas 3. Det som gör det ännu värre är att det nu kommer nya rapporter om att det är många som har placerats i fas 3 som inte har fått någon sysselsättningsplats. En av fem i fas 3 har ingenstans att ta vägen.
Det visar hur totalt misslyckad den så kallade reformen fas 3 är och att regeringen inte har gjort någonting för att tillmötesgå riksdagens beslut. Vi kan också se att de långtidsarbetslösa är många och har kommit ännu längre från arbetsmarknaden, inte minst de som är placerade i fas 3 och inte ens har en sysselsättningsplats att gå till.
Detta gör att man undrar: Ska riksdagen än en gång behöva fatta ett beslut för att regeringen ska verkställa det gamla beslutet? Eller vad är det egentligen som krävs? När Ulf Kristersson, som har ansvar för sjukförsäkringen, vägrade verkställa riksdagens beslut hotades han med misstroendevotum, och då äntligen verkställdes beslutet.
Frågan är: Krävs det något sådant i detta fall också, eller när ska riksdagens beslut egentligen verkställas? Det är tragiskt för alla som redan befinner sig i fas 3, men ännu värre är det med alla nya som nu kommer till, i strid med riksdagens beslut. Jag skulle vilja likna fas 3 vid rent slavarbete.
De som är placerade i fas 3 har nämligen ingen riktig lön, utan de får motsvarande 65 procent av sin tidigare a-kassenivå eller socialbidrag som ersättning. Det är en form av slavarbete eller gratisarbete, vad man nu vill kalla det. De omfattas inte av kollektivavtal och inte av några försäkringar.
Det har också varit problem både med placeringar där fas 3:are har fått göra totalt meningslösa arbetsuppgifter och med placeringar där fas 3:are har gjort reguljära arbetsuppgifter. Ingenting av detta var syftet med det eller så som reglementet för det hela ser ut. Det ska inte ersätta riktiga jobb, och det ska inte vara totalt meningslösa uppgifter.
Det leder verkligen inte till jobb, och det gör att det ännu mer liknar slavarbete. Jag är rädd för att det vi har sett bara är toppen av ett isberg, då man inte har kunnat kontrollera allting. Det som är drivkraften för många arbetsgivare i detta är att de får 5 000 kronor per månad för varje person i fas 3. Vi har företag som kan leva på den ersättningen.
De har en mängd fas 3:are placerade och får ersättningen medan dessa människor tvingas leva på existensminimum. Detta gör det extra angeläget. Det har inte bara visat sig att det inte leder till jobb och till att människor går vidare i utbildning. Det är slavarbete, och framför allt har inte regeringen verkställt riksdagens beslut.