KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva Flyborg (FP):
Politik är att prioritera och att göra avvägningar. Sådant är det politiska livet. Vi i Folkpartiet har aldrig sagt att vi vill bryta uran. Där har Lise Nordin helt fel. Men vi vill inte förbjuda det. Så enkelt är det. Det är en ganska stor skillnad mellan hennes påstående och hur det är i verkligheten.
Vad gäller en översyn av minerallagen tror jag att de allra flesta här är överens om, kanske förutom Miljöpartiet, att det är bra med en tidig och tydlig information och att det förs in mer i minerallagen. Det kommer att göras. Det är de flesta av oss i utskottet överens om. Jag förstår oppositionens svårigheter att hitta någonting som man ska vara emot i detta betänkande.
Sanningen är att de flesta partierna, utom Miljöpartiet som jag inte tror vill ha någon brytning eller gruvverksamhet över huvud taget om det kunde undvikas, tycker att detta är en bra näring. Jag är väldigt trygg i att vi gemensamt i Alliansen har intagit en ståndpunkt som tillåter mineral- och gruvnäring, inklusive uran. Däremot ska man alltid vara försiktig.
Man ska ha en försiktighetsprincip, vilket Lise Nordin också vet finns med i denna minerallagstiftning. Vi pekar också i betänkandet på att det är mycket viktigt. När det gäller uran finns det naturligt, och när man bryter andra saker får man redan i dag till exempel uran. Det finns mycket högt ställda krav på hur man ska hantera uran. Vi har flera lagar.
Vi har minerallagstiftningen, miljöbalken och kärntekniklagen, och man ska ha en miljökonsekvensbeskrivning i alla dessa tre delar till exempel. Man måste ha befolkningen i kommunen med sig i detta beslut, och regeringen ska säga ja. Om allt detta är uppfyllt är jag och hela regeringen trygga med att det fungerar.
Eva Flyborg (FP):
Jag tror att det finns ett litet missförstånd. I den reservation om uranbrytning, under punkt 2, som alla i oppositionen har yrkat bifall till kan man läsa följande: "Regeringens hållning i frågan om uranbrytning i Sverige är allt annat än tydlig." Detta är fel.
Vidare sägs: "Statsminister Fredrik Reinfeldts uttalanden om att kärnkraft och uranbrytning hänger intimt samman indikerar nu en betydande risk för att regeringen kommer att tillåta miljö- och hälsofarlig uranbrytning i vårt land." Det sägs att de indikerar en risk. Men hela betänkandet handlar om att det är tillåtet och kommer att vara tillåtet att bryta uran om man uppfyller alla de högt ställda miljö- och säkerhetskrav som finns och kommer att finnas. Man kan inte som Miljöpartiet och den övriga oppositionen låtsas som om det inte är som det är.
Jag tror att man säger att det inte känns bra. I en av reservationerna skriver man: "Många människor känner sig maktlösa i förhållande till gruvbolagens vidsträckta möjligheter att prospektera efter ett så farligt och känsloladdat mineral som uran." Herr talman! Där tror jag att nyckeln till detta lite grann ligger. Uran är känsloladdat.
Det har ingenting med verkligheten att göra, det har ingenting med lagstiftningen att göra, det har ingenting med miljöhänsyn att göra, det har ingenting med säkerheten att göra, det har ingenting med tekniken att göra, och det har ingenting med någonting att göra över huvud taget, utan det är en känsla av att det är farligt. Jag tror att det hänger intimt samman med användningen av till exempel kärnkraften som många här har kopplat ihop.
Dessutom vill jag bara som en replik till Socialdemokraterna säga att det är Socialdemokraterna som enda parti som har bedrivit urandrift och uranbrytning i detta land.
Eva Flyborg (FP):
Det verkar bli en populär interpellationsdebatt. Vi ska ha gruppmöten om en stund, men jag hoppas att vi klarar detta. Jag ska inte bli långrandig. Det är en intressant debatt, låt mig bara stilla påminna Lars Johansson om ett par saker. Beslutet att stänga kärnkraftverket i Barsebäck stod Socialdemokraterna bakom och drev med fast hand. Det är en av de saker som hjälper till att höja elpriset.
Det är ett stort produktionsbortfall till att börja med och kanske någonstans mellan 25 och 30 miljarder som svenska skattebetalare och energikunder har fått betala för Socialdemokraternas påhitt att göra detta. Nätnyttomodellen, som man nu ondgör sig över, var det ju Socialdemokraterna som införde. Den har nu havererat, och vi tvingas ta fram ett nytt system. Jag vill bara påminna Lars Johansson om detta på grund av att han anförde dagens artikel i DN som ett exempel.
Tankeförbudet för ny kärnkraft var Socialdemokraterna ansvariga för. Det innebar naturligtvis att man lade en sorts död mans hand över ett helt fält av teknik, en hel produktionsindustri för el, kan man säga. Det är inte konstigt att det när man har ett uppdämt investeringsbehov och inte har kunnat investera på så länge blir lite hicka i den industrin. Det är väl inget konstigt, Lars Johansson.
Men det var Socialdemokraterna som var ansvariga för detta. Det har den här regeringen nu tagit bort. När människor runt om i hela vårt land gjorde bra investeringar i sina hus för att spara el och för att spara energi, särskilt i de delar där man är mer direkt utsatt för naturens påverkan, gick taxeringsvärdet upp och man fick betala högre fastighetsskatt, Lars Johansson.
Det var den socialdemokratiska regeringens modell för att hjälpa svenskarna i ett utsatt läge. Energiskattehöjningar stod som spön i backen när Socialdemokraterna styrde landet. Jag kom bara på rak arm ihåg att man de senaste två åren av det socialdemokratiska regeringsinnehavet höjde energiskatterna sex gånger. Det kan säkert vara fler, men i hastigheten hann jag inte räkna dem. Listan kan göras mycket längre, Lars Johansson.
Det här är en viktig debatt, men jag tycker att den är alldeles för viktig för att man ska gå på på det sätt som man gör. Låt oss i stället tala om de saker som behövs. Låt oss se till exempel kärnkraften i ljuset av vad Sverige behöver och inte i ljuset av politiska ställningstaganden. Det är allt en väldig tur att inte Socialdemokraterna och övriga oppositionspartier styr Sverige. Då hade vi alla suttit fast i frysboxen.
Eva Flyborg (FP):
Jag försökte redovisa väldigt neutralt hur det ser ut med ledning av uppgifter från SGU, Bergsstaten med flera. Vänsterpartiets och Miljöpartiets resonemang och inställning i den här frågan blir ett kraftfullt slag i luften.
Det går inte att särskilja mineralerna när de ligger i berggrunden. Söker man efter det ena får man också det andra. Därför spelar det över huvud taget ingen roll. Det som är lite lustigt med det hela är det jag sade i slutet av mitt anförande. REE, de sällsynta jordartsmetallerna, nämnde du i ditt anförande. Vi är helt överens.
De ligger sida vid sida, Kent, hand i hand, uranet och REE, kärnkraftens och vindkraftens förutsättningar. Sida vid sida ligger de där i berggrunden och ser ingen skillnad sig emellan. Det borde vi inte göra heller. Det där är överdrivet, och det blir ett så kraftfullt slag i luften att jag tycker att ni borde avstå från det där snart. Vad gäller fyndigheterna är vi överens.
Det finns en hel del i Sverige. Men det är mindre än 1 procent av de totala fyndigheterna i världen. Att måla upp på väggen att det nu blir en uranrenässans och brytning i Sverige som det stora Uranklondyke är helt fel. Jag tycker att det är dumt att föra in det i debatten över huvud taget.
Dessutom är dessa stackars ynka fyndigheter - som sagt mindre än 1 procent - av så dåligt brytvärde att det inte kommer att bli aktuellt på många herrans år, om över huvud taget någonsin. Det är inte intressant i Sverige. Guld, zink, koppar och järn är det som man letar efter mest, enligt myndigheterna.
Eva Flyborg (FP):
Angående vad de söker och inte söker försökte jag redovisa lite grann hur det ser ut över huvud taget. Sedan vill jag även återkoppla till det jag sade i mitt anförande. Uranet visar ofta vägen till de andra, till exempel guld, zink och REE, som Vänsterpartiet behöver till sin vindkraft. Då är det bra att man kan använda sig av de egenskaper som uranet har.
Det är en stor förtjänst att man hittar så pass mycket guld och andra metaller när uranet visar vägen. Det är bra att Vänsterpartiet erkänner att Folkpartiet har haft en klar linje från början. Vi kan tänka oss att det skulle kunna vara möjligt att bryta uran i Sverige.
Vi vill ha kärnkraft och erkänner kedjan, liksom Vänsterpartiet och Miljöpartiet kanske senare kommer att erkänna kedjan med REE, hur man bryter det i andra länder och hur det hänger ihop miljömässigt. Det kommer vi säkert att återkomma till så småningom. Utmaningarna för samhället nämnde jag i mitt anförande. Jag återkopplar till strategin som nu utarbetas.
Man kommer också att ta med just de utmaningar som Kent Persson lyfter fram. Det kan han vara alldeles lugn för. Vad gäller experter och att flyga in och flyga ut och så vidare kan jag säga att vi i många år hade en expertskatt i Sverige för att man på vissa områden under vissa tider behöver personal med en viss kompetens. Detta tycker jag inte att vi ska ta ifrån företagen. Däremot står det väl helt klart redan nu att man anställer människor lokalt.
Till och med innan gruvorna har öppnat eller verksamhet kommit i gång sker det en ökning av antalet arbetstillfällen på de orter som man har valt ut. Jag tycker inte alls att det står i motsättning. Det här ger lokala arbetstillfällen.
Eva Flyborg (FP):
Det ska du gärna få, Karin Åström. Jag började mitt anförande med att säga att gruvindustrin har hjälpt till att bygga detta lands välfärd. Det visar klart att det finns både en historik och ett erkännande från alla partier. Det finns väl ingen orsak att säga något annat än som det är - det skulle aldrig falla mig in. Så är det naturligtvis. Gruvnäringen är viktig. Gruvbrytning är bra för Sverige.
Gruvbrytningen har varit med och byggt välstånd och gör det fortsatt. Det var också därför jag i mitt anförande - om du möjligtvis missade något - återkom till att den fortsätter att göra det, att det är särskilt glädjande att den gör det just i de regioner som de senaste decennierna haft svårt att behålla sin befolkning och så vidare. Det är bra att vi skapar arbetstillfällen just i länen i norr, vilket betyder ökade kommunala intäkter.
Det pratade jag också lite om i mitt anförande, men det är möjligt att du missade just det. Vad gäller SGU tycker jag att vi ska komma ihåg att det är en bra kravlista som man måste ta hänsyn till. SGU fick just uppdraget att samordna den här strategin och se hur man ska gå vidare.
Jag råkade hitta ett pressmeddelande från i förrgår, "Ny fas för arbetet med den svenska mineralstrategin", om hur man nu går vidare och praktiskt implementerar det som Socialdemokraterna efterfrågar. Man säger att det ska hållas tre dialogmöten redan i maj där "regioner, lärosäten, länsstyrelser, industrin och andra berörda aktörer inbjuds att komma in med inspel".
Jag tycker att det är ett bra sätt att förankra saker och ting och hur man har tänkt gå vidare: i samarbete med industrin, i samarbete med det lokala, med kommuner, länsstyrelser och lärosätena - akademin, som Socialdemokraterna också har förordat tidigare. Jag tycker att det är bra, och jag tror inte att skillnaden är så enorm när det gäller detta som man kanske vill göra gällande i en debatt. Jag ser verkligen fram emot när det här kommer att redovisas i riksdagen.
Eva Flyborg (FP):
Vi kanske har en debatt om ord och mer semantik än politik. Men strategin är framåtsyftande - just det som Karin Åström åberopar här, att kommuner, näringsliv och utbildningssektorn ska sitta ned tillsammans. Det är det man ska göra nu. Jag läste dessutom upp ett pressmeddelande från i förrgår som handlar om att under maj kommer tre möten att hållas med alla de aktörer som Socialdemokraterna vill ska delta i detta arbete.
Jag tycker att det är att klyva små hår att inte vara överens om det här. Jag tror att vi har samma inriktning och samma omsorg om gruvindustrin och dess framtid. Det tycker jag är bra. Det är bra att det finns en så stark majoritet för detta i kammaren.
Det som ni far efter är möjligtvis perspektivet på hur man ska göra det sedan, för att hitta någon logik i det här, att man kommer ovanifrån och att staten talar om hur alla ska göra. Där ser vi mer att branschen själv och tillsammans med akademin, kommunerna, staten, näringslivet och allihop ska utarbeta detta. Det är möjligtvis där det ligger en hårfin skillnad, men jag tycker inte att den är särskilt stor över huvud taget.
Vad gäller att satsa på näringsliv och inte kan jag bara hävda att ni tar med den ena handen och klappar glatt till med den andra handen med skattehöjningar på olika sätt för näringslivet. Där blir det inte ens så att det ena tar ut det andra, utan det är en brandskattning av företag. Och det gäller inte minst hur ungdomar ska få nya jobb när ni höjer arbetsgivaravgiften. Det är inte bra för industrin. Det kan vi säkert prata mer om i kommande debatter.
Eva Flyborg (FP):
Det är inga okända ämnen vi diskuterar i dag. Vi kan åtminstone börja med att konstatera att vi är överens om att inte vara överens i den här frågan. Jag tror att vi representerar motpolerna längst ut, och det är väl bra att vi kan mötas i en trevlig debatt. Vad gäller lagstiftningen om att bryta uran har vi en säkerställd ordning för hur man ska göra vid en eventuell framtida brytning av uran.
Det är ingen som har gjort det hittills, om vi bortser från det som skedde i Västergötland på 60-talet, och det finns inga ansökningar om att göra det nu heller. Jag tycker att det är väldigt mycket spöken i Miljöpartiets syn som får råda.
Ni är så fanatiskt emot allting som rör kärnkraften att även en framtida, fiktiv möjlighet att bryta ett visst ämne gör att ni skrämmer upp väldigt många människor, som kanske blir rädda. Jag vet inte om det är något överdrivet att så många är så rädda, för den bilden finns inte annat än när Miljöpartiet framför den.
Vi har tidigare pratat om att när man bryter till exempel REE, som behövs för mycket modern teknik, bland annat vindkraften, finns uranet där också. Uranet visar vägen till de sällsynta jordartsmetallerna. De finns naturligt ute i naturen. Det kan inte ens Miljöpartiet ändra på - det är som det är. När man bryter andra mineraler kommer uranet med naturligt, och det gör det redan i dag.
Ska vi då förbjuda all gruvnäring och brytning av alla mineraler? Man bryter vissa mängder uran redan i dag. Ska vi förbjuda gruvnäring eller inte? Svara på det i stället, Miljöpartiet! När det gäller hotet om uranbrytningen tycker jag att Miljöpartiet verkligen visar upp sin blinda fläck. Är det någonting som har lett till folklig ilska och missnöje här i landet i dag är det vindkraftsutbyggnaden om någon.
Eva Flyborg (FP):
Det var många olika småpunkter, men jag ska i alla fall försöka hinna med några av dem. Det är egentligen lite lustigt att se hur Miljöpartiet uttrycker sig i den här debatten. Det Miljöpartiet betecknar som tricksande är egentligen marknaden och marknadens olika krafter. Miljöpartiet har i olika sammanhang tidigare tyckt att det har varit en bra kraft för att förändra samhället, inte minst när det gäller skolor och annat.
Just i denna fråga byter man fot och kallar marknaden "tricksande". Jag vet inte om det en signal om att Miljöpartiet har bytt fot och är på väg åt ett helt annat håll. Det lär vi väl få se i framtiden. Jag tycker att det är dumt att göra så. Det är så här, fru talman: Det är tillåtet att bryta olika mineraler i Sverige om man uppfyller alla ställda miljö- och säkerhetskrav. Precis så enkelt är det. Om man inte gör det får man inte heller bryta.
Till och med Miljöpartiet måste kunna förstå något så enkelt. Miljöpartiet målar också upp en bild av att vi i hela Sverige darrar över att vi skulle kunna bryta uran. Ja, Miljöpartiet, det sker redan i dag! Man kan nämligen inte särskilja mineralerna från varandra. Hand i hand ligger vindkraftens och kärnkraftens mineraler, sida vid sida, evigt tillsammans i berggrunden.
Jag tycker att det är dumt att man målar upp dessa hotbilder, som Miljöpartiet också tar upp i en senare reservation i betänkandet om mineralstrategin, som inte ens finns på det sätt som Miljöpartiet vill måla upp. Sluta skrämma svenska folket! De allra flesta tycker att det är bra att vi har en aktiv och bra näringspolitik, där gruvnäringen är en självklar och central del.
Det tas ett stort ansvar, det finns ett stort och gediget kunnande och vi har bra erfarenhet att stå på. Jag tycker inte att Miljöpartiet ska avfärda det så enkelt. Det går inte att måla fan på väggen hela tiden, för då blir det som om vargen kommer hela tiden - men vargen kommer inte!
Eva Flyborg (FP):
Lise Nordin nästan beklagar sig över att jag talar om subventionerna. Jag uppfattar det lite så. Det är väldigt viktigt att man i en sådan här debatt, som rör om det finns subventioner till kärnkraften eller inte, vilket vi nu har konstaterat att det inte finns, lyfter blicken något och ser hur det ser ut runt omkring. På vilka sätt tävlar de olika energislagen mot varandra? Man har med förödande tydlighet, fru talman, kunnat konstatera att kärnkraften inte får några subventioner.
Däremot får de stora och kraftiga pålagor. Man försöker näst intill straffa ut ett enda energislag medan andra kostar skattebetalarna stora pengar, till exempel Miljöpartiets alternativ med förnybart och framför allt vindkraft i spetsen.
Bara elcertifikaten har under de sju år som riksdagens utredningstjänst tittade på kostat skattebetalarna inte 100 miljoner, inte 200 miljoner, inte 1 miljard, utan 30 miljarder i extra pålagor, förutom det som vi politiker ibland lägger på i form av skatter och andra höga energikostnader. Fru talman!
Det absurda i hela debatten i dag är att Miljöpartiet låtsas som det regnar för sitt eget förslag och det de själva har att komma med. De jagar fullkomligt frenetiskt, nästan religiöst, varje antydan till att det skulle finnas något stöd för kärnkraften, som tjänat oss så väl i så många år. Kärnkraften har inga extra stöd. Vi har kunnat konstatera det i dag. Vi visste redan innan att kärnkraften i stället dras med skatter, straff och extra pålagor.
Det blir nästan ett litet löjets skimmer från Miljöpartiets sida.
Eva Flyborg (FP):
Lise Nordin gjorde en liten rolig jämförelse med att kärnkraften skulle vara som en tonåring som vägrar att flytta hemifrån. Ska man göra en sådan jämförelse är snarast vindkraften att betrakta som en liten bebis som inte ens har lämnat barnkammaren eller nappstadiet. Snuttefilten i form av stora statliga subventioner och bidrag släpper man inte i första taget, och inte Miljöpartiet heller i denna dags debatt. Fru talman!
Sanningen är att alliansregeringen har höjt skadeståndskraven rejält på olika sätt. Det har till exempel gjorts med fonden från 1 öre till 2,2 öre. Det är en stor procentuell skillnad och kommer att ge resultat i kronor och ören. Men varför höjdes det inte tidigare när Miljöpartiet kunde påverka sina rödgröna kamrater? Varför är det en alliansregering som ser till att skadeståndsbeloppen höjs?
Varför är det så? Jag tycker att Miljöpartiet har lite att fundera på när man klagar på vad regeringen trots allt gör när man själv inte har gjort det tidigare. Fru talman! Miljöpartiet skulle kunna fundera på hur broderpartier gör, till exempel i Finland. Där har ledande strateger gått ut och sagt: Vi älskar inte kärnkraft.
Men vi tycker att kärnkraft är mycket bra, eftersom vi vill ha bort de fossila energislagen från den finska marknaden. Där tycker man att kärnkraften är bra. Enligt en undersökning av utredningstjänsten är det något som ses som positivt hos deras egna väljare, att de säger att kärnkraften är bra inte minst av dessa orsaker, nämligen att kunna få bort de fossila bränslena. Fru talman!
Som en sammanfattning av debatten blir det nästan lite fånigt och löjligt när Miljöpartiet jagar subventioner som inte ens finns när man i sitt eget alternativ göder de alternativ man själv för fram i form av förnybart och då speciellt vindkraft. Den jämförelsen haltar betydligt, fru talman.
Eva Flyborg (FP):
Jag förfasade mig inte över vindkraften, utan jag redogjorde för hur det ser ut. Att jag redogör för sanningen och den faktiska verkligheten är inte konstigt. Det blir väldigt mycket och låter som en uppräkning på stöd efter stöd, bidrag på stöd, hjälp på stöd och bidrag. Det är möjligt att det låter som att man förfasar sig. Det kanske man borde göra.
Man kan fråga sig hur mycket allt detta har kostat det svenska samhället genom åren. Vad hade hänt om vi inte hade lagt en död mans hand över hela kärnkraftsindustrin? Vad hade hänt om vi fortsatt på den investering och den goda tanke som Socialdemokraterna hade när de startade atomprogrammet i Sverige? Det var bra gjort. Det ska jag villigt erkänna. Det var inte alla som förstod det på den tiden, men det förstår vi nu.
Det blir lite konstigt om jag förfasar mig när jag redovisar hur verkligheten egentligen ser ut. Jag har talat om skrivelsen, Kent Persson. Men jag ville vidga perspektivet något. Det är alltid lätt att förlora sig i enskildheter och detaljer. Det är nyttigt för Sveriges riksdag och även svenska folket att fundera på: Hur ser detta ut i jämförelse med allting annat? Är det verkligen så som oppositionen säger att detta inte var bra genomgånget och att det finns andra saker?
Hur ser detta ut i relation till annat? Det tror jag är väldigt viktigt att man funderar på nu och då. Regeringen har nu återkommit, precis som den lovade att den skulle göra och som näringsutskottet begärde. Nu har man återkommit. Efter att ha följt arbetet lite på distans men ändå med lite insyn kan jag säga att det inte finns någon sten som man inte har lyft på eller någonting som man inte har kammat igenom. Där har verkligen allting gåtts igenom.
Man kan inte ta bort en subvention eller ett stöd som inte finns.
Eva Flyborg (FP):
Det kan man absolut få. Återigen: Den svenska alliansregeringen har höjt avgiften till kärnavfallsfonden, som Kent Persson frågar om. Jag kan inte svära på om det är exakt 50 miljarder i fonden, men det är runt 50 miljarder, möjligtvis något mindre. Det beror också på att fonden fluktuerar med räntan, som går upp och ned. Det vet Kent Persson och hela oppositionen i övrigt, så jag tar inte frågan så himla allvarligt.
Det finns svar på den som Kent Persson nu har hört i tre olika versioner. Till slut ska väl droppen urholka stenen även i det här fallet. Den här regeringen höjde avgiften från 1 till 2,2 öre, om jag inte kommer ihåg helt fel.
Det gjorde inte Kent Persson när han hade makten och hade möjlighet att höja avgiften, om man redan då tyckte att det var underfinansierat och inte räckte till - vad vet jag. Alliansregeringen tar sitt ansvar och gör detta. Det är lite synd att man inte kan erkänna kärnkraftens goda sidor, att man hela tiden vill jaga saker som inte finns och ser spöken på ljusan dag.
Man kan inte ta bort en subvention som inte finns - det är egentligen den logiska slutsatsen av hela debatten i dag.