Ulla Andersson (V):
Drygt en miljon människor i Sverige lever i relativ fattigdom. Mer än var fjärde ensamstående förälder, oftast en kvinna, lever under fattigdomsgränsen. Ahmed, Alva, Hugo och Jasmine är några av de drygt 220 000 barn i Sverige som år 2011 lever i fattigdom. Sedan 1990-talskrisen har barnfattigdomen ökat betydligt.
Men i början av 2000-talet började den absoluta fattigdomen minska, medan den relativa fattigdomen bland barn enbart fick ett hack i kurvan. När regeringen tillträdde levde ca 9 procent av alla barn i Sverige i relativ fattigdom, det vill säga under 60 procent av medianinkomsten. I dag är det hela 14 procent som gör det.
Även antalet barn som lever i absolut fattigdom, det vill säga under socialbidragsnormen, har ökat mycket tydligt sedan år 2008 - i dag ca 8 procent av alla barn. Vi vet, bland annat genom forskning, att fattigdom bland barn påverkar barns framtida utbildningsresultat och möjligheter. Den påverkar deras hälsa och deras framtida arbetsmöjligheter. Vi vet att den påverkar deras liv här och nu.
Ahmed, Alva, Hugo och Jasmine tvingas avstå från mycket av det som andra jämnåriga tycker är självklarheter - skolutflykter som kostar pengar eller medlemskap i en fotbollsklubb eller i kulturskolan. Kanske tvingas de ljuga om var de varit på semester eftersom de enbart varit hemma då familjen inte hade råd med något mer.
Att barn ekonomiskt far illa i välfärdslandet Sverige är en skam men inte så underligt, för välfärdspolitiken gör faktiskt skillnad. Enligt Tapio Salonen, professor i socialt arbete vid Växjö universitet, skulle barnfattigdomen utan filtret välfärdspolitiken ha varit tre gånger större än den i dag är.
Utan detta välfärdsfilter väntar Salonen sig en utveckling med 25-35 procent fattiga. Han säger också att den fattigdomsbekämpande effekten avtagit under senare år. Det är inte så underligt att barnfattigdomen ökar när regeringen medvetet har skurit ned i välfärdspolitiken.
Ändringarna i sjukförsäkringen, föräldraförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen har självklart påverkat många familjers och därmed barns ekonomi, Det är kanske en nyhet för statsrådet Larsson att även sjuka och arbetslösa har barn. Att de som tar ut föräldraförsäkringen har barn borde statsrådet åtminstone vara medveten om. Men det är väl så att Kristdemokraterna tycker att det är rätt att spara på småbarnsföräldrar.
Även storleken på förskolegrupperna har ökat. Därmed har deras vardagliga miljö blivit stressigare. Också storleken på skolbarnsomsorgens grupper har ökat. Att Kristdemokraterna som parti väljer att försvåra och förvärra för många barn så som de valt att göra är en gåta för mig. Nej, jag tror faktiskt inte att statsrådet är omedveten om att sjuka och arbetslösa kan ha barn.
Men hon tycker tydligen att det är värt priset att finansiera skattesänkningar med stora besparingar på bland annat sjuka med 26 miljarder kronor. Det får konsekvenser i form av ökad otrygghet, ohälsa samt brist på frihet, tillit och egenmakt och i form av ökad barnfattigdom.
I sitt svar till mig säger statsrådet inte ett enda ord om försämringarna i trygghetsförsäkringarna som ett resultat när det gäller den ökade barnfattigdomen, vilket också säger något om var Kristdemokraterna hamnat. Jag är väldigt besviken på inställningen från Kristdemokraterna och hade hoppats på en lite annan ingång, att man åtminstone hade påtagit sig ett tydligt ansvar för de försämringar som man genomfört för den här gruppen människor.