Anna Kinberg Batra (M):
För några veckor sedan deltog jag i en delegationsresa med bland andra talmannen till Turkiet och Indonesien som är två av de länder som har högst tillväxt i världen just nu. För sådana här stora och relativt fattiga länder krävs höga tillväxttal för att bygga upp ekonomier och välfärdssamhällen som har möjlighet att erbjuda till exempel fungerande skola och sjukvård till breda befolkningsgrupper. Dessa länder har inte detta än.
Den indonesiska regeringen berättade stolt för oss att man under första kvartalet i år hade en tillväxt på 6 1⁄2 procent. Vi noterade detta och berömde dem. Samtidigt konstaterade vi att Sverige under samma period hade en tillväxt på 6,4 procent utan att starta på den nivån, utan att ha samma uppbyggnadsbehov och trots att vi är relativt rika jämfört med dessa länder.
Vi låg mer än dubbelt så högt som snittet i eurozonen under denna period. Det handlar till stor del om återhämtning. Vi har återhämtat oss snabbt och starkt efter krisen. Det kommer vi att ha nytta av de närmaste åren, visar inriktningspropositionen. Det är viktigt att alla får del av tillväxten och att vi bygger ett starkt samhälle som står stadigt i en orolig värld.
Enligt de riktlinjer som regeringen presenterade i vårpropositionen ser detta ut att vara möjligt. Det ser också ut som att statsskulden kan fortsätta gå ned och arbetslösheten fortsätta sjunka, till och med ned till nivåer som vi inte varit i närheten av på decennier. Bakom alla ord, siffror och aggregat finns människor av kött och blod, till exempel de ensamstående mammor som det redan refererats till i debatten.
Bland de över 200 000 fler som jobbar i år jämfört med våren 2006 finns det flera ensamstående mammor som försörjer barn.
Ett jobb för en ensamstående mamma som inte hade det förut innebär stolthet, självkänsla och framför allt trygghet att kunna köpa till exempel nya regnjackor till barnen och åka på utflykt.
De skatteförändringar som vi har genomfört har tillsammans med högre bostadsbidrag för ensamstående föräldrar och så vidare gett mamman ett utrymme som i många fall motsvarar uppemot en extra månadslön per år. Om några veckor ska hon åka på semester; det kunde hon inte förut. Hon är en av dem som haft störst användning i sin vardag av den ekonomiska politik som ligger bakom siffrorna och aggregaten.
Det är därför det är viktigt att fortsätta sänka skatten för dem i de lägsta inkomstgrupperna. Det är i hennes vardag som de extra hundralapparna verkligen gör skillnad och har en effekt på hur livet fungerar. Ett annat exempel är Anette som äger logistikföretaget Fraktkompaniet som startade för fyra år sedan.
Hon har 27 anställda i flera olika länder och expanderar nu när efterfrågan på svenska varor och tjänster ökar. När Turkiet, Indonesien och andra länder närmare oss reser sig ur krisen efterfrågar de sådant som våra svenska företag kan producera. Ytterligare ett exempel är årets företagare i Stockholm 2011, Karima Tice.
Hon är 36 år, kommer från Somalia och är vd för hemtjänstföretaget Aman Care. Hon tog för några år sedan över ett företag som var nära konkurs. I dag har hon 150 anställda som talar 43 språk. Företaget är verksamt i flera svenska städer och i England. Avdraget för hushållsnära tjänster har delvis gjort detta möjligt. Det har haft betydelse för företagets expansion.
Det här var tre bilder, men det finns tusentals fler från ett Sverige där vår ekonomiska politik börjar ge effekt i människors vardag. Vi vill fortsätta vår ekonomiska politik med inriktning på ordning och reda i det stora och större möjligheter och utrymme i det lilla, i vardagen. Fru talman!
I höstens budgetdebatt kunde finansutskottet konstatera att det av rena tidsskäl var skillnad mellan regeringens och utskottets förslag. Under den korta tid som förflöt mellan regeringens budgetpresentation och utskottets behandling hade omvärlden förändrats till det sämre i ett antal avseenden. Den dramatik som regeringen flaggade för redan i september hade ökat ännu mer till november och december.
Även om tiden mellan förslag och behandling är kortare på våren måste vi nog höja varningsflaggan igen. I går kväll och i morse talade vi mycket om Grekland. Ytterligare europeiska länder är fortfarande i akut krissituation, och vi vet inte vad utfallet blir. Detta måste vi givetvis gardera oss mot.
Det är för sådan här oro i vår omvärld som vi behöver ha ordning och reda här hemma och marginaler för att klara välfärd med mera även om vi skulle se ännu större problem i länderna runt om oss.
Det är viktigt att ha en ansvarsfull politik här hemma för att slippa hamna i den situation som till exempel Grekland är i. Det ramverk som vi kom överens om brett över blockgränserna i mitten av 90-talet har lagt grunden för dagens välskötta statsfinanser som gör nytta. Fru talman! Därför fortsätter vi satsa på jobben.
Arbetslinjen leder till ett bättre och sammanhållet samhälle där ingen ska lämnas efter. Alla som vill och kan jobba ska kunna göra det, och vi har ett gemensamt ansvar att skapa förutsättningar för de grupper som har allra svårast att komma in på arbetsmarknaden. Vi måste fortsätta sänka trösklarna för dem. Jag vill därför speciellt nämna det som vi har en särskild punkt om i betänkandet, nämligen jobbskatteavdragen.
Hittills har de bidragit till ökat arbetsutbud och ökad sysselsättning och gjort nytta för dem som har små inkomster och tidigare saknade några hundralappar i månaden. De har fått större incitament att gå från bidrag till arbete.
Det finns studier från Konjunkturinstitutet, SNS med flera som visar att jobbskatteavdraget också har särskild effekt på jämställdheten, om inte annat för att det har störst effekt i de inkomstgrupper där kvinnor är överrepresenterade, nämligen de lägsta. Ett jämställt samhälle går bara att nå om både kvinnor och män deltar på arbetsmarknaden och det lönar sig för bägge könen att arbeta.
Jobbskatteavdraget har som sagt varit betydelsefullt för dem med lägst inkomster och gjort skillnad mellan att kunna och inte kunna åka på semester och köpa nya kläder till barnen. Mycket tyder på att ett ytterligare jobbavdrag skulle ge fortsatt god effekt på sysselsättningen och minska marginalerna för att gå från bidrag till arbete.
Det finns som sagt flera studier, och det har efterlysts fler, bland annat i en motion från Miljöpartiet. I morse publicerade Konjunkturinstitutet siffror som tyder på goda sysselsättningseffekter. Det talas positivt om en fortsättning och varnas för negativa effekter på jobben om vi skulle sluta med politiken med denna inriktning.
Självklart är det viktigt och positivt att fortsätta bedöma jobbskatteavdragens effekter, att föra en effektiv politik för jobben och att basera politiska förslag och beslut på goda underlag. I den skrivelse om ramverket för finanspolitiken som debatterades i går och beslutas i dag refereras det just till vikten av att effektberäkna politiken med avseende på bland annat sysselsättning.
Här skrivs till exempel att prognoser och effektberäkningar ska baseras på data av högsta möjliga kvalitet och ta sin utgångspunkt i det aktuella forskningsläget där så är möjligt. Finansutskottet har en bred enighet om ramverket i det betänkande som behandlades i går och beslutas i dag.
Med bland annat referens till det kändes det rimligt att tillmötesgå åtminstone delar av miljöpartimotionen, och jag gläds åt att vi fick ett brett stöd i utskottet och välkomnar en utvärdering av jobbskatteavdragets effekter på sysselsättningen. Mycket tyder hittills på att effekterna har varit goda, men det skulle vara svårt för mig och alliansgruppen i utskottet att sätta oss emot bästa möjliga beslutsunderlag inför vårt fortsatta arbete i höst.
Varför ska vi inte ha det? Jag välkomnar därför både förslaget och att vi lyckades bli eniga om detta i utskottet. Fru talman! Med fortsatt alliansledd ekonomisk politik ger vi Sverige en stark och välskött ekonomi i en osäker omvärld. Vi fortsätter att skapa förutsättningar för fler jobb och fler människor i arbete. Vi skapar förutsättningar för att fler människor ska få större utrymme i sin vardag. Med det yrkar jag bifall till utskottsbetänkandets förslag.