Aron Emilsson (SD):
Under utgiftsområde 17, Kultur, medier, trossamfund och fritid, har Sverigedemokraterna presenterat ett starkt och offensivt budgetförslag med högre ambitioner än såväl regeringen som Alliansen. Som hela Sveriges parti vänder vi oss emot regeringens storstadscentrering och anslår i förhållande till regeringens budgetproposition ca 400 miljoner kronor mer. Det är medel som gör skillnad - på riktigt.
För Sverigedemokraterna är kulturen en central del av politiken, det mänskliga livet och samhällsbygget. För Sverigedemokraterna är kultur både den humanistiska definitionen, de sköna konsterna, och den antropologiska kring vårt sätt att leva och vara gentemot varandra. För Sverigedemokraterna går kulturpolitiken också tvärsektoriellt utanför det traditionella kulturområdet, och den spelar roll för folkhälsa och besöksnäring.
Sverigedemokraterna går i bräschen för nya kulturpolitiska mål och efterlängtade förstärkningar på kulturarvsområdet och civilsamhället. I och med årets budgetmotion kan vi med glädje också presentera en fortsatt breddning och utveckling av vår kulturpolitiska palett. Vi satsar i den här budgeten på idrotts- och friluftslivet, vars anslag alltför länge har legat still men som skulle kunna utvecklas så mycket mer med större medel.
Vi satsar på öppna museer, en matchning mot regeringens snäva fri-entré-reform som förvisso har goda intentioner men som bara kommer storstadsregionerna till del. Vi budgeterar, i likhet med regeringen, för satsningar på landets kultur- och musikskolor som vi menar har stor betydelse för barns bildning, hälsa och kunskap. Ett signum och fokusområde för oss - kulturarvets former - är fortsatt prioriterat.
Och vi anslår medel för flera viktiga kulturarvsreformer, såsom ett kulturarvs-ROT, forskning och utveckling av arkeologisk verksamhet, en rejäl förstärkning av den kyrkoantikvariska ersättningen, ökade anslag till Institutet för språk- och folkminnen och en välbehövlig anslagshöjning till Riksantikvarieämbetet med mera.
Att förstå kulturarvets värde och potential är för mig inte bara en naturlig del av en förvaltarskapstanke där vi samlar, vårdar och visar de kulturyttringar som tidigare generationer lämnat efter sig. Det är också högst modernt och framsynt. Betänk kulturarvets värde! 17,5 miljoner besökare kan inte ha fel, hette ett seminarium under Almedalsveckan tidigare i år, utifrån det faktum att så många gästar landets museer varje år.
Enligt en opinionsmätning som tankesmedjan Timbro presenterade tidigare i år är kulturarvet den kulturform som svenskarna anser vara bland de viktigaste från det offentligas sida att satsa på. Kulturarvet skänker sammanhang och förståelse och är ett ryggstöd och en backspegel för en trygg färd framåt.
"Att känna att det finns något speciellt med ens släkt, arbetsplats, stad, landskap eller land är en viktig del av ens jag", skriver kulturhistorikern Sten Rentzhog i boken Tänk i tid och fortsätter: "Ingen grupp och inget samhälle, särskilt ingen demokrati, kan fungera utan någon form av tankegemenskap, en gemensam föreställningsvärld med rötter i gruppens förflutna." Att relativisera kulturarvets betydelse ligger därför inte för oss.
Herr talman! Vi menar att kulturarvets former förtjänar politisk vilja, inte bara i ord utan också i handling. Dess skapare och bärare har gått ur tiden, men lämningar, såväl materiella som immateriella, finns kvar och frågar efter den politiska viljan och det offentligas stöd. Jag nämnde kulturarvets värde och potential. Dess värden kan vi förstå, såväl estetiskt som samhällsmässigt.
Men har vi insett dess potential? I dag bedrivs projekt runt om i landet kring kulturarvets roll i landsbygdsutveckling och som regional tillväxtresurs. Kultur- och naturturismen är stark, och besöksnäringen kallas ibland vår nya basnäring. På många håll nyttjar man kulturell planering inom samhällsbyggnaden, och där kan lokalhistoria och arkitekturtradition spela roll.
Det är dags att tänka utanför den så kallade boxen på kulturarvsområdet. I ärlighetens namn är jag besviken på såväl regeringens som Alliansens låga ambitionsnivå på bland annat kulturarvsområdet. Man talar gärna om det, eller kanske ogärna, men skjuter inte till några nya resurser. I augusti i år uppmärksammade Sveriges Radio att anslaget till Riksantikvarieämbetet har legat still i decennier och att sakkunniga menar att alla uppgifter inte kan lösas.
I oktober i år påpekade Sveriges hembygdsförbund att anslaget till kulturmiljövård inte har räknats upp på tio år och nu nått en bottennivå, samtidigt som behoven ökar ute i landet. Det är inte hållbart. Sverigedemokraterna har budgeterat för förstärkningar och fler bör följa. Herr talman!
Avslutningsvis skulle jag vilja nämna något om de kulturpolitiska mål som vi också föreslår i samband med detta budgetbetänkande. Där anser vi att kulturen ska finnas med oss i livets alla skeden, därav våra satsningar på alltifrån Skapande skola till Skapande äldreomsorg.
Vi menar att kulturen kan spela en större roll för hälso- och sjukvård och knyta ihop kulturen med naturen, därav våra stora satsningar på idrott och friluftsliv. Den röda tråden i Sverigedemokraternas budget för utgiftsområde 17 är tillgänglighet och folkhälsa, och fokusgrupper är barn och funktionsnedsatta och deras tillgång till kultur.
Anslagshöjningar föreslås därför bland annat till Riksteatern, Riksutställningar och Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. Jag avslutar med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation gällande mål för kulturpolitiken.