Jens Holm (V):
För några månader sedan stod jag på en bro över floden Torag norr om Bangladesh huvudstad Dhaka. Där betraktade jag den flera meter höga sandvall som man har byggt för att skydda mångmiljonstaden från översvämningar. Översvämningar har blivit ett allt värre fenomen i Bangladesh i och med klimatförändringen.
Redan nu har miljontals människor tvingats fly från landsbygden och blivit flyktingar i sitt eget land. Jag tänkte: En sandvall mot klimatförändringen - kan det hjälpa? Nej, det gör det inte; det räcker inte. Bangladesh vill gärna ha hjälp från oss att bygga fler vallar mot översvämningarna.
Men det man helst vill att vi i den rika världen gör är att vi tar ansvar för våra utsläpp - utsläpp som här och nu drabbar ett land som Bangladesh och skapar miljontals klimatflyktingar. När man läser rapporten som kom häromveckan om Arktis och att det kan vara isfritt inom 20 år förstår man att det är mycket bråttom.
Förra året var som bekant det varmaste året någonsin, och åren dessförinnan har det också slagits värmerekord. Klimatminister Isabella Lövin sa här tidigare i sitt anförande att mycket är på gång, och det är bra. Det är mycket som händer i klimatarbetet i Sverige, men mycket mer behöver göras. Vi behöver också ett annat sätt att bedriva klimatpolitik.
Alltför länge har ansvaret rullats över till marknaden och till enskilda konsumenter. Men det finns ingen marknadens osynliga hand som kommer att rädda klimatet. Och som enskilda konsumenter är vi ganska ensamma när vi står där i butiken och ska försöka rädda planeten. Nej, det finns ett politiskt ansvar att utkräva. Vi behöver fler gemensamma lösningar.
Alla politikområden måste ta sitt ansvar för att ställa om Sverige till ett socialt och ekologiskt samhälle. Klimatminister Isabella Lövin nämnde klimatramverket och klimatlagen, som kommer att klubbas här i kammaren om några veckor. Det är bra förslag, som vi i Vänsterpartiet står bakom.
Men vi tycker inte att det är okej att de konsumtionsrelaterade utsläppen är helt utanför ramverket, alltså utsläpp i andra länder på grund av vår konsumtion och att vi reser med flygplan. Självklart måste alla utsläpp räknas, och vi behöver mål och medel för att få ned alla utsläpp, även dem från vår konsumtion.
Ett konkret exempel är den snabbt ökande köttkonsumtionen i Sverige med tillhörande växande utsläpp. Det är inte okej att skolor runt om i vårt land som tar initiativ till vegetariska dagar och vegetariska veckor blir motarbetade av lokalpolitiker och intressegrupper. Tänk om vi i den här kammaren hade röstat för Vänsterpartiets förslag om minskad köttkonsumtion och en handlingsplan för minskad köttkonsumtion!
Då hade det varit solklart att vi i Sveriges riksdag står bakom att vi ska minska vår köttkonsumtion, för vi behöver ta ansvar för de utsläpp som den leder till. Det är inte okej att flyget är helt och hållet skatte- och momsbefriat medan tåget beläggs med höga banavgifter.
Självklart måste flygets utsläpp omfattas av de mål som vi sätter upp, och självklart måste det vara mycket dyrare att flyga än att åka tåg. Det är inte heller okej att vi numera har en regering som vill bygga Sveriges genom tiderna dyraste motorvägsprojekt, Förbifart Stockholm, som kommer att sluka tiotals miljarder kronor som vi i stället skulle behöva till kollektivtrafiken.
Nej, det är inte okej att priset för att resa kollektivt har ökat fyra gånger mer än konsumentprisindex de senaste 20 åren.
På alla dessa områden kan vi här i denna kammare fatta politiska beslut för att se till att vi ändrar kursen mot ett mer hållbart samhälle och faktiskt med nollutsläpp, som vi numera gemensamt har som mål. Mycket återstår att göra.
Vi är redan i elfte timmen vad gäller att ställa om vårt samhälle, men det går att göra det. Det går att göra det om vi tar ett politiskt ansvar för klimatfrågan, om vi ser till att alla politikområden verkligen håller sig inom de ramar som vår natur har satt upp för politiken.
Konsumtionen, köttkonsumtionen, flyget och massbilismen är några exempel på områden som i dag har otroligt stora utsläpp och som inte har de konkreta mål och styrmedel som behövs. Vi behöver ställa om Sverige till ett socialt och ekologiskt samhälle. Det gör vi i Vänsterpartiet med röd politik för grön omställning.