Finn Bengtsson (M):
Låt mig inleda med att säga att Gustav Fridolin och Miljöpartiet har tagit upp ett viktigt problem. Interpellationen är en naturlig konsekvens av det man uttalade i somras om en satsning på skolmiljön, och det välkomnar jag verkligen. Jag har själv en hustru som arbetar som skyddsombud i en kommunal skola och som verkligen kan vittna om de problem som det innebär med dålig miljö.
Jag tycker att man kan kräva, inte minst i min hemkommun Linköping, att de kommunala bostadsbolagen som ansvarar för skolbyggnaderna ska ta ett större ansvar. Jag är helt inne på den linjen. Låt mig ändå, fru talman, göra en liten historisk exposé med tanke på att utbildningsministern trots allt beskriver ansvarsfördelningen på ett väldigt tydligt sätt, och det är så som den måste se ut i en kommunaliserad skola. Kommunaliseringen ligger nu drygt 20 år tillbaka i tiden.
Ansvariga för den var dåvarande statsminister Göran Persson och Ylva Johansson, som då representerade Vänsterpartiet kommunisterna och som lyckades få sin partigrupp att stödja Göran Persson i fråga om kommunaliseringen. Hon belönades med att bli skolminister i en socialdemokratisk regering när hon sedan bytte parti. Miljöpartiet röstade, som många av oss, emot kommunaliseringen vid den tidpunkten.
Men vad som just nu sker är att nuvarande Vänsterpartiet och Miljöpartiet har bytt plats, det vill säga att nu vill Vänsterpartiet förstatliga skolan men inte Miljöpartiet. Samtidigt kan man ställa sig frågan: Hur ser Gustav Fridolin på ansvaret för kommunerna och deras vidgade ansvar enligt såväl skollag och arbetsmiljölag som myndigheternas rekommendationer? Utbildningsministern lyfte också fram frågan.
I finansieringsmodellen är det slående att det som Miljöpartiet lyfter fram som stora satsningar är den lilla biten. Den stora kostnaden, de 6 miljarder ni satsar, ligger på att kommunerna ska tvingas fram med en motprestation. Det må vara ett sätt att driva en kommunaliseringsönskan att vilja behålla kommunaliseringen men lägga ett direkt tryck på kommunerna.
Jag förmodar då att det blir ett ökat skatteuttag på statlig nivå på uppemot 50 miljarder, som Miljöpartiet har beskrivit i sin skuggbudgetmotion, men även att kommunerna ska tvingas till skattehöjningar för detta. Fru talman! Man kan också reflektera lite grann över det som Gustav Fridolin skriver om att få en bättre pedagogisk miljö i skolan. Jag tycker att det är en helt riktig ingång, och det är klart att där betyder sunda lokaler väldigt mycket.
Men lika mycket betyder trots allt det som alliansregeringen redan har gjort i form av att ha lyft skolan, sett till att det blivit en bättre genomtänkt lärarutbildning, skapat karriärtjänster för att öka lärarnas status och ambition och vilja att lära ut kunskaper till eleverna. Både det pedagogiska innehållet och den yttre miljön där pedagogiken ska verka måste trots allt verka tillsammans.
Frågan är då vilket som är viktigast att börja. De skolreformer som har genomförts, huvudsakligen genom utbildningsministerns insatser stödda av Alliansens samtliga partier, har varit en förutsättning för att vi kunde påbörja nedmonteringen av en flumskola och uppmonteringen av en kunskapsskola.
Kan vi sedan bygga vidare och också se till att vi får lokaler som befrämjar detta är det naturligtvis välkommet. Som Gustav Fridolin skriver i sin interpellation började den här byggnationen för 40 år sedan. Kommunaliseringen vidtog för 20 år sedan. Under ganska lång tid efter det att kommunaliseringen inträdde har Miljöpartiet varit ett stödparti till Socialdemokraterna, även om man röstade emot kommunaliseringen vid den tiden.
Frågan är då: Vad gjorde man under alla dessa år? Skolmiljön var ju säkert inte särskilt mycket bättre då än nu, men det är först nu man agerar.