KBLab/rixvox huggingface dataset:
Isak From (S):
Jag vill tacka justitieministern för svaret. Jag har ställt interpellationen till justitieministern med utgångspunkt i bland annat information och mejl och utifrån besök i min valkrets framför allt från skogsnäringen.
I alla fall under drygt ett års tid har jag blivit kontaktad. Man kan fundera över varför det tagit så lång tid att ställa interpellationen. Men när man följer detta upptäcker man att det inte är en liten fråga. Tvärtom är det en ganska stor fråga. I det avseendet tror jag att justitieministern och jag är ganska överens. Vad ska vi då göra åt det här?
Justitieministern nämner beträffande de eskalerande stölderna lite grann om orsakerna till att man haft ett framgångsrikt arbete med smugglingen. Sedan det blev en samordning mellan tullen, Skatteverket och polisen har en stor del av den illegala smugglingen framför allt från Finland - röd diesel - stoppats.
Dieseln fördes långt ned i landet. Man har nu dragit åt tumskruvarna. Jag tror att framför allt skattemyndighetens intåg på banan har gjort att det hela revisionsmässigt inte längre är möjligt. Marknaden har därför flyttat. I två år har man, skulle jag vilja säga, fullkomligt vandaliserat skogarna.
För någon vecka sedan var det ett inslag i Västerbottensnytt och i går i Nordnytt. Man hade tagit en dieseltjuv som hade stulit inte mindre än 17 000 liter diesel som han hade i sin lastbil. Polisen tog honom. Men vad händer? Jo, han tas in till förhör. Sedan släpps han. Han får behålla lastbilen och kan fortsätta med sin verksamhet.
Det är klart att det inte sänder rätt signaler när det gäller vad som behöver åtgärdas. Det är ganska bekymmersamt framför allt för skogsnäringen. Man kan ju vara på en skogsväg där det är kanske 10-15 mil till leveransstället. Ofta kör tankbilar ut och tankar.
Men man opererar några dagar på en plats. Sedan flyttar skogsentreprenören till en annan plats och måste då skaffa sig bränsle. Annars får man inte verksamheten att fungera. De i branschen säger själva att dieselstölderna kanske inte medför den största kostnaden, utan den största kostnaden är kanske den stilleståndskostnad som entreprenören drabbas av genom samhällsbekymret här.
I interpellationen lyfter jag fram att det blivit bekymmersamt också för övriga. Det kan ju vara så att när chauffören kommer till den plogbil som ska ploga vägen är bilen utan diesel. Det har också varit incidenter med ambulanser. Det har varit bekymmersamt vid utryckning därför att vägen inte varit plogad eftersom den plogbil som skulle ploga var utan diesel.
Då blir bekymret större än att det är fråga om en "enkel" stöld. Kanske vill justitieministern precisera sig lite grann. Jag tror att det behövs mer av samordnade åtgärder, framför allt med skattemyndigheten, för att få bukt med detta. Det här är nu ett bekymmer i hela landet.
Isak From (S):
Tack, justitieministern! Tack också Monica Green och Per Svedberg för viktiga inlägg i debatten! Jag vill hålla med Monica Green. Det finns en koppling till den maffiaverksamhet som faktiskt skapar denna olagliga marknad. När det handlar om dessa stora mängder - någon lyfte fram att det hade stulits 300 000 liter i Norrbotten - ska det nämligen levereras på något sätt.
Det är inte så att det är lille Kalle som åker och tankar sin epatraktor med det där, utan det är någon annan som behöver dessa stora mängder. Branscherna tror att det är organiserat, och jag är beredd att hålla med dem. Det finns tidigare erfarenheter av färgad diesel, och jag vill fråga justitieministern vilka verktyg polisen har för att ta prover. Tidigare var nämligen lågskattad diesel grön.
Jag vet inte om den fortfarande är det, men däremot finns det fortfarande finsk diesel som man får köra på. Om man har varit inne och tankat som privatperson kan man ha det i tanken. Det finns i vissa fall blå diesel - skogsnäringen har provat att färga sin diesel så - men för att få utfall på detta krävs faktiskt att man blir stoppad och att polismyndigheterna har en gemensam strategi för detta.
Jag tror alltså att jag vill att justitieministern svarar lite grann på frågan vad polismyndigheterna har för förutsättningar att klara sitt uppdrag. Vi har varit inne lite grann på en annan bransch. LRF är också hårt drabbade. Jordbrukarna är ofta även små skogsbrukare. De har nu lyft fram att de vill ha kamerabevakning även utanför inhägnat område.
Man har mycket verksamhet och känner att det kommer att bli omöjligt att inhägna all verksamhet. I dagsläget är det nämligen så att du måste ha en tydlig inhägnad för att kunna kameraövervaka. Är detta någonting justitieministern funderar på eller vill kommentera? Justitieministern tog upp sms-kedjan.
Ja, den har nog fungerat och fungerar kanske fortfarande, men det blir lite absurt när man har rapporterat in och polisen faktiskt har varit ute och knipit en tjyv. Det tar någon timme, sedan är han ute på vägen igen. Det känns alltså lite jobbigt att orka hålla i gång sms-kedjan.
I varje fall skogsmaskinföretagarna säger ju att de vet vilka dessa personer är, och de har talat om det för polisen. Vi har dock allemansrätt i det här landet, och du kan egentligen vistas överallt i skog och mark. Du kan i princip stå bredvid farmartanken och titta på den, men du är ju inte en tjuv förrän du har tagit ur den. Detta handlar också lite grann om förutsättningarna.
Sedan upplever jag inte att justitieministern svarar på de frågor jag ställde i interpellationen. När det blir så allvarliga samhällsbekymmer att det faktiskt blir kraftiga fördyringar på vägprojekt och så vidare blir det bekymmersamt när åkare som utför viktiga samhällstjänster som plogning kommer till sin bil och bilen är tom. Det får konsekvenser; ambulansen kanske inte kan rycka ut.
Jag skulle alltså vilja ha lite tydligare svar, tack!
Isak From (S):
Jag tackar justitieministern för svaren. Om man läser medierna i dag ser man att justitieministern är en av de mer produktiva borgerliga ministrarna, så jag förväntar mig kanske att det kommer lite grann mer.
Det behövs ju en ordentlig samordning med framför allt Skatteverket, så i sitt sista inlägg kanske justitieministern vill ta upp hur hon för diskussionerna med Finansdepartementet och finansministern. Det är klart att för de stora banditerna är Skatteverket väl så skrämmande som polisen.
De små företagen är viktiga, för det kan bli väldigt kostsamt och jättejobbigt för en småföretagare, framför allt om det blir stora stilleståndskostnader. För en liten skogsentreprenör som blir stående en måndagsmorgon kan det handla om 15 000-20 000 kronor i timmen. Om han blir stående en längre tid och inte kommer i gång kan han dessutom själv åka på vite.
Det är det som det handlar om. Jag delar justitieministerns syn att det här är viktiga frågor, framför allt för företagsamheten. Vi har nu situationen att företagsamheten går ned, och vi vill ju bägge två att det ska gå i motsatt riktning. Då är det här en del som det är viktigt att ta tag i, så att man känner att det är möjligt att orka driva företag i Sverige, i hela landet.
Så, lite klargöranden. Tack så mycket i övrigt för en bra debatt!
Isak From (S):
Tack, miljöministern, för svaret! Och tack, Sven-Erik, för en viktig interpellation! Jag ställde en skriftlig fråga till ministern i höstas där jag nämnde Dragon Mining i Svartliden och deras bekymmer med framför allt samrådsförfarandet, som även miljöministern har varit inne på här.
Det är ett stort dilemma i dag att när man ska pröva en verksamhet, som i Dragon Minings fall är inom befintlig, nuvarande verksamhet, måste man ha nya samråd. Ett stort bekymmer är då att om de man ska samråda med inte vill samråda skapar man ytterligare en försening.
Det är ett av exemplen från Västerbotten, och det finns andra. Handläggningen går långsamt, och det beror på att domstolar och länsstyrelser i dag saknar tillräckliga resurser för att ta sig an ärendena och gå igenom de miljöutredningar som gjorts.
Mark- och miljödomstolen i Umeå är överbelastad med gruvmål och vindkraftsetableringar, så handläggningstiderna är nu långt över två år. Tidigare var de kortare. Sven-Erik har nämnt att de kan vara över fyra och ett halvt år.
För Svartlidens del initierade man det första samrådet 2008, och man har fortfarande inte fått tid för prövning. I skogsnäringen har man nyligen fått vänta sex månader på ett B-tillstånd. Det är väl bra om ministern har ändrat det nu.
För att anlägga en liten avlastningsplats för timmer tog det tidigare en vecka att få det prövat. Vad som har hänt under de senaste åren när regeringen har omorganiserat och valt att slå ihop miljödelegationen och länsstyrelsen är att man har skapat ytterligare förseningar i handläggningen. Men jag tror, precis som miljöministern, att det är bra att det blir färre miljöprövningsdelegationer i Sverige.
Det blir förhoppningsvis på sikt mer enhetliga och rättssäkra tillståndsbeslut som fattas i de delegationer som blir kvar. Men just nu har vi också dilemmat att man ska flytta om personal. Man har tappat personal, då viss personal väljer att inte gå över. Det gör att de nya miljödomstolarna inte har kommit i gång som de ska.
Sedan är vi tillbaka till, som vi har varit inne på tidigare, att tillståndsprövningen går långsamt till stor del beroende på att remissmyndigheter och kommuner ständigt begär längre svarstid. Ibland blir det ett totalt moment 22, där alla väntar på att ta ställning för eller emot projektet. Min direkta fråga till miljöministern här i debatten blir: Vill miljöministern ta initiativ till en gräns för svarstiden utan möjlighet till förlängning?
Det vore ett tacksamt första steg.
Isak From (S):
Det miljöministern var inne på håller jag med henne om. Vi var egentligen överens om miljöbalken när den dåvarande riksdagen beslutade om den. Men sedan händer det ju saker. Då var det inte alls det tryck och det antal ansökningar som det är i dag, framför allt i miljödomstolarna i Umeå och Luleå, med den gruvetablering och den vindkraftsetablering som är i annalkande.
Då måste sittande regeringen följa med och följa upp det. Om man lyssnar till domstolarna är resursbrist en av de stora stötestenarna. Det är klart att man måste ha pengar för att kunna anställa kompetens.
Det krävs också att man utarbetar vägledande krav för hur domstolarna ska hantera prövningar vad gäller remissvar och antal samråd vid remissomgångar. Skulle det finnas en enhetlighet tror jag att det skulle gå snabbare.
Ett tips till regeringen är också att lyssna lite mer på vilka domstolar och myndigheter som handhar ärenden med stor ekonomisk påverkan och påverkan på nya arbetstillfällen. Exempelvis Svartlidengruvan står och faller med om de får nytt tillstånd. Det handlar om 100-120 arbetstillfällen, och i inlandet i Västerbotten är det ganska mycket. Men jobben är tyvärr inte regeringens bästa gren.
Det är väl därför vi ser dagens långbänk. Men här finns det betydande förbättringspotential.
Isak From (S):
Tack, landsbygdsministern, för svaret, och tack, Gunnar, för en viktig interpellation! Jag begärde ordet när jag hörde landsbygdsministern prata positivt om den kommande perioden. Förhandlingen för perioden 2007-2013 ligger faktiskt Socialdemokraterna bakom. Inför den kommande perioden för landsbygdsprogrammets strukturfondsmedel har regeringens hållning varit minst sagt sval.
Det oroar dem som håller på med detta eftersom den långsiktiga finansieringen är viktig. Jag kommer från Västerbotten och är, precis som landsbygdsministern, älgjägare och van att ha älgfärs i frysen.
Nu har jag tonårsbarn som har bjudningar och då tar färsen slut - det blir tacos och köttfärssås och allt möjligt - så jag gick till affären för att köpa svenskproducerad köttfärs, men det fanns inte. Det är ett stort bekymmer. Det är alldeles för billigt att importera och skicka med långtradare 125 mil genom landet.
Det konkurrerar ut den svenska näringen. Det andra bekymret är hur vi får nya företagare som törs satsa på den här branschen. Jag kommer från en jordbruksbygd där i stort sett alla var lantbrukare på ett eller annat sätt för 50 år sedan; i dag tror jag att det finns fyra. Vi har en stor charkuteriproducent med ca 20 anställda.
Men det är få som törs satsa. Tillgången på riskkapital är väldigt betydelsefull. Om man kommer från Norrlands eller de norra skogslänens inland till banken och säger att man ska satsa på jordbruk skrattar de åt en. Man måste ha ett eget kapital som motsvarar det kapital man har tänkt låna för att man ska få låna över huvud taget.
Det gör att det inte är intressant. Jag vill fråga landsbygdsministern: Hur gör vi för att få nya företagare som törs satsa så att vi får en utveckling på landsbygden? Det är ju det vi efterfrågar.
Isak From (S):
Det hettar till lite grann i landsbygdsministerns anförande. Det är trevligt. Jag hoppas att det också hettar till i förhandlingarna med Moderaterna. Det lär han behöva, annars kan han alltid luta sig mot oss socialdemokrater så ska vi nog reda upp det i gammal god ordning.
Jag fick inget svar på frågan hur landsbygdsministern tänker sig att vi ska få företag som kan konkurrera med billigt importerat kött som vi skickar billigt genom hela landet. Vi har för få bönder. Vi har för få livsmedelsföretagare i alla kategorier. I dag har vi en köttproduktion som ligger på ungefär hälften av det som vi borde kunna producera.
Här behövs det en tydlig och långsiktig strategi efter 2013. De företagare som ska satsa vill ha besked nu om vad som händer efter 2013. Kommer det här att finnas kvar? Hur ser det ut? Hur kommer regelverket att förändras? Vi har en regering som är huvudansvarig för detta. Jag efterfrågar svar.
Isak From (S):
Jag tackar biträdande utbildningsminister Nyamko Sabuni för svaret även om svaret inte föranledde något stort nyhetsvärde. Vad yrkeshögskolan är och dess betydelse är väl känt för dem som är väl insatta. Det är också väl känt att yrkeshögskolan som utbildningsform har gott renommé och ger goda resultat.
YH-myndigheten menar dessutom att det är fullt möjligt att öka antalet utbildningar med minst 30 procent utan att äventyra kvaliteten. Jag har ställt denna interpellation mot bakgrund av den allvarliga situation som råder i dag med stor kompetensbrist hos företagen och betydande svårigheter att rekrytera rätt personal samtidigt som vi har en mycket hög arbetslöshet. Fru talman!
Jag har försökt få det som Nyamko Sabuni påstår bekräftat, nämligen att regeringen satsar mer på utbildningsområdet. Jag har försökt ta reda på hur mycket som den borgerliga regeringen har satsat eller hur mycket som den borgerliga regeringen har skurit ned på yrkesutbildningen sedan 2006. Det är tydligen inte så lätt att få reda på detta eftersom man ändrar innehållet i budgetposterna och flyttar runt utgiftsposter mellan olika anslag.
Vi socialdemokrater har fått flera utredningar från RUT om detta. Det som tydligast kan beläggas är att regeringen siffertricksar. Det som vi utan problem kan säga är att regeringen anslår 1,1 miljard mindre i statligt stöd till vuxenutbildningen 2012 än 2011, varav 140 miljoner mindre till yrkeshögskolan. Detta sker i ett läge då samtliga aktörer, inklusive ansvariga ministrar, anser att denna utbildningsform är bra.
Näringslivet skriker fortfarande efter kompetent arbetskraft. I detta läge är det ganska svårt att förstå att man inte tar chansen. Ett annat sätt att komma runt det siffertricksande som regeringen håller på med är att titta på antalet heltidsstuderande inom vuxenutbildningen.
År 2005 var det 107 800 som studerade inom vuxenutbildningen. År 2010 var det 86 500. Dessa uppgifter har bekräftats från Skolverket, även om det är lite svårt att gå in på detta i detalj. Jag är från Västerbotten.
Umeå universitet har tillsammans med Cerum, Centrum för regionalvetenskap, gjort en studie av rekryteringsbehovet i mitt län, Västerbottens län. Till år 2020 behöver länet rekrytera 39 000 utbildade personer inom alla kategorier.
Enligt Arbetsförmedlingens generationsskiftesrapport är antalet tillträdande ungdomar samma period 29 000. Det fattas alltså drygt 10 000 personer som på något sätt ska komma näringslivet till del, så antingen ska man flytta in till länet, eller också ska kompetensen höjas hos befintliga personer. Yrkeshögskolan erbjuder då en bra möjlighet.
Samtidigt visar Yrkeshögskolemyndighetens redovisning att bara knappt en tredjedel beviljas en utbildning. Ju färre aktörer och ju mindre kommuner, desto svårare blir det att få en utbildning beviljad. Där har vi ett ganska stort problem eftersom de flesta kommunerna i de norra skogslänen är mindre.
Isak From (S):
Jag börjar med att rikta ett tack till biträdande utbildningsministern. Men jag är inte säker på att vi kommer överens om siffrorna som det inte är helt lätt att följa. Jag tror därför att vi lämnar dem därhän. Vad vi gemensamt kan konstatera är i alla fall att det finns ett stort behov och en stor efterfrågan på området. Leveranstiden avseende utbildad arbetskraft är väldigt lång, speciellt om man ska gå hela vägen från grundskola, via gymnasium och eventuellt vidare till högskola.
Därför är yrkeshögskolan bra som en variant, speciellt för företag som behöver kompetens i mellanregistret. Det kan gälla arbetsledare, produktionsplanerare och så vidare. Även inom vård och omsorg är utbildningsformen bra och efterfrågad. Vi vet att andelen anställbara personer är väldigt stor.
Sett till alla utbildningsformer ger yrkeshögskolan det kanske allra bästa resultatet. I nuläget blir det lite problematiskt när vi har många mindre aktörer, många mindre privata utbildningsanordnare och många mindre kommuner som lägger väldigt mycket tid och resurser på ansökningar till yrkeshögskolan.
Det gör man tillsammans med näringslivet som satsar på och tror på det här. Vid ett nej tappar man intresset; lite grann tappar man geisten. Yrkeshögskolemyndigheten själv säger att det utan problem skulle gå att öka antalet med 30 procent om ekonomin fanns. Det är därför bra att regeringen är villig att gå in med pengar.
Näringslivet, myndigheten själv och berörda tycker att yrkeshögskoleutbildningen är en bra utbildningsform. Det är väl upp till bevis här när det gäller att tillskjuta resurser som finns. Jag skulle dock vilja höra lite mer om detta.
När både företaget och den anställde anser att kompetensen behöver höjas är det inte självklart att flytta till den ort där Yrkeshögskolemyndigheten beviljat utbildningen i fråga. Har myndigheten startat en utbildning hänvisar den nämligen till den utbildningen.
Det är klart att det inte är helt lätt för en familjeförsörjare, för en far eller en mor, att flytta från hemorten i Norrlands inland till någon av Stockholms kranskommuner. Där anordnas de flesta utbildningarna. Det är betydligt lättare om man kan få utbildning på hemorten.
För år 2011 är det fyra eller fem - jag minns inte riktigt - kommuner i Västerbotten som fått sina ansökningar beviljade, så vi har nu ganska många privata aktörer och även kommuner som inte fått sina ansökningar beviljade. Vad avser ministern att göra åt detta?
Isak From (S):
Tack, Nyamko Sabuni. Jag konstaterar att vi i huvudsak är överens. Vi har fortfarande en skyhög arbetslöshet och en brist på kompetent arbetskraft för företag och offentlig sektor att anställa. Det tror jag att vi är helt överens om. Det är detta jag menar när jag säger att det i detta läge är en lång leveranstid.
När arbetslösheten och kompetensbristen är här i dag kan vi inte förvänta oss att det är de som i dag går i grundskolan eller gymnasiet som kommer att fylla hela efterfrågan. Då är yrkeshögskolan en bra möjlighet. Den situation vi har i dag är att små utbildningsanordnare och i huvudsak små kommuner, och även stora kommuner, lägger ganska stora pengar på ansökningar.
De blir sedan inte beviljade att starta utbildningen. Då riskerar man hela utbildningsformens acceptans. Det handlar om att näringslivet ska vara med och intressera sig för detta. Om de hela tiden får avslag på sina ansökningar kommer det inte att vara intressant i framtiden att vara med.
Det jag hör när jag är ute och talar med både anordnare och företag är att man måste få i gång detta. Man ser väldigt tydligt att YH-ansökningar och beviljningar i storstadsregionerna ökar mest i antal. Det är väl belagt.
Det är ganska mycket energi och pengar som i dagsläget hamnar i papperskorgen därför att det arbete som görs i de mindre kommunerna i huvudsak inte renderar någon utbildning. Här fattas det långsiktiga arbetet. Just nu tycker jag att det mest liknar att vi ska frisera siffrorna nu. Det finns ett tydligt behov. Det är dags att leverera.
Isak From (S):
Tack, infrastrukturministern, för svaret, och tack, interpellanterna, för viktiga interpellationer! Jag ska börja med att kommentera de två senaste inläggen. Edward Riedl säger sig vara glad för EU:s beslut om prioritering av viktig infrastruktur. Det är bra. Men, Edward, det räcker inte att vara glad. Det handlar faktiskt om hur vår svenska regering kommer att prioritera.
Hittills har man presenterat en nationell plan fram till 2021. Där finns inga av de nationellt angelägna projekten som vi har diskuterat i dag med. Vi har presenterat en budget där vi har lyft fram det som är absolut viktigast nu, nämligen att komma i gång med projekteringen av de angelägna objekten.
Vi kan inte avsätta pengar direkt innan vi vet hur mycket det här kommer att kosta. Vi har i vår nationella infrastrukturplan fram till 2021 prioriterat den viktiga infrastrukturen. Där finns medel till finansieringen. Herr talman!
Under de senaste månaderna har det varit minst fem avåkningar på E4:an av tunga lastbilar. De har orsakat varaktigt långa stopp för tillverkningsindustrin. Enligt Trafikverket återstår 25 mil av E4:an genom Sverige att åtgärda till antingen "1+2"-väg eller "2+2"-väg.
I Västerbotten och Norrbotten är det 8 mil vardera. På flera av dessa sträckor finns färdiga ombyggnadsplaner, men den sittande regeringen har inte anvisat några pengar de närmaste åren. Däremot har man från regeringens sida framfört kraven att 30-40 procent av gods ska flyttas från väg till järnväg. Och det är då, herr talman, som det blir intressant.
Jag och vi socialdemokrater menar att 30-40 procent faktiskt är en bit på väg men långt ifrån tillräckligt. Vi vill betydligt mer, och det har vi också presenterat i vår långsiktiga infrastrukturmotion, som Siv Holma just hänvisade till. Herr talman!
Om man bortser från malm och stål, pellets och skogsråvaror går i dag 98 procent av allt styckegods till och från vår viktiga tillväxtindustri i Norrland på lastbil. Något beslut om byggande av Norrbotniabanan har inte kommit till stånd.
Mina kolleger har tidigare här på ett förträffligt sätt lyft fram EU-kommissionens prioritering av hela Botniska korridoren till TEN-T-status, som möjliggör viktig medfinansiering. Men vad händer under tiden? Med regeringens saktfärdighet kommer det att ta minst 15 år till innan man har fått till stånd en färdig Norrbotniabana.
Vilka negativa konsekvenser kommer det att ha för den svenska tillväxten och den svenska ekonomin? Det skulle jag vilja ha svar på från infrastrukturministern.