KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Antoni (M):
Rysslands ambitioner att använda kärnkraften som geopolitiskt maktmedel är välkända i väst. Den tjeckiska regeringen har beslutat att utesluta det ryska energibolaget Rosatom från möjligheten att lämna anbud på Tjeckiens största infrastrukturprojekt, bygget av nytt kärnkraftverk. Den tjeckiska regeringen anger säkerhetsskäl till uteslutningen.
EU-parlamentet antog nyligen en resolution om Ryssland där man manade till stopp för Rosatom i Europa. Samtidigt har statliga Vattenfall avtal med Rosatom om kärnbränsleleveranser till Ringhals i mitt hemlän. Därför vill jag fråga statsrådet Damberg: På vilket sätt avser regeringen att fånga upp Rysslands ambitioner att använda kärnkraften som maktmedel i den nya säkerhetspolitiska strategin?
Helena Antoni (M):
Regeringen har uppdragit åt Myndigheten för digital förvaltning att ta fram en digital infrastruktur för vaccinationsintyg. Målet var att det skulle finnas på plats den 1 juni för att sedan kunna tas i bruk den 1 juli. I går gav Europaparlamentet grönt ljus åt EU:s digitala covidbevis.
För att se till att återstarten sker så snabbt, smidigt och säkert som möjligt vill jag fråga infrastrukturministern: Hur avser regeringen att säkerställa att covidbevisen finns på plats i tid till den 1 juli, och vad är planen för alla de unga som inte hunnit få vaccin men som haft covid-19? Varför ska den delen behöva dröja till augusti?
Per Olsson Fridh (MP):
Tack, Helena Antoni, för frågan! Vi kommenterar inte det därför att det inte är så det ligger till. Som jag också tror att ledamoten anförde i debatten är detta ett nytt instrument som är under uppbyggnad. Det är klart att det traditionella gåvobiståndet fortfarande dominerar svenskt bistånd. Att det därmed också är det som dominerar arbetet på myndigheten är inte särskilt konstigt utan ganska naturligt.
Detta med att enprocentsmålet skulle stå i vägen för ett effektivt garantiinstrument har Helena Antoni själv hittat på.
Per Olsson Fridh (MP):
Less is more. Det är en utmärkt devis i jazz, men inte i biståndet. Där är det helt förödande. Med mindre resurser blir det mindre gjort. När Moderaterna vill skära så kraftigt i svensk biståndsbudget är det färre barn som får mat i magen och tillgång till skola. Färre flickor och kvinnor får tillgång till adekvat hälso- och mödravård.
De som står upp och kämpar och riskerar sina liv i det krympande demokratiska utrymmet i vår värld kommer att få mindre skydd och stöd. Det är konsekvenserna av den moderata biståndspolitiken. Det är heller inte mer effektivt att göra av med mindre pengar. Det är inte heller mer effektivt att ställa vårt enprocentsmål mot garantiinstrumentet.
Det verkar också finnas en moderat missuppfattning om att målet med svenskt bistånd är att göra av med 1 procent av svensk bni på utvecklingssamarbetet. Det är inte heller sant. Målet med svenskt bistånd är att förbättra förutsättningarna för människor som lever i fattigdom och under förtryck. Dessa behov är otroligt stora världen över.
För att vi ska ha någon rimlig möjlighet att planera långsiktigt och förutsägbart för detta säger vi att vi avsätter minst 1 procent av Sveriges bni i den solidariteten. Det möjliggör för oss att ha långsiktiga planeringsförutsättningar och vara i starka partnerskap med världens fattiga. Det vill Moderaterna svika.
Per Olsson Fridh (MP):
Det här är en otroligt viktig frågeställning och en utmaning för världen just nu. Jag tycker att Sverige ska kunna erbjuda verktyg längs med hela värdekedjorna för en omställning till jämlikhet, jämställdhet och hållbarhet i den globala ekonomin. Det betyder att biståndet måste klara av att docka i också andra instrument utanför biståndets verktygslåda.
Det handlar om andra garantier, till exempel Exportkreditnämndens viktiga arbete, och annan exportfrämjande verksamhet. Det handlar om svenska företags kompetens och kapacitet precis som om civilsamhällets organisationer eller myndigheter som är experter och kan bidra till den här utvecklingen.
Hur kan vi hitta dessa bryggor och kopplingar där olika instruments integritet och målsättningar kan värnas men samtidigt bredda det svenska erbjudandet i lägre medelinkomstländer och i låginkomstländer och därmed bidra till ökade resurser? Det tror jag är en otroligt viktig framtidsfråga.
Tillsammans med Anna Hallberg, utrikeshandelsministern, jobbar vi just nu med att försöka hitta och få ihop de myndigheter som är närmast sörjande - kan man säga - för att få detta att fungera.
Per Olsson Fridh (MP):
Vi är överens om den viktiga kopplingen mellan både gåvobiståndets potential till utveckling och garantiinstrumentets potential till utveckling och hur dessa kan skapa ytor där också andra viktiga svenska verktyg och fördelar kan vara en del.
Vi vet att när vi med biståndet bidrar till kapacitetsutveckling i låginkomstländer eller lägre medelinkomstländer för till exempel en hållbar upphandling är det också svenska företag som ligger bra till för att vinna dessa upphandlingar, eftersom de också bär på en djup kunskap i de här frågorna. Vi utbildar inte för upphandlingen med någon form av villkorande att det ska vara svenska företag som vinner upphandlingarna. Det gör andra länder.
Vi gör inte så, för det är inte det som är målet med biståndet. Men vi vet att det skapar den typen av förutsättningar. Ju bättre vi blir på att förstå varandra, komma nära varandra och prata över sektorsgränserna, desto mer kommer de här ytorna att växa. Jag tror att det är väldigt viktigt.
Tillsammans med Norden och med EU tror jag att Sverige spelar en enormt viktig roll i att vara en balanserande partner till många låginkomstländer, som annars måste stå och välja mellan alternativ - ledamoten nämnde vissa av dem - som vi inte riktigt tror på i lika stor utsträckning och där hållbarhet kanske är mer av en chimär. Jag delar bilden av att det här är en framtid.
Låt oss bygga ett trovärdigt och bra svenskt alternativ längs med hela värdekedjorna, där hela vår utrikeshandel och bistånds- och utrikesportfölj bidrar tillsammans till utveckling i världen!
Per Olsson Fridh (MP):
Jag vill då också passa på att ge Hans Wallmark rätt i att det är klart att handel är ett enormt viktigt verktyg för den här hållbara ekonomiska utvecklingen. Det gläder då såklart Hans Wallmark att veta att vi också i svenskt bistånd stöder utsatta och fattiga länder i deras anslutningsarbete till WTO och i deras arbete med att kunna förhandla om handelsavtal.
Vi stöttar och ligger på i EU-ländernas handelspolitik för att EU ska ta hänsyn till utvecklingsländernas behov och intressen. Vi är en stark röst i det multilaterala systemet inom WTO mot protektionism som slår hårt just mot utvecklingsländernas exportmöjligheter. Handel är ett enormt viktigt instrument i fattigdomsbekämpningen, och likaså investeringar. Men återigen måste vi fundera på: Vad krävs för att investeringar ska komma på plats?
Jag gjorde nyligen en resa till Bangladesh, och inför resan träffade jag svenska näringslivsintressen som finns på plats med produktion i Bangladesh. Jag frågade dem: Vad är det för två medskick ni vill ge mig när jag träffar regeringsrepresentanter i Bangladesh för vad som krävs för att era investeringar ska fortsätta att öka i det här landet? De svarade: Ge oss ren energi, och ge oss ökad social dialog så att vi vet att våra produkter är gröna och rättvisa! Då kommer vi att kunna öka våra investeringar.
Det här är områden där biståndet definitivt kan hjälpa till och där vi kan bidra till förutsättningarna för den här hållbara tillväxten, förutsättningarna för människor att vara delaktiga i ekonomin och förutsättningar för länder att resa sig ur fattigdom och få tillgång till de globala marknaderna på ett rättvist och hållbart sätt. Avslutningsvis gläder det mig att ni har bjudit in till debatten i dag. Det gläder mig att vi har de här diskussionerna. Tack för vänliga ord och delat engagemang för världen som helhet! Det är en bra utgångspunkt för diskussioner.
Jag tror att när vi förstår varandra bättre och känner till intressen och ingångar kommer vi också att komma längre i förståelsen för varför världen är viktig för Sverige och varför Sverige är viktigt för världen.
Per Olsson Fridh (MP):
Jag har i mina tidigare svar försökt förklara att sedan Riksrevisionen gjorde sin granskning, sedan den period för vilken Riksrevisionen granskade just synergierna mellan det långsiktiga och humanitära biståndet, har regeringen vidtagit flera åtgärder. Det hade vi gjort innan Riksrevisionen presenterade sin granskning. Att därefter presentera samma åtgärder en gång till är inte särskilt effektivt.
Vi har sedan den period som Riksrevisionen granskade ökat personalkapaciteten och ökat vår kompetens kring nexusfrågorna. Vi har skrivit in just den typen av synergier i flera av våra bilaterala biståndsstrategier. Vi har också legat på FN:s fonder och program och Världsbanken att utveckla policyer, kunskap och kompetens i fråga om att jobba i just de miljöer där de synergierna behöver öka.
Regeringen har alltså levererat på de brister som fanns långt tidigare, kanske till och med under den tid Moderaterna hade ansvar för biståndet i Sveriges regering. Det är glädjande att höra i klartext från Magdalena Schröder att Moderaternas ambition är att sänka det svenska biståndet. De vill sänka volymerna i svenskt bistånd. Men minskade volymer är inte detsamma som effektivitet, Magdalena Schröder. Det är inte samma sak som biståndseffektivitet.
Att dessutom, som Moderaterna vill, styra biståndet med icke-biståndspolitiska principer, såsom återtagande av asylsökande som får avslag här i Sverige, är inte heller biståndspolitiskt effektivt. Det minskar varken fattigdom eller förtryck någonstans i världen. Jag är glad för de här interpellationerna, för möjligheten att debattera biståndet och för den ömsesidiga förståelsen av Sveriges roll i världen och det globala engagemanget.
Men jag tror inte att det just nu är tider att backa undan. Nu är det tider att kliva fram. Nu ska vi vara stolta över vårt enprocentsmål, stolta över vårt bistånd, stolta över den roll vi spelar i FN, i Världsbanken och i multilaterala forum för att driva på utveckling, fred och frihet.
Per Olsson Fridh (MP):
har frågat mig vilka initiativ jag kommer att vidta för att stärka arbetet mot korruption inom biståndet. Magdalena Schröder har tidigare ställt liknande frågor till min företrädare Peter Eriksson som har förklarat hur antikorruptionsarbetet har stärkts. Sverige verkar i de svåraste miljöerna där biståndet behövs mest, men där korruptionen ofta är utbredd. Antikorruption är en högt prioriterad fråga för regeringen, och en stor mängd aktiviteter genomförs.
Regeringen har hittills arbetat brett med att bemöta korruption både som utvecklingshinder och som risk. Regeringen har genom mål om minskad korruption i strategierna för det internationella utvecklingssamarbetet stärkt Sidas arbete. Majoriteten av de nyligen antagna strategierna inkluderar mål om antikorruption, ett arbete som kommer att drivas vidare framgent.
Tack vare ett ökat förvaltningsanslag har Sida även utökat antalet controllers i verksamheten, både i fält och här hemma i Stockholm, samt rekryterat fler anställda med antikorruption som specialitet. Regeringen har också stärkt kopplingen mellan demokrati och antikorruption. Det uppdrag om demokrati som Sida fick under 2020 inkluderade förstärkning av antikorruptionsarbetet. Även skrivningen om antikorruption i strategin om MR, demokrati och rättsstatens principer stärktes.
Utöver det utgör antikorruption en prioritering under demokratisatsningen där målet är att främja framväxten av effektiva och oberoende institutioner, inklusive frånvaro av just korruption. Regeringen fortsätter även att verka mot korruption och oegentligheter gentemot de multilaterala organisationerna.
Avslutningsvis vill jag poängtera att det är avgörande att arbeta mot korruption för att de mest sårbara och utsatta människorna ska kunna lämna fattigdom och förtryck.
Per Olsson Fridh (MP):
Än en gång tar Magdalena Schröder upp gamla uppgifter som hon ställer mig till svars för. Magdalena Schröder vet om att vi i början av 2020 antog en ny samarbetsstrategi för Tanzania, med kraftigt minskade volymer och minskat direkt stöd till staten, av den anledningen att vi vid återkommande dialog med den tanzaniska regeringen inte har fått något stöd eller gehör för våra principer gällande demokrati, mänskliga rättigheter, rättsstatens principer och korruption.
Vi agerar i enlighet med de principer vi har skrivit ut i budgeten. Vi samarbetar i mindre utsträckning med de stater som inte vill ställa upp på våra demokratiska principer och jobba med mänskliga rättigheter. Då styr vi om biståndet till andra aktörer, icke-statliga aktörer. Det gör också att volymen på totalen oftast går ned i de här samarbetsstrategierna, då det civila samhället inte kan svälja den typ av resurser som statliga aktörer ofta kan. Vi fullföljer detta, och det finns flera exempel på det här.
Ett annat är Kambodja, där vi har gjort en kraftig omläggning av biståndet just på grund av att det finns en avsaknad av dialog och gehör för just demokratiska principer och mänskliga rättigheter. Jag tror att korruption måste ses som en fråga i sig, som vi måste attackera, angripa, jobba med och lära oss mer om.
Vi måste följa upp den bättre och jobba bort den. Men korruption och antikorruption måste också vara någonting som genomsyrar allting och allt arbete som vi gör. Jag vill passa på att nämna ytterligare en sak. Om vi tittar på var korruptionen är som mest utbredd ser vi att den till exempel finns i väldigt stor utsträckning inom fossil industri. Omställningen av energisektorn mot förnybar energi blir därmed också ett sätt att minska korruptionen.
Vi måste se detta som den komplexa fråga det är. Vi kan inte förenkla det, men vi måste angripa det.
Per Olsson Fridh (MP):
Ja, det gäller att jobba med alla resurser vi har och de medel som står till buds på de ytor och i de sammanhang vi befinner oss. Det handlar om stöd till lokala opinionsbildare och till nätverk av kvinnor och nätverk av män som kan jobba med att upptäcka och motarbeta detta utan att det leder till stigmatisering, utanförskap eller utestängning för att man väljer att bryta mot sedvänjor som dominerat under lång tid.
Det handlar om att stötta religiösa aktörer att stå upp och tala om detta och att stötta beslutsfattare att våga presentera, driva igenom och leva upp till lagstiftning. Det handlar också om att jobba globalt med normer som skapar ökat utrymme så att vi mycket starkare kan driva på för kvinnors och flickors sexuella rättigheter och hälsa.
Jag hoppas att den nya administrationen i USA, som tar avstånd från president Trumps vedervärdiga politik på detta område, öppnar för nya möjligheter att jobba mer aktivt med detta globalt, för det behövs. Dessa vedervärdiga övergrepp på flickor och kvinnor, ofta i allt tidigare ålder, måste få ett slut. Jag avslutar med att tacka Amineh Kakabaveh för hennes välkomnande av mig till kammaren.
Jag vill också tacka för interpellationen och för hennes oförtröttliga arbete med att hela tiden lyfta upp flickors och kvinnors utsatthet, våldsfrågor och annat förtryck. Vi måste våga lyfta upp detta, prata om det och mobilisera resurser och politik för att bekämpa det.
Per Olsson Fridh (MP):
Svenskt bistånd är resultatorienterat och effektivt. Och vi är kanske främst i världen vad gäller uppföljning. I alla fall visar de internationella utvärderingarna och mätningarna av biståndets aktörer ungefär detta. Det gäller såklart också vårt engagemang och vårt arbetssätt i Mali. Ja, med handen på hjärtat, vi jobbar med rätt frågor i Mali.
Att kvinnor inte finns vid bordet är anledningen till att vi måste säkerställa och jobba med att stötta kvinnors organisering och deras röster och möjliggöra för dem att ta plats vid det förhandlingsbord där de i dag saknas. Att utvecklingen inte vänder över en natt på grund av svenska biståndsinsatser måste vi nog ha respekt för, särskilt i en så bräcklig och svag kontext som Mali utgör. Vi följer noga den oroande utvecklingen.
Vi stöder Ecowas och Afrikanska unionen. Vi har nära samtal med FN och med EU och såklart också med Frankrike kring denna utveckling. Vi är flexibla i svenskt bistånd. Det är en av våra styrkor. Också den nya strategin är flexibel och möjliggör för Sida att programmera och programmera om, ingå nya avtal och avsluta gamla utifrån hur världen nu väljer att koordinera sig för Mali.
Det måste vi såklart fortsätta med. Det övergripande syftet nu är att vi får till en konstitutionell ordning med demokratiska institutioner som respekteras i Mali, en inkluderande dialog och en fungerande övergångsprocess som mynnar ut i demokratiska fria och rättvisa val i Mali. Det är angeläget. Därifrån kan vi sedan fortsätta arbetet med en utveckling för Mali att möta alla de utmaningar som landet har. Vi har fryst stöd. Det gjorde vi efter den första kuppen.
Vi har nu avvaktat igen efter denna kupp. Det är så vi får göra i ett läge som är så bräckligt och i en kontext som är så svag som den i Mali. Men vi fortsätter att vara där, och vi fortsätter att försöka vara ett gott stöd.
Per Olsson Fridh (MP):
Jag tycker att det är alldeles utmärkt att Helena Antoni läste direkt ur Riksrevisionens rapport. Det är riktigt att det är så de beskriver detta, men det är också så att de inte kan bedöma om det faktiskt har lett till att Sidas personal har valt bort garantier framför andra instrument.
Inte heller skriver Riksrevisionen någonstans i det utdrag vi fick höra här någonting om enprocentsmålet, och det var det jag refererade till i vår tidigare diskussion i ärendedebatten: Att enprocentsmålet skulle vara ett hinder eller stå i vägen för garantiinstrumentet är ingenting som Riksrevisionen beskriver alls, utan just det har Moderaterna faktiskt hittat på själva.
Detta är dock en interpellation som handlar om Sidas garantiinstrument, och det tror jag på. Jag instämmer verkligen i det interpellanten sa i sin inledning om betydelsen av garantiinstrumentet. Det är ett fantastiskt instrument, fick vi höra, och jag kan bara hålla med. Det är också därför regeringen har dels ökat garantiinstrumentets volymer, dels stärkt Sidas kapacitet att fortsätta jobba med och utveckla garantiinstrumentet.
Detta borde Moderaterna tycka är oerhört bra, men riktigt så låter det ändå inte här i debatten. Jag är nyss hemkommen från Kenya, där jag träffade partner till Sida som tar del av garantiinstrumentet. Jag mötte där en kvinna som heter Victoria Sabula och är chef för en afrikansk investeringsfond för nystartade företag med fokus på omställning och förnybar energi. Allting är väldigt småskaligt.
I mötet med mig delade hon med sig av sitt engagemang för att få finansiering för bland annat solceller på den kenyanska landsbygden. Hon har själv växt upp utan elektricitet men också varit med om förändringen att få tillgång till elektricitet. Detta gav henne övertygelsen att en förändrad framtid för många av världens fattiga behöver gå genom tillgång till en hållbar och grön el, och den övertygelsen delar jag.
"Som liten skickade min mamma mig till skogen med noggranna instruktioner om vilken ved och hur mycket jag skulle komma tillbaka med. Ju äldre jag blev, desto mer ökade förväntningarna på hur mycket jag kunde bära. Men så måste det inte bli för kommande generationer." Så uttryckte hon sig vid sitt möte med mig. Med hjälp av garantiinstrumentet har småskaliga jordbrukare och lantbrukare i Kenya fått möjligheter som kommer med el och elektrifiering.
De kan förpacka bättre och smartare, kyla ned, öka skördens hållbarhet, förädla och få tillgång till fler och större marknader. Detta sker ofta tillsammans med traditionellt gåvobistånd och kapacitetsutveckling. Våra olika verktyg i biståndslådan kompletterar varandra; de står inte i motsättning till varandra. De utvecklas inte trots varandra utan tack vare varandra. Människor som Victoria bär på förändring.
Hon skapar och möjliggör förändring, och det är bara att ödmjukt låta sig inspireras. Jag är glad att svenskt bistånd får både människor och marknader att växa och att vi möjliggör för skogen att stå kvar.
Per Olsson Fridh (MP):
Det var väldigt bra att vi än en gång fick höra direkt från Riksrevisionens rapport. Inte heller denna gång fick vi höra någon direkt koppling från Riksrevisionen till enprocentsmålet. Man har inte kunnat bedöma om denna utmaning - som såklart finns, annars hade den inte kommit upp i rapporten - faktiskt har lett till att Sidas personal valt bort garantier till förmån för andra instrument.
Vi fick också höra av Helena Antoni att det faktiskt är hon själv som tror att det här är kopplat till enprocentsmålet, och det var bra att vi fick reda ut detta. Moderaterna har nu upprepade gånger här i kammaren försökt att använda Riksrevisionens rapport om garantiinstrumentet som argument för sina egna förslag om att skära ned i biståndet, trots att det alltså inte finns ett direkt samband mellan enprocentsmålet och de utmaningar som Riksrevisionen pekar på. Det är synd, tycker jag, men det är inte särskilt förvånande.
Tidigare har Moderaterna försökt att argumentera för sänkt bistånd genom att hänvisa till att biståndet behöver bli mer effektivt. Men när internationella undersökningar visat att Sverige ligger i topp vad gäller bistånd såväl när det gäller resultat och effektivitet som när det gäller uppföljning har den argumentationen minskat något. Moderaterna har också försökt att argumentera för sänkt bistånd med hänvisning till att det finns en utbredd korruption i världen, kanske särskilt i svaga stater, där utmaningarna är stora och fattigdomen utbredd.
När regeringen har visat vilken vikt vi lägger vid antikorruptionsarbetet, både som tematisk ingång i utvecklingssamarbetet och när det gäller hur vi förstärkt Sidas möjlighet att följa upp biståndet på plats, har även dessa argument sinat. Nu försöker Moderaterna än en gång att hitta argument för sina neddragningar av biståndet genom att tolka - nästan vantolka - en annars väldigt bra och välkommen rapport från Riksrevisionen.
Jag upprepar det gärna igen: Det finns inget samband mellan garantiinstrumentets utmaningar och utvecklingsmöjligheter och enprocentsmålet som finansieringsmetod för svenskt utvecklingssamarbete. Jag rekommenderar Moderaterna att boka ett studiebesök på Sida, där man tillsammans med personalen kan fördjupa sig i dessa utmaningar och hur man kan komma åt dem. Svenskt utvecklingssamarbete syftar till att förbättra förutsättningarna för människor som lever i fattigdom och under förtryck.
Vi bidrar till en global hållbar utveckling. Vår verktygslåda är bred. Den innehåller kapacitetsutveckling, policyutveckling, stöd till innovation, långsiktiga utvecklingsprojekt och humanitärt stöd. Vi tar ned riskerna för investerare, bidrar till insatser för fred och mycket mer. Än en gång: Våra olika verktyg kompletterar varandra; de står inte i motsättning till varandra. De utvecklas inte trots varandra utan tack vare varandra.