Torbjörn Björlund (V):
Jag har noterat att talmannen är ivrig med att vi fattar oss kort eftersom timmen är sen. Jag ska till och med försöka mig på ett anförande som blir kortare än jag hade tänkt. I betänkandet behandlas en del frågor inom idrotten som vi tidigare debatterat. Vi återkommer ju med jämna mellanrum till de här frågorna. Inte desto mindre gäller det viktiga frågor som det är värt att återigen lyfta fram. Jag yrkar bifall till reservation 1, men som vanligt står vi bakom alla reservationer som vi har undertecknat.
Frågan om idrottsetiskt arbete är kanske en av de viktigaste frågorna som vi har att hantera. Det handlar om den värdegrund som idrotten måste vila på för att vara accepterad. Inte minst gäller det hbt-frågorna som här lyfts fram. Kunskapen på området är fortfarande väldigt dålig både i samhället i stort och inom idrottsrörelsen. Vi i Vänsterpartiet vill att detta uppmärksammas.
Ett sätt och ett incitament kan vara att ha riktade medel för att åtgärda detta, alltså att vi höjer kompetensen och förmågan inom idrottsrörelsen när det gäller att hantera de här frågorna. Vi kan tänka oss att åtminstone diskutera dessa i en kommande budgetdiskussion. Det kan också gälla andra områden där värdegrunden är viktig. Jämställdhetsområdet är ett sådant exempel. Men där har vi kanske uppfattningen att det är mer etablerat.
Ett arbete med detta pågår på ett annat sätt inom idrottsrörelsen än när det gäller hbt-frågorna. Naturligtvis måste vi hålla ögonen på det här och se till att också det arbetet fortsätter, men på ett sätt är det här mer inarbetat. En annan sak som kan vara föremål för ett intensifierat arbete är de funktionshindrades situation. I betänkandet pekar vi på vissa saker. Kunskapen behöver öka också här. Vi lyfter fram anläggningsfrågan.
Den måste vi lyfta fram och mycket mer arbeta med eftersom den är en av de mest angelägna frågorna att just nu diskutera när det gäller handikappanpassning och sådant. Det handlar dock kanske inte bara om funktionshindrade. Tillgången till anläggningar är en kärnverksamhet, en grundbult, inom idrottsrörelsen. Därför är det kanske viktigt att speciellt lyfta fram detta med tillgången till anläggningar.
Att man har tillgång till anläggningar för att över huvud taget kunna idrotta har att göra med idrottens infrastruktur. Detta är en oerhört viktig fråga som jag tycker att vi behöver lyfta fram på flera olika sätt. I kommande budgetar när vi vunnit nästa val och så vidare kommer vi naturligtvis att ännu mer lyfta fram de här frågorna. I detta arbete är kommunerna de viktigaste aktörerna. Det är de som är motorerna i sammanhanget. Vi vet att - detta framgår i betänkandet - 70 procent av alla anläggningar är kommunala.
Det innebär att det är kommunernas ekonomi som egentligen avgör hur frågan kommer att hanteras och bli föremål för ett slags förbättring i framtiden. Det är oerhört stor skillnad mellan politiken på den rödgröna sidan och alliansregeringens politik. Vi dränerar inte kommunerna på pengar. Vi ser i stället till att de får pengar att använda inte bara till kärnverksamhet som man brukar säga utan också och inte minst till idrotten, fritiden och anläggningsstödet.
Vi sänker inte skatter och använder pengarna till annat, utan vi ser till att vi får in pengar som vi använder till kommunstöd för att få en bättre fördelning av pengarna. Anläggningsfrågan är oerhört viktig för föreningslivet inom idrotten. Utan anläggningar kommer man inte att kunna hantera detta, utan då får man hantera det själv och då på ett sådant sätt att kärnverksamheten inom idrotten - idrottsutövandet - drabbas.
Därför tycker vi att det är oerhört viktigt att se till att förutsättningar finns för att bygga fler och naturligtvis handikappanpassade anläggningar - i dag en kärnverksamhet i sig. Vi lyfter också fram byggandet av fler näridrottsanläggningar, att det finns både handikappanpassade anläggningar och näridrottsanläggningar där barn och ungdomar är verksamma. Detta är oerhört viktigt.
Från både jämställdhetssynpunkt och jämlikhetssynpunkt är det viktigt att ha det perspektivet. Det här med att bygga fler anläggningar och att bygga dem där barn och ungdomar finns så att dessa har tillgång till dem är helt enkelt ett rättviseperspektiv. Det handlar om att kärnverksamheten inom idrotten, aktiviteten, kan bli det som föreningarna håller på med. I en ny regering i höst kommer vi att prioritera de här frågorna för, som vi tror, idrottens bästa.