Per Bolund (MP):
Det är viktigt att klarlägga hur det svenska pensionssystemet fungerar innan vi diskuterar själva sakfrågan i denna interpellationsdebatt. Vi har en sedan länge fastslagen struktur för hur svenska pensionspengar ska förvaltas. AP-fonderna, de buffertfonder som finns i pensionssystemet, förvaltas i enlighet med lagstiftning. Det är lagstiftningen som styr deras verksamhet och inte regeringen genom direkt påverkan i investeringar.
I lagstiftningen slås också fast kriterier för miljö och etik och att man ska ta hänsyn till miljö och etik i sina placeringsbeslut. Det står också att det inte ska stå i konflikt med avkastningskravet. I modern förvaltning visar det sig inte vara en konflikt, utan tvärtom ser vi att investeringar i det som är hållbart och som leder till exempelvis minskad klimatpåverkan också är lönsamt.
Det är glädjande att det finns stöd för att agera ännu mer kraftfullt för att minska våra hållbarhetsproblem både socialt och miljömässigt. Regeringen har haft en hög ambition när det gäller att se till att det finns ett starkt stöd för AP-fonderna i fråga om att fortsätta att driva en ännu mer aktiv inriktning i framtiden för att värna både social och miljömässig hållbarhet.
Därför tog vi fram ett nytt förslag om styrningen av AP-fonderna. Tyvärr fanns det ingen enighet om förslaget i Pensionsgruppen. Förslaget hade inneburit att vi hade höjt ambitionsnivån rejält när det gäller hållbarhetsaspekter i förvaltningen och bland annat krävt att pensionsfonderna ska göra ansvarsfulla investeringar.
Sedan lång tid pågår ett arbete inom AP-fondsstrukturen, där man har arbetat med hållbarhetsproblem på ett sätt som är ganska banbrytande och där Sverige och de svenska AP-fonderna i många stycken varit föregångare för de internationella marknaderna.
Man har till exempel haft en samverkan i Etikrådet, där man har fört en dialog och tittat gemensamt på vilka konventioner som Sverige har ställt sig bakom och hur frågor om investeringar kan hanteras, så att det inte investeras i bolag som bryter mot de konventioner som Sverige har ställt sig bakom.
I Etikrådet pågår också en dialog med utländska bolag som kan kopplas till kränkningar av internationella konventioner som Sverige har ställt sig bakom. Man försöker dels få bolag att åtgärda problem, dels se till att bolagen antar förebyggande policyer och processer för att hindra framtida kränkningar av sådana konventioner.
Man använder direkt dialog med bolag som ett verktyg för att få till stånd en förändring, men man arbetar också genom att samverka med andra investerare och lägga fram aktieägarförslag på bolagsstämmor för att sätta extra tryck bakom sina möjligheter att påverka. Man kan även agera genom medierna för att föra en dialog på en högre nivå. Om dialogen inte leder till önskad förändring hos bolagen kan Etikrådet, som en sista utväg, rekommendera AP-fonderna att utesluta bolaget.
Det finns processer som pågår och där man försöker hantera denna typ av frågor. Jag utgår från att man för en dialog även om dem. När det gäller Västsahara har Etikrådet i sin analys fokuserat på bolag som på olika sätt kan kopplas till utvinning av mineraltillgångar från Västsahara.
Målet för Etikrådets dialoger är att få bolagen att antingen upphöra med utvinning eller köp av mineraltillgångar från Västsahara eller påvisa att utvinningen eller köpen genomförs i enlighet med den västsahariska befolkningens intressen och önskemål i linje med FN:s utlåtande från 2002 angående situationen i Västsahara.