Peter Hultqvist (S):
Jag pekade i mitt första inlägg på de risker som jag ser för svenska jobb, svensk produktutveckling och svenskt varumärke när det gäller Vin & Sprit. Det är många som gör uttalanden i ett sådant här läge, just när en affär sker. Men det som man måste bedöma när man bedömer ett företag är inte de inledande ambitionerna, för alla vill naturligtvis att det ska gå bra.
Pernod är en internationellt stor koncern som också är att betrakta som seriös, och en lokal fackordförande har naturligtvis förväntningarna och förhoppningarna att jobben blir kvar i Sverige. Men hur ser det här ut på medellång sikt och på lång sikt, med stordriftsfördelar i en stor koncern? Saker och ting förändras genom åren. Så sker i stora koncerner, och så har det alltid varit.
Jag tror inte att man ska hänge sig åt alltför mycket av nostalgi och tänkande på förhoppningar här, utan risken är uppenbar att det är den utvecklingen vi kan se. Ministern kan inte heller ge några garantier på den punkten. Det har också gjorts ett stort nummer av köpeskillingen, 55,4 miljarder. Det är mycket pengar. Det skulle, enligt de uttalanden jag har läst bland annat i tidningar, minska statens ränteutgifter med 2,2 miljarder.
Problemet med den här redovisningen är att man lämnar två viktiga poster. Det är nämligen så att Vin & Sprit levererar in 800 miljoner i årlig aktieutdelning till staten. Dessutom betalade Vin & Sprit 750 miljoner i bolagsskatt förra året. Av de 2,2 miljarderna återstår nu 650 miljoner.
Inte om utan när Pernod drar i gång den första rationaliseringsstöten i den svenska delen av verksamheten finns det risk för att skatteintäkterna minskar ytterligare. Nu säger ministern att det inte blir några rationaliseringar. Det är väl en bra förväntning och en bra förhoppning. Men det är heller inget nytt budskap i samband med sammanslagningar och storaffärer av det här slaget.
Hundratals miljoner i investeringar i de här fabrikerna är i och för sig bra. Det är mycket vällovligt, och jag är glad att de eventuellt fullföljs. Men i det stora hela i en sådan här jättekoncern, där man betalar 55 miljarder för att köpa Vin & Sprit, är det kanske inte så oerhörda belopp som gör att man i ett senare skede hanterar saken på ett annat sätt.
Jag vill också påminna om att regeringen när man drog i gång med att sälja statliga företag utlovade en analys av alla företag när det gäller huvudkontor, fabriker och sysselsättning. Riksrevisionen har kritiserat att detta ännu inte har kommit till stånd. Jag tycker att det är någonting som man nu borde se till att göra.
Den analys som presenteras i det här fallet är Pernods styrelseordförandes olika ambitioner på den här punkten. Det vi gör när vi säljer och minskar ränteutgifterna på 2,2 miljarder, som i verkligheten är 650 miljoner, är att vi tappar kontrollen över en jättekoncern. Glöm då inte heller att Pernod lånar upp till pengarna för köpeskillingen på 55 miljarder!
Man tar ett jättelån, och man har rätt att dra av det i deklarationen. Det innebär att Pernod under en rad år knappast kommer att betala skatt i Sverige. Jag tycker att man kan peka på det här. Vi har egentligen inga garantier för jobben. Vi har inga garantier för långsiktiga investeringar. Däremot tycker jag att det är positivt med de hundratals miljoner du nämner.
De ränteeffekter som ministern har beskrivit ger inte hela bilden, och det finns en kritik från Riksrevisionen. Har ni fullständigt grepp på hela läget, Mats Odell? Har ni fullständigt grepp på de långsiktiga konsekvenserna?