KBLab/rixvox huggingface dataset:
Erik Ullenhag (L):
Maria Stenberg har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stödja språkutbildning och språkutveckling direkt på arbetsplatserna för nyanlända invandrare. Kunskaper i svenska språket är avgörande för att kunna komma in i det svenska samhället. Språket är ofta språngbrädan som möjliggör att människor som flyttar eller flyr till vårt land kan bidra med sina kompetenser och erfarenheter på arbetsplatser eller som företagare, och aktivt delta i samhällslivet.
Kunskaper i svenska språket är också en förutsättning för att individer ska kunna utnyttja sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter. Det är därför av yttersta vikt att utbildning i svenska för invandare fungerar bra och snabbt ger nyanlända invandrare möjlighet att lära sig svenska och komma i arbete. Tyvärr tvingas vi konstatera att det fortfarande finns behov av ytterligare förstärkningar och förbättringar, och särskilt individanpassningen behöver stärkas.
Regeringen har därför tillsatt en särskild utredare som ska föreslå hur valfrihet och individuell anpassning kan ökas inom utbildningen, bland annat genom ett system med sfi-peng. Men mer behöver göras. Mot bakgrund av problem med bristande flexibilitet och individanpassning i utbildningen ger regeringen nu därför ett tilläggsuppdrag till utredningen för att ta ett brett grepp om hur nyanlända ska matchas med rätt språkutbildning.
Utredningen får i uppdrag att överväga om all sfi-utbildning i framtiden bör ges inom kommunal vuxenutbildning, komvux, och särskild utbildning för vuxna, särvux. Om utredaren kommer med ett sådant förslag ska uppdraget att föreslå hur valfrihet kan ökas inom utbildningen i sfi även omfatta hur valfrihet kan öka inom komvux och särvux som helhet.
Därutöver får utredningen bland annat i uppdrag att se över hur sfi bättre ska kunna kombineras med arbete eller praktik, till exempel genom att överväga om Arbetsförmedlingen ska få möjlighet att upphandla den utbildning i svenska som ges inom ramen för etableringsuppdraget. På så sätt skulle mer skräddarsydda lösningar kunna skapas där det blir lättare att kombinera praktik eller jobb med studier i svenska.
Utredningen får också i uppdrag att föreslå hur innehållet i utbildningen bättre kan individanpassas och utformas för att kunna kombineras med andra utbildningar eller yrkespraktik. Ett alternativ är att införa fasta studievägar utifrån elevens mål, till exempel ett yrkesspår och ett studieförberedande spår.
I avvaktan på att sfi-pengsutredningen slutredovisar sitt uppdrag i höst har Skolverket fått i uppdrag att förmedla statsbidrag för utbildning i svenska för invandrare. Satsningen omfattar 150 miljoner kronor under åren 2013-2015 och syftar till att höja kvaliteten i och öka individanpassningen av utbildningen.
Personer som omfattas av etableringsreformen och har behov av mer handledning än vad de kan få på en vanlig praktikplats ska ha möjlighet att få arbetsträning. Regeringen har därför avsatt medel i budgeten för 2013 för privata och offentliga aktörer som anordnar arbetsträning att under vissa förutsättningar kunna få merkostnadsersättning på 150 kronor per dag i upp till sex månader.
Erik Ullenhag (L):
Så är det, och vi har haft en diskussion om några olika ämnen här. Det händer rätt mycket på detta område. Vi har genomfört etableringsreformen som är den största förändringen av svensk integrationspolitik på 25 år. Vi har aviserat att vi nu har ett system som nu träder i kraft med 6 000 praktikplatser för nyanlända som tidigare inte har funnits. Vi har aviserat en förändring i ersättningen till kommunerna. Vi har aviserat en förändring av vilka som omfattas av etableringsuppdraget. Vi har aviserat ett antal saker som vi nu konkret gör för att förbättra valideringen, det vill säga översättningen av utländska examina.
Jag kan göra listan längre. Vi har pekat på och har en otroligt viktig diskussion om vad vi kan göra för att öppna dörrar för utrikes födda kvinnor. Jag kommer att fortsätta arbeta för att i grunden reformera en integrationspolitik som har fungerat för dåligt. Då är nästa steg att ta ett ganska samlat grepp om hur svenskundervisningen för invandrare fungerar. Vi ska inte fastna i en diskussion om den kommunala vuxenskolan, men vi ska väl påminna oss om att staten aldrig någonsin har satsat så mycket på den kommunala vuxenutbildning som nu. Det är verkligheten.
Sedan är det en verklighet att ett antal kommuner har dragit ned. Så är det. Det är en verklighet där vi försöker ägna oss åt keynesiansk ekonomisk politik, en ekonomisk politik som både socialdemokrater och folkpartister normalt sett har tyckt är ganska bra, det vill säga att möta lågkonjunktur med utbildningsinsatser. När vi får en internationell finanskris med full kraft, ja, då rycker vi in med ganska starka utbildningsinsatser.
I opposition är det sedan tacksamt att hävda att vi drar ned när konjunkturen vänder och vi minskar antalet utbildningsinsatser, vilket keynesiansk ekonomisk politik säger till oss att göra. Vi får väl ta det lite lugnt i hur vi beskriver verkligheten. Jag har en övertygelse, och den delar jag med övriga regeringen, om att den kommunala vuxenutbildningen är viktig. Det är därför vi har ökat de statliga anslagen.
När det gäller just de nyanlända utrikes födda gäller det att hitta olika verktyg för att öppna upp arbetsmarknaden och få med sig språket, och det är därför en kombination av svenska och jobb är bra. Jag tror vi har lidit av att vi under lång tid stängde Sverige för arbetskraftsinvandring, för det är faktiskt så, Maria Stenberg, att det inte är alltid nödvändigt att kunna perfekt svenska när man är ute på en arbetsplats. Det var lite det du antydde, att först ska man lära sig svenska och sedan jobba. Men kombinationen är det som öppnar dörrar in i det svenska samhället.
Erik Ullenhag (L):
Johan Andersson har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att öka integreringen av nyanlända på den svenska arbetsmarknaden och om jag och regeringen är beredda att kompensera kommunsektorn för ökade kostnader för kompletterande försörjningsstöd. Jag vill inleda med att säga att etableringsreformen innebär att staten tar ett större ansvar för nyanländas etablering. Statens utgifter har ökat med 7 000 kronor per person och månad efter att etableringsreformen genomförts.
Denna satsning har regeringen gjort för att de nyanlända ska få ett effektivt stöd när de etablerar sig på arbetsmarknaden. Nyanländas behov av kompletterande försörjningsstöd täcks till viss del av den schablonersättning som kommunen får för att ta emot nyanlända. Utöver detta är de specialdestinerade statsbidragen inte avsedda att täcka kostnader för försörjningsstöd. Dessa statsbidrag kompenserar kommunerna för specifika kostnader de har för nyanlända under de första åren.
Det är kostnader för sfi, samhällsorientering och särskilda insatser i skola och förskola. Därefter får de som ännu inte etablerat sig på arbetsmarknaden fortsatt stöd inom den generella politiken. Det kan till exempel handla om studier eller arbetsmarknadspolitik.
Regeringen har gjort förordningsändringar som förtydligar att de som har deltagit i etableringsinsatser i 24 månader men ännu inte etablerat sig på arbetsmarknaden kan anvisas till jobb- och utvecklingsgarantin eller jobbgarantin för ungdomar om de uppfyller villkoren. Det innebär att de får fortsätta att ta del av Arbetsförmedlingens insatser. Det innebär även att de kan få aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning i 450 ersättningsdagar i stället för att bli beroende av försörjningsstöd för sin försörjning.
Den utvidgning av etableringsreformens målgrupp som aviserats i budgetpropositionen för 2013 innebär att statens ekonomiska ansvar för anhöriga till skyddsbehövande utökas. Utöver dessa förändringar finns det i dagsläget inte några planer på ett utökat statligt ansvar eller statlig kompensation för ekonomiskt bistånd.
Slutligen vill jag poängtera att inkomstutjämningssystemet innebär en stor omfördelning från staten till kommuner som har ett lågt skatteunderlag samt att kostnadsutjämningen innebär att strukturella kostnadsskillnader för bland annat ekonomiskt bistånd utjämnas mellan kommunerna.
Erik Ullenhag (L):
Vi har en parlamentariskt tillsatt socialförsäkringsutredning för att titta på en del saker i försäkringssystemet. Det är ingen hemlighet att vi har lite olika ingångar i de diskussioner som vi har i olika partier. Jag tillhör dem som tror att vi skulle behöva förstärka till exempel a-kassan. Där har vi i dag en utfyllnad som vi inte skulle behöva ha. Den är inte i en tillräckligt hög grad en inkomstbortfallsförsäkring. Låt oss se vad vi kan landa på i den diskussion vi för i kommittén.
Majoriteten av dem som fastnar i socialbidragsberoende är utrikes födda unga, speciellt ifall de gör det på heltid. Det har varit en påfyllnad i socialbidragsberoendet under en ganska lång tid som skapat ett utanförskap som andra mer försäkringsliknande system inte riktigt gör. Där tror jag att jag och Johan Andersson är helt överens. Låt mig peka på vad det är vi nu förändrar och som gäller retroaktivt från den 1 december förra året.
Landets kommuner hade bilden av att om man har varit inne i etableringsersättning och lämnar den hamnar man helt och hållet på socialbidrag, med full försörjning från socialbidrag. Hade det varit så hade det skett som Johan Andersson beskriver. Det ena är att man hade varit helt socialbidragsberoende. Det andra som hade varit bekymmersamt är att risken hade funnits att Arbetsförmedlingen tog ett steg tillbaka.
Nu säger vi: Nej, om man inte fått ett jobb efter de första två åren i Sverige - eller något längre om man har haft avbrott - går man över till jobb- och utbildningsgarantin, och då är man kvar i Arbetsförmedlingens regi. Vi behöver inte börja om ett arbete i kommunen med att fundera på insatserna för den här personen, utan den typ av insatser man då är föremål för kan fortsätta. Det spelar stor roll för individen.
Jag tror att vi kommer att se en förändring på det viset att vi inte längre kommer att ha en påfyllnad av utrikes födda som får hela sin försörjning från socialbidrag. Det är en kraftig förbättring. Allra sist, herr talman! Jag tror att det var Göran Persson som sade att politik är som att cykla: Den som inte trampar ramlar. De förändringar som vi genomför och som vi aviserade i budgeten möts fortfarande som gamla, men jag lovar att vi kommer att komma med ytterligare förändringar på detta område. Tack för en bra debatt!
Erik Ullenhag (L):
Jag ska försöka att ta tag i ett par av trådarna. Nu hänvisas till FN och att vi ska ha en återförening av familjer där de bäst kan samlas. I de familjer som nu är splittrade lever rätt ofta barnen eller mamman och pappan i närområdet till Somalia. De kanske finns på flykt i Nairobi eller på flykt i ett annat grannland. Min bedömning är att FN sannolikt kommer att säga att det är en bättre idé om pappan har en lägenhet i Borlänge eller i Växjö att de återförenas där.
Det är högst osannolikt att FN skulle säga att det är en bra idé att skicka någon på flykt i Nairobi, men vi kan ha olika åsikter om det. Om man tycker att det är en bra idé att skicka ut människorna som sitter i Borlänge är man djupt inhuman. Är det så att man hamnar i läget där man tycker att de får stanna men att deras barn inte får komma tycker jag också att man är djupt inhuman. Är det så att man tror att idén är att man ska skicka ut människor för att återförenas på flykt i Nairobi vet man ingenting om internationella konventioner och hur FN fungerar.
Problemet är att man inte riktigt står för politiken. Man säger: Barn ska nog få återförenas. Det är ju de vi diskuterar. Hela er ekonomiska politik faller samman. Ni gör drakoniska nedskärningar som inte går att genomföra på kort tid för att minska invandringen. När man någon gång försöker få svar på: Vad innebär det i praktiken för människor? backar ni tillbaka. Då går det inte att minska invandringen med 80-90 procent.
Effekterna när ni drar ned integrationspolitiken och skickar notan till kommunerna är att färre människor som kommer hit kommer att kunna få ett jobb och lära sig svenska språket. Det vore djupt allvarligt för Sverige. Det ges en beskrivning av invandring som hot mot välfärden. Låt oss se vår historia och vår nutid. Var fjärde tandläkare och var tredje läkare är född i ett annat land. Om vi tar bort dem från välfärden, skulle sjukvården fungera bättre eller sämre då? Titta tillbaka på den arbetskraftsinvandring som byggde upp den svenska välfärden.
Ta bort finnarna, turkarna, jugoslaverna, spanjorerna, italienarna och människorna som kom från Balkan under den perioden. Vi hade inte klarat framväxten av svensk industri. Herr talman! Jag vill avslutningsvis tacka för en bra interpellationsdebatt som jag också tyckte blev rätt klargörande.
Erik Ullenhag (L):
Raimo Pärssinen har frågat mig om jag tänker ta initiativ till några åtgärder som förhindrar en försämring av möjligheterna att stärka och främja finska språket och kulturen. Vidare har han frågat mig om hur jag ser på finska språkets ställning i Sverige och om interpellationen ger mig någon anledning att agera för finska språkets sak.
Det har på senare år skett en betydande ambitionshöjning i fråga om minoritetspolitiken och därmed i arbetet med att skydda och främja den finska minoriteten, kulturen och språket. I mars 2009 beslutade regeringen om en strategi för de nationella minoriteterna som innebär att regeringen tar ett samlat och långsiktigt grepp om minoritetsfrågorna. Inte minst ansvariga myndigheters uppföljning av minoritetspolitiken visar att arbetet går i klart positiv riktning.
Av Sametingets och Länsstyrelsen i Stockholm läns årliga rapport framgår att arbetet för de nationella minoriteternas rättigheter utvecklats positivt inom flera områden. Det gäller bland annat inom förvaltningsområdet för finska språket. Med utgångspunkt i strategin sker många insatser på nationell och lokal nivå i syfte att stärka finska språket och kulturen.
Dessutom har den finska gruppens möjligheter till inflytande ökat genom en särskild bestämmelse i lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Jag vill betona att den finska minoriteten och kulturen och det finska språket har fått en förstärkt ställning i ett stort antal kommuner. Förvaltningsområdet för finska har ökat från 5 till 48 kommuner.
Det betyder att ett mycket stort antal sverigefinnar i dag har fått ett utökat skydd för sitt språk och sin kultur på hemmaplan, i den egna kommunen. Det finns också möjlighet att söka medel för revitaliseringsinsatser för finska språket från Institutet för språk och folkminnen. Därtill sker redan från och med 2013 en permanent satsning på ämneslärarutbildning i finska och meänkieli med 2,5 miljoner kronor per år.
Jag vill också peka på att budgeten för minoritetspolitiken har ökat de senaste åren. För 2012 tillfördes anslaget för åtgärder för nationella minoriteter 16 miljoner kronor och för 2013 tillfördes ytterligare 11 miljoner kronor. Genomförandet av strategin kommer att fortsätta under 2013.
I det ingår att hantera de brister som identifierats under de första åren av reformen i syfte att säkerställa genomförandet av strategin och efterlevnaden av Europarådets minoritetskonventioner för att tillgodose den finska minoritetens språkliga och kulturella rättigheter.
Slutligen vill jag betona att det är varje universitet och högskola som bestämmer över sin interna organisation med utgångspunkt i att verksamheten bedrivs med hög kvalitet och att de tillgängliga resurserna används effektivt. I fråga om Mälardalens högskola bidrog regeringen 2002 med 3 miljoner kronor engångsvis.
Intresset bland studenterna har sedan starten varit lågt, och verksamheten har varken kunnat bära sina kostnader eller kunnat erhålla externa forskningsmedel sedan 2006. Inget formellt beslut är dock, såvitt jag vet, fattat än vad gäller den föreslagna nedläggningen av Finskt språk- och kulturcentrum. Jag ser fram emot en intressant interpellationsdebatt.
Erik Ullenhag (L):
Man lär sig något nytt varje dag. Jag har lärt mig en hel del om vår egen historia, och jag lärde mig också - trots att jag tidigare har suttit i denna kammare - av en före detta talman att man kan skjuta på ett inlägg i interpellationsdebatter. Det var intressant. Jag tror att det var en nyhet även för ytterligare någon ledamot. Jag tackar också för att det var möjligt. Det gjorde att vi kunde fördjupa diskussionen lite grann. När det gäller väldigt konkreta saker får jag vara lite tråkig och tydlig: Det är klart att jag inte styr över hur universitet och högskolor fattar sina beslut.
Å andra sidan kan jag, förankrat i Björn von Sydow, säga att jag med oro ser på ifall vi har en utveckling där finska språket eller studier i finska monteras ned inom ramen för akademin och universitet och högskolor - det behöver jag titta närmare på. Jag pekar just på en av huvudutmaningarna i utbildningsväsendet när det gäller att värna finska språket och den finska kulturen.
Jag skulle också vilja säga, utöver det jag skissade tidigare: Vi har nu pratat om förvaltningsområden, det vill säga kommuner och landsting, som går in och tar på sig extra ansvar. En annan stor utmaning inom minoritetspolitiken är det vi kallar grundskyddet, om jag nu ska bli lite mer juridisk, det vill säga att jag när jag tillhör en minoritet har rätt över hela Sverige. Jag har, därför att jag tillhör den finska minoriteten, rättigheter även utanför de kommuner som har gått in som förvaltningsområde.
Det är kanske märkligt att man från regeringens sida pekar på detta, men jag har ändå ansvar för dessa minoritetsfrågor: Där har vi en väldig hemläxa att göra. Vi får vara ärliga och säga att trots att minoritetspolitiken har utvecklats under relativt många år är den rätt okänd, med de rättigheter som människor har. Där har vi ett gemensamt arbete att göra, och jag ser fram emot ett fortsatt arbete tillsammans med riksdagen. Jag tror att det var Hans Ekström som sade: Ska Sverige vara beroende av människor från ett annat land för att klara vår utbildning?
Självklart ska vi försöka se till att få fram duktiga människor, men vi ska väl också påminna om vår historia, som handlar om att vi har varit och är oerhört beroende av människor som har flytt eller invandrat från Finland i olika generationer. Vi hade inte klarat svensk industri utan detta. Vi hade under en period 100 personer om dagen som kom till Sverige och byggde upp vår välfärd. Vi ska vara väldigt tacksamma för deras insatser. Tack för en bra debatt!
Erik Ullenhag (L):
Svaret på frågan om vårdnadsbidraget för folk närmare arbetsmarknaden är nej. Tycker jag i grunden att vårdnadsbidraget är en bra idé? Nej. Är det ett stort problem? Nej. Maria Stenberg har hänvisat till en utredning som pekar på att det stora problemet när det gäller familjepolitiken och nyanlända, utrikes födda kvinnor har varit föräldraförsäkringen. Jag vet att det inte riktigt passar med Socialdemokraternas retorik eftersom ni tycker att vårdnadsbidraget är det stora problemet. Jag är inte heller någon stor påhejare av vårdnadsbidraget, men läs utredningen! Se vad man pekar på som den stora kvinnofällan!
Det har varit föräldraförsäkringen, och det är därför vi i första hand åtgärdar den. Jag lyssnade mycket noggrant. Så här sade Maria Stenberg: Allt har havererat. Regeringens jobbpolitik har havererat - det sade du - och det drabbar nyanlända utrikes födda kvinnor. Nyanlända, utrikes födda kvinnor är en del av integrationspolitiken, och då får vi försöka fundera på hur vi möter dem som kom förra året eller i år. Det är en frågeställning, och då har man ändå påstått i riksdagens kammare att det vi gör har havererat.
Det blir det lite konstigt att säga i inlägget efter att man inte har något eget alternativ och att man dessutom i huvudsak står bakom regeringens grunder i den här reformen. Det håller inte riktigt ihop. Jag tar gärna fler debatter med Maria Stenberg om den stora jobbpolitiken. Jag tar gärna en debatt om hur det blir fler jobb för unga om man fördubblar kostnaden för att anställa dem. Jag tar gärna en debatt om hur ett parti som talar om näringslivsklimat kan säga nej till att vi skapar en bolagsskatt som är konkurrenskraftig och som gör att investeringar kan komma till Sverige.
Jag tar gärna en debatt om hur vi ser till att fler unga får jobb på McDonalds och restauranger genom att höja restaurangmomsen. Jag för gärna en diskussion om den allmänna jobbpolitiken. Och jag för gärna en diskussion om hur man ha så otroligt högt tonläge för två månader sedan och säga att regeringen gör alldeles för mycket. I en situation när vi går in i en internationell ekonomisk oro är det rätt att satsa på forskning, integration och jobb för unga.
Den debatten fortsätter jag gärna i ett annat sammanhang, men just i dag handlade debatten egentligen om utrikes födda kvinnor som är nyanlända i Sverige, och jag vill tacka för den debatten.
Erik Ullenhag (L):
Ylva Johansson har frågat jämställdhetsministern om ministern avser att verka för att regeringen ser till att lagstiftningen ändras så att lönekartläggning ska göras årligen och på fler arbetsplatser än i dag. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Låt mig börja med att säga att alla arbetsgivare är skyldiga att göra lönekartläggningar i syfte att upptäcka, åtgärda och förhindra osakliga skillnader i lön.
Arbetsgivare ska särskilt verka för att utjämna och förhindra skillnader i lön och andra arbetsvillkor mellan kvinnor och män som utför arbete som är att betrakta som lika eller likvärdigt. Precis som tidigare kan detta arbete också när som helst granskas av Diskrimineringsombudsmannen. Den som inte fullgör sina skyldigheter i fråga om aktiva åtgärder kan vid vite föreläggas att fullgöra dem. Ett sådant föreläggande meddelas av Nämnden mot diskriminering på framställning av DO.
Diskrimineringslagen innehåller regler om arbetsgivares skyldighet att vidta aktiva åtgärder för att uppnå lika rättigheter och möjligheter inom arbetslivet. Exempel på en aktiv åtgärd är en arbetsgivares skyldighet att göra lönekartläggningar. Utformningen och innebörden av diskrimineringslagens bestämmelser om aktiva åtgärder har kritiserats av bland annat arbetsgivarorganisationer och arbetstagarorganisationer. Det har framförts att reglerna är otydliga eller inte har någon betydelse för arbetet med lika rättigheter och möjligheter.
En undersökning som Statskontoret gjort på regeringens uppdrag visar att reglerna om aktiva åtgärder i diskrimineringslagen följs i liten utsträckning, framför allt inom arbetslivet. Mot denna bakgrund beslutade regeringen den 12 juli 2012 att tillsätta en utredning som förutsättningslöst ska se över frågor om aktiva åtgärder. Det är viktigt att kraven på främjande åtgärder också i praktiken blir ett effektivt medel för att nå lika rättigheter och möjligheter för alla, oavsett till exempel kön.
Det gäller därför att hitta metoder som sammantagna främjar en utveckling i riktning mot ett samhälle där alla har lika rättigheter och möjligheter. Utredningen ska redovisas senast den 1 november 2013. Jag vill också nämna att regeringen har tillsatt en delegation för jämställdhet i arbetslivet. Delegationen ska sammanställa och tillgängliggöra kunskap om kvinnors och mäns olika villkor och möjligheter i arbetslivet liksom de förhållanden som utgör grunden för dessa skillnader.
Delegationen ska också stimulera till debatt om hur jämställdhet i arbetslivet kan främjas och lämna förslag på insatser som kan främja jämställdhet i arbetslivet och minska lönegapet mellan kvinnor och män. Uppdraget ska delredovisas till regeringen senast den 22 februari 2013 och slutligt redovisas senast den 24 oktober 2014. Avslutningsvis vill jag säga att målet självklart är ett samhälle där ingen lönediskriminering förekommer.