KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
Jag brukar tycka att Per Bolund är väldigt saklig, men nu blir det lite tramsigt. Vad är mitt alternativ? Mitt alternativ är EU-direktivet. Där har vi en bra och i grunden heltäckande reglering av hur man ska hantera dessa problem på marknaden. Min kritik handlar om hur de ytterligare steg för att implementera direktivet som regeringen nu beskriver i sitt första utkast ska se ut. Det är där skon klämmer. Låt oss börja med EU-direktivet, tycker jag.
Sedan kan man bygga ut det om det möjligen finns brister. I EU-direktivet konstateras att rådgivning måste innebära en värdeökning för kunden. Så låt oss börja i detta i stället för att gå vidare och detaljreglera. Jag fick frågan från Per Bolund om jag kan bestämma mig - tycker jag att de förslag från regeringen som vi har fått se är för otydliga eller för detaljreglerande? Det är just det som är problemet: Ingen vet.
Hade vi haft tydliga lagförslag på hur regleringen skulle se ut hade jag kunnat kommentera om det är för detaljreglerande eller för lössläppt. Problemet är att vi nu ger fria tyglar till Finansinspektionen. Detta är ett demokratiskt problem. Det är principiellt fel sätt att gå till väga. Man kan inte reglera genom att ge fria tyglar till en myndighet.
Denna typ av reglering och alla typer av lagar måste vara tydligt definierade.
Sedan håller jag med om den utläggning som Per Bolund hade kring överlappningen mellan de rent finansiella tjänsterna och försäkringsbranschen, där det finns tydliga inslag av sparande. I det avseendet är det viktigt att det finns likartade regler. På den punkten är vi helt överens.
Men det som ministern missar och som man inte minst har missat i den promemoria som har lagts fram är att det också finns en stor mångfald inom försäkringsmarknaden. Livförsäkringar är en sak, men bilförsäkring är något helt annat. När det gäller livförsäkringar har vi sett en hög grad av självreglering.
Många av de förslag som regeringen presenterar kommer att vara ganska överflödiga, för från årsskiftet kommer det inte längre att finnas så kallade up front-provisioner för livförsäkringar.
Så risken är att man försöker komma till rätta med ett problem på livförsäkringssidan som inte finns och ställer till det för skadeförsäkringssidan, där dessa problem aldrig har funnits. Det är just detta som är problematiskt: Det finns inte några tydliga konsekvensanalyser, det är för svepande och man skickar för mycket makt till Finansinspektionen.
Så nu får försäkringsbranschen bita på naglarna och fundera över hur Finansinspektionen kommer att agera. Detta är inte ett sunt sätt att stifta lag och reglera en marknad. Det är inte bara jag som tycker det, utan kritiken från remissrundan är massiv.
Fredrik Schulte (M):
Alla är överens om att det finns regleringsproblem och att de måste tillrättaläggas med regleringar. I grunden har vi Mifid-direktivet, som såvitt jag vet alla här i riksdagen kan ställa sig bakom. Frågan är då: Ska man redan nu, i ett tidigt skede, riskera att ge för långtgående verktyg till Finansinspektionen, som kommer att dra undan mattan för stora delar av försäkringsbranschen. Jag är kritisk till det.
När vi diskuterade den här frågan för ett eller två år sedan interpellerade jag ministern just gällande implementeringen av Mifid-direktivet. Då var provisionsförbud på tapeten, och Per Bolund argumenterade på ett mycket klokt sätt för att ett provisionsförbud skulle riskera att slå undan benen för konkurrensen, och det skulle vara väldigt svårt för nya aktörer att ta sig in på marknaden.
I princip skulle hela förmedlingsbranschen få svårt att överleva, och vi skulle få en situation där företagen i stället för att sälja försäkringar via förmedlare går ut och ger dåliga villkor till kunderna direkt - de går alltså inte via förmedlare. Då kan man fråga sig vad man egentligen har åstadkommit.
Nu verkar det, på ett oroväckande sätt, vara så att ministern tänker slå in på en linje där man reglerar alltför långtgående. Det får konsekvenser. Jag tycker att IDD-direktivet är bra. Det slår tydligt fast att rådgivning måste vara värdehöjande.
Sedan tycker jag att det får vara domstolsväsendets sak att fälla avgörande i de enskilda fallen och låta lagstiftningen utvecklas organiskt, i stället för att man ger långtgående verktyg till Finansinspektionen att reglera godtyckligt.
Fredrik Schulte (M):
Detta är ännu ett betänkande där konstitutionsutskottet är helt enigt. Men även om vi är eniga och det inte råder någon politisk konflikt kring betänkandet är det principiellt viktigt. Betänkandet, som man brukar referera till som skrivelse 75, handlar om en årlig rapport som regeringen skickar till riksdagen om i vilken utsträckning och hur riksdagens beslut har tillgodosetts.
Det som är särskilt intressant är det som brukar kallas tillkännagivanden, alltså en beställning från riksdagen till regeringen där riksdagen uppdrar åt regeringen att hantera eller lösa en sakpolitisk fråga på ett visst sätt. Utgångspunkten måste vara att regeringen tillgodoser det som riksdagen begär att regeringen ska lösa.
Detta är inte alltid möjligt eftersom det ibland kan finnas praktiska komplikationer. Inte minst kan man vara oense om vad riksdagen verkligen har beställt av regeringen. Därmed måste man skilja på att ett ärende är slutbehandlat, alltså att regeringen har hanterat det, och att det faktiskt är tillgodosett.
Vi har en sådan fråga i betänkandet där det kan råda lite meningsskiljaktigheter kring vad frågan gäller, och den är kopplad till Lotteriinspektionen.
Alliansen, alltså Moderaterna, Kristdemokraterna, Liberalerna och Centerpartiet, röstade tidigare med stöd av Sverigedemokraterna igenom att det skulle ställas krav på att det ska framgå tydligt för den som köper lotter om lotteriet skänker pengar till politisk verksamhet.
Regeringen anser att man har behandlat denna fråga, med utgångspunkt från att Lotteriinspektionen faktiskt kan ställa sådana krav och i delar gör en sådan prövning av olika typer av lotteriverksamheter. Vi kan från Moderaternas sida inte invända emot att detta har slutbehandlats.
På samma sätt ska det framgå när man köper lotter att en eventuell lotteriverksamhet skänker pengar till ett politiskt parti. Det åligger framför allt kulturutskottet att vidare behandla detta, men i proceduriell och formell mening får det tillkännagivande som riksdagen lämnat tidigare anses vara slutbehandlat.
Vi får återkomma i själva sakfrågan.
Fredrik Schulte (M):
Detta betänkande och förslag till beslut, som vi debatterar nu, rör precis som vi fick höra från föregående talare offentlighet, sekretess och integritet. Detta är viktiga och centrala frågor för hjärtat av politiken och demokratin.
Det handlar inte minst om att myndigheter i sitt arbete ska vara transparenta och öppna så att det är möjligt för allmänheten, medierna och den politiska oppositionen att granska det arbete som regeringen gör.
Det ställer stora krav på myndigheter att tillgängliggöra den materia, de rapporter, de beslut och det underlag som finns i det offentliga. I andra vågskålen finns frågan om att värna individens integritet.
Det är något som mitt parti, Moderaterna, tycker är väldigt viktigt och som ligger i hjärtat av vår ideologiska övertygelse om att samhället alltid måste skydda och vara till för den enskilda individen. Det ska inte sätta gruppers eller statens intresse först. Det handlar alltså om svåra avvägningar som många gånger visar på tydliga ideologiska och värderingsmässiga skillnader mellan de olika partierna.
Icke desto mindre finns inga större meningsskiljaktigheter i det förslag som vi nu diskuterar. Anledningen till det är att det egentligen endast rör 14 motionsyrkanden, det vill säga 14 förslag som enskilda riksdagsledamöter har skickat in. Därför är detta ganska begränsat till sitt omfång.
Inte minst är i princip alla partier och alla riksdagsledamöter överens om att många av de lite klurigare frågorna måste skickas på framtiden, då de berörs i utredningar som är på gång.
Om de inte är på gång handlar det om svåra frågor som har utretts och som nu bereds av Regeringskansliet, och vi är alla överens om att invänta detta. Jag ska därför fatta mig kort och konstatera att det trots detta finns en poäng som vi i Moderaterna vill göra.
Vi tycker att det tydligt måste fastslås att myndigheter måste bli mer proaktiva i sitt arbete för att lagstiftningsmässigt hänga med och förbereda underlag för oss politiker så att vi kan fatta beslut om att anpassa lagstiftningen till den tekniska utvecklingen.
Annars kan vi hamna i en situation där tekniken på grund av utvecklingen springer ifrån oss och individens rätt till integritet urholkas. Med dessa ord vill jag yrka bifall till reservation 1.
I övrigt instämmer jag med föregående talare om att detta betänkande och denna fråga inte är en källa till stor politisk meningsskiljaktighet.
Fredrik Schulte (M):
Jag tycker att det blir nästan tragikomiskt när finansministern står i talarstolen och säger att hon försöker bringa klarhet i debatten. Det enda hon gör är att lägga ut dimridåer för att dölja att hon inte hanterar allvarliga samhällsproblem. Hon försökte göra sig lite putslustig över att jag sagt, möjligen felaktigt, att människor som har samordningsnummer är skrivna på en adress.
I mitt nästa anförande påpekade jag att det som såklart åsyftades - vilket vem som helst borde begripa, till och med finansministern - var att samma dömda kriminella uppgav samma kontaktadress.
Efter det adresserade hon inte den frågan, för hon är som sagt inte intresserad av att hantera de allvarliga samhällsproblemen; hon är bara intresserad av att bygga upp en chimär av att hon gör någonting av relevans. Sedan försöker hon påstå att det inte är samordningsnumren som är orsaken till att människor har dubbla identiteter och kan fuska med bidrag, för det räcker ju inte med ett samordningsnummer för att få bidrag.
Nej, finansministern, det vet alla! Men har man inte ett samordningsnummer kan man inte få dubbla bidrag, och det är just det som är poängen.
Många av dessa problem skulle försvinna, men finansministern vill inte göra någonting åt dem. Hon vill bara dölja problemen, och det är en skam för Sverige.
Fredrik Schulte (M):
Jag känner att jag kanske var lite dyster i mitt första inlägg och skulle därför vilja förtydliga att jag verkligen vill tacka Magdalena Andersson från djupet av mitt hjärta för att hon nu för den här politiken och tar bort värnskatten. Som jag var inne på finns det många problem i Sverige: gängvåldet, ökande CO2-utsläpp, fördubblade vårdköer, stillastående ekonomi och så vidare.
Men den här lilla ljusglimten är mycket positiv, och att det leder till ökat välstånd är jag väldigt glad för. Tack från djupet av mitt hjärta, Magdalena Andersson, för att du dedikerat vill ta bort värnskatten och i det avseendet föra en klassisk moderat politik! Givet den dystra utvecklingen som jag var inne på måste det ändå vara jobbigt att vara socialdemokrat i Sverige i dag.
Det är nog få som säger att Sverige är bättre i dag än vad det var för fem år sedan. Det måste vara väldigt förvirrande för de socialdemokratiska väljarna. Vi ser nu i opinionsmätningar att Socialdemokraterna är på väg ned mot 20 procent. Det är en väg som många av Socialdemokraternas systerpartier har vandrat runt om i Europa.
I mer än 100 år har man pratat om klasskamp, hur rika ska ställas mot fattiga och att det är så man bygger ett starkt samhälle. Att Socialdemokraterna nu går i bräschen för en klassisk moderat politik måste göra att de väljare som tidigare alltid har röstat på Socialdemokraterna känner sig väldigt förvirrade. Utöver att Sverige har blivit klart sämre i en mängd olika avseenden har till och med Socialdemokraterna tappat det som är hjärtat i den egna politiken.
Men som sagt, jag som moderat är väldigt tacksam för detta och skulle vilja fortsätta med att ställa en fråga. Om det nu är så, Magdalena Andersson, att vi är överens om att ett borttagande av värnskatten leder till fler arbetade timmar och till högre bnp, något som Magdalena Andersson själv säger i sin budget, varför då inte fortsätta?
Moderaterna vill till exempel i ett första steg trappa ned den statliga inkomstskatten från 20 procent till 17 procent och hoppas om vi får makten under nästa mandatperiod att sänka den till 15 procent. Det gör, precis som när det gäller effekten av att ta bort värnskatten, att det blir mer attraktivt att jobba fler timmar.
Det är fler som satsar på karriären, och det är fler som tar en befordran i stället för att prioritera fritid eller familjeliv eftersom det helt enkelt inte lönar sig nämnvärt att göra lönekarriär. Fler kommer att satsa på entreprenörskap och att starta företag och på så sätt låta ekonomin växa. Jag skulle vilja fråga Magdalena Andersson följande.
Om fler arbetade timmar och högre bnp får den positiva effekten på ekonomin, det vill säga mer pengar till välfärden, varför vill hon inte fortsätta på samma spår och sänka skatten, låta ekonomin växa och på så sätt få mer pengar till välfärden? Det är den slutsatsen hon själv kommer fram till i budgeten.
Fredrik Schulte (M):
Jag tycker att Magdalena Anderssons svar är intressant. Den här frågan har moderater och socialdemokrater debatterat i mer än 100 år, det vill säga hur vi bygger ett starkt samhälle som är rikt och har pengar att avvara till välfärden. Moderaterna har sagt att vi måste bygga välfärden långsiktigt. Vi måste se till att uppmuntra företagande, arbete och entreprenörskap.
Socialdemokraterna däremot har sagt att höga skatter här och nu ska ge en massa pengar till välfärden. Nu erkänner Magdalena Andersson att de långsiktiga effekterna av att ha lägre skatter är större välstånd, men det kan innebära att man här och nu inte har de resurser man vill ha. Låt mig göra tydligt; det blir som att kissa i sängen.
Det känns bra i början, men långsiktigt är det ingen smart lösning på problemen. Det är skillnaden mellan Socialdemokraternas och Moderaternas syn på hur man långsiktigt bygger ett starkt samhälle.
Att med hjälp av höga skatter och regler slå ned på företag och dem som arbetar hårt för att sedan kontra med höga bidrag ger inte en långsiktigt stark ekonomisk utveckling. Det är därför Sverige efter fem år av socialdemokratiskt styre har Europas sämsta tillväxt.
Löftet om lägsta arbetslöshet i EU blev en flopp, och det har visat sig att den här regeringen har varit sämst i EU på att förändra sin arbetslöshet. Att föra en politik som gör det lönsamt att arbeta eller driva företag gör att vi långsiktigt får mer resurser. Det är ändå glädjande att Socialdemokraterna nu erkänner att de efter 100 år faktiskt har haft fel på den punkten.
Fredrik Schulte (M):
Denna proposition adresserar en angelägen fråga om att skapa konkurrensneutralitet mellan företag som använder respektive inte använder sig av utländsk arbetskraft. Utländsk arbetskraft som bidrar till svensk tillväxt är någonting som är positivt för svensk ekonomi.
Men det ska inte innebära konkurrensfördelar rent skattemässigt att anlita inhyrd personal. Mot denna bakgrund är Moderaterna i grunden positiva till andemeningen och inriktningen i denna proposition. Vi har däremot två farhågor när det gäller detta förslag.
Den första gäller de tekniska lösningar som regeringen har valt att använda sig av för att adressera denna fråga. Det handlar om förslag som i stor utsträckning har fått kritik från remissinstanser, även om samma remissinstanser i grunden är positiva till inriktningen på förslaget. Det är kritik som bygger på att det helt enkelt är för byråkratiska och krångliga regelverk.
Om vi hade haft en moderatledd regering skulle vi moderater ha sett till att tillmötesgå denna kritik och utforma förslagen på ett sådant sätt att de inte fick denna effekt. Vi vill ändå inte stå i vägen för att dessa lagförändringar kommer på plats.
Men vi vill flagga för att detta är någonting som är viktigt att följa upp och säkerställa att det inte får för negativa byråkratiska konsekvenser för näringslivet. Vi är därför öppna för att återkomma med eventuella förändringsförslag och hoppas att regeringen också är öppen för det. Även om andemeningen i detta förslag är gott får det inte innebära att man kastar ut barnet med badvattnet.
Den andra farhågan som vi ser är att detta förslag kan innebära problem för svensk bärindustri. Svensk bärplockarnäring är i stor utsträckning beroende av att använda sig av utländsk arbetskraft. Vi vill inte att konsekvensen blir att en hel näring kommer att drabbas hårt.
Med dessa reservationer yrkar jag bifall till propositionen. Men jag flaggar ändå för att Moderaterna är öppna för att se över detta i framtiden och omreglera så att detta förslag inte på sikt medför dessa negativa konsekvenser.
Fredrik Schulte (M):
Sultan Kayhan sa inledningsvis något i stil med att alla i Sverige ska kunna förverkliga sina liv oavsett var man bor. Det är ett ganska fint värdeuttryck som jag tror att de flesta kan skriva under på. Jag kan också ha respekt och förståelse för och hålla med om ingångsvärdet att man ska hjälpa dem som befinner sig på samhällets botten och ge dem bättre förutsättningar.
Sultan får dock gärna förklara för mig logiken och rättvisan i att akademikern, professorn som jobbar på Mittuniversitetet, har god inkomst och bor i Östersund, som är kanske inte en storstad men en ändå relativt medelstor svensk stad, han ska få 100 kronor i månaden i skattesänkning.
Men undersköterskan i Rinkeby som kämpar för att komma därifrån, för att hennes barn inte ska behöva leva med gängkriminaliteten, hon får inte den skattesänkningen. Det är fina ord om att man ska hjälpa dem som befinner sig på samhällets botten.
Men i praktiken är det en ganska brutal orättvisa, geografisk men också principiell, i att de som verkligen befinner sig längst ned i samhällspyramiden inte får den här skattesänkningen. Det är en ganska häpnadsväckande lek med ord som Sultan och Socialdemokraterna ägnar sig åt. Jag vill därför fråga hur hon får detta att gå ihop med sin rättvisesyn.
Jag vill också be Sultan förklara logiken bakom de kommuner man har valt ut. Varför får inte de som bor i Hofors, Grums, Laxå eller Surahammar skattesänkningen? Men de som bor i Skellefteå och Östersund, som är medelstora svenska städer, får det. Det är ganska obegripligt.
Fredrik Schulte (M):
Hyckleriet från Socialdemokraterna är varje gång lika komiskt. När Moderaterna vill avveckla arvs, gåvo- och värnskatterna och införa jobbskatteavdrag så att det för vanligt folk lönar sig att arbeta tycker Socialdemokraterna att det handlar om hemska orättvisor.
När de själva avvecklar arvs, gåvo- och värnskatterna och nu vill sänka skatten för höginkomsttagare i Skellefteå och Östersund men inte för låginkomsttagare i till exempel Rinkeby, Tjärna ängar eller Angered är det plötsligt höjden av rättvisa. Det här är ett häpnadsväckande hyckleri från Socialdemokraternas håll. Jag tror nog att de flesta ser igenom detta den här gången.
Vi kommer att få se hur väljarna flyr från det socialdemokratiska partiet. Det kanske fanns en känsla av rättvisa hos Socialdemokraterna en gång i tiden, men den finns inte längre. Nu handlar det om godtyckliga skattesänkningar till vissa bara för att de bor i en viss kommun. Det kanske fanns en känsla hos Socialdemokraterna att man skulle sköta Sverige väl, men nu är den borta. Nu får gängkriminaliteten härja fritt. Vi har lägst tillväxt i hela Europa. Vi finns bland dem med Europas högsta arbetslöshet.
Vi har en historisk ökning av statsskulden. Det kanske fanns en känsla inom socialdemokratin av att man brydde sig om och förstod sig på vanligt folks situation, men denna känsla är borta. Nu inför man symbolpolitik såsom chockhöjda bensin- och fordonsskatter, plastpåseskatter och flygskatter som tar bort flyglinjer till avkrokar i Sverige, vilket gör det svårt att bo på landsbygden.
Sedan försöker man som lite plåster på såren ge någon hundralapp i skattesänkning, som dessutom är så missriktad att de som verkligen har det svårt i samhället inte får den, medan höginkomsttagare som bor i Östersund och Skellefteå får den. Det finns ingen logik i detta. Det är ett symtomatiskt och typiskt exempel på att den här regeringen inte klarar av att adressera samhällsproblemen och hur den missköter Sverige. Jag tror att de flesta inser att Sverige har försämrats under den här regeringens tid.
Fredrik Schulte (M):
Jag hade först egentligen tänkt ställa samma fråga till Centerpartiet som jag ställde till Socialdemokraterna, med tanke på att Socialdemokraterna kanske inte riktigt gav något särskilt uttömmande svar om rättvisan i att vissa människor som bor i vissa kommuner ska få lägre skatt än andra. Men sedan slog det mig att det här med att gynna vissa grupper och ge särlösningar till vissa kommuner på många sätt är kärnan i Centerpartiets politik.
De vill sänka arbetsgivaravgiften, men inte för alla företag utan bara för dem som anställer unga. De vill ha regionstöd till vissa regioner men inte andra. De vill ha lägre skatt för vissa företag men inte andra företag. Nu handlar det om lägre skatt för vissa människor men inte andra människor. Vad vill jag då egentligen ha sagt med detta? Jo, jag vill ha sagt att Centerpartiet inte är ett parti för den som vill se marknadsliberala reformer.
Marknadsliberala reformer och marknadsekonomi kräver nämligen likvärdiga regler som inte snedvrider konkurrens. Brinner man för de frågorna är det tydligt att Centerpartiet inte är valet. Vad jag däremot skulle vilja fråga Centerpartiets företrädare Helena Vilhelmsson är om hon kan förklara logiken bakom vilka kommuner man har valt ut. Jag ställde den frågan även till Socialdemokraterna, men fick inget vettigt svar.
Varför ska medelstora städer som Östersund och Skellefteå få den här skattesänkningen, men inte Hofors, Grums, Laxå och Surahammar? Vilken är logiken bakom det? Det får ni väldigt gärna förklara.
Ni får också väldigt gärna förklara logiken bakom att ni ger någon hundralapp till vissa människor på landsbygden - men inte alla - och sedan tar tusenlappar med andra handen genom höjd bensinskatt, höjd fordonsskatt och en återinförd flygskatt som kommer att stänga av flyglinjer till många avkrokar av landet. Snälla, förklara den här logiken!
Fredrik Schulte (M):
Hög och bred träffsäkerhet? Vi pratar om ungefär 100 kronor i månaden. Hold your horses! Det här kommer inte att få någon större inverkan på livet på landsbygden. Det som däremot kommer att få stor inverkan på livet på landsbygden är de höjda bensinskatterna, de höjda fordonsskatterna och flygskatten, som kommer att leda till att flyglinjer läggs ned. Det kommer att få negativ inverkan på livet på den riktiga landsbygden.
Jag uppmanar människor att se igenom retoriken och se verkligheten. Det är en sak att stå här och säga fina ord, men den praktiska politiken slår faktiskt ganska brutalt mot många delar av landet. Jag noterar att vi inte får något vettigt svar på varför Östersund och Skellefteå, medelstora svenska städer, ska få den här skattesänkningen, medan mindre orter i till exempel Jämtland inte får den. Svaret kanske kommer i nästa replik - jag betvivlar det dock.
Avslutningsvis skulle jag vilja reda ut begreppen lite. Det är ingen i Sverige som är emot att man ska ge stöd till delar av landet som har det kämpigare. Det finns inget parti och ingen riksdagsledamot som ifrågasätter det. Men för det har vi det kommunala skatteutjämningssystemet, som Helena Vilhelmsson nämnde i sitt inledningsanförande. Det är primärt genom det systemet man ska sköta den här fördelningen. Varför är det då så viktigt att det sker på det sättet?
Jo, det är viktigt därför att man orsakar en snedvridning av konkurrensen om man hela tiden håller på och gör sådana här särlösningar, som Centerpartiet ständigt är så kära i, med sänkta arbetsgivaravgifter för just den gruppen, sänkta skatter för just den här typen av företag och nu sänkta inkomstskatter för vissa typer av människor beroende på var de bor.
För att marknadsekonomi ska funka måste det vara så enhetliga regelverk som möjligt. Regional utjämning ska ske via det kommunala skatteutjämningssystemet för att man ska få ett transparent system och inte snedvridning.