Jonas Sjöstedt (V):
Jag vill tacka finansministern för svaret. Den kris som vi nu ser i euroområdet blir snabbt allt allvarligare. Varningarna för recession gäller nu inte bara Grekland och Portugal. I Frankrike, Finland och Nederländerna varnar man nu för att ekonomin ska börja gå bakåt. Skuldkrisen ser ut att bli akut i såväl Spanien som Italien med risk för att länderna inte kan klara sin egen upplåning.
Vi vet alla att nästa steg i denna kris är en bankkris och att en bankkris kan bli mycket farlig för hela ekonomins utveckling. Till detta kommer en annan kris. Det är den sociala krisen där miljoner människor blir arbetslösa, där miljoner människor blir fattiga, där människor ser sin framtid smulas samman och tvingas emigrera för att kunna försörja sig och sina familjer.
Det finns en uppenbar risk att eurokrisen blir en eurokollaps. Det är ingenting som vi önskar, någon av oss, men det är någonting som vi måste inse faktiskt kan ske. Det finns olika orsaker till krisen, och det ser olika ut i olika länder. Men det går inte att blunda för att euron i sig är en bidragande orsak.
Fel ränta och fel växelkurs bidrog först till överhettning och överutlåning från bankerna och nu till att länder sitter fast i ett skruvstäd av dålig konkurrenskraft. Euron gör det också dyrare att låna upp pengar för länder som saknar en egen centralbank. Vad gör vi om det blir en eurokollaps?
Problemet är också att många av de ledande politikerna, inklusive finansminister Borg och merparten av hans regering, är anhängare av euron och i grunden vill att vi ska vara en del av valutaunionen. Det finns en risk för att den politiska prestigen skymmer sikten när man inte medger hur allvarliga problemen är. I Folkpartiet framstår man ju som närmast religiösa i sin tro på euron, trots att verkligheten ser ut som den gör.
Tecknen på att man förbereder sig för att euron kanske måste överges av några länder eller av flera länder finns där. Storbritannien har gått ut till sina ambassader och instruerat dem att förbereda sig för att det kan bli en mycket allvarlig ekonomisk kris med både social oro och sammanbrott i betalningssystemen. Irland förbereder för att kunna börja trycka en egen valuta igen rent tekniskt. Den slovakiske talmannen sade för ett tag sedan att man måste förbereda en återgång till slovakisk krona.
Men vad händer om eurokollapsen faktiskt skulle komma? Även om vi inte önskar det måste vi se i vitögat att den kan komma och förbereda oss på att det faktiskt kan ske. Det är det som den här frågan handlar om. Hur kommer det att påverka våra banker och våra betalningssystem? Hur kommer det att påverka vårt samarbete med de europeiska länderna i framtiden? Min första fråga är om regeringen anser att förberedelserna är tillräckliga.
Är vi redo om det värsta skulle ske eller behöver det göras mer? Det är uppenbart att man i Storbritannien har gjort en allvarligare bedömning av läget med tanke på de åtgärder och förberedelser man har vidtagit där. I detta sammanhang skulle jag vilja ta upp en speciell fråga, nämligen insättningsgarantin för spararnas pengar. Den bottnar i ett EU-direktiv och gäller i hela Europeiska unionen.
Den omfattar 100 000 euro. Den är alltså uttryckt i en valuta vars framtid är ganska osäker. I Storbritannien har man valt att förvandla detta till pund i lagstiftningen så att man har en insättningsgaranti i den nationella valutan.
Är det inte rimligt att räkna om den svenska insättningsgarantin så att vi har den i kronor och inte i en valuta vars framtid är ganska osäker i dagsläget?