Tomas Eneroth (S):
Brott är ju förfärligt, oavsett vilka som drabbas, och måste beivras. Det är lika illa om en lastbilschaufför blir misshandlad på en rastplats som det är om någon blir slagen med ett järnrör nere på stan. Självklart måste alltså rättssamhället agera. Man måste lagföra dem som är skyldiga, och man måste upptäcka och beivra brottslighet; det är självklart. Därför finns det ett uppdrag hos Trafikverket att skapa säkra rastplatser och se till att vi får fler trygga zoner.
I och med den förändring vi har gjort inte minst av kameraövervakningslagstiftningen kan man numera peka ut områden som särskilt brottsutsatta och på det sättet öka övervakningsmöjligheten. Det är också väl känt att vi i den här regeringen inte bara har förstärkt resurserna till polisen - 10 000 fler polisanställda de kommande åren - utan också ökar kontrollen på våra vägar.
Vi har öronmärkt 100 miljoner kronor till kontroller av cabotage och infört effektiva insatser i form av klampning, sanktionsavgifter och beställaransvar. Det gäller för den delen även vinterdäckslagstiftningen, som nu träder i kraft. Utredningen om en yrkestrafikinspektion, eller om effektivare yrkeskontroller på väg, har ju också tillsatts. Ambitionen är att utöka kontrollverksamheten och att se hur samverkan mellan Transportstyrelsen och trafikpolisen kan förbättras.
Jag hoppas att detta är någonting som också Thomas Morell kan stödja framöver. Sverigedemokraternas dilemma i detta är ju att man, som alltid, har stött en moderatledd regering och röstade emot Stefan Löfven som statsminister, trots att det är under Stefan Löfvens tid som statsminister vi fått verkningsfulla insatser mot olaglig cabotagetrafik och fått det uppdrag som vi gett om hur vi ska få fler säkra rastplatser.
Jag valde att i svaret ta upp frågan om arbetsgivarnas ansvar. Jag tror att en viktig del ligger i vad vi gemensamt kan göra för att öka tryggheten.
När Trafikanalys utredning, som gjordes på uppdrag av regeringen, kom fram till att det finns en ökad otrygghet och vi samtidigt ser att anmälningsbenägenheten inte har ökat när det gäller hot eller våld ute på rastplatser måste vi fundera över vems ansvar detta är. Det som vi har fått oss till livs är att man ibland väljer att inte anmäla därför att man till exempel har tidsbrist och känner stress. Då är det en arbetsmiljöfråga.
Det är inte rimligt att man ska ha så pressade scheman eller så tuffa arbetsförhållanden att man inte har tid eller möjlighet att göra en polisanmälan. Man kan gå ännu längre och säga att arbetsgivaren faktiskt har ett ganska långtgående ansvar i att förebygga så att arbetstagare inte drabbas av hot och våld. Det är inte detsamma som att arbetsgivaren har ett ansvar för den polisiära bevakningen, och det vet Thomas Morell också.
Jag tror att vi som vill stävja denna utveckling också måste fundera över hur fler insatser än bara polisens kan vara till hjälp för att öka tryggheten för dem som utför den fantastiskt viktiga uppgiften att transportera gods på våra vägar.
Ska detta vara ett attraktivt yrke och en framtidsbransch där man ser att man är med och håller Sverige rullande och levande och ser till att vi med klimatsmarta, effektiva transporter kan upprätthålla en industrination med stora exportvärden måste vi också se till att det råder en trygg arbetsmiljö. Detta ansvar vilar såväl på polisen och Trafikverket - nu när vi tittar på säkra rastplatser - som på arbetsgivaren och andra aktörer i samhället.
Här måste vi hjälpas åt och se till att det blir tryggare för dem som färdas längs våra vägar.