Åsa Romson (MP):
Tack för en engagerad debatt om en fråga som berör oerhört många i vårt stora, skogstäta land med dess sedan en tid alltmer växande rovdjursstammar! Det talas om stor osäkerhet kring vad som gäller. Jag skulle vilja säga att den osäkerheten har funnits i Sverige under lång tid. Vi har utvecklat rovdjurspolitiken.
Det gjorde den förra regeringen, som också kom med en rovdjursproposition till riksdagen. Men det fanns delar där som ännu inte var färdiga i förhållande till våra internationella åtaganden, inte minst till hur bevarandet av stora rovdjursstammar ska kunna ske i samklang med EU-reglerna. Jag värnar om - hela regeringen värnar om - att vi i Sverige ska kunna utveckla den här politiken utifrån just våra förutsättningar.
Då är det en ganska dålig strategi, tycker jag, att lägga upp en politik som ber om att EU-domstolen ska besluta om de svenska förhållandena. Jag tror inte att EU-domstolen i grunden är rätt instans att besluta om den svenska rovdjursförvaltningen. Det ville jag säga inledningsvis.
Vidare till frågorna, för det är helt klart att man kan försöka vara ännu tydligare med detta. Basen för det som regeringen har gjort är självklart riksdagens beslut om hur rovdjursförvaltningen ska bedrivas. Denna har utvecklats. Jag hörde från flera talare här att den också börjar sätta sig i vissa delar, inte minst det regionala anslaget.
Precis som jag ganska omfattande redogjorde för i svaret bygger den svenska rovdjursförvaltningen och viltförvaltningen på en regionaliserad organisation. Det tror jag i grunden är oerhört viktigt och bra. Det är någonting som vi vill vidareutveckla och förtydliga och ge goda förutsättningar så att det ska kunna användas ännu starkare.
Det vi har gjort från regeringens sida är att följa upp ännu bättre så att vi har en aktuell uppdatering av hur situationen ser ut för rovdjuren. Särskilt vargen har varit i fokus för den här debatten. Vi fick nu från expertmyndigheten Naturvårdsverket en bred vetenskaplig grund för att den svenska vargstammen med nuvarande förutsättningar har en god bevarandestatus.
Man kan tycka att det är vetenskapliga hårklyverier exakt hur många vargar eller exakt vilka förutsättningar som gäller. Men för att vi ska stå på en tydlig grund, inte minst i fråga om våra argument gentemot EU om varför vi ska ha rätt att göra så som vi gör i Sverige, har det ganska stor betydelse. Jag är glad att den här regeringen har orkat med att utreda på djupet och få en vetenskaplig grund för de här bedömningarna.
Jag är glad att man inte går in och gör en politisk bedömning av vad som är god bevarandestatus, för det vänder mitt parti och jag oss ganska starkt emot. Det gjorde också en större minoritet i den förra riksdagen. Där står vi nu.
Som jag sa har vi också fått en redovisning av hur man kan vidareutveckla skyddsjakten för att ännu bättre möta lokala villkor, och vi kommer att få ett uppdrag redovisat av Jordbruksverket när det gäller sammanställning och utvärdering av ytterligare åtgärder för att minska konfliktriskerna mellan rovdjur och tam- och husdjur. Det är precis sådana socioekonomiska aspekter som det här handlar om. Blir det jakt i vinter?
Ja, precis som jag redovisade i svaret finns det ett antal beslut om licensjakt i vinter. De har fattats av länsstyrelserna enligt gällande regelverk. När det gäller överklagande till domstol får jag återkomma till den frågan.