Ali Esbati (V):
Jag vill tacka arbetsmarknadsministern för svaret men tvingas konstatera att det är ett svar där hon undviker att säga mycket om de problem som jag tog upp i min fråga. Bakgrunden till frågan var ett avslöjande i Göteborgs-Posten om återkommande rasistiska utfall, i det här fallet från en lärare på en bussförarutbildning. Det är en utbildning som upphandlas av Arbetsförmedlingen och som ingår i det offentliga åtgärdspaketet för arbetslösa.
När man är arbetslös är utgångspunkten att det är nödvändigt att gå utbildningen för att få ersättning. Det är tydligt och känt att i sådana lägen är människor i en utsatt situation, till att börja med. I det här exemplet agerade några elever modigt när de efter lång tid hade fått nog av utfallen. Det ledde till medieuppmärksamhet.
Jag pekade i min fråga på att problemet med att klagomålen från eleverna inte hade förts vidare i systemet, vilket tyder på sviktande rutiner, och än viktigare att den mediala granskningen, det vill säga den granskning som uppenbarligen behövdes för att avtäcka allvarliga problem, försvårades av att Arbetsförmedlingen hänvisade till bestämmelser om sekretess.
Motiveringen var att offentliggörande av utredningar som Arbetsförmedlingen gjort tidigare med anledning av klagomålen skulle kunna skada företaget. Detta är alldeles fantastiskt! Arbetsförmedlingen lägger ut en del av de arbetsuppgifter som ska utföras offentligt i enlighet med den förda arbetsmarknadspolitiken på privata företag. Stora pengar kanaliseras dit.
Men insynen i verksamheten begränsas av hänsyn till att de privata företagen skulle skadas om allmänheten får insyn i den kritik som deltagarna i åtgärderna har riktat mot företagen. Det är inga småpengar vi talar om här som kanaliseras till den typen av verksamhet. Bara det här aktuella företaget hade under 2012 och 2013 sålt utbildningstjänster för runt 1⁄2 miljard kronor till Arbetsförmedlingen.
Vad har arbetsmarknadsministern att säga när frågan kommer upp i interpellationen? Hon säger att "Arbetsförmedlingens upphandlingsverksamhet ska bedrivas i enlighet med gällande lagar och förordningar". Det är ett svar som kan ges på i princip vilken fråga som helst; regeringen anser att lagar ska följas, regeringen anser att saker ska gå rätt till i stället för fel eller regeringens mening är att det ska bli bra, inte dåligt. Det är inte att ta politiskt ansvar, menar jag.
Det är beklagligt eftersom det handlar om stora pengar, det rör människor i en utsatt situation och det rör viktiga demokratiska principer. Det går inte att undvika att i det här sammanhanget ta upp en annan fråga. På måndag är det tre år sedan som riksdagen gav regeringen i uppdrag att stoppa nya anvisningar till gratisarbetsprogrammet fas 3 - det som nu heter sysselsättningsfasen. Det har inte regeringen verkställt.
Vi kunde nyligen läsa i medierna att 5 1⁄2 miljard har betalats ut till privata anordnare. Samtidigt vet vi att insynsproblemen har varit stora runt hela fas 3-industrin. Det har till och med varit så att listor med företag som är anordnare och alltså får pengar har varit hemligstämplade i olika omgångar, och vi vet att det finns massor med exempel på lågkvalitativ och dålig verksamhet som har genererat stora vinster till anordnarföretagen.
Ibland har vi fått reda på det genom att någon har vågat komma ut till medierna - men det har varit svårt. Detta sätter frågorna i skarp belysning. Vem är det som ska skyddas? Är det de privata företagen som säljer coachning, fas 3-platser och utbildningar som ska skyddas, eller är det allmänhetens intresse av att veta hur pengarna används och inte minst de arbetslösas behov som ska stå i centrum? Jag kan tyvärr inte höra att ministern är särskilt bekymrad för de senare frågorna.