KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rigmor Stenmark (C):
När det gäller bostäder och inte bostäder finns både ett kortsiktigt och ett långsiktigt problem. Det kortsiktiga är att det just nu pågår en intensiv svarthandel. Jag kan gott säga att den pågår just nu utanför våra väggar. Det är den biten man måste försöka komma åt. Vi kan inte vänta på att det ska byggas nya bostäder.
Det tar alltför lång tid innan man når upp till den balans som behövs. Då är naturligtvis frågan: Varför vågar inte regeringen genomföra reformer beträffande det befintliga beståndet? Jag kan hålla med Nina Lundström från Folkpartiet om att det vi saknar i bostadsutskottet är ordenliga propositioner.
Vi hade ju även från oppositionen hoppats så väldigt mycket, jag måste få säga det, när Mona Sahlin trädde in som bostadsminister. Men vi har fortfarande inga förslag. Jag tycker att det är jättetråkigt att Mona Sahlin inte tog chansen och röt till. Hon hade fått stöd från oss. Jag kan hålla med Mona Sahlin om en sak.
Det är att man ska vara försiktig när det kommer uppgifter från branschorganisationer. Det är klart att de pratar lite grann i egen sak. Det är självklart. Men fastighetsägarna har ändå varit mycket seriösa också. Jag skulle vilja lägga fram ett förslag, och det skulle jag vilja ha stöd för från samtliga. Tillsätt en neutral utredare som får göra en snabbutredning av hur vi ska komma åt svarthandeln!
Det är den fråga som jag har ställt en interpellation om i dag. Vad gör vi åt svarthandeln? Tillsätt en neutral utredare!
Rigmor Stenmark (C):
Något som vi är överens om är att det behövs en förändrad rovdjurspolitik. Och den enda garanten för att det verkligen ska bli det är att vi får en ny regering. Det framgår mycket tydligt och klart i dag. Det är intressant att gå tillbaka till det betänkande som antogs 2001 om en sammanhållen rovdjurspolitik.
Redan där deklarerar man från oppositionen: "Enligt vår mening måste en mycket central del av rovdjurspolitiken vara människans möjlighet att skydda sig själv och sin egendom vid rovdjursangrepp. Det är inte rimligt att, när ett tamdjur angrips av rovdjur, det saknas möjlighet att, utan beslut av myndighet, ingripa innan djuret har skadats eller dödats.
De regler för skyddsjakt på stora rovdjur som gällde fram till år 1990 bör därför återinföras omgående och utformningen av 28 § jaktförordningen förändras, förbättras och förtydligas så att möjlighet till skyddsjakt i sådana situationer och utan myndighets beslut införs. Reglerna bör utformas så att det blir tillåtet att döda angripande rovdjur i anslutning till angrepp på tamdjur.
Erfarenheter från Norge visar att den oro som finns för att en sådan utvidgning av skyddsjakten skulle leda till ett alltför stort antal skjutna rovdjur är överdriven." Det uttalandet fanns alltså redan 2001.
Det behövs en ny regering, en garant, för den socialdemokratiska jordbruksministern vill inte i dag ta avstånd från det orealistiska som samarbetspartnern Miljöpartiet har uttalat i frågan.
Rigmor Stenmark (C):
Det är lite ovant att vara i den här kammaren och debattera, men det ska väl gå bra. Debatter ordnas det nu i och med att det är valår. Det märks. Vi är ofta ute och pratar med hyresgästföreningar och med hyresvärdar om just hyresrätten.
När jag har varit i mitt hemlän, så sent som i torsdags och i fredags, och debatterat detta har jag kunnat konstatera att det fortfarande finns en obalans på bostadsmarknaden och att det fortfarande är en obalans mellan olika kommuner.
I Uppsala län är det brist på hyresbostäder inne i centrala Uppsala, medan det är överskott ute i ytterkommunerna, till exempel Tierp och Karlholmsbruk. Det är tomma lägenheter, och de tomma lägenheterna finns ofta på fel plats i kommunen.
Det är ofta vid brukssamhällen där arbetstillfällen har dragits bort och där bostäder helt enkelt inte har behövts. De behövs inte på de platserna, för folk har flyttat. Önskemål är naturligtvis att det ska komma nya arbetstillfällen, och då inte stora arbetsplatser som är väldigt sårbara utan en satsning på mindre småföretagare.
Det är ganska trist med stora tomma hus. Det ger en negativ anda åt en kommun. Om det inte går att hitta hyresgäster är hyresgästerna inte besjälade av att vi har ett hyressättningssystem som är tryggt eller otryggt, utan det handlar väldigt mycket om att man ska kunna ha människor som bor och har arbetsplats där. Det byggs en hel del trots allt; det måste jag erkänna.
Jag är glad när jag ser att det byggs bland annat i Uppsala. Jag ska också säga att det byggs även hyresrätter. Men det som framför allt byggs är bostadsrätter, och då får vi inte heller det som Nina Lundström efterlyser, en fokusering på trygghet för hyresgästerna. Jag tycker att man måste fokusera på trygghet över huvud taget för människor att få en bostad.
Då tycker jag att det är bra att vi har kommit överens över partigränser och över blockgränser, om det nu finns några sådana, om att förändra hyressättningssystemet för nyproduktionen. Men vi har ännu inte kommit överens om att vi också måste se över det befintliga hyresbeståndet.
Jag kan se att det förs debatter också i de olika hyres- och ägartidningarna. Bland annat i Sabos tidning är det en artikel där Sabos vd säger att det mullrar i leden hos de allmännyttiga bostadsföretagen. Man kommer inte överens om hyrorna.
Det är också väldigt viktigt, när man pratar om trygghet, att hyresgäster och hyresvärdar kommer överens, de två parterna, för att det ska kunna bli trygghet. Man måste ha förståelse för varandra. Man måste ha förståelse för att hyresgästerna inte vill ha dyra bostäder. Det är självklart. Men man måste ha förståelse för att hyresvärdarna måste klara sin ekonomi och även ha en pott så att de kan rusta husen.
Där har vi en tickande bomb. Det är valår, och det är kampanjer. Jag tycker att det var ganska intressant att vara ute på debatter. Hyresgästföreningen kom efteråt och sade: Ja, det är nog så att vi lite grann pratar förbi varandra. Egentligen är vi ganska överens om att vi alla strävar mot samma mål, att ha trygga hyresgäster men också att se till att det finns bostäder på de platser där de efterfrågas.
Rigmor Stenmark (C):
Hyresgästföreningen har just nu en kampanj där man bland annat har en varningstriangel, och på den står det: Takras. Det kan man tolka lite olika. Jag vet inte riktigt vem de vänder sig till heller.
Men jag vet att man har saknat svar från allianspartierna om var de står någonstans när det gäller hyressättningssystemet och hur de vill åstadkomma det trygga boende för hyresgästerna som Nina Lundström efterfrågar i den här interpellationsdebatten. Då vill jag ge ett klart svar från Centerpartiet.
Vi vill absolut inte att hyrorna ska åka i taket och att det ska bli ett takras för hyresgästerna med en ny regering. Tvärtom arbetar vi för att se till hyresgästerna verkligen blir trygga och att vi får ett starkt besittningsskydd. Vi vill ha mer lokalt anpassade hyror som människorna själva är med och beslutar om.
Jag tycker att det är intressant att alla parter på marknaden nu för en debatt. Jag önskar att den debatten fortsätter. När det gäller investeringsstödet skulle jag vilja säga att jag också trodde att det var en bra modell. Men vi fick en redovisning från Boverket där det visade sig att det här investeringsstödet inte har fått den effekt som man hade trott. Det har bara gått till alltför små bostäder.
Vi trodde också att det skulle vara bra med investeringsstöd för studentlägenheter, men även där visar informationen från Boverket att det nog inte har varit så bra. Nu önskar jag till sist säga ett varmt tack till Mona Sahlin och även till Nina Lundström, två kvinnor som naturligtvis även fortsättningsvis kommer att debattera de här frågorna.
Jag hoppas också att ni är en garant för att bostadspolitiken kommer att vara i fokus även den kommande mandatperioden. Själv kommer jag att dra mig tillbaka lite grann, men jag kommer ändå att engagera mig i bostadspolitiken. Tack så mycket!
Leif Jakobsson (S):
Vad jag sade var att det byggs. Jag sade inte att det inte var bostadsbrist. Det är två olika saker. Jag sade att det faktiskt går att bygga, och att det byggs på väldigt många håll i landet. Det byggs väldigt mycket just i Skåne, även om jag inte kan ta åt mig äran av det. Det är väldigt mycket på gång. Jag rekommenderar återigen Byggkostnadsforums hemsida. Samtidigt sade jag att det byggs för lite.
Vi måste bygga ännu mer. Men det är på rätt väg. Kanske också Nina Lundström kunde göra en insats genom att någon gång inte bara prata om att det inte går att bygga. Hon kunde kanske berätta för en och annan politiker, ett och annat kommunalt bostadsföretag eller privat bostadsföretag att det finns de som kan bygga.
Det byggs 1 200 nya lägenheter i Bunkeflostrand i Malmö som kommer att hamna på högst rimliga hyreskostnader. Det byggs i kommun efter kommun. Sedan hade vi också SABO-tävlingen. Försök att se lite grann av det som är möjligt. Annars kanske vi bara pratar om mer produktion. Den andra frågan handlade om trepartsöverenskommelsen.
Nina Lundström har kanske missförstått mig. Jag tycker att den är jättebra. Vad den fokuserar på är vad parterna har kommit fram till, att man under de senaste åren antagligen inte har vårdat bruksvärdessystemet på det sätt som man borde ha gjort. Det finns många lokala avvikelser, och det ser väldigt olika ut i landet.
Det man har kommit fram till nu är att det är dags att göra en ordentlig revision, men den ska göras lokalt, vilket man gör. För att detta ska kunna fungera om man ska genomföra större hyresförändringar över tiden säger parterna: I så fall måste vi ha ett system där vi kan se till att det inte slår ut människor direkt.
Det kräver en lagändring, och den är jag beredd att vara med på om det går att genomföra på ett vettigt sätt. Jag negligerar inte alls överenskommelsen, men det är inte vi här i kammaren som ska bestämma om hyresnivåerna.
Leif Jakobsson (S):
Vi kanske fokuserar på olika frågor. Jag tror att Vänsterpartiet och en del av de borgerliga partierna borde fundera på det. När man tar del av motionsfloden får man ibland känslan av att det handlar om att administrera en extrem situation samtidigt som det råder brist.
Väldigt många av dessa problem är direkt relaterade till att det finns för få lägenheter lediga för uthyrning. Naturligtvis ska vi vidta kraftfulla åtgärder mot ocker, mot svarthandel och annat sådant, och det görs hela tiden.
Men så länge vi inte får bukt med den grundläggande frågan - att det är brist på lägenheter - kommer smarta entreprenörer att hitta nya sätt att berika sig på människor som inte får en bostad den vanliga vägen. Att över huvud taget använda andrahandskontrakt, som många av reservationerna handlar om, som ett sätt att skaffa sig ett förstahandskontrakt tror jag inte är rätt väg.
En hel del av dessa förslag handlar också om att vi ska tala om hur kommunerna ska agera och hur kommunernas andrahandskontrakt ska se ut. Jag tycker att vi ska överlåta till kommunalpolitiker att avgöra hur de vill jobba med hemlösa och med bostadslösa. I den ena kommunen är man kanske betjänt av en viss typ av kontrakt, och i den andra kommunen är man betjänt av en annan typ.
Men låt det lokala verkligen få avgöra det.
Leif Jakobsson (S):
Det finns ingenting som hindrar en kommun att göra detta när det gäller de kontrakt som Sten Lundström drar. Det finns inget tvång för en kommun att agera på det sättet, att drogtesta varannan timme eller vad det nu handlar om. Jag ifrågasätter bara vad man uppnår för resultat med att gång på gång lagstiftningsvägen säga att detta har kommunerna ansvar för och så här ska de göra.
Jag tror att det är mycket nog, framför allt i de ekonomiska tider vi har nu, att vi faktiskt är lite försiktiga med vad vi talar om att kommunerna ska göra inom ramen för den ekonomi som de har. Mycket av detta bygger på någon form av misstroende mot kommunalpolitiker. De drivs ju av samma sak som vi. Vi vill bättre, och vi vill förbättra för människor. Vi vill göra det på olika sätt, men vi vill förbättra.
Varför kan vi inte tro att de kan klara av det? Och varför inte låta de lokala förhållandena få lov att spela in? Och varför inte lyfta upp kommuner? Kan inte Sten Lundström till nästa gång vi har den här debatten lyfta upp en kommun som har bra förhållanden för sociala kontrakt, och säga: Här är ett fint exempel? Då kan vi gemensamt gå ut och propagera för att man kan arbeta så här.
Leif Jakobsson (S):
Nej, och det är därför som vi lägger fram den här propositionen och redogör för de olika delarna. Delen med nyproduktionshyrorna var det ganska enkelt att göra lagstiftning av. Därför föreligger i dag ett färdigt lagförslag.
När det gäller den andra tunga delen som Ragnwi Marcelind tar upp och som handlar om när man omvärderar och om det som sker inom ramen för hyreskommittéerna lokalt i dag är problematiken inte att hyreslagen behöver förändras därför att man ska sätta samman hyrorna på det sätt som man gjort i Malmö, i Gävle eller någon annanstans. Det bestämmer de lokala parterna.
Problemet är att de privata fastighetsägarna inte kan garantera att de i sina led inte har medlemmar eller icke medlemmar och privata fastighetsägare som kommer att utnyttja situationen. Det är fullt möjligt för alla fastighetsägare att skriva på ett avtal om vilka infasningsregler som ska gälla. Det behövs ingen som helst lagstiftning för detta.
Problemet är, som hyresgästerna och fastighetsägarna säger, att det finns fastighetsägare som är oseriösa och som kan tänkas missbruka det här systemet. Det som sägs i reservationerna om att lägesfaktorn ska få en ökad roll, om vad som ska stå i hyresrättslagen etcetera har alltså inte ett dugg med detta att göra. Det enda lagskydd som skulle kunna behövas är det för att skydda sig mot oseriösa fastighetsägare.
Och det ska jag säga att om det här sker och någon utnyttjar den här situationen, då kommer vi att se till att få fram en lagstiftning som skyddar hyresgästerna mot sådana fastighetsägare.
Leif Jakobsson (S):
Ragnwi Marcelind, det är ganska tydligt skrivet i propositionen om den avvägning när det gäller till- och frånval som regeringen har gjort. Det handlar helt enkelt om en hyreslagstiftning som ska reglera alla dessa möjliga tillval och frånval liksom olika former av underhållsintervaller och allt annat som ska bruksvärdesprövas etcetera.
Det skulle göra hyreslagstiftningen så pass svår att vår bedömning är att det är ett förslag som vi inte vill gå fram med. Om man däremot lyssnar på Ragnwi Marcelind kan man tro att alla hyreslägenheter har samma tapeter, samma blandare, samma badrumsförhänge eller någonting sådant. Men så ser det inte ut i Sverige. Det är möjligt att Gävle i så fall är en efterbliven del.
Men i resten av landet får man, fru talman - var man än besöker ett kommunalt bostadsbolag - se långa listor över vad folk kan välja och välja bort. I Malmö kan man till och med vara med och sköta bostadsområdet och få en lägre hyra. Det kallas för självförvaltning.
Till och med det klarar vi av utan att göra förändringen i fråga, så det är nog inte så att det blir kommunalgrått överallt bara för att den här förändringen inte kommer fram. När det gäller den andra delen - den som handlar om skyddsåtgärder gentemot oseriösa fastighetsägare - fortsätter arbetet med att se om det går att hitta en lösning. Tycker jag då om Malmömodellen?
Ja, jag tycker att det är jättebra att fastighetsägare och Hyresgästföreningen sätter sig ned för att kolla om den bruksvärdesreglering som gällt i många år är up-to-date eller om vi behöver förändra den. Jag tycker att det är jättebra. Det ska man göra i alla delar av landet. Det är innebörden i bruksvärdessystemet. Men resultatet av det ska Hyresgästföreningens medlemmar och Fastighetsägareföreningens medlemmar utvärdera - inte Ragnwi eller jag som bor i hyresrätt i Malmö.
Leif Jakobsson (S):
Först när det gäller ödmjukheten får jag konstatera att det var en del inlägg innan jag fick ordet som kanske inte heller präglades av det. Det kanske har att göra med att det inte är så långt till val att vi har den här tonen i debatten. Annars uppskattar jag att ni ställer upp kring den del som handlar om nyproduktion.
Men jag är ledsen för att ni inte kan gå hela vägen fram och säga: Vi litar på parterna. Då behöver man inte gå den enas väg och hela tiden ifrågasätta Hyresgästföreningen. Jag skulle också kunna ifrågasätta fastighetsägarna på olika sätt.
Jag tror att vi ska hålla oss för goda för det här i riksdagens kammare och i stället säga: De får klara ut det här och stå till svars inför sina medlemmar för de resultat som de får fram. Det är inte vi som ska bestämma var det ska vara dyrast eller billigast att bo, utan det ska de människor göra som är berörda. När det gäller det befintliga beståndet kanske Marietta missförstod mig. Jag sade inte att det inte behövdes lagstiftning.
Jag sade att det inte behövdes lagstiftning för att göra förändringar i hyresstrukturen. Kravet på lagstiftning handlar om skyddsåtgärder när någon vill använda de nya nivåerna, har höjt mycket och försöker hoppa över infasningen och skyddsreglerna, som man kommer överens om samtidigt.
Jag tror att det förr eller senare kommer att dyka upp någon som inte kan hålla fingrarna i styr utan tycker att här kan man tjäna pengar. Då måste vi få fram en lagstiftning. Det har försökts att hitta en lagstiftning. Det har varit flera olika försök, och trepartsgänget har lämnat fram olika varianter. De har prövats, och man har kommit fram till att det inte riktigt fungerar.
Men om det kommer fram ett bra sätt att reglera skyddsregler som kan underlätta hyresomställningen är vi självklart överens om det.
Leif Jakobsson (S):
Det förutsätter i så fall att man tror att Hyresgästföreningen har ett intresse av att stoppa byggandet av nya hyresrätter. Vi måste tänka på vad det är för frågor som vi hanterar här. Hyresgästföreningen skulle kunna säga: Nej, vi har gått så långt vi kan i förhandlingarna, men de kalkyler som fastighetsägaren presenterar kan vi inte skriva under på och ställa upp på.
Men då måste man försvara det gentemot alla dem som står i bostadskön och alla sina medlemmar och förklara varför man inte kunde komma överens. Bara det är ett jättetryck på att släppa fram byggandet. Jag tror att ni ska vara försiktiga när ni argumenterar när det gäller Hyresgästföreningen och krav. De krav ni citerade är de som gäller för att Hyresgästföreningen ska kunna skriva ett avtal på förhand.
Så drar ni stora växlar på det, och Marietta säger att då kan ingen ny starta. Det är helt möjligt med den andra lagstiftningen att etablera sig som en hyresgästförening utan att uppfylla de här kraven som vi pratar om.
Det vi vill se till är att inte bilda en som inte någonsin har verkat och som skriver på att hyra ett hus för hyresgäster som inte finns. Säg inte att detta inte ger utrymme för andra hyresgästföreningar. Det är fullt möjligt, men de kan inte startas direkt i detta skede.
Leif Jakobsson (S):
Jag trodde att jag var tydlig i svaret till Marietta. Det gäller frågan om skyddsregler för de nuvarande hyresgästerna i samband med omförhandlingar och om att man gör det som man ska göra i hyreskommittéerna. Det behovet kvarstår. Behovet av lagskydd kvarstår, och det är det som bereds vidare.
Jag sade flera gånger att vi också gärna vill ha en sådan lagstiftning, men man har hittills inte kunnat hitta någon vettig praktisk utformning av en sådan lag. Men jag vill betona att det inte handlar om frågan om huruvida man kan eller ska omvärdera hyrorna, för det gör man med nuvarande lagstiftning.
Det handlar om när en fastighetsägare väljer att ställa sig utanför uppgörelsen om infasning och besittningsskydd för de nuvarande hyresgästerna. Och det är vad som finns i propositionen. Vi hade naturligtvis helst velat ha med också det förslaget, men det gick inte att hitta en praktisk utformning.
Då tyckte vi att det var viktigt att få fram förslaget om nyproduktionshyror så fort som möjligt, så att det kommer i den här propositionen. Jag har inte sagt att vi inte ska göra det andra. Däremot har jag sagt: Det finns ingenting som hindrar att man gör omförhandlingar, som man gör i Malmö, i Gävle eller på väldigt många andra håll i landet, med nuvarande lagstiftning. Den behöver inte ändras för det. Men för skyddets skull behöver den förändras.
Leif Jakobsson (S):
Jag tänker inte svara för SABO i talarstolen i kammaren. Det är någonting annat att jag har ett uppdrag i styrelsen där, precis som Nina har haft. Det är nog ingenting som vi ska blanda samman med våra roller som riksdagsledamöter. Individuell mätning behandlas i en annan proposition. Regeringens och vår ambition är faktiskt att man på en del områden ska kunna se till att förbrukningen också syns på ens kostnader.
Det måste vara en rimlig väg, men det är klart att det finns mycket när det gäller regelverk och annat som måste utredas, och man måste komma fram med hållbara förslag. Jag förstår faktiskt inte riktigt vad det här har med den här frågan att göra. När det gäller infasningen är det riktigt att det inte är alldeles klart hur det kommer att se ut om tio år. Det är det inte.
Det var någon här i början som förutsatte att regeringen följer vad som händer, och det är ju det självklara, att man måste följa det här. Ni pratade förut om kristallkulor.
Jag tror faktiskt inte att det här lagrummet kommer att användas så mycket eftersom parterna kommer att vilja och försöka bygga inom ramen för det som är bruksvärdessystemet. Det är ju där den stora marknaden av hyresgäster också har råd att betala. Men får det här stor omfattning kan infasningsproblemet bli stort den dagen det blir aktuellt.
Det måste naturligtvis lösas, och man måste komma fram till ett regelverk i fråga om hur de här bostäderna efter tio år kommer in i systemet. Men det är en väldig skillnad när det gäller hur stort problemet är med tanke på hur stor numerär som har använt detta lagrum.
Leif Jakobsson (S):
Jag hoppas att det är ett tankefel här. Tänk er situationen vid bostadsbrist. Agne Hansson tog själv upp Stockholms bostadsmarknad. Det byggs en ny hyresfastighet. Den som har stått i bostadskö och behöver en lägenhet lämnas ut att själv förhandla om sin hyra.
Vilken situation har en bostadssökande om det står 20 eller 100 andra bakom och säger: Vi kan skriva på för vilket pris som helst? Det är faktiskt marknadshyror rakt upp och ned. Det skulle leda till en situation där bara människor med väldigt gott om pengar skulle kunna ha råd att komma in i nya hyresrätter. Vi kan aldrig tänka oss att köpa ett sådant resonemang.
När det sedan gäller Östermalm och Rinkeby är det inte min sak att avgöra. Det avgörs i förhandlingar. Det är vad bruksvärdessystemet handlar om. Vi ska inte ha den formen av pekpinnar. I Centerpartiets reservationer finns svepande formuleringar om lägesfaktorn. Jag ställde frågan redan i mitt anförande. Vad ska ni göra?
Ska ni lagstifta om att det ska vara dyrare att bo närmare centrum, eller vad ska ni göra? Det är upp till parterna. Det är inte alls självklart att det är Operan eller Stora torget som är det mest dragande och som hyresgästerna har preferenser för. Det kan vara helt andra saker som utemiljö, trygghet eller sådana saker som man sätter före. Det ska slå igenom på den lokala orten. Det ska inte vi bestämma som riksdagsledamöter.