Sofia Arkelsten (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet. Fru talman! I dag ska vi prata om ett lyxproblem som Sverige faktiskt har, för i Sverige har vi ett överskott av utsläppsrätter.
Det betyder att vi inte släpper ut så mycket som vi har möjlighet att göra enligt de internationella avtal som vi har ingått. I stället för att öka utsläppen med 4 procent sedan 1990 kommer vi att minska dem med 10-12 procent. Det som själva betänkandet handlar om, det som vi diskuterar i dag, är formerna för hanteringen av utsläppsrätterna.
Det finns tre sätt att hantera dem: Man kan spara dem, sälja dem eller annullera dem, alltså helt enkelt riva dem. Om de säljs eller sparas kommer vi inte att uppnå målet som vi har satt upp. Om vi skulle spara utsläppsrätterna och använda dem senare, om det blir en andra period i Kyotoprotokollet, blir det ingen miljöeffekt. Samma sak är det om vi säljer dem, men då kan vi möjligtvis få in pengar till att göra andra miljöinvesteringar.
Det här med utsläppsrätter är hyfsat nytt i den svenska politiken, så vi har inte rutiner för hur vi ska göra. Det är det som Riksrevisionen har uppmärksammat i sin redogörelse. Det är inte en ny fråga. Redan i Klimatberedningen hade vi en diskussion om vad man skulle göra. Egentligen uppfattade jag det som att Klimatberedningen lämnade det här som en liten mellanlösning och sade att det här är något som vi ska avgöra senare.
Det är inte förrän 2014 som vi behöver ha ett beslut. Formellt sett är en utsläppsrätt en lös egendom, om man ser det lite juridiskt. Regeringen har rätt att förfoga över den utan ett särskilt riksdagsbeslut. Men några av utsläppsrätterna kommer från projekt som riksdagen har anvisat pengar till. Då kommer budgetlagen in, och då blir det riksdagen som beslutar om de ska försäljas. Ni hör att det är mycket "om" och att det är ganska komplicerade procedurer.
Riksrevisionen skriver tydligt att regeringen bör underställa riksdagen frågan om hur det samlade överskottet från utsläppsrätter ska hanteras. I dag finns det inget som hindrar regeringen från att föreslå riksdagen, alltså att lämna frågan till oss, att besluta hur det samlade överskottet av utsläppsrätter ska hanteras.
Vi tycker att det finns starka miljöpolitiska skäl att låta riksdagen besluta, särskilt som klimat tillsammans med hav har hört till våra mest prioriterade frågor. Vi i utskottet tycker att vi ska få fatta de här besluten, eftersom andra frågor som påverkar våra möjligheter att nå miljömålen också hamnar här i kammaren. Fru talman! Det är ett ganska formellt betänkande. Vi vill ha ordning och reda.
Därför kommer utskottet att berätta för regeringen, alltså ge till känna, att frågan om hur det samlade överskottet av utsläppsrätter ska hanteras bör underställas riksdagen för beslut. Regeringen ska återkomma med bedömningar och förslag i frågan. Dessutom förutsätter vi att regeringen återkommer med uppgifter om det svenska överskottet och det uppskattade värdet av det. Det här, fru talman, är väldigt intressant.
Det är inte alls enkelt att veta vad utsläppsrätterna är värda. En uppskattning som vi har fått är 7-8 miljarder. Det är oerhört mycket pengar. Men det bygger på att inte till exempel Ryssland väljer att sälja sina utsläppsrätter i ett kör, eller Ukraina för den delen som också har ett stort överskott. De kan lätt översvämma marknaden.
De försäljningar som redan har varit är mycket få, och de har inte varit särskilt öppna så vi vet inte exakt vad värdet skulle kunna vara. Kollegerna i finansutskottet skriver att frågan kan röra betydande budgetmedel - därför tycker vi att det är bra att titta på det - och att den ska hanteras i samband med att budgeten behandlas.
Därför, fru talman, kommer regeringen att redovisa antalet utsläppsrätter och eventuellt ett uppskattat värde i årsredovisningen för staten som kommer den 16 april.