Patrik Björck (S):
Tack statsrådet för den här debatten! Jag vill också tacka Finn Bengtsson för att han egentligen lyfte upp debatten till det som den borde handla om, nämligen ideologi. Den här frågan eller interpellationen ställdes ursprungligen till arbetsmarknadsministern. Sedan hamnade den hos forskningsministern.
Regeringen har naturligtvis möjlighet och rätt att göra en sådan värdering, men debatten blir ju lite tunn om man inte ställer sig frågan: Varför arbetslivsforskning? Det är här någonstans som Finn Bengtsson lyfter tillbaka den till rätt dimension, när man börjar prata om en ideologisk syn.
Finn Bengtsson har just en sådan ideologisk syn på arbetslivsforskning. Vi socialdemokrater menar nämligen att det är viktigt för samhället att satsa på forskning och ta reda på varför människor slås ut från arbetslivet, varför vissa arbetsmiljöer producerar arbetsskador och sjukskrivningar. Vi tycker att det är viktigt eftersom den viktigaste frågan för oss är jobben, jobben och jobben.
Regeringen prioriterar inte riktigt på samma sätt. Man tycker inte att det är en särskilt viktig fråga. Därför vill man inte heller satsa på arbetslivsforskning. När man då nedprioriterar detta gör man det av det enkla skälet att man redan vet svaret. Man tycker inte att man behöver forska kring arbetsmiljö eller varför människor blir sjukskrivna eller utslagna eftersom man redan vet varför det sker.
Det är nämligen så att människor är sjukskrivna för att sjukersättningen är för hög. Det behöver man ingen forskning kring. Människor är arbetslösa för att arbetslöshetsersättningen är alldeles för hög. Finn Bengtsson behöver inte någon forskare som berättar det för Finn Bengtsson, för det vet redan Finn Bengtsson. Han menar att det är en ideologisk diskussion som man för när man vill ha svar på frågor om varför vissa arbetsmiljöer producerar arbetsskador.
För oss är det inte så. Vi som finns i verkligheten vet att repetitiva arbetsmoment är sådant som orsakar skador. Vi vet att man måste forska kring och utveckla produktionsprocesser, så att man slipper ifrån det här.
Vi vet att det finns vissa kemiska risker och annat som också kräver forskning för att man ska kunna ta sig ur sådana här processer och kunna skapa ett arbetsliv som gör att alla kan vara med och att vi slipper utslagning. Då är vi i en ideologisk diskussion. Och, som sagt, det är där den här frågan ska ses, så att man ser den i sitt rätta sammanhang.
För oss som tycker att jobben och jobben och jobben är det viktigaste är det också oerhört viktigt och centralt att prioritera den här frågan.
Jag vet att de arbetslivsforskare som fick slängt i ansiktet av borgerliga företrädare att de var någon sorts megafoner för socialdemokratin tog väldigt illa upp av den typen av anklagelser.
Jag vet att de seriösa och väldigt duktiga och framgångsrika forskare som slet med det här med professionalism och integritet känner sig djupt kränkta av den typen av påståenden som Finn Bengtsson framför och som borgerliga företrädare har framfört tidigare. Den egentliga förklaringen som man gav när man lade ned Arbetslivsinstitutet och arbetslivsforskningen var att man skulle minska byråkratin.
Det kränkte också forskarna djupt.