Hannah Bergstedt (S):
Först till Maria Abrahamsson: Utbildningsnivån är högre bland kvinnor, och ändå tjänar de mindre. Självklart finns det saker som vi behöver ta reda på för att förbättra situationen. Men osakliga löneskillnader har bland annat lönekartläggningen hjälpt, och den har regeringen valt att ta bort. Vi har mycket att lära, absolut. Det är faktiskt så, Anders Borg, att lönegapet har minskat sedan 2000-talet. Det har hänt under socialdemokratisk regering och under borgerlig regering.
Den effekt som det hade i början, måste man ändå konstatera, under en regering med socialdemokratiskt styre som fick ta ansvar för en borgerlig regerings politik och rensa upp, var att kvinnorna fick betala. De får också betala nu. Jag tycker att det är lite magstarkt att använda det som argumentation. Finansministern nämner jobbskatteavdraget och säger att det har gynnat kvinnor.
Och naturligtvis: Det har gynnat dem med lägre inkomster. Men i kronor och ören gynnar det mest dem som tjänar mer. Trots de reformer som Anders Borg nämner i sitt anförande har inkomstskillnaderna ökat för första gången på väldigt länge.
Låt oss gå tillbaka och titta på det som Anders Borg tar upp. Vad är det som sänker trösklarna, kan man fråga sig. Det är det som Anders Borg pratar om: Vägen till ökade inkomster för kvinnor är självklart fler arbetade timmar. Vi delar den uppfattningen helt och fullt. Jag tror att det är väldigt viktigt att jobba med den frågan.
Jag skulle kunna gå så långt som att säga att det inte bara är rätt sak att göra utan också är lönsamt för samhället att satsa på jämställdhet. Men vi delar kanske inte uppfattning om vägen dit. Det är kanske inte i första hand att höja lönen, även om det är en liten del att se till att lönen blir högre för kvinnor.
Om man tittar tillbaka historiskt och funderar på vilka reformer det är som har hjälpt kvinnor ut på arbetsmarknaden, skulle jag vilja säga att den största och mest påverkande reformen i den frågan har handlat om att se till att det finns barnomsorg. Trots de reformer som Anders Borg nämner ökade inkomstskillnaderna.
79 procent av kvinnorna uppger att de jobbar ofrivillig deltid och åtta timmar mer per vecka på obetald arbetstid. Är det inte dags att börja ha kvinnors perspektiv när man fattar beslut om att förbättra villkoren för kvinnors arbetskraftsdeltagande?
Jag tror att vi måste jobba med att förbättra arbetsvillkoren, och använda arbetsmiljöforskningen så att man kan ta vara på viktig kunskap och se till att kvinnor klarar av att jobba, blir sjuka mindre och kan vara på arbetsmarknaden i större utsträckning än vad de är i dag. Det är också viktigt att jobba med lönekartläggning. Regeringen har minskat den reformen avsevärt.
Vi vet att den fungerade för att minska de osakliga löneskillnaderna, som Maria Abrahamsson nämnde i sitt inlägg. Ett ytterligare viktigt steg på vägen är individualiserad föräldraförsäkring för att mäns och kvinnors uttag ska jämnas ut.
Sedan är det viktigt att fortsätta att bygga ut barnomsorgen ytterligare och inte minst se till att heltid blir en rättighet. Det är några av de saker som jag tror är väldigt viktiga. Trots de reformer som vi har hört Anders Borg rada upp ökar inkomstskillnaderna. Då är frågan: Vad är man villig att göra när de inte har hjälpt?