Catharina Elmsäter-Svärd (M):
När vi alla här i Sverige funderade på vad som skulle hända med SAS fanns det många representanter inte minst från norra delarna av Sverige, och särskilt från Kiruna, som var väldigt oroliga för att bolaget SAS inte längre skulle få finnas till. Det skulle i hög grad påverka människors möjligheter att inom rimlig tid ta sig fram inom landet och inte minst påverka den växande näring och basnäring som vi har.
I ett perspektiv där vi tittar på människors möjligheter att resa men också företags möjligheter att verka och växa behöver nog alla våra transportslag fungera så bra som möjligt. Vi ser också trenden att transporterna och resandet kommer att öka över tid. Men detta ställer också krav när det gäller de utmaningar och problem som det kan medföra. Det ska vi också vara öppna med.
När det gäller inte minst flyget och vad som händer framöver skulle jag först vilja vända mig mot den beskrivning som Bodil Ceballos och till viss del Mats Pertoft gör, att det har pågått någon form av tricksande. Det får jag i sådana fall lämna till dessa två att avgöra, för det har också varit prövningar tidigare. När det nu gäller tillståndet för hela Arlandas verksamhet ska det prövas av domstol.
Jag tycker att det var ett mycket klokt beslut, om man nu ska prata om förtroende, att det inte var regeringen som gjorde tillåtlighetsprövningen utan att vi faktiskt låter det prövas enligt gängse lagar, i det här fallet miljöbalken. Men man ska också vara medveten om att det redan i dag finns ett stort engagemang och intresse, framför allt utifrån det som Mats Pertoft tar upp. Det handlar om förtroendet, inte minst ur Upplands Väsby-bornas perspektiv. Det handlar om dialogmöten, om att få komma dit och se.
Jag har också själv varit uppe i det stora flygledartornet där man ser överflygningar men också inkommande flygplan. Där ser Upplands Väsby ut som en grå fläck på kartan, för där ska inga flyg över huvud taget passera. Man är medveten om vilka villkor som man har.
Utöver detta, vilket jag tror kan vara bra om vi pratar flyg, har vi nu, utifrån miljösituationen, flyget med i handeln med utsläppsrätter. Det tror jag är ett bra steg, eftersom flyget också är internationellt. Vi vet, som Gunnar Andrén var inne på, att Swedavia redan i dag arbetar med miljödifferentierade start- och landningsavgifter, i synnerhet när det gäller utsläpp och buller.
De har också i dag villkor för när man får flyga och hur man får flyga. Det är oerhört viktigt att man följer de restriktioner som finns med dagens tillstånd. Det handlar också om förtroende. Andra utmaningar där Sverige ligger långt framme är det arbete som Luftfartsverket gör tillsammans med Transportstyrelsen.
Man tittar på hur vi använder luftrummet för att optimera flygandet när det gäller genomfarten så att man har så korta vägar som möjligt med utsläpp och hur man landar med gröna inflygningar. Det har också stor betydelse för de boende. Jag skulle inte vilja ställa flyget mot järnväg som Bodil Ceballos gör i sin interpellation.
Jag tycker att vi behöver ha både-och. Ett sätt att jobba med buller och miljöutsläpp nära flygplatserna är att se till att de som reser till flygplatserna kan göra det på ett så bra sätt som möjligt. Till Arlanda och till Höga Kusten Airport har vi spårförbindelser. Det behöver vi ha både till Skavsta och till Landvetter.
Vi behöver jobba på många olika sätt för att ge bättre förutsättningar i närområdet också på marksidan.