Peter Helander (C):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag. Svensk skogspolitik är en nationell angelägenhet, och i EU-fördraget finns inget stöd för en gemensam skogspolitik. Förslaget till förordning från kommissionen strider mot både subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen. Centerpartiet och en majoritet i utskottet och därmed riksdagen anser att skogsbruk regleras bäst på nationell nivå.
Det är på nationell nivå som det finns förutsättningar för en effektivt utformad skogspolitik som kan ta hänsyn till både nationella och regionala förhållanden. Dessa förutsättningar varierar mycket mellan olika medlemsstater, men även i Sveriges avlånga land skiljer sig förutsättningarna åt. Beslut som rör dessa frågor måste därför fattas på nationell nivå och inte utifrån en kontext utgående från nederländskt eller portugisiskt skogsbruk.
Det är angeläget att det slutgiltiga regelverket är förenligt med det nationella självbestämmandet i skogliga frågor och att det inte riskerar att kringskära möjligheterna att utforma en klimatsmart och kostnadseffektiv politik. Herr talman! Värt att nämna är att detta förslag är ett av många förslag som utmanar den svenska modellen, som är framgångsrik ur både klimatsynpunkt och biologisk mångfaldssynpunkt och i produktionshänseende.
Kommissionens förslag är ett stort problem som vi till stor del själva skapat genom hur vi rapporterar - och med vi menar jag Naturvårdsverket, som har en egen referensnivå som skiljer sig helt från andra länders referensnivåer. Andra länder har en referensnivå som ligger ungefär 30 år tillbaka i tiden och jämför utvecklingen med hur det såg ut då. Sverige använder sig av en modell som baseras på ett förindustriellt tillstånd som referensnivå.
Alla kan förstå att detta gör att vi framstår som sämst i klassen, och vi blir ålagda orimliga krav. Herr talman! Jag vill också, som jag gjort många gånger tidigare i denna kammare, nämna hur Sverige rapporterar skydd av mark. Vi har ett eget sätt att beräkna detta, vilket gör att vi faller ut som sämst i klassen när det gäller skydd av mark.
Men om vi skulle använda oss av den internationella naturvårdsorganisationen IUCN:s metoder, som andra EU-länder gör, skulle vi gå från att vara sämst till att vara bäst i EU, även när det gäller skydd av mark. När det gäller både biologisk mångfald och skydd av mark har vi alltså helt felaktiga metoder för hur vi själva rapporterar till EU, vilket gör att vi framstår som sämst i klassen. Herr talman! Vi kan inte ha det så här.
När det gäller vår irritation över att kommissionen lägger sig i vår skogspolitik och vill detaljreglera utifrån en europeisk kontext har vi i Sverige själva stor skuld i detta. Regeringar oavsett färg måste omgående se till att vi rapporterar tillståndet i den svenska skogen och på de svenska markerna på samma sätt som andra länder i EU.
Förslaget från kommissionen kommer inte bara att innebära att många skogsägare fråntas rätten att bruka sin skog; det kommer också att bli en ökad regelbörda och fler redovisningskrav. Sverige måste bilda allianser i EU tillsammans med andra länder som är kritiska till alla de förslag som kommissionen nu lägger fram och som i princip är försök att detaljreglera det svenska skogsbruket.
Jag är glad över att det finns en stor majoritet i riksdagen som står upp för att den svenska skogspolitiken ska vara nationell. Jag är dock oroad över att Liberalerna i skogsfrågor så ofta gör gemensam sak med Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Jag vet att Liberalerna är ett mycket EU-vänligt parti, och även jag är en stor vän av EU.
Men det betyder inte att jag vill sälja ut det svenska självbestämmandet till andra länder som har ett helt annat perspektiv på vad skog är. Herr talman! Jag trodde att jag hade gjort mitt sista framträdande i denna kammare före sommaruppehållet, men så blev det inte. Nu kan jag dock med säkerhet säga att detta är mitt sista framträdande, och jag vill därmed ännu en gång tacka mina kollegor och talmannen och dennes medhjälpare för ett gott samarbete.