KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Hansson (M):
Tack, statsrådet, och välkommen ned till Skåne nu på fredag! Trelleborgs hamn ligger för övrigt i min valkrets, så statsrådet ska känna sig extra välkommen! Jag tycker att det är jättebra att vi pratar sjöfart. Vi kommer ju att ha en interpellationsdebatt om en liten stund då vi kommer att prata ännu mer sjöfart och kanske får vårt lystmäte när det gäller detta. Jag tänkte gå tillbaka lite till järnvägstrafiken.
Statsrådet var inne på just nattågstrafiken upp till Åre. Då ska vi vara ärliga och säga att även den är subventionerad av svenska staten med drygt 100 miljoner. Den står alltså inte på egna ben.
Vi subventionerar alltså den här nattågstrafiken och den svenska järnvägen som, trots att jag vet att många står och väntar på sina tåg i dagarna, ändå får sägas vara välfungerande. I Tyskland, till exempel, är det betydligt dyrare att köra tåg än vad det är i Sverige. I Danmark är det också dyrt, och då blir naturligtvis frågan: Är vi beredda att subventionera där också?
Om vi nu gör det, kan det egentligen bli någon lönsamhet i detta utan statliga subventioner? När vi är inne på färjelägena tror jag att den frågan också är viktig ur ett annat perspektiv, vilket jag tror att statsrådet kommer att få se när han är nere i Trelleborgs hamn. Ur ett totalförsvarsperspektiv är det viktigt att vi har några hamnar som kan klara järnvägstrafik.
I dag har vi bara två ingångar till Sverige: över Öresundsbron och över Trelleborgs hamn. Skulle någonting hända på Öresundsbron, till exempel likt det som hände på Stora Bält-bron förra sommaren, är det bara Trelleborgs hamn som kan ta emot järnvägstrafiken. Jag hoppas att man beaktar detta i Försvarsberedningen, annars ber jag ödmjukt statsrådet Eneroth att föra det vidare till sina kollegor. Det är en viktig del.
Just i dag kan rederierna egentligen inte på affärsmässig grund ha kvar rälsen i hamnarna, för man gör en ekonomisk förlust. Vi får tacka Stena Line extra mycket för att de orkar hålla ut i detta, och här tycker jag att staten bör öka sitt engagemang sett ur ett totalförsvarsperspektiv - vi har den möjligheten - men också sett ur nattågsperspektivet, som vi diskuterar nu.
Jag får ändå gå in lite på inflaggningen eftersom jag också är sjöfartspolitisk talesperson för Moderaterna. Även jag gläds åt den. Vi har gått från 85 fartyg till 100, och det är glädjande att det går åt rätt håll. Vi får dock inte missa att vi gick från 200 ned till 85. Nu är vi på väg upp, vilket gläder mig. Vi kommer som sagt att diskutera förutsättningarna för svensk sjöfart lite mer i en kommande interpellationsdebatt.
Slutligen vill jag ta upp just möjligheten till järnväg över huvud taget. Det intermodala, att få över gods till järnväg, är viktigt. Det har inte med nattågen att göra, där vi ju avser att transportera folk. Jag gläder mig dock åt att statsrådet delar synpunkten att det är viktigt att få över godset till järnväg och sjöfart.
Det är en god väg i framtiden. Frågorna kvarstår dock kring hur vi ska klara nattågen rent utbyggnadsmässigt när det är så skilda regler och skilda kostnader.
Anders Hansson (M):
Det är viktigt att man börjar någonstans. En resa börjar alltid med ett litet steg. Det är kanske så vi får se det. Det är en liten uppförsbacke i början. Men visst är det så att Moderaterna definitivt står bakom att man ska kunna åka tåg. Det vi kanske mer oroar oss för är större projekt som tar alldeles för mycket pengar av det vi skulle vilja lägga på den befintliga järnvägen.
Vi går inte in i höghastighetsdiskussionen. Men det är på något sätt viktigt att den järnvägsinfrastruktur vi har fungerar. I min värld, och jag talar då som riksdagsledamoten Anders Hansson, är det väldigt viktigt att man kan lita på den infrastruktur vi har.
Gör jag ett aktivt val att resa med tåg till och från mitt arbete kan det inte vara så att jag varannan eller var tredje gång måste stå och vänta på ett inställt tåg. Då tröttnar både jag och min arbetsgivare. Till slut blir det klimatet som får stryka på foten, för jag sätter mig i min bil i stället. Det är viktigt att vi prioriterar rätt.
Här kommer vi säkerligen i framtiden att ha stora diskussioner om vad som är rätt. Vi kommer kanske att tycka olika i vissa saker, men vi kommer också att vara överens i en del. Jag tror att vi alla är medvetna om att vi vill göra vad som är bra för miljön och för att invånarna ska kunna ta sig till och från sina arbeten och ut i övriga Europa. Huruvida nattågen stannar vid en bra dröm får vi väl se.
Det är många hinder. Jag är i varje fall försiktigt positiv trots alla dessa hinder jag kan se på vägen. Det beror kanske på att jag är skåning och positiv av naturen.
Anders Hansson (M):
Jag vet inte om det har med oppositionsrollen att göra, men jag inbillar mig att statsrådet Eneroth och jag månar precis lika mycket om Sjöfartsverket. Vi ser fördelarna och vilket fint arbete de som arbetar där gör.
Det jag är orolig över är att vi inte ger Sjöfartsverket förutsättningarna att göra det, med tanke på att de hela tiden nödgas höja farleds- och lotsavgifterna. Det blir i sin tur en ond spiral för svensk sjöfart.
Om det blir dyrare med svensk sjöfart kommer det helt enkelt att leda till att man inte gör lika många anlöp, eftersom man tycker att farledsavgifterna hela tiden sticker uppåt. Och vad tittar rederierna på, precis som statsrådet Eneroth sa? Jo, de tittar på kostnader. Det finns inte jättestora marginaler inom svensk sjöfart.
Därför blir en höjning av farledsavgifterna en ond cirkel. I denna debatt har jag inte sagt någonting över huvud taget om att vi inom Moderaterna skulle tycka att man ska göra si eller så. Jag har sagt att Sjöfartsverkets roll är ohållbar med tanke på att de hela tiden nödgas höja farledsavgifterna.
Jag skulle gärna se att vi gemensamt kan se över Sjöfartsverkets finansieringsmodell och organisationsmodell. För att Sjöfartsverket ska kunna fortsätta med det fina arbete de gör tror jag nämligen att man måste få in pengar. Då är det farleds- och lotsavgifterna man höjer. I det samlade avgiftsuttaget är det en nackdel för svensk sjöfart.
Anders Hansson (M):
Tack för svaret, Magdalena Andersson! Det stämmer att regeringen vid införandet av lagstiftningen uttalade att man hade för avsikt att följa upp och utvärdera effekterna av den. Det tycker jag är naturligt och klokt. Som statsrådet säger bör en sådan utvärdering och uppföljning inte ske förrän systemet har varit i kraft i några år.
Denna lagstiftning infördes den 1 januari 2017, så den har varit i kraft i åtminstone ett par år. Det har alltså gått två och ett halvt år sedan januari 2017. Jag förstår självklart att man måste hitta en tid då det känns lämpligt.
Det är helt rätt att det inte fanns några meningsskiljaktigheter när lagstiftningen infördes, men det innebär ju inte att vi bara kan sitta still som det är nu. Omvärlden förändras nämligen hela tiden, och därför blir ju frågan när statsrådet anser att det har gått erforderlig tid för att man ska kunna ge direktiv till en sådan här uppföljning. Pratar vi nästa år, eller pratar vi om fem år? Vad är erforderlig tid?
Detta gäller speciellt med hänvisning till att lagstiftningen uppenbarligen exkluderar svenska rederier från kontrakt i Sverige då de inte har 25 procent av sin verksamhet utanför Sverige. I detta sammanhang kan man också nämna mindre rederier som har specialfartyg som är ytterst viktiga för Sverige sett ur ett beredskapsperspektiv.
Här spelar såväl 25-procentsregeln som storlekskravet på fartygen roll för huruvida dessa fartyg kan ingå i vårt tonnagesystem. Jag kan dock villigt erkänna att vi här kanske är inne på en annan fråga, som mer rör sjöfartsstöd.
Det har vi sett inte minst nu när fartyget Pleijel, som tillhör Baltic Offshore i Kalmar och är ett kabelutläggningsfartyg, har haft problem just med sitt sjöfartsstöd. Det går dock lite vid sidan av just tonnageskatten. Min fråga blir egentligen just: När kan vi se den här utvärderingen?
Det är nämligen farligt om vi lutar oss tillbaka och säger att vi har en lagstiftning på plats, som vi alltså införde den 1 januari 2017, om vi inte är beredda att se över den nu när svensk sjöfart påtalar vissa brister i det hela. Jag ser det som en styrka att kunna säga att något innebär förändrade förutsättningar jämfört med när lagen togs i kraft.
Vi måste kunna säga att vi kan titta vidare på det, och då behöver vi naturligtvis en uppföljning och en utvärdering. Jag tror som sagt inte att det behöver vara en trätofråga om vi gör en uppföljning eller inte, utan trätofrågan blir i så fall när vi ska göra den.
Jag anser att det bör ske väldigt snart, för jag tycker att vi hela tiden måste vara på tårna så att svensk sjöfart ska kunna konkurrera med internationell sjöfart på rätt villkor.
Anders Hansson (M):
Tack för svaret, Magdalena Andersson! Jag håller med; som moderat är jag den förste att säga att vi inte ska ta ut mer skatt av medborgarna än absolut nödvändigt. Det är jag alltså helt med på. Det är naturligtvis viktigt att sjöfarten ges de förutsättningar den behöver, och här kommer det onekligen också in att man får titta på helheten.
Vi har tonnageskatten, farledsavgifter och lotsavgifter, och vi har arbetsmiljö och frågor som rör till exempel beskattning av sjömän. Nu tog jag bara tonnageskatten för sig, men jag kan säkert diskutera även de andra frågorna med Magdalena Andersson. De hör nämligen ihop.
Svensk sjöfart påverkas av väldigt många faktorer, och tonnageskatten är en av dem. Vi har samma mål: Vi vill se en levande och konkurrenskraftig svensk sjöfart, och vi vill att fler fartyg ska få svensk flagg.
Det är inte så att vi ska ha ett race to the bottom, men samtidigt får vi inte vara så pass försiktiga och sitta så pass stilla i båten - för att ta till fartygsknep - att vi inte vågar göra förändringar när vi riskerar att rederier börjar tveka inför att flagga in skepp till Sverige.
Nu har vi en positiv inflaggning på 15 fartyg - från 85 till 100 - vilket är glädjande och något som jag tror att alla partier i Sveriges riksdag är glada för. Men vi måste se vad som kommer framgent, och jag tror att det är viktigt att vi ligger i framkant. Jag kommer att följa frågan vidare.
Anders Hansson (M):
Jag tackar Denis Begic för hans anförande. Jag har en fråga om lokaliseringsprincipen. I Sverige är det vanligt att fiberbaserad bredbandsutbyggnad sker i kommunal regi. Dessa kommunala verksamheter benämns ofta stadsnät och kan bedrivas i kommunens egen förvaltning. Ofta bedrivs dock stadsnätsverksamheten i kommunala aktiebolag.
Det finns ungefär 160 kommunalt ägda stadsnät som tillsammans utgör 51 procent av marknaden. Jag kommer själv från en kommun där vi har startat ett stadsnät lite grann på grund av samma problem som vi har diskuterat här i kammaren.
Det var inget problem att få aktörer som ville bygga i de lite större orterna eller städerna, men de var lite mer svårflörtade när det gällde landsbygden eftersom det där kostar desto mer. Därför fick kommunen gå in och anlägga detta stadsnät. Då ska man också veta att jag kommer från en kommun som nog får anses vara inte glesbygd utan snarare landsbygd. Vi kanske inte har de bekymmer som andra har längre uppåt landet.
Där kommer lokaliseringsprincipen in som en väldigt stor del. Som jag sa i mitt anförande måste man ibland kunna bryta lokaliseringsprincipen och be andra kommuner, som har geografiskt nära till vissa delar av den egna kommunen, att anlägga bredband. Min fråga till Denis Begic blir därför: Kan du ställa dig bakom en förändring av lokaliseringsprincipen?
Anders Hansson (M):
Tack för att du lugnade mig lite, Denis Begic! Det känns tryggt att du kommer att arbeta för detta. Det är ju så att SKR och PTS har sagt att det regeringen tidigare har sagt, nämligen att detta ska gå via kommunal avtalssamverkan, inte går. SKR kan konstatera att det föreligger stor osäkerhet och oklarhet gällande hur avtalssamverkan skulle kunna användas för byggande, ägande och drift av bredbandsstruktur.
Vid avtalssamverkan är det endast utförande av uppgift som överlåts till en annan kommun eller en annan region; det övergripande ansvaret för uppgiften lämnas inte över utan åligger alltjämt den överlåtande kommunen eller regionen. Därutöver kan avtal endast ingås mellan kommuner och inte mellan kommunala bolag, och vidare behöver upphandlingsreglerna beaktas. Det finns alltså väldigt många frågor kring detta, så jag gläder mig åt att regeringen lite grann byter fot och säger att det inte går via kommunal avtalssamverkan.
Det tycker jag känns bra, för just detta har varit en fråga för många kommuner när det gäller att inte kunna göra utbyggnaden. Som Denis Begic sa kan man nämligen ha ett hushåll som ligger tre meter från en angränsande kommun och där det vore logiskt och ekonomiskt rimligt att det hushållet ingick i den andra kommunen. Det tycker jag alltså är väldigt bra.
När det sedan gäller Denis Begics 15 sekunder om ideologi har jag väl lite större tilltro till marknadskrafterna, men jag har inte en så blind tilltro att jag tror att marknaden kan lösa alla bekymmer och att staten kan luta sig tillbaka. Eftersom vi är ett så stort land geografiskt sett kommer det att vara bekymmer på sina håll, och där kommer staten att behöva hjälpa till.
På den punkten är vi alltså överens, men sedan tror jag lite mer på marknadens krafter i övrigt.
Anders Hansson (M):
Tack, Johan Büser, för ditt anförande! I mitt anförande tog jag upp isbrytarna, och jag kan inte låta bli att ta upp dem igen. Johan Büser säger att Sjöfartsverket säger att de är redo att upphandla när finansieringen är klar.
Lite av det jag efterfrågade i mitt anförande var just när finansieringen kommer att vara klar. När kommer beskedet från regeringen, Johan Büser? När kommer beskedet om finansieringen som uppenbarligen hela riksdagen och Sjöfartsverket väntar på? Jag har också en fråga om tonnageskatten, som jag har följt här. Det är ganska intressant.
När Magdalena Andersson var finansminister debatterade jag nämligen tonnageskatten med henne och sa att vi måste göra en utvärdering. När vi antog lagförslaget här i riksdagen var en av de stora delarna till och med att det skulle göras en utvärdering. Men varenda gång jag har tagit upp det har svaret varit att det har gått för kort tid, att det behöver gå mer tid för att man ska kunna göra en utvärdering.
På sidan 19 i det betänkande som vi debatterar i dag står det om tonnageskatten: "Trafikanalys konstaterar i rapporten Svensk sjöfarts internationella konkurrenssituation 2021 att införandet av systemet hittills inte går att koppla till någon märkbar ökning av intresset för att flagga in." Detta torde ändå vara precis i linje med det jag har försökt säga hela tiden.
Vi kan inte anta ett lagförslag som vi sedan inte utvärderar kontinuerligt och anpassar efter de situationer som gäller. Det måste ske något här. Jag kan bara beklaga att det inte har skett tidigare, men om det gör det nu är jag väldigt positiv till det. När kommer initiativet om att göra en utvärdering att tas, Johan Büser?
Anders Hansson (M):
Tack för det, Johan Büser! Det är ju jättebra. Men att vi inte har fått den inflaggning som vi har önskat av tonnageskatten är samtidigt ingen överraskning. Det har vi sett under åren som har gått. Jag ställde därför en interpellation till Magdalena Andersson i hennes egenskap av finansminister för att få till en utvärdering då det här inte uppfyller vad det ska. Jag lämnar dock frågan eftersom jag tycker att det är bra att den tas upp nu.
Återigen saknar jag att man är proaktiv i stället för att bara vänta tills det är nödvändigt och det redan är ett faktum att vi inte får fler inflaggningar. Jag vill även fråga Johan Büser om infrastruktur till hamnar, vilket jag tog upp i mitt anförande. Det här är väldigt viktigt.
Om sjöfarten ska fungera gäller det att vi kan få godset till hamnar och att vi kan få ut det i landet när det kommit till en hamn. Detta ska bland annat också godstransportstrategin leda till. Vi ska få ett godsflöde som går från hamnarna upp igenom landet.
Jag ser här inget initiativ från regeringen som tyder på att man vill se hamnarna som viktiga noder i systemet så att man tillgodoser infrastrukturen från hamnarna ut till exempelvis Europavägarna. Därigenom hade vi kunnat få en smidig transport på både järnväg och vanliga vägar. Detta saknas lite hos regeringen.
Jag vet att den nationella planen kommer, men jag vill fråga Johan Büser om han själv kommer att arbeta tillsammans med sin minister för att tillgodose att Trafikverket får ett uppdrag att prioritera och säkerställa att vi har en välfungerande infrastruktur till och från våra hamnar. Om vi inte har det faller godsstrategin lite.
Gunilla Carlsson (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Jag vill dessutom passa på att gratulera statsrådet till hennes uppdrag att ansvara för den nationella ungdomspolitiken i regeringen. Detta är ju ett område som berör många politikområden. Det är alltså viktigt att göra alla statsråd medvetna om att de faktiskt har ett ansvar för ungdomsperspektivet på sina respektive områden.
Min fråga berör ungdomars möjligheter till fritidssysselsättning och mötesplatser och vad statsrådet tänker göra för att stödja en utveckling mot flera mötesplatser och fritidssysselsättningar. I det svar jag fått tar statsrådet upp några av de insatser som regeringen lyfte fram i budgetpropositionen för 2007.
Dessa är ju fortsättningar på satsningar som den förra socialdemokratiska regeringen startade under förra mandatperioden. Vi aviserade också att vi ville att de skulle fortsätta även under 2007. Man fortsätter alltså dessa satsningar, och så långt känns det bra. Jag hade dock hoppats på något ytterligare.
Statsrådet tog i svaret till mig upp rapporten Fokus 06 som Ungdomsstyrelsen presenterade under hösten och där man lyfter upp ungdomars tillgång till fritidsverksamhet och kultur.
Man pekar på stora skillnader i ungdomars möjligheter till en meningsfull fritid och också på de stora brister som finns just vad gäller samlingslokaler och mötesplatser för unga människor. När man frågar unga vad de skulle vilja att vi satsade på är det också samlingslokaler och mötesplatser som oftast lyfts upp som den prioriterade frågan.
Vi socialdemokrater tog därför i vårt budgetförslag i kulturutskottet upp att vi ville satsa 80 miljoner kronor just på att utveckla fritidsverksamheter och möteslokaler för unga. Vi ville också att 2007 skulle bli ett ungkulturår. Detta sade dock den moderatledda regeringen nej till.
I den del av budgetpropositionen för 2007 som berör kulturområdet står det att man säger nej till dessa 80 miljoner kronor för utveckling av fritidsverksamheter och möteslokaler. Man hänvisar till att man vill satsa på integrationspolitiken i stället. Nu undrar jag, herr talman, vad ungdomsministern menar med det.
Jag har läst även om politikområdet integration i budgetpropositionen, och jag hittar ingen koppling till denna hänvisning i kulturbudgeten. Finns det inte någon sådan, eller har jag helt enkelt missat den?
Gunilla Carlsson (S):
Då har jag i alla fall fått veta att det inte är någon idé att jag letar på integrationsområdet i budgeten, för där finns inte pengarna med hänvisning till just ungdomspolitiken. Men jag blir lite orolig när jag hör statsrådet säga att det inte fanns något behov av att satsa de här pengarna just på gruppen unga, som vi faktiskt framförde.
Det är ingen ny fråga att unga människor efterfrågar möteslokaler, någonstans att vara, och att man också efterfrågar bra fritidssysselsättningar. Den förra regeringen har ju satsat jättemycket pengar på både idrottsrörelsen och annat.
Satsningen med extra pengar i områden med utsatta ungdomar väljer nu också den nya regeringen faktiskt att fortsätta, vilket jag är väldigt glad för. Men rapporten från Ungdomsstyrelsen visar också att det finns ett ännu större behov av att faktiskt titta närmare på de här frågorna, både vad gäller möteslokaler och andra fritidssysselsättningar.
Det som har gjort mig förtvivlad under den här hösten är också hur den nya regeringen har valt bort just gruppen unga på olika sätt. Vi pratar ofta om hur viktigt det är med barn- och ungdomskultur och hur viktigt det är att vi satsar på barn och unga. Men då måste man ju också göra någonting. Man kan inte bara prata och prata. Man måste också göra satsningar så att det blir någonting av allt det där pratet.
Tittar vi på det som har bestämts under hösten ser vi att det är flera saker som slår just mot gruppen unga. Man valde bort att satsa på mötesplatser och att utveckla fritidsverksamhet för unga människor. Man plockade bort barn- och ungkulturåret. Det handlade inte bara om barn utan även om kultur för unga människor.
Man har plockat bort möjligheterna för de statliga museerna att erbjuda fri entré för dem som är över 19 år. Vi har en grupp i dag som väldigt ofta kallas unga vuxna. När man är 19 år är man väldigt ofta studerande. Man har en ganska dålig ekonomi. Den här rapporten lyfter också fram att det satsas väldigt mycket statliga medel just vad gäller barn.
Men ju äldre ungdomarna blir desto mindre satsar staten. Det här är ju precis exempel på vad den nya moderatledda regeringen har gjort. Man har alltså plockat bort de unga vuxna. Man tycker inte att de är viktiga.
Det här är bara inom politikområdet Kultur och fritid, men vi kan även inom andra områden se att den här politiken slår väldigt hårt mot unga vuxna. Min andra fråga som jag tänkte ställa till ungdomsministern i dag är: Vad tänker statsrådet göra för gruppen unga?
Du sade att du ska gräva djupare i den rapport som Ungdomsstyrelsen har sammanställt och utifrån det ska du göra satsningar på den här gruppen. Men kan ungdomsministern i dag tala om någonting som hon funderar på, att det här skulle jag vilja göra för gruppen unga under den här mandatperioden. Gärna inte i slutet.
År 2007 tar de satsningar slut som vi initierade under förra mandatperioden. Vad tänker statsrådet göra under 2008?
Gunilla Carlsson (S):
Man vill inte satsa pengar på vad som helst, sade ansvarigt statsråd. Nej, det kan man ju säga att man inte vill. Jag tycker att unga människor är jätteviktiga. Det är viktigt att vi satsar på våra barn och unga. Det är inte att satsa på vad som helst. Den högerledda regeringen slår sig för bröstet och säger att man har satsat flera miljoner.
Men man har faktiskt fortsatt med de satsningar som den socialdemokratiska regeringen initierade under förra mandatperioden. Det är skönt att höra att de inte avslutas mitt i arbetet. Frågan är vad som händer 2008 när de satsningar vi aviserade kanske inte blir kvar.
Statsrådet säger så tydligt i dag att man prioriterar bort ungdomarna. Det är vad som gjordes när man sade att man prioriterar bort ungdomarna för att i stället lägga pengarna inom ett annat politikområde - som naturligtvis också är jätteviktigt. Statsrådet lyfter sedan fram att man satsar på arbete, utbildning och bostadssituationen.
Jag har hört många unga människor protestera angående bostadssituationen. Det finns företag som inte vill bygga längre. I min egen kommun Göteborg kommer flera bostadsområden inte att byggas eftersom den nya regeringen har ändrat förutsättningarna för att bygga lägenheter. Jag vet inte om ungdomarna känner sig särskilt privilegierade i den politiken.
Jag hoppas att den nya högerledda regeringen verkligen gör något och inte bara pratar. Den första tiden i regeringsställning har man verkligen plockat bort de satsningar som hade kunnat göras för unga människor. Bidraget till möteslokaler har plockats bort. Det är den fråga som ungdomar själva lyfter upp som den viktigaste.
Satsningen på Ungkulturåret har också plockats bort, som också skulle rikta sig till unga människor. Det är bara att beklaga.