Carl Schlyter (MP):
Miljöpartiet har en strategi som inte alltid är framgångsrik när det gäller att få höga röstetal, nämligen att röstmaximera bland dem som inte har rösträtt. Vårt partis grund är solidaritet med människor här i Sverige och i resten av världen. Men vi har också solidaritet med framtida generationer, och de har ingen rösträtt.
Den tredje solidariteten är med djur, natur och det ekologiska systemet, och de har inte heller rösträtt. Djuren lever med oss här och nu.
De har ingen chans att påverka debatten, och därför, herr talman, är dagens debatt mycket viktig, eftersom vi för en gångs skull kan tala för att djurens villkor lyfts, att deras situation berörs. Det är vi som bestämmer den, åtminstone för de djur som vi har domesticerat.
Det är vår skyldighet, när vi nu diskuterar regler som lantbrukare, husdjursägare och andra måste följa, att inte bara lyssna till lantbrukarnas eller husdjursägarnas behov och krav i fråga om vad de tycker är enkelt och riktigt, utan vi måste också ta hänsyn till djurens villkor. Då måste vi också utreda hur de lagar som vi bestämmer över påverkar djuren.
Förhoppningsvis kommer det att leda till att vi enas om att behålla en hög djurskyddsnivå i Sverige som är högre än EU:s minimikrav. Det är vad jag förväntar mig ska bli slutprodukten i höst när vi är klara. Det handlar också om hur vi ser på oss själva som civilisation.
En stats utveckling kan mätas efter hur man behandlar de mest försvarslösa. Jag vill att vi ska vara en högt utvecklad civilisation som försvarar de mest försvarslösa levande varelserna.
Egentligen är det ganska sällan en riktig konflikt mellan människans bästa och djurens bästa, för egentligen handlar det mest om vem som ska betala priset för bra djurhållning respektive för dålig djurhållning. Ofta är man dumsnål om man tränger ihop djur, vilket kräver mängder med antibiotika.
Djuren blir sjuka och veterinärräkningarna stiger, och till slut finns det så många multiresistenta bakterier att veterinärräkningarna och behandlingarna kostar väldigt mycket, och till slut får vi multiresistenta bakterier som påverkar också behandlingen av människor. Det kostar miljarder i skadestånd och förluster att sälja hästkött och låtsas att det är nötkött.
Uppfödning med billigast möjliga kraftfoder kan leda till att en arbetare i Brasilien dör eller att en regnskog huggs ned någonstans på jorden. Danskarna har nyligen fått känna på effekten av att strunta i EU:s regelverk och köra sitt eget race, när de föder upp grisar. Till slut leder dåligt stimulerade grisar till att de biter varandra i svansen.
Det är också vad branschen kommer att göra om man inte följer regelverket och har ett bra och starkt regelverk. Det kan tyckas lönsamt att importera konstgödsel och ändliga resurser som fosfor från Marocko. Men det är 575 megaton i koldioxidutsläpp från konstgödseltillverkningen varje år. Vem betalar den kostnaden?
Med bete kan vi klara det. Vi behöver inte importera konstgödsel eller fosfor till betesmarken, i varje fall inte i normalfallet. Det är inte kosläppet som vi ska släppa taget om, utan det är myten om att minskade beteskrav skulle öka lönsamheten. Utmaningen är inte att utreda vilka djurskyddskrav som lönsamheten tål.
Utmaningen är i stället att göra det hållbara och det humana - det folk faktiskt vill ha - till det lönsamma. Då finns det en del förslag. Först och främst måste vi ha mer konkurrens. Om det finns ett enda bolag som köper upp all mjölk sätter de priset på en orimlig nivå. Starta små konkurrenter! Jag känner flera bönder som säger att de nu får mycket betalt för sin mjölk. Jag träffade nyligen en lantbrukare i Skåne som har köpt upp ny betesmark.
Det var billigt att köpa upp gården jämfört med att importera och automatisera allt. Han gör nu en bra vinst på varje liter mjölk. Han har sänkt kostnaderna för produktionen och på så vis höjt lönsamheten genom att också få bättre betalt. Jag tror också på lokal livsmedelsförädling: Eldrimner och Særimner i Östersund.
Ska man tjäna pengar på jordbruk kan man tjäna pengar på att sälja många kilon med låg vinst på varje kilo eller öka marginalen genom att sälja med högre marginal. Du får mer betalt för en ost än för en liter mjölk.
Du får mer betalt för en fin korv jämfört med köttfärs, fett och bindväv, som man i vissa fall stoppar i. Detta kan faktiskt vi alla politiker här inne göra något åt. Vi är överens om att Sverige ska ha höga djurskyddskrav. Men när vi upphandlar då ska det vara billigt-billigt. Det är faktiskt en orimlighet. Detta kan alla partier styra upp, tycker jag.
Om vi är överens om att vi ska ha höga krav ska vi också upphandla så. Här sker faktiskt ett arbete. Ardalan Shekarabi har kommit igång med detta arbete. Det tycker jag är mycket bra. En annan möjlighet att få betalt för det man gör är att man informerar. När jag satt i EU-parlamentet drev jag stenhårt frågan om ursprungsmärkning. Nu kommer det för fler typer av kött än nötkött. Men fortfarande väntar vi när det gäller processade produkter.
Här i Sverige kan vi till exempel göra något åt restaurangnäringen, ställa högre krav på att folk får veta vad de köper. Då kan de göra ett val. Det är väl liberalt och fint, att man gör ett eget val och har möjlighet att betala för det man önskar och kräver. Något som ligger lite bortom nästa års budget men som jag ändå vill ta upp är möjligheten att få betalt för ekosystemtjänster. Det är helt naturligt.
Om en lantbrukare minskar kväveläckaget, om en lantbrukare ökar den biologiska mångfalden, då är det en ekosystemtjänst, och det är inte orimligare att samhället betalar för den än att vi betalar vår telefonräkning. Det finns en illusion om att låga krav och lönsamhet hänger ihop.
Vi kommer aldrig att ha den optimala odlingssäsongen i Sverige, utom möjligtvis för ärtor från Bjuv - det skulle jag kunna hävda att vi har. Bränslet är billigare i Rumänien. Marken kostar mindre i Bulgarien. Lönerna är lägre i Grekland. Vår chans att tjäna pengar är genom mervärden. Det är det vi ska försvara. Annars slår vi ut svenskt jordbruk. Jag känner viss sympati för Jens Holm, som sitter och väntar på djurskyddslagen.
Jag hoppas verkligen att jag inte blir som den lille gossen i I väntan på Godot . Ni kommer ihåg att Vladimir och Estragon sitter och väntar på Godot - när han kommer ska allt bli bra. Så kommer den lille gossen första dagen och säger: Nej, han kommer inte i dag, han kommer i morgon. Nästa dag kommer lille gossen och säger: Han kommer inte, han kommer nog i morgon. Till slut vet de exakt vad gossen ska säga varje dag. Jag hoppas verkligen att jag inte är den gossen när jag nu lovar Jens Holm: Den kommer i höst.
Men det är inte din ilska som är motivationen, utan det är djurens väl och ve. Det finns ett par andra viktiga saker som jag vill ta upp, även om jag redan har överskridit min talartid, herr talman. Jag hoppas att ni ursäktar. Jag vill ta upp 3R-center. Vi sätter nu igång uppdraget till Jordbruksverket, och jag hoppas att vi kan enas om att vi finansierar det ordentligt framöver, så att arbetet kan komma igång, för har vi ett exempel på vinn-vinn.
Om man kan reducera och raffinera metoderna för hur djurförsök används och ersätta djurförsök tjänar industrin, djuren och människorna på det. Testerna blir bättre, säkrare och billigare. Slutligen om antibiotika. Här tycker jag att det finns en stor enighet i kammaren, så jag ska inte säga så mycket om det. Vi är överens om att Sverige ska driva på både i TTIP-förhandlingarna och i EU. Beträffande djurtransporterna är det samma sak. Här har vi våra krav på åtta timmar.
Till Åsa Coenraads: Det är faktiskt inte ett vetenskapligt krav. Det är inte så att djur mår bra i sju timmar och 59 minuter och sedan mår dåligt efter åtta timmar och en minut. Vi har kompromissat när det gäller olika balanserande grejer, och då tycker jag att åttatimmarskravet är någonting som vi också kan se till att EU kompromissar om. Det har en vetenskaplig grund, men det finns ingen exakt tidsgräns på just åtta timmar. Dessutom är det olika för olika raser.
Jag hoppas att kunna återkomma till frågan om minkarna så småningom, men jag kan inte lova någonting där, Jens. Jag försöker jobba för att minkar ska få leva ett naturligt liv, och vi vet alla vad som ingår. Nya tyska studier visar hur viktigt det är med stora möjligheter till bad.