KBLab/rixvox huggingface dataset:
Krister Hammarbergh (M):
Ska vi ta det där med finansutskottet och bristen på ansvarsfull ekonomisk politik? Finansutskottet skriver enigt att man vill betona vikten av att nya utgifter för staten alltid föregås av en grundlig beredning av regeringen och att utgiftspåverkande beslut - och detta är onekligen ett utgiftspåverkande beslut - fattas inom ramen för den ordinarie budgetprocessen. Elin Lundgren!
Det här är inte den ordinarie budgetprocessen. Vi följer alltså inte finansutskottets yttrande. Det är sanningen. Vi är överens om att saker kan bli bättre i rättsväsendet. Men jag hoppas att vi trots allt kan vara överens om ytterligare en sak. Elin Lundgren har läst Riksrevisionens rapport.
Rättsväsendet presterar bättre i dag än det gjorde 2006. Det innebär inte att vi är fullständigt nöjda med resultaten, men det innebär trots allt att vi kan vara lite stolta över att vi har förbättrat det som inte fungerade så bra, särskilt tidigare. Vi har förslag och åtgärder nu som ger stora förutsättningar för att lyfta resultaten framöver. Det är viktigt.
Jag noterar att Elin Lundgren inte vill ge ett svar på hur många civilanställda man får för 50 miljoner kronor. Och det är definitivt lite tveksamt vad dessa personer ska göra, utom möjligen att svara i telefon.
Krister Hammarbergh (M):
Jag ser också gärna fler civilanställda, Lena Olsson. Vi har långt fler civilanställda inom polisen redan i dag, men jag ser också gärna fler. Skillnaden är att jag inte vill lägga ut sådana här beställningar utan att skicka med resurser. Det är ju så att vill vi ha fler civilanställda måste vi lägga ut lite mer resurser. De ska ju ha lön. Det brukar Vänsterpartiet tycka är viktigt. De ska ha någonstans att jobba.
Det kommer säkert att krävas både en och annan skrivare och dator också. Det kostar i alla fall pengar och någon ska betala. Därför skulle jag vilja veta varifrån du ska ta de här resurserna. Du har ju själv föreslagit att poliserna ska ha 5 miljoner kronor mindre totalt sett och så kommer det här till.
Kan du berätta för riksdagen och för svenska folket var du har tänkt skära ned inom resten av polisen? Är det annan personal, är det lokaler eller är det polisbilar?
Krister Hammarbergh (M):
Lena Olsson undviker att svara på frågan över huvud taget. Du vill driva igenom ett uppdrag som direkt kostar pengar. Det kan du inte förneka. Samtidigt ska du skära ned på de totala resurserna till samma myndighet. Det kommer att kosta pengar. Du kan inte hänvisa till att man ska göra om organisationen senare. Det här är nästa år. Var ska du ta pengarna ifrån?
Jag ska väl inte behöva tolka dig. Det blir ju bättre om du själv svarar. Om du nu väljer att inte svara i nästa inlägg måste jag göra en tolkning utifrån det du nämnde om poliserna. Det är poliser du har tänkt ta bort från polisen.
Krister Hammarbergh (M):
Vi har länge jobbat mot den grova organiserade brottsligheten, och vad som är viktigt att komma ihåg är att man inte kan jobba med enbart en sak. Vi har jobbat med polisens omorganisation, och vi har fått polisen och andra myndigheter att börja samverka för att jobba mot den grova organiserade brottsligheten. Vi har satsat mer resurser, och vi har kommit med ny lagstiftning. Allt detta måste man göra. Det här är dock en del som också är viktig. Vi har exempelvis - jag tar en annan punkt där ni är emot - snatteri, där utredningen föreslår ringa stöld. Varför?
Jo, för att påföljderna inte riktigt fungerar som det är riggat i dag. Vi ser när det gäller inbrott att det inte fungerar riktigt som det är tänkt och som vi vill att det ska. Det är ett allvarligt brott som kränker människors integritet. Det gör att många människor får svårt att bo kvar och leder till att många människor får psykisk ohälsa efteråt, men straffmätningssystemet klarar inte av att fånga upp detta.
Det är därför vi vill införa den här brottsrubriceringen. Sedan skulle jag rekommendera Socialdemokraterna att redovisa era argument i de texter ni har. Det är nämligen en sak att säga det här i debatten, men det kan vara klokt att sätta det på pränt i de egna reservationerna och yttrandena.
Krister Hammarbergh (M):
Jag tror att debattören egentligen menar seriebrottslighet. Ibland kallas det även mängdbrottslighet; det finns en massa olika termer. Jag vill påpeka att satsningen gjordes för att försöka få myndigheterna att jobba ihop. Vi har dock sett brister i polisorganisationen, och det var därför vi efter förslag från den dåvarande regeringen fattade beslut om att se över polisens organisation.
Det är naturligtvis viktigt att vi får polisen att jobba effektivare över landet när det gäller att häva den här typen av brottslighet, men man måste jobba även med påföljdsdelen. Det har att göra med hur polisen prioriterar olika typer av brott, men det handlar också om att det faktiskt ska bli en påföljd som är någorlunda avskräckande eller åtminstone inkapaciterande under en tid.
De människor som åker land och rike runt och tömmer människors hem ska få en påföljd som är kännbar, och där fungerar inte systemet fullt ut i dag.
Krister Hammarbergh (M):
Det finns aldrig någon anledning att drösa ett antal tillkännagivanden på en regering som gör något. Det hade varit konstigt om vi samtidigt som regeringen hade en klar inriktning, en klar politik och en klar förändring av straffrätten skulle ha gjort tillkännagivanden. Låt mig ställa några faktafrågor, Kent Ekeroth. Hur många gånger förändrades straffet för mord under alliansregeringen? Du säger att inget hände.
När infördes "synnerligen grov misshandel"? När infördes den allmänna straffskärpningsregeln för våldsbrott? Hur många gånger har vi utvidgat det straffbara området vad gäller sexualbrott? Det är bara några exempel. Jag kan ge Socialdemokraterna rätt i att det är viktigt att ha genomarbetade förslag. Vi måste ha en fungerande lagstiftning.
Det är också viktigt att vi i riksdagen jobbar igenom våra motioner och förslag på ett bra sätt, inte bara hemställanspunkter utan även brödtexter. Det är viktigt att de är formulerade på ett bra sätt så att de kan utgöra underlag för fortsatt arbete. Straffrabatten är en känd moderat ståndpunkt. Vi har tyckt detta länge, och nu är vi här. Vi har skärpt straffen för de allvarliga våldsbrotten.
Vi överprövar inte domstolarna, men vi förbereder lagstiftningen. Den förra regeringen har förberett så mycket lagstiftning att vi kan ställa krav på att den nuvarande regeringen ser till att det blir verklighet. Därav dagens tillkännagivanden.
Krister Hammarbergh (M):
Nu får du nog bestämma dig, Kent Ekeroth, för om något hänt eller inte. Det hände massor. Den enda fråga jag ställde var: Hur många gånger har påföljden för mord ändrats? Du ska få en fråga till sedan. Det hände massor. Det är klart att det i retoriken är enkelt att säga ingenting hände. Det vi ser i dag är ett antal förberedda förslag som är färdiga att göra lagstiftning av.
Det är väldigt viktigt att vi är noga med lagstiftningen, att vi förbereder, att vi har en god remissbehandling och att vi kan ta med alla aspekter. Det kommer vi att göra även fortsättningsvis. Vi läser också domar. Det är en anledning till att vi tittar på och ser över lagstiftningen. Ibland får vi erkänna att lagstiftningen inte fick den effekt som vi själva hade tänkt. Då ser vi över den också och är självkritiska. Jag ska ge dig en sista fråga, Kent Ekeroth.
Den första var hur många gånger vi har ändrat straffet för mord. Den andra är: Vill du verkligen slarva igenom lagstiftning på det straffrättsliga området, eller vill du göra det på ett noggrant sätt?
Krister Hammarbergh (M):
Jag tror att man ska vara försiktig med att använda ord som "kunskap" och "faktum". Det är bra att man kan hänvisa till saker. Men det kan vara farligt att hänvisa till en mycket gammal undersökning med få recipienter, till exempel. Åtminstone bör man veta när den gjordes och vem som gjorde den för att sedan försöka dra slutsatser om det straffrättsliga systemet. Att vi pratar straff i dag, Annika, beror på att betänkandet heter Straffrättsliga frågor . Då blir det lätt fokus just på straff.
Men jag kan mycket väl hålla med om att det är viktigt att arbeta för att förebygga brott. Vi återkommer även där med tillkännagivanden. Vi tycker att det är viktigt att förhindra återfall och upplever nog att kriminalvården har blivit bättre efter de åtgärder som vi har vidtagit, men det finns säkert ytterligare förbättringspunkter. Vi har uppenbarligen en helt annan syn när det gäller straff. Jag har lyssnat på ett antal anföranden från Annika.
Det har varit långa brandtal mot påföljder och straff. Samtidigt varierar det lite grann. När det gäller till exempel köp av sexuell tjänst av barn, som vi tycker är vidrigt, tycker uppenbarligen även Annika Hirvonen att straffen är för låga. Där håller hon med. När det gäller andra typer av sexuella brott håller Miljöpartiet också med om att straffen nog har betydelse.
Det vore bra om vi kunde reda ut för riksdagen när straff är bra och när straff inte är bra. Det är lite svårt att hänga med i resonemanget.
Krister Hammarbergh (M):
Jag är gärna väldigt enig med Miljöpartiet i många frågor - men inte för att vara enig, utan det ska vara rätt också. Det är resultatet som räknas. Vi kan nog inte räkna med att kunna samarbeta om ni inte har några ambitioner och inte heller är på väg åt rätt håll, utan vi kommer att stå för vad vi uppfattar som en viktig och bra politik.
När vi pratar om straffrättsliga frågor, som dagens betänkande gäller, tycker vi att det är viktigt att vi har påföljder som står i proportion till brottets allvar. Visst gör det mig lite bekymrad när Annika Hirvonen säger att man inte kan höja straffen för än det ena, än det andra och reserverar sig mot påföljdsskärpningar när det gäller allvarliga våldsbrott - som om det inte hade någon som helst betydelse.
Däremot håller hon med oss - vilket i och för sig hedrar henne, men då gäller det inte oaktsamhet - när det gäller köp av sexuella tjänster från barn. Det är inte bra att vi har ett straffminimum som bara är böter, utan hon tycker att straffet är för lågt. Men hon kan inte reda ut för vare sig mig eller sig själv varför det är bra med höjda påföljder i det ena fallet men inte i det andra.
Jag tror, herr ålderspresident, att det vore bra att ta sig en funderare på vad man egentligen vill. Det blir svårt att samarbeta om något som än slinker hit och än slinker dit och sällan går att ta på.
Krister Hammarbergh (M):
Det är naturligtvis så att vi alla här i kammaren vill stävja brottslighet och helst minska brottsligheten. Brottsförebyggande arbete brukar nämnas, men vi vet att det inte alltid räcker. Ibland måste man också ha åtgärder mot dem som de facto kallar sig för enprocentare eller som inte vill ha en åtgärd. Jag uppskattar ordet helhetsansvar.
Det är därför jag blir lite fundersam och måste ställa lite frågor när jag tittar på raden av reservationer från Sverigedemokraterna när det gäller kriminalpolitik eller polisfrågor. Jag har svårt att se helheten. Vi kan exempelvis ta vapenfrågorna. Vi försöker se en helhet. Det var viktigt att vi skärpte lagstiftningen. Påföljden för att springa omkring med ett vapen var för låg. Detta har vi nyss gjort. Sedan får vi se hur det kommer att tillämpas i domstolar.
Vi kommer att följa utvecklingen nära. Men det är viktigt att man tittar på helheten. Problemet med vapen för legala personer är att de som har onda syften kan missbruka systemet. Därför var vi till exempel tvungna att se till att täppa till hålet, som innebär att en kriminell låter någon annan förvara ett vapen åt sig. Vi skärpte lagstiftningen. Den delen vill ni riva upp. Det är där jag har svårt att se helheten.
Samtidigt kräver ni att man ska kunna få ha en större vapengarderob, alltså fler vapen. Vid ett inbrott är då risken att vi får fler vapen på drift. Jag vill bara försöka förstå hur helheten ser ut just när det gäller vapenfrågorna. Sedan kan vi övergå till annat i nästa replikskifte.
Krister Hammarbergh (M):
Jag måste nog dra slutsatsen att Sverigedemokraterna måste se över sin politik. Det där var inte genomtänkt. Man får förvara vapen i dag, men man måste söka tillstånd. Vad vi gjorde var att straffbelägga dem som slarvade med detta. Det vill ni riva upp. Ni vill ersätta det med tvångsmedel. Politiken hänger inte riktigt ihop. Det var bara ett exempel. Det finns många andra, men vi har inte riktigt tid med det. Ett annat exempel jag skulle vilja ta upp gäller brottsprovokation. Det är viktigt. Vi har tittat på det.
Det fanns en utredning, men jag tror att det, när vi har tittat på den, kommer att krävas ett omtag. Det är viktigt att vi har ett klart och tydligt regelverk.
Men jag blir lite bekymrad när jag lyssnar på anförandet, för det låter precis som om Sverigedemokraterna vill skapa ett stort antal nya brott begångna av poliser i syfte att ta fast personer för de brott som polisen har initierat och skapat. Det är inte riktigt så vi från vår sida vill se brottsprovokation.
Det vore bra om Sverigedemokraterna ville förklara vilken typ av nya brott som man vill skapa med den här bestämmelsen. Hur hänger det ihop med helheten?
Krister Hammarbergh (M):
Jag har redan kommenterat en av Vänsterpartiets motioner, så vi behöver inte debattera renodlingen av polisens uppgifter. Däremot skulle jag vilja ge en liten bakgrund till det här med interna utredningar av polisen. Polisorganisationskommittén kom fram till slutsatsen att en egen myndighet inte bör bildas, och Vänsterpartiets representanter - som har jobbat länge med frågan - kom fram till samma slutsats.
Anledningen är att det inte går att hävda att någon annan än polis och åklagare ska utreda brott, för då blir det oklart vem som ska utreda brott. Brott ska utredas inom rättsväsendet av dem som är skickligast och bäst på att hantera det. Risken finns nämligen att det kommer att bli dåliga utredningar om någon annan ska göra det, och att det kommer att bli utredningar som inte leder till fällande domar.
Man kan tänka sig modellen att man bildar en egen, liten polismyndighet som bara utreder misstänkta polisbrott. Problemet med en sådan myndighet är att den blir så svag att den inte kan upprätthålla kvaliteten. Poliser som är brottsliga begår nämligen alla typer av brott, och därför måste man se till att ha kvalificerade utredare.
Det man egentligen vill komma åt är ju jävsproblem, och det löser man inte per automatik med en egen myndighet. Jäv kan nämligen uppstå genom att personer känner varandra även om anställningen är på ett annat ställe. Därför är det jävsproblematiken man måste komma åt. Jag skulle vilja uppmana Vänsterpartiet att återigen titta på det rätt gedigna arbete som finns och sedan återkomma i frågan.
Krister Hammarbergh (M):
Det är aldrig en myndighet som begår brott, utan det är individer, människor, som gör det. Det gäller att fokusera på rätt sak. Det som skulle bli ett problem vore ett jävsproblem mellan två individer, det vill säga att den som utreder ett brott känner den som misstänks ha begått brottet. Det är det man måste fokusera på. Det är alltså inte en myndighet som utreder sig själv. Med dagens lösning finns en självständig enhet med egen chef och egen budget fastställd av regeringen.
Det finns en insyn också från Rikspolisstyrelsens styrelse som vi ska se över ytterligare ett varv. Jag vet att Linda Snecker har svårt att tro på alliansföreträdare, särskilt kanske på dem av mitt kön, men hon kan väl åtminstone tala med Elin Lundgren som är en av dem som följer arbetet.
Våra slutsatser, som vi lämnar för årsredovisningen, är att arbetet sker på ett mycket professionellt sätt och med stor öppenhet genom oss som allmänhetens företrädare. Vi kan inte se hur den enda förändringen, att den som ska vara chef för enheten ska kallas generaldirektör, skulle lösa det grundläggande problemet.
Tvärtom tror vi att det vore en mycket sämre lösning där färre de facto skulle fällas för brott eftersom brottsutredningarna skulle tappa i kvalitet. En egen myndighet vore nämligen alltför svag.
Krister Hammarbergh (M):
Tack, Elin Lundgren, för det stöd vi får för alliansmotionerna och de tillkännagivanden som nu görs. De känns viktiga och angelägna. Jag är också glad att ni från Socialdemokraternas sida anser att det är viktigt att vi prioriterar viktiga utredningar och att vi också lägger resurser på det. Vi blev lite förvånade när man började lägga ned dem och det sedan började dyka upp nya.
Jag är lite förvånad över det direktiv som har kommit i dag vad gäller en akademisk utbildning för polisen, även om det fanns i Stefan Löfvens regeringsförklaring. Vi ska använda rätt ord. Polisutbildning sker i dag ute på högskolor och universitet. Den finns i Umeå, Växjö och nu i Södertörn i den miljön och med den tillgång som finns till forskning och även andra typer av kurser.
Det vore därför bra om Elin Lundgren kunde förklara var dagens polis egentligen brister. Det krävs kontinuerligt lärande, säger Elin Lundgren. Men på vilket sätt har inte dagens poliser förmågan att lära sig saker? Det krävs kunskap och beprövad erfarenhet. På vilket sätt har inte dagens poliser kunskaper och beprövad erfarenhet? Vad är det för fel på dem? Vad är det för fel på utbildningen?
Är det just akademiska poäng som är det viktiga? När vi möter både nya poliser och dem som har tagit emot och hjälpt nya poliser brukar de snarare framföra att det inte är i den teoretiska utbildningen det brister. Det brister många gånger i praktiskt handlag och den rent praktiska träningen. Det kan handla om sådant som till exempel bilkörning. Förklara gärna, Elin Lundgren: Vad är det för fel på dagens poliser?
Krister Hammarbergh (M):
Jag blev inte mycket klokare. Det sägs att det behövs mer teoretiskt utbildning, men den utbildningen kunde lika gärna vara praktisk. Sedan ska det följa med akademiska poäng på detta. Det känns som att det är just de akademiska poängen som är viktigt. Vi har från den moderata kommittén besökt samtliga polisutbildningar innan det fördes över till Södertörn.
Visst känner vi också att man gärna vill ha både längre utbildning och att det är lättare att planera utifrån högskolans och universitetets roll när det gäller de egna intäkterna. Vi har dock svårt att se den kritik som finns mot dagens polisutbildning. Vi har sett andra brister, nämligen att det har funnits för lite befogenheter för civilanställda.
Det handlar också om förmågan att ta in specialistkompetens som kommer utifrån - den man har skaffat sig genom erfarenhet. Utbildning är viktigt, men erfarenhet är också viktigt. Vi har från Moderaternas och Alliansens sida svårt att se denna kritik mot dagens poliser. Återigen, Elin Lundgren: Vad ska ge akademiska poäng?
Och på vilket sätt kan man i dag inte utvärdera eller forska i polisfrågor? Det är fullt möjligt, anser jag, i den miljö där polisutbildningen finns redan i dag.
Krister Hammarbergh (M):
Anledningen till att jag begärde replik var att jag blev lite förvånad över kopplingen. Vi diskuterar det stora problemet med illegala vapen, och vi lägger fram förslag just för att vi har ett brottsbekämpande fokus. Det ska vi givetvis alltid ha, men vi får vara försiktiga med att koppla ihop vanligt sunt företagande som skapar jobb med kriminell verksamhet. Vi måste vara noggranna med orden.
Låt oss fortsätta att samarbeta på det brottsbekämpande området. En del av det är att emellanåt titta på påföljder, vilket vi till exempel gör när vi inför hårdare straff för olaga vapeninnehav, sexualbrott och kanske inbrottsstöld.
Krister Hammarbergh (M):
Jag ska be att få gratulera Linda Snecker till att ha så många tankar, även om hon ibland får akta sig så att de inte snurrar runt lite grann. Vi har en liten tradition i Sveriges riksdag, nämligen att hålla oss till ämnet. Det blir liksom lättare att sortera upp saker på det sättet. Det är till och med så att vi är ganska strikta i våra betänkanden.
Du kommer att upptäcka att vi i vår kommer att ha sex olika motionsbetänkanden att behandla, en om processrätten, en annan om brottsoffren, ytterligare en om en annan straffrätt och så vidare. Just när vi hanterar brottsoffer brukar vi inte ta in straffrätten, eftersom den hör hemma i ett annat betänkande. Det är naturligtvis en tradition och en praxis som man kan förändra, men den diskussionen får du ta med oss övriga, Linda Snecker.
Har man tanken att man ska lösa problemet med att civila utredare har för lite befogenheter gör man det inte bäst genom att diskutera en annan personalgrupps utbildning. Det var min poäng. När jag nu ändå har begärt replik ska jag passa på att ställa en fråga. Ni stod ju bakom tillkännagivandet om att det behövs fler civilanställda. Regeringen, där ni inte får ingå, har sagt att det nog var en dålig idé.
Står du fast vid Vänsterpartiets tillkännagivande?
Krister Hammarbergh (M):
Jag ska hjälpa ministern på traven när det gäller budgetförstärkningarna. Vi kan konstatera att den förra regeringen genomförde de största budgetförstärkningar som någonsin har gjorts inom polisen. Det är fakta som ministerns medarbetare på departementet lätt kan ta fram. Den lilla budgetförstärkning som sker för nästa år är sannolikt en av de absolut lägsta på många, många år. Det är lätt att kontrollera. Egentligen handlar interpellationen om att man säger en sak före valet och en annan efter valet. Det borde vara besvärande.
Den politik ni före valet opponerade så kraftfullt mot söker ni nu stöd och argument för, Anders Ygeman. Ni har alltså vänt 180 grader. Det har inte skett under en längre tid utan uppenbarligen inom loppet av några veckor, från september före valet till dess att budgetpropositionen började skrivas några veckor senare. Låt oss titta på lite fakta vad gäller antalet civilanställda.
Varför var det en sådan katastrof att Socialdemokraterna år 2012 behövde Sverigedemokraternas hjälp för att få igenom tillkännagivandet? Antalet civilanställda hade ökat kraftigt under ett antal år. I svaret plockas åren 2008-2010 ut. Det fanns 7 801 anställda år 2008 och 7 725 år 2010, en skillnad på 76 anställda i hela landet.
Var det en sådan katastrof att det föranledde tillkännagivandet? Det frågar jag mot bakgrund av att antalet bara var 7 200 när Socialdemokraterna förlorade regeringsmakten. Det hade alltså fram till år 2010 tillkommit fler än 500 civilanställda under alliansregeringen. Under 2013 hade antalet vuxit till 8 577.
Krisåret var antalet 8 457. Jag har svårt att ta till mig argumentationen. Om vi tittar på siffrorna kan vi se att det var en genomgående ökning. Då var Socialdemokraterna tvungna att klämma till med ett tillkännagivande som innebar att man skulle anställa fler. De driver den tesen veckorna före valet, byter fot efter valet och argumenterar på precis samma sätt som vi hade gjort.
Jag tycker i grunden att ni fattat rätt beslut. Jag vill återkomma till varför ni drev den politiken 2012. Var siffrorna okända för er? Hade ni felaktiga faktaunderlag? Anser du att Morgan Johansson gjorde en felaktig bedömning? Ni hade uppenbarligen hamnat snett. Det kan du väl medge nu i efterhand när ni bytt politik?
Krister Hammarbergh (M):
Jag ber att få tacka för svaret. Jag konstaterar att i varje budget som alliansregeringen lade fanns resurserna. Problemet är att det är ni, Anders Ygeman, som lägger budgeten den här gången, inte vi. Det är därför lite svårt att uttala sig om resurserna för 2015 eftersom vi fortsatt inte har en alliansregering. Låt mig också konstatera att jag ser att det finns ett starkt stöd för den proposition vi från Alliansens sida lägger i riksdagen när det bland annat gäller civilanställda.
Jag ser att ni efter valet älskar de argument som Alliansen hade, även om ni inte gjorde det tidigare. Det går bra att lova runt, men när man sedan ska ta ansvar håller man tunt. Budskapet till väljarna är därmed ganska klart: Lita aldrig på Socialdemokraterna. Man vet inte vad man får efter valet.