Laila Freivalds (S):
Alice Åström har frågat mig dels vilka initiativ jag avser att ta för att utveckla FN:s Guiding Principles on Internal Displacement, vägledande principer om internflyktingar, till en folkrättsligt bindande konvention, dels om jag avser att påskynda den här utvecklingen genom att fördjupa mitt stöd för Guiding Principles on Internal Displacement genom att utarbeta en tydlig policy för Sveriges arbete med internflyktingar och låta dessa riktlinjer ligga till grund för det arbetet.
FN:s vägledande principer om internflyktingar presenterades 1998 av generalsekreterarens representant för internflyktingar för att öka det internationella medvetandet och stärka skyddet för den mycket utsatta gruppen internflyktingar. Principerna togs fram av en grupp experter inom internationell rätt i nära samarbete med internationella och regionala organisationer, enskilda organisationer och forskningsinstitut och för samman i ett dokument de rättigheter och skyldigheter som gäller för internflyktingar.
Principerna har fått bred och snabb spridning och har antagits av FN:s kommission för mänskliga rättigheter, generalförsamlingen och ekonomiska och sociala rådet. Flera regionala organisationer, såsom OSSE och Afrikanska unionen, har uppmärksammat principerna. Företrädare för internationella humanitära organisationer har välkomnat principerna och använder dem nu i sitt arbete med internflyktingar i konfliktsituationer och vid naturkatastrofer.
Även om principerna i sig inte är juridiskt bindande så är de förenliga och i överensstämmelse med gällande internationell rätt inom mänskliga rättigheter, humanitärrätt och flyktingrätt. Principerna är därför i stor utsträckning bindande genom andra internationella konventioner. Regeringens prioritering har därför varit att arbeta för att principerna efterlevs i praktiken.
För att säkerställa det finns det enligt min mening andra och kanske mer effektiva sätt att arbeta på än att utveckla guiding principles till en bindande konvention. Ansvaret för internflyktingar ligger i första hand på den egna regeringen, som har en skyldighet att skydda sin befolkning och se till att FN:s vägledande principer om internflyktingar efterlevs. Vi vet alla att så inte alltid sker.
För att hindra de värsta formerna av övergrepp enades man vid FN-toppmötet i höstas om att det internationella samfundet har en skyldighet att skydda en befolkning från folkmord, etnisk rensning, krigsbrott och brott mot mänskligheten när den egna regeringen inte förmår att ta det ansvaret. Det här är en viktig princip som kommer att öka trycket på länder att skydda och hjälpa människor på flykt inom det egna landet.
Just nu pågår ett arbete för att förstärka det internationella samfundets insatser i humanitära kriser, i synnerhet i relation till internflyktingar. Det saknas nämligen en internationell organisation som har tydligt ansvar och mandat på området. Det här har varit en brist som har bidragit till att det internationella samfundet inte kunnat möta internflyktingars behov på ett fulltäckande sätt.
För att råda bot på det har de humanitära organisationerna nu enats om att skapa en tydligare ansvarsfördelning för internflyktingar. Det här är en utveckling som svenska regeringen aktivt har stöttat och som förväntas förbättra skyddet för internflyktingar avsevärt. Sverige kommer också att bidra till att finansiera de utökade kostnader som följer av de humanitära organisationernas utökade ansvar för internflyktingar.
År 2003 tog Sverige initiativ till att genomföra en utvärdering av insatser och stöd till internflyktingar tillsammans med ett par andra givare och humanitära FN-organ. Rapporten som presenterades i fjol pekade på behov av ökade skyddsinsatser, finansiering samt kapacitetsuppbyggnad för att förbättra skyddet för internflyktingar. Flera av rekommendationerna i rapporten har tagits till vara i det internationella reformarbete som jag nyss beskrev.
Vi kommer även att följa upp rekommendationerna, och Sida förbereder en handlingsplan som svar på studien. Generalsekreterarens representant för internflyktingars mänskliga rättigheter, Walter Kälin, har med stöd av det så kallade Brookings-Bern-projektet om internflyktingar spelat en viktig roll för att sprida information och kunskap om FN:s vägledande principer och för en mer effektiv hantering av internflyktingars situation.
Sverige har från början bidragit till finansieringen av detta viktiga arbete. FN:s vägledande principer anger tillsammans med den gemensamma utvärderingen av stöd för internflyktingar riktlinjerna för regeringens arbete för att stärka skyddet för internflyktingar. Jag är nöjd med att FN:s vägledande principer om internflyktingar har fått en mycket bred spridning och allmän acceptans sedan de presenterades 1998.
Regeringens arbete är nu inriktat på att bidra till att principerna efterlevs i praktiken, och det internationella samfundets kapacitet att hjälpa till när så inte sker förstärks.