Stefan Attefall (KD):
Om man läser protokollet från den förra och den här interpellationsdebatten och påstår att jag inte har försökt berätta om alla de saker som regeringen håller på med, de initiativ vi tagit, ja då vet jag inte om det beror på att jag är ruskigt otydlig eller på att det är fel på läskunnigheten. Jag har försökt beskriva en rad processer som är på gång. Jag har också försökt beskriva att det tar tid, för det är långsiktiga problem vi brottas med.
Jag kan lägga till att jag lyssnar på, läser om och söker efter alla goda idéer. Alla de idéer och synpunkter som kommunala företrädare, byggföretag, hyresgästförening, fastighetsägarförening lyft fram har vi på olika sätt försökt bearbeta och ta hand om i utredningar, uppdrag, beredningsprocesser för att kunna komma framåt. Ibland finns motstridiga intressen.
Där ger jag gärna en eloge till Jan Lindholm, som pekar på några sådana. Det finns självklart intressen som kämpar mot varandra. Jan Lindholm sade att det skiljer sig åt ute i kommunerna. En del kommunpolitiker vet att det finns ett politiskt pris att betala om man ska bygga bostäder i kommunen. En del kommunpolitiker har av andra skäl kanske inte så hög svansföring och fart när det gäller bostadsbyggandet, medan andra är bättre föredömen.
Jag kan läsa protokoll från exploateringsnämnden i Stockholm och se vilka partier som säger nej till olika förslag. Det är inte så hedrande för Miljöpartiet när man läser de protokollen och ser hur många nej, nej, nej det blir när mark ska fram för byggande. Det finns konflikter. Ska vi bygga bostäder i stad då blir det konflikter. Det blir konflikter med grannar. Det blir konflikter då det finns olika krav och synpunkter på hur saker och ting ska utformas.
Man måste våga prioritera bostadsbyggandet. Här har vi ett generellt problem i Sverige. Det är många som säger ja, vi ska bygga bostäder - men inte på min bakgård. Vi behöver fler som är positiva och vill att städerna ska utvecklas. Ska man göra en seriös analys av problemen måste man gå en bra bit bakåt i tiden. Självklart måste man också inse att det finns finanskriser och annat som påverkar.
Det finns mycket som vi behöver göra, och därför har vi ett omfattande arbete på gång. Effekterna av det arbetet ser vi inte ännu. Det handlar om att ärendena ska genom beredningsprocesser, regeringsbeslut, riksdagsbehandlingar. Dessutom vet vi att riksdagen inte alltid vill gå så radikalt fram som regeringen vill i vissa avseenden. Vi har exemplet med andrahandsuthyrningen.
Nu har det gett effekt, eller vi har en indikation i alla fall, genom att vi får ett ökat antal lägenheter för uthyrning. Samtidigt har vi en tendens till ökade priser på andrahandsbostäder. Hade vi fått igenom hela vårt lagförslag i kammaren skulle vi ha fått ett större utbud av lägenheter för andrahandsuthyrning. Det är klart att det hade motverkat den prisuppgång som en del kan utläsa.
Nu ska vi i och för sig vänta ett tag innan vi drar några definitiva slutsatser, men tendensen är att vi får fler lägenheter tillgängliga för uthyrning, och vi har fått en viss prisuppgång. Vi hade kunnat komma längre, fått fler lägenheter, om vi fått igenom hela vårt förslag. Men det fanns invändningar mot det lagförslaget, och därför föll vissa delar av det paket som vi lade fram inför kammaren. När det gäller studentbostäder ska man komma ihåg att problemet inte är att bygga bostäder.
Problemet är att få vettiga hyror som studenterna har råd med. Vi kan göra mer genom att förenkla regelverket, och det jobbar vi med. Återigen: Jag hoppas på en stark uppslutning i kammaren när vi presenterar våra förslag på området. Får jag min vilja igenom kommer vi att få radikala förändringar på det här området.