KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mathias Sundin (L):
Det låter väldigt positivt med detta som är på gång. Då har ju regeringen och statsrådet verkligen en möjlighet att påverka och ge det här en bra start när det gäller vad man ska jobba med för någonting. Innovationsupphandlingar och den typ av kontrakt som kan vara kopplade till det är en del. Agila kontrakt stämmer delvis överens med innovationsupphandlingar.
Men när man kommer till andra fasen, så att säga, återgår man ofta till den traditionella modellen. Det är där agila kontrakt kan fungera hela vägen. Därför tror jag att det är oerhört viktigt att få in detta från början, så att det inte bara är innovationsupphandlingar och annat upphandlingsstöd. Det finns väldigt mycket inom det området som behöver göras, men inte bara där. Det handlar om att agila kontrakt ska komma med från början. Det handlar inte bara om effektiviteten och bättre kvalitet på tjänster inom offentlig sektor, även om det är en viktig del.
Det är också en del av näringslivsklimatet. En del företag som jobbar på ett agilt sätt har nu väldigt svårt att komma in och vinna upphandlingar inom den offentliga sektorn, för där jobbar de på det traditionella gamla sättet, som funkar för en del saker och produkter men som inte funkar så bra för dessa. Sverige har begåvats med en stor mängd väldigt framgångsrika it-bolag som har funnits länge.
Det finns också de som har vuxit fram kraftigt under de senaste sju åtta åren. De är numera internationella spelare. Det är synd om de begränsas av att de inte har tillgång till upphandlingar från den offentliga sektorn, som är en väldigt stor upphandlare. Då är det extremt viktigt att regeringen och, naturligtvis, statliga myndigheter och så vidare driver på. Danmark är en förebild, just på detta område i alla fall.
Man har tagit fram ett grundkontrakt, som är ett agilt kontrakt, som man kan använda sig av i offentlig sektor och ha som en mall när man gör sådana här upphandlingar. Det har tagits emot väldigt positivt i näringslivet och av de offentliga myndigheterna nere i Danmark. Nu kan man jobba på ett mycket smartare sätt. Det här kostar nämligen pengar.
Jag har en artikel som är några år gammal. Den handlar om Försäkringskassan, som skulle införa ett nytt it-system. Man gjorde på det traditionella sättet. Man satte upp en ram för vad det skulle vara. Sedan visade det sig att det inte funkade alls gentemot användarna. Det blev mycket dyrare. Det blev 155 miljoner i merkostnad kring detta. Ett annat exempel är från ett landsting.
Inom vården blev man på grund av det nya it-systemet totalt överbelastad i arbetet. Man var tvungen att stänga avdelningen ett tag, för personalen gick på knäna och behövde vila upp sig för att kunna ta hand om patienterna. Ett agilt arbetssätt eliminerar naturligtvis inte alla sådana här risker, men det minskar riskerna i alla fall.
Därför är det himla viktigt att man sätter fart på detta från regeringen. Jag hör nu lite positiva signaler, och jag hoppas att man med det nya arbetssättet verkligen tar till vara detta. Det skriftliga svar som jag fick tyckte jag var ganska bakåtlutande: Jaså, det får myndigheterna sköta. Det muntliga låter lite bättre, tycker jag.
Mathias Sundin (L):
Jag vill tacka statsrådet för svaret och debatten. Det låter, som sagt, positivt om detta med agila kontrakt kommer in i arbetet med den nya myndigheten. Jag kommer naturligtvis att fortsätta att bevaka detta, så att det verkligen kommer med och finns med i det framtida arbetet.
Jag kommer i min oppositionsroll att försöka vara så agil som möjligt.
Mathias Sundin (L):
Jag tackar ministern för svaret på min fråga. Jag skulle dock vilja höra ministerns syn på själva fördömandet. Bakgrunden är den att Sveriges regering i höstas erkände staten Palestina och dessutom ökade biståndet de kommande åren med 500 miljoner kronor.
Tacken för detta blev från palestinierna att de nyligen fördömde Sverige och Sveriges utrikesminister för de uttalanden hon gjort när hon kallade en spade för en spade, det vill säga sa att Saudiarabien är en diktatur. Dessutom försvaras i fördömandet, som palestinierna skrev under, sharialagar.
Vi vet att sharialagarna i Saudiarabien är bland de hårdaste, kanske de hårdaste, i världen. Kvinnor utsätts för ett enormt förtryck. Enligt dessa lagar kan kvinnor bland annat beskyllas för häxkonst och dömas till döden, vilket också sker, och domarna verkställs.
Det ytterligare bistånd som Sverige ger till palestinska myndigheten ska enligt statsrådets svar bland annat gå till att jobba för ökad jämställdhet. Jag har svårt att få det att gå ihop.
Palestinierna i form av palestinska myndigheten ställer sig skuldra vid skuldra med Saudiarabien och försvarar sharialagar som förtrycker kvinnor, och samtidigt ger Sverige dem en halv miljard mer till att jobba för ökad jämställdhet. Det är inte pengar som hindrar palestinska myndigheten från att till exempel införa en jämställd lagstiftning. Det är inte bara i Saudiarabien vi har problem med kvinnodiskriminerande lagar.
Även om lagarna på Västbanken inte alls är lika hårda diskrimineras kvinnor till exempel vid giftermål och i samband med arv. Det är inte bristen på pengar som gör att dessa lagar inte ändras, eller att man har denna kvinnoförnedrande lagstiftning, utan det är viljan som saknas.
Regeringen sa vid erkännandet att det innebär att Sverige kan ställa högre krav på Palestina. Varför ställer man då inte dessa krav på Palestina? Det gäller speciellt i ett läge när de så tydligt markerar mot Sverige. Varför omprövar vi inte biståndet? Varför ställer vi inte krav på förändringar?
Det enda Sverige gör är att, som det sägs i svaret, sträva efter att tillsammans med palestinska myndigheten arbeta för förändringar. Varför ställer vi inte de krav som det påstods att vi skulle ställa?
Mathias Sundin (L):
Jag tackar ministern för svaret och välkomnar Hans Linde till debatten. Ministern refererade till kraven på Palestina och den palestinska myndigheten i sitt senaste inlägg. I interpellationssvaret sa hon en del om vad Sverige och Palestina ska jobba för. Man ska till exempel "sträva efter demokratisering" och "ökad respekt för såväl mänskliga rättigheter som jämställdhet".
Biståndet ska leda till "stärkt yttrandefrihet", "fria och oberoende medier" och ett "pluralistiskt civilsamhälle". "Kvinnors politiska inflytande ska öka." Detta är något som inte direkt kräver pengar. Man kan titta på hur läget är i Palestina, som den palestinska myndigheten själv kan kontrollera fullt ut.
Tankesmedjan Freedom House gör rankningar över världens länder och bedömer hur fria de är. Både Gaza och Västbanken får det lägsta betyget: icke fritt. Västbanken har ett något mindre dåligt läge än Gaza, men hamnar ändock i den lägsta kategorin. På Västbanken har man nyligen arresterat fackföreningsledare efter att de strejkat.
Det finns olika sorters lagstiftningar som används frekvent för att stoppa journalister i deras arbete och stoppa deras publiceringar. Som jag nämnde tidigare finns diskriminering av kvinnor inskriven i lagstiftningen, bland annat vid giftermål. På Gazaremsan är det ännu värre. Detta borde ändras, och det borde Sverige ställa krav på. Ministern sa att det har ställts en del krav, men vilket blir resultatet om inte kraven uppfylls? Är det verkligen skarpa krav?
Att säga till dem vad man tycker att de borde göra är inte samma sak som att ställa ett krav; ett krav måste också få konsekvenser om det inte uppfylls. Att vi ska ha demokrati i Palestina är viktigt av två huvudsakliga skäl. För det första förtjänar palestinierna detta. Det är inte någon kolonialism att tycka så.
Palestinier förtjänar som andra människor att leva i demokrati med mänskliga rättigheter, och vi ska kräva av de palestinska ledarna att de lever upp till det. För det andra tror jag att lösningen på konflikten Israel-Palestina ligger häri. Två demokratier har aldrig någonsin krigat med varandra. I demokratier väljs den typen av ledare som ser till sitt eget folks välmående.
Om de ger sig i krig med andra demokratier blir de snabbt bortröstade. Därför har aldrig två demokratier krigat med varandra. Skulle vi få demokrati i Palestina vore det naturligtvis väldigt bra för palestinierna i sig, för de förtjänar dessa rättigheter, men vi har också därigenom en chans att lösa den djupa och svåra konflikten. I stället gör Sverige tvärtom.
Jag håller helt med om att det palestinska folket lever under stora svårigheter. En stor del av detta beror naturligtvis på konflikten, men en stor del beror också på att de palestinska ledarna förtrycker sin egen befolkning. Det vore trevligt om Sveriges regering och Hans Linde stod upp mot detta.
Mathias Sundin (L):
Vi är inne på någonting väldigt farligt nu, ursäktandet att man inte släpper fram demokrati för att någon annan gör någonting som är dåligt. Naturligtvis påverkar ockupationen och konflikten med Israel Palestina och det palestinska folket i allra högsta grad. Det är självklart. Men det är inte Israel som tvingar den palestinska myndigheten att fängsla fackföreningsledare, Hans Linde.
Det är inte Israel som tvingar den palestinska myndigheten att stoppa journalister från att göra sitt jobb. Sverige borde ställa krav på att den palestinska myndigheten ändrar sig till i morgon. Den delen kostar inga pengar, Hans Linde. Jag kanske uttryckte mig otydligt. Det behövs definitivt pengar till alla möjliga sorters stöd till civilorganisationer och annat i Palestina.
Men den palestinska myndigheten kan i morgon utan ett enda öre till införa demokrati och mänskliga rättigheter i Palestina. Förklara gärna varför detta inte skulle gå. Vad är det som hindrar dem från att göra detta? Varför ställer sig Sverige på dessa ledares sida? Det är vad man gör. Man håller dessa ledare om ryggen. Jag tror definitivt, som ministern säger här, att ambitionen är att hjälpa det palestinska folket.
Jag har ingen annan tro att det finns någon annan ambition. Men när man gör detta håller man också dessa odemokratiska ledare bakom ryggen. President Abbas är inne på tionde året av en fyraårig mandatperiod. Det säger väl allt om situationen. Det är inte Israel som stoppar honom från att hålla några val. Detta är för övrigt mina egna åsikter, Hans Linde, eftersom du har undrat om detta. Jag skulle vilja veta vad konsekvenserna blir om man inte uppfyller kraven.
Kraven verkar något luddiga ju mer jag hör av dem från Sveriges regering. Blir det några konsekvenser om man inte uppfyller kraven och inte inför demokrati i Palestina?
Mathias Sundin (L):
Jag skrev den här interpellationen efter det att techsajten Breakit uppmärksammade dessa långa handläggningstider när de intervjuade flera företagare. Breakit visar på den exceptionella framgång som Sverige har haft de senaste åren vad gäller startup-företag inom internetområdet: Nu behövs det sajter som rapporterar om enbart dessa företag och det som händer där.
Vi har i Sverige fem så kallade unicorns, enhörningar, det vill säga bolag som har nått en värdering på minst 1 miljard dollar. Vi har också ett stort antal växande företag. Det gäller verkligen att se till att de här företagen inte hämmas av myndigheters senfärdighet eller regler som ligger i vägen för att de ska kunna rekrytera rätt personal.
Det är just det som är problemet här: Man har haft svårt att rekrytera rätt personal utanför EU. Det finns bland annat ett system där det har visat sig att rika bolag eller i alla fall bolag som har råd att satsa pengar på detta kan så att säga köpa sig före i kön. Det är de här certifierade företagen. De större företagen och enhörningarna har råd med detta.
Man kan ifrågasätta systemet ändå, men det missgynnar framför allt de mindre bolagen, som har ännu större behov av den här personalen och av att kunna lägga ut de 10 000-15 000 kronor som krävs för att kunna rekrytera en person på det här sättet. I artiklarna beskrivs några av de här företagens vardag. Anna Fredrixon, som är HR-chef på Truecaller, förmodligen en av de blivande enhörningarna här i Sverige, beskriver Migrationsverket som "en enorm bromskloss".
Truecaller skulle rekrytera en teknikchef, och då ville Migrationsverket ha en årsredovisning innan bokslutet blivit klart och papperskopior på annonser som redan skickats in digitalt. Hon säger att det är svårt att förutse vad Migrationsverket vill ha. Ett annat exempel är Fyndiq, ett av de här snabbväxande lite mindre bolagen.
Man skulle anställa en person från Kina men upptäckte att inga handläggare på Migrationsverket talade i telefon - i alla fall inte med Fyndiq - så att man den vägen kunde ta reda på vad som krävs för att skicka in rätt information. Man fick mejla och skicka brev, men man fick nästan ingen återkoppling. Framför allt hade man svårt att bedöma tiden så att man kunde säga till personen man skulle rekrytera hur lång tid det skulle ta.
Det tog 18 månader, och personen sökte och fick jobb i ett annat land i stället. Morgan Johansson pekar på att man ofta fyller i felaktig information. Det här är alltså personer som klarar av att bygga mångmiljonbolag i flera länder, mång miljard bolag i flera länder, räknat i både kronor och dollar.
Men de klarar alltså inte av att göra rätt för att få ett arbetstillstånd. Är det då företagarna som är problemet, eller är det processen hos Migrationsverket som är problemet?
Mathias Sundin (L):
Att man kan betala 10 000-15 000 kronor till ett av dessa företag och därmed få det mycket snabbare kallar jag att köpa sig före i kön. Jag tycker att alla ska ha denna snabbhet. Morgan Johansson ägnar nästan hela sitt inlägg åt att tala om den borgerliga regeringen. Det kan man ju göra när man inte vill vidta några åtgärder själv. Jag ställde frågan till Morgan Johansson vad han vill göra åt detta.
Det han vill göra åt det är uppenbarligen att tala om den borgerliga regeringen. Då kan Morgan Johansson göra det i sådana fall, men jag tycker att Morgan Johansson i stället borde se till att processen fungerar smidigare. Morgan Johansson säger att företagen ska ha ordning och reda på papperen. Ja, självklart, men man måste ändå fråga sig vad det är man kräver att dessa företag ska lämna in.
Morgan Johansson säger att det tar en vecka med snabbspåret och ett par veckor utan snabbspåret där man köper sig förbi kön, eller vad vi nu vill kalla det. Men man kan inte börja mäta tiden först när ansökan är inlämnad. Det är fem steg som ska klaras av innan ansökan lämnas in.
Steg ett är att man ska annonsera i minst tio dagar så att det går ut i hela Europeiska unionen. Steg två är att man ska logga in på Migrationsverket, skapa ett anställningserbjudande och fylla i en mängd uppgifter, rätt koder och så vidare. Steg tre är att skicka det till rätt facklig organisation och få ett svar - det är alltså något man inte kontrollerar själv. Steg fyra är att skanna in eller fotografera det - känns modernt - och skicka det till Migrationsverket.
Har man en nystartad verksamhet som funnits i mindre än ett år ska man visa att man kan betala lön i minst tre månader. Man ska skicka med bankuppgifter, balansuppgifter, resultatrapporter, avtal, skatteutdrag, kontoutdrag och så vidare. Steg fem är att den ansökande personen också ska fylla i ett antal uppgifter. Sedan görs ansökan.
Därifrån börjar tiden ticka som migrationsministern pekar på. Det är som om ett e-handelsföretag skulle mäta effektiviteten i verksamheten efter hur lång tid det tar att skicka varan till kunden efter att denne har gjort sin beställning och inte alls bry sig om hur krångligt det är att beställa varan. Båda delarna är avgörande.
Om vi överför detta på ansökningsprocessen är så att säga beställningsdelen oerhört krångligt reglerad. Mina exempel faller inte under de särskilda branscherna, så de har inte de kraven på sig. Företagen vittnar om ständigt ändrade besked i kontakterna och att det är svårt att förstå vad man exakt ska göra.
Flera av bolagen jobbar enligt konceptet lean startup, det vill säga att man ska strömlinjeforma sitt företag och processerna i företaget för kunderna för att hitta product market fit. Det skulle inte skada om Morgan Johansson och Migrationsverket jobbade enligt lean startup.
Mathias Sundin (L):
S-perspektivet på företagare är fascinerande. Utgångsläget är att företagare är skumma och vill utnyttja folk. De exempel som jag har tagit upp är personer som ska flytta hit och som tjänar kanske 100 000 kronor i månaden, betalar 60 000 kronor i skatt och bidrar till våra framtida jobb. Att de misstänkliggörs i denna debatt är märkligt.
Det får mig att tänka på en historia om en man som skulle köpa en bil i Östeuropa, en Trabant. Han fyllde i alla ansökningspapper och lämnade in dem på kontoret. De stämplade allt, och han fick svaret att han skulle få sin Trabant om 13 år.
Mannen tackade och frågade: Vilket datum får jag bilen? Handläggaren kliade sig lite i huvudet och sa: Bilen kommer om 13 år, och du undrar vilket datum som bilen ska komma. Ja, svarade mannen. Handläggaren sa: Vänta, ska jag se.
Han gick in på det bakre kontoret, och efter ett tag kom han ut och sa: Den 24 april om 13 år kommer bilen. Är det på förmiddagen eller eftermiddagen, frågade mannen. Handläggaren sa: Frågar du mig om din bil som kommer om 13 år kommer på förmiddagen eller eftermiddagen? Ja, sa mannen, rörmokaren kommer på eftermiddagen, så jag skulle vilja passa in det.
Jag vet inte varför jag kom att tänka på den historien, men det gjorde jag just nu i alla fall.
Mathias Sundin (L):
Jag hörde alldeles nyss att detta skulle vara en enkelspårig debatt. Det stämmer! Jag är den enda som har talat om demokrati i Palestina i mina båda inlägg. Är inte palestinska rättigheter demokrati för palestinierna? Varför ska det bortses från det? Varför ska vi stödja icke-demokratiska krafter? Utrikesministern tror inte att det finns någon motsättning mellan att stödja moderata krafter och att stödja demokratiska krafter.
Det är en självklarhet att det finns en motsättning i det. Det är naturligtvis en motsättning mot de demokratiska krafter som försöker komma fram i Palestina om man stöder en ledare som blivit vald en gång men som sedan aldrig går med på att väljas igen.
Han går inte med på att prövas av folket och - vilket vi har varit inne på - förbjuder fackföreningar och uppmuntrar på olika sätt våldshandlingar med den ena tungan och fördömer dem med den andra. Det sägs vara naivt att stödja demokratiska krafter eller att tro att man ska byta spår till att fullt ut stödja demokratiska krafter.
Det som är naivt i debatten är att tro att ett spår som vi har kört på under lång tid nu och som går allt sämre plötsligt skulle gå bättre. Om vi upprepar samma sak gång på gång och förväntar oss ett nytt resultat, vad är det om inte naivt? Einstein använde att annat ord än naivt, men jag vill inte upprepa det här. Demokrati är den starkaste kraft vi har i världen. Jag vet att ni delar den synen. Men det försvinner i utrikespolitiken.
Det handlar inte om Margot Wallströms utrikespolitik utan om den som många västländer för. Man krokar gärna arm med diktaturer när det passar och när man försöker uppnå något syfte - gott eller inte. Vi måste bort från den vägen. Jag förstår att det inte går att vända 180 grader till i morgon. Men vi måste röra oss i den riktningen.
Mathias Sundin (L):
Interpellationen rör det så kallade datalagringsdirektivet, som EU-domstolen alltså har ogiltigförklarat. Datalagringsdirektivet gör att all vår elektroniska kommunikation måste lagras och göras tillgänglig för brottsbekämpande myndigheter.
Kommunikation via våra telefoner, Ipadar och datorer - all sådan elektronisk kommunikation måste alltså lagras. Det säger väldigt mycket om oss som personer om man sammanställer den här informationen. Det säger var vi är, till exempel att vi befinner oss här i kammaren nu. Det kan man visserligen se på tv, men kan också se det via gps:en i våra telefoner.
Det säger vilka personer vi träffar, hur vi rör oss, var vi sover och så vidare.
Det EU-domstolen skriver om detta är att dessa uppgifter om man slår samman dem kan ge mycket exakta upplysningar om personernas privatliv, till exempel om vardagsliv, stadigvarande eller tillfälliga vistelseorter, dagliga eller andra förflyttningar, utövande av aktiviteter, sociala relationer, umgängeskretsar och så vidare.
Det är alltså inte så som ibland hävdas i debatten att det bara är trafikinformation som inte säger så himla mycket eftersom man inte läser vad som står i sms:en eller mejlen och inte avlyssnar telefonsamtalen. Det går att säga väldigt mycket ändå. Det är naturligtvis därför polisen är intresserad av den här typen av uppgifter. Då är frågan: Är detta rimligt?
Vi är alla överens om att brottslighet måste kunna bekämpas, men är det som direktivet föreskriver rimligt för att bekämpa brottsligheten? Min slutsats men också EU-domstolens slutsats är nej. Det är inte rimligt att göra så här. Bland annat pekar man på att inhämtning sker för alla individer. Inrikesministern pekade på att det här behövs i bekämpandet av grov brottslighet. Jag instämmer i det.
Men varken direktivet eller svensk lagstiftning har fokus enbart på grov brottslighet. Det är bötesbrott man kan få ut de där uppgifterna för. I vissa fall är det brott som ger minst sex månaders fängelse. Det är inte bara grov brottslighet. Det behöver inte heller vara så som det har hävdats många gånger i debatten - inte här men tidigare - att det behövs en misstänkt person. Det krävs inte ens någon misstänkt person.
Nu har EU-domstolen ogiltigförklarat datalagringsdirektivet. Vad gör då Sverige med detta direktiv? Det har utretts och håller på att utredas. Min fråga mer specifikt är om regeringen anser att frågan om inhämtningen av all denna information är avgjord i och med den utredning som presenterades i somras.
Man kom fram till att vi inte behöver göra så många ändringar i direktivet. Är det också regeringens uppfattning att vi inte behöver ändra denna massiva inhämtning av information, att allas elektroniska kommunikation ska inhämtas, eller avser regeringen att komma med några andra förslag? Vad dessa förslag i så fall går ut på förstår jag att ministern inte kan presentera i dag.
Men anser regeringen att frågan om den massiva inhämtningen av information är avgjord eller inte?