Birgitta Ohlsson (L):
Jag vill inleda med att yrka bifall till Liberalernas reservation. Vilken roll ska Sverige spela i vår föränderliga värld?
Det är en värld där friheten backar, för nionde året i rad, en värld där fler människor upplever demokratiska bakslag än framsteg och en värld som kommer överens om hållbarhetsmål men samtidigt inte talar klarspråk om rätten till fria val. Hur ska en mamma kunna påverka mödravården om hon aldrig får rösta?
Hur ska en pappa kunna påverka sina barns skolgång om han inte kan påverka skolans makthavare? Hur ska miljön kunna bli bättre om medborgare inte kan rösta bort politiker som struntar i utsläpp? Det är just som vakthund för demokratin som Sverige ska göra skillnad, för det är det område som vi är allra bäst på.
Diktaturer som Kina eller det auktoritära Ryssland kan bygga vägar, men de kommer aldrig att driva demokrati och mänskliga rättigheter. I dag lever över 2,5 miljarder människor i länder som inte respekterar grundläggande fri- och rättigheter. 90 länder uppskattas vara ofria. Ytterligare 1,8 miljarder människor lever i 60 delvis ofria stater.
Det blir aldrig demokrati utan demokrater på plats. Därför ska Sveriges bistånd och utrikespolitik stötta demokratiseringsprocesser och enskilda demokratiaktivister. Vi i Liberalerna föreslår i vårt budgetförslag ett demokratilyft i svenskt bistånd. Vi vill bland annat återställa Alliansens demokratimiljard, så att den blir intakt igen.
Vi vill också öronmärka biståndspengar till demokratistipendier för aktivister som vill studera i vårt land och dessutom inrätta ett biståndsprogram för de individer som är centrala i en övergång från diktatur till demokrati i mottagarländerna. Därför måste Sveriges enskilt största prioritering i biståndet vara just demokrati. Men så ser det tyvärr inte ut i dag.
I de ofria länderna far kvinnor särskilt illa. Vi från Liberalerna har länge drivit just frågan om kvinnors och flickors rättigheter som centrum i en feministisk utrikespolitik. Det finns ingen motsättning i att inkludera även andra perspektiv. Det handlar om ett tydligt rättighetsperspektiv, för flickor och kvinnor såklart rätten till fri abort, rätten till utbildning med mera. Man får inte heller förglömma ett tydligt hbtq-perspektiv i biståndet och utrikespolitiken.
Det ska finnas tusen och ett sätt att vara kvinna och tusen och ett sätt att vara man i vår värld i dag. Det går heller inte att se exempelvis hbtq-personers rättigheter som ett särintresse, utan det handlar om en bred satsning också på demokrati och mänskliga rättigheter.
De lagar som i många länder förbjuder exempelvis opinionsbildning i hbtq-frågor eller förhindrar hbtq-organisationer att arbeta utgör allvarliga inskränkningar i yttrandefrihet och föreningsfrihet. Därför beklagar vi att den rödgröna regeringen inte ytterligare har prioriterat hbtq-frågor i just demokratibiståndet.
Detta stöd behöver enligt oss liberaler stegvis trappas upp i en långsiktig och kraftig höjning inom den biståndsram som vi själva föreslår. Avslutningsvis, herr talman: För några dagar sedan besökte jag och några riksdagskollegor Jordanien. Mitt bland sanddynerna i en avmilitariserad zon i nordöstra Jordanien på gränsen till Syrien finns just nu ett av världens allra största helveten.
Sedan månader tillbaka sitter 12 000 framför allt kvinnor och barn fast i ett ingenmansland utan skugga, vatten och vegetation. Barn dör av undernäring just nu. Kvinnor föder barn utan hjälp i öknens hetta. Förtvivlade internationella hjälporganisationer som Röda Korset får sporadiskt komma in med mat, men de får inte arbeta permanent ens med medicinsk hjälp till döende barn.
De får inte sätta upp riktiga tält som skydd mot solen eller ta de mest utsatta människorna över gränsen in till de flyktingläger som vi besökte i Jordanien, som Azraq. Det är inga journalister som har rapporterat därifrån, utan vi får förlita oss på berättelser från hjälporganisationer och enskilda flyktingar som har lyckats ta sig över gränsen eller tillbaka till Syrien eller de satellitbilder som börjar spridas.
Flyktingarna flyr den grymma Asadregimens oljefatsbomber. De flyr den bestialiska islamistiska terrorn från Daish, Islamiska staten, och de flyr nu också de ryska, intensifierade bombningarna. Om inte omvärlden reagerar kan namnet Rukban komma att läggas till historien som en av de platser som eftervärlden förknippar med både skräck och misslyckande för mänskligheten.
Därför vill jag ta tillfället i akt att vädja till biståndsministern och den svenska regeringen att pressa den jordanska regeringen att ta flyktingarna över gränsen. Annars kan vi ha tiotusentals döda människor inom den närmaste tiden.