Else-Marie Lindgren (KD):
Tack för svaret på min tredje interpellation i ärendet om skolskjutsar. Det tycks bli en följetong som verkligen visar hur defensiv regeringen är. Låt mig dra lite bakgrund. I Sverige råder skolplikt för elever i grundskolan. Det innebär att elever är skyldiga att komma till skolan för utbildning och samtidigt att elever har rätt till utbildning.
Som en följd av detta är kommunerna också skyldiga att se till att alla elever får undervisning, men också att se till att eleverna kan ta sig till skolan.
I Skollagskommitténs betänkande SOU 2002:121 sägs att det i lagtexten klart ska framgå att endast en bostadsadress ska ligga till grund för bedömningen av rättighet till skolskjuts och att eleven ska anses vara bosatt på den adress där man är folkbokförd. Nu görs det rättsliga prövningar om rätten till skolskjuts vid växelvis boende.
En dom i Regeringsrätten har slagit fast att kommunen ska pröva behovet av skolskjuts, inte bara från elevens folkbokföringsadress utan även från en annan bostad om föräldrarna har gemensam vårdnad till exempel. Domen som har prejudikat går alltså tvärs emot vad Skollagskommittén var helt enig om i sitt förslag.
Rätten till kostnadsfri skolskjuts är en viktig förutsättning för att rätten till utbildning ska kunna tillgodoses och för att skolplikten ska kunna fullgöras. En långtgående skyldighet för kommuner att erbjuda kostnadsfri skolskjuts medför också stora kostnader och ekonomiska konsekvenser för enskilda kommuner.
För att man ska kunna upprätthålla ett system för skolskjuts måste de uppgifter som ligger till grund för detta vara tillförlitliga och långsiktiga. Folkbokföringsregistret är vedertaget och enligt nuvarande lag grunden för en persons bosättning även i andra sammanhang. Det blir mycket svårt för kommunerna att planera sin skolskjutsverksamhet om en elev kan tänkas bo på flera adresser. Det kanske inte är givet att det alltid är två adresser det handlar om.
Det är dessutom inte alls säkert att det på förhand fastställs att och var eleven ska hämtas vid skolskjuts. Det blir alltså oerhört svårt för kommunerna att planera och det får naturligtvis oanade kostnadskonsekvenser. Fru talman! Förhandlingarna mellan regeringen och dess samarbetspartier har ju strandat. Det kommer ingen proposition om en ny skollag. Frågan om skolskjuts vid växelvis boende är därför fortfarande olöst.
Många kommuner har i dag en ansträngd budget, inte minst inom skolans ram. Vi vet att man behöver satsa på lärare, bättre skolböcker, skolsköterskor och mycket mer. Att då tvingas betala skolskjuts som ibland kan handla om flera mil per dag för en enskild elev skapar oförutsedda utgifter som naturligtvis påverkar ekonomin.
Sveriges Kommuner och Landsting har genom upprepade skrivelser till regeringen beskrivit olika konsekvenser, såväl praktiska som ekonomiska, och rättsutvecklingen i fråga om skolskjuts till exempel vid växelvis boende. Man har begärt en skyndsam lösning i flera år. Jag har all respekt för att lagstiftningsarbetet tar tid.
Det är olyckligt att regeringen inte ger skolskjutsfrågan samma dignitet med en separat och skyndsammare hantering av skolskjuts för elever vid växelvis boende. Det är en undfallenhet från regeringens sida. Vi hade en enig Skollagskommitté. Statsrådet håller med mig i sitt svar den här gången också om att något bör göras.
I tidigare svar har jag också fått svaret från statsrådet att det bör göras skyndsamt. Nu har det gått ytterligare ett år sedan sist vi sågs. Nu vill statsrådet vänta till efter valet. Vad är det som gör att inte statsrådet kan lägga fram ett enskilt förslag nu som kommunerna kan förhålla sig till när det gäller skolskjutsar vid växelvis boende?