Tobias Andersson (SD):
Jag tänker inleda mitt anförande med en genomgång av några nyhetsartiklar om en rad för det svenska näringslivet destruktiva händelser från endast den gångna veckan. Tidningen Norrländska Socialdemokraten skrev om ett inbrott på en skogsbruksfastighet i Luleå.
SVT rapporterade om både ett inbrott, som TTELA också belyst, och ett par andra incidenter, bland annat inbrott på en brandstation och i en skola i Bodafors. Båtklubben i Trollhättan utsattes för inbrott. I Jaktjournalen kan man läsa om att jaktkläder och fiskerullar stulits vid inbrott hos Jaktia i Västervik.
Södermanlands Nyheter beskrev hur en däckfirma i Nyköping utsatts för inbrott. I samma län rapporterade Eskilstuna-Kuriren att Malmby Motor i Strängnäs utsatts för inbrott igen. Det blev det sjunde i ordningen för det berörda företaget under endast detta år.
Vi kan hålla oss kvar i Strängnäs, där Eskilstuna-Kuriren rapporterade om inbrott även på äldreboendet Riagården. Jag upprepar att det var ett inbrott på ett äldreboende, fru talman. Presstalespersonen för Polisregion öst har uttryckt att de drabbade var mellan 85 och 90 år gamla. Jnytt beskriver ännu ett inbrott där verktyg åter har stulits.
Det är det tredje inbrottet på byggarbetsplatser i Jönköping under endast en vecka. Hemma i Skaraborg skedde ett inbrott på en restaurang i Hjo där kassan stals, vilket Västgöta-Bladet har förmedlat. Fru talman! Jag väljer att stanna där. Jag hade kunnat fortsätta, men jag tror att poängen redan har nått fram.
Om den inte gjort det kan jag förklara att min poäng är att det svenska näringslivet drabbas å det grövsta av den brottsvåg som sveper över vårt land. Jag upprepar även att alla dessa fall är från den senaste veckan och återfanns på första sidan när jag googlade "inbrott" i går kväll.
Med detta sagt utgör inbrott endast en form av kriminalitet som drabbar det svenska näringslivet. Utöver det har vi alla bedrägerier, snatterier, våldsbrott med mera. Därtill går den utbredda otryggheten i vissa särskilda områden ut över hela det lokala civilsamhället.
Vi har förmodligen alla tagit del av hur den ständigt närvarande kriminaliteten i vissa områden har resulterat i att näringsidkare valt att flytta eller lägga ned sin verksamhet. De som tappert stannar kvar tvingas investera stora resurser i säkerhetsåtgärder för att kunna bedriva sin verksamhet. Fru talman!
Det svenska näringslivet tampas inte endast med höga och i vissa fall verkningslösa och symbolorienterade skatter. Det svenska näringslivet tampas inte endast med en snårig och stundvis omotiverad regelbörda. Det svenska näringslivet tampas inte endast med en djungel av svårorienterad byråkrati.
Det svenska näringslivet tampas även, precis som den svenska befolkningen i allmänhet, med den alltmer närvarande och utbredda kriminaliteten. För att sätta detta i siffror kan man studera den studie som HUI Research, Handelns utredningsinstitut, genomförde förra året.
Studien kom fram till att den brottslighet som direkt drabbar svenska företag uppgår till en kostnad om 55 miljarder kronor årligen. Det är mer än den totala utgiften för rättsväsendet i statsbudgeten för år 2020.
Om dessa resurser inte hade berövats det svenska näringslivet hade man med största sannolikhet sett en avsevärt större investeringsvilja bland flertalet företag. Fler hade anställts, och den svenska ekonomin hade förstärkts.
För 55 miljarder kronor får man ganska mycket, men detta berövas nu det svenska näringslivet årligen i direkta kostnader. Notera som sagt att det endast rör sig om de direkta kostnaderna. Därutöver tillkommer mer indirekta kostnader för att motarbeta eventuell brottslighet, till exempel kameror, larm och väktare.
Livsmedelsföretagen rapporterade nyligen att 42 procent av deras medlemsföretag uppgett att de vidtagit säkerhetshöjande åtgärder för personal och anläggningar eller att det kan bli aktuellt inom kort.
Skräckexempel har vittnat om hur företag tvingats anlita väktare för att deras personal ska kunna ta sig tryggt till tunnelbanan efter jobbet. Med andra ord är det inte endast de näringspolitiska åtgärderna som gör skillnad för svenska företag.
I alldeles för hög grad är det svenska näringslivet även i behov av kriminalpolitiska åtgärder som tillträdesförbud, utökad kameraövervakning, fler poliser, strängare straff och snabbare rättsprocesser. Fru talman! Det ska vara staten som tar ansvar för brottsbekämpningen och upprättandet av trygghet i samhället.
Det ansvaret ska aldrig flyttas över till det svenska näringslivet eller den enskilde näringsidkaren. Med Sverigedemokraternas politik hade vi etablerat den korrekta ordningen, och de enskilda företagarna hade sluppit lägga tid, energi och kapital på att täcka upp för direkta kostnader orsakade av kriminalitet eller indirekta kostnader för preventiv brottsbekämpning.
Om detta kombineras med de mer direkta näringspolitiska förslag som Sverigedemokraterna förespråkar skulle vi på riktigt säkerställa ett mer konkurrenskraftigt och bättre rustat näringsliv, vilket inte minst vore välbehövligt givet pågående konjunktursvängning.
Våra riktade satsningar på bland annat småföretag, turistfrämjande, konkurrensforskning, stärkt arbete mot ekonomisk brottslighet, näringslivsutveckling och starta-eget-bidrag för yrkesverksamma skulle ge positiva effekter.
Tillsammans med våra förslag om minskad regelbörda och begränsat byråkratiskt krångel skulle vi på riktigt kunna skapa de förutsättningar som vårt näringsliv förtjänar och därigenom stärka svensk konkurrenskraft och svensk ekonomi.