KBLab/rixvox huggingface dataset:
Luciano Astudillo (S):
Först har jag en kommentar till Migrationsverkets uthängande av 14 kommuner. Om jag inte minns alldeles fel var det 14 kommuner som inte tagit emot ensamkommande barn. Antingen har Nyamko missat det eller också väljer hon att medvetet fara med osanning. Jag hoppas att hon har missat vad det handlade om.
Jag och Sabuni har haft debatter om flyktingmottagningen, och jag lägger märke till att den något stöddiga och kaxiga attityden är borta nu. Sabuni inser att det inte är enkel materia och att man inte kan och vet allting från början, utan att det är komplexa ärenden. Det är välkommet. Jag hoppas att det håller i sig. Sedan har jag en kommentar till svaret som jag fick och som Sabuni läste upp.
Det gäller detta med att individen väljer själv, EBO, och att det på något sätt är individens fel att man hamnar i trångboddhet. Det fanns någon sådan kommentar. Det fria valet som människor ställs inför är en chimär. Det vet Nyamko Sabuni mycket väl. Förutsättningarna att välja finns inte i praktiken.
Det har med information att göra, men jag vill påstå att de som söker asyl och sedan får uppehållstillstånd får väldigt mycket information om förutsättningarna om man hamnar trångt i Herrgården med släkten. Men Migrationsverket har sällan något annat alternativ att erbjuda. Man har också väldigt kort tid på sig att besluta om var man ska ha sin framtid när man väl har fått uppehållstillstånd.
Det finns flera strukturella problem som måste hanteras. Det finns någonting som jag inte begriper. Det finns en motsägelse när det gäller hur man hanterar flyktingmottagningen och hur man hanterar andra politiska områden.
Den borgerliga regeringen har ändrat a-kassesystemet på ett sådant sätt att från den första dagen ska en arbetslös vara beredd att söka jobb i hela Sverige inom vilket yrkesområde som helst. Men när det gäller människor som uppbär introduktionsersättning vill inte ministern röra på det. Det är inte konsekvent.
Vi socialdemokrater tror att detta är ett område där vi behöver ha breda uppgörelser som klarar förändringar och att andra partier tar över, såsom vi troligtvis gör 2010.
Vi vill sträcka ut en hand här och åstadkomma en uppgörelse över blockgränserna med ett eller flera partier i den borgerliga regeringen som ser till att vi får ett robust mottagningssystem i Sverige som bär över val.
Det är det den här solidaritetsbonusen handlar om. Det är vårt ingångsvärde i den dialog med regeringen som vi hoppas på för att hitta ett robust och hållbart mottagningssystem som håller över val.
Luciano Astudillo (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet. Det hör ju till. Jag med många Malmöbor hade hoppats på lite tydligare besked här i dag. Men det har aldrig varit Leijonborgs starka sida, så det hade varit att hoppas för mycket. En allmän reflexion som man kan göra om det ökade statliga engagemanget för forskning är att politik handlar om att prioritera och göra vägval.
Man kan konstatera att den borgerliga reformen att skattesubventionera höginkomsttagares städning i hemmen i pengar räknat motsvarar lika mycket som Malmö högskola, Chalmers och KTH får tillsammans till forskningsresurser. Det är inte direkt att investera för framtiden. Herr talman! Jag ska återgå till frågan.
Leijonborg måste förstå att alla Sveriges högskolor blir oroliga efter resursfördelningen. Av den statliga satsningen går redan i dag så mycket som 93 procent till landets universitet. När det resoneras om att samla resurser för att hävda oss internationellt är det många som undrar: Vad betyder det? Är det inte det som redan sker?
Det kan inte vara så att ta från de fattiga och ge till de rika innebär att samla resurser och satsa på framtiden. Vi vet att i andra delar av politiken är det i de borgerliga leden rätt vanligt att tro det.
Utbyggnaden av Sveriges högskolor, den stora satsning som Socialdemokraterna ändå genomförde, och därmed också satsningen på forskningen i högskolorna har varit viktig för att hävda svensk internationell konkurrenskraft. Den har varit viktig av flera skäl. För det första har flera kunnat skaffa sig en högre utbildning.
För det andra har vi också kunnat förse landets alla olika regioner med välutbildad arbetskraft för att kunna ta plats i de företag som sedan kan rekrytera kompetent personal. Det har varit oerhört viktigt och strategiskt. Forskningen har varit viktig för att se till att högskolorna också har en hög kvalitet.
Det är klart att man blir orolig när man talar om att samla kraft i det här fallet innebär att ge mer till dem som har mycket. Svaret Leijonborg ger gör mig inte trygg. Jag tror inte heller att landets högskolor kan känna sig trygga i dag.
Luciano Astudillo (S):
Låt oss först reda ut en annan grej. När vi genomförde den stora satsningen på högskolor var det ett parti som hela tiden motarbetade det här i riksdagen. Det var Folkpartiet. Vi ska vara på det klara med att ni röstade emot till exempel Malmö högskola när det blev en högskola för tio år sedan. Vi firar ju tioårsjubileum. Så var det med det.
Det är skönt att höra att den onödiga och ogrundade oro som jag råkar ha inte bara är min oro. Det är en oro som jag i det här fallet delar med högskolans rektor och många andra rektorer runt om i Sveriges högskolor. Jag ska åtminstone ta Leijonborg på orden i det här fallet.
Här lovar Lars Leijonborg att odontologen i Malmö ska få fortsätta att bedriva den högkvalitativa forskning som man har bedrivit sedan lång tid tillbaka. Låt mig bli lite lokalpatriotisk ett tag och berätta om Malmö högskola. Vi firar som sagt tioårsjubileum. Vi har numera 20 000 studenter.
För Malmö stad har högskolan varit oerhört viktig i resan från att vara en klassisk industristad till att vara något annat. Det som framför allt växer i vår stad är kunskapsdriven tjänstesektor och inte minst besöksnäringen.
Förutom odontologi bedriver högskolan i dag högkvalitativ forskning i viktiga frågor som migration, idrottsvetenskap och folkhälsovetenskap. Allt det äventyras i och med de förslag som finns i utredningen. All denna forskning ska prövas på nytt enligt det nya systemet som föreslås i utredningen.
Jag reagerar kanske mest när det gäller odontologen. Vi har fyra lärosäten i Sverige där man kan utbilda sig till tandläkare och tandhygienist och där det finns forskning om odontologi. Vi har Malmö högskola, som är en högskola, Karolinska och Göteborgs och Umeås universitet.
Fram till år 1999 tillhörde odontologin ett universitet. När Malmö högskola bildades gick odontologin in i Malmö högskola och lämnade Lunds universitet. Den bara förflyttades. På grund av utredningen riskerar odontologin i Malmö att tappa fart för att den ska underställas en ny prövning.
Vi beslutade år 1946 att den utbildningen skulle finnas i Malmö. I de utvärderingar som görs nu i dag konstaterar Högskoleverket att det är en av landets främsta utbildningsmiljöer alla kategorier. Nu måste vi söka om forskningsprofil.
Därigenom måste man testas igen, och det krävs ett nytt riksdagsbeslut för att kunna bedriva forskning. Det tycker jag är allvarligt. Men jag tar Lars Leijonborg på orden. Han har här i dag lovat att odontologen i Malmö inte ska behöva behandlas olikt de tre andra lärosäten som bedriver forskning och har tandläkarutbildning.
Luciano Astudillo (S):
Jag tackar Leijonborg för svaret. Nej, det är inte märkligt att jag interpellerar herr högskole- och forskningsminister i den här angelägna frågan. Ni är ansvarig för frågan i slutändan. Ni kan i och för sig välja att gömma er bakom en utredning. Men det är också viktigt att landets högskole- och forskningsminister kan peka och säga vart vi är på väg. Hur ser en borgerlig regering på de här viktiga frågorna?
Hur ska landets högskolor och universitet hävda sin forskning? Det gäller både att vi ska hävda oss internationellt och att vi ska se den tillväxtmotor som högskolornas forskning har inneburit för vårt land. Det är alltså inte alls märkligt att vi har fört den här diskussionen och det här samtalet. Förutom att vara socialdemokrat är jag Malmöbo. Jag värnar den högskola vi har i vår stad. Jag värnar inte minst odontologen.
Den låg tidigare under Lunds universitet och hade universitetet som beskyddare, så att säga. Men bara för att det råkade bli en högskola i Malmö och odontologen av en slump hamnade där ska den nu underställas en prövning. Jag tycker att det är högst märkligt.
Detta sker trots att man enligt Lars Leijonborg själv bedriver så högklassig forskning och trots att det kommer att behövas tandläkare också i framtiden - och det är vi ju helt överens om. Jag tar Leijonborg på orden, och jag hoppas att vi kan känna oss trygga.
Men vi hade nog ändå hoppats på lite mer tydlighet i diskussionen, inte minst för odontologens räkning.
Luciano Astudillo (S):
Det finns få områden där den borgerliga regeringen har slarvat så mycket som just när det gäller flyktingpolitik och flyktingmottagning. Det är oerhört oansvarigt. Vi hade en borgerlig regering som sade att man hade förberett sig väl. Vi hade en integrationsminister som sade att hon visste och kunde allt. Hon lade ned myndigheter och hon lade ned utredningar. Men i dag vet vi bättre. I dag vet vi att det mesta av det där bara var snack.
I själva verket har vi en regering som famlar, slarvar och inte har en aning om hur man ska lösa flyktingmottagningen. Flyktingpolitiken är ett tydligt exempel på allt detta. Sabuni säger att det inte finns några fyra utredningar. Här i min hand har jag direktiven till de fyra utredningar som ändå är tillsatta.
Utredningen Effektiva insatser och incitament för snabbare arbetsmarknadsetablering ska redovisas den 2 juni 2008. Översyn av mottagande av asylsökande ska redovisas den 27 februari 2009. Försörjningskrav för anhöriginvandring ska redovisas den 1 oktober 2008.
Dialog med kommunerna om flyktingmottagningen ska redovisas i slutet av oktober 2008 med en skrivelse, förvisso, inte ett slutbetänkande. Det är att visa handlingsförlamning att passa i en fråga. Man har tillsatt fyra utredningar ett och ett halvt år efter det att man sade att man visste och kunde allting och var väl förberedd för uppgiften. Så var det ju inte.
Det kan vi konstatera nu. Det är riktigt allvarligt på just det här området. Vi har en situation som blir alltmer allvarlig i flera av landets kommuner. Södertälje tar varje månad emot 100 irakiska flyktingar.
I Göteborg och Malmö, där jag själv bor, har man också en svår situation, en situation som för övrigt blir svårare och svårare. I det läget väljer regeringen att inte göra någonting. Ursäkta! Man väljer att tillsätta utredningar, fyra stycken.
Vi har sett att vi har en extraordinär situation. Konflikten i Irak trissades upp. Människor flydde och kom oväntat. Låt oss lägga partiprestigen åt sidan och sträcka ut en hand och säga till borgerligheten att vi måste göra upp om den här situationen. Vi måste ta detta på allvar. Vi måste ta ett gemensamt ansvar för den svåra extraordinära situationen.
Vi måste hjälpa de kommuner som drar det tunga lasset och bär upp den generösa flyktingpolitik som jag och Sabuni vill ha här i landet. Det är där vi står nu. Det är inte 2009 när den sista utredningen ska redovisas. Det är här och nu situationen är svår och allvarlig. Det är här och nu som Södertälje, Göteborg och Malmö och flera andra kommuner ropar efter hjälp och behöver det akut. Det handlar om bostäder.
Det handlar om skola till barnen. Det handlar om möjlighet till arbete. Allt det vet ju Sabuni. Det är jätteoansvarigt att bara tillsätta utredningar och passa på vår utsträckta hand och inte se att det är en orättvisa som det ser ut nu. Det är orättvist mot de kommuner - och medborgarna i de kommunerna - som bär upp den svenska flyktingpolitiken. Det är också orättvist mot de människor vi tar emot.
De får ingen ärlig chans att börja ett bra liv i det här landet. Ta nu den utsträckta handen, Sabuni.
Luciano Astudillo (S):
Det är jättebra att fler har fått jobb under den här konjunkturen som vi har haft. Nu vänder det, Sabuni. Vi har en fortsatt stor flyktingmottagning. Det är en flyktingmottagning som bärs upp av ett antal kommuner som under en rad år har ropat på hjälp. Att vi inte gjorde någonting är inte sant. Vi försökte. Vi räckte inte till. Vi hjälpte de kommuner som tog ett ökat ansvar för flyktingmottagningen.
Vi varnade er för att drastiskt förändra mottagningsstrukturen. Men ni lyssnade inte, och nu har ni tvingats tillsätta en utredning för att lösa frågan om den nationella samordningen av flyktingmottagningen. Det är det som denna debatt handlar om och inte om allt det andra.
Hur ser vi till att strukturera upp flyktingmottagningen så att fler kommuner tar sitt ansvar, så att vi ser till att vi har ett introduktionsår, alltså en rimlig ordning för hur människor tas emot i det här landet, så att de inte hamnar i Södertälje eller i Herrgården i Malmö och blir trångbodda? Men detta väljer Sabuni att knappt tala om. Hon talar om allt det andra.
Låt oss hålla oss till fakta. Hon säger att nystartsjobben har gett si och så många jobb. Om vi håller oss till statistik och fakta är det på följande sätt, och det borde Sabuni veta: Av dem som har fått ett nystartsjobb är det bara en av tio som har det jobbet kvar efter tre månader. Låt oss hålla oss till fakta. Ni har ingen politik för att bryta utanförskapet. Ni har ingen idé.
Ni famlar, och ni söker idéer. Anders Lago vet vad han försöker göra. I brist på hjälp från en borgerlig regering försöker han lösa detta på olika sätt. Det är inte för att han vill utan för att han måste ta ansvar för de medborgare som han har i sin kommun. Det gör han bra, och jag är stolt över att han är socialdemokrat.
Luciano Astudillo (S):
Mycket av det Littorin säger låter väldigt bra, men det finns en rad problem om man ser hur det är i verkligheten. Exempelvis gäller det Arbetsmiljöverket och inspektörerna som jobbar där. Littorins regering drar de facto ned på inspektionerna med 160 miljoner kronor. Ungefär en tredjedel av inspektörerna ska bort.
Dessa inspektörer är de som i formell mening kan gå in och till och med stänga en arbetsplats om det exempelvis pågår ett svartbygge eller arbetsmiljön är farlig. Om man drar ned på de resurserna kan färre inspektioner göras. Det går alltså i helt fel riktning. Fackföreningsrörelsen har varit en viktig part för att kontrollera arbetsplatser, se att det finns kollektivavtal och att avtalen efterlevs.
Den nuvarande regeringen har dock, både direkt och indirekt, genom olika försämringar, till exempel av inkomstförsäkringen, under ett och ett halvt år försvagat den. När fackföreningsrörelsen får färre medlemmar och blir en svagare part har den naturligtvis svårare att göra sin del av uppgiften. Jag tycker att det känns lite beklämmande att regeringen inte är beredd att kräva mer också av arbetsgivarsidan.
Man skulle exempelvis kunna kräva att huvudentreprenören i ett företag fick ansvar för att se till att underleverantörer och underentreprenörer betalade skatt, inte hade svartjobbare, inte hade illegal arbetskraft. På så sätt skulle man genom att ändra lagstiftningen också se till att arbetsgivarna tog ett större ansvar för situationen.
Man kan ha hur mycket information som helst ute i världen om rättigheter och plikter. Men den information som kommer att nå fram till de 30 000, kanske 40 000, papperslösa vi har i Sverige i dag är att de också begår en brottslig handling.
När de träder fram riskerar de utifrån den utlänningslag vi har i dag att hamna i finkan innan de utvisas och kanske till och med få ett bötesstraff. Det är detta maktförhållande vi vill ändra på.
Den riktiga boven i dramat är den oseriöse arbetsgivaren, som utnyttjar en människa i slavliknande förhållanden och betalar sämre lön; ibland har människor fått passen fråntagna. Det är detta som är så allvarligt. Jag har mött massor av de här människorna, som inte kan ta sig härifrån.
Det finns all anledning att uppmärksamma att ministern sade: Jag är beredd att se över utlänningslagen och ändra på situationen. Jag drar en parallell som kanske kan missförstås, men ändå: Enligt prostitutionslagstiftningen är det den som köper en prostituerad som är boven, inte den kvinna som utnyttjas. Så är det också här.
Maktförhållandet består i att vi har människor som är beredda att betala sämre lön och missbruka människor på ett sätt som är förfärligt. Jag tänker spara debatten om arbetskraftsinvandringen till senare. Vi kommer att ha den flera gånger om.
Men med den borgerliga regeringens förslag är risken att vi får mer av de här problemen, inte mindre. Man ger i praktiken inte myndigheter, arbetsgivare eller fackföreningar verktyg för att kontrollera att vi inte får mer av missförhållanden.
Luciano Astudillo (S):
Jag har en reflexion angående talet om vad Arbetsförmedlingen ska göra och inte göra. Vi har en arbetsförmedling som just nu inte hinner göra någonting. Resurserna och stödet dras ned. Men den debatten får vi ta en annan gång. Jag tror att Littorin och jag delar grundsynen att människor inte ska få exploateras på det här sättet i 2000-talets Sverige. Vi har sett det i reportage, och det återkommer.
De här bilderna och människorna måste ligga i fokus för den borgerliga regeringen. Den stora skillnaden mellan den borgerliga regeringen och socialdemokratin består i det här fallet i hur långt vi är beredda att gå för att motverka och bekämpa detta. Vilka åtgärder är man beredd att vidta? Där finns en väldigt tydlig skillnad.
Jag kom med ett lite kraftfullare förslag om huvudansvaret, att huvudentreprenören tar ansvar för andra leverantörer och vilka villkor de har. Det skulle kräva av de lite större huvudentreprenörerna att de när de upphandlar och anlitar andra entreprenörer kollade upp vad det är för folk som de andra anlitar. Det hade varit ett kraftfullt sätt att komma åt det.
Detsamma gäller mitt förslag att se över utlänningslagen.
Det är klart att vi kan diskutera principen, men Littorin avfärdar det här och nu och säger att han inte tror på det och så vidare, i stället för att se över detta och möjliggöra att papperslösa som befinner sig i fruktansvärda situationer vågar träda fram och inte bara ringer, utan kanske till och med kan bli representerade av fackföreningsrörelsen, så att de får ut den lön som de inte fått ut under ett halvår.
Så fort det kommer ett kraftfullt förslag avfärdar Littorin det här och nu. Det är inte seriöst, oavsett hur långt det första svaret är. Jag kommer noga att följa det här, så att vi verkligen kan motverka det som vi ser på svensk arbetsmarknad nu.
Luciano Astudillo (S):
Littorin säger i sitt svar att de försämringar i anställningsskyddet som den borgerliga regeringen genomförde förra året inte syftade till att öka otryggheten utan till att skapa förutsättningar för fler jobb. Låt det en gång för alla vara sagt: Er så kallade jobbpolitik har inte skapat fler jobb utan bara ökat orättvisorna och otryggheten. Nu vänder konjunkturen. Jobbtillväxten väntas bli lägre. Arbetslösheten kommer att öka.
Ni har slarvat bort den goda möjlighet som fanns i Sverige att lösa ett av de stora problemen och få in människor som står långt från arbetsmarknaden. Ni har förstört a-kassan, vanliga löntagares inkomstförsäkring. Ni vägrar fram tills nu att erkänna att er illa genomtänkta arbetsmarknadspolitik med nystartsjobb, instegsjobb och nyfriskjobb inte levererar. Fru talman!
Det kanske mest anmärkningsvärda i det här svaret är just att Littorin vägrar erkänna att han spätt på möjligheterna till otrygga anställningar. När man hör svaret låter det nästan som om Littorin och den borgerliga regeringen skulle vara de trygga jobbens förkämpar. Sådant trams! Stå upp för de orättvisor och den omoderna politik som ni har levererat på det här området.
Det är förvisso sant att arbetsmarknaden förändrats så att kraven på korta anställningar och flexibilitet ökat. Det är också så att tidsbegränsade anställningar kan fungera som en bro för människor som ännu inte har en fast etablering på arbetsmarknaden. Men Littorin har inte byggt en robust bro till trygga jobb utan riggat en hängbro som är vinglig, otrygg och ranglig.
I värsta fall kan man tvingas gå där ett helt arbetsliv, och man kan till och med trilla av när som helst. Det är inte förenligt med vår socialdemokratiska syn på trygghet. Det är inte förenligt med ett modernt arbetsliv. Det är just detta som har fått TCO att anmäla den borgerliga regeringens försämringar och som fått EU att reagera på de här förändringarna. Det saknas spärrar.
Man kan tvingas gå ett helt arbetsliv i otrygga anställningar. I praktiken svarar inte Littorin på mina tre frågor. Det enda svar han levererar är att han inte tänker göra någonting åt situationen. Det är allvarligt.
Luciano Astudillo (S):
Det är inte bara jag som klankar. EU har krävt att den borgerliga regeringen förklarar sig. Genom rullande visstidsanställningar kan man tvingas att gå ett helt arbetsliv i otrygga anställningar.
Det kallar Littorin för att man har byggt vidare på de reformer som vi genomförde för att öka möjligheterna till trygga jobb. Nej, faktum är att ni inte har byggt vidare på det. Ni har försämrat det. Ni har raserat det. Dessutom har ni gjort det ännu mer komplicerat. Ni har satt olika tak för visstidsanställningar och vikariat. Tidigare fanns det ett tak.
Det finns ingen total spärr. Nu kan man gå från en otrygg anställning till nästa otrygga anställning och till nästa och nästa i ett helt arbetsliv, och det kallar Littorin för att han inte har gjort någonting. Sedan går han på mig och kritiserar min ilska. Det är klart att jag är upprörd. Konsekvenserna av detta är att vi får tysta arbetsplatser. Otrygga människor vågar inte protestera och ställa krav.
De vågar inte träda fram och säga att de går år ut och år in i de här anställningarna. Detta försökte vi socialdemokrater göra något åt. Vi såg att de här otrygga anställningarna ökade under lång tid. Vi har all anledning att vara självkritiska där. Vi kanske inte levererade de här lagförändringarna i tillräckligt snabb takt, men vi gjorde ett försök. De förbättringar vi gjorde raserade ni.
Därutöver har vi satt oss och ned och diskuterat med Kommunal. Vi har satt upp mål när det gäller välfärdssektorn för att få ned antalet otrygga anställningar med en tredjedel. Det är så ett politiskt ledarskap fungerar.
Det är så man använder politiken för att förbättra människors villkor i arbetslivet, i stället för att, som Littorin och den borgerliga regeringen gör, prata om trygghet här i kammaren men i verkligheten där ute förändra vanliga löntagares villkor. De riskerar att gå på den Littorinska hängbron i ett helt arbetsliv.
Den är otrygg och vinglig, och man riskerar att trilla ned vilken dag som helst. Det är de facto det EU kräver Littorins svar på. Det vill Littorin inte ta en diskussion om nu. Han ojar sig över att jag är lite irriterad. Men han kommer inte att kunna kringgå att han har en månad på sig att svara EU i den här frågan.
Ett svar måste han leverera även om han inte tycker att min ton här är passande.
Luciano Astudillo (S):
Man kan också läsa DN dagen innan om man vill och då konstatera att i Stockholms län kommer antalet feriejobb att halveras. I Västmanland finns bara hälften så många vikariat som förra året. Många gånger är det ju vikariaten som fungerar som någon form av sommarjobb för unga människor. I Västerbotten är det en minskning med 66 procent. Det är klart att bilden är delad men att politik spelar roll.
I ett läge där konjunkturen viker ser vi att den borgerliga politiken inte biter. Det gäller inte minst för ungdomar. De får inte jobb i den utsträckning de hade hoppats. Långtidsarbetslösheten bland ungdomar har ju ökat.
I ett läge där allt det här händer och arbetslösheten enligt era egna prognoser riskerar att öka, hade jag hoppats på att man skulle se att det här med sommarjobben kanske skulle kunna vara ett sätt att försöka dämpa den negativa utvecklingen. Vi vet genom bland annat forskning att sommarjobben är oerhört viktiga för att få ut ungdomar på arbetsmarknaden.
Det är den första kontakten som många ungdomar får med arbetslivet över huvud taget. Och en stor del av ungdomarna får sitt första jobb där de sommarjobbat. Precis som vårbudgeten var helt tom på jobbpolitik är svaret jag här fått levererat av Littorin helt tomt på innehåll.
Man tänker inte göra någonting för att dämpa den kärva arbetsmarknad som vi nu går till mötes.