KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Kinberg Batra (M):
Jag trodde att Ulla Andersson begärde replik för att ta upp den angelägna frågan om de lägsta inkomstgrupperna. Det är ju tyvärr kvinnogrupperna. Här är kvinnorna i majoritet. Männen är i majoritet i de högsta inkomstgrupperna.
För att uttrycka det lite tekniskt - Ulla Andersson är ju väldigt kunnig - vill jag säga att det vi riktar in politiken på, och där politiken kan göra skillnad, är de två lägsta tiondelarna, decilerna, av inkomsterna. Där finns tjejerna som inte får det att gå ihop varje månad. Låt oss hålla oss till dem. Varför har du varit emot de skattelättnader som vi ger de grupperna?
Du talar om kränkningar. Jag skulle vilja att du ger ett besked till de kvinnor som har fått till exempel 800 kronor mer i månaden - mer för dem som jobbar heltid - och undrar varför Vänsterpartiet har varit emot den här politiken. Jobbskatteavdraget är inte svaret på alla frågor, men det gläder mig att det visar sysselsättningseffekter och får effekt för de lägsta inkomstgrupperna.
Det gör vardagen bättre för henne som är ensam med barn att försörja. Var ska hon få hundralapparna från om man motsätter sig fortsatta skattesänkningar? Vi vill fortsätta att underlätta hennes vardag. Vi vill ge henne större utrymme genom att säkra jobben. Vi vill rikta skattesänkningar till dem som behöver det mest, nämligen låg- och medelinkomsttagarna.
Därför tycker vi att det är viktigt att fortsätta med jobbskatteavdrag och mycket annat med låg- och medelinkomsttagarna och jobben i fokus.
Anna Kinberg Batra (M):
Ungefär som jag trodde i morse har debatten utvecklats till en lite märklig debatt om debatten. Jag vill börja med att konstatera att vi - vilket jag också förutsåg - i sak är hyggligt överens. Det är liksom inte det vi står här och diskuterar. Strax innan jag gick till kammaren pratade jag till exempel med LO-tidningen om vikten av att slå vakt om parternas roll på arbetsmarknaden och annat, som vi har varit brett överens om länge.
Thomas Östros refererade till sin egen tid som statsråd. Det var mig veterligen i minoritetsregeringar. Vi som då var i opposition sökte då seriöst samförstånd i de frågor där vi hade möjligheter till seriöst samförstånd. Vi använde de former som riksdagen hade då - former som nu är ännu bättre - för förankring av regeringens positioner.
Ibland sade vi ifrån, men ofta var vi överens i till exempel större sådana här frågor och även i spelregelsfrågor. Vi sökte inte samförstånd med Sverigedemokraterna då. Det kunde man inte då, men vi hade inte heller velat det. Det var viktigt att göra upp över blockgränsen. Sedan dess har riksdagsordningen förbättrats i det avseendet att utskotten nu har en ännu starkare roll i förankringen av regeringens politik.
Regeringens ståndpunkt i kända förslag har framförts där vid många tillfällen och kommer också närmast inför finansministermötet i mars. Den årliga EU-skrivelsen kommer den 16 mars. Den 17 mars har vi i EU-nämnden överläggningar med finansministern och den 23 mars med statsministern inför Europeiska rådet. Det är de former som ges av regeringsform och riksdagsordning och som vi brukar vara överens om att använda.
Kom inte och säg att det är en konspiration eller något dunkelt eller att man använder Financial Times som beslutsunderlag! Men det är just det man skulle göra om man bifaller oppositionens skrivningar i det aktuella betänkandet. Vi arbetar med EU 27, och vi gör det inom regler som vi använder så mycket och så aktivt som möjligt. Dessutom är vi överens i sak.
Anna Kinberg Batra (M):
Låt mig för säkerhets skull ännu en gång bekräfta att jag uppskattar att Thomas Östros är en vän både av Europasamarbetet och av stabila statsfinanser. Det brukar vi faktiskt samarbeta om, och det är som sagt viktigt att göra det även i detta. Det refererades här både till Financial Times och till tysk-franska utspel.
Det är viktigt att poängtera, tycker jag, att tyskarna och fransmännen i alla tider har försökt dominera Europasamarbetet genom att, i närmast kuppartade former ibland, utmana de strukturer som faktiskt finns. Då har vi hittills varit överens om att vi som numera kan kalla oss medelstora länder är vänner av riktiga framskrivna förslag som kommer från EU-kommissionen, riktiga rådsmöten och riktiga beslutsregler. Det är så förslag kan komma fram.
Det är också så sittande finansminister har fått en tung roll i Ekofinrådet, med brett stöd, hittills, i Sveriges riksdag. Det vore att bekräfta attackerna mot detta, att gå med på skrivelsen. Det är därför vi säger nej till just den. Det finns former i regeringsform och riksdagsordning för hur det här går till, och vi är som sagt överens över blockgränserna om att det i grunden är ganska bra former. Jag är glad över att vi har en EU-debatt.
Vi kommer att ha många sådana, till exempel när regeringens årliga skrivelse kommer. Vi kommer att ha debatt med finansministern i utskottet, med statsministern i EU-nämnd och kammare och mycket mer. Jag ser fram emot att fortsätta diskutera hur det här går till. Man kan stå här och tycka. Man kan skriva i utskott och så vidare att det borde vara på ett annat sätt. Men skälet till att det finns spelregler i Sveriges riksdag är att vi också här ska ha någorlunda förutsägbara processer. Jag tycker att man ska ha respekt för dem.
Det är inte seriöst att gå emot formerna som vi har, utmana dem och närmast underkänna dem bara för att man vill eller tycker någonting. Låt oss vara överens om spelreglerna både i Sverige och i EU och jobba tillsammans med sådant vi gillar båda två, ordning i statsfinanserna, frihandel, öppenhet och bättre konkurrenskraft!
Anna Kinberg Batra (M):
Låt mig börja, kollega von Sydow, med att säga att jag har mycket stor respekt för förre talmannen Björn von Sydow. Vi har diskuterat EU-frågor i många former genom åren, både här och för den delen i Bryssel, inom ramarna för hur vi ska samarbeta bättre mellan nationella parlament, hur Sveriges riksdag bäst använder sin egen riksdagsordning, Lissabonfördraget med mera.
Låt mig återigen understryka att det har varit värdefullt med den breda enighet och överensstämmelse som vi har haft om det. Jag begärde repliken bara för att än en gång påminna om att i sak är vi faktiskt brett överens. Det är inte så att den här frågan bara uppstått nu eller i förra veckan. Vi har jobbat i flera år med den finansiella och ekonomiska krisen i EU och hur EU ska ta sig ur den. Vi har en ganska bred samsyn i sak.
Den är förankrad vid flera tillfällen, inte bara i EU-nämnden utan också enligt den nya riksdagsordning som vi har. Det förrförra beslutet om riksdagsordningen gav oss ordningen från 2007 som, som Björn von Sydow vet, stärker fackutskottens ställning. Inom de ramarna har ju finansministern varit i finansutskottet och återkommer också inom någon vecka.
Jag blir ändå lite förvånad när Björn von Sydow inte fäster större vikt vid de ramar som vi har för hur det här ska gå till. Det förvånar mig att en före detta talman går med på att använda Financial Times-uppgifter, franska presskonferenser med mera som underlag för att Sveriges riksdag ska ta officiell ställning. Det vore konstigt. Det vore olikt oss.
Det skulle innebära ett avsteg från hur vi hittills har arbetat med EU-frågor i riksdagen under svenskt medlemskap. Det skulle inte förbättra våra möjligheter att få genomslag för de åsikter som vi faktiskt delar.
Anna Kinberg Batra (M):
Jag hoppas att de ledamöter i finansutskottet som i februari deltog i samtalet med finansministern om kommissionens förslag också deltar ordentligt den 17 mars, när vi har överläggningar i denna sakfråga. Då vet vi också om det har varit något eurozontoppmöte över huvud taget. Vi skulle inte få vara med, men vi har en viss samsyn om vad Europa faktiskt behöver.
Om vi menar allvar med vad Europa faktiskt behöver - öppenhet, konkurrenskraft, bättre tillväxt och att länder och parter får fortsätta ha ansvar för arbetsmarknaden - borde vi arbeta tillsammans för att med brett stöd i Sveriges riksdag driva dessa positioner i rådet. Det har vi gjort hittills, och det ser jag fram emot att vi fortsätter göra.
Jag vet att Björn von Sydow vet det, men jag vill också uppmärksamma dem som inte vet det på att EU-nämndens samråd med statsministern inför toppmötet sker öppet. Det finns en poäng med att sådant både sänds i tv, stenograferas och återrapporteras i denna kammare. Det är viktigt att vi deltar aktivt i debatten i sak.
Europa behöver mer av ett ganska allsvenskt tänkande om stabila statsfinanser och en stark, öppen ekonomi och mindre av enstaka påhitt, presskonferenser, medieuppgifter och så vidare. Vi kan inte hindra sådana från att komma, men vi ska inte göra dem till officiell svensk hållning genom att bekräfta dem i Sveriges riksdag. Detta är vad formfrågan handlar om. Jag beklagar att vi står här i flera timmar och pratar om en formfråga.
Det gläder mig att vi också pratar lite grann i sak, för Europa behöver en starkare och bättre växande ekonomi för att klara konkurrensen och jobben i Europa och världen.
Anna Kinberg Batra (M):
Jag tackar Ulla Andersson för inlägget. Jag kan också svara med siffror. Jag har en hel bunt med olika arbetslöshetssiffror med mig. Men som Ulla Andersson som är mycket kunnig vet blir det olika beroende på vilka siffror man använder. En relevant siffra är att det är ungefär 200 000 fler människor som jobbar.
Jag vill ha lägre andel arbetslöshet och större antal människor i arbete. Vi jobbar med båda. Sverige är ett av de länder i EU som har lägst långtidsarbetslöshet. Det är viktigt att lyfta fram. Hos oss är ungefär var sjätte arbetslös långtidsarbetslös; EU-snittet är närmare varannan.
Långvarigt utanförskap är den farligaste arbetslösheten. Nästan vem som helst kan bli av med jobbet. Då är det viktigt att man snabbt hittar ett nytt jobb och snabbt får hjälp om man behöver kvalificera sig för ett nytt jobb. Här gör regeringen mycket. Vi satsar också särskilt på att hjälpa de grupper som har extra svårt att ta sig in på arbetsmarknaden och där långtidsarbetslöshet är vanligt.
I det i riksdagsdebatterna ofta bespottade fas 3 finns människor som har varit utanför arbetsmarknaden i snitt åtta år. Det är människoöden som vi vill ändra på. Vi har inte gett upp på dessa människor. Vi tycker att alla som kan jobba ska göra det, även om man behöver hjälp för att ta sig tillbaka in på arbetsmarknaden. Jag tycker att Ulla Andersson ska visa respekt för dessa människor och för regeringens fokus på att hjälpa just dessa tillbaka till arbetsmarknaden.
Därför satsar vi på utbildning, omställning, handläggartäthet och hjälp för dem som allra mest behöver samhällets stöd för att komma tillbaka i arbete.
Anna Kinberg Batra (M):
De siffror jag använder kommer från EU-kommissionens höstprognos 2011 där man rankar EU-länderna efter den långtidsarbetslöshet man har som andel av arbetskraften. Det är där Sverige klarar sig förhållandevis väl, men jag säger gärna att vi inte är nöjda. Jag är inte nöjd förrän alla som kan jobba har ett jobb. Jag tycker att det är relativt bra att vi ligger under hälften av EU-snittet i hur många av de arbetslösa som har varit arbetslösa länge.
Jag är emot långvarigt utanförskap. Därför satsar regeringen på att mest hjälpa dem som har svårast att få fäste på arbetsmarknaden. Dit hör ungdomarna, Ulla Andersson. I restaurang- och cateringbranschen är ungefär var tredje anställd ung. Det är för deras skull vi har sänkt arbetsgivaravgifter för arbetsgivare i den här branschen. Ni vill fördubbla kostnaden i skatt för att anställa.
Det är för deras skull som vi har inriktat den skattelättnad vi kan göra i den här budgeten på det som ger mest jobb i den grupp där det behövs allra mest. Det är för ungdomarnas skull som vi gör den här prioriteringen. Jag skulle gärna fortsätta att sänka skatter ännu mer; det får vi göra i kommande propositioner. Det är så fler jobb kan skapas.
Så kan kvinnor som har de tajtaste ekonomiska marginalerna i de lägsta inkomstgrupperna få lite mer utrymme i tillvaron. Den debatten fortsätter jag gärna med Ulla Andersson. Men Ulla Andersson svarar inte på hur jobben skulle kunna bli fler eller kvinnors ekonomiska utrymme bättre med Vänsterpartiets politik. Den höjer kostnader utan att skapa nya jobb.
Anna Kinberg Batra (M):
Jag hoppades nästan att Tommy Waidelich skulle säga något om ramverket. Jag ville så gärna ge dig den poängen. Under det tidiga 90-talet stämde fortfarande den gamla teorin som också finns i böckerna. Koalitionsregeringar var dyrare i drift. Det var sämre kontroll på vart budgeten tog vägen under riksdagsbehandlingen. Det finns en mycket läsvärd avhandling av finansutskottets kanslichef om hur det brukade gå till i parlamentarisk behandling av budgetar på den tiden.
Jag ska inte svära mig helt fri från ansvar. Jag arbetade som brevsvarare en termin vid sidan av mina studier och mitt engagemang i Moderata ungdomsförbundet. Det parti som jag är med och leder i dag och har mer ansvar för står upp för ramverket. Man kan tycka att vi kom på det för sent.
Nu ska ingen behöva tvivla, och det tror jag inte att någon gör, på att Moderaterna och Alliansen och till min glädje även Socialdemokraterna och Miljöpartiet i dag står upp för det ramverk som har byggt Sverige starkt. Jag är stolt över att vi tillämpar det. Det är det som har gjort att vi har möjlighet att satsa på jobb och åtgärder när konjunkturen viker.
Som Tommy Waidelich vet måste vi nu vara särskilt varsamma med både ramverk och vad vi gör för att vi ska kunna möta en ännu starkare kris om den kommer. Vi vet att det är oroligt där ute. Vi vet att Sverige är mycket sårbart för svårigheter i det finansiella systemet. Nu är det viktigt att vi satsar på de grupper som har det allra svårast.
Därför tycker jag att det är beklagansvärt att Socialdemokraterna nästan kirurgiskt riktar in sig mot ungdomsjobben, mot de grupper som har det allra svårast på arbetsmarknaden, genom förslag om arbetsgivaravgifter och genom att säga nej till sänkt moms i restaurang- och cateringbranschen. Vi har haft många debatter om sådant. Tala med dem som driver små restauranger och små krogar.
Tala till exempel med Fredrik som driver Max i Örebro. Han anställer nu funktionshindrade, vilket han inte hade råd att göra förut; de fick inte jobb förut.
Anna Kinberg Batra (M):
En viktig skillnad mellan utskottets huvudförslag och Socialdemokraternas motion är att vi satsar på utbildning och på investeringar på jobben inom de ramar som statsfinanserna tillåter. Om vi nu tappar greppet om statsfinanserna och börjar få underskott står vi betydligt sämre rustade om det blir stor osäkerhet runt om oss.
Som Tommy Waidelich vet satsar vi på utbildning, även yrkesutbildning, inom de ramar vi har. Det är viktigt för att hjälpa folk i omställningen på arbetsmarknaden. Låt oss gå tillbaka till Fredrik som driver Max utanför Örebro. Han har en kalkyl. Han sitter där och funderar: Ska jag ta in den unga människan med eller den utan funktionshinder? Nu hade han anställt båda bland annat efter den arbetsgivaravgiftssänkning som vi har genomfört.
Han funderar ju på vad han ska göra när han får in 50 kronor för en meny. Ska jag lägga pengarna på att anställa fler? Får jag bättre marginaler i min rörelse eller kan jag sänka priset mot kund så att fler örebroare har råd att äta här? Det ska inte jag bestämma. Men det var tydligt för honom och för andra restaurangägare som jag har träffat att tänka så.
De är småföretagare som anställer människor och för dem beror kalkylen på hur mycket skatt man betalar och vad man kan få in från sina kunder. Vi prioriterade det mest jobbskapande vi kunde i denna budget inom det ganska snäva utrymme som vi har. Det tycker jag var viktigt. Utan jobb och utan fler som jobbar, som läget är nu, är det också färre som betalar skatt.
Fler i jobb som betalar skatt lägger grunden för att Sverige ska stå starkt när det stormar runt om i Europa.
Anna Kinberg Batra (M):
Jag tycker att det är mycket viktigt och intressant att Per Bolund tar upp småföretagen i sin replik. Jag är en varm vän av att jobben ska bli fler, gärna i små och medelstora företag. Jag är personligen mycket förtjust i sådana referenser till hur Ericsson faktiskt bildades en gång i tiden.
Alla dessa stora företag som vi i stor utsträckning fortfarande lever av började som små och med någon eller några som satte sig ned och hade en idé och förverkligade den. Det vill jag att fler ska göra, och det tycker jag är viktigt. Per Bolund nämnde bland annat några viktiga faktorer. Jag vill visa att Alliansen jobbar med två och kanske en till. Per Bolund nämnde att det måste bli billigare att anställa.
Det är därför som vi har sänkt arbetsgivaravgifterna, och det är därför som vi vill fortsätta lätta på skattebördor för företagen så att det ska bli större utrymme för dem att anställa och våga göra investeringar. Särskilt för en liten företagare spelar arbetsgivaravgifterna mycket stor roll i just situationer där man funderar på om man ska våga anställa någon över huvud taget och gå från att göra allting själv till att bygga något som kan bli någonting större. Det är mycket viktigt.
Därför har vi sänkt arbetsgivaravgifterna. Även sänkningen av jobbskatteavdraget har haft en positiv sysselsättningseffekt för löntagarna. Företagarna vill hitta kompetent personal. Det tycker jag också är viktigt. Vi har varit överens med Miljöpartiet om att möjliggöra för arbetskraftsinvandring. Jag som har släkt i Indien vet att indiska it-ingenjörer inte kom till Sverige förut om de inte var till exempel ingifta, men nu gör de det.
Nu finns Sverige på kartan. Även om den är mycket engelskspråkigt dominerad i övrigt finns Sverige ändå med som alternativ för kineser, indier, afrikaner och andra utanför Europa som vill komma hit och jobba om Sverige behöver dem. Det tycker jag är viktigt. Vi satsar också på bättre resurser för matchning inom Arbetsförmedlingen för alla som är här, även för dem som är svenskfödda. Det är mycket viktigt att vi hittar varandra bättre på arbetsmarknaden.
Anna Kinberg Batra (M):
Vi har delvis en liknande syn. Vi har som bekant olika budgetförslag. Men jag vill gärna återkomma till hur vi sänker trösklar och kostnader för företagen att anställa. Det är mycket viktigt, särskilt för de små företagen. I restaurang- och cateringbranschen är det en stor dominans av små företag.
Det finns några enorma kedjor på hotellsidan i denna bransch, men annars är det fråga om en vanlig restaurang, en vanlig kvarterskrog eller ett vanligt litet hotell som är småföretag där varje krona spelar roll i kalkylen. De träffas även av momsförslaget. För den som anställer någon som har varit utanför arbetsmarknaden länge är subventionen nu mycket hög.
För den företagare som tar risken att pröva någon som till exempel har varit arbetslös en längre tid är det rimligt att staten sänker tröskeln så att kostnaden och också risken sänks. Sådant är viktigt för småföretag. Per Bolund efterlyste även i sitt förra inlägg matchning. Vi lägger mer pengar på Arbetsförmedlingen för att man ska kunna gå in tidigare och med tätare handläggarstöd.
Det tror jag är mycket viktigt för den som står i begrepp att byta jobb eller bryta upp - frivilligt eller ofrivilligt - och som kanske har umgåtts med tankar på att starta eget i stället. Till sist talade Per Bolund om risker. Småföretagen måste kunna lita på att ekonomin och systemet funkar. Det finns ett samband mellan mikronivån och makronivån som är mycket viktig för den som funderar till exempel över en investering.
Konjunkturinstitutet med flera visar hur viktigt det är att företagen har förtroende för att ekonomin fungerar. Gör den inte det, om inte det finansiella systemet funkar och om man inte kan lita på spelreglerna törs man inte investera, och då blir det alldeles för få nya Ericsson. Jag vill gärna ha fler. Där delar jag Per Bolunds uppfattning.
Anna Kinberg Batra (M):
Här står Magdalena Andersson sin vana trogen den här hösten och svartmålar ekonomin i ett av världens rikaste länder. Kan vi inte bara vara överens, även om vi har olika politiska inriktningar, om att Sverige är ett av de europeiska länder som kommit starkast ur de senaste åren? Då är frågan hur man förvaltar den positionen och vad man gör med den. Den här samarbetsregeringen har valt en annan inriktning, säger Magdalena Andersson, och det syns i budgetpropositionen.
Nu börjar till exempel Konjunkturinstitutets konjunkturbarometer visa att det även syns i ekonomin. Hushållen är nu mer pessimistiska. Man undrar hur det ska bli med den ekonomiska utvecklingen och hur den ekonomiska situationen ska påverkas i Sverige. Många befarar att den försämras. Varifrån får man resurser till att kunna investera i skolan?
Vad är det som har gjort att vi till exempel har fler än någonsin som läser på högskola, att vi har fått så många fler som jobbar och att vi har råd att satsa på välfärden? Jo, det beror på att svensk ekonomi växer. Det är här vi finner det mest bekymmersamma med Magdalena Anderssons inlägg. Jag hör inga nya jobb komma ur det finansministern står här och säger.
Jag hör svartmålning och ord om samarbete, men det vi har liggande på riksdagens bord är en konfliktsökande budgetproposition som riskerar att pressa ut människor från arbetsmarknaden. Regeringen medger själv att den skulle försvaga sysselsättning och bnp. Den skulle försvaga Sverige och vår förmåga att till exempel skapa fler möjligheter för de ungdomar som ännu inte fått sitt första jobb.
Anna Kinberg Batra (M):
Det är intressant att finansministern verkar bli irriterad när jag refererar till hennes egen finansplan. Jag kan förstå att man blir lite skamsen av en finansplan som medger att man höjer skatten kraftigt på arbete och sådant som skapar tillväxt eftersom det riskerar att försvaga svensk ekonomi. Finansministern svarar "skatt" på det mesta. Hon höjer skatten 40 gånger så mycket på sådant som skapar jobb och tillväxt som regeringen satsar på företagande.
Det ska kosta 40 000 kronor mer att prova att ge någon som är ung det första jobbet, inte som en åtgärd, inte för tillfället, utan att faktiskt anställa någon som man inte har provat på förut. Det är fler sådana metoder som behövs och fler kombinationer av utbildning och anställning för att lyfta in fler i riktiga jobb. Men nu sprider sig pessimismen hos företag och hushåll. Det riskerar att slå just mot dem som ännu inte har fått det första jobbet.
Man undrar vad finansministern skulle ha för planer om hon lyckas ytterligare försämra tillväxten. Det är mycket intressant att finansministern frågar vad svaret är till svenska företag. Det är finansministern som behöver ge det. Jag tror nog att ganska många företag undrar: Har jag råd att prova den unga anställda som inte har några erfarenheter? Har vi råd att köra tunga transporter på svenska vägar?
Har vi råd med energi till konkurrenskraftiga priser, vi som arbetar med till exempel stålindustrin? Sådana svar har de fortfarande inte fått från regeringen. På deras frågor har Magdalena Andersson hittills svarat med Miljöpartiet och Vänsterpartiet men inte med tillväxt.