Josef Fransson (SD):
Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation nr 26. Vår svenska natur är unik, vacker och värdefull. Det svenska kulturlandskapet har vi ärvt av våra förfäder, och vi lånar det av våra barn. Därför är det logiskt att vi förvaltar detta omistliga naturvärde för framtiden, vilket också är en självklar del av Sverigedemokraternas nationalistiska socialkonservatism.
Med sina dryga 2 000 meter över havet är Kebnekaise Sveriges högsta berg. Massivet innehåller flera höga bergskammar som står i majestätisk kontrast till de djupa dalar som omger topparna. Fjällturismen är gammal på berget, och Kungsleden löper genom området. På de lägre höjderna växer många örter, och högre upp tronar glaciärer och snölegor.
I de djupa dalgångarna kring berget frodas områdets rikaste djurliv med arter av änder och vadare. Sverigedemokraterna ställer sig i detta betänkande bakom en reservation som gör gällande att Kebnekaise ska bli nationalpark, vilket också är föreslaget från Naturvårdsverket.
På Naturvårdsverkets hemsida kan man läsa att syftet med en nationalpark är att "bevara ett större sammanhängande område av viss landskapstyp i dess naturliga tillstånd eller i väsentligt oförändrat skick". Nationalparkerna ska utgöras av representativa landskapstyper som bevaras i naturligt tillstånd, men de ska också vara natursköna eller unika miljöer som kan ge starka naturupplevelser.
Avsikten är också att stimulera och underlätta för människor att komma ut i skog och mark. Jag och Sverigedemokraterna menar att Kebnekaise uppfyller dessa kriterier. Sarek och Stora Sjöfallet har redan bedömts vara så värdefulla att de fått nationalparksstatus. Det skulle vara värdefullt att slå ihop dessa tre enheter till ett område med hög bevarandestatus. Det vore att förvalta ett stort område värt att bevara.
Inför bildandet av en sådan viktig och omfattande nationalpark skulle det krävas en noggrann och seriös utredning. Vi ska hålla i minnet att Malmberget och Gällivare ligger inom en tolvmilsradie från Kebnekaises fjällstation. Vi vet alla att järnmalmen är viktig för dem som bor och arbetar i dessa orter samt för rikets industri och export i övrigt.
En sammanhållen nationalparksutredning måste därför ske med tanke på de rikedomar som vilar i berget och som ska vara med och bekosta både dagens och morgondagens välfärd. Vidare tänkte jag gå över till något helt annat, nämligen GMO. Herr talman! I det betänkande som vi debatterar här i dag finns ett antal reservationer som behandlar just GMO.
Jag kan bara tragiskt konstatera att vissa partier konsekvent för fram en skrämselpropaganda gällande GMO som fullständigt saknar stöd i forskningen. Jag tycker att frågan förtjänar ett långt bättre öde än att bli föremål för trångsynta propagandister som skrämmer upp folk. Frågan är komplex och kan vara svår att greppa för allmänheten.
Därför vilar ett extra stort ansvar på politiken att vara saklig och korrekt. Det finns goda skäl att reglera och riskbedöma nya grödor som ska sättas ut i naturen, inte minst från ett etiskt perspektiv, men att göra som de förmenta miljövännerna i bland annat Miljöpartiet tycker jag är rent förkastligt.
Mycket av retoriken byggs upp kring att vi ska vara rädda för något odefinierbart som skulle kunna inträffa. Men det finns oftast inga som helst belägg för några av de påståenden som man för fram, bara att man inte riktigt vet. Det kan vara farligt, säger man: Vi vet inte.
Jag vill i stället hävda att man vet väldigt mycket, långt mer än under de senaste årtiondena, när man helt oreglerat har växtförädlat med så kallad mutationsförädling, där man helt slumpmässigt forcerar fram mutationer med hjälp av till exempel radioaktiva ämnen eller kemikalier. Modern växtförädling är långt mer precis, och vi vet långt mycket mer i dag om vilka risker som finns.
Vi kan i dag också på vetenskaplig grund avfärda många av de farhågor som tidigare angivits i den här frågan. Kunskapen om våra egna och andra organismers gener framskrider i mångt och mycket i paritet med våra datorers prestanda.
Lite förenklat skulle man kunna säga att vi vet dubbelt så mycket vartannat år, eftersom processorerna i överensstämmelse med Moores lag fördubblar sin kapacitet ungefär vartannat år. Med modern växtförädling är potentialen smått fantastisk för vilka miljöfrämjande grödor som skulle gå att ta fram, om det inte vore för det rådande motståndet mot ny teknik.
Potatisen Fortuna, som är resistent mot bladmögel och brunröta, är ett ypperligt exempel på gröda som finns framtagen för odling redan i dag. Då skulle man slippa spruta ut bekämpningsmedel på fälten flera gånger varje säsong.
Möjligheterna är även enorma att få fram grödor som till exempel skulle kunna ta upp näringsämnen bättre, så att man slipper köra runt med traktorer och spruta ut stora mängder gödningsmedel. Men som vanligt när det gäller de förmenta miljövännerna är man emot det mesta som kan göra reell miljönytta. Propagandan och symbolpolitiken skadar i förlängningen både människor och natur.
Som exempel på detta skriver Miljöpartiet en reservation där man spelar på människors rädsla gällande antibiotikaresistens. Man menar att eftersom den antibiotikaresistenta genen npt II används som markörgen i vissa GMO finns det hemska risker, där en bakterie skulle kunna bli resistent genom något slags horisontell genöverföring.
Javisst, det skulle rent teoretiskt kunna hända, även om fenomenet är relativt unikt i naturen. Vad man glömmer att säga är att den aktuella genen är vanligt förekommande i naturen i alla fall. Det räcker med att ta upp en näve jord så har man handen full med bakterier som har just den här genen. Vad tänker Miljöpartiet göra åt det? Det kan man fråga sig.
Hela frågan är superfånig för alla sakkunniga, men det är som sagt lätt att anspela på bakterieresistens och varna för fara inför en oinsatt väljarkår. Problemet är bara att man skadar hela diskussionen om genteknik.
I en annan reservation hävdar man från Miljöpartiet och Vänsterpartiet: "Riskerna med exponering för genförändrade organismer i ekosystemen och vad som händer med människors och djurs hälsa på lång sikt är mycket dåligt utredda." Någonting får mig att tro att varken Vänsterpartiet eller Miljöpartiet kommer att godta någon som helst utredning i frågan.
EU har lagt mångmiljardbelopp - jag tror att det är ungefär 3 miljarder svenska kronor - på att göra just den riskbedömningen. Men man har inte kunnat finna några som helst belägg för att den här moderna formen av växtförädling skulle vara förenad med någon som helst större risk än den traditionella mutationsförädlingen.
De pseudorapporter som kommer med jämna mellanrum kan snabbt dissekeras och avfärdas som de propagandanummer de är. Vänsterpartiet och Miljöpartiet är emot GMO - punkt. Jag tror inte att de själva vet varför alla gånger. Men det är väl antagligen ett sätt att enkelt skrämma till sig röster. Till dessa partier skulle jag vilja säga: Kom in i matchen!
Sluta skrämmas och sprida ovetenskaplig propaganda, och visa att ni menar allvar med er miljöpolitik! Ni har ett stort ansvar för att traktorer kör runt helt i onödan och sprutar ut kemikalier och gödningsmedel, liksom ni har ett stort ansvar för att odlingar attackeras och förstörs av utomparlamentariska organisationer. På er vilar också ett stort ansvar för att miljöfrämjande grödor inte når social acceptans och inte når kommersiellt genomslag.
Det är tragiskt, det är vetenskapsfientligt, och det är sannerligen ingen god miljöpolitik.