KBLab/rixvox huggingface dataset:
Luciano Astudillo (S):
Deltidsarbetslösheten sjunker alltid när vi har högkonjunktur. Det vet Littorin. Så är det. Det är föga tröst för de 48 000 deltidsarbetslösa som vi har kvar att vi fram till den 14:e veckan har 91 nystartsjobb för deltidsarbetslösa. Det är er politik. Den biter inte.
Sedan försöker Littorin skrämmas med de här 18 åren. Han säger att man kunde stämpla i 18 år. På något sätt försöker han projicera arbetslösheten som någon sorts allians mellan den deltidsarbetslöse och arbetsgivaren för att inte lösa problemen. Ge mig ett enda exempel i Sverige på en deltidsarbetslös som har varit det i 18 år, Littorin!
Ge mig ett enda sådant exempel! I själva verket är detta ett siffertricksande som ni har ägnat er åt. Ni har använt några matematiker som suttit där och räknat ut worst case scenario , där man jobbar en dag i veckan. Det försöker ni använda för att skrämmas och försämra villkoren för arbetslösa.
Ge mig ett konkret exempel på att a-kassan missbrukats på det här sättet i 18 år! Det är allvarligt. Så ska inte a-kassan fungera. Så har den inte fungerat, trots att Littorin säger det här. Det är sant, det krävs politiskt ledarskap för att förbättra villkoren för deltidsarbetslösa.
Dalarna är ett exempel där man från socialdemokratiskt håll säger att man genom kollektivavtalen avser att se till att erbjuda rätt till heltid. Man säger också det i Nynäshamn och lovar alla anställda fram till 2010 att erbjudas heltid om de så vill. Där är också socialdemokratisk majoritet. Det finns säkert en och annan borgerlig kommun som gör detta också. Min oro är den privata sektorn.
Den följer ju inte efter. Handels säger att Svensk Handel, som tidigt var ute och sade att det här kommer att göra att man kommer att anställa fler på heltid, har passat. Det finns ingen dialog mellan fackföreningsrörelse och arbetsgivare om situationen för de deltidsarbetslösa inom den branschen, inte heller inom Hotell- och Restaurangfacket. Där har man sagt att man väntar. Man ser ju inte riktigt konsekvenserna av detta.
Man vill inte ta tag i det förrän det ger ett utslag. Det finns en stark oro bland oss socialdemokrater, som Littorin förvisso kanske retoriskt säger att han delar, för villkoren för de här människorna. Men i praktiken är det han och den borgerliga regeringen som försatt framför allt dessa kvinnor i den här situationen.
Och jag vädjar till Littorin - även om timmen är sen och Littorin säkert är trött: Ge mig ändå ett konkret svar. Avstå inte bara nu! Vad tänker ni vidta för åtgärder inom kanske framför allt den privata sektorn, där vi inte ser den utveckling som vi hade hoppats på, så att vi på det området kan se till att fler deltidsarbetslösa får heltid?
Luciano Astudillo (S):
Jag tänkte berätta om den filippinska kvinnan Loraine som kom till Sverige. Det var kärleken som förde henne först till Göteborg och sedan till Malmö. Hon städade hotell i Göteborg och flyttade söderut till Malmö.
Där var det lite kärvt för henne att få jobb, så hon sökte till andra sidan Sundet och fick napp direkt, dels via ett bemanningsföretag, dels hos ett hotell som ville anställa henne. Tyvärr blev det ett nej. Hon fick inte ta jobb i Danmark trots att hon hade permanent uppehållstillstånd på den här sidan Sundet.
Hon är utländsk medborgare, har permanent uppehållstillstånd i Sverige men får inte jobba i Danmark. Det tar 20 minuter med tåget över till Danmark, så det är fråga om en arbetsmarknadsregion. Det är inte bara Loraine som drabbas av detta. Hon är inte ensam. Det finns 20 000-25 000 personer i Skåne vars arbetsmarknad bara sträcker sig fram till bron.
På andra sidan den får de inte söka jobb. När Littorin och arbetsmarknadsministern på andra sidan Sundet tecknade avtalet om att förbättra integrationen på arbetsmarknaden väcktes en förhoppning i mig om att man nu kunde hantera en viktig fråga.
Det har ju varit så med EU att det varit lätt för varor att röra sig mellan länder, men när det sedan gällt människor har det varit mer besvärligt. Jag lämnade in en skriftlig fråga till ministern om detta och fick svar den 8 juni.
I svaret berättade ministern om de framgångar som man uppnått och beslutat om i EU, nämligen att efter fem års permanent uppehållstillstånd får också utländska medborgare röra sig fritt och söka jobb i andra länder. Det gällde emellertid inte Danmark.
Ministern väckte i det svar han gav mig förhoppningar om att frågan skulle tas upp i deklarationen, i de förhandlingar som nu pågår med motsvarande part på andra sidan Sundet.
Och i dag får jag svaret att han inte tänker ta upp frågan och att han respekterar danskarnas rätt att välja sina företrädare, vilket förvisso även jag gör.
Samtidigt är det så, vilket arbetsmarknadsministern mycket väl vet, att det inte är en majoritet av danskarna som tycker så, utan det finns ett högerpopulistiskt, främlingsfientligt parti som satt agendan för det här synsättet i Danmark, och de har inte mer än 10-15 procent av väljarna i landet.
Att ministern i sitt svar säger att han inte ens tänker ta upp frågan, utan att han respekterar danskarnas ställningstagande, tycker jag är oerhört allvarligt. Jag kan berätta för ministern att Dansk folkeparti inte bara driver frågan om att sätta stopp för tredjelandsmedborgare. De vill riva upp hela samarbetet i Norden, som varit rådande sedan 1954.
Utländska medborgare kan ju i slutändan bli svenska medborgare, och då vill man inte ha dem till Danmark. Det är märkligt att ministern är så passiv och ointresserad av en utifrån principiella skäl så pass viktig fråga - om man tror på EU, om man tror på den fria rörligheten, om man tror på integreringen av en region som är en av motorerna i Sverige.
Luciano Astudillo (S):
Jag tar herr arbetsmarknadsministers ord som ett löfte. Han ska framföra synpunkter, invändningar, kanske i viss mån kritik mot att man har en så märklig syn på människor som bor i vårt land, är arbetslösa och skulle kunna vara med och bidra. Till saken hör att Danmark ekonomiskt går väldigt bra och att danskt näringsliv skriker efter arbetskraft.
Det är verkligen en vinna-vinna-situation dels för Sverige, framför allt för Skåneregionen, dels för Danmarks näringsliv. När det gäller parentesen kring skatteavtalet finns det all anledning att se över det avtalet. Det behövdes någon form av avtal mellan länderna när detta slöts, men nu har ju integrationen trillat på och det finns alltså all anledning att se över hela skatteavtalet.
Det gäller att utgå från människorna som lever i den regionen. Det lät fint med den deklaration som antogs. Vi får väl se vart den bär. Jag är orolig för valresultatet i Danmark. Jag tror inte att det kommer att leda till större förändringar.
Dansk folkeparti kommer även framöver, efter det senaste valet, att vara viktigt för den borgerliga sidan. De kommer att gå i allians med dem för att kunna bilda regering. Jag ska skicka med ett förslag eftersom det finns möjlighet att här läsa upp det.
Man skulle kunna införa ett tillfälligt arbetstillstånd för de tredjelandsmedborgare som pendlar i det här området. Det skulle kunna vara en framkomlig väg för att försöka lösa upp knuten. Jag tar därför arbetsmarknadsministern på orden när han säger att han ska ta upp frågan. Jag skickar med ett förslag om tillfälliga arbetstillstånd.
Det är bra för Sverige, för Malmö där jag bor, för Skåne som är min hemregion, och för Danmark. Jag hoppas verkligen att ministern följer upp det han sagt i kammaren.
Luciano Astudillo (S):
Det är jättepositivt. Jag kommer att följa Sven Otto Littorins agerande i frågan för att se om den tas upp med den nya arbetsmarknadsministern. Ibland känns det väldigt långt mellan Stockholm och Malmö. De frågor som berör oss i vår region tränger inte ända upp hit till Regeringskansliet. Då spelar det inte alltid någon roll vilken regering det är.
Tyvärr har det ibland varit så att också socialdemokratiska regeringar missat den potential som finns i Skåne.
Det viktiga för mig är att Loraine och de 20 000-25 000 människorna i Skåne ska kunna utnyttja den här regionen lika mycket som alla andra och ta vara på potentialen i att det finns jobb på andra sidan just nu. Det hoppas jag att arbetsmarknadsministern inser. Det måste vara så att vi tar till vara potentialen fullt ut i regionen.
Jag tackar för svaret. Jag kommer att följa arbetsmarknadsministern och se vilka uttalanden han gör offentligt. Lite kuriosa: Det är inte sällan danska regeringar som haft synpunkter på vad vi gör i Sverige, dock kanske inte alltid i arbetsmarknadsfrågor. Det finns all anledning att också här offentligt uttrycka en mening.
Jag ska följa arbetsmarknadsministerns arbete och önskar honom lycka till med det förslag som jag har skickat med honom nu.
Luciano Astudillo (S):
Det är flera delar i svaret som jag är beredd att hålla med om. Mycket handlar nämligen om den gamla storstadspolitiken. Man har bara valt att döpa om den. Det fanns lokala utvecklingsavtal där man förhandlade med de nationella myndigheterna och kommunerna om att få jobba ihop. Det fanns ett underifrånperspektiv. Det var kanske inte tillräckligt mycket i alla dess delar, och det behövde förbättras, absolut, med den ingången fanns och den var viktig.
Det fanns också en insikt om att dessa projekt, som ju blev av, var bra verksamheter och blev en del av de ordinarie strukturerna. Skillnaden är väl att vi satsade resurser i stället för att bara prata om att satsa på dessa områden. Vi såg till att det fanns pengar, 2 miljarder mer, riktat till just de områdena.
Och det fanns, vilket Sabuni borde känna till nu när hon blivit varm i kläderna och jobbar i Regeringskansliet, en ambition att vidga storstadspolitiken till att omfatta fler kommuner än tidigare. Att hävda att detta är något nytt är att inte säga hela sanningen.
Jag vill bestämt hävda att det som var den gamla storstadspolitiken numera kallas den urbana utvecklingspolitiken. Låt oss undersöka vad det egentligen har handlat om. Ett av regeringens stora nummer för ett år sedan handlade om att minska utanförskapet och därmed segregationen. Inte minst bar Folkpartiet den fanan högt och sade: Vi ska göra någonting. Vi ska bryta segregationen.
Ett år efter valet kan vi konstatera att det är helt andra stadsdelar som den borgerliga regeringen valt att prioritera. Man har valt att prioritera helt andra områden och helt andra människor. Förmögenhetsskatten som tas bort gynnar inte dem som bor i de utsatta områdena. När fastighetsskatten läggs om är det de som bor i de absolut största villorna i Stockholms stad och Stockholms kranskommuner som gynnas av det.
Man gör generella skattesänkningar som gynnar dem som redan har mest. När man väl fick möjlighet att prioritera, ja då valde man helt andra områden och helt andra människor. Jobben kommer, säger Sabuni, och de blir fler. Det är jättebra. Märkligt vore det väl annars med tanke på den högkonjunktur Sverige är inne i, och inte bara Sverige, utan hela Europa.
Jobben blir fler, men kvar på arbetsförmedlingarna står de människor som befinner sig allra längst från arbetsmarknaden. Mauricio Rojas, Folkpartiets tidigare talesman i integrationsfrågor, har sagt: Regeringen är på väg att misslyckas med integrationspolitiken. Man missar chansen. Det är alltså Mauricio Rojas ord, inte mina.
Detta sade han den 16 september i år, det vill säga efter nystartsjobbens och instegsjobbens införande och efter allt annat som regeringen genomfört. Det var i och för sig före budgetmotionen, men den måste ha varit klar den 16 september. Regeringen är på väg att missa chansen, att misslyckas, med ett av sina huvudnummer. Det är ord från den förre integrationspolitiske talesmannen för Folkpartiet. Det tycker jag är det absolut allvarligaste.
Luciano Astudillo (S):
Det är beklagligt att Littorin verkar komma att ägna sig åt en massa politisk retorik under dagen. Finansminister Anders Borg har sagt att det skulle ta två år innan den borgerliga politiken biter. Det har gått två år och nu vänder arbetslösheten uppåt. Nu prövas den borgerliga politiken och den borgerliga regeringen förutspår en ökad arbetslöshet.
Jag ska påminna Littorin om att det tog ett helt år innan man över huvud taget levererade en politik för unga människor. Det var en helt urholkad politik. Den så kallade jobbgarantin var inget annat än ett skämt med sämre och diskriminerande a-kassa. Dessutom var den helt tom vad gällde att investera i ungdomars behov. Det var också en jobbgaranti som behandlar ungdomar som är olika lika.
Unga människor kan behöva vidareutbildning. Det sade åtminstone Littorins egen utredning. Så många som 50 000-100 000 ungdomar har inte fullföljt gymnasiet. Det är dessa som går ut och in på arbetsmarknaden så fort det vänder. Nu viker det, Littorin.
Jag vill ändå slå fast, och det är viktigt att komma ihåg, att detta missgrepp mot unga människor kanske är ett av Littorins största svek. Det är utan tvekan så att det finns två alternativ. Jobb är målet för oss båda, men det är alltid bättre med aktivitet än passivitet. Det är alltid bättre med ett individuellt bemötande än att behandla alla ungdomar lika som om de hade samma behov.
Det är alltid bättre att investera rejält i unga människors behov av vidareutbildning eller yrkeskompetens än att skicka unga människor att söka jobb som de ändå inte har kompetens att få. Men det är det Littorins så kallade jobbgaranti handlar om. Jag vill ändå tacka ministern för svaret, och vi lär ses igen.
Luciano Astudillo (S):
Jag tackar ministern för svaret även om jag inte alls är nöjd med det. Jag har först en allmän reflexion över den ton som Littorin har. Han tycks beklaga sig för att han här i dag tvingas svara på samma frågor igen. Jag vill då påminna Littorin om vad som hände senast när vi förde den här debatten.
Jag vet att Littorin när jag skickade in interpellationen kontaktade talmännen och klagade. Han krävde i stort sett att jag inte skulle få ställa interpellationen, men han fick backning på det. Littorin avbröt debatten abrupt förra gången utan att vilja göra fler inlägg.
Då var timmen sen och Littorin var säkert väldigt trött efter många debatter också den dagen. Men det var ändå anmärkningsvärt att Littorin valde att vara så nonchalant som han var i samband med den debatten - därav denna interpellationsdebatt. Låt mig gå in på innehållet.
Jag kan börja med att påminna Littorin och eventuella åhörare om att den borgerliga regeringen medverkat till att försämra anställningstryggheten, inget annat, sedan den tillträdde. Ingenting annat. Regeringen har inte förändrat, inte reformerat, inte byggt vidare på, utan försämrat den anställningstrygghet som vi förbättrade under den senaste mandatperioden.
Det vore klädsamt att i debatten erkänna att det är så. Det är dock glädjande att Littorin strukit en mening som han hade i sitt förra svar, nämligen där han hävdade att ökad otrygghet skulle skapa förutsättningar för fler jobb. Den har försvunnit från det här svaret, vilket är positivt.
Måhända är det fråga om en begynnande insikt om att den borgerliga jobbpolitiken är på väg att misslyckas. Nu vänder konjunkturen. Nu ökar arbetslösheten enligt era egna prognoser. Er politik ger inte fler jobb. Alla vet att ökad otrygghet och ökade orättvisor inte skapar fler jobb.
Det är förvisso sant, precis som arbetsmarknadsministern säger i svaret, att vår arbetsmarknad förändrats, att det krävs mer flexibilitet och rörlighet också i anställningsformerna. De begränsade anställningarna kan dessutom användas som en bro från att inte ha ett arbete till att få ett fast jobb, en tillsvidareanställning.
Problemet är, vilket jag påtalade i den förra debatten, att de försämringar som Littorin och den borgerliga regeringen i och med förra årets förändringar bidragit till inte inneburit att man byggt en robust bro till fasta jobb utan en vinglig och dallrig hängbro som man vilken dag som helst lätt kan trilla av från och som man riskerar att behöva vandra en hel livstid, ett helt arbetsliv.
Såsom TCO påtalat i sin anmälan kan den systemsmarte arbetsgivaren genom att kombinera de olika anställningsformerna och de försämringar som den borgerliga regeringen bidragit till ha en person visstidsanställd, eller otryggt anställd, under ett helt arbetsliv.
Nu hävdar Littorin att de försämringar som gjorts klarar de ambitionsnivåer som EU kräver vad gäller otrygga anställningsformer. Vi får väl se vad kommissionen svarar den borgerliga regeringen på den punkten.
Luciano Astudillo (S):
Ännu en gång upprepar Littorin falsariet att man byggde vidare på vår reform för att öka anställningstryggheten genom att införa den allmänna visstidsanställningen som vi infört ett år tidigare. Det ni gjorde ett år senare var att öka otryggheten genom att öppna upp för fler otrygga anställningar. Det är viktigt att hålla fast vid sanningen, Littorin. Så är det.
Det är inte fråga om någon rimlig avvägning när till och med EU-kommissionen begär svar av Littorin och ifrågasätter det hela och när ett stort fackförbund som TCO anmäler den borgerliga regeringen. Ni har fått mycket kritik för detta. Det är tveksamt om förändringarna lett till förenklingar för företagen. Det återstår att se. De förändringar som gjorts kan till och med ha lett till ökat regelkrångel. Vi får alltså återkomma till den debatten senare.
Låt mig säga något om de andra frågor jag ställt. Jag är kanske inte helt nöjd med svaren. Jag är rätt missnöjd. I praktiken säger Littorin att han inte vill öka tryggheten i arbetslivet och stärka möjligheterna till fasta anställningar. I praktiken säger Littorin att han inte avser att vidta några åtgärder för att få ned andelen osäkra anställningar.
Och han är inte beredd att sätta upp mål för att reducera antalet osäkra anställningar i välfärdssektorn, bland välfärdsarbetarna, som är så viktiga. Det är ett oerhört viktigt besked. Här har vi socialdemokrater en helt annan politik.
Vi ser det som en viktig uppgift för politiker på såväl nationell som regional och lokal nivå att anstränga sig ännu mer - där har vi all anledning att vara självkritiska - för att komma åt gisslet med de otrygga anställningarna. De har under lång tid ökat.
Littorin försöker ge sig på någon sorts siffertricksande och säger att AKU det senaste året visat att av de 104 000 anställningarna var 78 000 fasta anställningar. Om man räknar på det blir det 25 procent som är otrygga anställningar. Det betyder att de otrygga anställningarna ökat.
Samma AKU visar att 17 procent finns i otrygga anställningar, en alldeles för hög siffra. När det blir 25 procent betyder det alltså att antalet otrygga anställningar ökat. De försämringar som den borgerliga regeringen bidragit till kan ha lett till att vi nu har fler otrygga anställningar än tidigare. Vi har en annan politik.
Vi har gått ihop med Kommunal och har ambitionen att sänka de otrygga anställningarna bland välfärdsarbetare med en tredjedel. På regional nivå säger politiker att de genom kollektivavtal vill sätta upp mål för att få bort de otrygga anställningarna och se till att människorna, inte minst kvinnorna, får rätt till heltid.
Vi har motsvarande mål i flera kommuner. Här finns en tydlig skillnad mellan oss. Vi tror att trygghet är en bra drivkraft och skapar jobb för både företagare och löntagare. Vi tror att trygghet är utvecklande medan den borgerliga regeringen, som en del av sin så kallade jobbskapande politik, spätt på otryggheten och orättvisorna.
Luciano Astudillo (S):
Det är just det den borgerliga regeringen saknar: en politik för full sysselsättning. Enligt prognoserna kommer arbetslösheten att börja stiga igen, sakta men säkert. Man har ingen politik att komma med längre. Ökad otrygghet och ökade orättvisor är nämligen inte lösningen på de problem vi har på svensk arbetsmarknad. Det borde Littorin veta.
Men det är i grunden en annan människosyn som finns bortom det här. När det gäller visstidsanställningar är vi överens. Därför gjorde vi de förändringar vi gjorde. Det kan vara en väg till ett fast jobb för många människor. Men det ni har gjort är att bygga ett system som den systemsmarta arbetsgivaren kan använda för att hålla fast människor i otrygga anställningar ett helt arbetsliv. Det medger ni i propositionen.
Det sade Littorin också i sitt svar här. Han är beredd att se över detta och ändra det om det skulle vara så. Nu är det så att det är så. Man kan gå ett helt arbetsliv i otrygga anställningar om en arbetsgivare är tillräckligt systemsmart. Littorin borde ge ett svar där han säger: Jag är beredd att ändra på detta. Men det gör han inte. Jag vill avsluta med att önska arbetsmarknadsministern en lång och trevlig sommarvila.
Det behöver ministern. Redan i december uttryckte han att det här att vara statsråd inte var det roligaste han gjort. Han har under våren gått vidare och klagat på att han har fått för många interpellationsdebatter, trots att han har undvikit offentliga debatter i ett och ett halvt år.
Dessutom har jag förstått att han på egen begäran, som en liten martyr, har lagt alla interpellationsdebatter denna dag, trots att han erbjudits flera dagar. Han försöker göra en grej av att han har så många debatter. Det är ett tydligt tecken på att Littorin är lite utarbetad och trött.
Jag vill därför önska honom en trevlig sommar.
Luciano Astudillo (S):
Det är väl få grupper som har blivit så svikna och besvikna som landets småföretagare. Skatten har höjts. Regelbördan har ökat. Den sociala tryggheten har försakats. Om det hade jag hoppats få debattera med Maud Olofsson. Tyvärr blev det inte så. Jag får nöja mig med att finansministern i stället är här. Jag kan förstå att det just nu är lite jobbigt för näringsministern att försvara alla sveken.
Fru talman! För ordningens skull ska jag ändå tacka finansministern för svaret, även om det också gör mig väldigt bekymrad. Det andas ingen självkritik och ingen insikt om att den borgerliga politiken inte alls biter utan bara leder till ökade orättvisor. Orättvisor ger inte fler och växande företag, och det ser allt fler.
Den samlade ekonomiska effekten av skattesänkningar är följande: 70 procent av skattesänkningarna har gått till de 30 procent som tjänar allra mest. Landets minsta företag har till och med fått höjd skatt. Här talar Borg i sitt svar om ineffektivt och dyrt.
I Stockholm har ca 23 000 företag med två eller fler anställda fått arbetsgivaravgiften höjd med i runda svängar 850 miljoner kronor, Anders Borg! När det gäller Malmö - min hemstad, den stad där jag bor - har de 5 000 företag med två eller fler anställda som finns där fått arbetsgivaravgiften höjd med ungefär 200 miljoner kronor.
Detta är i siffror konsekvenserna av den borgerliga politiken för småföretagen. Borg säger att han vill fortsätta att strö ut pengar över de företag som anställer unga människor. Men det är ett väldigt trubbigt verktyg. Senast var det Finanspolitiska rådet som kritiserade detta. En mycket svidande kritik levererades.
Borg säger att borttagandet av förmögenhetsskatten har varit viktigt för landets småföretag. Vilken verklighetsuppfattning har finansministern egentligen? Han borde veta att det är få av landets småföretag som har en förmögenhet att skatta för.
När vi i höstas gjorde en undersökning bland landets företagare var det färre än en av tio småföretagare som såg förmögenhetsskatten som ett stort problem. Kan inte du, Anders Borg, medge att det här har handlat om att ge mer till dem som redan har mycket?
Som svar till exempel på en fråga om behovet av att få rätt utbildad personal till företagen sade så många som sju av tio företagare, bland annat småföretagare, att det var den viktigaste frågan. I snart två år har vi kritiserat i det avseendet. Nu levereras också kritik från Svenskt Näringsliv.
Så mycket som 90 000 arbetstillfällen blev inte av förra året på grund av den borgerliga politiken där man på något sätt ideologiskt har blivit helt fientlig till utbildning av olika slag. Nej, Sverige får inte fler och växande företag genom att man ökar orättvisor i Sverige. Allt fler småföretagare vänder nu därför den borgerliga regeringen ryggen.
Det är fruktansvärt. Man skulle hoppas att det var val redan i år.