Agneta Börjesson (MP):
Vi debatterar nu betänkande KU6 En strategi för arbetet med mänskliga rättigheter i Sverige . Förslaget är att lägga skrivelsen Regeringens strategi för det nationella arbetet med mänskliga rättigheter till handlingarna. Samtidigt föreslår utskottet att regeringen på nytt och skyndsamt utreder frågan om en nationell institution för mänskliga rättigheter.
Jag vill först säga att jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna.
Redan i budgetpropositionen 2016 fick vi ett nytt mål gällande Sveriges åtaganden om mänskliga rättigheter, nämligen att målet för politiken för mänskliga rättigheter skulle vara att säkerställa full respekt för Sveriges internationella åtaganden om mänskliga rättigheter.
När regeringen nu kommer med sin skrivelse presenterar man också den sammanhållna strukturen och talar bland annat om att det ska finnas ett starkt rättsligt och institutionellt skydd av de mänskliga rättigheterna. Man föreslår där att en institution ska läggas under riksdagen.
Dessutom presenterar man ett samordnat och systematiskt arbete med mänskliga rättigheter inom offentlig verksamhet och ett starkt stöd för arbetet med mänskliga rättigheter inom det civila samhället och näringslivet. När det gäller MR-institutionen har flera talare här varit inne på att detta är en fråga vi brett, genom de flesta partier, brinner för.
Det är en fråga som har utretts av tidigare regeringar 2010 och 2011. Utredningarna har också, precis som man gör i regeringens skrivelse, kommit fram till att det borde vara under riksdagen MR-myndigheten ska ligga.
Det har setts som en förutsättning för att vi ska kunna garantera den självständighet som behövs enligt Parisprinciperna. Vi i KU angrep därför beredningen på sedvanligt grundligt KU-sätt. Bland annat åkte vi till Helsingfors och besökte finska JO, där landets MR-myndighet ligger.
Precis som flera andra har varit inne på var det nämligen där vi trodde att vi skulle placera den här institutionen. Sedan tillsatte vi en egen utredning - professor Hans-Gunnar Axberger fick uppdraget att utreda frågan om en ny MR-myndighet under riksdagen, och alldeles särskilt under JO.
Utredaren kom dock tillbaka och avrådde oss från att inrätta den nya myndigheten under JO, av en rad olika skäl. Huvudargumentet var att den nya myndighetens uppgifter skulle skilja sig avsevärt från det som i dag görs av JO. Utredaren tittade också på att inrätta en ny myndighet under riksdagen men avrådde även från det.
I stället öppnade utredaren för att se på de myndigheter som finns under regeringen, till exempel Diskrimineringsombudsmannen, Barnombudsmannen eller någon annan myndighet, som Jämställdhetsmyndigheten. Ett annat förslag var att ta företrädare från några av ombudsmännen och sätta ihop i en grupp.
Utredaren pekade på att man i så fall kanske skulle behöva göra vissa förändringar, till exempel när det gäller att anställa och avskeda ombudsmännen.
Eventuellt skulle man också behöva lagstifta för att freda en framtida MR-myndighet från framtida regeringars eventuella klåfingrighet eller vilja att detaljstyra och ge uppdrag - allt detta för att garantera självständigheten.
Detta ledde till att vi i KU kom fram till att det nog ändå är bäst att skicka tillbaka frågan till regeringen, och det gör vi i stor och bred enighet.
Vi pekar också på hur viktigt det är att det civila samhället ges möjlighet till inflytande i hela den process regeringen genomför, för precis som flera tidigare talare har sagt har det kommit ovärderliga bidrag från det civila samhället. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag.