Jonas Sjöstedt (V):
Självklart handlar det om lagar och regler. Men det handlar också om arbetstagare i underläge och arbetsgivare som utnyttjar och missbrukar sitt överläge. Är det så att man omedelbart riskerar att mista sitt uppehälle och i praktiken sin anställning om man gör offentligt under vilka villkor den finns är det inte konstigt att dessa fall inte kommer fram i ljuset. Det är kanske också därför som det inte finns ett enda fall i EU i någon arbetsmarknadsdomstol där man har uttalat sig om precis den här typen av fall.
Det är precis i ett sådant läge där materien är komplicerad och där arbetsgivaren missbrukar sin starka ställning som arbetsgivare som politiken är viktig. Det är viktigt att den går in och markerar vad som är rätt och riktigt att göra. Det handlar i slutändan om att mindre seriösa företag och arbetsgivare riskerar att slå ut seriösa företag och arbetsgivare som gör rätt för sig, betalar skatt och sociala avgifter och beter sig som man ska göra mot sina anställda.
Jag välkomnar att ministern var så tydlig med att denna typ av sekretessregler som snarare är regel än undantag i dessa avtal i många fall nog inte är förenliga med svensk rätt. Det är viktigt att klargöra det. Det vore också bra om ministern sade att om man arbetar åt en arbetsgivare, är schemalagd och tar direktiv av en arbetsledning ska man vara anställd med de rättigheter som anställningen innebär.
Då ska inte arbetsgivaren vare sig direkt eller indirekt tvinga någon i falskt egenföretagande, där den som arbetar frånsäger sig sina grundläggande rättigheter som anställd. Jag menar att det är ministerns skyldighet att tycka någonting om detta och markera: Så här vill vi ha det på svensk arbetsmarknad.
Jobbar man åt en arbetsgivare, är man schemalagd och under arbetsledning ska man inte ställas inför en situation där man tvingas att frånsäga sig sina rättigheter som arbetstagare. Det skulle också vara ett stöd för de piloter och den kabinpersonal som är i den situationen. En annan situation som vi ser redan nu är att man anställer kabinpersonal i till exempel Spanien. Vi vet hur lönevillkoren och arbetsvillkoren pressas tillbaka där. Sedan låter man dem flyga inrikestrafik i Sverige.
De är till exempel anställda i ett spanskt bemanningsföretag. I samma kabin kan man ha svensk kabinpersonal och spansk kabinpersonal. Men en person kan ha arbetsvillkor som är långt sämre än den andras. Detta sätter uppenbarligen vissa flygbolag i system. Är det rimligt att det går till så på den svenska arbetsmarknaden? Det tycker jag är viktigt att politiken har en uppfattning om. Någonstans handlar det också om att stämma i bäcken innan det flödar för fullt i ån.
Vi ser redan i till exempel åkerinäringen hur stora åkerier i Skåne kan ha F-skattsedlar. De har i stort sett bara polska chaufförer med F-skattsedlar. De har det av en enda orsak: att kunna lönedumpa. På det sättet slår de ut seriösa och bra andra åkerier som väljer att ha kollektivavtal och behandla sina anställda väl. Nu ser vi hur vissa av bolagen i flygbranschen försöker att hitta sina egna smygvägar för att undvika att ta ansvar för sina anställda.
Jag menar att det är dags att markera vad man tycker, att se över den svenska lagstiftningen och se om man kan göra någonting mer och om det är nödvändigt att resa frågan i Europeiska unionen för att se om man gemensamt kan skärpa regelverket. Det kan möjligen vara så att en del av dessa inte betalar skatt någonstans och att man befinner sig i laglöst land.