KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Leander (MP):
Ja, absolut! Det är viktigt att vi inte bromsar den svenska klimatpolitiken bara för att vi importerar saker som innebär utsläpp i andra länder och säger att det är bättre att luckra upp alla regler och göra allt hemmavid. Det är inte syftet.
Däremot tycker jag att miljöministern var inne på helt rätt spår när hon pratade om de framsynta företag som redan i dag tar tillbaka sina produkter så att de kan återcirkuleras, om hur vi kan jobba mer med återanvändning och återvinning och om att redan från börja designa saker för att de ska hålla och ingå i ett kretslopp, det vill säga cirkulär ekonomi.
Det är viktigt för att vi ska minska våra klimatutsläpp oavsett om varorna produceras i Sverige eller någon annanstans. Det är möjligt att utvecklingen kommer att fortsätta alldeles lysande även utan de perfekta siffrorna på våra klimatutsläpp. Men jag tror ändå att det är en fördel om vi har siffror på bordet så att vi inte tappar det perspektivet. Jag återkommer gärna i en annan diskussion om hur vi stimulerar övergången till en cirkulär ekonomi. Det har vi alla mycket att vinna på.
Helena Leander (MP):
Eva Sonidsson har beskrivit vilka problem som kan uppstå med fiskodlingar. Jag hade inte tänkt att diskutera det enskilda fallet. Jag tror precis som miljöministern att ansvarig myndighet gör sin prövning utifrån det regelverk som gäller. Frågan är vilket regelverk vi ska ha.
Det har framkommit uppgifter i samband med de planerade odlingarna utanför Höga kusten att åländska fiskare söker sig till Sverige eftersom de tycker att vi har mycket slappare regler. Om det är så behöver man nog ta sig en funderare. Det är också intressant att fundera över balansen mellan de krav som ställs på andra sektorer som bidrar till övergödning av Östersjön. När det gäller till exempel jordbruket förväntar vi oss att varje bonde ska ta ett stort ansvar för att inte släppa ut övergödande ämnen.
Ställer man motsvarande höga krav på fiskodlingar? Det kan diskuteras. Jag skulle vilja höra lite grann om hur miljöministern ser på dels balansen mellan fiskodling och andra näringar, dels hur det svenska regelverket förhåller sig till reglerna i andra länder kring Östersjön. Östersjön är ju ett gemensamt innanhav. Det hjälps inte om Åland har strikta regler för då flyttar fiskodlingarna hit i stället.
Helena Leander (MP):
Effekterna av fiskodling skiljer sig naturligtvis åt beroende på vad odlingen äger rum, om den är i reglerdammar, ute i öppna havet, i öppna kassar eller i slutna system. Givetvis ska man inte dra alla fiskodlingar över en kam. Däremot kan vi konstatera att fiskodling i öppna kassar förekommer redan i dag vid Höga kusten, för att ta det exemplet, med det regelverk som vi har. Då är frågan egentligen om det regelverk vi har är till fyllest.
Jag frågade tidigare om jämförelsen med andra Östersjöländers och Ålands regelverk. Jag förstår att ministern inte hann svara, men jag hoppas att det finns möjlighet till det nu.
Helena Leander (MP):
Tack, ministern, för svaret! Normalt när man ställer sådana här frågor får man just det där sista som vi hörde som svar, nämligen att det pågår en rättsprocess och att miljöministern därför inte kan gripa in. Det är självklart att miljöministern inte kan gripa in i en pågående process, men däremot har vi fortfarande våra möjligheter att bilda Natura 2000-områden. Det är egentligen det som den här frågan handlar om.
Det är nu det blir väldigt tydligt att det där med pågående rättsprocesser nästan har varit en undanflykt, för uppenbarligen vill miljöministern inte skydda Ojnare myr som Natura 2000-område. Eftersom vi redan har fyllt vår kvot behöver vi inte göra något mer. Till att börja med har EU inte bara krav på att man ska ha en viss andel av olika habitat, utan det finns även krav på att så kallade toppobjekt särskilt ska skyddas, vilket detta otvetydigt är eftersom det är väldigt höga, unika naturvärden som står på spel.
Dessutom har kommissionen tidigare haft frågor kring varför man valde att undanta Ojnare myr i den tidigare processen när man utsåg Natura 2000-områden. Men även om vi bortser från det tycker jag att det är väldigt avslöjande på ett sorgligt sätt hur den svenska naturvårdspolitiken har reducerats till att handla om att göra vad EU kräver.
Om kommissionen inte är här och flåsar oss i nacken får det tydligen vara, ungefär som att de naturvärden som finns i Ojnare myr inte skulle spela någon roll om inte EU säger att vi absolut måste göra något. Har inte den svenska regeringen några egna miljöambitioner? Är inte Ojnare myr ett så värdefullt område att det skulle förtjäna att skyddas på egna meriter?
Naturvårdsverket har ju föreslagit att Ojnare myr med omgivningar ska bli en nationalpark därför att det finns så höga naturvärden i området. Delar av det är redan skyddade som Natura 2000, men hela området kring Bästeträsk, som den föreslagna nationalparken skulle heta, förtjänar ett långsiktigt skydd. Det skulle vara så enkelt att bara utse just Ojnare myr till ett Natura 2000-område, precis som regeringen nu har gjort med Arholma-Idö.
Det finns redan ett gammalt förslag från Naturvårdsverket och Länsstyrelsen i Gotlands län, som miljöministern redogjorde för, som på ett styvmoderligt sätt förbisågs av den förra regeringen. Min fråga kvarstår: Har inte regeringen högre miljöambitioner än att göra det som EU absolut tvingar oss till?
Helena Leander (MP):
Det är inte första gången som miljöministern påstår att Socialdemokraterna hade Miljöpartiets stöd för att inte peka ut Ojnare myr som Natura 2000-område. Men det blir inte mer sant för att hon gör det flera gånger. Vi hade ett riksdagssamarbete mellan Miljöpartiet, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet helt enkelt därför att Socialdemokraterna behövde stöd i riksdagen för att få igenom sin politik, sin budget och sina propositioner.
Däremot att peka ut Natura 2000-områden var en exklusiv kompetens för regeringen och ingenting som vi var efterfrågade i. Hade vi blivit tillfrågade hade vi naturligtvis lyft upp frågan, men vi var inte tillfrågade. Miljöminister Lena Ek sitter i regeringen - hon är miljöminister. Hon har ingen undanflykt. Hon kan skylla på Socialdemokraterna, absolut, men hon kan inte skylla på Miljöpartiet i denna fråga. Frågan är: Vill man skydda Ojnare myr, ja eller nej?
Vi har ibland fått höra just det här om pågående rättsprocesser. Det handlar inte om tillåtlighet eller tillstånd för kalktäkt, vilket dock är en fråga som onekligen hänger över hela området som ett stort hot och som gör att det är så viktigt att skydda området långsiktigt.
Det handlar då om att peka ut området som ett Natura 2000-område, precis som vi gör med andra värdefulla naturtyper i Sverige som vi genom EU har en skyldighet att skydda men som man också kan tänka sig att en regering med någorlunda miljöambitioner skulle vilja skydda, alldeles oavsett vad EU säger eller inte säger. Varför skulle vi inte skydda dessa områden i Ojnare myr om de nu är så värdefulla? Den frågan tycker jag inte att jag får något svar på.
Det är väldigt mycket undanflykter om pågående rättsprocesser och vad Socialdemokraterna inte gjorde 2006 som de borde ha gjort. Men nu handlar det om denna regerings ansvar och vad den kan göra här och nu.
Helena Leander (MP):
Jag önskar att miljöpartister bara genom att ha sitt arbetsrum på ett departement skulle kunna påverka beslut, men tyvärr tror jag inte att det funkar så, i alla fall inte i den här regeringen. Det gjorde det inte heller i den socialdemokratiska regeringen. Sluta därför vänligen att beskylla oss i Miljöpartiet för någonting som vi inte kunde påverka även om vi gärna hade gjort det! Nu är frågan om den här regeringen vill påverka. Det vill man uppenbarligen inte, eftersom Lena Ek fortsätter att gömma sig bakom att det är en pågående rättsprocess.
Men den pågående rättsprocessen gäller inte om man ska utse detta som ett Natura 2000-område eller inte. Här handlar det uppenbarligen om att man inte vill, och då tycker jag att man ska säga det. Trots allt framskymtar det ganska tydligt i den här debatten.
Lennart Sacrédeus (KD):
Jag vill från Kristdemokraternas sida yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och därmed avslag på reservationen. Vi har som redan anförts tidigare diskuterat frågan om förhandsinbetalning av avgift till arbetslöshetskassa och fackföreningar. Frågan har fått en aning dramatiska proportioner genom en återförvisning och en andra debatt.
Vi kan notera att ganska kraftfulla ord användes i ett tidigare inlägg från oppositionens sida. Ändå är vi övertygade om, samtliga partier i denna riksdag, att vi vill att skattepengarna ska komma in och att det beslut som riksdagen förväntas fatta den 20 december verkligen ska gälla. Det handlar ändå om 4 000 000 000 kr.
Att genom förhandsinbetalning till arbetslöshetskassorna och fackföreningarna kunna minska detta budgeterade belopp kan väl inte ses som något positivt utifrån statsbudgeten.
Vi vill alla att de här pengarna ska komma goda syften som skola, vård och omsorg till del - gärna också, vill jag tro, att vi kan få behålla mer av våra intjänade inkomster. Då måste det vara positivt, tycker vi kristdemokrater, att vi försöker säkerställa att dessa 4 miljarder betalas in och verkligen kommer statskassan till del.
Det har tidigare sagts i debatten att det över huvud taget inte har skett något agerande i den här frågan från facklig sida. Det finns uppgifter om att Jusek tidigare på sin hemsida gått ut med vilket plusgirokonto man har och hur stor årsinbetalningen för 2007 är för att säkerställa att pengarna inbetalas senast den 8 december.
Jag vill inte på något sätt säga att detta har varit massivt och omfattande ute i landet, men att inte någon enda fackförening skulle ha agerat i den här frågan är inte helt korrekt. Att lägga skulden på arbetsmarknadsministern för att denna fråga har blivit allmänt väckt tror jag inte heller är helt balanserat.
Det handlar ju om att också medierna har uppmärksammat denna möjlighet liksom säkert också alla kunniga skatteexperter som olika privatpersoner anlitar. I vad ligger alltså det dramatiska i att vi säkerställer att denna budgetpost på 4 miljarder verkligen kommer vår statskassa till del? Den kommer att användas till goda och vettiga ändamål.
Jag vill samtidigt, eftersom detta har nämnts tidigare i debatten, säga att det blev positivt med återförvisningen till skatteutskottet förra veckan i och med att det blev ytterligare klarhet i ärendet. Jag vill tacka för den hjälp som oppositionen på det sättet bistod majoriteten med. Det var positivt i sig. Herr talman! Jag vill återigen yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Lennart Sacrédeus (KD):
Jag vill tacka Lars Johansson för frågorna. Jag tappade delvis rösten under de telefonsamtal som jag genomförde på tåget från Mora till Stockholm i måndags med bland andra Annika och Bengt Westerlund från Stockholm. Lars Johansson har uppenbarligen också fått ett e-postbrev från dem. Han kanske inte har talat med dem fysiskt och har därmed rösten i bättre behåll än vad jag har.
Jag tycker att det exempel som Lars Johansson nämner här om Annika och Bengt Westerlund är väldigt bra därför att det är viktigt att vi har en fastighetsbeskattning som gynnar ett långsiktigt ägande. Vi kristdemokrater kommer att fortsätta att arbeta på den linjen att vi ska gynna ett långsiktigt innehav för att bygga upp hem och familj.
Vi hade tidigare ett regelverk som ni socialdemokrater tog bort där det fanns olika skattesatser beroende på hur länge man hade haft sitt innehav. Sverige är medlem i Europeiska unionen. I ett läge då människor i en växande utsträckning köper hus i utlandet har reavinstskatten varit en alltmer osäker skattebas. Det handlar om 220 miljarder kronor.
Räntebeläggningen har varit en modell som har presenterats i debatten och som alliansregeringen har landat vid. En annan modell har varit att helt ta bort reavinstbeskattningen och sänka reavinstskatten. Nu har vi landat vid att säkerställa denna skattebas, och jag är övertygad om att det finns ett brett socialdemokratiskt stöd för att man ska värna skattebaser, i detta fall när det handlar om 220 miljarder kronor.
I fallet Westerlund innebär detta en räntebeläggning, men det innebär ändå en utgift på en sådan nivå att den är hanterbar jämfört med hur den tidigare fastighetsskatten slog för enskilda.
Lennart Sacrédeus (KD):
Jag känner Lars Johansson som en oerhört seriös och intressant skattepolitiker, förvisso på fel sida om det ideologiska skranket.
Men jag förstår inte det som Lars Johansson säger i slutet av sin replik om att när vi sänker fastighetsskatten totalt sett med 8 miljarder kronor, varav 1,6 miljarder kronor inom bostadsrättssektorn, skulle det innebära en höjning av fastighetsskatten runt om i landet. Jag förstår ärligt talat inte vad detta resonemang bygger på och vad det är för siffror.
Jag vill rejält, bäste Lars Johansson, ifrågasätta basen för detta. Jag vet att Villaägarna har gjort jämförelser i Dalarnas län. Vi bytte för tio år sedan namn från Kopparbergs län till Dalarnas län, detta sagt för att Lars Johansson ska vara uppdaterad om vårt namn på länet. Enligt denna jämförelse skulle 12 procent få det sämre, men 88 procent skulle få det bättre eller oförändrad skatt.
Jag förstår därför ärligt talat inte de siffror som ges. Lars Johansson nämnde tidigare ett exempel. I det ena fallet fanns det en reavinst. Det fanns något att beskatta. I det andra fallet fanns det inte en reavinst. Vårt skattesystem är präglat av ett långt socialdemokratiskt regeringsinnehav.
Det bygger på att det vid fondförsäljning, aktieförsäljning eller försäljning av bostadsrätter och villor utlöses en reavinstskatt om en vinst har uppstått, och det är ingen nyhet. Sedan säger Lars Johansson att det har framförts en omfattande kritik. Låt detta system sätta sig, och låt oss se hur kritiken ser ut då. Vi är väldigt intresserade av den modell som ni kommer att presentera.
I dagsläget förstår jag att den modell som vi hade före valet 2006 är socialdemokratisk fastighetsskattepolitik.
Lennart Sacrédeus (KD):
Jag tackar Marie Engström för hennes angelägna frågor. Jag och alliansen menar att den nya fastighetsskatten är mer förutsägbar än den tidigare med tanke på taknivån, de 6 000 kronorna i kommunal fastighetsavgift på årsbasis.
Det som väckt mest reaktioner och som gör att man, som sagt, till sist kan tappa rösten vid kontakter med medborgare ute i landet har att göra med reavinstbeskattningen. Det här är alltså inom samma sektor. Men i det ena fallet är det fråga om en beskattning, om en kommunal avgift, för det löpande boendet. I det andra fallet är det fråga om en vinst som lösts ut och om hur den ska beskattas.
Jag vet inte om Vänsterpartiet är emot att reavinstbeskattningen finns kvar. Vad gäller legitimiteten för kvinnor samt den ekonomiska politiken och hushållsstatistiken har jag svårt att fullt ut kommentera på vilka grunder statistikunderlaget tagits fram. Att använda sig av formuleringen att det skulle vara oetiskt är kanske att gå för långt.
Som kristdemokrat tillhör jag en idétradition där man inte har något emot att se familjen och hushållet som en enhet. Jag vet att även goda allianskolleger i den här debatten har lyft fram det oerhört värdefulla i att vi inte har kvar någon sambeskattning och att vi ser familjen som en enhet.
Som kristdemokrat har jag inte svårt att förstå att det tidigare i skattesystemet eller, som i det här fallet, i hushållsstatistiken har funnits en syn på att människor som lever tillsammans, som delar kök och säng, kan ses som en enhet. De facto lever de i en gemenskap, även om de, var och en för sig, självklart är skilda individer.
Lennart Sacrédeus (KD):
Av hela mitt hjärta vill jag säga att förslaget om skatteliggare är ett utomordentligt bra förslag. Det må vara att Kristdemokraterna tidigare haft en annan hållning. Det är likadant med Vänsterpartiet och övriga fem riksdagspartier i denna kammare - efter hand kommer man till en annan insikt. Jag skäms inte över att vi har kommit till en annan insikt.
Jag tycker att det här systemet är så positivt att det bör prövas också inom andra branscher. Vi i det kristdemokratiska partiet var tidigare emot det, men det gäller inte i dag. Att vi har ändrat uppfattning tycker jag inte är någonting negativt. Det finns alltså fullt stöd på den punkten.
Det fanns, tycker jag, något nedlåtande i hållningen när det gäller kommentaren till hushållsstatistiken och beträffande bilagorna och vad som kunde läsas på eller inte läsas på. Jag sade - jag tycker att jag där var väldigt tydlig - att jag som kristdemokrat inte har svårt att förstå att man bygger statistiken på hushåll. De människor som lever tillsammans, som äter mat tillsammans i köket och som delar säng, eller som bor väldigt nära varandra, som bor tillsammans i en familjegemenskap, är de facto en gemenskap.
Att ha hushållsstatistik är inte stötande för mig och Kristdemokraterna. Det är mitt svar.
Lennart Sacrédeus (KD):
Först vill jag tacka Helena Leander för hennes frågor. Det talades om att i framtiden behöva oroa sig för sänkt bensinskatt. Jag ser det nog som en något avig formulering när man talar om att man ska behöva oroa sig för att bensinskatten går ned.
Helena Leander och Miljöpartiet ser väl inget självändamål i att straffa ut låginkomsttagare, pensionärer och glesbygdsbor som ju inte kör bil därför att de vill höja medeltemperaturen på vår jord utan därför att de lever ett anständigt normalt svenskt familjeliv. De vill faktiskt handla mat, ta sina barn till fotbollsträning, innebandyträning eller skidträning eller hämta sina barn vid skolan.
En klimatpolitik som bygger på att i namn av jordens snara om inte undergång så åtminstone ökenspridning systematiskt rikta in sig på dessa grupper är, som jag tidigare sagt till Helena Leander, ett sätt att få människor av god vilja emot sig i klimat- och miljöpolitiken.
Jag tror att ni i Miljöpartiet fortsatt ska vara oroliga för att det kommer att finnas flera politiska partier, däribland Kristdemokraterna, som är bekymrade över att energiskatterna är momsbelagda - att vi har skatt på skatt - och över att staten inhöstar allt fler miljarder allteftersom världsmarknadspriset går upp. Vi ska föra en miljöpolitik som är allsidig och där det inte bara är höjd bensinskatt som gäller.
Det är det svar som jag kan ge i det avseendet. Vi står för detta med familjen som helhet. Vi tycker att familjen är en naturlig grundläggande gemenskap. Varje människa har ett ursprung någonstans, i en familj, och har ett manligt och ett kvinnligt ursprung. Det är väldigt viktigt att plocka fram statistik över hur kvinnor påverkas. Men engagemanget i denna kammare är ringa när det gäller lågutbildade-högutbildade och glesbygdsbor-storstadsmänniskor.
Det finns också statistik på andra grunder.
Lennart Sacrédeus (KD):
Tack för följdfrågorna. Jag tror att det finns en grundläggande skillnad i vårt synsätt här. Helena Leander och Miljöpartiet säger att priset på bensinen påverkar människors beteende. Höjer vi priset kommer människor att köra mindre bil. Det stämmer för dem som har dåligt med pengar. De kommer att köra mindre bil. Men den som har gått om pengar, förmögen höginkomsttagare, kommer inte att köra en enda meter mindre.
Detta kommer att slå väldigt tydligt mot dem som inte kör bil bara för nöjes skull utan därför att det handlar om att få det som numera alltid kallas för vardagspusslet att gå ihop.
Jag är så gammaldags eller så framåtsyftande eller så modern att jag faktiskt tror att det handlar lika mycket om skatteförändringar och kostnadsförändringar som om att stärka medborgarandan i det här samhället så att man är beredd att ta ansvar för sitt beteende inom en rad områden, inklusive bilåkandet eller Thailandssemestern. Jag ser gärna en hedervärd jul hemma i Sverige likaväl som att åka till Thailand.
Jag kan säga att den familj i Dalarna som åker 1 500 mil per år men inte åker till Thailand är mycket mer miljövänlig än den storstadsbo, eller vem det nu är, som åker kollektivt hela året men åker till Thailand för att fira jul och nyår. Jag tycker att vi ska tala om ett allmänt stärkt medborgaransvar i samhället, en känsla för det gemensammas bästa.
Jag kan säga till dig, Helena Leander, att jag tror att klimatpolitik ytterst också kan handla om den nedskräpning som vi ser i Stockholm och överallt. Det gäller inte bara Metro och andra gratistidningar utan också en bristande samhällsanda och ett bristande ansvarstagande för det gemensamma. Varför ska jag plocka upp min tidning? Varför ska jag plocka upp min fimp? Varför ska jag bry mig om min bensinkonsumtion? Det handlar om att nå människors hjärtan och värderingar, att ta ansvar för det gemensamma.
Vi ska inte straffas till det beteendet, utan människor ska tycka det utan att bli straffade skattemässigt.
Lennart Sacrédeus (KD):
Tack, Fredrik Olovsson, för frågan! Det sticker självklart i ögonen att en del människor får enorma skattesänkningar. Jag säger inte som kristdemokrat till dig som socialdemokrat att detta är någonting man kan vifta bort. Men jag tycker att ni också självkritiskt borde fundera på om det var rimligt att människor hade dessa enorma skattesatser för sitt boende.
Du utgår från att skattesänkningen i sig är fel, men du tar för givet att det ursprungliga läget i sig var legitimt och rätt.
Om vissa - och så är det ju - får en skattesänkning på 100 000 kronor eller till och med mer per år tycker jag att den ärliga motfrågan är: Var det rimligt att man skulle bli så beskattad i sitt boende som man faktiskt blev tidigare?
Jag tycker - och det är en ideologisk fråga för alliansen - att vi inte har något att tjäna på att beskatta människor så att de på något sätt känner sig bestraffade. Jag uppfattade Fredrik Olovssons fråga som att ni i grund och botten tyckte att det var rätt åt dem i stora hus som hade höga fastighetsskatter. Vi har inte riktigt den medborgarsynen från alliansens sida.
Lennart Sacrédeus (KD):
Jag tycker att debatten här i kammaren, bäste Fredrik Olovsson, ska handla om den slopade och avskaffade statliga fastighetsskatten. Jag och alliansen som helhet delar inte det Fredrik Olovsson säger om sjuka, pensionärer och arbetslösa. Det är en politisk bedömning som Socialdemokraterna har all rätt i världen att göra. Den är inte vår.
Fredrik Olovsson har också möjlighet att nämna att vi har en rekordlåg arbetslöshet i vårt land och att detta är något som kommer alla till del, inte minst dem som var utanför arbetsmarknaden. Nu får jag inte själv gå på niten att inte hålla mig till ämnet, utan jag ska prata om den statliga fastighetsskatt som vi nu ska avskaffa.
Fredrik Olovsson nämner inledningsvis i sin replik - jag uppskattar att vi tar en debatt på det här sättet - att människorna med de allra högsta inkomsterna och förmögenheterna ska beskattas. Men vad fanns det för garanti för att det verkligen var de med höga inkomster eller stora förmögenheter som bodde i de hus som hade den här enormt höga fastighetsbeskattningen?
Det som jag har nämnt - jag kan hålla med om att jag kan ha gjort det till leda - är att den gamla statliga fastighetsskatten byggde på fiktiva värden, på pengar som inte fanns i handen. Jag noterar också att Fredrik Olovsson inte i sin replik tar upp det som jag nämnde i mitt anförande.
Innebär Socialdemokraternas reservation, tillsammans med Vänstern och Miljöpartiet, att ni godkänner den skattesänkning som vi gjorde på fastighetsskatteområdet på 8 100 miljoner kronor? Och innebär den parlamentariska utredning som ni ville tillsätta att ni ville att det gamla systemet som folk ogillade så mycket - och Göran Persson tror att ni gjorde ett strategiskt fel i själva valet - bara skulle rulla på tills utredningen hade blivit klar?
Dessa frågor förblir obesvarade, men jag tackar varmt för frågorna som ställdes.