Olof Lavesson (M):
Så har det blivit dags för det årliga motionsbetänkandet om radio och tv i allmänhetens tjänst, eller public service som vi oftast kallar det. Jag vill inledningsvis säga att jag är både stolt och glad över den ganska stora enighet som råder i denna kammare när det gäller betydelsen av public service.
Utskottet betonar också i betänkandet vilken betydelse en stark och oberoende radio och tv i allmänhetens tjänst har för det svenska medielandskapet och ytterst för vår demokrati samt hur viktigt det är att public service förblir oberoende och skyddas från påtryckningar i utförandet av sin verksamhet. Fru ålderspresident! Detta är ett viktigt ställningstagande. Händelser i vår omvärld både skrämmer och förfärar, nu senast genom den oroande utvecklingen i Polen.
Den nya regeringen där har bland annat antagit en ny medielag med syfte att omvandla de statsägda medierna till nationella kulturinstitut. Det politiska greppet om public service har stärkts. Chefer kan anställas och avskedas av regeringsföreträdare, och den polske kulturministern har hotat med att säga upp samtliga journalister vid public service-bolagen. Reaktionerna har inte uteblivit.
Europarådet har vädjat till den polske presidenten att inte godkänna lagen, och EU-kommissionen har inlett en preliminär granskning om huruvida Polen åsidosätter unionens grundläggande värderingar. Mediepolitiken är förvisso nationell, men demokrati och mänskliga rättigheter är universella, och där har vi ett ansvar. Sverige har ett ansvar för att agera genom EU men också i våra direkta kontakter.
Cheferna för de tre svenska public service-bolagen har vädjat till regering och riksdag att agera, och det förstår jag. Vad grannländer säger och vad grannländer gör är viktigt. Sverige har dessutom en tung tradition av fria medier och en stark yttrande- och tryckfrihet, en tryckfrihet som i år firar 250 år. Public service berör. Public service stör. Och det ska också public service göra.
Även i Sverige väcker public service engagemang och debatt, men då - för det mesta - mer kring hur public service kan utvecklas än avvecklas. Vi är nu halvvägs inne i nuvarande sändningstillståndsperiod, och det börjar bli dags att förbereda nästa tillståndsperiod, som ska ta sin början 2020. Att det är just inför sändningstillstånden som den parlamentariska diskussionen om formerna för public service förs är viktigt. Det är genom tillstånden och avstämningen av tillstånden som den politiska prövningen ska göras.
Sedan är det upp till bolagen att utföra sin verksamhet inom ramen för dessa tillstånd, utan vare sig påtryckningar eller pekpinnar från politiskt håll. Att en samhällsdebatt förs är däremot helt naturligt. Många har också gett sig in i den debatten. Som ett exempel kan nämnas den public service-kommission som har bildats av sex stora bolag och organisationer inom medieområdet. Syftet är att göra en analys av hur public service fungerar i dag och presentera ett förslag till hur public service borde fungera i framtiden.
Jag välkomnar såväl detta som andra initiativ. Debatten om public service behöver många röster. Jag är också övertygad om att såväl status som position för public service stärks av att verksamheten debatteras. Fru ålderspresident! Många av motionerna vi behandlar i dag rör finansieringen av public service. Radio- och tv-avgiften - eller tv-licensen, som den ofta heter i folkmun - har länge varit omdiskuterad.
Samtidigt är betalningsviljan stor, och det har varit ett väl fungerande system som har tjänat oss väl och som också har borgat för public services oberoende. Med detta sagt står nuvarande finansieringsmodell inför stora utmaningar. Framför allt finns det stora problem när det gäller teknikneutraliteten.
I dag betalar den som äger en tv-mottagare avgift, men vad som är ägnat att vara en tv-mottagare blir allt svårare att definiera, särskilt när utsändningar i dag görs i nästan lika hög grad på webben eller genom mobilapplikationer som via traditionell broadcasting. När samtalet om public services finansiering handlar mer om definition av tekniker än om vikten av en fri och oberoende radio och tv riskerar också förtroendet för finansieringen att urholkas.
Men det finns också en mer principiell invändning mot dagens sätt att finansiera public service, och det är att radio- och tvavgiften i allt högre grad har kommit att betraktas som en betal-tv-avgift, något man betalar för att konsumera de program som Sveriges Television, Utbildningsradion och Sveriges Radio producerar och tillgängliggör. Allt oftare hörs argumentet: Ja, men jag tittar ändå inte på SVT, så varför ska jag betala?
I viss mån kan jag känna förståelse för det argumentet, men det måste mötas av att vi tar debatten om vad som faktiskt är public service. En av public services viktigaste uppgifter är att granska myndigheter, organisationer och företag som har inflytande på beslut som rör medborgarna, och denna granskning ska ske utan påtryckning eller styrning från vare sig politiska eller kommersiella krafter.
Alla vi som lever i ett öppet och demokratiskt samhälle är betjänta av denna granskning, oavsett om vi själva tittar eller lyssnar på själva programmet där granskningen utförs. Även den som inte upplever att hen konsumerar public service är beroende av att public service finns och fungerar. Fru ålderspresident!
Förra året gjorde därför kulturutskottet ett tydligt tillkännagivande i bred enighet om att en blocköverskridande och parlamentariskt sammansatt utredning av radio- och tv-avgiften bör komma till stånd i god tid inför nästa tillståndsperiod. Utskottet lyfter åter detta tillkännagivande och påpekar tydligt att det nu bara är sex månader kvar innan halva tiden för innevarande tillståndsperiod har passerat.
Utskottet finner det därför mycket angeläget att regeringen återkommer i frågan och förväntar sig att regeringen snarast gör det. Jag menar, fru ålderspresident, att orden "i god tid" inte nog kan betonas. En stabil och långsiktig finansiering är en av grundpelarna för en oberoende radio och tv i allmänhetens tjänst. Det är en fråga om såväl legitimitet som förtroende.
Från moderat sida har vi därför förespråkat en finansiering via skattsedeln men också betonat att denna finansiering måste utformas på ett sätt som värnar både långsiktighet och fortsatt oberoende. Andra förslag har väckts från andra partier. Dessa är vi givetvis beredda att lyssna till och diskutera. Det kräver dock att regeringen agerar och tar utskottets tillkännagivande på allvar. Fru ålderspresident! Debatten om public service kommer att fortgå, såväl om form som om innehåll. Det är bra och självklart.
Som jag tidigare nämnde varken kan eller bör alla debatter föras av politiker i denna kammare - principen om oberoende från det politiska beslutsfattandet är fundamental. Men att det finns åsikter i samhället om huruvida våra public service-företag gör rätt eller fel är naturligt. Det vilar också ett ansvar på bolagen att ta den debatten och att vid sidan om orden "public service" också kunna motivera sin verksamhet utifrån begrepp som "public value" och "public relevance". Det tycker jag också att man gör i dag på ett väldigt bra sätt.
Politiskt kommer vi att återkomma till frågan om public service inför att nya sändningstillstånd ska tas fram inför 2020 och också inför att det nu är hög tid för en halvtidsavstämning av nuvarande sändningstillstånd. Vi ser fram emot snara besked från regeringen om formerna för den avstämningen. Med detta, fru ålderspresident, yrkar jag bifall till utskottets förslag.