KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Låt mig göra en genomgång av det läge vi har här. Vi har alltså månadsvis varselstatistik från Arbetsförmedlingen. Där kan man ta fram statistik för kommuner och landsting. Av den framgår det att vi i november hade 393 varsel. Det är naturligtvis i en mening en hög siffra.
Men givet att vi hade 10 000 varsel generellt och att vi under 2009, en mer bekymmersam period, hade mellan 1 400 och 1 700 varsel per månad i kommunsektorn får detta betraktas som en förhållandevis normal siffra, fullt jämförbar med dem som vi hade under 2010 och 2011. Vi har samtidigt nyanmälda lediga platser.
Den senaste statistiken för kommunsektorn är för november. Då hade vi 15 477 lediga platser att jämföra med 13 495 förra året eller för den delen 7 900 år 2009. Vi har alltså ett stort antal lediga platser i kommunsektorn.
Låt mig också redovisa att kommunsektorns skatteintäkter 2006 låg på 656 miljarder kronor. De kommer 2012 att uppgå till 841 miljarder kronor. Det är alltså en ökning med nära nog 200 miljarder kronor. Och mellan 2012 och 2013 ökar kommunernas intäkter till 862 miljarder kronor, eller med nära nog 20 miljarder.
Detta återspeglas av en utgiftssida som har ökat från 653 miljarder kronor 2006 till 842 miljarder kronor i år för att till nästa år stiga till 868 miljarder, det vill säga 26 miljarder ytterligare. Det är alltså en ökning av skatteintäkterna mellan 2012 och 2013 på 20 miljarder och en ökning av utgifterna på 26 miljarder.
Låt mig också redovisa de kommunala skattesatserna eftersom det här har förekommit en diskussion om att det nu sker en kraftig höjning av de kommunala skattesatserna, om jag förstod argumentationen från Peter Persson rätt. År 2006 uppgick den kommunala skattesatsen till 31:60 kronor. År 2012 uppgår den till 31:60 kronor. Det är lite svårt att uppfatta 31:60 kronor som något annat än likvärdigt med de 31:60 kronor som vi hade 2006.
Den stiger nästa år - det kan man naturligtvis vara bekymrad över - till 31:73 kronor. Om det ska betraktas som en skattechock eller inte låter jag Peter Persson svara på själv. Givet Socialdemokraternas skatteförslag får man nog betrakta detta som en mycket modest förskjutning av de kommunala skattesatserna. Vi har alltså inte någon bred varselvåg i kommunsektorn. Vi har alltså en ökning av antalet lediga platser i kommunsektorn.
Vi har alltså en ökning av skatteintäkterna i kommunerna. Vi har alltså en ökning av utgifterna i kommunsektorn. Och vi har alltså inte någon höjning av skattesatserna i kommunsektorn.
Anders Borg (M):
Jag har fått en interpellation av Peter Persson. Den handlar om en varselvåg som nu sveper över Sverige och drabbar Sveriges kommuner, om att Stockholms kommun och andra kommuner nu kraftigt höjer sina skatter och om att kommunernas ekonomi utarmas. Jag har då redovisat att vi enligt de senaste siffrorna har varsel på strax under 400 personer i kommunsektorn.
Det sveper alltså ingen varselvåg över Sveriges kommunsektor, vilket är en allvarlig invändning mot interpellationen. Vi har 15 000 lediga platser som kommunerna har anmält till Arbetsförmedlingen, att jämföra med de 13 000 vi hade förra året. Det är alltså en ökning av antalet lediga platser. Det sker ingen kraftig minskning av kommunsysselsättningen.
Jag har redovisat att inkomsterna för kommunsektorn mellan detta år och nästa ökar med 20 miljarder och att utgifterna ökar med 26 miljarder. Det finns på denna punkt inga skillnader mellan SKL:s och Finansdepartementets prognoser, utan alla förutser en kraftig ökning av kommunernas skatteintäkter. Jag redovisade också att det inte sker någon kraftig ökning av kommunalskatten, utan den låg på 31,60 när regeringen tillträdde och ligger i år på 31,60.
Det sker en marginell förskjutning nästa år. Följaktligen har jag på ett rätt nogsamt sätt besvarat de frågeställningar som fanns i interpellationen: Det finns ingen varselvåg, och kommunernas ekonomi är stark. Det borgar för att vi kommer att ha bra välfärd också nästa år.
Anders Borg (M):
Jag vill också passa på att önska mina meddebattörer god jul, även om jag för protokollets skull vill påpeka att tomten må vara röd - men han finns inte. Det är ett allvarligt problem för oss alla. Låt mig igen bara påpeka att vi inte har ett akut problem med en varselvåg i kommunsektorn. Vi följer utvecklingen noga. Vi ser igenom detta månad för månad, vecka för vecka. Skulle vi se att bilden ändras får vi naturligtvis titta över det, men vi har inte sett det.
Vi har inte heller någon kraftig minskning av kommunernas skatteintäkter. Det beror på att den del av skatteintäkterna som nu minskar när vi får en avmattning framför allt är moms- och kapitalinkomstskatter. Det är en mindre del som ligger på arbetsskatteintäkterna, och den delen går bara till viss del till kommunsektorn. Det är alltså framför allt statens intäkter som påverkas, snarare än kommunsektorns. Samtidigt ser vi att vi har haft en kraftig uppbyggnad av kommunernas utgifter under senare år, vilket nu fortsätter mellan 2012 och 2013.
Det är för att det finns en solid ekonomisk position i kommunsektorn, därför att regeringen har valt att prioritera välfärden eftersom det är viktigt för människor att de kan känna trygghet i att vård, skola och omsorg är prioriterad i den politiska debatten.
Anders Borg (M):
Den socialdemokratiska politiken och strategin är alltid likadan nästan oavsett vilken fråga vi diskuterar. Man beskriver Sverige som ett land i ett närmast förfallsliknande förlopp där ingenting fungerar som det ska. Även på detta område är det naturligtvis en helt felaktig bild. Sverige är bland de absolut ledande länderna när det gäller klimatpolitik.
När det handlar om de utmaningar som vi har att minska växthusgaser och utsläpp är Sverige bland de absolut mest framgångsrika länderna. Det beror på att vi har använt mycket bra och väl fungerande styrmedel under lång tid. Vi har en CO2-skatt som är högre än i nästan alla andra länder. Det är det absolut viktigaste incitamentet för människor att köpa miljöbilar och att köra alla de bilar som vi har på ett så bra sätt som möjligt. Det är nämligen det som har störst effekt på utsläppen.
Det är inte andra styrmedel som spelar så stor roll, utan det avgörande är CO2-skatten. Vi har gröna certifikat som gör att vi får en mycket högre grad av förnybar energi i vår fordonsflotta, och vi har en högre grad av förnybara energikällor än nästan alla länder. Vad är det då vi ska göra framåt? Är regeringen passiv, ointresserad och inte gör någonting? Låt mig bara nämna några saker.
Nu kommer förslaget om kvotplikt som vi håller på att arbeta med. Det kommer att innebära att det blir mer inblandning framöver. Vi håller på att titta på frågeställningen om nettodebiteringen för att vidga den, och där ska utredningsförslag så småningom komma. Det kommer att ha en avgörande betydelse för utbyggnaden av förnybara energikällor och påskynda den väldigt kraftiga ökning vi nu har av vindkraften.
Vi håller på att titta på de rena och höginblandade bränslena, och även där kommer det naturligtvis så småningom bra förslag. Vi har en minskning av nedsättningarna på de tidigare lättnader på koldioxidskatten vi hade. Socialdemokraterna hade ju förslaget att man skulle återbetala dieselskatterna till jordbruket. 2015 får vi en ny minskning av nedsättningen, och sedan ska vi titta på vad vi gör med detta framåt.
Sedan har vi naturligtvis miljöbilsdefinitionen, som förändras nu vid årsskiftet och som vi ska fortsätta att jobba med. På en lång rad områden på skatteområdet har det alltså skett förändringar, och vi har en lång rad olika förslag som ligger i pipeline och naturligtvis ska beredas i noggrann ordning. Det kommer att bidra till att Sverige framgent är ett världsledande land när det gäller klimatfrågan.
Anders Borg (M):
Nu är alltså bilden från Johan Löfstrands sida att Sverige ligger långt fram. Det var inte riktigt den bild vi fick i det första inlägget, men det är den mer korrekta bilden. Sverige ligger mycket långt fram när det gäller klimatpolitiken. Vi har mindre utsläpp per capita än de flesta andra länder. Vi gör större internationella insatser. Vi har den högsta koldioxidskatten. Vi har mer gröna certifikat än andra. Vi har mer av förnybara energikällor. Vi har en helt annan situation än övriga Europa när det gäller energiförsörjning.
Vi har en mycket snabb utbyggnad av vindkraften. Mycket av detta kommer naturligtvis att förstärkas under de kommande åren genom de olika förslag jag nämnde - kvotplikten, nettodebitering, rena och höginblandade bränslen, nedsättning för miljöbilar och miljöbilsdefinitionen. Allt detta är under beredning och kommer vartefter. Jag tycker att det är bra att vi fortsätter med transportsektorn.
Jag tror att det kommer att vara en av huvudfrågorna i valrörelsen, om jag ska vara helt ärlig. Vi har nämligen ett rödgrönt alternativ som föreslår mycket omfattande skattehöjningar. Socialdemokraterna har 5 miljarder på lastbilar, men sedan tillkommer naturligtvis Miljöpartiets kraftiga höjningar av bensinskatten och kraftiga höjningar för flyget. Om jag minns siffrorna rätt är det 17,3 miljarder som Miljöpartiet föreslår i bensinskatte- och energiskattehöjningar.
Det är klart att detta kommer att vara en huvudfråga i valrörelsen. Huruvida Socialdemokraterna får stöd av sina väljare - det gäller framför allt de som bor i glesbygden och är beroende både av att det finns en skogsindustri där det körs timmer och av biltransporter - för de kraftiga bensinskattehöjningar och miljöskattehöjningar man uppenbarligen så småningom kommer att enas med Miljöpartiet om tycker jag är en mycket intressant fråga.
Anders Borg (M):
Sverige är ett av de ledande länderna när det gäller att hantera riskerna för en stigande temperatur och de problem vi har med växthusgaser. Detta beror på att vi har de mest omfattande systemen utbyggda för att minska och ge ekonomiska styrmedel. Det gäller framför allt koldioxidskatten. Såvitt jag förstår, herr talman, påverkar koldioxidskatten transportsektorn.
Såvitt jag förstår är koldioxidskatten ett avgörande styrmedel och det bästa styrmedel vi har när det gäller att få transportsektorn att minska sina koldioxidutsläpp. Nu ska vi göra en avstämning 2015 och framåt för att se var vi står i förhållande till de mål vi har satt upp. Jag delar inte bilden att vi ligger långt ifrån dem eller har stora bekymmer här. Både hållbarhetsutredningen och andra studier har visat att vi ligger relativt väl i linje med att ha en god måluppfyllelse med den politik vi har.
Sedan behöver den säkert kompletteras, och jag nämnde fem viktiga kompletteringar för att få svensk klimatpolitik att bli bättre - kvotplikten, nettodebiteringen, rena och höginblandade bränslen, nedsättningarna och miljöbilsdefinitionen. Allt detta är frågor vi jobbar med. Det har också skett en betydande förändring av beskattningen både i transportsektorn och i andra delar för att förbättra koldioxidpolitiken.
När det gäller transportsektorn, som är det vi debatterar, väljer Johan Löfstrand att helt förbigå det faktum att Miljöpartiet, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet ska bilda en regering tillsammans om man vinner valet. Då kommer man naturligtvis att behöva förhålla sig till de 17,3 miljarder som är kärnan i Miljöpartiets politik.
Det är kärnan i deras mandat från väljarna, och det kommer naturligtvis att innebära att det blir stora skattehöjningar framför allt på bensin, diesel och transporter.
Anders Borg (M):
Pia Nilsson har frågat utbildningsministern mot bakgrund av vilka fakta och omständigheter som han avvisar Skolverkets och lärarfackens kritik om att RUT-avdrag för läxhjälp hotar en likvärdig skola. Pia Nilsson har även frågat vilka initiativ utbildningsministern avser att ta i fråga om hur skolor och lärare ska förhålla sig till att ge betald läxhjälp till vissa av sina elever. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara dessa frågor.
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder i skattepolitiken för att komma till rätta med ett, enligt henne, otydligt regelverk avseende RUT-avdraget. Sedan RUT-avdraget infördes 2007 har det vuxit kraftigt i omfattning, och på lång sikt antas det leda till 17 000 fler sysselsatta. RUT-avdraget för barnpassning har medfört svåra gränsdragningsproblem i fråga om vad bestämmelsen är avsedd att omfatta när det gäller läxhjälp.
Nu har det blivit ett förtydligande om att både barnpassning och läxhjälp omfattas av avdraget. Läxhjälpen omfattar inte undervisning. Kvalitetskrav på undervisningen i skolan påverkas därmed inte. Hur skolor och lärare ska förhålla sig till att ge läxhjälp till vissa av sina elever är något som får bedömas utifrån reglerna i skollagen och reglerna om förtroendeskadliga bisysslor. Vad gäller frågan om otydligt regelverk är utgångspunkten att all lagstiftning ska vara förutsägbar och tydlig.
Om tillämpningsproblem ändå förekommer är det i första hand en fråga för de rättstillämpande myndigheterna att hantera detta. Om ett företag, i avsikt att utnyttja RUT-avdrag, anger att ett arbete omfattas av avdraget trots att det inte gör det är det en fråga om fusk. Jag har förtroende för att Skatteverket genomför relevanta kontroller och prioriterar bekämpning av fusk. Därutöver arbetar regeringen kontinuerligt för att minska skattefusket. Mot denna bakgrund avser jag inte att vidta några åtgärder.
Anders Borg (M):
Låt mig återigen redovisa hur det ser ut. Strax under 90 procent av RUT-avdraget utgörs av städning. Strax under 10 procent utgörs av trädgårdsarbete, och sedan finns det en liten del kvar som är barnpassning och omsorg, och en liten del av det är i sin tur läxhjälp. Det handlar kanske om mellan 1⁄2 och 1 procent av de totala RUT-avdragen som används på det här området.
Det är alltså inte en stor reform som är av avgörande och principiell betydelse, och den kostar inte speciellt mycket pengar. Det handlar om i storleksordningen 25 miljoner kronor, och med de självfinansieringskrav som vi har på det här området kanske det i slutändan handlar om en långsiktig belastning på 5-6 miljoner kronor för den offentliga ekonomin. Det är alltså i allt väsentligt en högst marginell åtgärd.
Det kan till exempel belysas med att av våra samlade skatteintäkter talar vi om 0,002 procent i runda slängar. Det är alltså inte en stor förändring av skattesystemet som här har skett, utan det är en tekniskt motiverad uträtning av ett gränsdragningsproblem. Skälet till att Socialdemokraterna har bekymmer med det här är att de anser att RUT-avdraget som helhet är bekymmersamt.
De anser inte att vi ska erkänna att det finns problem som beror på att vi har väldigt höga skatter i det här landet. De höga skatterna gör att vi får breda kilar mellan att själv arbeta och att köpa en tjänst. Det har gjort att vi har alldeles för få jobb i tjänstesektorn, vilket i sin tur har lett till att vi har alldeles för hög arbetslöshet. RUT-reformen har visat sig vara framgångsrik. Den och ROT-reformen har bidragit till att skapa många jobb.
Det här är alltså inte en stor och viktig förskjutning av hur skolsystemet fungerar. Den kringgående rörelse som Socialdemokraterna här gör handlar om att de egentligen inte vill prata om utbildningspolitik, för där är de inte på hemmaplan. Vi vet vad det är som spelar roll för sammanhållningen i skolan och vad som är allra viktigast för social rörlighet. Det är betyg, och där har Sverige haft en mycket märklig politik i och med att vi sist av alla har betyg i skolan.
Det är också prov, och vi har för lite av nationella prov och uppföljning i vårt skolsystem. Vi har haft för dåligt betalda och för dåligt utbildade lärare. Det är så som Socialdemokraterna har skött skolpolitiken. Vi har haft för lite undervisning i de svåra ämnena. Vi har fallande skolresultat i matematik och språk, och det har vi därför att vi har för lite undervisning i svåra ämnen.
Det är stora och viktiga reformer att den borgerliga regeringen - alliansregeringen under Jan Björklunds ledning - åtgärdar det här genom att införa betyg tidigare och ha fler nationella prov och mer undervisningstid i till exempel matematik. Det här är reformer som socialdemokrater under decennier har motsatt sig, och nu gör man en kringgående rörelse och talar i stället om den stora och viktiga frågan att vi har rätat ut ett gränsdragningsproblem i RUT-systemet.
Det är en fråga som i huvudsak handlar om att tekniskt justera skattesystemet.
Anders Borg (M):
Återigen talar vi alltså om en teknisk förändring av skattesystemet för att lösa ett gränsdragningsproblem som rör en relativt marginell fråga. Är det orimligt att en flicka eller pojke som sköter barnpassningen kommer hem till familjen, läser igenom läxorna, tittar igenom glosorna? Är det någonting farligt för samhället att det läses lite läxor?
89 procent, nästan 90 procent, av RUT-avdragen är städning, och 8 procent är trädgårdsarbete. 2-3 procent är omsorg och barnpassning. Här handlar det om kanske en halv procent av det samlade RUT-avdraget. Det är i allt väsentligt en mycket liten förändring av systemet som görs. Skälet till att vi har den här debatten och att frågan engagerar Socialdemokraterna är att de är emot RUT-systemet.
RUT handlar nämligen om att vi har för höga skattekilar i Sverige, och det problemet har vi eftersom Socialdemokraterna drivit upp inkomstskatterna för mycket. RUT är bra för det bidrar till att det blir fler ingångsjobb. Det är framför allt för ungdomar och invandrare, och inte minst för kvinnor, som sektorn kan spela stor roll. Vi vet att det varit en av de effektivaste åtgärderna för att skapa fler jobb.
Det positiva med RUT- och ROT-systemet är dessutom att vi ser att legitimiteten för skattesystemet ökat radikalt, vilket skett under alliansregeringens tid. Människor uppfattar att skattesystemet är mer legitimt. Det är mer problematiskt att betala svarta löner. Vi har ett bättre system. Vi ska komma ihåg att Socialdemokraterna inte vågar avskaffa RUT-avdraget, och därför kommer även Socialdemokraterna att ha RUT-avdrag för bartendrar.
Här får vi intrycket att Socialdemokraterna hittat någon speciallagstiftning som gör att om man häller upp vin i glaset och det kallas servering är det tillåtet, men om man häller upp vin i glaset och kallar det för barservering är det inte tillåtet. Så fungerar naturligtvis inga system. Socialdemokraterna är emot RUT, och det är väl lika bra att erkänna det.
Anders Borg (M):
Helena Leander har frågat hur jag avser att leva upp till Sveriges åtagande om 7-8 miljarder kronor årligen i nya och additionella medel till klimatåtgärder i fattiga länder och hur jag arbetar för att driva på utvecklingen internationellt av nya finansieringskällor för sådana klimatåtgärder.
Låt mig först, innan jag svarar på frågan, klargöra att Sverige i Köpenhamn åtog sig att bidra med 800 miljoner euro i snabbstartsfinansiering för treårsperioden 2010-2012, inte 800 miljoner euro per år. Sverige uppfyller åtagandet med god marginal eftersom vi har bidragit med 8 miljarder kronor i klimatbistånd till utvecklingsländer under perioden.
Sveriges bidrag motsvarar 11 procent av EU:s totala snabbstartsfinansiering och är det i särklass mest ambitiösa bidraget per invånare inom EU. Vi kommer, som miljöministern redovisade i Doha häromdagen, att fortsätta att vara ambitiösa under 2013, då vårt klimatbistånd enligt prognos uppgår till ca 2 1⁄2 miljard kronor.
För framtiden har industriländerna gemensamt lovat att mobilisera 100 miljarder US dollar årligen per 2020 från olika finansieringskällor, varav offentligt bistånd kan vara en del, i samband med att meningsfulla och transparenta åtgärder mot utsläpp genomförs i utvecklingsländerna. Utöver detta föreligger ännu inga konkreta kvantifierade åtaganden om offentlig klimatfinansiering eller hur stor del som ska utgöras av bistånd.
De pågående förhandlingarna rör utvecklingen mot 2020 och fördelningen mellan privata och offentliga källor och även hur kopplingen till effektiva åtgärder ska se ut. Sverige arbetar med övriga medlemsstater för att EU tillsammans med andra parter ska öppna vägen framåt för att uppfylla den för industriländerna gemensamma utfästelsen från Köpenhamn. Hur stor del av det gemensamma beloppet som kommer att utgöras av svenskt offentligt bistånd är ännu för tidigt att säga.
En precis överenskommelse av det slag interpellanten antyder föreligger alltså inte nu och naturligtvis inte heller något löftesbrott.
Anders Borg (M):
Nu nämner Helena Leander Miljöpartiets politik. Där finns skiljelinjer; det rådet ingen tvekan om det. Jag stöder inte Miljöpartiets förslag om kraftigt höjd bensinskatt, kraftigt höjd lastbilsskatt, kraftigt höjd flygskatt och de ytterligare sammanlagt 17 miljarder i skattehöjningar på miljöområdet som Miljöpartiet förordar. Jag ska förklara varför: Jag bor i glesbygden. Jag tycker att vi ska ha ett land som lever även utanför Södermalm.
Jag tycker att det ska finnas förutsättningar för människor att arbeta även i Katrineholm, och då kan man inte ha denna typ av stora skattechocker. Där har vi en skiljelinje - i skattepolitiken. Det är jag helt överens med Helena Leander om. Jag är inte för Miljöpartiets skattehöjningar. Men vi har inga skiljelinjer när det gäller klimatpolitiken internationellt. Sverige är och förblir ett av de länder som tar störst ansvar. Vi har bland den lägsta koldioxidintensiteten.
Vi är alltid internationellt pådrivande, vilket naturligtvis Lena Ek nu också kommer att vara på mötet i Doha. Jag vill bara påpeka för Helena Leander att vi nu har gått från att inte vara sämst till att vara betydligt bättre än andra. Det tycker jag är en mer korrekt beskrivning av hur Sverige förhåller sig. Vi är betydligt bättre än andra på miljöpolitik och biståndspolitik. Det borde Helena Leander och jag kunna vara överens om.
Jag kan garantera Helena Leander att när förhandlingarna är avslutade, när röken har lagt sig och när dimman har skingrats kommer Sverige att vara ett av de länder som gör störst åtaganden för att säkra att det blir en bra klimatpolitik framåt också. Så har det alltid varit, och så kommer det alltid att vara, för Sverige är ett land som både tror på hållbar utveckling och global solidaritet.
Anders Borg (M):
Per Bolund har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att statsbudgeten ska främja målet om ekonomisk jämställdhet och för att skillnaderna i nettoinkomst mellan män och kvinnor ska sluta att öka. Jämställdhet är en prioriterad fråga för regeringen. Under förra mandatperioden avsattes sammanlagt 1,6 miljarder kronor för särskilda insatser, vilket var en betydande ökning jämfört med tidigare. Nuvarande mandatperiod fortsätter denna tydliga satsning med nästan 1 miljard kronor.
Ett av regeringens mål med jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete. Det finns fortfarande problem att lösa innan vi har ett jämställt arbetsliv. Kvinnor jobbar deltid i större utsträckning och tar större del av det obetalda hemarbetet än män. Regeringen har sedan den tillträdde fört en politik för att stärka arbetslinjen och för att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden.
Jobbskatteavdraget och förändringarna i sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna bedöms, i synnerhet för kvinnor, öka arbetsutbudet, sysselsättningen och de disponibla inkomsterna. Dessa frågor är viktiga för regeringen, och vi har därför tillsatt en delegation för jämställdhet i arbetslivet. Delegationen ska bland annat lämna förslag på insatser som kan främja jämställdheten och minska lönegapet mellan kvinnor och män. Regeringens huvudsakliga strategi för att uppnå målen är jämställdhetsintegrering.
Varje statsråd ansvarar för jämställdhet inom sitt område. Tidigare i år beslutade regeringen om nya riktlinjer för arbetet. Jämställdhetsperspektivet ska vara tydligt integrerat i arbetet bland annat genom att all individbaserad statistik ska vara könsuppdelad och att förslag i propositioner och skrivelser analyseras utifrån kön. Målet med detta är att regeringen ska ha bästa möjliga förutsättningar för att jämställdhet ska genomsyra hela politiken.