Annika Hirvonen (MP):
I dag debatterar vi regeringens handlingsplan till skydd för barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp. Handlingsplanen är en fortsättning på den tidigare, som gällde 2014-2015.
Jag vill inleda med att yrka bifall till förslaget i betänkandet, där man välkomnar och tillstyrker regeringens åtgärder för att komma åt dessa allvarliga brott. Herr talman! I somras promenerade jag på en solig gata i min farmors hemkvarter. Jag lyssnade på programmet Sommar med Parul Sharma.
Detta är ett cyniskt övergrepp mot barnets människovärde och någonting som behöver ett brett angrepp från oss.
Det behövs åtgärder lokalt, nationellt och internationellt. Därför är jag glad att regeringen nu fortsätter att ta ett brett grepp och slår fast att detta är högt prioriterade frågor.
Statistiken visar att av de fall av människohandel med barn för sexuella ändamål som rapporterats sedan 2002 i Sverige handlar samtliga fall om övergrepp på flickor. Det visar också den viktiga jämställdhetsdimension som finns i dessa frågor.
Jag inledde med den internationella utblicken, och jag vill påminna om att arbetet i handlingsplanen också är en del av arbetet för att uppnå FN:s globala hållbarhetsmål i Agenda 2030.
Delmålen som berörs är att eliminera övergrepp, utnyttjande, människohandel och alla former av våld eller tortyr mot barn och att avskaffa alla former av våld mot alla kvinnor och flickor i det offentliga och privata rummet, inklusive människohandel, sexuellt utnyttjande och andra typer av exploatering.
Dessa frågor driver regeringen också internationellt, inte minst genom utnämningen av en ambassadör för arbetet mot människohandel. Redan innan handlingsplanen beslutades hade regeringen vidtagit många åtgärder för att skydda barn mot allvarliga övergrepp. Det handlar om de utredningar som många har nämnt.
Det ska inte längre gå att hur som helst förklara bort att man trodde att barnet minsann var äldre. Jag satt med i Sexualbrottskommittén, som har lagt fram flera förslag för att stärka barns ställning vid sexuella övergrepp, bland annat huvudförslaget om en samtyckeslag, som faktiskt är en förstärkning av skyddet för de barn som är över 15 men inte 18 år.
Studier visar att det är så mycket som 70 procent av dem som utsätts för våldtäkt som får en frysreaktion vid övergreppet och inte slåss, sparkas och skriker. Dessa offer får ett starkare straffrättsligt skydd med en samtyckeslag där våld och hot inte längre blir rekvisit för brottet.
Herr talman! En grupp som är särskilt utsatt för risken att hamna i människohandel i Sverige är ensamkommande barn. Det smärtar mig enormt mycket att höra den rapportering som Ekot hade i veckan om barn som placeras i familjehem utan kontroll från kommunen.
Vi har här talat om de barn som avviker från Migrationsverkets boenden, men jag blir bestört när kommunerna inte ens tar ansvar för de barn samhället har bestämt att de är skyldiga att ta hand om.
Det är otroligt allvarligt och innebär en risk att ännu fler barn avviker och till exempel blir offer för kriminella gäng och människohandlare. Herr talman! Jag inser att jag kommer att överskrida min anmälda talartid, för det finns så mycket att tala om här.
Jag ska nämna ytterligare några åtgärder som aviseras, bland annat de samordnings- och samverkansarbeten som bedrivs och de utvecklings- och kunskapsutvecklingsåtgärder som handlar om att både förebygga övergrepp och upptäcka övergrepp som redan pågår.
Regeringen aviserar även utbildningsinsatser riktade till barn för att de ska få kunskap om sina rättigheter. Jag hoppas verkligen, herr talman, att Roger Haddad inte på allvar menade att det är dessa insatser som ska strykas när han i sitt anförande talade om att alla resurser i stället ska läggas på polisen.
Vi är överens om att det finns stora utmaningar inom svensk polis och att resultaten inte är tillfredsställande - i höstas interpellerade jag själv inrikesministern om just utredning av människohandelsbrott - men vi kan inte tro att problemen bara löses genom att allt fokus och alla resurser läggs på detta.
Det behövs även resurser till en hårt pressad socialtjänst. Det behövs ökad kunskap om till exempel gruppen ensamkommande barn och varför många har avvikit och försvunnit.
Det behövs dialoger med utlandsmyndigheter för att komma åt den typ av övergrepp som begås av svenskar i utlandet, och andra aktörer än myndigheter behöver involveras i detta arbete.
Det hoppas jag att vi har en bred enighet kring, vilket också framgår av utskottets behandling - även om det har varit lite tveksamt i dagens debatt huruvida alla partier står bakom dessa åtgärder. Herr talman! Riksdagen bör ställa sig bakom åtgärderna och förslagen i regeringens handlingsplan.
Därför yrkar jag åter bifall till förslaget i betänkandet.