Anders Borg (M):
Hillevi Larssons inlägg ger en väldigt bra illustration på den djupa klyfta som finns mellan alliansen å ena sidan och Socialdemokraterna på den andra i synen på arbete. Vi lever i praktiskt taget skilda föreställningsvärldar. Hillevi Larsson talar om att vi driver människor till arbete, att man ska arbeta tills man stupar.
Arbete blir något som är negativt, något som man härdar ut tills man slipper, tills man inträder i något nirvana där man blir rentier på sina egna pengar eller på något annat sätt som gör att man inte behöver arbeta. Naturligtvis finns det många människor som inte kan arbete, som har funktionshinder eller som på grund av arbetsmarknadens funktionssätt och socialdemokratiskt vanstyre har ställts utanför arbetsmarknaden under lång tid. Det ska vi ha respekt för.
Men att beskriva arbete som någonting som man bör försöka se som något negativt, att människor drivs till att arbeta, är för mig ett helt främmande sätt att se på världen. Människor mår bra av att arbeta. Människor mår bra av att anstränga sig. Människor mår bra av att ta i. Människor mår bra av att prestera. Människor mår bra av att samarbeta med varandra. Det är i arbetet vi finner mål och mening med tillvaron. Sedan finns det naturligtvis ett automatiskt samband mellan arbete och pensionärer.
Det är väl alldeles självklart att det enda sätt vi kan klara välfärden på med en åldrande befolkning är att fler arbetar. Stiger produktiviteten, stiger lönerna i både privat och offentlig sektor, så det har ingen effekt. Vi får in mer skatteintäkter, men vi får också stigande kostnader. Det enda som kan påverka hur mycket skatteresurser vi har i samhället är hur många som arbetar och hur mycket de arbetar. Det är den grundläggande utgångspunkten för den politiska verksamheten under de kommande åren.
Man skulle kunna tro att Socialdemokraterna hade ett annat recept för att fler ska komma i arbete och fler ska arbeta mer, men det har man inte. Man är uppenbarligen övertygad om att detta med arbete är någonting dåligt. Det tror jag är en syn som Socialdemokraterna gör väldigt klokt i att ompröva. Sedan kan man naturligtvis angripa våra förslag om jobbavdrag, där man gör en skattesänkning på förvärvsinkomster.
Det man då ska komma ihåg är att Tony Blair, Bill Clinton och andra i vänster-mitten-regeringar har lyckats göra det som Socialdemokraterna misslyckades med, nämligen att pressa ned arbetslösheten. Det är grundläggande att sysselsättningen i en ekonomi bestäms av hur många som vill arbeta och hur väl arbetsmarknaden fungerar. Det är arbetsutbudet och arbetsmarknadens funktionssätt som avgör sysselsättningsgraden. Så är det i alla tänkbara modeller för hur en arbetsmarknad fungerar.
Detta inser inte Socialdemokraterna. De kan inte slita sig från synen att arbete är någonting dåligt, att arbete är någonting som man drivs till, som man härdar ut och utför tills man slipper. Jag kan inte dela den synen. Arbete är något i grunden bra. Vi gör därför mycket för att även äldre ska kunna arbeta: jobbavdrag, sänkta arbetsgivaravgifter, lättnader i olika delsektorer.
Det kommer att bli en dramatisk effekt på skattekilen för äldre som vill arbeta, och det är många äldre som vill och kan arbeta några år ytterligare. Det vore väldigt, väldigt bra för Sverige om fler hade möjlighet att stanna kvar i arbetslivet. Men detta är inte det enda vi gör för de äldre. Vi gör stora satsningar på äldreomsorgen och kommer att göra ännu större satsningar på äldreomsorgen.
En av de viktigaste utgångspunkterna inför nästa valrörelse kommer att vara att vi kommer att ha satsat ordentliga resurser på äldreomsorg och sjukvård. Vi har lovat förbättrade bostadstillägg för de sämst ställda pensionärerna. Allt detta ska genomföras, och det ska genomföras därför att vi vill minska klyftorna. Man ökar klyftorna när man driver bort människor från arbetsmarknaden.
Klyftorna har ökat under socialdemokratisk regering, därför att man har drivit ut människor från arbetsmarknaden och varit oförmögen att se till att det uppnås full sysselsättning.