Olle Thorell (S):
Det är svårt att komma sist i en lång debatt, för mycket klokt har redan sagts. Jag vill ändå ägna mitt inlägg åt att tala om Socialdemokraternas hållning i fråga om dödsstraff. Det är ett så viktigt område att det förtjänar att nämnas flera gånger i årets debatt om mänskliga rättigheter.
Vi har inga reservationer på det här området, och det är en viktig signal att Sveriges riksdag är enig i den här frågan. Det får inte råda några som helst tvivel om Sveriges hållning. Rätten till liv är absolut. Dödsstraffet är under alla omständigheter fel.
Det strider mot alla grundläggande humanitära principer att ge någon rätt att ta en annan persons liv. Dödsstraff utdöms fortfarande år 2011, och det måste med all kraft fördömas. Särskilt svårt är det att förstå att demokratiska stater inte avskaffar dödsstraffet. De har ett ansvar att föregå med gott exempel.
Dödsstraffet är djupt omänskligt och ovärdigt. I dag, 2011, används bland annat hängning, halshuggning, dödande injektion, skjutning och elektriska stolen. Det finns också rapporter om stening och att människor begravs levande. 67 länder har fortfarande kvar dödsstraffet i sin rättsordning.
Värst är Kina, som har nämnts flera gånger, där antalet förmodligen handlar om flera tusental. Därefter på denna skammens lista kommer i fallande ordning Iran, Nordkorea, Jemen, USA, Saudiarabien, Libyen och Syrien. Rätten till liv är absolut.
Dödsstraffet är förstås oåterkalleligt och har ingen plats i någon rättsordning som säger sig vara civiliserad. Om detta råder ingen oenighet i Sveriges riksdag. Det är glädjande, men jag vill ändå ta tillfället i akt och betona vikten av att kampen går vidare och att Sverige har en viktig roll att spela i den.
Som framgår i betänkandet agerar Sverige i dag för dödsstraffets avskaffande bland annat genom EU och Europarådet, genom FN och i bilaterala kontakter. Arbetet är och måste fortsätta att vara en prioriterad fråga för Sverige och EU. Sverige har i sina relationer med många länder uppmärksammat dödsstraffet och brott mot de mänskliga rättigheterna.
Men det är av största vikt att vi är lika tydliga gentemot alla länder som har dödsstraffet kvar. Oavsett vilka relationer vi har med ett land i övrigt måste ändå frågan om dödsstraff uppmärksammas, och Sveriges hållning måste alltid vara glasklar. Hållningen är förstås att dödsstraff inte kan accepteras i vare sig demokratier eller diktaturer.
Sverige och EU måste öka ansträngningarna i sina bilaterala kontakter, i EU-arbetet och i FN för att dödsstraffet ska avskaffas helt. Men i väntan på ett generellt förbud mot dödsstraffet måste arbetet rikta in sig på att förmå fler stater att ansluta sig till det internationella protokoll som reglerar ett successivt avskaffande av dödsstraffet. Fru talman!
Jag är sedan flera år tillbaka aktiv, precis som Bodil Ceballos, i riksdagens tvärpolitiska grupp för mänskliga rättigheter. Vi träffas en gång i månaden under riksdagsåret, och en av våra viktigaste uppgifter är att skriva vädjandebrev. Alla ledamöter ges chansen att skriva under breven. Breven går sedan vidare till statschefer, presidenter, premiärministrar, guvernörer, domstolar och ambassader.
Vi vädjar då för enskilda personer vilkas mänskliga rättigheter har kränkts. Vi vädjar inte minst för dem som är dömda till döden. MR-gruppen tar, som Bodil nämnde, inte politiska hänsyn till var i världen brotten begås utan fokuserar på själva brotten i sig.
Våra brev går till både demokratier och diktaturer, för dödsstraffet är precis lika medeltida, brutalt och ovärdigt oavsett om det utdöms i USA eller i Bangladesh, i Japan eller i Kina. Kampen mot dödsstraffet går ändå framåt. Som sagts tidigare var det 1977 bara 16 stater som hade avskaffat dödsstraffet för alla brott.
Nu är antalet 139 - två tredjedelar av världens länder. Det är förstås bra, men mycket återstår att göra. Våra ansträngningar kan inte ta slut förrän dödsstraffet är avskaffat över hela jordklotet, i alla världens länder, och förpassat dit det hör hemma: på historiens skräphög.