KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Jag bor inte längre i Lund, men har bott där tidigare. Nu bor jag i den här regionen och noterar hur resmönstret ser ut här. När jag åker tunnelbana märker jag ofta att det är överfyllt i vagnarna. Man skulle kunna ta ut trängselavgifter många gånger. Det är likadant på många pendeltåg, herr talman. Och bussarna! De är överfulla. Ett lysande tillfälle att ta ut trängselavgifter!
Men lösningen är inte att ta ut trängselavgifter. Lösningen är att öka kapaciteten. Det är det som är lösningen, för att få fler män och kvinnor att åka kollektivt. Om man inte har klart för sig att lösningen är att öka kapaciteten och ge alternativ till bilen kommer vi att ha fortsatta köer på Klarastrandsleden. Det här är en jämställdhetsfråga. Detta är en av de centralaste frågorna.
Vilka är det som trängs ut från Klarastrandsleden om man höjer trängselavgifterna? Inte är det de yrkeschaufförer eller direktörer som förmodligen lättare skulle köra på Förbifart Stockholm. Det är ensamstående mödrar med ganska låga inkomster, som inte har snälla arbetsgivare som betalar. Så fungerar världen. Jag tror för min del att det därför är väldigt viktigt att stimulera fler män att använda den kollektiva trafiken.
Men det kan vi inte göra genom att höja avgifterna. Det måste vi göra genom att bygga ut kapaciteten och göra det lättare och bättre för dem att förflytta sig mellan olika delar av den tätbefolkade stad, som, herr talman, har ökat sedan 1970 med ungefär 400 000 människor. Det är en fantastisk summa, och under den tiden har vi nästan inte byggt ut någonting mer än Essingeleden och några små broar. Det är det som är problemet.
Vi behöver större kapacitet på tunnelbanan, vi behöver Citybanan och vi behöver faktiskt också Förbifart Stockholm för att slippa att så många bilar står och spyr ut avgaser på Klarastrandsleden.
Gunnar Andrén (L):
Trafikutskottets tidigare ordförande, Christina Axelsson, brukar väldigt klokt säga att det ska vara lätt att åka rätt. Det tycker jag var en väldigt klok ståndpunkt, för det stimulerar till att man ska åka mycket kollektivtrafik.
Det var bakgrunden till min fråga, nämligen: Hur kommer regeringen att i den kommande infrastrukturpropositionen bereda frågan om statsbidrag till eventuell ytterligare tunnelbaneutbyggnad? Jag tror att det är en av de centrala frågorna för att lätta på trycket på många andra sätt.
Det är lätt att det blir lite gräl här, och jag får väl då också gräla lite på trafikutskottets nuvarande ordförande. När man ser på det som kallas folkomröstning var det ju lite olika folkomröstningar 2006. Var det några som inte blev svikna så var det väl just de som röstade i Stockholms stad.
De som röstade utanför Stockholms stad, som till exempel jag - Botkyrka var en kommun som inte fick rösta alls - blev däremot svikna, kan man säga. Att gräva ned sig i detta med vem som blev sviken tror jag inte är något framtidsperspektiv på det hela. Jag tror till exempel att man möjligen ska fundera på Umeå, om man ska införa trängselskatter där också. Det skulle vara intressant att göra det. Det kanske inte bara behövs i Stockholm.
Men jag tror för min del att det allra viktigaste faktiskt är att vi ser till att det, som Christina Axelsson brukar säga, blir lättare att åka rätt. Då måste det bli fler spårbundna möjligheter för de väldigt många människor som vill röra sig inom detta län.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka statsrådet för ett alldeles utmärkt svar på denna interpellation. Jag hade egentligen inte behövt gå in efter Sten Nordins historik. Jag ska dock komplettera den lite, för det här är en väldigt intressant fråga. Socialdemokraterna frågar i dag varför så få som 15 procent reser med Arlandabanan. Bosse Ringholm ställde samma fråga häromdagen. Den frågan kan jag svara på.
Det är exakt 15 procent fler än om Socialdemokraterna hade fått bestämma! Så här var det nämligen, fru talman: I propositionen som behandlades i trafikutskottets betänkande 1990/91:25 föreslog Socialdemokraterna att man skulle bygga bland annat Arlandabanan. Det var vi överens om. Hur mycket pengar fanns kvar till denna bana?
Jo, man anslog exakt noll kronor. Noll kronor anslog man till banan. Den skulle ingå i Mälarbanan, och vi vet allihop vad det kostade. Sedan kom den andra regeringen, och den 8 december 1993 röstar man om denna finansiering av Arlandabanan. Det är väldigt intressant. Det blir 169 röster för och 131 röster emot en finansiering av Arlandabanan.
Det är 118 socialdemokrater. Det är elva vänsterpartister. Dessutom fick de stöd från två från Ny demokrati avhoppade vildar. Det var situationen. Men det är så lyckligt att när regeringen Carlsson strax därefter tillträder godkänner Socialdemokraterna detta. Då har de fått en finansiering till Arlandabanan.
Då tycker man att detta är jättebra, och så sätter man i gång och bygger. 1999 är den färdig, och Socialdemokraterna tar nästan åt sig äran av detta. Så gick det till när Arlandabanan kom till. Jag tycker att det är väldigt lustigt att höra Bosse Ringholm och Lars Mejern Larsson ondgöra sig över att det bara är 15 procent som åker på den järnväg som man själv inte ens ville ha!
Gunnar Andrén (L):
I den händelse jag tidigare lät kritisk till ansvarsfrågan för detta projekt vill jag gärna säga att Lars Mejern Larssons, Sten Nordins och statsrådets ansats är alldeles riktig. Det är klart att vi ska se till att så många som möjligt åker med banan. Jag reagerade mot att ansvaret för detta ska läggas på Åsa Torstensson eller den nuvarande regeringen.
Det är helt andra beslutsfattare som har varit med. Under förra mandatperioden satt jag själv i Riksrevisionens styrelse. Vi skickade ett av betänkandena om Arlandabanan hit. Av det framgår att det fanns en lång rad beslut som träffades av ministären Carlsson och så småningom ministären Persson. Jag rekommenderar interpellanten att läsa betänkandet.
Där framgår att det gick in otroligt mycket statligt kapital i detta. Det befriar inte oss som satt på den andra sidan från att ta ansvar. Jag tycker att Lars Mejern Larsson har alldeles rätt i det avseendet att vi ska försöka öka antalet resande på den bana som nu finns. Problemet är att det inte går att lägga ansvaret för att det inte blev så bra på den nuvarande regeringen.
Det hade vi alla ansvar för, inte minst den tidigare regeringen. Arlandabanan kostade ungefär 6,1 miljarder konstaterade Riksrevisionen. Av dessa har staten i olika avseenden med ägarkapital och annat svarat för 5,7 miljarder kronor. Det innebär att det finns en hel del att svara för på den punkten. Det är angeläget att vi finner former.
Jag är övertygad om att den nuvarande regeringen kommer att finna många bra former, till exempel vid kontrollstationen år 2010, att öka resandefrekvensen på Arlandabanan. Det är det viktiga.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Det är långt, innehållsrikt och utförligt och, som jag kan se det, alldeles korrekt. Jag vill ställa en annan fråga än jag de jag har ställt tidigare. Var slutar detta? Det är det som är det intressanta. Vi har här en mycket speciell situation.
Tullar brukar länder införa för att förhindra import. I det här fallet förhåller det sig på det rakt motsatta sättet. Ett land i vår närhet inför exporttullar. Man lägger skatt på varor som andra länder, i första hand Sverige och Finland, vill köpa av ryska skogsägare.
Det är en mycket egendomlig situation. Vi kan också se att den ryska statsledningen i flera omgångar har höjt denna exporttull - från 2 euro till 5 euro och sedan till 10 euro och nu till 15 euro per kubikmeter, och den kommer att höjas till 50 euro per kubikmeter.
Det är en betydande exporttull om den skulle höjas till 50 euro. Därför vill jag ställa frågan till kammarens ärade ledamöter: Hur kommer detta att sluta? Det är ingen oväsentlig fråga. I Sverige är det 72 000 personer som direkt sysselsätts av eller inom skogsindustrin.
Det är ännu fler i Finland. Vi har en nettoexport på en bra bit över 100 miljarder kronor. Det är fråga om mycket stora värden och kapitalinsatser och mycket stort svenskt kunnande som står på spel.
Jag kan räkna upp orter som är enormt beroende av detta: Väja, Klippan, Lessebo, Skutskär, Bengtsfors, Grycksbo, Ortviken, Iggesund och många andra. Till och med i Blekinge finns det orter som är beroende av detta. Vilka åtgärder vi måste vidta kan man alltid diskutera.
Men ingen regering kan åse att ett annat land i den goda strävan från deras sida att förädla värdet av sin egen skog, som statsrådet säger, i praktiken försöker exportera arbetslöshet. För det är, herr talman, vad det ytterst är fråga om, nämligen att exportera arbetslöshet till den svenska skogsindustrin.
Det är svenska och finländska arbetare som ska göras arbetslösa genom de ryska exporttullarna. Jag vill fortsätta fråga statsrådet hur hon tror att detta kommer att sluta om förhandlingarna mellan Ryssland och WTO kommer att stranda på denna fråga.
Jag tror att det är många företagsledare, tjänstemän och arbetare i vårt land som vill ha en utsaga om hur detta kommer att sluta. Det är naturligtvis inte helt beroende av import från Ryssland, absolut inte, men det är en icke oväsentlig del av import som vi använder.
Är det någon fråga som är viktig under denna dag är det denna fråga. Hur kommer detta att sluta?
Gunnar Andrén (L):
Den svenska regeringen har skött dessa förhandlingar på ett bra sätt. Det är klokt att man samarbetar med Finland, som är större importör av ryskt virke än Sverige är. Fyra femtedelar av den finländska importen kommer från det näraliggande Ryssland. Det är fråga om mycket stora värden också för Ryssland.
Det är klokt. När ett land vill gå med i WTO och självt bryter så uppenbart på ett område genom att införa exporttullar, kan man förvänta sig att resten av världssamfundet - de länder som inte redan är med i WTO - inte kommer att vara totalt passiva.
Har statsrådet diskuterat en sådan extrem åtgärd - jag medger gärna detta - för frihandlare som att vidta motåtgärder i fråga om andra strategiska varor inom WTO för att klargöra allvaret i situationen?
Som sökande till WTO kan man inte införa exporttullar på det sättet som Ryssland är på väg att göra. För Finland är situationen svårare - det måste man ha klart för sig - men den är likväl allvarlig för oss.
Sverige är världens för närvarande tredje största exportör av papper, likaså av sågade trävaror. Sverige är den fjärde största exportören av pappersmassa i världen.
Jag nämner dessa saker, herr talman, för att understryka allvaret i att det är fråga om många svenska arbetsplatser som ytterst kan komma att hotas av den politik som Ryssland har slagit in på.
Jag delar också statsrådets uppfattning om att man kan förmoda att det finns inrikespolitiska argument bakom det som sker på andra områden. Jag fick i min hand en artikel som var publicerad den 7 mars i år. Där framgår att Ryssland skärper regler för utländskt ägande.
Det gällde utländska investeringar i strategiska näringssektorer, som man väntar sig ska träda i kraft den 1 januari 2009. Det handlar om industrisektorer som mineral- och bränsleutvinning.
Också detta, herr talman, ligger i samma riktning, nämligen att man försöker skydda utvecklingen av den egna industrin genom att exportera arbetslöshet till andra länder. Jag har med tydlighet framfört att detta är någonting som vi i Sverige har all anledning att reagera skarpt mot.
Vi behöver ha jobben kvar i - om jag får nämna andra orter - Hallstavik, Ortviken, Timrå och Iggesund.
Gunnar Andrén (L):
Jag hade möjligtvis tänkt mig att gå upp och tacka statsrådet för svaret i detta inlägg, men när hon nu kommer med nya oroande uppgifter om utvecklingen på flera områden - och i det stora hela - vill jag ta tillfället i akt att till kammaren säga följande.
I år den 1 oktober är det 25 år sedan jag i Grünewaldsalen i Konserthuset i Stockholm hörde Bengt Westerberg säga, när han blev partiordförande i mitt lilla parti, att få saker skulle gagna freden så mycket i vår del av världen som om Sovjetunionen blev demokratiskt. Jag skulle vilja anknyta till detta. Statsrådet Björling diskuterade utvecklingen i det nuvarande Ryssland.
Få saker skulle gagna Sverige, Finland och många andra stater, framför allt det ryska folket, så mycket som om Ryssland kunde implementera mer av det vi kallar marknadsekonomi och frihandel. De har varit den hävstång som har lyft vårt land från fattigdom.
Jag är övertygad om att ökad handel på lika villkor, i stället för att vidta protektionistiska åtgärder, som har varit Tsarrysslands, Sovjetunionens och Rysslands sätt, kan lyfta ett folk till välstånd. Jag tror att det är alldeles fel väg.
Jag tror att frihandel, svenska investeringar och andra länders investeringar är vägen för att lyfta upp stora delar av den ryska befolkningen till det välstånd som vi här i Sverige skulle må väldigt bra av att detta land också hade.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka Eva-Lena Jansson också för denna interpellation som ger oss nya möjligheter att belysa denna fråga från olika aspekter. Jag tackar även statsrådet för svaret. Den grundläggande frågan är naturligtvis: Är det bra eller dåligt att regeringen har tillsatt ett sådant här råd som i själva verket är en egen myndighet? Denna situation var inte aktuell förr i tiden, för då fanns det inget råd över huvud taget.
Eva-Lena Jansson nämnde också det skulle kunna förekomma någon jävssituation, och detta har debatterats flitigt här i kammaren. Herr talman! Till den ändan tog jag fram vilka företag som såldes av Socialdemokraterna under den första mandatperioden efter regeringsskiftet 1994. Jag noterar att det är nio större företag, där försäljningsvärdet är mer än 100 miljoner kronor. Det var sammanlagt försäljningar för 32 750 miljoner kronor.
Vi noterar att det första företaget som den regeringen sålde, utan någon rådgivning, var Nordbanken. Man sålde 35 procent av Nordbanken, och lite senare sålde man ytterligare 17 procent och fick väldigt fint betalt för det - 8,2 miljarder minsann! Man sålde dessutom Addum utan att blanda in något råd. Man sålde Industrikredit och Stadshypotek.
SBL Vaccin sålde man också och Enator - ett IT-företag - och Castellum. Det här är intressant. Socialdemokraterna måste ju veta om det är bra eller dåligt med en rådgivning från en självständig myndighet till regeringen. Det är den centrala frågan. Jag skulle vilja ställa frågan till Eva-Lena Jansson: Kan ni lova att avskaffa detta råd om olyckan är framme och ni återtar regeringsmakten?
Eller är det bra att det finns en myndighet som kan ge regeringen självständiga råd? Det är ju inte alls säkert, enligt min uppfattning, att all samlad vetenskap, kunskap och förstånd finns i Regeringskansliet - varken nu eller tidigare. Herr talman! Jag är otroligt glad för en sak, och det är att regeringen har sålt Vin & Sprit!
Det är jättebra, för det ger oss som vill ha en stark och effektiv alkoholpolitik möjlighet att slippa tala med kluven tunga. Det är mycket bra, för nu har vi inget eget producentintresse, och jag är väldigt glad att jag inte äger någonting i detta. Samtidigt är jag väldigt glad över att vi har fått en stark ägare i detta företag.
Den franska ägaren har två stora saker att hantera: den skånska potatisen och Limmareds glasbruk som levererar flaskorna. De är före beskattning uppriktigt sagt värda mer än innehållet i flaskorna. Då kommer den intressanta frågan: Varifrån kommer flaskorna?
De görs i Limmared, men det hela är uppbyggt på det sättet att det framför allt är leran som kommer från Spanien. Herr talman! Om rådet hade kommit fram till att man inte alls skulle sälja det här företaget kan man fråga sig: Vilka hänsyn hade man då tagit? Jag tycker att Socialdemokraterna är svaret skyldiga här.
Om denna myndighet säger nej till försäljningar, tycker man då att regeringen ska överpröva detta, eller ska man finna sig i det beslutet? Det är en väldigt central fråga om det självständiga rådet ska göra detta.
Gunnar Andrén (L):
Rubriken på detta ärende är interpellationsdebatt. Som de tidigare statsråden Leif Pagrotsky och Thomas Östros städse plägade säga äger man rätt att delta från andra partier och ställa frågor, som bland annat statsrådet Östros och statsrådet Pagrotsky alltid gjorde till andra partier och deltagare.
Man kan inte ha den restriktion som Eva-Lena Jansson nu vill ha bara för att det är en socialdemokrat som ställt en interpellation. Därför tänker jag ställa min fråga igen, nämligen: Kan Eva-Lena Jansson lova på Socialdemokraternas vägnar att avskaffa detta råd om olyckan vore framme att ni återfår makten 2010?
Eller tycker ni kanske att det inte är så dumt att det finns någon utomstående som får självständigt från regeringen bedöma om en sådan här försäljning ska genomföras eller inte? Det är en väldigt viktig konsumentupplysning för väljarna 2010 om ni avser att avskaffa rådet eller om det ska få vara kvar.
Gunnar Andrén (L):
Den debatt vi nu för är en av de allra viktigaste för väldigt många människor som kommer till vårt land. Jag skulle vilja se på detta från ett lite annorlunda perspektiv. Vi talar så lätt om de många problem som finns, men man kan också vända på det hela och se vilka otroliga möjligheter det finns för många människor som kommer hit.
Statsrådet är själv en god representant för dessa möjligheter. Eftersom det i den förra debatten nämndes några orter vill jag berätta att jag under den senaste tiden varit på flera besök i Södertälje och även i Helsingborg. Låt mig här ta Södertälje som exempel.
Jag uppfattar att Södertälje i första hand har många möjligheter och att man där, trots de stora flyktingströmmar som kommit dit under de senaste åren, inte minst från Irak som Lars Johansson också skildrade, av olika skäl lyckats väldigt väl med integrationsarbetet.
När jag gjorde ett besök på Södertälje sjukhus kunde jag se att många unga människor som kommer från andra länder under senare år fått jobb på sjukhuset. Det var mycket glädjande att se vilken stor insats de gör i det svenska samhället på det området. Jag gästade, fru talman, nyligen även ABF av alla organisationer i Södertälje.
Där såg jag ett annat exempel på vad det civila samhället kan ge för möjligheter. Man hade nämligen en väl utvecklad organisation för att hjälpa unga mammor med utländska språk som modersmål att ta del av och lära sina barn svenska sånger, traditioner och så vidare.
Därigenom kan de komma i kontakt med andra svenskar på ett sätt som kanske inte är möjligt om de bara vistas i sin egen grupp. Jag tror att om man kunde inrikta den typen av verksamheter på speciellt företagsamheten lite mer så att den fick ännu större incitament att anställa många människor som kommer utifrån och har väldigt stora kunskaper.
Jag brukar lite rått säga att vi nu har världens bäst utbildade taxiförarkår. De skulle kunna göra väldigt mycket större insatser. De har ofta med sig en väldigt fin utbildning som vi i Sverige inte tar vara på i tillräcklig utsträckning. Det beror naturligtvis ofta på språksvårigheter. Men när det väl är övervunnet kan de säkert göra väldigt fina insatser.
Mot detta kan jag berätta att jag besökte en Amsverksamhet i Bredäng för några år sedan, ett besök som var väldigt nedslående. Det var det inte för att Ams är nedslående utan för att jag uppfattade att det där fanns en helt annan attityd än den jag mött i Södertälje. Man var passivt sökande till jobb framför allt för att man skulle kvalificera sig för nya arbetslöshetsunderstöd.
Jag tror att det farligaste av allting är om vi inte ser till att de som kommer hit har hopp om framtiden utan blir passiviserade. Södertälje har gjort många saker som har varit väldigt bra.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka interpellanterna för att vi får möjlighet att diskutera fastighetsskatten i denna härliga sommartid. Jag vill också tacka statsrådet för svaret. Frågan är: Hur ska fastigheter beskattas? Det är det grundläggande. Ska vi beskatta efter inkomst till exempel? Det är väl ingen här som tycker att man ska betala hyra i bostadsrätter eller hyresrätter efter hur hög inkomst man har.
Det systemet har vi haft tidigare. Det har inte funnits något samband mellan inkomsten och den skatt man ska betala när man bor i villa. Jag tycker att det viktigaste är att ta reda på vad Socialdemokraterna tycker. Vad tycker Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet i den här frågan? Kan ni lova att återinföra det gamla systemet?
De tidigare statsråden Östros och Pagrotsky ägnade sig ofta åt att diskutera alternativen. Interpellationsdebatter har just karaktären att man får granska vad de andra säger. Hur vi än har granskat under de här två åren har vi inte sett något alternativ till den bostadsbeskattning som finns nu.
Härförleden lade alliansen i skatteutskottet fram en beräkning, som jag har framför mig, om hur stor skillnad det var mellan det gamla systemet och det nya. Vice ordföranden i skatteutskottet Lars Johansson sade att han tyckte att det var fel att jämföra det nya systemet med det gamla. Han var här häromdagen och diskuterade detta. Han hade inget svar då heller. Herr talman!
Jag är beredd att jämföra med vilket system som helst som Socialdemokraterna lägger fram, men det kommer inget system. I denna fina tid tycker jag att man ska åka hem och skriva debattartiklar.
I Härjedalen till exempel, som Gunnar Sandberg kommer från, får 8 369 hushåll sänkt fastighetsskatt med 1 185 kronor jämfört med om man hade haft det gamla systemet. Det är inte mycket, men något. Jag undrar om de säger nej till detta.
I Östersund får man något mer, och de är något fler, 4 500. I Piteå får man 1 408 kronor. Det är hela 12 565 hushåll som får det. Det är dubbelt så mycket som Danderyd. Jag undrar om de säger nej till detta. Man kan gå vidare till Skövde till exempel. Nu är inte Monica Green med i debatten, men det är ändå intressant.
Där får man 3 281 kronor. Det är 9 128 hushåll. Man kan diskutera om beräkningarna är exakta. Som Marie Engström har påpekat är det en brist att man inte har tagit hänsyn till 4-procentsregeln. Man kan också diskutera hur höga skattepåläggen kommer att vara i varje enskild kommun.
Det viktigaste är: Vad har vi att jämföra med när vi ska diskutera fastighetsskatten? Jag tror att det finns väldigt många hushåll här i landet som funderar på om Socialdemokraterna tillsammans med Vänsterpartiet och Miljöpartiet kommer att återinföra den helt absurda skatteregel som tidigare fanns på bostadsbeskattningens område.
Gunnar Andrén (L):
Här tas många viktiga frågor upp. Frågan vad som är rättvist är mycket svår. Jag upplevde själv när min granne, den passionerade försäkringstjänstemannen, på grund av oförutsägbara höjda fastighetsskatter var tvungen att flytta häromåret, omkring år 2000, att det inte var rättvist. Men det finns många aspekter på rättvisa. Jag tycker att debattörerna diskuterar väldigt viktiga frågor.
Hans Stenberg säger nu en sak som jag uppfattar som en betydande nyhet, nämligen att Socialdemokraterna inte avser att ta ut högre fastighetsskatt än den nuvarande regeringen gör.
Det innebär dock, måste man säga, jämfört med det system som rådde 2006, en sänkning av det totala uttaget med 8,2 miljarder, varav ungefär 1 1⁄2 miljard faller på bostadsrättsföreningar.
Därtill kommer att om ni ska fortsätta att ha sänkt fastighetsskatt jämfört med vad ni hade tidigare på flerbostadshus, där det var 0,5 - den sänktes med 20 procent till 0,4 procent - ska man komma ihåg att 2007 års fastighetstaxering i flerbostadshus ökade fastighetsvärdet med 443 miljarder. Det är ungefär 2 miljarder i runda slängar - 2,1 miljarder. Det är alltså en betydande sänkning.
Det handlar om 10 miljarder. Jag tycker att det ska bli intressant att se hur ni ska omfördela de 10 miljarder kronorna. Någon måste betala detta. Att driva ytterligare försäkringstjänstemän från deras hus tycker jag inte skulle vara rättvist.