KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Tack så mycket för frågan! Jag tror att ledamoten har alldeles rätt: Detta är en av de saker som inte har tagits på allvar. Därför har vi i vissa länder sett så stora demonstrationer mot handelsavtal som CETA, som kan vara väldigt viktiga för att få tillväxt och jobb.
Strukturomvandlingar som beror på både teknisk utveckling och frihandelsavtal gör naturligtvis att vissa råkar illa ut därför att deras jobb inte klarar konkurrensen. Då måste man ha ett välfärdssystem för att ta hand om det, och i många länder har man inte det.
Jag tror att de ökade klyftorna, som kan avhjälpas med bland annat välfärdspolitik, är en av förklaringarna till det stora motståndet mot frihandel i vissa länder. Det behöver politikerna adressera, och det tycker jag att vår regering gör.
Ann Linde (S):
Jag tror att det är väldigt viktigt att vi nu får en process där Europaparlamentet ger sitt klartecken till att vi kan sätta igång avtalet provisoriskt. Så har skett med flera andra avtal och kan också ske med CETA-avtalet mellan EU och Kanada, om Europaparlamentet ger sitt godkännande.
Jag har goda förhoppningar om att så kommer att ske - det har parlamentets avgående talman sagt - men nu gäller det naturligtvis att fortsätta argumentera om varför det är viktigt.
Ann Linde (S):
Tack, ledamoten! Sverige tog ställning till om vi skulle gå med i EU eller inte i en folkomröstning 1994. Därefter har stödet för att vara kvar i EU legat ganska konstant och är nu faktiskt uppe på ganska höga rekordnivåer. Det finns ingen som helst anledning att gå in i en situation där man har en ny folkomröstning i denna fråga.
Däremot tror jag att det är väldigt viktigt att vi satsar på information, kunskaper och mer inflytande för människor när det gäller beslut i EU. Därför har jag tagit initiativ till så kallade EU-handslag för att tillsammans med i första hand arbetsmarknadens parter men också andra ha åtgärder för att öka informationen, kunskapen och delaktigheten i EU. Det tycker jag är ett mycket bättre sätt än att hota med folkomröstning.
Ann Linde (S):
Ledamot Büser! Tack så mycket för den viktiga frågan! Arresteringen av de två partiledarna och andra representanter för HDP är extremt oroande. Jag har själv haft möjlighet att vid ett flertal tillfällen träffa Selahattin Demirtas och höra hur svårt de har haft det att föra sin kamp som nu tyvärr har gått så långt att han har fängslats.
Vi har gjort flera uttalanden i den här frågan, vi ställer oss bakom EU:s uttalande i frågan och vi har kallat upp den turkiska ambassadören till Utrikesdepartementet för att uttrycka vår stora oro för vad som händer. Tillslagen mot HDP-företrädarna riskerar att underblåsa de redan existerande motsättningar som finns i landet.
Vi har på lika sätt försökt få den turkiska regeringen att återgå till att ha normala samtal och släppa både fängslade parlamentariker och journalister och andra.
Ann Linde (S):
Jag var på allmänna rådet i EU i tisdags. Vi hade en mycket lång diskussion om Turkiet i samband med utvidgningsdiskussionerna. Tyvärr lyckades vi inte komma till ett enhetligt beslut. Det var 27 länder som hade samma åsikt, och den var att det trots allt finns vissa möjligheter att fortsätta påverka, och därför ska man inte till exempel frysa medlemskapsförhandlingarna.
Dessutom har flera HDP:are uttryckt att man vill att vi ska fortsätta.
Ann Linde (S):
Jag tackar Håkan Svenneling för frågan. Självklart kommer vi att lyfta fram frågor om mänskliga rättigheter, demokrati och jämställdhet när statsministern och jag leder en delegation till Iran. Sverige är ett litet och exportberoende land. Hälften av vår bnp kommer från export, och 1,4 miljoner svenskar har jobb att gå till tack vare exporten.
Därför satsar vi väldigt mycket på handelsfrämjande delegationer. Iran är också en viktig politisk och ekonomisk aktör. Det påverkar oss mycket, och det påverkar hela regionen i Mellanöstern mycket. Det är nu mycket viktigt med Irans ställning när vi sitter i FN:s säkerhetsråd. I denna delegation kommer en rad myndigheter att ingå.
Det är alltså inte bara företag utan även myndigheter och facklig representant.
Ann Linde (S):
Som ledamoten säkert vet sätter vi inte etiketter på länder. Iran är en viktig politisk aktör i en viktig och konfliktfylld region. Det påverkar oss hemma i Sverige, och det är viktigt att vi talar med Iran. Självklart kommer vi dock, vilket jag sa redan i början, att ta upp såväl mänskliga rättigheter som demokrati under resans gång.
Vi har också förberedelsemöten med bland annat människorättsorganisationer för att få full information om vad det är som pågår.
Ann Linde (S):
Tack, Åsa Eriksson, för frågan! Det är en mycket viktig fråga. Sammanhållningspolitiken utgör i dag cirka en tredjedel av EU:s budget. Möjligheten att fortsätta med insatserna kommer att påverkas av hela budgetens storlek och den påverkan som brexit kommer att ha på budgeten. Regeringskansliet har påbörjat ett arbete med vilka prioriteringar som ska ligga till grund för den svenska synen på den framtida sammanhållningspolitiken.
Hittills har vi främst dragit slutsatser om hur verksamheten fungerar under innevarande period och sett på vilka slutsatser vi kan dra från utvärderingen av den förra perioden. Det handlar i första hand om vilka områden och typer av insatser som fungerar väl. I Sverige har insatserna bland annat bidragit till bättre innovativa miljöer som skapar förutsättningar för ett konkurrenskraftigt näringsliv i alla regioner.
När det gäller processen förväntas kommissionen presentera ett förslag till inriktning efter 2020 under hösten. Då kommer de långsiktiga prioriteringarna.
Ann Linde (S):
Jag tackar riksdagsledamoten för frågan. Det är en mycket oroande utveckling i EU. De värden som är grundläggande - frihet, mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer - utgör grunden för ett väl fungerande samarbete inom unionen och för att vi ska kunna lita på varandras rättssystem.
Att medlemsstaterna respekterar det är en förutsättning för att vi med trovärdighet ska kunna agera för demokrati och mänskliga rättigheter utanför EU. Därför är det väldigt viktigt att både Ungern och Polen lyssnar på den kritik som redan har framförts av kommissionen, Europarådet, FN och olika organisationer i det civila samhället och följer de rekommendationer som Venedigkommissionen och i Polens fall också EU-kommissionen har gett.
Varje medlemsstat är skyldig att följa men också främja EU:s grundläggande värden. Det måste de fortsätta att göra i framtiden.
Ann Linde (S):
Tack för frågan, Hillevi Larsson! Jag måste säga att detta är ett problem som jag inte riktigt kände till innan jag besökte London i måndags. Då träffade jag flera ungdomar, men också entreprenörer, småföretagare och andra, som berättade att de utsätts för trakasserier. Det gäller verbala sådana, men också fysiska trakasserier har förekommit. Man säger till våra svenska ungdomar och andra: Åk hem! Vi vill inte ha er här längre!
Det här berörde mig ganska starkt, och jag tog upp frågan med brexitministern, David Davis. Han tog seriöst på detta och sa: Detta kan vi inte acceptera i vårt land. Han uppmanade också ambassaden att rapportera om det kommer fler sådana här rapporter.
Också ambassaden tar detta på allvar och anordnar nu tillsammans med Svenska kyrkan en särskild informationsdag för alla då man kan komma och ställa frågor om vad man kan göra och så vidare. Jag håller helt med Hillevi Larsson om att samarbetet mellan våra länder borde fortsätta.
Ann Linde (S):
Tack för den viktiga frågan! Det är relevant nu att diskutera fake news och felaktiga nyheter. En av de bästa sakerna vi kan göra är att förklara handelns grundläggande samband: att handel står för ungefär hälften av vår bnp, att 1,4 miljoner människor har arbete att gå till tack vare handel och att det finns många missförstånd när det gäller handel.
Debatten handlar snarare om klordoppade kycklingar och att vi kommer att tvingas äta hormonbehandlat kött genom CETA-avtalet, vilket inte är sant. Mitt svar på frågan är att vi ska gå tillbaka till det som är viktigast, ta ut de delarna och sedan svara på de detaljerade frågorna enligt de fakta som finns, och hela tiden se till att det är fakta som gäller, inte alla de myter som florerar.
Ann Linde (S):
Jag kan svara ett klart ja på den frågan. Så sent som för en vecka sedan träffades alla handelsministrarna i EU.
Vi hade bland annat en gemensam middag där vi diskuterade de utmaningar som handeln står inför: dels det som händer på den amerikanska sidan, brexit och så vidare, dels att det är svårt att ha en faktabaserad diskussion om handel i våra medlemsländer och att en del inte tar till sig fakta därför att de är emot handel som sådan.
Ann Linde (S):
De texter som kommer att komma den 1 maj, när Kommerskollegium har samrått med alla olika myndigheter, kommer naturligtvis att vara offentliga. Sedan har riksdagen att ta ställning till själva avtalet, och det är ett binärt beslut - man säger ja eller nej till avtalet. Det är inte så att man kan påverka avtalstexten då, utan det måste man göra tidigare i processen.
Jag menar att processen har varit väldigt öppen och gedigen, och jag hoppas att alla ledamöter känner sig väl informerade.
Ann Linde (S):
Jag tackar ledamoten för frågan. Generellt är jag väldigt orolig för den fria handeln. Den politik som den amerikanska administrationen nu för innebär att man kommer att strama åt och tillämpa protektionism. Man har sagt nej till handelsavtal som redan är färdigförhandlade, som TPP-avtalet med Asien.
Man vill omförhandla Nafta, och man har inte sagt någonting om det stora frihandelsavtalet mellan USA och EU. Därför är det väldigt viktigt att vi försöker att jobba med de handelsavtal som EU faktiskt förhandlar om just nu. Dessa rör till exempel Japan, Mexiko, Chile, Mercosur, Filippinerna och Tunisien. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi nu står upp för den fria handeln, inte minst eftersom Sverige är så ekonomiskt beroende av den.
Men situationen är allvarlig och oroande.
Ann Linde (S):
Av de förhandlingar som just nu pågår med EU tror jag att avtalet med Japan är det som vi kan hoppas på, kanske redan till sommaren. Man kan också se att flera av de länder som vi förhandlar med har blivit mer intresserade av att hitta lösningar med EU när den amerikanska marknaden nu i princip kommer att vara stängd, eftersom Donald Trump inte vill ha handel med andra regioner.
Ann Linde (S):
Jag tackar ledamoten för frågan. På längre sikt ser det tyvärr problematiskt ut för svenska företag. I går fick jag en utredning från Kommerskollegium som visar att det som händer när brexit slår till, alltså i princip två år efter att man har lämnat in notifieringen, är bara negativt. Man kan dock försöka hitta vägar för att mildra det som är negativt.
Om handelsmönstren ser ut som de gjorde 2015 innebär det för svenska företag en extra tullkostnad på allt de importerar på 2,2 miljarder. Bland annat livsmedel, vägfordon och kläder kommer att drabbas. Vi ska försöka få till ett frihandelsavtal så fort som möjligt.
Men eftersom Storbritannien har sagt att man också vill lämna tullunionen kommer det att bli besvärligt.
Ann Linde (S):
Jag håller helt med ledamoten om att det måste vara den svenska linjen. Samtidigt är det ganska orimligt att vi har ett färdigt frihandelsavtal när brexit väl slår till två år efter notifieringen. Det innebär att det kommer att bli tullar för importerande företag från dag ett. Det betyder att vi måste se till att företagen i alla fall är informerade om vad som händer.
Jag och statsrådet Bucht ska bland annat ha ett seminarium för livsmedelsbranschen om vad detta kommer att innebära.
Ann Linde (S):
Tack för den viktiga frågan! Den är så viktig att regeringen beställde en särskild utredning om bara detta från Svenska institutet för europapolitiska studier. I den utreds hur Sverige nu kan se till att vi på bästa sätt får nya allierade på olika områden inom kommissionen, parlamentet och rådet.
När det gäller Storbritannien har vi haft samma synpunkter i nästan alla frågor, förutom sociala frågor och arbetsmarknadsfrågor. När det gäller andra länder har vi ett samarbete i olika frågor. Hur kan man göra detta på bästa sätt? Sieps har lämnat sin rapport, och den är mycket intressant. I den finns förslag på hur vi kan förbättra vårt inflytande.
Detta försöker vi nu göra på olika sätt, både genom att alla ministrar har detta uppdrag och genom att vi har stöd av den utredning som vi satte igång direkt efter brexit.
Ann Linde (S):
Vi gör precis samma sak som flera av de andra länderna gör. Som ett exempel kan jag nämna att jag har dragit igång ett samarbete om de digitala frågorna med de nio mest digitaliserade länderna. Där upplever vi att vi nu behöver ett mycket starkare samarbete. Vi har också samarbeten med både nordiska och baltiska länder liksom med andra länder, till exempel Frankrike och Tyskland. Vi gör faktiskt precis vad Ulrika Karlsson ber om.
Jag tror att vi är helt eniga om detta.
Ann Linde (S):
Tack för frågan! Jag tycker att frågan är oerhört viktig, för ofta handlar det bara om den medlemsavgift vi betalar. Faktum är att den inre marknaden med fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer leder till väldigt många jobb och starkare global konkurrenskraft i Sverige. Detta är något som vi ofta tar för givet.
Vi glömmer till exempel att 70 procent av vår export går till den inre marknaden, och 1,4 miljoner har sitt jobb tack vare vår export. Dessutom har handeln inom EU ökat från 1 800 till 3 000 miljarder euro från år 2000 till i dag. Vi har alltså en möjlighet att vara inne på denna marknad.
Ann Linde (S):
Det är just detta vi jobbar mycket med. Tyvärr finns det fortfarande kvar många hinder, trots att vi har en inre marknad. Just nu ser vi många hinder när det gäller möjligheten att exportera tjänster. Tjänsteexporten går ju uppåt, och därför jobbar vi med ett tjänstepaket. Senast i dag var jag i riksdagen och diskuterade dessa frågor.
Sverige vill att hindren ska bli färre så att vi också får större möjligheter till en stor tjänsteexport, inte bara varuexport.
Ann Linde (S):
Tack, ledamoten Kerstin Lundgren, för frågan! Jag tycker också att det är bra att vi har en EU-minister! Jag lovar att hålla flaggan högt för frihandel även fortsättningsvis. När det gäller sanktionerna mot Ryssland och införandet av de så kallade Magnitskijlagarna har regeringen inte något emot att skärpa sanktionerna mot Ryssland.
Men vi anser inte att enskilda länders införande av Magnitskijlagar får tillräcklig effekt. Sverige har inte några egna, nationellt beslutade sanktioner. Alla våra sanktioner är FN- eller EU-sanktioner. Regeringens bedömning är att sanktionerna, för att vara riktigt verkningsfulla, bör vara EU-gemensamma.
Detta minskar också risken för att EU-kretsen blir splittrad i avgörande frågor och att eventuella motåtgärder förstärker en sådan splittring. Vi anser alltså att införande av EU-sanktioner kräver enhällighet.
Ann Linde (S):
Som jag sa innan har vi inget emot att diskutera denna fråga. Vi vet att enskilda länder har infört sanktioner, men vi tror inte att detta är det bästa sättet. Vi tror att vi om vi inför sanktioner själva bidrar till splittringen i stället för till sammanhållningen. I dag är vi glada, för vi har vunnit vår första gruppmatch i fotbolls-VM.
Men vi visade också solidaritet med Storbritannien med anledning av nervgiftsattentatet i Salisbury genom att inte delta i invigningen av fotbolls-VM.
Jag tycker alltså att regeringen, både när det gäller symbolhandlingar och verkligt kraftfulla saker, som konditionalitet och artikel 7-förfarandet gällande Polen och Ungern, är tydlig i dessa frågor.
Jag vill också tacka Kerstin Lundgren för bra debatter och diskussioner flera gånger här i kammaren.
Ann Linde (S):
Tack, ledamoten Nissinen! Vi har inte något stöd i riksdagen för en arbetsmarknadsmyndighet. Därför kommer regeringen naturligtvis inte att föra fram det förslaget.
När det gäller den sociala pelaren har vi hela tiden sagt att vi inte anser att det ska vara någon skillnad i kompetens mellan EU-kommissionen och de olika länderna. Jag ser inte rädslan för att detta ska ske.
Ann Linde (S):
Det finns ingen som kan anklaga Socialdemokraterna för att inte stå upp för den svenska modellen. Däremot har arbetsmarknadsfrågorna och de sociala frågorna länge fått stå i bakgrunden i EU.
Detta gjorde att det var absolut nödvändigt att ta initiativ för att få upp dessa frågor så att man sätter människorna före marknaden, som vi kanske lite sloganmässigt brukar säga. Samtidigt är det ju inte konstigt att kommissionen använder sin initiativrätt och lägger fram förslag inom ramen för det som fördraget ger. Det har skett sedan EU bildades.
Det har handlat om rätt till semester, till ett visst antal sovtimmar och så vidare. Det är faktiskt bara positivt. Det betyder inte att kommissionen ska ta över de befogenheter som vi har på nationell nivå. Jag ser det alltså inte på samma sätt. Jag tror att man härmed har fört upp frågorna så att de prioriteras bättre i EU.
Ann Linde (S):
Tack för frågan, ledamoten Damm! I Paris tycker de nog att vi är lite tradiga. Vi har inte de stora visionerna om att vi alla ska gå mot federalism och så vidare. Vi ser mer på de praktiska resultaten och att vi steg för steg går framåt.
Detta är också vad vi kan se i de EU-sakråd som vi har haft om de sex förslag - ett huvudförslag och fem diskussionsförslag - som kommissionen har lagt fram när det gäller hur man ska utveckla EU-politiken. För att sammanfatta det kan man säga att vi är ganska nöjda med hur det är.
Vi vill inte ge mer befogenheter till kommissionen, men vi vill heller inte dra tillbaka det hela så att vi blir en inre marknad som bara sysslar med ekonomi. Vi vill ha det ungefär som det är nu men vill lägga fram konkreta förslag på områden som spelar roll för människor.
Vi kanske inte har samma uppfattning här, men jag tycker verkligen att när vi på det sociala toppmötet satte de sociala frågorna på agendan faktiskt flyttade fram positionerna. Det är många som har sagt detta. På mötena hör jag hela tiden att vi nu har satt de sociala frågorna på agendan på ett sätt som man inte har gjort på kanske 10-15 år.
Svaret är alltså: Nej, vi har inga stora visioner som Macron. Vi vill fortsätta med vårt pragmatiska arbete för att se att det händer saker som förändrar verkligheten för människor steg för steg.
Ann Linde (S):
Tack, ledamoten, för frågan! Det kanske helt enkelt är så att vi ser olika saker som visioner och som pragmatiskt arbete. Givetvis har vi frågor som ligger högst bland våra prioriteringar. Det är jobb, klimat, migration och säkerhetsfrågor. Vi vill inte gå mot mer federalism. Vi har varit med och exempelvis stoppat transnationella listor i Europaparlamentet och så vidare.
Inom de olika områdena ser vi hela tiden vad som inte funkar och var vi behöver driva på. En sak som inte funkar tillfredsställande är, som jag nämnde innan, den digitala inre marknaden. Så sent som i morse kunde vi läsa att Sverige rankas högt när det gäller digitaliseringen medan ett land som Tyskland rankas väldigt lågt.
Detta påverkar möjligheterna till handel, tillväxt och jobb. Vi försöker ta tag i detta och säger att vi måste gå in och skjuta på på olika sätt. Frågan om allierade ser jag som en av mina viktigaste.
I och med att Storbritannien försvinner förlorar vi, som ledamoten sa, kanske vår viktigaste allierade i alla frågor utom social- och arbetsmarknadsfrågor. Därför har jag väldigt medvetet försökt se till att till exempel Tyskland ska vara en av våra viktigaste allierade.
Så sent som i förra veckan hade jag bilateralt besök i Berlin med min motsvarighet. Jag passade naturligtvis också på att vara på handelsministeriet. Han har varit här. Vi har gjort en massa utspel tillsammans. Vi har drivit frågor om konditionalitet tillsammans. Frankrike försöker vi också jobba med. Vi har inte riktigt lika mycket gemensamma åsikter där, men eftersom det är ett stort land är det väldigt viktigt att ha med dem.
Vi jobbar naturligtvis även med våra nordiska grannländer.
Ann Linde (S):
Tack så mycket för frågan, Jens Holm! Här har vi en riktigt stor skillnad i hur vi ser både på handelsavtal och företags rättigheter och på vad handelsavtal och företag betyder för tillväxt och jobb. Det är inte alls orimligt att företag har en möjlighet att se till att de inte blir diskriminerade i länder som de har handel med.
Det kan till exempel gälla att man exproprierar allting som ett företag investerat, som nu har hänt i Kirgizistan, eller att de blir behandlade på ett annat sätt än de inhemska företagen blir behandlade. Det är högst rimligt att man har investeringsavtal. Därför har vi nu 65 bilaterala investeringsavtal mellan Sverige och andra länder.
Det finns naturligtvis möjlighet att bestämma sig för att man inte har en investeringsskyddsdel i ett avtal. Det beror på hur man skriver mandaten. Du nämnde inte Brasilien. Där finns inte heller något investeringsavtal. Det behövs dock för att företagen inte ska bli diskriminerade. När det gäller Kanada finns det tre stämningar på gång. Ett mål har staten vunnit, och två är pågående.
När det gäller det fall som du, och andra med den synpunkt som du har, själv brukar använda, Philip Morris, stämde Philip Morris Uruguay, och där vann Uruguay. Det andra fallet gäller Australien, och där vann Australien därför att det var felaktiga ramar formellt sett för att ta upp det.
Dels är det rimligt med investeringsavtal, dels är det helt överdrivet att ge bilden av att det är de stora stygga företagen som alltid går in och vinner. Tvärtom behöver många svenska företag ett sådant skydd.
Ann Linde (S):
Jag tror att Jens Holm har en helt felaktig syn på vad det handlar om och varför man ska ha det. Man ska ha investeringsskydd för att företagen ska vilja investera i andra länder. Du ska ha möjligheten att inte bli behandlad på ett annat sätt än de bolag som finns i det landet där du investerar. Det är därför man har det. Det är därför Sverige redan i dag har 65 sådana bilaterala avtal.
I de flesta fall är det inte de stora företagen som vinner. Dessutom handlar det om, som Jens Holm påpekar, sådana skydd som redan finns i grundlagen. Men man använder ett skiljedomsförfarande, som man gör i många andra sammanhang och inte bara i handelssammanhang. Det är lättare och mer rättvist.
Man kan bara tänka sig möjligheterna för svenska företag som till exempel har blivit illa behandlade. Du behöver inte ta något u-land. Du kan ta till exempel en stat i USA. De får gå till en delstatsdomstol och se vilken möjlighet de har där.
Det är mycket bättre att du har en separat skiljedomstol där du har separata domare och att frågorna bara hanteras där för att se till att det blir en rättvis skiljedom. Det finns ingenting i avtalen som skiljer sig från vad vi redan har i svensk grundlag. Vi går inte längre.
Vi har hört på kritiken från Jens Holm och andra. Därför har man ändrat sättet som skiljedomstolarna utses på. I Kanada har man tagit bort det som tidigare kallades ISDS och i stället sett till att det blir oavhängiga domare, finns möjligheter att överklaga, och så vidare.
Ann Linde (S):
Jag tackar för frågan, Désirée Pethrus! Jag tycker givetvis att det är kul att komma hit och debattera. När det gäller den reglerade föräldraförsäkringen handlar det om ett minimidirektiv, precis som i många andra frågor. I flera decennier har det funnits områden där man tyckt att EU bör ha ett minimidirektiv.
Det innebär att alla medborgare i EU ska ha en viss rätt, till exempel rätten att inte behöva jobba 24 timmar i sträck utan få ta vilopauser. Nu har man börjat diskutera att ha ett slags minimidirektiv för föräldraförsäkringen. Det är ingenting nytt att EU har den typen av diskussioner.
När det väl finns ett förslag kommer det att behandlas som alla andra förslag och komma tillbaka till rådet och riksdagen för beslut. Detsamma gäller frågan om vård av anhörig och andra frågor som har kommit. Var bör det finnas minimidirektiv? Det är mycket möjligt att ett sådant inte bör finnas för vård av anhörig. Så långt har vi inte kommit över huvud taget.
Men det finns ändå vissa regler som man borde ha gemensamt som ett minimidirektiv. Det gäller till exempel EU-medborgares rätt till semester. Jag tycker inte att det är något konstigt. Med det sagt vill vi inte att man ska göra någon förändring när det gäller kompetenserna hos medlemsstaterna, rådet och kommissionen.