KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lise Nordin (MP):
Jag instämmer fullständigt i att olika länder har olika förutsättningar. Sverige är ett av de länder som har de bästa förutsättningarna och därför borde driva på när vi nu har chansen. Helena Lindahl nämner att i många andra länder har man utmaningar som är mycket större än i Sverige vad gäller jobbsituationen och en ekonomi som är kris, men just de utmaningarna löser vi ju klokast genom att göra den här energiomställningen som kommer att skapa jobb och vara billigare än alternativen.
Precis de argument som Helena Lindahl framför här talar för att Sverige skulle stå upp för bindande mål om förnybar energi och energieffektivisering. I regeringens ståndpunkt står det att man vill att klimatmålen ska uppfyllas på ett kostnadseffektivt sätt. Som Helena Lindahl sade i sitt anförande ser vi redan i dag att det är den förnybara energin som är den billigaste att bygga ut och ersätta fossil energi med.
Och energieffektivisering är det allra billigaste sättet att minska energikostnaderna för både hushåll och företag. Än en gång undrar jag: Varför ställer sig inte regeringen bakom de länder som vill ha bindande mål för förnybar energi och energieffektivisering? Jag lyckas efter en timme av den här debatten inte få någon som helst klarhet i varför regeringen inte ansluter sig till de mer ambitiösa länderna inom EU.
Lise Nordin (MP):
Mats Odell säger i sitt anförande att Sverige har lyckats väl med klimatutmaningen. Jag och Miljöpartiet delar inte bilden av att vi kan slå oss till ro när vi i Sverige har klimatutsläpp per capita som är långt över vad som är globalt hållbart. Vi har väldigt långt kvar att gå. Däremot instämmer jag med Mats Odell när han säger att en av de största klimatutmaningarna för svensk del är att minska trafikens utsläpp.
Där välkomnar jag Kristdemokraterna och regeringen att ställa sig bakom Miljöpartiets förslag om kraftigt utökade resurser till att bygga järnväg och att låta bönder producera biogas. Men något sådant har jag inte sett ännu. Mats Odell säger också att Sverige har en i princip koldioxidfri elproduktion. För det första stämmer inte detta. Konsumentverket fällde för några år sedan Eon för det påståendet, eftersom kärnkraften har ganska stor klimatpåverkan i hela sin livscykelkedja.
För det andra utgår ett sådant resonemang från att Sverige skulle vara separerat från den övriga energimarknaden i Europa.
Men för varje år som går får vi en alltmer integrerad energimarknad, och i dag skulle Sverige kunna göra ett viktigt klimatbidrag om vi ökar vår produktion av förnybar energi för export och om vi minskar vår energianvändning genom att använda energin smartare så att vi därmed också kan utöka exporten av förnybar energi till övriga länder. Mats Odell säger att det behövs en fördjupad analys. Det har vi nu hört från samtliga representanter för alliansregeringen.
Men vi vet fortfarande inte vad det är som ska analyseras vidare. Jag får känslan av att det används som en ursäkt för att inte behöva göra någonting. Regeringen skriver ju själv i sin ståndpunkt att det bindande målet om förnybar energi den här perioden har varit viktigt för att nå den positiva utvecklingen av förnybar energi. Vad, Mats Odell, är det vi behöver studera vidare för att kunna ställa oss bakom bindande mål för förnybar energi och energieffektivisering?
Lise Nordin (MP):
Det var det mest kreativa uttalandet jag har hört på hela dagen. Jag noterar att Mats Odell kompenserar frånvaro av svar på min fråga med ett brandtal för kärnkraften. Min fråga var: Vilken analys är det som regeringspartierna tycker saknas för att ställa sig bakom bindande mål om förnybar energi? Jag tror inte att jag hörde Mats Odell säga ett ord om förnybar energi eller energieffektivisering, det som vi diskuterar här i dag. I stället hänvisar Mats Odell till teknikutveckling.
Jag undrar om Kristdemokraterna har missat den teknikutveckling som sker runt om i Europa. Försöken att bygga ny kärnkraft kommer att ge dyrare el än vad dagens vindkraft kan leverera. Det pågår just nu en utredning hos Energimyndigheten som ska se över hur Sverige skulle kunna nå ett hållbart energisystem där ett av scenarierna blir 100 procent förnybar energi.
Vi har många gånger i denna kammare diskuterat frågan om hur vi i det svenska energisystemet kan hantera en större andel av intermittent, alltså förnybar, energi. Det finns forskarrapporter som visar att det inte är någon utmaning.
Vi har i dag också nämnt att det inom EU pågår en process med att tillåta statsstöd till kärnkraft, så visst finns det en väldigt tydlig koppling att EU nu riskerar att öppna för länder som Storbritannien som vill ge stora subventioner till att bygga kärnkraft. Det är också länder som är emot bindande mål för förnybar energi.
Jag gör ett nytt försök, herr talman, och frågar Mats Odell: Vad är det som alliansregeringen tycker behöver utredas vidare för att Sverige ska kunna ansluta sig till de medlemsländer som ser att förnybar energi och energieffektivisering är avgörande för att nå våra klimatmål?
Lise Nordin (MP):
Det gör mig glad att Moderaterna via Cecilie Tenfjord-Toftby talar väl om PFE-programmet och ser den fantastiska besparing som har skett och den succé som även industrin säger att programmet inneburit. Däremot instämmer jag inte i det resonemang som Cecilie Tenfjord-Toftby för om kostnader för energieffektivisering. De åtgärder som vidtagits via PFE-programmet har varit lönsamma både för industrin och för samhället i stort.
Det har inte varit tal om någon kostnad, utan om ett vinn-vinn för alla inblandade parter. Även Internationella energibyrån talar i sin nya prognos, World Energy Outlook , om att det är redan lönsamma effektiviseringsåtgärder som man förespråkar. Ifall de åtgärder som redan i dag är lönsamma vidtas menar man i IEA att vi kommer långt närmare tvågradersmålet. Det handlar alltså om lönsamma åtgärder som i dag inte vidtas.
För att de ska vidtas menar all expertis att det behövs politiska styrmedel. Den diskussion vi har i dag om detta specifika effektiviseringsprogram tycker jag bör ses i ljuset av den större diskussionen om hur man ser på behovet av att använda energi smartare. Regeringen har hittills inte varit särskilt pådrivande i EU-sammanhang. Låt mig påminna om att EU har ett mål att minska energianvändningen med 20 procent.
Den svenska regeringen har i stället presenterat en prognos om ökad energianvändning för EU-kommissionen. Därför studsade jag när jag hörde Cecilie Tenfjord-Toftby säga att Sverige ligger bättre till för att nå målet än många andra länder. Eftersom Sverige är det land i EU som enligt prognoserna kommer att öka energianvändningen allra mest undrar jag på vilket sätt Moderaterna och Cecilie Tenfjord-Toftby menar att Sverige ligger bättre till för att nå målet än andra. Min bild är att vi ligger sist.
Lise Nordin (MP):
Cecilie Tenfjord-Toftby tycks vara överens om att för att den svenska industrin ska överleva måste vi jobba mer med energieffektivisering för att klara oss i den globala konkurrensen. Då är det inte rimligt att det går åt mer energi att tillverka en svensk produkt än en produkt i ett annat land. Låt mig ge ett exempel för att visa på potentialen. Volvos fabrik i Torslanda lärde sig för några år sedan att deras kolleger i belgiska Gent tillverkade exakt samma bil med hälften så mycket el.
Självklart är det en konkurrensnackdel för Sverige om vi gör av med dubbelt så mycket el för att tillverka samma bil som i ett annat europeiskt land. Det finns väldigt mycket att göra. I regeringens budgetar har det under flera år skett en kraftig nedskärning av stödet till energieffektivisering. Totalt sett är det en halvering av det ekonomiska stödet till hushåll och företag för att använda energi smartare.
PFE-programmet bör ses som ett steg i den ambition som regeringen tydligen har att fortsätta att minska stödet till energieffektivisering.
Min fråga till Moderaterna och Cecilie Tenfjord-Toftby blir: Hur anser regeringen att Sverige ska bidra till EU:s mål om 20 procent minskad energianvändning genom att tvärtom beräkna en ökad användning av energi och slopa program som PFE-programmet utan att presentera något alternativ?
Lise Nordin (MP):
Alliansregeringen tycks följa EU när det passar. EU har satt ett mål om minskad energianvändning med 20 procent. Den svenska regeringen har tvärtom ett mål om att öka energianvändningen. Vad det gäller det övergripande målet om en minskad energianvändning väljer alltså den svenska regeringen att inte gå EU:s väg. Men vad gäller att slopa det mest effektiva programmet för energieffektivisering är man väldigt noggrann med att inte stöta sig med EU.
Vi har i dag hört representanter för regeringen hänvisa till Riksrevisionens granskning. Självklart står Miljöpartiet bakom en granskning av de åtgärder som har gjorts och huruvida de är effektiva. Men att låta Riksrevisionen vara de som ska ta fram nya idéer tycker jag låter oroväckande. Att hela tiden hänvisa till att Riksrevisionens granskning är det som nu ligger i röret i väntan på politiska förslag för energieffektivisering tycker jag låter oroväckande.
Är det så att regeringen saknar idéer för energieffektivisering? Helena Lindahl sade tidigare i denna debatt att det inte alls är så att regeringen inte är intresserad av energieffektivisering och gav bilden av att det minsann finns flera åtgärder. Men om vi tittar på vad som ligger i årets budget och vad regeringen har fört för politik i de budgetar man har lagt fram medan man har styrt ser vi att det är en halvering av det ekonomiska stödet till energieffektivisering.
Det är i årets budget hälften så mycket pengar till energieffektivisering som det var innan den här regeringen tillträdde. På vilket sätt innebär slopandet av energieffektiviseringsstöd - PFE är ett av dem, men det finns många fler som har slopats eller har skurits ned - att Sverige bidrar till EU:s mål om 20 procents minskad energianvändning?
Lise Nordin (MP):
Miljöpartiet tycker att den här debatten är alldeles för viktig för att förminskas till att vinna billiga poänger. Att energieffektivisera är den absolut viktigaste pusselbiten för att snabbt kunna nå våra klimatmål och nå målet om 100 procent förnybar energi. Ibland undrar jag om regeringen tycker att det är alldeles för långt till Danmark. Danmark lyckas med mycket av det som Sverige skulle behöva dra lärdom av.
Medan den svenska regeringen hävdar att nettodebitering, alltså rätten för privatpersoner att sälja el, inte är förenligt med EU-regler lyckas Danmark. När den svenska regeringen säger att energisparprogram till industrin inte är möjligt att förena med EU-regler lyckas Danmark. När den svenska regeringen säger att kärnkraft har en roll i framtidens energisystem lyckas Danmark över partigränserna enas om ett mål om 100 procent förnybar energi.
Jag håller inte med Centerpartiet och Helena Lindahl om att Sverige har ambitiösa mål för energieffektivisering när Sverige har skickat en prognos om ökad energianvändning till EU-kommissionen. Sverige är, herr talman, en av bromsklossarna i att nå EU:s mål om 20 procents minskad energianvändning därför att man inte ställer upp på det målet.
I stället vill man öka energianvändningen, och det är utifrån det som man nu bör se dagens fråga om att regeringen vill slopa PFE-programmet och i dag inte har något förslag till alternativ. Om vi ser till de budgetar som läggs fram halveras stödet till energieffektivisering. Regeringen har haft många år på sig att titta på fler förslag för energieffektivisering. Hittills har man dock inte levererat, utan vad vi i stället ser är ett halverat stöd i budgetarna till energieffektivisering.
Lise Nordin (MP):
Jag tackar energiminister Anna-Karin Hatt för svaret, även om svaret förstås har kommit i ett annat ljus i och med dagens nyhet. I dag firar alla vi som ser möjligheten till ett helt förnybart energisystem. I morse nåddes vi av nyheten att Energimyndigheten kommer att utreda ett helt hållbart och därmed förnybart energisystem.
Min ursprungliga fråga till regeringen var om man kommer att låta utreda 100 procent förnybar energi. Ett sådant direktiv har inte kommit från regeringen, men Energimyndigheten tycks inse allvaret i frågan och har i dag meddelat att man kommer att göra en omfattande utredning.
Energimyndighetens generaldirektör Erik Brandsma säger i dag att det ligger i myndighetens ansvar att initiera utredningar som är viktiga för verksamheten. När regeringen beslutade att ta fram Färdplan 2050 om den framtida klimatpolitiken var direktivet att man skulle förutsätta ny kärnkraft. Det har inte funnits någon plan för hur Sverige ska kunna klara energiförsörjningen utan kärnkraft.
Därför har nu Energimyndigheten sagt att det även behövs en plan utan kärnkraft. Jag citerar Erik Brandsma, generaldirektör för Energimyndigheten: "Vad händer om ingen vill investera i ny kärnkraft?" När Alliansen misslyckats med en plan för att ersätta den gamla kärnkraften är det väldigt välkommet att Energimyndigheten nu tar ansvar och gör denna utredning.
Trots den glädje jag känner i dag är det under all kritik att Alliansen har motarbetat detta initiativ. Oppositionen har vid flera tillfällen begärt att regeringen ska låta utreda hur och när Sveriges energisystem kan bli 100 procent förnybart.
Senast skedde det den 18 december 2012 i denna kammare, då Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet i en gemensam reservation krävde att Energimyndigheten ska få ett uppdrag att utreda 100 procent förnybar energi.
Det tycks som att Alliansen är ensamma om denna bild när nu till och med Energimyndigheten inser att det behövs en plan för hur Sverige ska ersätta de gamla kärnkraftverken.
När Internationella energibyrån, IEA, var i Sverige i förra veckan för att lämna sin utvärdering av den svenska energipolitiken fastslog man att det saknas en plan för att ersätta dagens kärnkraftverk samt att den första svenska reaktorn måste avvecklas av åldersskäl 2022 och den sista 2030. Chefen för IEA frågade: What are you going to do? Alltså: Vad ska ni göra?
IEA:s chef fick också frågan hur hon ser på ett helt förnybart energisystem, och hon svarade: Why not? Alltså: Varför inte? I dag vet vi att all Sveriges energi kan komma från förnybara källor som sol, vind och vatten. Det som behöver utredas är hur och när vi ska göra detta. Jag hoppas att energiminister Anna-Karin Hatt är lika glad som jag och Miljöpartiet över att Energimyndigheten nu kommer att se över hur Sverige kan nå detta mål.
Lise Nordin (MP):
Jag hade hoppats och trott att energiminister Anna-Karin Hatt skulle uttrycka en lite större entusiasm och glädje över den utredning om ett helt hållbart energisystem vi nu ser fram emot. När jag nu hör svaret från Anna-Karin Hatt drar jag slutsatsen att regeringen saknar energipolitik. Anything goes; det finns ingen plan för den avveckling som måste ske ganska snart - 2022. Det är om nio år.
Enligt Internationella energibyrån behöver Sverige en plan för hur vi då ska ha ett energisystem som klarar bortfallet när kärnkraften börjar bli gammal och skruttig och måste avvecklas av åldersskäl. Jag tror att Energimyndigheten är fullt medvetna om denna utmaning och att det är därför man nu tillsätter en utredning om hur vi kan ha ett hållbart och förnybart energisystem. Det är olyckligt att regeringen, troligtvis på grund av sina interna oenigheter, inte vågar stå bakom att det behövs en plan.
Vi kan i Ekots nyhetsrapportering i dag läsa och höra hur kärnkraften tappar mark i Europa. Man är runt om i Europa genuint orolig för att 150 av de 180 reaktorer som i dag finns kommer att behöva avvecklas inom 20 år. Det finns bara planer på att bygga 14 nya. Det behövs en plan för vad som ska ta vid, för både den svenska och den europeiska kärnkraftsparken är väldigt gammal.
I går fick jag i denna kammare möjlighet att fråga näringsminister Annie Lööf hur hon ser på en utredning om ett helt förnybart energisystem. Jag blev väldigt förvånad över Annie Lööfs svar att detta är en symbolhandling och en symbolpolitik. Jag tycker att det är mycket viktigare än en symbolhandling att myndigheten nu ska ta detta stora grepp och ta ansvar för hur Sverige kan ha en plan för ett helt förnybart energisystem.
Anna-Karin Hatt säger att andelen förnybar energi växer så det knakar. Jag är väldigt glad att den förnybara energins andel ökar, men jag är oroad. Alla prognoser pekar på att utbyggnadstakten håller på att avta. Den senaste prognosen från Svensk Vindenergi visar att det i år beräknas byggas hälften så mycket vindkraft som förra året.
En stor del av förklaringen är att det inte finns någon tydlig politik från regeringen för vilka investeringar som nu behöver göras för att ersätta den svenska kärnkraften, som behöver börja avvecklas 2022. Det saknas en plan. Energimyndighetens generaldirektör Erik Brandsma sade nyligen i en intervju att Energimyndigheten arbetar för ett hållbart energisystem.
Jag tycker inte att kärnkraft är en del av ett sådant system, fortsätter han. Det finns uppenbarligen väldigt olika uppfattningar mellan Energimyndigheten och de fyra partierna inom alliansregeringen. Jag och Miljöpartiet tycker att den svenska energibranschen förtjänar tydligare besked än så.
Jag förväntar mig att den utredning som Energimyndigheten nu ska göra kommer att få konsekvenser för den energipolitik som den här regeringen bedriver.
Lise Nordin (MP):
Jag undrar vad regeringens svar är på den tydliga fråga som den internationella energibyrån IEA ställde: What are you going to do? Vad ska ni göra med anledning av att den första reaktorn behöver stängas 2022? Jag har inte lyckats höra något svar på vad regeringens plan är. Man hoppas på den förnybara energin eller att någon vill investera i kärnkraft, men det finns inga besked om hur Sverige ska ha en tillförlitlig elförsörjning efter 2022. Det är om nio år.
Det finns ett flertal oberoende studier som visar hur Sverige kan nå 100 procent förnybar energi. Men på grund av interna oenigheter inom regeringen tycks vi inte få något svar på hur vi ska ersätta den gamla kärnkraften. Alliansen har helt enkelt misslyckats med att ta fram en plan, och så kallar man det för planekonomi.
Det tycker jag är ganska osmakligt när hela den svenska energibranschen väntar på besked om vilka investeringar vi behöver göra för att kunna ha en hållbar och tillförlitlig elförsörjning när dagens gamla kärnkraftsreaktorer behöver avvecklas. Det är tydligt att vi står inför ett vägval, och det gör hela Europa. Ska vi investera i ny kärnkraft, eller ska vi ställa om mot ett energisystem med bara förnybart?
Där önskar jag att den svenska regeringen kunde vara lika tydlig som den danska och få med sig samtliga partier i en överenskommelse mot målet 100 procent förnybar energi. Jag hoppas att regeringen kommer att ta Energimyndighetens uppdrag på allvar och den slutsats den kommer att komma fram till om hur Sverige kan nå ett hållbart energisystem. För Miljöpartiet är det tydligt att det behövs en energipolitik som visar vart vi är på väg.
Där har regeringen hittills misslyckats. Som tur är har vi en myndighet som har vågat visa större mod än vad Centerpartiet gjort och tittar på det hållbara energisystemet. Det välkomnar jag.
Lise Nordin (MP):
När jag vaknade i morse var jag orolig för klimatet och våra barns framtid. Jag måste säga att jag blir ännu mer orolig när jag hör den ansvariga ministern för ett av de länder som förväntas vara pådrivande, när det inte finns en tydligare plan för den framtida energi- och klimatpolitiken.
Den som lyssnade riktigt noga hörde att Anna-Karin Hatt sade att Sverige var mycket tydligt i Bryssel med att vi vill se ett övervägande av förnybara energi- och effektiviseringsmål. Man var alltså inte tydlig med att man vill ha målen; man vill ha en konsekvensanalys. Miljöpartiet visste redan innan att ett mål om förnybar energi och energieffektivisering är viktigt för att stärka arbetet mot ett hållbart energisystem och för att nå våra klimatmål.
Nu har även EU-kommissionens konsekvensanalys visat detsamma, den analys som regeringen tydligen väntade på. EU-kommissionens analys säger att det behövs tre mål för att på bästa sätt minska utsläppen, minska kolkraften och minska kostnaderna för importerad energi.
Vad mer vill regeringen ha som underlag för att ställa sig bakom de progressiva länder som vill se tre mål för en tydlig klimat- och energipolitik? I dag vid lunch rapporterade Ekot att de har tagit del av ett internt dokument från departementet där det står att regeringen överväger att släppa målen om energieffektivisering och förnybar energi. Det vore jättebra om energiministern kunde ge besked om ifall det stämmer.
Nu ser vi nämligen att allt fler ställer sig bakom linjen att det behövs tre mål. Nyligen beslutade EU:s båda utskott för miljö och energiindustri att det behövs tre bindande mål. Förra veckan kom en viktig debattartikel där representanter från svenska facket, näringslivet, Svenska kyrkan och flera miljöorganisationer också sade att det behövs tre mål.
Åtta länder har uppvaktat EU-kommissionen med att det behövs tre mål. I den här kammaren är vi tre partier som tydligt säger att vi vill se tre mål. Jag tror att även Anna-Karin Hatt vill se tre mål. Jag vet att hon tidigare har skrivit debattartiklar om hur viktigt det är med tre mål. Jag tror alltså inte att problemet ligger där utan hos andra partier inom regeringen.
Jag skulle vilja fråga Anna-Karin Hatt: Vad kan jag och alla de aktörer som vill se tre bindande mål som den svenska regeringens ståndpunkt i den pågående striden i EU göra för att hjälpa till att övertyga de i din regering som ännu inte övertygade?
Lise Nordin (MP):
Det förslag som EU-kommissionen kommer att presentera nästa vecka är ett resultat av de inspel som alla medlemsländer har gjort. I det arbetet har den svenska moderatledda regeringen valt att stå helt passiv och ännu inte ha en åsikt. De inspel som många länder har gjort om behovet av förnybar energi och energieffektivisering påverkar förstås det förslag som läggs fram. Den nuvarande svenska regeringen har valt att stå passiv bredvid trots att riksdagen började behandla frågan förra våren.
Redan då sade tre partier tydligt att det behövs tre bindande mål. Låt mig få påminna om den utveckling som just nu pågår i Europa. Kolanvändningen ökar i många länder. Även i Sverige ökar kolanvändningen. Det finns inte tid att slå sig till ro och göra som regeringen, säga att vi väntar med vårt svar.
Det behövs ett agerande nu om det ska finnas möjlighet att få till stånd ett ambitiöst klimat- och energiramverk till 2030. När regeringen står och passivt tittar på den kamp som nu pågår i EU ansluter den sig till de länder som vill bygga ny kolkraft och subventionerad kärnkraft.
Jag tror att Anna-Karin Hatt vill detsamma som jag och Miljöpartiet, att det ska finnas tre bindande mål, men vi ser att regeringen är passiviserad eftersom den är så oense om dessa mål. Anna-Karin Hatt har flera gånger återkommit till att det behövs en tydlig konsekvensanalys av tre mål. Den finns ju på bordet. Den egna myndigheten säger att det behövs tre mål för att vi ska få ett hållbart och konkurrenskraftigt energisystem.
EU-kommissionens konsekvensanalys pekar också på vikten av tre mål. Jag kan bara beklaga att regeringen inte står upp för att det behövs tydlighet för att vi ska klara klimat- och energiutmaningen. Min sista fråga till ministern blir: Är det sant att regeringen överväger att släppa målen om förnybar energi och energieffektivisering?