Ardalan Shekarabi (S):
I den här frågan tror jag att det är viktigt att backa lite och se vad som har hänt för att utgå från fakta. I slutet av 60-talet lades den andra utredningen av länsindelningen fram.
I den utredningen konstaterades det att landstingen inte hade tillräckligt stor volym på verksamheten eller tillräckligt stort underlag i befolkningen för att kunna bedriva en effektiv verksamhet som motsvarar behoven och kraven i det moderna samhället. Detta satte igång förändringsarbetet, och på 70-talet bildades Stockholms läns landsting runt Stockholm.
Debatten tog fart under 80- och 90talen och ledde till att vi fick stora regioner runt Göteborg och Malmö - Västra Götaland och Skåne. Dessa positiva förändringar ledde till att den dåvarande regeringen tillsatte Ansvarskommittén, som fick i uppdrag att titta på regionaliseringen av hela Sverige.
Det var en parlamentarisk utredning som 2007 föreslog en regionalisering av hela Sverige, inte bara runt storstäderna. Flera av allianspartierna som då satt i regeringen drev regionaliseringen av Sverige, men ett av partierna - jag säger inte vilket - blockerade förändringen. Man blockerade inte bara bildandet av storregioner utan faktiskt också regionalisering av det regionala utvecklingsansvaret.
Den decentraliseringsreform som landstingen ville ha blockerades i flera län. Efter maktskiftet 2014, herr talman, uppvaktades denna regering av en enig styrelse i Sveriges Kommuner och Landsting som bad oss att inleda en process och leda processen i samråd med de berörda landstingen och kommunerna.
En enig styrelse i Sveriges Kommuner och Landsting gjorde detta för att den såg att den nuvarande strukturen i landstingen inte motsvarar de behov vi kommer att ha i framtiden. Svaret på utmaningarna är inte bara skattehöjningar, herr talman. Staten, landstingen och kommunerna har ett ansvar att ständigt effektivisera och modernisera. Vi har inte oändligt med resurser. Och tittar vi på utvecklingen inom sjukvården ser vi att gör vi ingenting kommer vi inte att klara av att ge medborgarna den sjukvård som de har rätt till.
Då återstår frågan om strukturförändringar, och denna regering har hörsammat den uppmaning vi fick av Sveriges Kommuner och Landsting. Utöver detta, herr talman, har vi haft en stor och omfattande reform i den statliga sektorn. Medborgarna i Sörmland och i Uppsala län har aldrig fått ge sina synpunkter på strukturförändringarna i staten, där samtliga statliga myndigheter har sina egna unika regionala indelningar.
Arbetsförmedlingen har en regional indelning, polisen en annan, Migrationsverket en tredje och Försäkringskassan en fjärde. Dessa myndigheter ska då samordnas med kommuner och landsting i Sveriges decentraliserade förvaltningsmodell. Staten har blockerat förändringar. Därmed har vi fått den asymmetri som vi nu har i den statliga organisationen.
Om vi menar allvar med att koordinera den offentliga sektorn i syfte att effektivisera resursanvändningen och i syfte att skapa god tillväxtmöjlighet i hela landet, inte bara i storstadsregionerna, måste vi ta tag i denna fråga. Sedan är det massor av svåra frågor som måste hanteras. Det är därför vi har förhandlingspersoner och en utredning. Det handlar om den allmänna opinionen och om de synpunkter som finns hos de berörda landstingen och kommunerna.
Men regionaliseringen är inte ett hot mot demokratin i Sverige. Det är snarare tvärtom. Regionalisering och decentralisering av vår välfärdsmodell är styrkan i det svenska välfärdssamhället. Den bör bejakas, och jag är glad över att det finns fler partier som utgår från en regionalisering.