Carl Schlyter (MP):
Vad intressant att det hände någonting precis efter min interpellation! Jag vet inte om det finns någon koppling, men det är trevligt att saker händer. Det är ett väldigt bra besked ministern nu ger här om att man börjar i Västerbotten på måndag, men jag förstår inte varför man måste utvärdera innan man går vidare.
Det ministern säger om att anställda får problem när deras namn står på en rapport har jag inte hört förut, men jag tror att alla jag känner i miljörörelsen är mer intresserade av innehållet än av namnet på den som har gjort innehållet. Om det är nödvändigt att stryka namnet spelar det ingen roll. Vad alla jag har kontakt med vill är att få tillgång till den information som ligger till grund för avverkningsanmälningar.
Kritiken från de avverkningsplanerare som jag refererade till kommer från människor som arbetar på Sveaskog och som känner en stress - vilket också är en arbetsmiljöfråga - över att man har krav på sig att ha så höga avverkningskrav, bland annat på grund av vinstkravet, att det inte finns tid att göra de naturvärdesbedömningar man har att göra.
Sedan finns det också nedklassningar av områden - av okända skäl, eftersom många av rapporterna inte är publicerade. Det är därför det är så viktigt, om vi ska ha den här dialogen, att allt publiceras före avverkning.
Det är som sagt inte vem som har gjort det utan vad som händer som är det viktiga, och jag hoppas att vi kan enas om att alla skulle tjäna på att naturvärdesbedömningarna blev offentliga så snart det är möjligt och att vi säkerställer att de alltid finns. Det bästa sättet att göra det är att se till att de blir offentliga. Vi har nämligen allvarliga problem - faktiskt.
Ministern kanske inte kan tacka mig för frågan, men jag tror att många i Sverige skulle glädjas över min fråga om den ledde till att Sveaskog faktiskt skyddar de områden som är av riksintresse för friluftslivet. Vi kan titta på Götaland. Det finns tolv kommuner i Småland som har mindre än 1 procent skyddad skog. I många av de kommunerna äger Sveaskog mycket mark.
I många kommuner har Sveaskog ekoparker. Att vi nu avverkar dem, och att Sveaskog för att nå avkastningsmålen går in och avverkar i kantzoner med mycket höga naturvärden, är allvarligt.
Att publicera allting så att vi kan ha en bra dialog om vilka ställen det finns mest skyddsvärd natur på är alltså bra, men vad jag inte tycker att jag fick svar på är frågan om ministern tänker se till att Sveaskog får ett uppdragsmål så att ambitionen att vara ledande på naturvårdsområdet tydligt följs upp och efterföljs.
Jag undrar också om ministern anser att man ska ställa krav på Sveaskog att ha en internrevisor så att de själva kan upptäcka brister i styrningsstruktur. Det handlar om huruvida vi vill att Sveaskog ska leverera sitt samhällsuppdrag, och det vill väl egentligen alla. Det är väldigt värdefullt för alla svenskar att ha tillgång till och kunna uppleva naturen. Vi kommer inte att vilja rädda naturen om man inte sätter namn på det man vill skydda.
Det har ett stort värde för Sverige, och för Naturvårdsverkets arbete med Naturum och liknande, att människor känner till vad det är de ser i skogen. Jag har fått mycket större lust att rädda en reliktbock, en tallticka, en blomkålssvamp eller en tretåig hackspett efter att ha fått veta namnet på dem och kan känna igen dem när jag ser dem i skogen. Jag hoppas att alla svenskar kan få den upplevelsen för all framtid.