KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annelie Enochson (KD):
Det är som sagt inte första gången vi debatterar bortrövade barn i den här kammaren. Skillnaden är dock stor mot de förra gångerna. Nu har vi en ny utrikesminister som har visat stort engagemang för utsatta grupper, inte minst i samband med det som hände på Balkan. Jag blev involverad i denna svåra problematik när jag engagerade mig i de fem Krantzbarnen som kidnappades till Gaza. Detta var under hösten 2005.
Jag var då i Israel tillsammans med mamman Elisabeth, och vi försökte där påverka de palestinska myndigheterna och vårt eget generalkonsulat i östra Jerusalem att mer aktivt engagera sig i att få ut barnen. Det var också väldigt många här i Sverige som engagerade sig.
Den palestinske pappan hade tagit de fem barnen till Gaza och anmält dem som palestinska flyktingar, vilket innebar att han fick ut pengar för att han hade fem barn som var palestinska flyktingar. Så kan det också gå till ibland när Unrwa sköter saker. Just det här fallet fick ett lyckligt slut. Barnen kom hem till Sverige på juldagen 2005, och pappan blev fälld för bland annat olagligt frihetsberövande.
Men det finns fortfarande många, framför allt kvinnor, som fortfarande kämpar. Jag får med tillstånd berätta om Annika Pezu som fick sin lilla sjuåriga flicka Konstadina bortrövad till Grekland i augusti 2003. Ungefär ett år senare, våren 2004, dömde en grekisk domstol att fadern skulle ha vårdnaden om flickan.
Detta skedde trots att flickan är uppvuxen och har gått i skola i Sverige, att mamman har ensam vårdnad om barnet och att föräldrarna aldrig har varit gifta med varandra. Det finns bara ett begrepp för detta, och det är kidnappning av ett oskyldigt barn. Jag har fått följa Annika Pezu under de här åren, och jag är djupt upprörd över det sätt som UD har behandlat henne och det här fallet på. Det finns andra fall också, men det är det här fallet jag har lov att nämna.
Glädjande nog fattade utrikesutskottet och konstitutionsutskottet ett enigt beslut om ett tillkännagivande till regeringen utifrån min motion som berör bortrövade barn.
Följande står att läsa i betänkandet från i höstas: "Skyddet och respekten för de mänskliga och medborgerliga rättigheterna hos en av de svagaste och mest utsatta grupperna i samhället - barnen - måste, enligt utskottets uppfattning, utgöra en kärnuppgift för berörda svenska myndigheter och ärenden som rör bortförda barn prioriteras.
Regeringen bör mot denna bakgrund göra en översyn av hur handläggningen av denna typ av ärenden kan förbättras och effektiviseras samt därefter i lämplig form informera riksdagen om resultaten av en dylik översyn. . Regeringen ges till känna vad utskottet ovan anfört." Ett år är en lång tid i de här barnens liv.
Min fråga till utrikesministern är därför: Hur ser tidsplanen ut för denna översyn?
Annelie Enochson (KD):
Jag vill nämna några saker som jag hade uppe i min motion som man tillkännagav och ställde sig bakom både i utrikesutskottet och i konstitutionsutskottet. Det var saker som jag har fått veta vid kontakter med föräldrar och som är oerhört viktiga. Jag vill nämna tre av dem, eftersom jag vet att detta kommer till protokollet. Förhoppningsvis kommer Utrikesdepartementet att läsa det med stort intresse.
Den första är att man från UD ska få en personlig handläggare som ska vara anträffbar och ha informationsplikt att minst var fjortonde dag informera om hur långt ärendet har kommit. Som jag förstått är det där en väldigt stor brist. Föräldrarna känner att de inte har den kontakten. Handlingsplanen och hur den ska läggas upp ska göras i samråd med föräldrarna. Den tredje är att de berörda ambassadörerna ska hjälpa till att översätta material åt föräldrarna utan kostnad.
Anledningen till att jag säger det är, något som också Göran Lindblad tog upp och som är väldigt viktigt, att många av de här, speciellt mammorna, har väldigt dålig ekonomi. De får rådet av UD att ha en advokat i Sverige och en advokat i det land där de tror att barnet finns. Alla vet inte i vilket land barnet finns. Vi har exempel på det också. Där fick man leta i ett antal olika länder och där man till slut hittade fadern mördad i ett land dit han hade tagit med sig barnet. Därför är det så viktigt att man får den hjälpen.
Väldigt många föräldrar ligger också på gränsen till att kunna få rättshjälp, och det innebär att detta blir en oerhörd kostnad förutom den enorma emotionella kris som de här mödrarna kommer in i. Jag vill avsluta med att önska utrikesministern lycka till med denna översyn, och jag hoppas att det kan gå fort. Vi vet att det är många barn och föräldrar, både i Sverige och utomlands, som inget annat önskar än att återförenas.
Annelie Enochson (KD):
Trafikutskottets betänkande nr 10 handlar om vägtrafikens miljöanpassning. I betänkandet behandlas 31 yrkanden från 19 motioner som lämnades under den allmänna motionstiden. Om man tittar i EU:s officiella statistik ser man att transporternas andel av den totala energianvändningen uppgick till nästan 31 procent år 2005. Av detta var vägtrafikens andel 82 procent.
Ser man till transportsektorns andel av koldioxidutsläppen i Europa är det samma år drygt 27 procent. Av detta var vägtrafikens andel nästan 72 procent. Alltså är vägtrafikens miljöpåverkan betydande.
I Sverige har vi beslutat att de övergripande transportpolitiska målet ska vara att säkerställa en samhällseffektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. I Sverige är situationen att transportsektorn står för över 40 procent av de svenska utsläppen av växthusgaser och att andelen ökar.
Hur kan vi då jobba långsiktigt med att få ett hållbart samhälle och få ned utsläppen av växthusgaser? Här är förvaltarskapstanken viktig. Miljön och naturresurserna måste förvaltas ansvarsfullt så att goda livsbetingelser inte äventyras och så att kommande generationer också får del av dem.
I betänkandet redovisas en del av de utredningar som regeringen har på gång och även vad som sker inom EU på detta område för att uppnå ett långsiktigt hållbart samhälle. Nämnas kan Klimatberedningens rapport som lämnades i mars i år. Där har man redovisat en handlingsplan för att kunna uppnå de av EU och Sverige antagna klimatmålen till 2020.
Dessa mål innebär att man ska minska växthusgaserna med minst 20 procent jämfört med år 1990 och att man ytterligare ska förbättra energieffektiviteten med 20 procent samt öka andelen av förnybar energi till 20 procent av de totala energikällorna och andelen biobränsle till 10 procent på motorbränslemarknaden inom hela EU.
Energieffektivitetsutredningen har i ett delbetänkande den 11 mars i år identifierat ett 30-tal möjliga styrmedel för att energieffektivisera. Till detta kan nämnas det samarbete som tillkännagavs i mars mellan svensk fordonsindustri och svensk kraftindustri för att gemensamt utveckla och ta fram nästa generations miljöbilar.
På lokalt plan kan också nämnas det positiva samarbete som även det inleddes i mars om stolpar för laddning av elbilar och elhybridfordon i Stockholms stad mellan staden, Fortum och Toyota. Med denna korta introduktion vill jag överlämna betänkandet till kammaren och ledamöterna för debatt.
Annelie Enochson (KD):
När det gäller den första frågan tycker jag att exemplet med miljödifferentierade farledsavgifter är väldigt positivt. Man går vidare i den utvecklingen. Jag tänker ändå svara som så att vi utreder frågan. Jag kan inte ge mer besked till Karin Svensson Smith om huruvida de ska bära sin egen kostnad. Vi tittar på det. Det är en fråga som ingår i denna utredning. Jag vill inte förekomma den.
När det gäller PSSA och 0,5-1 procent svavel är det absolut inte bra. Det är ingen som tycker det, precis som Karin Svensson Smith säger. Men jag sade att jag tror att sjöfarten är miljömedveten. Det kan man tycka går stick i stäv. Det kanske det gör. Det är också en näring som är inriktad på att få vinst. Man tar då det som är billigast.
Jag anser att det är väldigt tråkigt att det är så samtidigt som jag vet, som du också sade i ditt anförande, att infrastrukturen ligger där redan. Man är medveten om att det är där man har sin näring. Man vill ha en sjöfart som är bra, att man kan fortsätta att köra, och man vill inte smutsa ned. Jag får bekräfta det som står i vårt betänkande. Tyvärr är det så, och det är en utveckling som vi inte tycker är positiv. Vi hoppas att den utvecklingen kommer att vända.
Annelie Enochson (KD):
När det gäller farledsavgifter och finansieringar till att börja med är det en förhandling som pågår just nu. När man är i ett förhandlingsläge vill man inte förekomma den förhandlingen. Så mitt svar kvarstår att vi utreder det, och vi kommer i det förhandlingsläget att diskutera var vi står.
När det gäller svaveloxiden och att den ökar har vi sagt, och det säger vi i vårt ställningstagande, att man måste ta det till IMO. Det är hos dem vi försöker förankra allt när det gäller sjöfartens negativa miljöpåverkan. Jag tror att det är en viktig utgångspunkt att försöka få med IMO i de här frågorna.
Vi pratar i andra sammanhang, till exempel när det gäller tonnageskatt, om att det är viktigt att vi får regler som gäller för oss alla. Det här är en sådan sak som är viktig att den gäller för alla båtar. Jag tror att vårt arbete i IMO kommer att fortsätta. Där är det en viktig fråga.
Annelie Enochson (KD):
Du sade när det gäller utredningar att det är vår förmån som majoritet. Det är spännande just nu med allt som är på gång, för det är många utredningar på gång. Och det är mycket som ligger ute på remiss inom det område som vi diskuterar i dag. Framöver får vi se var det hamnar. Än så länge har vi inte satt ned fötterna. Det pågår ett arbete, bland annat med sjöfartens finansiering som du tog upp.
När det gäller PSSA och Östersjön är vi medvetna om det. Det finns ingen här i kammaren som inte är medveten om det känsliga hav som Östersjön är, att det är ett hav som är väl värt att bevara och att vi måste vara rädda om det. Vi har varit drivande som land att byta ut enkelskrov mot dubbelskrov. Det är oerhört viktigt. Jag tror att man ska bedriva en verksamhet inom IMO. Det är ju det vi säger här.
Det är en utveckling som Peter Pedersen har varit med om att driva på under sin tid när han kunde påverka regeringen kanske mer aktivt än nu. Jag tror att det är viktigt att fortsätta det arbetet. Vi har ett gott öra nere i IMO. Vi sitter där som medlemmar. De lyssnar på oss, och vi är en sjöfartsnation av rang. Så jag tror att det är bra att vi inte springer före utan att vi försöker få med oss dem. Om vi gör avsteg är det risk att vi inte får med oss de övriga.
Vi har lyft upp frågan om alkolås som jag tror är en viktig fråga också. Vi får försöka att övertyga de medlemsstater som inte är med på båten om att det är viktigt.
Annelie Enochson (KD):
Du ska nog tolka det som att vi har varit duktiga och påverkat inom IMO. Vi fortsätter att vara en röst som man lyssnar på tack vare att vi har en kontinuitet i detta. Vi fortsätter att driva frågorna inom IMO: om PSSA, att byta ut enkelskroven, om alkolås och så vidare. Vi fortsätter det arbetet. Det är det som står i texten. Det är det arbete vi fortsätter att göra.
Annelie Enochson (KD):
Tonnageskatten är Claes-Görans favoritfråga, och även min. Jag tycker att det är en bra fråga. Vi har ett tillkännagivande från riksdagen till regeringen. Men nu är det så att tonnageskatten bereds. Det är det svar jag tänker ge Claes-Göran Brandin, även om han flinar. Frågan bereds i Finansdepartementet och Näringsdepartementet.
Det är en fråga som man tittar på och funderar vidare på. Den ligger alltså under beredning. Mer kan jag inte säga om den frågan. Claes-Göran Brandin tog upp det här med utbildad personal och exemplet England. Han sade att tack vare att man har tonnageskatt har man mer utbildad personal. Jag får inte riktigt det att gå ihop.
Vad sjöfarten i dag ropar efter är utbildad personal trots att vi inte har tonnageskatten. Den sista frågan gäller båtar och register. Jag står kvar vid min åsikt. Jag tycker att det som Lisbeth Grönfeldt Bergman sade är bra. Jag har kvar den åsikten, och där är vi i alliansen överens.
Annelie Enochson (KD):
Det är bra att det finns en tilltro till brittisk sjöfart. Jag tror också att vi har en tilltro till svensk sjöfart. Vi ligger i topp när det gäller personalpolitik och bra miljö. Det var väl Karin Svensson Smith som tog upp exemplet Saudiarabien och att bra personalpolitik också ger bra miljö. Jag tror att det är riktigt. Vi vet ju att svenska arbetsgivare är populära.
Många vill jobba för svenska redare, och vi har svårt att rekrytera utbildad personal trots att vi har så duktiga redare och så god personalpolitik. Vi önskar att det snart kan ordnas. Vi är många som vill ha tonnageskatt och många som ser fram emot beredningsarbetet och det som pågår. Vi får avvakta ett tag till, Claes-Göran, och se vad som händer.
Men beredningsarbete pågår, och det sker mycket mellan finans och näring.
Annelie Enochson (KD):
Jag vill tacka utrikesministern så mycket för svaret. Jag ville ha denna debatt med utrikesministern eftersom det just nu pågår en flykt av människor som bekänner sig till den kristna tron och bor i Mellanösterns olika länder som styrs av en muslimsk majoritet. Att bekänna sig till en minoritetsreligion är svårt i dessa länder, och att konvertera till kristen tro från islam kan innebära dödsfara för konvertiten.
Samma mekanismer som visar sig vid hedersrelaterat våld gäller också inom delar av islam när en son, dotter eller en annan nära släkting konverterar till kristendomen. Familjen är beredd att frysa ut, misshandla och till och med döda sina egna barn för att få dem att återvända till islam.
Därför måste vi i Sverige skydda människor som flyr för att de konverterat, men samtidigt måste vi arbeta för att kristna minoriteter ska kunna leva kvar i sina hemländer i Mellanöstern. Just nu pågår en rättegång i Malatya med fem åtalade för morden på de tre kristna - Aydin, Yuksel och Geske - som så barbariskt mördades i Malatya i nordvästra Turkiet den 18 april förra året.
Förövarna har erkänt att motiven var nationalistiska och religiösa. De mördades för att de var just kristna och arbetade i ett kristet boktryckeri. Morden hade föregåtts av en hätsk tidningskampanj mot de kristna. Vi minns också med tydlighet och sorg mordet på den kristne armeniske journalisten Hrant Dink, som mördades den 19 januari förra året i Istanbul.
Många kristna assyrier/syrianer i Sverige vittnar om sin oro för släktingar som är kvar i Turkiet. Och de tillhör ändå ett folk som finns med på Turkiets lista för skyddade minoriteter. Men de som konverterar har en mycket bekymmersam situation i dagens Turkiet.
Egypten är ett annat land där konvertiter har det svårt, men den 9 februari i år kom det ett positivt beslut från Egyptens högsta domstol om ID-kort för de konverterade kristna. Det är tolv konvertiter som nekats ID-kort men som nu kommer att få ett ID-kort utan ordet "ex-muslim".
En talesperson från Egyptian Initiative for Personal Rights berättar att det innebär en stigmatisering i Egypten att ha stämpeln "ex-muslim" i sina ID-kort. Men i Turkiet är ID-kort fortfarande ett problem, eftersom de pekar ut religionstillhörighet. Att konvertera är en mänsklig rättighet, och detta måste påtalas om och om igen. Vid mina besök i Turkiet är detta något som jag påtalar för de styrande.
Jag har två frågor till utrikesministern. Den första rör just stämpeln i Turkiets ID-kort som anger vilken religion man har. Jag tog upp det senast när jag träffade ambassadören på middag för några veckor sedan. Hur ska man arbeta för att det inte ska synas i ID-korten vilken religion man har?
Den andra frågan är: På vilket sätt påtalar utrikesministern i sina kontakter i Mellanöstern, speciellt Turkiet och Irak, hur viktigt det är med religionsfrihet, som innebär att man också har rätt att konvertera och har rätt att stanna kvar i sitt land efter en konvertering till annan tro?
Annelie Enochson (KD):
Jag vill tacka utrikesministern och även mina meddebattörer för en bra och intressant debatt. Det är alltid roligt när man är några stycken i debatten. Då får man lite mer bredd. Kristendomen grundades och växte fram i Mellanöstern och Nordafrika, och detta område var tidigt kristenhetens centrum. Här verkade de tidigaste kyrkofäderna, och fyra av kristendomens fem viktigaste centrum låg här.
Det var Rom som tillsammans med städerna Jerusalem, Konstantinopel, Antiochia och Alexandria var de viktigaste kristna centrumen. I dessa områden har alltid funnits kristna befolkningsgrupper, och min förhoppning är att det även i framtiden ska finnas kristna i det här området. Som jag sade inledningsvis vill jag lyfta fram den utsatta situation som de kristna lever under i Mellanösterns olika länder. Jag tror att vi i den här debatten har fått det belyst.
Jag känner att vi har lärt oss lite mer. Jag tror också att utrikesministern inser vikten av de här frågorna som ligger oss varmt om hjärtat. Jag tror att vi i alliansen bör uppfatta det här som en viktig fråga där vi kan använda initiativrätten och ta ett initiativ för att visa just att de här frågorna är viktiga. Precis som utrikesministern sade ska alla minoriteters situation uppmärksammas. Absolut!
Men just de kristnas situation här är speciell eftersom de är i minoritet och på väg att försvinna.
Annelie Enochson (KD):
Nu har jag bara två minuter, och det är mycket jag vill säga. Kan jag inte få Jan Emanuels tid? Jag vill bara säga en sista sak till ministern, eftersom jag vet att ni gör denna översyn. Nu när man tänker på EU-valet kan jag nämna en positiv åtgärd som Europaparlamentet har gjort: en resolution som heter Mot en EU-strategi för barnens rättigheter . Den kom den 16 januari 2008.
Där uppmanar man EU-kommissionen att lägga fram ett förslag för att skapa en särskild budgetpost för barnens rättigheter. Ett av syftena är ett europeiskt system för tidig varning vid bortrövande av barn. Man har alltså börjat tänka på att man skulle kunna införa ett sådant system i EU. Vidare har det efter ett beslut av EU-kommissionen den 15 februari 2007 upprättats ett europeiskt telefonnummer, 116 000, för brådskande fall med försvunna barn.
Där kan allmänheten lämna tips och information. Numret ska vara kostnadsfritt för användaren, och de enskilda medlemsstaterna ska stå för kostnaderna och organisera detta på lämpligt sätt. Post- och telestyrelsen i Sverige beslutade den 7 december 2007 - jag sitter i trafikutskottet - att man ska reservera nummerserien 116 för samhällstjänster.
I ett pressmeddelande från EU-kommissionen den 18 februari i år konstaterades att fem, snart sju medlemsländer - nu är det alltså antagligen sju - redan hade tagit detta nummer i bruk för att användas för bortrövade barn. Men Sverige är inte ett av dessa länder. Min sista fråga till ministern är: När kan Sverige installera detta nödhjälpsnummer, och kan UD tänkas vara drivande i detta?
Med de orden vill jag också tacka för att ministern är påläst, att han använder sin tid till att komma hit och att jag får lov att prata med honom om detta. Detta är en fråga som har legat mig varmt om hjärtat i många år. Jag tackar för uppmärksamheten.
Annelie Enochson (KD):
Trafikutskottets betänkande nr 17 behandlar en proposition från regeringen med den krångliga titeln Ändrade regler om ersättning vid sjukdom och ökad flexibilitet för anställning av sjömän . En följdmotion har väckts med anledning av propositionen.
Betänkandet handlar om ersättning vid sjukdom för sjömän, speciellt för sjömän som arbetar på fartyg i inre fart - det vill säga sjötrafik inom Sverige och utanför våra kuster, dock högst 1 nautisk mil från en hamn. Dessa sjömän ska inte längre omfattas av sjömanslagen när det är sjuka eller skadade, utan i stället ska rätten till ersättning gälla enligt samma regler som för landanställda.
För sjömän på fartyg som huvudsakligen går i när- och fjärrfart föreslås i betänkandet att rätten till lön och ersättning är lika som nu och behålls så länge man är ombord. För annan tid införs i stället rätt till ersättning enligt lagen om sjuklön och socialförsäkringsbalken.
För dessa sjömän som går på närfart och inrikes sjöfart införs inte någon karensdag.
Betänkandet föreslår vidare ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att personal som ingår i säkerhetsbesättningen och tillhör däcks- eller maskinpersonal ska kunna vara anställda av någon annan än redaren eller ägaren till fartyget.
Detta innebär att man kan använda bemanningsföretag för bemanning av all fartygspersonal - även de som arbetar i säkerhetsbesättningen och arbetar på däck eller i maskin. Avsikten är att i första hand utnyttja bemyndigandet för personal som arbetar på fartyg i inre fart.
Förslaget om ändrade ersättningsregler vid sjukdom föreslås träda i kraft den 1 februari 2011. Förslaget om ändrade anställningsregler föreslås träda i kraft redan den 1 juli 2010. Med dessa inledande ord, fru talman, överlämnar jag betänkandet till kammaren för vidare debatt av mina kolleger i trafikutskottet.
Annelie Enochson (KD):
Namnet på detta utlåtande säger vad denna debatt kommer att handla om, nämligen om hållbara framtida transporter i ett integrerat, teknikstyrt och användarvänligt transportsystem. Det gäller ett meddelandeförslag från Europeiska kommissionen. Meddelandet antogs av kommissionen i somras, den 17 juni, och sändes därefter för konsultation till de olika medlemsländerna.
Konsultationen var tänkt att avslutas den 30 september, men det fungerar inte helt med riksdagens arbetsplan. Därför har vi denna debatt i dag, i oktober. Bakgrunden till meddelandet är en vitbok som antogs 2002 och som rör den gemensamma transportpolitiken i Europa. Denna vitbok sträcker sig fram till år 2010, och där är vi ju snart.
Därför kommer de olika medlemsländernas synpunkter på kommissionens förslag som snart inkommit till kommissionen att utgöra underlag för en ny vitbok som kommer att sträcka sig fram till 2020 och som förväntas bli framlagd av kommissionen under 2010. Meddelandet innehåller fyra huvudsakliga delar. I del 1 ger kommissionen sin bedömning av de hittillsvarande resultaten av den förra vitboken.
Del 2 innehåller en beskrivning från kommissionen av de tendenser och utmaningar inom transportsektorn som kommissionen bedömer har betydelse för den framtida transportpolitiken. I del 3 skissar kommissionen sju tänkbara politiska mål om högkvalitativa, säkra, miljövänliga och trygga tranporter samt ett väl underhållet och fullt ut integrerat nätverk.
I del 4, slutligen, redovisar kommissionen ett antal strategier för hur de tänkbara målen ska kunna uppnås. I Regeringskansliets faktapromemoria Future of Transport redovisar regeringen den preliminära svenska ståndpunkten beträffande kommissionens förslag som vi i dag ska diskutera.
Där säger regeringen följande: "Ett långsiktigt hållbart och konkurrenskraftigt europeiskt transportsystem är av grundläggande betydelse för Europas utveckling och välstånd. För att bidra till målsättningen med ett hållbart transportsystem prioriteras EU:s transportpolitik efter 2010 under det svenska ordförandeskapet. Mot denna bakgrund välkomnas kommissionens meddelande och den debatt som förväntas följa."
Jag instämmer med regeringen och överlämnar härmed utlåtandet till kammaren för debatt.