KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lennart Kollmats (FP):
Det var ett väldigt vackert tal om de lokala och regionala beslutsfattarna. Men de styrs ju i hög grad av de statliga besluten. Satsar ni en krona på teater får ni en statlig krona, annars får ni inte den. Det är en väldigt stark styrning som kommer den vägen till länsinstitutionerna och konsulenterna.
Man ställer upp de här kraven i stället för att skicka ut en påse och säga: Använd det här på det bästa sätt ni kan, för vi tror på er. Ni kan hur era kulturtraditioner fungerar. Ni har era visioner. Då får de besluta. Nu blir det ofta så att man säger: Till det får vi riktade pengar från staten, då går vi åt det hållet.
Då faller tyvärr det vackra tal som du höll om självbestämmandet. Jag vill också anknyta till det Gunilla Tjernberg tog upp om långsiktigheten. Jag ska precisera mig till anslagssparandet.
Ser du inte risken att man om man i december ser att man har ett överskott, för jag hoppas att de har koll på sin ekonomi, börjar handla upp de pengarna? Jag har sett detta i tidigare skede i landstingssammanhang. Men vi övergav som väl var den principen.
Lennart Kollmats (FP):
Med tanke på Peters kunskaper och min åsikt kring boxning och liknande avstår jag från andra ronden, speciellt när motståndet ser ut som det gör. Jag ska dock ta upp några andra frågor. När det gäller exemplet med boxning var tjejen 13 år. Det var mycket riktigt diplomboxning, men det jag reagerade emot var uttrycken att hon tidigare hade fått stryk i matcher och att matchen bröts därför att hon slog för hårt. Det indikerar för mig att det är fullkontakt.
Jag reagerade också emot att man har ett SM för 13-åringar, och där håller jag med om att det inte spelar någon roll om det är tjejer eller killar. Det var det klarläggandet. Sedan är jag nästan rädd att ge beröm efter vad Lars Wegendal sade om min debatteknik, men det var glädjande att du hade med detta kring idrottens självständighet.
Dock blev jag då naturligtvis rätt överraskad över att du inte har varit med på våra reservationer tidigare. Du hörde ju mina citat bland annat från debatten 2003. Dessa ställningstaganden har jag och Folkpartiet upprepat flera gånger senare, men då har vi inte fått något stöd från Vänstern. Det är dock alltid glädjande med uppvaknanden, även senkomna, kring självständigheten.
Vidare läste du upp ett stycke under rubriken Sponsring - det hänger väl snarare samman med finansieringen - om att man i framtiden ska ges möjlighet till en betydande andel egenfinansiering av de totala intäkterna. Ni uppger själva i reservationen att det är för närvarande är 50 %.
Är detta ett tecken på att ni vill minska de statliga stöden, eller vill ni minska möjligheterna till sponsring och tv-intäkter för att öka egenfinansieringen för att därmed kunna öka självständigheten?
Lennart Kollmats (FP):
När det gäller bordellerna och Saudiarabien har uppmaningen att agera gått till idrottsministern. Jag tyckte alltså inte att fotbollslandslaget på plats nere i Saudiarabien ska utöva någon politisk inverkan, utan då är det självfallet den politiskt ansvarige ministern som ska agera. Sedan var det väl inte riktigt att vi i detalj vill reglera hur idrotter ska få utövas. Vi talar om att det finns vissa idrotter som inte ska få utövas.
Det är nog detta det handlar om, inte hur man utövar dem i övrigt. Men det finns en del idrotter, med fullkontakt och liknande, som åtminstone jag är klar motståndare till. Jag uppfattade dock att du delade ett antal skrivningar i brevet från Riksidrottsförbundet. Dessutom är det mycket riktigt att du kom sent till debatten i går.
Det var nämligen den första punkten som var uppe i den diskussion vi i går hade med generalsekreterarna i specialidrottsförbunden - att vi inte ska lägga oss i hur det går till. De var då säkerligen medvetna om den skrivelse som var på väg, vilket vi inte var. Ändå kom under diskussionen kritiken upp från vår sida att regeringen går in för mycket och styr det hela.
Sedan skulle jag apropå OS i Kina vilja fråga: Tycker du att det är rätt att Beijing har fått OS med tanke på dels hur man hanterar befolkningen nu när man ska ha arenor, dels över huvud taget den diktatur som har använt idrottsarenor till att undertrycka mänskliga rättigheter och göra andra illdåd?
Lennart Kollmats (FP):
Det hjälper tydligen inte att ställa två mycket korta frågor. Man får bara svar på den ena, så det gäller väl att använda tiden till det. Dessutom svarade du på en sak som inte tagits upp i den här skrivningen, nämligen administrationsanslaget i förhållande till Handslaget. Idrottsministern har ju fullständigt avfärdat den här kritiken.
Han anser att detta är en konflikt mellan Riksidrottsförbundet och Sveriges Olympiska Kommitté och är helt oförstående till detta enligt uppgifter som kommit i kväll på text-tv och från TT. Du sade ändå att du förstår delar av detta men gav sedan ett exempel på något som inte är nämnt i brevet, så jag förstår att ni jobbar ungefär åt samma håll. : Det är nämnt.) Jaha.
Om det är nämnt ber jag om ursäkt. Men det är tråkigt att du inte hann ta upp detta med elitidrott för barn och hur långt man ska gå till exempel när det gäller att ha SM för dem som är så pass unga som det här kan vara fråga om.
Lennart Kollmats (FP):
Det var bra att Sven-Erik Österberg tog upp detta med åldersgränserna. Jag har en partikamrat från Dalarna, Daniel Nilsson, som för något år sedan var inne och tittade just på åldersgränserna. Då var det 13 av Svenska Spels 22 spel som inte hade någon åldersgräns nedåt alls. Tycker du verkligen att det är okej att barn och ungdomar i alla åldrar spelar på spel som inte har någon åldersgräns?
Jag gissar att du känner till hur det var en tid tillbaka med fotbollstipset. Förr lämnade man in tipset före kl. 18 på onsdagskvällen och matcherna började på lördagen eller söndagen. Det var inget snabbt spel. Det är ju snabba spel som skapar det spelberoende som är värst.
Nu kan man spela fram till minuten före avspark i praktiken. Det är ju en helt annan sak än när tipset infördes och det var tipshysteri någon gång på 30-talet. Vi har åldersgränsen 18 år för Jack Vegas och Miss Vegas, och det tycker jag är bra. Det är bra också att det är åldersgräns på 20 på kasino.
Men jag har en fundering - jag gladde mig åt att du kan tänka dig att ta upp det här, men jag tycker att det är ganska bråttom - och det är att införa en generell 18-årsgräns för spel och att sedan låta Lotteriinspektionen göra bedömningar om man kan sänka gränsen till 15 år för olika spel. Lägre än så tycker jag faktiskt inte att det finns skäl att gå. I så fall tycker jag att man jobbar riktigt förebyggande.
Just Lotteriinspektionen, som ju har översynen av de här spelen och också har kontakt med Folkhälsoinstitutet, skulle kunna bedöma vad det är som påverkar när det gäller spelberoende. I övrigt tycker jag att det var väldigt bra det du sade, att en utvärdering behöver göras. Pokerspelet är ett stort bekymmer.
Spel kan ju för många vara väldigt roligt, och är det för de allra flesta. Det stora bekymret som har uppkommit nu med pokerspel skvätter ju över på nästan alla andra spel också, och det blir en negativ stämpel på något som för så många faktiskt är positivt. Men då måste vi, precis som vi gör med alkoholen, ta tag i hur vi förebygger missbruk.
När det gäller reklamen har vi ju tagit klar ställning. Vi ska inte göra spritreklam i Sverige. Vi hade tidigare ett vinreklamförbud, som i och för sig är mer eller mindre borta i dag. Då tycker jag att det är lite märkligt att det finns spelföretag som har tillstånd i Sverige, inte minst också Svenska Spel, som har rätt att göra tv-reklam i kanaler som sänds från andra länder och i, tror jag också, TV 4.
Är det något att fundera över att ta bort tv-reklamen, som ju har väldigt stort genomslag även när det gäller spel, med tanke på riskerna för spelmissbruk?
Lennart Kollmats (FP):
Jag måste säga, Sven-Erik Österberg, att jag tycker att ditt muntliga besked om åldersgränserna är bättre än det skriftliga. Du är ju beredd att ta tag i det hela. I det skriftliga svaret sade du att du i princip tyckte att det var bra som det ser ut i dag. Det finns ju olika spelformer, och jag hängav mig inte på något sätt åt en lovsång till pokerspelet.
Tvärtom beklagar jag att det har blivit den utveckling det har blivit. Men vi måste ändå beakta att det finns de som har glädje av spel över huvud taget. Det var det jag var inne på. Sedan finns det ett spel som enligt Spelberoendes förening är lite extra bekymmersamt. Det är faktiskt ett så, tycker man, harmlöst spel som Bingolotto, beroende på att när det sänds i tv vinner alla.
Det finns över huvud taget ingen som förlorar i de programmen. Det är rätt intressant, och det är något att notera. Ja, vi har en spelmarknad som väller in. Men den spelmarknad som väller in kan ju inte mötas med ännu tuffare reklam, ännu mer reklam med högre vinstchanser och liknande. Där tror jag faktiskt att vi är helt eniga. Samtidigt är jag bekymrad.
Jag var inne i går - eller förrgår tror jag att det var - på Svenska Spels hemsida. Där ser jag att det fortfarande är så att du får 25 kr eller att du får en trisslott om du vill börja. Jag tycker att den sortens marknadsföring som princip, även om 25 kr inte är så mycket i sig, faktiskt är förkastlig. Man ska få pengar för att börja spela och se om det här fungerar.
Det är möjligt att det kommer något om detta i motionsform, eller ännu hellre i en proposition till hösten, efter valet, att vi kan införa något slags generell åldersgräns med undantag i stället för den nuvarande situationen.
Inger René (M):
Nej, det är riktigt att det är diskrimineringen som är det bärande skälet till att vi har sagt ja till en utredning. Jag tycker inte att man kan säga att man tycker någonting om man känner sig diskriminerad. Det är att någon känner sig diskriminerad som utgör grunden till att man bör titta på dessa frågor. Nästa fråga som Yvonne Andersson tog upp gällde barn.
Äktenskapsbalken är ju ingen barnlag. Lagförhållanden angående barn regleras i andra former. Jag håller med om att äktenskapet är den viktigaste formen för samlevnad mellan människor. Men jag håller inte med om att det är det enda värnet om barn och hur barn mår.
I Svenska Dagbladet i dag fanns det en artikel om hur barn hade det och mådde i olika familjekonstellationer. Det visade sig att det inte var de formella omständigheterna, om barnet levde i ett samboförhållande eller ett äktenskapsförhållande, som var det avgörande.
Det som var viktigt var hur familjebildningen - och då lägger jag in en väldigt bred betydelse i det begreppet - fungerande. Det var det som var det väsentliga för om barn mådde bra eller dåligt.
Inger René (M):
Jag är glad att jag får tillfälle att vara tydligare när det gäller vårt ställningstagande. Det var Maj-Lis Lööw som när partnerskapslagen diskuterades i kammaren för precis tio år sedan på fråga om det kommer att hända fler saker i denna härad sade: Nej. Det kommer det inte att göra. Detta är steget. Det kommer inte att hända något mer. Vårt ställningstagande grundar sig på att vi egentligen hade velat ha en motivreservation.
Det var inte tekniskt möjligt därför att det sades att detta inte var en motivreservation. Vi fick inte lägga fram en sådan. Då blev det ett särskilt yttrande. När vi sedan har sett och förstått att det finns de som tyder utskottets ställningstagande så som om utskottet redan har tagit ställning för en könsneutral äktenskapslagstiftning, väljer vi att lägga ned våra röster.
Inger René (M):
Det hör till att man ska tacka för svaret. Men det är litet svårt den här gången eftersom jag praktiskt taget inte har fått något svar. Jag får i stället tacka finansministern för att han faktiskt är här, och kanske särskilt nu, när det finns annat som drar, inte minst i TV-sammanhang, än en interpellationsdebatt.
Mina frågor handlade bland annat om statsministerns uttalande att det tyvärr finns ett inslag i förmögenhetsskatten som gör att den börjar bli frivillig. Utifrån detta drar statsministern slutsatsen att det är värt att reflektera över om förmögenhetsskatten över huvud taget ska finnas kvar. Min ena fråga utifrån detta är om finansministern delar statsministerns uppfattning.
Den andra frågan handlar om vilka åtgärder finansministern tänker vidta för att förmögenhetsskatten ska avskaffas. Men detta vill finansministern alltså inte diskutera. Låt oss då i stället tala om grunden för ett sunt skatteuttag, nämligen frågor om rättvisa och solidaritet.
Tycker finansministern att det är rättvist och solidariskt att inte mycket rika människor behöver betala förmögenhetsskatt eller att personer med ett enskilt aktieinnehav som motsvarar minst 25 % av bolagets röstvärde inte betalar förmögenhetsskatt? Är det rättvist och solidariskt?
Är det rättvist och solidariskt att jordbruk och jordbruksfastigheter är undantagna från förmögenhetsskatt? Det gör att det i dag finns en och annan som inte avser att leva på sitt jordbruk men som genom detta ägande slipper förmögenhetsskatt. Är det rättvist om man nu jämför med till exempel fiskaren i Bohuslän som får betala fastighetsskatt och förmögenhetsskatt för sitt strandnära boende? Är det rättvisa?
Är det rättvist och solidariskt att människor med kunskaper och tillgång till expertis har oändligt mycket lättare att klara sig undan förmögenhetsskatten än den som saknar denna expertis? Är det rättvist och solidariskt, finansministern, att ha en förmögenhetsskatt som inte besvärar höginkomsttagare men som är en extra bestraffning av egnahems- och sommarstugeägare?
Många, inte minst i min valkrets Bohuslän, berättar om en känsla av maktlöshet, en ekonomisk strypsnara som dras åt liknande den spanska garrotteringen, som jag har fått som ett exempel.
Är det rättvist och solidariskt att de ekonomiska förhållandena för jämförbara familjer, familjer av samma struktur och med samma inkomstläge, blir så olika beroende på var i Sverige man bor - detta beroende på boendeskatter? Jag skulle gärna vilja höra finansministerns synpunkter på rättvisa och solidaritet när det gäller dessa beskattningsfrågor.
Inger René (M):
Finansministern sade att vi inte ska överdriva betydelsen av förmögenhetsskatten. Välkommen till Bohuslän, finansministern! Jag vågar påstå att det inte finns någon fråga som är så aktuell i min valkrets som förmögenhetsskatten. E 6:an slår under vissa månader, när den är på tapeten, möjligen den frågan.
Annars slår frågan om förmögenhetsskatten alla andra frågor och har gjort det under de år som jag har suttit i riksdagen. Det beror på att människor faktiskt tvingas bort från sina bostäder. Det gäller den ursprungliga befolkningen. De har ingen glädje av att räntorna på lånen är låga i dag. De har bott i sina fastigheter sedan många generationer tillbaka.
Det gäller fiskare och småbönder i havsbandet. De kan inte längre bo kvar i sina fastigheter. Detta är en enorm fråga, och den har, för att citera finansministern, enorm betydelse för alltför många människor. Det är en stor och besvärande fråga. Välkommen till Bohuslän på vintern!
Då kan man se att det inte lyser i många fastigheter i Fjällbacka, Hunnebo eller Grebbesta. Det är mörkt. Det i sin tur gör att det är svårt att leva upp till de förhoppningar som inte minst regeringen har när det gäller turism i de här landsändarna. Det här är en enormt stor och svår fråga i min valkrets och säkert i flera andra. Jag fortsätter på temat rättvisa och solidaritet.
Finansministern har inte svarat på mina frågor om det. Nästan 10 % av dem som har inkomster mellan 100 000 och 150 000 kr betalar förmögenhetsskatt. De har alltså en mycket måttlig inkomst, och på den betalar de drygt 8 000 kr i förmögenhetsskatt varje år. Det är naturligtvis uppgifter från RUT.
Det är ingen avancerad gissning att det här i stort sett gäller pensionärer. Av dem som har de högsta inkomsterna, över 800 000 kr per år, betalar runt 40 % förmögenhetsskatt. Man skulle kanske tro att för människor med de inkomsterna skulle det vara svårt att inte komma upp till en förmögenhet som är så stor att det skulle utgå skatt på den.
Av till exempel regeringens 22 ledamöter, som ju ligger i det inkomstskicket, är det bara fyra som betalar förmögenhetsskatt. Det är fortfarande uppgifter från RUT och 2002 års siffror. Finansministern tillhör dem som har en förmögenhet som det utgår förmögenhetsskatt på. Av alla de andra 18 är det en som har köpt en jordbruksfastighet och därför "klarar sig", om jag säger så.
Men alla de andra torde antagligen vara osedvanligt generösa eller ha planerat väldigt väl. Är det rättvist och solidariskt, finansministern, att låginkomsttagare som pensionärer som inte kan planera bort en förmögenhet grundad på boende ska betala förmögenhetsskatt men inte planerande höginkomsttagare?
Inger René (M):
Jag kommer att citera finansministern när flyttlassen går i Bohuslän. Finansministern sade: Den socialdemokratiska regeringen har tydligt visat sina ambitioner. Jag är rädd att det är ett uttalande som finansministern kommer att få äta upp några gånger. Finansministern har inte heller svarat på mina frågor, så jag får göra det själv. Förmögenhetsskatten är varken rättvis eller solidarisk. Det inser också P.-O. Edin, partikamrat till finansministern.
I Skattebasutredningens betänkande skriver han: Det finns ingen annan skattebas som är så dominerad av undantag och nedsättningar. Den ger möjligheter för personer med starka resurser att helt lagligt skatteplanera för att undvika skatt. Skatterna är godtyckliga och orättvisa mellan olika grupper av hushåll. P.-O. Edin uttryckte sig mycket tydligt på ett seminarium här i huset.
Han sade: Alla som har stora förmögenheter är ju dumma som inte ser till att skatter försvinner. Förmögenhetsskatten ger bara utrymme för manipulation. Arvsskatten ligger i samma härad och kan planeras bort.
Finansministern borde och torde inse att det finns en stor risk att dagens förmögenhetsskatt gör det svårt för medborgare att känna lojalitet mot en stat som så gravt misshandlar sina medborgare. Det ger naturliga effekter på skattemoralen, och där är vi alla förlorare. Gör något, finansministern!
Inger René (M):
Jag känner inte igen att vi säger att det utreds för mycket. Däremot klagar både vi och delar av rättssamhället över att en del utredningar är för grunda och för dåliga. När det gäller det ärende vi behandlar i dag gav jag medvetet inte en massa exempel, för de står att läsa i betänkandet.
Men om jag nu ändå ska göra det: Varför ska människor komma från till exempel Polen och bära med sig traditionen att kvinnors namn slutar på en bokstav och mäns namn på en annan bokstav? Det är en väldigt bärande del av deras identitet. De kan inte komma till Sverige och ha det på det sättet, för då är de plötsligt i det svenska samhället två olika familjer. Det finns andra länder som har bindestreck mellan namnen.
Det finns länder där man ärver namn på mammans sida på ett sätt som vi inte är vana vid i Sverige. Vi tar alltså inte hand om våra nya svenskars behov av att förändra sina namn i enlighet med sina traditioner, och det tycker jag är synd.
2000/01 litade tydligen inte Socialdemokraterna på regeringen, för då hemställde man om en förändring. Nu har man plötsligt fått en from förhoppning. Jag tycker att Maria Hassans kraftfulla argumentering borde ligga till grund för att vi också nu skulle vara överens om att säga till regeringen: Här behövs en förändring!
Inger René (M):
När det gäller den här frågan målade den förre finansministern Bosse Ringholm och också Socialdemokraterna in sig i ett hörn. Kliv ur, Pär Nuder. Jag är alldeles säker på att på det ena eller andra sättet kommer, om inte annat, hemtjänstens relativa nedmontering att ge möjlighet för RUT-avdrag så småningom.
Socialdemokraterna är också, som vi hörde, ett splittrat parti när det gäller att genom skatteavdrag göra svarta jobb vita. Man går inte heller i takt med svenska folket. Vår Bostad presenterade för fyra år sedan en Sifoundersökning som visade att sex av tio var positiva till skattesubventionering av hemtjänster.
Och Rapport redovisade för bara några veckor sedan en undersökning som visade att varannan svensk var beredd att köpa hemnära tjänster på samma villkor som man har i Finland om sådana infördes här i Sverige. Tänk om, finansministern, för småbarnsföräldrarnas skull, såväl pappor som mammor! Tänk om för de äldres skull, och tänk om kanske framför allt för många invandrarkvinnors skull!
Inger René (M):
Jag är glad åt statsrådets svar. Men jag tycker att det är lite mycket prat och lite verkstad. Det är lite sorgligt när jag kommer ihåg att vi för några år sedan, kanske för sex år sedan, uppmärksammade regeringen på att det var mycket stora problem i områden som Kortedala, Bergsjön, Gärdsås och på andra ställen i Sverige.
När vi lade fram de rapporterna om arbetslöshet, socioekonomiska förhållanden och andra saker som var tydliga i dessa bostadsområden tog inte regeringen upp problemen utan jag får närmast säga att moderaterna blev förhånade för att vi tog upp den problematiken.
Jag skulle vilja se mer verkliga åtgärder när det gäller de här problemen. Problemen är inte, som jag ser det, att de boende får höga självrisker utan problemen är att de utsätts för brott i en omfattning som inte är konstruktiv och positiv för människor som bor i de här områdena.
Grundproblemet är, som jag ser det, att regeringen dessvärre har misslyckats när det gäller integrationen. Man har misslyckats när det gäller rättsväsendet. Det är rätt att det har vidtagits åtgärder uppe i Kortedala-Bergsjön, men på inget sätt tillräckliga åtgärder. Regeringen har misslyckats när det gäller arbetsmarknadsfrågor, och där pågår en debatt just för närvarande.
Regeringen har misslyckats när det gäller normöverföringen. Och det är dessa problem man ska ta tag i så att människor med trygghet kan bo också i Kortedala-Bergsjön-Gärdsås och liknande områden. Där ligger grunden till regeringens misslyckande och också grunden till de åtgärder som regeringen bör vidta.