Mikael Damberg (S):
Tack, interpellanten, för en viktig diskussion! Det är exceptionella tider. Det är en global pandemi som slår mot Sverige, Europa och världen. Den har också inneburit stora utmaningar inte minst i det nordiska samarbetet eftersom länderna har drabbats olika hårt av smittspridningen. Framför allt initialt har länderna haft helt olika förutsättningar att hantera smittspridningen.
Jag har stor respekt för det. Jag har haft flera möten med representanter för gränskommuner och regioner för att diskutera hur det har upplevts och vad som har hänt med näringslivet. Det har också gällt hur man har upplevt rivaliteten som har uppstått och en del negativa tongångar mellan våra länder som vi inte är vana vid.
Det är farligt och kan på sikt utmana det nordiska samarbetet och är något som jag tror att vi måste vara väldigt observanta på. När vi fick information om att den norska folkhälsomyndigheten var oroad för någon form av okontrollerat klusterutbrott i Osloområdet införde vi väldigt snabbt inreseförbud mot Norge.
Dessutom har Folkhälsomyndigheten nu, när vi gör bedömningen att det är väldigt svårt att veta från vilka länder de muterade versionerna av viruset egentligen kommer och var någonstans detta är utbrett eller inte, rekommenderat att vi ska införa testkrav för alla vuxna som reser in, men med definierade undantag. Ett av dessa undantag är, precis som interpellanten beskriver, transportsektorn.
Det är inte bara Sverige som tillämpar en sådan regim, utan det gör egentligen hela Europa. Det har varit lite fram och tillbaka; alldeles i början av coronapandemin var det flera länder som stängde gränserna helt och för alla, inklusive transportsektorn. Det uppstod kilometerlånga köer av lastbilstransporter, och det visade sig att det i dessa lastbilar också fanns medicinskteknisk utrustning och skyddsmateriel som inte kom fram dit det skulle, till sjukvården.
Vi hade ett senare exempel på detta mellan Storbritannien och Frankrike, där Frankrike under en kort period ställde krav på tester för lastbilschaufförer. Det blev tämligen kaosartade scener i Storbritannien, inklusive tomma hyllor i butikerna. Man måste därför vara väldigt försiktig när man tänker över sådana åtgärder och vilka effekter de får, inte bara på smittspridningen.
Det handlar också om vilka samhällskonsekvenser de kan få för sjukvården, för vaccinprogrammen, för industrin, eller vad det nu kan vara, som behöver sina insatsvaror. Så här långt har Sverige velat följa de europeiska rekommendationerna, och vi har varit väldigt oroliga för länder som slentrianmässigt har infört sådana typer av stopp.
Det är inte så att Folkhälsomyndigheten har kommit till oss och sagt: Vi tror att det här är en stor källa till smittspridning, och därför vill vi att ni begränsar detta. De har snarare framhållit i olika inlagor till regeringen att transportsektorn måste kunna fortsätta att fungera. Vi har åtminstone inte fått några rapporter till oss om att det är det här som driver klusterutbrotten i Sverige.
Vi har nu ett stort klusterutbrott i Skellefteå kopplat till Northvolts anläggning. Det är arbetare som bor tillsammans under en väldigt lång tid. De umgås inte bara på arbetet utan även utanför arbetet, och de har kantiner som är ganska små. Det är sådant som skapar de här klusterutbrotten som vi har sett på olika platser i landet.
Vi följer frågan noga, men jag skulle verkligen inte vilja ha en situation där vi börjar ställa till det också för godsflödena mellan våra grannländer. Det tror jag skulle få ännu större konsekvenser än dem vi nu ser.