Anders Hansson (M):
Vi inom Moderaterna anser att Riksrevisionens rapport ger regeringen berättigad kritik i vissa delar. Nödvändigheten av upprättandet av tillfälliga gränskontroller med anledning av den massiva tillströmningen av asylsökande till Sverige under 2015 kan svårligen ifrågasättas.
Utifrån en samlad bedömning, vari Migrationsverkets, Polismyndighetens och Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps alarmerande rapporter ingick, beslutade regeringen att gränskontroller borde införas. Detta beslut var, enligt Moderaternas mening, korrekt att ta.
Den berättigade kritik som jag först nämnde ligger i just det som Riksrevisionen anför i sin rapport vad gäller styrning och uppföljning. Riksrevisionen skriver på s. 5 i sin rapport: Regeringen överlät denna fråga helt och utan närmare vägledning till Polismyndigheten.
Det ålåg förvisso Polismyndigheten att genomföra de av regeringen beslutade gränskontrollerna, precis som Helene Petersson nämnde. Men det ålåg också regeringen att tillse att myndigheten hade förutsättningar att genomföra uppdraget på bästa och mest effektiva sätt.
Likaså ålåg det regeringen att inhämta erforderligt underlag för att kunna bilda sig en uppfattning om kontrollernas effektivitet och utformning samt huruvida de uppfyllde det av regeringen uppställda målet med insatsen. Det sistnämnda gällde inte minst i samband med frågan om gränskontrollernas eventuella förlängning.
Detta gjorde inte regeringen i den grad man borde, utan ansvaret lades på Polismyndigheten att med sina knappa resurser lösa uppgiften. Vi delar därför Riksrevisionens bedömning att kritik bör riktas mot regeringen i fråga om hur uppdraget till Polismyndigheten utformades och hur den fortsatta styrningen, kontrollen och uppföljningen av beslutet skedde.
Vidare har inte någon uppföljning av kostnaderna för insatsen samt eventuella undanträngningseffekter i övrig verksamhet hos polisen genomförts och dessvärre heller inte efterfrågats av regeringen. Detta anser vi vara en stor brist i såväl Polismyndighetens som regeringens hantering av insatsen. Fru talman!
En myndighet måste ha kontroll på sina utgifter och hur kommendering till annan verksamhet påverkar utförandet av andra nödvändiga uppgifter. Kostnaden för insatsen kring gränskontroll bedöms vara substantiell, och flertalet polisregioner har talat om undanträngningseffekter på övrig verksamhet. Regeringen har inte agerat på dessa varningssignaler utan endast hänvisat till att Polismyndigheten ska lösa uppgiften - punkt.
Vi anser att regeringen borde ha agerat mer proaktivt och tagit ett större ansvar för uppföljningen av insatsen, såväl ekonomiskt som hur insatsen i övrigt påverkade andra delar av polisverksamheten. Regeringens agerande att fatta beslut som myndigheterna är alldeles oförberedda på går igen.
Så sent som i början av maj i år kom ett snarlikt beslut som visar att regeringen inte det minsta tagit till sig av den kritik som Riksrevisionen riktat mot gränskontrollerna. Denna gång handlade det om borttagandet av id-kontrollerna, ett beslut som inte på något sätt har förmedlats tidigare till vare sig Polismyndigheten, Migrationsverket eller andra berörda myndigheter och organisationer.
Med borttagandet av id-kontrollerna utlovades att gränskontrollen alltjämt skulle vara kvar - gott så - och därtill även bli förstärkt av Polismyndigheten och Tullverket. Förstärkt gränskontroll uppfattades av många som en heltäckande kontroll vid våra gränser, men sanningen är att ingen av de brottsbekämpande och kontrollerade myndigheterna visste om regeringens beslut och därför stod helt oförberedda på det nya uppdraget.
Rikspolischefen var hos oss i justitieutskottet i förra veckan, och på en fråga från mig om den förstärkta gränskontrollens införande sa han att den bör benämnas partiell gränskontroll. Detta rimmar mycket illa med de förstärkta gränskontroller som utlovades vid presskonferensen när id-kontrollerna togs bort. Först i september, meddelade rikspolischefen, kan arbetet med den förstärkta gränskontrollen eventuellt komma igång.
Det tar alltså fyra alternativt fem månader - maj, juni, juli, augusti och kanske september - innan gränskontrollen kan komma igång i full skala. Den är då nere på en farligt låg nivå i jämförelse med statsrådets utfästelser.
Att det gäller sommarmånaderna, som gränspolisen tydligt har varnat för är den tid då flyktingflödet till Sverige är som störst, gör det hela mer oroväckande. Regeringens svar på frågor kring detta beslut är mycket snarlika dem som Riksrevisionen kritiserar i sin rapport, som vi debatterar i dag. Man tar inte till sig av kritiken.
Regeringen brister återigen i styrning, uppföljning, kommunikation och analys gentemot de myndigheter som ska genomföra arbetet. Man lämpar över ansvaret för att klara en synnerligen svår uppgift - egentligen en extraordinär händelse, som Helene Petersson sa - på myndigheter, i detta fall Polismyndigheten, utan att tillskjuta extra medel och vägledning för detta.
Våra myndigheter ska då trolla med knäna och försöka klara extrauppgifterna inom sin normala verksamhet och budget.
Alla förstår att detta medför stora problem, undanträngningseffekter och dyra tillfälliga lösningar - alla utom kanske regeringen, som återigen gör samma misstag och lägger allt ansvar på en myndighets axlar, utan erforderlig kompensation. Eventuellt är detta ett sätt att frånskjuta sig allt ansvar och i stället i sin tur utkräva ansvar från en myndighetsledning.
Jag tycker att detta är ett illa hanterat ledarskap och en vårdslös hantering av den personal som dagligen gör sitt yttersta för att genomföra sitt viktiga arbete på bästa sätt. I Riksrevisionens rapport säger man också att av de fem slutsatser som Riksrevisionen drar rörande gränskontrollerna är det en som gäller regeringens del, medan fyra rör Polismyndigheten.
Det förstår jag, för Polismyndigheten fick inte förutsättningar att genomföra detta utan fick uppgiften att lösa det lagd i sitt knä. Fru talman! Vi delade regeringens uppfattning om det nödvändiga behovet av att inrätta gränskontroller. Det var nödvändigt. Det var rätt beslut att ta.
Vi är dock djupt oense om vilket ansvar en regering har för att skaffa sig erforderligt beslutsunderlag, ge vägledning och stöd till berörda myndigheter samt genomföra uppföljning av effekterna av egna beslut. Regeringen slår ifrån sig all kritik, men ett gott ledarskap bör kräva såväl ödmjukhet som insikt i att ge sina myndigheter de faktiska förutsättningarna att kunna genomföra sitt arbete på bästa sätt.
Häri brister regeringen, och det kan jag bara beklaga. Fru talman! Jag kan inte yrka på en bättre myndighetshantering hos regeringen, så jag nöjer mig med en förhoppning om att regeringen hörsammar Riksrevisionens berättigade kritik kring styrning och uppföljning i denna fråga.