KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Bodström (S):
Yvonne Ruwaida lägger ord i min mun som jag inte har sagt och gör tolkningar som är felaktiga. Att jag anser att polisen har blivit bättre innebär inte att jag bagatelliserar situationen. Det får inte bli så att vi bara för att vi anser att det finns ett problem eller att saker och ting kan bli bättre inte samtidigt kan se de förbättringar som har gjorts. Sammanfattningsvis har det gjorts förbättringar inom polisen, men det kan göras mer. Jag vill ändå framhålla vad som hände i Skåne, när du nu tar upp det. Vad hände när en enskild polischef uttalade sig negativt om en person med annan etnisk bakgrund?
Han blev visserligen frikänd i domstol, men han fick inte fortsätta sitt arbete för den högsta polisledningen eftersom man ser allvarligt på en sådan situation. Det hade inte skett för bara några år sedan, det kan jag försäkra.
Thomas Bodström (S):
Det som ska göras, vilket jag också har sagt tidigare, är naturligtvis att se efter vilket som är det bästa alternativet. Det finns flera olika alternativ. Antingen tar man bort detta helt och hållet, och då har man koppleri. Då har man två olika paragrafer, fast det egentligen är samma gärning. Då har man koppleri med människohandel, och då kanske man ska låta det bli ett brott. Man kan också höja straffet för koppleri och döper om det till människohandel, till exempel.
Då har man möjligheten att döma till två-tio år, som det är nu. Det kanske är lösningen. Men det vore ganska oprofessionellt att bara säga detta härifrån eller om jag bara skulle bestämma det. Det handlar om att man ska hitta den bästa modellen. Jag tror inte att detta är det allra viktigaste lagtekniskt sett, för det handlar om att det straff som finns i dag på åtta år ska ges på tio år. Men självfallet måste man göra en översyn av det här för att kunna välja den bästa vägen.
Lagstiftning är ändå så pass viktigt. Jag tror att vi är överens i det här fallet, och jag tror att vi över huvud taget är ganska överens med Folkpartiet när det gäller den här saken. På frågan som ställdes om alla delar kan jag svara att det självklart är så att alla som deltar uppsåtligt i en brottslig gärning ska kunna dömas för det. En annan sak är att det inte alltid är så lätt att kunna bevisa de här sakerna.
Men det är just därför det är så viktigt att vi får den här internationella regleringen av personer som har varit i kontakt med varandra. Det är också därför det är så obegripligt att Moderaterna är emot det. Här har vi just ett verktyg för att kunna sätta dit alla de olika delarna i en kedja som kanske ägnar sig åt människohandel. Om man menar allvar med att vilja bekämpa den här typen av grov brottslighet så kan man inte säga nej till det bara för att man säger att man inte har fått något kostnadsförslag - vilket man dessutom har fått, och det är på 12 miljoner kronor. Mer än så kostar inte svensk polis.
Här har du alltså precis det verktyg som du efterfrågar, nämligen att kunna kartlägga kontakterna mellan de olika personerna i en organisation, som beskrivs på just det sättet. Men om du inte får den här möjligheten och om vi tar ifrån polisen den så kommer det att bli betydligt fler personer som kommer undan i framtiden.
Det är därför jag verkligen skulle välkomna att Moderaterna ändrade inställning i den här frågan så att vi får en möjlighet att se till att de här personerna ställs till ansvar. Jag fick också en kommentar om sexköpslagen. Jag uppskattade att jag fick svar, men det var nog inte alldeles genomtänkt. Man sade att man inte kan genomför detta därför att det bara är en del som är straffbelagd. Prostitution är ju tillåtet. På så sätt var man emot sexköpslagen.
Men hur är det då med människohandel? Är det inte exakt samma sak där? Det är ju bara en person som är kriminell, och inte den andra. Det var alltså inte riktigt genomtänkt, men du ska få en chans till, Cecilia Magnusson.
Thomas Bodström (S):
Jodå, Rolf Olsson, jag tycker att det är viktigt. Men kanske har det ändå funnits ännu mer prioriterade frågor, framför allt de som vi nämnde här tidigare i debatten, att vi fått ett nytt brott för människohandel. Det är en del andra saker som inte finns, där det gäller att införa nya möjligheter. Det har naturligtvis gått före. På ett sätt är det lämpligt att det är Rolf Olsson som deltar i den här diskussionen, för Rolf Olsson är ju mer än Kalle Larsson involverad i diskussionerna om vad som ska prioriteras.
Jag vill noga understryka att vi har ett väldigt bra samarbete på vårt område. Vi har under den här mandatperioden på flera olika områden lyckats flytta fram positionerna. Det är klart att man alltid skulle önska ännu mer. Men det finns trots allt inte en fullständigt obegränsad möjlighet att göra en översyn av allting. Vi har haft diskussioner under den här mandatperioden. Vi har också haft det internt i den politiska ledningen.
Vi har sett den här frågan i sin komplexitet tillsammans med andra översyner och i vilken ordning vi i så fall ska göra det. Så det är inte så att ingenting har hänt. Men det är alldeles riktigt att det inte har påbörjats ett konkret arbete. Jag får svara som jag sade inledningsvis. Det här är en viktig fråga, men det är ingen tvekan om att det har funnits ännu mer prioriterade frågor som vi har tagit itu med, i många fall tillsammans med Vänsterpartiet och Miljöpartiet.
I en del andra fall har vi arbetat själva. Vi får väl ta upp det i de diskussioner som kommer att fortsätta att föras mellan våra partier om de prioriteringar som kan göras.
Thomas Bodström (S):
Jag börjar med frågan om parlamentarisk utredning som Staffan Danielsson talade om tidigare. Det är riktigt att vi tillsatte en utredning om arbetet med att förändra yttre militärt hot till yttre väpnat hot. Det var 11 september-utredningen. Jag har kritiserat att man utan att ha något ordentligt underlag nu plötsligt flyttar detta till yttre hot i stället.
Det finns det inget underlag för över huvud taget. Det är den mest allvarliga kritiken. Man har alltså möjlighet att gå till yttre väpnat hot. Man har ett ordentligt utredningsmaterial. Varför inte fortsätta och se? Det kanske ska flyttas till yttre hot. Det är mycket möjligt, men det vet vi inte. Det är i första hand det som behöver utredas. Jag har inte på något sätt underkänt att vi skulle lägga fram detta.
Jag var mycket tydlig med det förra våren och sade att vi kommer att fortsätta det här arbetet. Men vi kan inte slarva igenom det när vi ser att det inte håller, särskilt med tanke på den ökning av omfattningen av avlyssning som det innebär. Därför sade vi att vi arbetar vidare med detta. Vi får inte en förbättrad lag, men nu får vi en lag när det gäller FRA. Det gäller att den lagen blir så bra som möjligt. Vi tyckte att det var värt att fortsätta det här mycket svåra arbetet.
Det kanske är ett av de svåraste lagstiftningsarbeten som Regeringskansliet någonsin har haft med tanke på omfattningen. Därför ville vi fortsätta arbetet. Jag kan bara konstatera att Centerns inställning till frågor om brottsbekämpning i preventivt syfte och integritet är fullständigt obegriplig. Här står en person från ett parti som har sagt nej till i stort sett samtliga förslag om buggning, preventivt tvångsmedel och till och med dna-lagstiftning.
Hur får man ihop den logiken? Svara på det, Staffan Danielsson!
Thomas Bodström (S):
Jag håller helt med om att man ska köra med ärliga kort. Det är det inte om en försvarsminister inför en stor samling människor uttalar att det inte finns på kartan, samtidigt som förhandlingar pågår. Om det var obetänksamt eller planerat, vet vi inte. Men det är faktum. Det handlar inte om tidningsuppgifter, utan det är något som återgavs gång på gång.
Om man uttrycker sig på det sättet är det en mycket stark förolämpning mot er som förhandlar. Man visar att man menar något helt annat. Frågan om att ändra från yttre väpnat hot till yttre hot var just en av de frågor som vi diskuterade. Vi ansåg att vi nog borde gå vidare med den. Vi tog heller inte slutlig ställning till det.
Min inställning var redan då att detta inte var tillräckligt berett, men låt oss gå på den förändring som var utredd, nämligen från yttre militärt hot till yttre väpnat hot. Låt oss sedan fortsätta arbetet med att se om vi kanske ska gå till yttre hot. Jag hade exakt samma inställning då, under den socialdemokratiska regeringen, som jag har nu. Låt oss nu i stället gå till yttre väpnat hot, och låt oss fortsätta det arbetet, som kan sluta i slutsatsen att vi bör göra den här förändringen.
Men en departementspromemoria här ansåg jag inte vara tillräckligt då, och jag har precis samma uppfattning nu.
Thomas Bodström (S):
Det var många frågor. Det är inte säkert, herr talman, att jag hinner svara på alla. Jag börjar bakifrån. Jo, det var så att jag tyckte från början att det här naturligtvis borde ha tagits tillbaka. Det hade varit ganska enkelt. Då hade man från regeringen gjort det som var det absolut bästa. Nu valde man i stället att låta det här gå via utskottet, och det är man alldeles fri att göra. Men om man agerar på det sätt som man sedan gjorde och inte bryr sig om de här förhandlingarna, då har man så att säga grävt en grop åt sig själv.
Det tycker jag var beklagligt, men det var ändå ett faktum. När det gäller frågan om enskilda så är det bara att läsa propositionen. Det finns ju förutsättningar för att avlyssna enskilda. Det vet vi ju också: På det sätt som det här fungerar så är det möjligt, och då har vi två parallella system. Det är enskilda personer som kan avlyssnas. Det är ganska naturligt med tanke på att det är just avlyssning av människor det är fråga om.
Som jag sade tidigare: Att ange någon verksamhet är inte särskilt svårt. Att "synnerliga skäl" är någonting som kan tolkas på olika sätt, det är någonting annat. Det kan användas på olika sätt. När det handlar om den sista frågan om regeringen är det så att den har möjligheter att få använda sig av avlyssning. Att det sedan finns en viss form av formell kontroll, det är någonting annat.
Men vi ska vara medvetna om att kontrollen i det förslag som nu föreligger är betydligt sämre för tillståndsprövning än den kontroll som finns i USA och Tyskland. Det tycker vi är en brist, men det finns ju ändå en möjlighet att rätta till de sakerna nu.
Thomas Bodström (S):
Vi kan ju fortsätta tvista om det här med enskilda, herr talman, men det är ju precis på det sättet som du säger, Allan Widman: Det finns alltså undantag när enskilda personer kan vara föremål för den här sökningen. Jag är glad att du ändå uttrycker dig på det sättet. Det vore önskvärt att fler gjorde det på det sätt som du uttrycker dig här. Jag vill ändå använda min sista replik till att säga att jag tycker att arbetet har förts bra i försvarsutskottet.
Jag tvivlar inte en sekund på de seriösa avsikterna från många borgerliga riksdagsledamöter i det här fallet, på samma sätt som vi har varit helt ärliga i våra avsikter från början. Vi har varit väldigt tydliga med de olika förslagen. När Ulrica Messing och jag hade vår presentation av detta sade vi också mycket tydligt att det kan innebära någon förskjutning, men om man menar allvar med de här sakerna, ta då den chansen! Men det gjorde man inte.
Man lät hela den här frågan bli föremål för diskussion i utskottet samtidigt som man gjorde uttalanden som fullständigt tillintetgjorde de möjligheterna. Vi står inför en mycket märklig situation. Det finns en mycket bred majoritet för det här förslaget, men oenighet om det sätt som man har agerat på. Vi får väl nu i stället se till att vi använder tiden framöver till att försöka hitta den bästa möjliga lösningen i stället för att bara gå tillbaka. Det har varit många diskussioner om historieförklaringen.
Jag hade inte den minsta avsikt att ägna den här tiden åt det, men efter att ha hört talare efter talare ge sin historiebeskrivning så ansåg jag ändå att det var nödvändigt att beskriva hur det hade gått till och det sätt som vi har agerat på - inte bara höra på hur andra felaktigt påstår att vi har gjort.
Låt oss i stället använda tiden framöver i den konstruktiva anda och den seriositet som har funnits hos Allan Widman, Karin Enström och många andra till att se till att vi får ett bra förslag och att vi kan få den verksamhet som vi så väl behöver, men att vi därigenom också kan få ett förslag som är förenligt med den rättssäkerhet och de grundläggande rättsprinciper som vi står för.
Thomas Bodström (S):
Jag tackar justitieministern för svaret. Jag tror, Beatrice Ask, att man tjänar på att berätta som det är. Det sker faktiskt en öppen diskussion bland borgerliga partier om frågan. Saken är att man inte är överens. Det är det som är orsaken till att man inte har kommit fram med ett förslag, ingenting annat. Allt är ju klart. Förslaget finns och är remissbehandlat sedan förra hösten. Det är bara att genomföra det.
Det är bara att skriva en lagrådsremiss och en proposition. Hade man gjort det hade vi också haft en ny lag i sommar, när unga människor ska ut med snabbare båtar. Nu har man inte klarat av detta. Frågan har dragits i långbänk. Det är fullt förståeligt att man inte kan vara överens om allting om man är fyra partier i en regering.
Men man ska vara ärlig och säga precis som det är: Vi är inte överens, och vi beklagar det. Be om ursäkt bör man kanske också göra med tanke på att allting är klart. Då tror jag att man skulle vinna i respekt. Det är inget tvivel om att alla tycker att det är en viktig åtgärd och att man måste komma till rätta med problemet. Det tycker förstås också regeringen.
Har man då ett färdigt förslag är det klart att många blir väldigt besvikna när lagen inte kommer, vilket hade varit fullt möjligt. Jag ställer en enkel och konkret fråga: När kommer den nya lagen? Jag vet att allting är färdigt. Det är bara att trycka på startknappen. Det är bara att sätta ihop det här på ett par veckor, så har vi en lagrådsremiss och kan fatta ett beslut.
Min enda fråga är: När kommer förslaget?
Thomas Bodström (S):
Jag tackar justitieministern. Justitieministern säger att det finns olika uppfattningar i frågan. Det är politikerspråk och ska översättas med "djup splittring i frågan". Det är därför vi inte har ett färdigt förslag. Som sagt är det förståeligt när man är fyra partier. Moderaterna har alltid haft en viss egen inställning till alkohol. Den går igen på område efter område. Problemet är alltså att vi inte har en lag.
Men allt var klart i höstas. Utredningen var klar för länge sedan. Remissinstanserna hade sagt sitt. Beredningen hade pågått på departementet. Vi ser en tydlig skillnad mellan en borgerlig regering och en socialdemokratisk regering. Hade den socialdemokratiska regeringen fått sitta kvar hade justitieministern - det hade nog inte varit jag i så fall - kunnat lägga fram förslaget om sjöfylleri i riksdagen.
Vi ser vilka konsekvenserna blir av de grundläggande skillnader i synen på alkohol och den spänning och splittring som finns i den borgerliga regeringen. Det här är ingenting som jag bara står och säger, utan det är känt genom olika uppgifter som har förts fram, där splittringen har gestaltats.
Detta är något djupt olyckligt, därför att denna lag hade kunnat rädda liv om vi hade haft den. Snabbare båtar och allt vildare sjöliv bland unga människor kostar. Därför behövs den här lagen. Jag vill att ni ska vara medvetna om att den yttersta konsekvensen av att man inte kommer överens är att man inte får denna lag.
Det är ytterst kanske inte de som kör själva, utan de som drabbas av dem som kör fort och är berusade som får känna de mycket olyckliga konsekvenserna. Jag upprepar den fråga som jag ställde: När kommer förslaget? Lite mer specificering måste man kunna åstadkomma med tanke på att det har varit klart sedan i höstas. Det är inte bara jag som efterfrågar det här.
Även bland annat Kustbevakningen och tullen har djupt beklagat att det färdiga förslaget inte har presenterats. Visst är det bra att man nu satsar på ökade resurser till polisen; det vill alla partier göra. Men det är lite märkligt att man tycker att det är så märkvärdigt när man har gjort det i ett års budgetproposition. Vi genomförde det i sex års budgetar. Det är sällan man hör någon vara särskilt stolt över att ligga under med ett-sex, men det hörde vi just Beatrice Ask vara.
Men som sagt har vi inget emot att ni satsar på ökade resurser. Det har vi också velat. Det har också Vänsterpartiet, Miljöpartiet och alla andra partier velat. Det vi däremot inte har samma uppfattning om är hur viktig den här lagen skulle vara. Det som framför allt är skillnaden är att lagen hade genomförts om inte den borgerliga regeringen hade sjabblat bort detta. Ytterst ansvarig är faktiskt du, Beatrice Ask, som ska skriva under propositionen. Den hade funnits här om du hade klarat av arbetet.
Det är det som är så djupt beklagligt. Därför ställer jag återigen frågan och hoppas på ett lite mer konkret svar denna gång: När kommer lagen? Kustbevakningen, tullen och andra som vistas ute på sjön vill få svar på den fråga de har ställt så länge. De är djupt olyckliga över sjabblet. När kommer lagen? När ska de kunna känna sig trygga?
Thomas Bodström (S):
Beatrice Ask, jag tror att det är viktigt att du som justitieminister inte försöker förvränga sanningen. Du säger att jag har nedmonterat sjöpolisen. Du vet mycket väl att det är polisen själv som organiserar sjöpolisen och att vi har gett de största resurserna till polisen som har getts under de senaste sex åren. Det är viktigt att du inte förvränger sanningen på det sätt du gör nu. Det handlar om respekten, inte bara för dig som person utan för hela ditt ämbete och för regeringen. Man får inte stå och säga sådana saker.
Du är väl medveten om att vi har 2 000 fler poliser än vi hade år 2000 tack vare de stora satsningarna. Du ligger under med ett-sex. Du får återkomma när du börjar närma dig kvittering, så kan vi ha en vidare diskussion. Men än så länge ligger ni långt efter. Det som är allvarligt är att du försöker förvränga sanningen.
Det som är olyckligt är inte att jag är upprörd, utan det är att Kustbevakningen och tullen nu kan konstatera att den lag som hade varit fullt möjlig med en icke-borgerlig regering inte blir av till sommaren. Sommaren 2007 kommer det inte att finnas en lag. Inte bara jag utan också andra jurister anser att den lag som nu finns är bristfällig och inte tillräcklig.
Just med tanke på den utveckling som har varit till sjöss är det viktigt att vi får denna lagstiftning. Vi vet ju - även om du inte låtsas om det - att det är en splittring som är orsaken. Det handlar inte om tjänstemännens beredningsarbete. Du får det att låta som att det är de som inte klarar detta. Allt handlar om att ni är fyra olika partier som inte vet vart detta ska styras. Det är orsaken, inget annat.
Det skulle ha varit hur lätt som helst att ha en lag klar till sommaren, och propositionen skulle ha kunnat behandlas här före mars utgång. Då hade lagen kunnat träda i kraft senast den 1 juli. Detta sjabbel, som du är ytterst ansvarig för, får till resultat att det inte blir någon lag. Vi kan se vad det får för konsekvenser. Det är djupt olyckligt. Tack för debatten!
Thomas Bodström (S):
Tack för svaret, statsrådet. Jag är faktiskt ganska nöjd med svaret. Det visar vad vi har gjort de senaste åren. Det tycker jag att statsrådet ska ha en eloge för. Jag tvivlar inte på att Beatrice Ask tycker att det är en viktig fråga. Jag tror inte att det råder några större skiljaktigheter när det gäller den här saken. Men det är ett problem när polisstyrelsens ordförande i Stockholms län säger att det måste jämföras med den enorma arbetsinsats som detta kräver.
I Stockholms län har proverna femdubblats under den här perioden, från ungefär 80 000 till 400 000 varje år. Om det ska minska i Stockholm kommer det att minska ganska markant i landet totalt eftersom Stockholms län omfattar så många medborgare. Då måste man agera. Då måste man se till att det inte blir den utveckling som man säger från polisstyrelsen i Stockholm.
Därför förväntar jag mig att Beatrice Ask tar tag i detta och ser till att man får samma utveckling som vi hade under den socialdemokratiska regeringen och att den utomordentligt dåliga idé som kommer från moderat håll i Stockholms län bara blir en dålig idé och inte verklighet.
Det är en mycket enkel sak för en justitieminister att se till att polisstyrelserna följer RPS och regeringens mål. Det kan man göra på flera sätt. Det som inte får hända är att man bara lägger ifrån sig ansvaret och säger att det här får Stockholms län göra, vi tar inte ansvaret. Det är att svika dem som mejas ned av rattfulla människor.
Det har gjorts en undersökning där man jämför hur många liv man räddar i förhållande till antalet utandningsprov. Ungefär tre till fyra liv kan räddas på 100 000 utandningsprov. Statens institut för kommunikationsanalys har gjort den undersökningen.
Man behöver ju inte fundera särskilt länge för att förstå att om man minskar antalet utandningsprov kommer naturligtvis det motsatta att inträffa. Det är det som inte får hända. Min fråga till Beatrice Ask är: Vad ska du göra för att se till att detta inte blir verklighet och att man talar samma språk oavsett om man är justitieminister eller polisstyrelsens ordförande i Stockholms län?
Det får inte vara någon tvekan om att Sverige även i fortsättningen ska vara ett land som inte accepterar rattfulla. Man får inte heller på något sätt nedprioritera det genom att säga att det inte finns tillräckliga resurser. Min fråga är: Hur ska Beatrice Ask se till att polisstyrelsens ordförande i Stockholms län kommer på andra tankar?
Thomas Bodström (S):
Beatrice Ask, problemet är inte din attityd. Jag tror faktiskt att vi har samma attityd här. Problemet är att en person som heter Kristina Alvendal har en helt annan attityd till alkohol. Det har även Stockholmsmoderaterna över huvud taget. Det såg vi också förra veckan när det handlade om att man plötsligt skulle servera alkohol dygnet runt. Det är inte fråga om att kommentera personers uppgifter, utan detta är någonting som speglar den attityd som finns.
Och man har alltså uttryckligen sagt att detta måste jämföras med den enorma arbetsinsatsen. Jag kan faktiskt förstå dem som säger att vi ska arbeta mer strategiskt och att vi ska arbeta på ett annat sätt. Det kan man ha olika uppfattningar om, men då har man i alla fall en hög ambition.
Men om man börjar tala om att detta ska jämföras med denna enorma arbetsinsats, särskilt med tanke på de stora resurstillskott som polisen har fått under flera år och som de fortsätter att få under de kommande åren, så är det inte acceptabelt.
Då är det inte fråga om att kommentera någonting här, utan då är det fråga om att se till att denna Kristina Alvendal omedelbart får samma inställning som regeringen, för annars kommer vi i en situation där Kristina Alvendal och Beatrice Ask har olika uppfattningar, och det är helt oacceptabelt. Det går inte. Då kan man inte luta sig tillbaka och inte göra någonting och säga att hon får ha sin uppfattning och att hon ska följa RPS, som hon uppenbarligen inte gör.
Det är det som är ditt ansvar, att se till att dessa personer har samma inställning som regeringen, som den tidigare regeringen har haft, och som RPS har. Då får man inte agera på det sätt som har gjorts här från Kristina Alvendal. Och om man gör det ändå, så måste en justitieminister agera. Man får inte så att säga gömma sig bakom andra hela tiden. Det är många gånger obekvämt, och man är tvungen att ta itu med detta. Och det är trots allt inte så svårt.
Det är faktiskt regeringen som ska styra myndigheterna, och myndigheterna ska se till att detta verkställs. Och om man får sådana här problem - och det får man; det vet jag - måste man lösa dem. Men man kan inte luta sig tillbaka och säga att man inte kan göra någonting. Här förväntar jag mig någonting.
Jag frågar igen: Vad ska Beatrice Ask göra så att ordföranden i polisstyrelsen i Stockholm, Kristina Alvendal, går på samma linje som regeringen, RPS och riksdagens sju partier?