Börje Vestlund (S):
Det är ingen tvekan om att vi är många som brinner för att pressa ned arbetslösheten, och inte minst ungdomsarbetslösheten. Det brukar vara det mest tydliga tecknet på att något händer i ekonomin och att det är något som går nedåt. Ungdomsarbetslösheten brukar vara det första tecknet. Som socialdemokrater får vi väl också, efter att ha förlorat ännu ett val, säga att de borgerliga partierna har varit bra på att måla upp en vision.
Men när man väl har gjort det, och det har vi också gjort många gånger, brukar verkligheten alltid så småningom komma i fatt en, och då måste man svara på de tråkiga och besvärliga frågorna. Vad har resultatet blivit av de reformer som ni föreslår och som ni har framfört?
Oftast brukar det här hanteras som att man vill prata om siffror. Jag tänker inte rabbla siffror här, men jag tror att det skulle vara till stöd för regeringen och regeringens politik. Hur många ungdomar var det som fick arbete tack vare de halverade arbetsgivaravgifterna? Det duger inte att svara med en fråga om ifall fler skulle ha fått det om man inte halverat dem.
Vi vet i dag att ungdomar inte är mer svåranställda än andra. Tvärtom vet vi att när det gäller ganska många utbildningar, både i gymnasieskolan och inte minst högskoleutbildningar, så står arbetsgivarna och praktiskt taget rycker eleverna från utbildningarna för att man helt enkelt behöver dem i produktionen. Det är något som sker i dag, och det är något som har skett under en längre tid.
Då är frågan: Hur många arbetslösa ungdomar är det som har fått arbete tack vare den halverade avgiften? Ett vet vi, och det är att några få företag och kommuner har fått väldigt mycket bättre nettoresultat.
Ministern säger sedan att ett av skälen till att många ungdomar känner att de inte passar i skolan är att alla utbildningarna är högskoleförberedande.
Det intressanta i det sammanhanget är att när man ser på den försöksverksamhet med lärlingsutbildningar som har pågått runt om i landet - Isak From pratade om det i sitt anförande - vet vi att väldigt många ungdomar också har valt att hoppa av därifrån och gå tillbaka till de vanliga gymnasieprogrammen.
De vill nämligen inte binda upp sig för att vara kock eller servitör i hela sitt liv, utan de kanske faktiskt vill gå vidare någon gång i livet. Vi vet att det har varit ett resultat av detta, och det har långt ifrån varit så lyckat som jag och säkert många med mig, det måste jag erkänna, trodde att det skulle bli när man införde det.
Ministern säger att man får en jobbcoach från första dagen.
Men de flesta som har en förmåga att bli långtidsarbetslösa, och det tror jag att de flesta rutinerade arbetsförmedlare känner till ganska väl, kanske inte har en fullgjord gymnasieutbildning och kanske dessutom har en trasslig bakgrund med både kriminalitet och missbruk.
För dem tror jag att det är ganska viktigt att det redan från dag ett kan sättas in en ordentlig åtgärd så att de inte behöver vänta i tre månader. För en ung person är tre månader en väldigt lång tid. På denna och många andra frågor måste regeringen börja finna svar om man i förlängningen ska vara trovärdig i jobbpolitiken. Så här långt har man kunnat måla upp visioner, men visioner måste också visa sig i resultat.