KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jacob Johnson (V):
Den kurdiska frågan är en varböld men också en stor möjlighet i den komplicerade större regionala situationen i Mellanöstern. Det gäller Turkiet men även andra delar. En fredlig lösning på den kurdiska frågan skulle bidra till stabilitet och fred i denna utsatta region och få en stor betydelse. Därför är det viktigt att Sverige, som har särskilda möjligheter under sitt ordförandeskap, agerar.
Det är vi nog eniga om, med tanke på vår grundläggande positiva inställning till ett turkiskt medlemskap i EU - vilket även Vänsterpartiet ställer upp på om Turkiet uppfyller de så kallade Köpenhamnskriterierna - men även mot bakgrund av de goda och utbredda kontakter som Sverige har med företrädare för olika kurdiska organisationer och partier.
I min hemstad Uppsala bor det många kurdiska politiska flyktingar som har stora förhoppningar att Sverige under sitt ordförandeskap kan bidra till att denna fråga får en positiv utveckling. Jag vädjar därför återigen till utrikesministern att utnyttja detta tillfälle. Jag beklagar den tidsbrist som Carl Bildt anför för att inte kunna besöka sydöstra Turkiet.
Detta är inte direkt någon ny fråga. Ett besök borde ha kunnat planeras in under en halvårsperiod med tanke på att det har en symbolisk betydelse att det sker under ordförandeskapet. Som utrikesministern påpekade är det positivt att det pågår ett arbete för att sänka spärren. Den är ett stort hinder i dag eftersom den är så hög; jag tror att den är 10 procent. Det är vi också eniga om.
Utrikesministern svarade dock inte på den avgörande frågan om hur han ser på det krav som jag ställer på att den turkiska grundlagen borde ses över så att kurdernas rättigheter tillgodoses.
Jacob Johnson (V):
Jag får väl å interpellanten Amineh Kakabavehs vägnar tacka för den här debatten. Tyvärr fick hon sent förhinder så hon kan inte närvara här. Om utrikesministerns senaste inlägg är vi nog inte helt överens.
Även den allmänna jämställdhetspolitiken har sin bäring just när det gäller kvinnors möjligheter till en plats i det offentliga rummet och att bli respekterade som en del av samhället, med fullständiga demokratiska rättigheter. Det synliggörs här.
Dessutom försvåras de övergrepp som i dag tyvärr är alltför vanliga i andra länder och som också är ganska vanligt förekommande här i Sverige.
Jacob Johnson (V):
Jag tänkte ställa en fråga till statsrådet om de nationella målen. Det står i dokument någonstans att de ska vara relevanta och frivilliga. Det är frågor som finns under nationell beslutsrätt. De ska sedan tas fram i dialog med kommissionen för att det ska säkerställa överensstämmelser med de övergripande målen som kommer att formuleras.
Jag skulle vilja höra vad Birgitta Ohlsson säger om de svenska kommande målen. I betänkandet noteras mest att Sverige ligger väl till. Hur ser Birgitta Ohlsson på inriktningen på de svenska målen? Jag har också en fråga om det som jag fick höra på EU-nämndssammanträdet i dag.
Av de nationella reformprogrammen som ska antas ska det i detalj framgå hur de nationella målen ska genomföras - i detalj. Sedan ska det övervakas av kommissionen genom årliga kontroller. Jag kan uttrycka en oro för att formuleringen "i detalj" är en överbyråkratisering av en överblick som EU-kommissionen ska ha.
Det pekar på en utveckling av EU i federal riktning som gör oss skeptiska. Vi vill försvara det nationella självbestämmandet i de här frågorna.
Jacob Johnson (V):
Jag skulle vilja be Staffan Appelros att lite grann utveckla sin ståndpunkt vad gäller en avreglering av insamlingen av hushållsavfallet. Jag skulle vilja höra om han står bakom den regeringspromemoria som föreslår en avreglering. Han uttryckte att det finns en oro som inte är obefogad.
Han hänvisade till negativa erfarenheter från Storbritannien. Men du satte inte riktigt ned foten i din totalbedömning. Jag skulle vilja höra om du är klar med den. Jag tolkar dig som att du är positiv till avregleringen, men jag skulle vilja be dig utveckla din talan i frågan.
Jacob Johnson (V):
Den springande punkten är väl om man får ett system som hjälper eller stjälper möjligheten till rötningsanläggningar. Det nuvarande kommunala monopolet underlättar naturligtvis för kommunerna att göra de stora investeringar som krävs. Det har påpekats bland annat av Naturvårdsverket. Det är det ena. Det andra är trafikkonsekvenserna och den dubbla insamlingen.
Staffan Appelros är åtminstone medveten om problemen. Jag hoppas att regeringen också är det, även om jag är rädd för att regeringen i högre grad vägleds av ideologiska principer att öppna så kallade marknader för privata bolag. Vi får väl se vad som händer.
Men jag skulle vilja höra Appelros kommentarer till Naturvårdsverkets invändningar mot regeringspromemorian.
Jacob Johnson (V):
Jag begärde ordet när jag hörde att Bengt-Anders Johansson så tydligt sade att Sverige inte ska gå före. Det lät ungefär som att Sverige ska gå efter. Sverige ska inte utveckla ny modern teknik. Sverige ska inte ligga i framkant när det gäller att utveckla miljömässiga jordbruksmetoder. Detta finner jag anmärkningsvärt.
Regeringen hävdar samtidigt principen att man ska bruka men inte förbruka. Då måste man ta hänsyn till de miljökonsekvenser som jordbruket medför. Som jag sade i mitt anförande bidrar jordbruket till en avsevärd del av övergödningen av Östersjön.
Därför tycker jag att det är mycket anmärkningsvärt att man tar bort en korrigerande avgift, nämligen skatten på handelsgödsel, som kan påverka så att det blir mindre övergödning. Är det verkligen en strategi som den borgerliga regeringen vill lyfta fram, att Sverige inte ska gå före utan att Sverige ska gå efter när det gäller utvecklingen av en modern jordbrukspolitik?
Kan Bengt-Anders Johansson utveckla detta?
Jacob Johnson (V):
Det är bra att Sverige som nation satsar mycket på forskning. Det är väl en övergripande strategi för att utveckla svenskt näringsliv som helhet och för att stärka Sveriges konkurrenskraft. Vi ska inte konkurrera med låga löner utan med hög kompetens och ny teknik. Därför tycker jag att uttrycket att vi inte ska gå före pekar i helt fel riktning. Vi kan jämföra med en annan stor fråga som är uppe i debatten i dag, nämligen klimatfrågan. Där har vi också en sådan diskussion.
Ska Sverige och EU gå före, eller ska vi ligga och lurpassa i vassen? Jag tycker att vi har ett ansvar för att försöka gå före. Det ger ju den effekten att vi bidrar till minskade växthusgasutsläpp, i det fallet. Och det bidrar till ny teknik som ger sysselsättningstillfällen i Sverige. På samma sätt är det när det gäller jordbrukspolitik.
Vi ska inte ha en passiv inställning att inte gå före, utan vi ska gå före och utveckla en modern jordbrukspolitik som också är miljöanpassad för en hållbar utveckling.
Jacob Johnson (V):
Ärade ledamöter av riksdagens miljö- och jordbruksutskott och övriga åhörare! Jag kommer att vara ganska kortfattad av olika anledningar och inte ge mig in på något längre miljöpolitiskt anförande. Det beror bland annat på att Vänsterpartiet inte har väckt några motioner med den inriktningen i det här ärendet.
Låt mig dock komma med en liten inledande reflexion med anledning av Vänsterpartiets seminarium om klimaträttvisa på förmiddagen och den oro man känner inför klimatförhandlingarna i Köpenhamn. Vi verkar inte komma vidare där. För Vänsterpartiet är klimaträttvisa en ledstjärna för hur vi ska komma till rätta med klimatproblemet.
Det handlar framför allt om aspekten klass och kön. De rika måste minska sina utsläpp, och det gäller också vi män relativt kvinnorna på vår jord. Det är en grundläggande fråga. Vi måste fasa ut användningen av fossila bränslen helt. I det arbetet tror jag att individuella utsläppsrätter kan vara ett konkret steg för att mer kraftfullt komma åt denna fråga, men det är en mer långsiktig och stor fråga.
I dagens betänkande finns det några reservationer från Vänsterpartiet. Jag tänker lyfta upp reservation nr 7 som handlar om konsumtion av kranvatten. Det kan ses som en liten fråga, men det är en symbolisk fråga. Jag tycker också att det är en så kallad lågt hängande frukt när det gäller att gå över till ett resurssnålt samhälle.
Vi ska använda det goda kranvatten vi har här i Sverige i stället för att använda vatten på flaska som transporteras hit och dit. I betänkandet hänvisas till att konsumtionen av flaskvatten har sjunkit lite grann efter en topp, men den minskningen är ganska beskedlig.
Jag tror att en informationskampanj och andra åtgärder som Vänsterpartiet föreslår i sin reservation är ett steg för att tydliggöra denna fråga om hur vi ska använda våra naturresurser på ett effektivt och hållbart sätt. I motionen föreslås att kommunerna skulle kunna ha vattenautomater på stan så att det är lätt att komma åt vatten.
Det skulle också kunna vara ett pedagogiskt medel för att förklara för ungdomar till exempel hur det vatten som rinner i våra kranar kommer till. Man skulle kunna tänka sig att man i Uppsala, där jag kommer från, skulle ha en automat vid S:t Eriks källa.
Då skulle man kunna förklara hur det här vattnet bildas genom infiltration i Uppsalaåsen, hur det också har bildats genom konstgjord infiltration och hur vattnet har förts från Tämnaren till Fyrisån och så småningom åter infiltrerats i Uppsalaåsen.
Det är ett pedagogiskt sätt att illustrera vattnets kretslopp och också öka medvetenheten hos den unga generationen om vikten av att handla och agera på ett miljövänligt sätt. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 7.
Jacob Johnson (V):
Tack, jordbruksministern, för svaret! Den här interpellationen kan ses mot bakgrund av diskussionen om livsmedelsproduktionens och livsmedelskonsumtionens miljö- och klimatpåverkan, som är en stor och viktig fråga. Den utgör ungefär 20 procent av den totala klimatpåverkan.
Inte minst hänger det ihop med vår köttkonsumtion och boskapsuppfödningen - den har jag och jordbruksministern haft debatter om tidigare. Jag har framfört att det vore bra att ha en strategi för hur vi kan minska vår köttkonsumtion i Sverige och till exempel gå tillbaka till den nivå som vi hade vid EU-inträdet. Det skulle kunna vara ett delmål.
Jag tycker nog att de förslag till miljösmarta matval som Livsmedelsverket har tagit fram går lite grann i den riktningen. Det lyfts fram att man kan välja vilket slags kött man ska äta och att man kan minska köttkonsumtionen och så vidare. På det sättet välkomnar jag förslagen om miljösmarta matval.
Detta är någonting som inte bara Livsmedelsverket arbetar med, utan det är många andra organisationer och myndigheter som också tar upp de här frågorna. Det är till exempel Konsumentverket, Naturskyddsföreningen och Naturvårdsverket - för att nämna en blandad skara. Livsmedelsverket har då tagit fram det här.
Det hör lite grann till historien att jag sitter i Livsmedelsverkets insynsråd, så jag följer de här frågorna och kunde läsa det förslag som togs fram i maj. Det anmäldes den 15 maj till EU-kommissionen för notifiering, som det kallas, en granskning. EU-kommissionen och även Rumänien har haft invändningar.
Jordbruksministern har i sitt svar inte riktigt kommenterat vad det är som är problemet och i konflikt med principen om den fria rörligheten. Det finns några nyckelord i de här råden. Det finns nämligen ett råd om att man i vissa sammanhang kan konsumera närproducerade eller lokalt producerade livsmedel.
Det slår EU-kommissionen ned på och tycker att det är ett handelshinder och att det strider mot principen om den fria rörligheten. Samtidigt stadgas det i EU, så att säga, att miljöskäl är en relevant aspekt att väga in. Det är liksom den springande punkten. Vi får väl se hur jordbruksministern så småningom kommer att svara EU-kommissionen.
Svaret, som nu håller på att utarbetas av Livsmedelsverket, kommer nämligen så småningom också upp på Jordbruksdepartementets bord för godkännande. Men den springande punkten är det här med lokalproducerat och närproducerat. Det har naturligtvis att göra med transporternas miljöpåverkan. Långa transporter av frukt och grönsaker, inte minst, innebär att man konsumerar fossila bränslen.
Det ökar ju klimatpåverkan och miljöpåverkan. Det är naturligtvis också därför som det föreslås att man ska kunna äta till exempel säsongsodlade närproducerade grönsaker och frukter. Det är positivt av miljö- och klimatskäl. Jag vill då fråga jordbruksministern: Vad anser jordbruksministern själv? Är det bra av transportskäl och miljöskäl att äta närproducerade livsmedel?
Jacob Johnson (V):
Jordbruksministern är väldigt försiktig och tassar verkligen runt juridiken med lätta steg. Han vågar knappt ta ordet lokalproducerat eller närproducerat i sin mun. Han lyfter upp andra saker som att man inte ska slänga mat i onödan. Naturligtvis är det en viktig del att vara varsam med den mat som man köper och verkligen använda den. Jag kan också instämma i rådet att man när man åker och handlar i möjligaste mån ska åka kollektivt eller cykla eller gå.
Naturligtvis håller jag med om det. Men andra länder, jordbruksministern, är inte så försiktiga, såvitt jag känner till, när det gäller att använda ord som närproducerat och lokalproducerat. Jag tror till exempel att man i både Danmark och England ger råd att man ska använda säsongens frukt och grönt producerat i närområdet eller liknande formuleringar. De har kanske inte anmält det till EU-kommissionen.
De kanske inte har varit så försiktiga. De kanske inte har varit så hovsamma utan har tyckt att med lite sunt förnuft kan man bestämma det själv. Sverige som ska vara bäst i klassen har skickat in det här och har nu fått de här invändningarna. Dessutom har det kommit till min kännedom att EU-kommissionen själv har bedrivit en informationskampanj som heter Ta kontroll! Där kan man bland annat läsa: Ät lokalt producerade säsongslivsmedel!
Jag vet inte om EU-kommissionen har många olika avdelningar. De har en juridisk avdelning som granskar inkommande handlingar från medlemsländer och kanske en informationsavdelning som går ut med det de tycker är sunt förnuft. Jag tycker att vi i Sverige också borde kunna tillämpa sunt förnuft. Jag hoppas verkligen att Sverige i sin beredning och sitt svar kan hävda att vi kan använda sunt förnuft.
För det är klart att närproducerade, lokalt producerade livsmedel har lägre miljöbelastning. Kanske kan man lösa den här problematiken, jordbruksministern, med att byta orden lokalproducerad och närproducerad till korttransporterad. Kan det vara en lösning, jordbruksministern?
Jacob Johnson (V):
Vi får avvakta hur den här processen löper vidare. Jag ska följa ärendet och Jordbruksdepartementets svar. Livsmedelsverkets förslag till miljösmarta matval är till exempel formulerat "Välj säsongsanpassade och närodlade grönsaker!" eller "Välj närodlade frukter och bär när de finns!".
Jag tycker att det är en självklarhet att det är bra för klimatet och bra för miljön att man inte transporterar frukter och bär långa sträckor om de nu finns att tillgå i Sverige. Samma sak gäller säsongsanpassade och närodlade grönsaker. Det är en självklarhet. Det är märkligt att EU-kommissionen har synpunkter på detta. Jag kommer att följa den här frågan.
Jag vet att det kommer att vara något slags EU-möte i Lund som ska handla om de här frågorna i november i samband med att svaret ska lämnas. Jag hoppas verkligen att ministern då kan redovisa ett tydligt svar från svensk sida som försvarar de råd som Livsmedelsverket har gett.
Jacob Johnson (V):
Tack för svaret, justitieministern! Denna interpellationsdebatt tar upp frågan om polisens agerande mot personer, och då särskilt ungdomar, av utländsk härkomst mot bakgrund av händelserna bland annat i Gottsunda i Uppsala tidigare i höstas. Det framgick också av rubriken på min interpellation när jag sände den till kammarkansliet, men jag noterar att rubriken nu är omformulerad.
Bakgrunden är, som jag kort beskrivit i interpellationen, de oroligheter som inträffade i Uppsala och andra större städer som Malmö och Göteborg tidigare i höstas. Det handlar om bränder, stenkastning med mera i utsatta och segregerade bostadsområden och polisens agerande inte minst gentemot ungdomar med utländsk bakgrund i dessa områden. Jag har själv deltagit i flera möten efter det inträffade.
Naturligtvis är det - och det är en självklarhet, men låt mig ändå säga det - polisens uppgift att ingripa vid olika typer av våldsamheter eller annat olagligt beteende och att lagföra de ansvariga. Vid sådana ingripanden måste polisen ibland använda det våldsmonopol som polisen har rätt att använda. Det är som sagt självklart.
Men lika självklart måste det vara att polisens ingripanden uppfyller mycket högt ställda krav på att endast använda ett minimum av våld och endast om det är nödvändigt och att ingripandet mot misstänkta görs på ett helt korrekt sätt med respekt för de aktuella individerna.
Tyvärr är den sammanlagda bild jag har fått av polisen i samband med händelserna i Uppsala tidigare i höstas att de ej har lyckats leva upp till dessa högt ställda men berättigade krav.
Denna min bedömning överensstämmer i hög grad med vad som framkommer i till exempel Brottsförebyggande rådets rapport Diskriminering i rättsprocessen , som visar att det förekommer att polisen bemöter personer med utländsk bakgrund med kränkande benämningar i samband med kontroller, att personer med utländsk bakgrund lättare blir misstänkta för brott, att poliser är mer benägna att avfärda kvinnor som anmält våldtäkt om de har utländsk bakgrund etcetera.
Justitieministern understryker i sitt svar vikten av polisens respekt för alla människors lika värde och att polisens arbete i allt större utsträckning ska handla om ömsesidig respekt och dialog med medborgare i samhället, inte minst med ungdomar. Kraven på professionellt sätt från polisen är därför höga. Beatrice Ask hänvisar till den gemensamma värdegrunden.
Jag tror att vi är ganska eniga om dessa målformuleringar och ambitioner, men det räcker inte med goda målsättningar och vackra ord, justitieministern. Det är verkligheten som gäller, inte kartan. Hur ser justitieministern på polisens agerande i dag? Hur ser verkligheten ut? Lever polisen upp till kraven? Vad avser ministern att vidta för ytterligare åtgärder för att kartan en gång ska bli verklighet?
Jacob Johnson (V):
Jag börjar med frågan om en fristående myndighet, som också Thomas Bodström har kommenterat. Vi närmar oss kanske en rödgrön majoritetsuppfattning i den här frågan.
Justitieministern har i sitt svar avvisat inrättandet av en särskild, fristående myndighet som ska behandla anmälningar mot poliser, bland annat med hänvisning till utredningen Summa summarum , vars slutsats sägs vara att det inte finns några skäl, utöver de förtroendeskapande, som talar för ett inrättande av en fristående internutredningsmyndighet.
Men, justitieministern, det som är huvudskälet för att inrätta en sådan myndighet är förtroendet för att det inte är poliser som utreder sig själva. Det är jätteviktigt att allmänheten kan känna fullt förtroende för att anmälningar mot poliser behandlas på ett helt korrekt sätt.
Vi i Vänsterpartiet har därför i vår budgetmotion för 2010 föreslagit att en sådan myndighet inrättas och också anslagit medel i vår budget för start av en sådan kommande år. Jag hoppas naturligtvis att en ny rödgrön majoritet i riksdagen om ett år kan genomföra ett sådant beslut.
Ulrika Karlsson tog upp en lite bredare diskussion om vad som har hänt i Gottsunda, och jag håller med justitieministern om att det egentligen är värt en egen interpellationsdebatt. Det har skett mycket där.
Ulrika Karlsson nämnde polisens olika åtgärder, och jag kan nämna frivilligorganisationernas och invandrarorganisationernas arbete som har skapat en dialog och medverkat till en positiv utveckling. Jag kan hålla med om att vi ser en positiv utveckling, och den ska naturligtvis fortsätta. Jag har också fått signaler från polisen om att man har tagit till sig en del av kritiken och arbetar med frågan.
Nästa vecka kommer jag själv att ha en särskild träff med länspolismästaren för att ytterligare diskutera de här frågorna. De är ju viktiga eftersom polisen, som sagts här, har det lagliga monopolet på att använda våld. Det måste ske på bästa möjliga sätt, och därför denna debatt. Det finns andra saker som nyligen har kommit till riksdagens bord som berör det här.
Till exempel har vi fått ta del av Riksrevisionens styrelses redogörelse angående hantering av unga lagöverträdare.
Det är naturligtvis viktigt att poliserna har möjlighet att lära sig mer om de här sakerna. För att just höja polisens kompetens tycker vi från Vänsterpartiets sida att polisutbildningen borde förlängas och bli treårig och en riktig högskoleutbildning.
Detta är exempel på åtgärder för att långsiktigt ytterligare höja polisens kompetens och verkligen säkerställa att vi alla som bor här i Sverige, oberoende av om det är jag med svensk bakgrund eller flyktingar och invandrare som kommit hit, kan känna oss trygga och lita på att polisen gör ett professionellt, sakligt och korrekt arbete.
Jacob Johnson (V):
Jag tycker att vi har haft en intressant debatt om de här väldigt viktiga frågorna. Som det har sagts här tidigare borde vi egentligen ha haft en egen interpellationsdebatt om bakgrunden till de här problemen med segregering, diskriminering i arbetslivet och kriminalitet och om de åtgärder som måste sättas in mot problemen. Men det är en större debatt som det inte riktigt var min avsikt att ta upp i den här interpellationsdebatten.
Justitieministern och jag har olika åsikt vad gäller värdet av en fristående myndighet. Det är bara att konstatera att vi gör en annan avvägning. Jag tror att just för det här förtroendeskapande motivet skulle det ha en stor betydelse, och kanske också, om man hade en sådan myndighet, vara en signal ut i samhället så att det kanske kan bli lättare att rekrytera också poliser med utländsk bakgrund till de här viktiga utbildningarna.
Att vi på sikt kan få en akademisk polisutbildning är väldigt viktigt. Jag noterar med tillfredställelse att justitieministern inser att det finns ett problem när det gäller bemötandet av ungdomar. Det är naturligtvis en ganska komplicerad fråga. Vi har en annan utbildningsnivå rent allmänt i samhället, och vi har etnisk mångfald och många religioner.
Detta gör att det ställs mycket större krav på polisen i dag, och därför är den värdegrund som det talas om mycket viktig. Det är också viktigt att polisen ges utbildning och möjligheter att utveckla kompetensen nära medborgarna så att vi får en tillit mellan medborgare och polis.
På så sätt kan även pappan från Mellanöstern, som nämns i det aktuella exemplet från Gottsunda, känna sig trygg med att polisen behandlar hans barn på samma sätt som andra barn.