Anette Åkesson (M):
Till att börja med vill jag tacka statsrådet för det utförliga svaret. Jag delar i allt väsentligt den problembeskrivning som statsrådet ger angående kommunernas utmaningar i ett längre perspektiv och välkomnar också initiativet till Kommunutredningen. Men hur jag än vrider och vänder på svaret hittar jag inte egentligen någon förklaring till varför och hur just en begränsning av företagens vinster löser dessa, vare sig på lång eller kort sikt.
Och sett till dagens problem för kommuner och landsting tycker väl alla att skattemedel ska användas till det som de är till för, att fusk ska beivras och att lagar och regler ska gälla, även när det gäller skatter. Där finns helt enkelt inte någon politisk konflikt. När man läser utdraget från Lagrådet om förslaget om vinstbegränsning ter det sig som att civilministern är ganska ensam om att inte tro att förslaget får allvarliga konsekvenser för privata aktörer och därmed även för deras kunder.
Kritiken är allvarlig, inte bara från Lagrådet och näringslivet utan även från bland andra Riksrevisionen, Kommerskollegium, Ekonomistyrningsverket och Statskontoret.
Lagrådet uppmärksammar också det motsägelsefulla i att de två lagrådsremisserna - dels den som handlar om vinstbegränsning, dels den om ökade tillståndskrav - ställer krav som går emot varandra. Det ena förslaget kräver att något överskott inte ska få uppstå i verksamheten och det andra att verksamheten inte kan tillåtas gå med underskott. Ibland vet man inte om det hela är skämt eller allvar.
Som jag ser det vill alla vi som engagerar oss politiskt förbättra samhället. Jag tror ju även att civilministern vill det, men jag delar inte hans och regeringens åsikter om vad som ska göras. Det är förvirrande när regeringen säger sig värna valfriheten och mångfalden i välfärden, samtidigt som all energi och alla resurser läggs på att motarbeta de företag det handlar om som ska säkerställa just mångfalden och valfriheten.
Det är inte endast jag som ser hur privata aktörer riskerar nedläggning om förslaget motsvarar det Ilmar Reepalu presenterade i sin utredning. Att osäkerhet präglar branschen visade även Svenskt Näringslivs rapport Företagsamheten 2018 .
I veckan kunde vi läsa att nyföretagandet i välfärdssektorn har sjunkit med ca 15 procent sedan årsskiftet 2015/16 och att antalet välfärdsföretagare som valde att lägga ned verksamheten ökade med 18 procent - detta under en högkonjunktur. Med färre företag än väntat skapas det färre jobb än det borde och därmed inte bara mindre mångfald och valfrihet inom välfärden utan även mindre resurser till välfärden, både på kort och lång sikt.
Med min interpellation ville jag sätta fingret på dagens problem och hur de åtgärdas - eller inte åtgärdas. Det finns problem. Kunskaperna ökar inte i skolan, skolan är inte alltid jämlik och viss segregering förekommer. Köerna i sjukvården har fördubblats under den nuvarande regeringen. Det är riktiga problem som behöver tas tag i, men de löses inte genom att begränsa vinsten för de aktörer som försöker hjälpa till att bedriva bra verksamheter.
Statsrådet hävdar att det inte är rimligt att pengarna går till stora vinster i välfärden. Men utredningen visade väl just att det inte görs stora vinster. Eller har civilministern någon annan källa?