Göran Hägglund (KD):
Morgan Johansson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa likvärdig vård i hela landet och för att situationen i Skåne inte ska få nationella konsekvenser samt hur jag ser på den etiska frågeställning som uppkommer när, enligt uppgift, läkare kan tvingas överväga att låta patienter dö i förtid på grund av resursbrist.
Jag har i tidigare interpellationssvar framhållit att varje landsting inom ramen för det kommunala självstyret har rätt att besluta om hur landstinget vill organisera vården och hur det ska sköta sin ekonomi. Och jag är övertygad om att Morgan Johansson är väl medveten om att det är de folkvalda representanterna i landstinget som har fått medborgarnas förtroende att styra landstinget.
Regeringen har inte för avsikt att nu börja inskränka det kommunala självstyret genom att gå in och detaljreglera hur ett landsting ska organisera sin verksamhet eller att överpröva de folkvalda representanternas beslut. Statens roll är inte att ta över ansvaret för hur ett landsting organiserar eller finansierar sin verksamhet. Statens roll är däremot att sätta ramarna för verksamheten genom lagstiftning och att utöva tillsyn och följa upp verksamheten.
För detta har vi myndigheter som Socialstyrelsen, som har rätt att ingripa om vården inte håller tillräcklig kvalitet eller på annat sätt brister. Jag har fullt förtroende för att våra myndigheter sköter tillsynen på ett tillfredsställande sätt och ingriper om det behövs. Statens roll är också att stödja och stimulera till utveckling av hälso- och sjukvården. Till exempel genom att stödja arbetet med kvalitetsutveckling, tillgänglighet och öppna jämförelser.
Dessutom bidrar staten med medel genom det kommunala utjämningssystemet samt med riktade medel till olika satsningar i landstingen. Huvudansvaret för att finansiera sin verksamhet vilar dock på landstingen som också har de verktyg som de behöver för att sköta sin ekonomi till exempel genom rätten att ta ut skatt. Det är min övertygelse att öppen, lätt tillgänglig och kvalitetssäkrad information om vårdens organisering, kvalitet och prestationer är en förutsättning både för ett väl fungerande demokratiskt system och för utvecklingen av vården.
Regeringen stöder därför på olika sätt sådant utvecklingsarbete till exempel genom den särskilda satsning om 1 miljard kronor per år från och med 2010 som syftar till att stimulera en snabb tillgänglighetsförbättring liksom ett långsiktigt hållbart effektiviserings- och kvalitetsarbete för att åstadkomma bestående förbättringar av tillgängligheten.
En annan viktig uppgift för regeringen är att skapa tydliga lagar och regler som möjliggör för vården att utvecklas, till exempel genom tydlighet om vilka skyldigheter och rättigheter som vårdgivare och patient har gentemot varandra och genom lagstiftning som möjliggör informationsutbyte och uppföljning. Här vill jag särskilt nämna propositionen där alla landsting föreslås införa vårdvalssystem. Därmed ges medborgarna rätt att välja mellan olika vårdgivare i primärvården.
I december överlämnade även utredningen om patientens rätt ett delbetänkande som innehåller bland annat ett förslag om att lagreglera vårdgarantin. Avsikten med båda dessa förslag är att stärka patientens ställning i vården och att förbättra tillgängligheten. En grundregel inom hälso- och sjukvården är att alla som söker vård ska få en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. Det är denna medicinska bedömning som sedan ska utgöra grunden för vårdgivarens prioritering och för vilken behandling patienten ska erbjudas.
Det är sjukvårdshuvudmännens ansvar att se till att denna regel tillämpas i deras verksamhet. Det handlar inte om att regeringen, som Morgan Johansson vill få det att framstå som, skulle undandra sig sitt ansvar. Vi har faktiskt en tydlig ansvarsfördelning mellan lokal, regional och statlig nivå och demokratiskt folkvalda företrädare på varje nivå. Det handlar i slutändan om att alla aktörer inom hälso- och sjukvårdssystemet måste ta ansvar för sin del av systemet.