KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Klimat- och miljöministern tar upp klimatfinansiering i svaret till mig och berättar att Sverige är ledande i det avseendet. Det tycker jag är bra. Jag vill bara vara riktigt säker på att den klimatfinansiering, alltså de pengar till utvecklingsländerna som är utlovade, också ligger fast.
För någon vecka sedan hörde vi finansministern prata om att biståndsbudgeten ska halveras och att läget för Sveriges finanser är väldigt ansträngt. Jag vill bara påminna om att Sverige fortfarande är ett rikt land. Vi har fortfarande väldigt mycket pengar. Våra fyra svenska storbanker gjorde vinster på nästan 100 miljarder kronor i fjol. Vi subventionerar miljöskadlig verksamhet med ungefär 50 miljarder kronor.
Det finns alltså pengar att ta från. Men det vore bra att få det väldigt klart och tydligt att de löften som vi avgivit ligger fast och att inga pengar hotas. Initiativet om ett fossilfritt Sverige, som ministern tar upp i svaret till mig, är väldigt intressant. Det är jättebra att ni utmanar andra länder att bli fossilfria.
Men för att det här initiativet ska bli riktigt bra måste det bli konkret i så måtto att vi vet när Sverige ska bli fossilfritt. Mina konkreta frågor till klimat- och miljöministern är: Vad finns det för datum för när Sverige ska bli fossilfritt? Hur ser den konkreta vägen ut för hur Sverige ska bli fossilfritt? Vilka konkreta åtgärdsförslag lägger regeringen fram inom kort för att det verkligen ska bli så?
Även vad gäller frågan om tekniköverföring tycker jag att det är viktigt att vara konkret. Jag nämnde Bangladesh, men jag kan också nämna Filippinerna. På ett tidigare klimattoppmöte berättade en av Filippinernas delegater för mig hur man behöver hjälp med avancerade datamoduleringsprogram för att kunna förutsäga extrema väderhändelser.
Filippinerna har exempelvis drabbats hårt av tyfoner de senaste åren. Sådana här avancerade program finns, men de är skyddade av upphovsrätt. Om man vill använda programmen kostar det väldigt mycket pengar - pengar som Filippinerna inte har. Här tror jag att det finns en väldigt viktig roll för Sverige att spela i att driva på för att den här tekniken ska kunna spridas fritt.
Inget fattigt land ska behöva drabbas av sådana här väderhändelser ifall det går att undvika dem. Jag undrar om ministern är beredd att lyfta fram de här frågorna mer konkret på klimattoppmötet i Paris. Sedan gäller det brevet från Kiribati.
Nu ser klimat- och miljöministern brevet från president Anote Tong, men jag skulle vilja veta om hon sett det tidigare. Har klimat- och miljöministern tagit upp det här brevet, som är ställt till statsminister Stefan Löfven? Jag får nu svaret att brevet bereds. Men president Tong vill helst ha ett svar före klimattoppmötet i Paris, och det är då vi verkligen kan få skjuts i den här frågan.
Tänk om Sverige som första industrialiserade land kunde gå ut och säga: Vi stöder Kiribatis folk. Vi tänker göra allt vi kan för att människor ska kunna bo kvar på de här öarna nordost om Australien. Vi backar upp förslaget om ett stopp för nya kolgruvor. Det är en av Sveriges positioner inför klimattoppmötet i Paris. Kan vi få höra det före mötet i Paris, Åsa Romson?
Jens Holm (V):
Jag börjar med att ta upp frågan om klimatfinansiering. Jag vill återigen ställa frågan om vi kan vara helt säkra på att de pengar som utlovats kommer att betalas ut och finns kvar. Kommer klimat- och miljöministern att ta upp frågan med finansministern? Det är oroväckande att finansministern talar om en halvering av det totala biståndet, och så vidare. Det sänder helt fel signaler.
Ett fossilfritt Sverige är ett jättebra förslag. Men det är inte riktigt okej, Åsa Romson, att rulla tillbaka ansvaret för något som statsministern har gått ut med i regeringsdeklarationen till Miljömålsberedningen. Jag läste direktivet till Miljömålsberedningen alldeles nyss.
Där står att Miljömålsberedningen - som är den beredning som bland annat jag är med i - ska utreda ett klimatpolitiskt ramverk och hur Sverige kan få nollutsläpp till 2050. Ett fossilfritt Sverige bedömer jag som ett lite oliklydande mål. Det kan komplettera nollutsläpp till 2050, men det är inte exakt samma sak. Jag tycker inte att ni ska sitta och vänta på Miljömålsberedningen.
Jag vill se konkreta förslag här och nu som ställer om Sverige och gör Sverige fossilfritt. Sedan kommer det att finnas väldigt många bra förslag från Miljömålsberedningen. Det kan jag redan nu lova. Detta är ett konkret medskick från mig. Det vore fantastiskt om Stefan Löfven på måndag i Paris kunde knyta an till den vädjan som kommer från öriket Kiribatis folk.
Jag tror att folket i Kiribati talar å alla utvecklingsländers vägnar. Det vill att de industrialiserade länderna ska sätta stopp för ny utvinning av fossila energikällor och gå före i klimatpolitiken. Kiribatis folk förtjänar det. Jag hoppas att det blir den svenska positionen.
Jens Holm (V):
Jag vill börja med att tacka landsbygdsministern för svaret på min interpellation. Jag tycker att det här är en viktig debatt, för den handlar om livet för ungefär 1 miljon minkar som lever på ett sjuttiotal pälsfarmer i Sverige. Vi vet att minkar i det fria rör sig över väldigt stora ytor, klättrar, jagar och kan dra sig undan i skuggan ifall det är varmt.
De tillbringar en stor del av sin tid i vatten och är duktiga simmare. Men på pälsfarmerna i Sverige kan de inte göra någonting av det som är deras naturliga beteende. De är instängda i små nätburar, stora som en uppslagen kvällstidning.
Där trängs tre minkar per bur ända fram till hösten, då de ska slaktas för sin päls skull. De har ingen möjlighet att exempelvis simma. För pälsindustrin är det här en verksamhet som är väldigt lukrativ. Man säljer pälsskinn, främst på export, för flera miljoner kronor varje år. Men det är minkarna som får betala priset.
Opinionen mot pälsindustrin är stor i Sverige. En klar majoritet av svenska folket, ungefär 80 procent - mer bland Socialdemokraternas väljare, kan tilläggas - vill att pälsindustrin ska förbjudas. Svenska veterinärförbundet har flera gånger konstaterat att den svenska pälsindustrin inte ger minkarna möjlighet till naturligt beteende.
I den här kammaren lade vi från Vänsterpartiet fram ett konkret förslag som skulle ha blivit slutet för pälsindustrin i Sverige så som vi kände den, med konkreta krav på möjlighet till naturligt beteende för minkarna. Men det röstades tyvärr ned i den här kammaren för ungefär ett år sedan - även av Socialdemokraterna och Miljöpartiet.
I svaret på vår motion om pälsindustrin fick vi ändå ett svar från majoriteten i den här kammaren. Man konstaterade att inom regeringen förbereds det nu en ny lag. En sådan lagändring kan göra att minkarnas naturliga behov tillgodoses. Så sa man i betänkandet som gick igenom.
Med anledning av det vill jag fråga näringsministern ifall han avser att inom ramen för den nya djurskyddslagen också ta med hårdare krav på pälsindustrin. Kommer man då att leva upp till det som riksdagens majoritet har klubbat? Sven-Erik Bucht säger att det har blivit bättre på svenska pälsfarmer.
Det som har blivit bättre kan vara att man lägger ut en plastmugg i nätburen. Det kan vara att man lägger ut en golfboll för att minkarna ska kunna nosa på och leka med den. Ett annat vanligt exempel är att man lägger ut en liten trädkvist i nätburen.
Pälsindustrin säger att man på så sätt har tillgodosett minkarnas rätt till ett naturligt beteende. Men jag vill fråga ministern ifall han tycker att en plastmugg eller en golfboll är tillräckligt för att minkarna på de svenska pälsfarmerna ska kunna bete sig naturligt.
Om så inte är fallet förväntar jag mig att regeringen kommer att agera och leva upp till det krav som stöds av en bred majoritet av svenska folket, nämligen att minkarna ska ha rätt till naturligt beteende.
Jens Holm (V):
Jag har aldrig varit ordförande för Djurens rätt, Anders Forsberg, så där har du fel. Däremot arbetade jag på Djurens rätts tidning och besökte många pälsfarmer, vid sidan av annan djuruppfödning, och dokumenterade dem. Jag träffade många företrädare för pälsindustrin.
Jag tycker att det finns stora djurskyddsproblem på våra pälsfarmer i Sverige. Det utesluter dock inte att jag också kan ha synpunkter på djurtransporter, på hur broilerkycklingar föds upp och så vidare.
Jag tycker att frågan om naturligt beteende är helt avgörande eftersom det står i 4 § att djur ska ha rätt till naturligt beteende.
I valrörelsen talade både miljöpartister och socialdemokrater om att pälsdjur skulle ha rätt till naturligt beteende och att regeringen skulle lägga fram krav på att minkarna exempelvis skulle kunna dra sig undan, kunna få skugga, kunna klättra och få simma.
Med de kraven skulle vi inte kunna ha någon pälsindustri i Sverige, för precis som i andra länder blir denna industri omöjlig när man ställer sådana funktionskrav. Och det är precis den vägen vi borde gå.
Problemet med pälsindustrin i Sverige konstaterades redan 2003 av Pälsdjursutredningen, som riktade svidande kritik mot pälsfarmerna, och som jag sa tidigare har Sveriges Veterinärförbund konstaterat att djuren på de svenska farmerna inte ges möjlighet till ett naturligt beteende.
Låt mig ta frågan om att kunna dyka ned i vatten och simma. Det gör en mink i det vilda under stor del av sin vakna tid. Minkar har simhud mellan tårna och är duktiga simmare.
Ny forskning pekar på att minkar är beredda att anstränga sig otroligt mycket för få tillgång till simvatten. Det var detta som gjorde att Tyskland nyligen ställde krav på sina farmer att minkarna måste ha tillgång till simvatten. Detta gjorde att de stora pälsindustrierna där stängde ned.
Eftersom jag inte fick något svar från ministern frågar jag åter: Tycker ministern verkligen att en nivå till i burarna, alltså en så kallad etagebur, en golfboll och en plastmugg är tillräckligt för att djuren ska kunna ha ett naturligt beteende?
Det är nämligen den stora skillnaden från och med 2012, då de nya föreskrifterna trädde i kraft, alltså högst marginella skillnader. Annars är det fortfarande små nätburar där djuren trängs i såväl kyla som hetta. De föds helt enkelt upp på ett sätt där de inte ges möjlighet till ett naturligt beteende.
Jens Holm (V):
Jag tror att det finns olika sätt som djur hanterar stress på. Ett kan vara med passivitet. De blir helt enkelt apatiska och gör ingenting.
Om Peter Jeppsson tror att det räcker att man rullar in en golfboll eller stoppar in en plastmugg till dessa djur, som i det fria rör sig över stora ytor, simmar i vatten, klättrar, jagar och kort och gott utövar sitt naturliga beteende, får det stå för honom.
Kanske har det något att göra med Peter Jeppssons egen bakgrund inom den svenska pälsindustrin som vd för dess intresseorganisation.
Jag undrar om Peter Jeppsson talar för svensk pälsindustri, som tjänar tiotals miljoner kronor varje år på att föda upp och slakta minkar eller om han talar för sina egna väljare, där en klar majoritet vill få stopp på djurutnyttjandet.
Som jag inledde med skulle jag vilja få veta av ministern om hårdare krav på pälsindustrin kommer att vara en del av förslaget till ny djurskyddslag, som ska läggas fram först till hösten, inte nu till våren som tidigare aviserats. Det tycker jag är viktigt. Sven-Erik Bucht säger att det har blivit mycket bättre på svenska pälsfarmer.
Jag vill påpeka för honom att i alla fall jag vet att det enligt sammanställningen av länsstyrelsens kontroller, som gjordes 2014, fanns anmärkningar på drygt 60 procent av farmerna. Jag vet inte om det är så mycket att vara stolt över.
Jens Holm (V):
Jag tackar landsbygdsminister Sven-Erik Bucht för svaret på min interpellation om minskad köttkonsumtion. Det finns många goda skäl att verka för att vi ska äta mindre kött. Precis som Sven-Erik Bucht sa står animalieproduktionen för en stor del av världens utsläpp av växthusgaser, ungefär en femtedel av de totala utsläppen.
I Sverige står animaliekonsumtionen också för stora utsläpp, totalt ungefär 10 miljoner ton varje år om vi räknar med även det importerade köttet. 10 miljoner ton utsläpp av växthusgaser motsvarar ungefär de samlade utsläppen av våra 4,4 miljoner personbilar.
När det gäller bilarna är vi helt överens om att vi måste minska utsläppen och åka mer kollektivt och cykla mer. Men när det gäller det vi äter verkar ministern inte vilja ta några som helst politiska beslut. Vi vet också att en stor köttproduktion förvärrar övergödningen av våra vattendrag och hav.
Uppfödning av djur och produktion av foder till djur leder till utsläpp av kväve och fosfor som förvärrar övergödningen. Det är också en solidaritetsfråga med världens folk i fattiga länder.
Jag tycker inte att det är okej, Sven-Erik Bucht, att vi i Sverige importerar 200 000-300 000 ton sojabönor från Brasilien varje år - inte för att föda upp svenska vegetarianer utan för att föda upp grisar, kossor och kycklingar.
Produktionen av dessa sojabönor leder dessutom till en förödelse av viktig naturmark i Sydamerika, till skövling av regnskog. Det är också en folkhälsofråga.
Livsmedelsverket rekommenderar en minskad köttkonsumtion, vilket ministern var inne på, och Världshälsoorganisationen, WHO, gick förra året ut med att vissa köttslag kan leda till cancer och förespråkar därför också en minskad köttkonsumtion. Gott folk!
Listan är lång på alla rapporter från våra myndigheter och mest välrenommerade lärosäten som säger att det inte är hållbart att konsumera så mycket kött som vi gör i Sverige och västvärlden i dag.
När landsbygdsministern frågades ut i Sveriges Radio för ungefär två veckor sedan om han ansåg att den höga köttkonsumtionen i Sverige var ett miljöproblem tyckte han inte det utan refererade i stället till att kött är gott.
Ministern kunde inte ens svara på om köttkonsumtionen hade ökat i Sverige trots att det står i Jordbruksverkets och Naturvårdsverkets rapporter att konsumtionen har ökat med mer än 40 procent sedan 1990. Nu får jag ett lite annorlunda svar, vilket jag tackar för.
Det känns som att det finns en större insikt hos ministern om att en för hög köttkonsumtion är ett stort klimatproblem som också påverkar miljön negativt på andra sätt. Det är bra, Sven-Erik Bucht. Men om det är ett sådant stort miljöproblem, borde vi då inte vidta åtgärder för att minska konsumtionen? Vi har ju styrmedel för att minska utsläppen från bilismen.
Då vore det väl inte så konstigt att främja mer hållbar, vegetarisk mat och minskad köttkonsumtion. Är det så farligt, Sven-Erik Bucht, att vara med och fatta sådana beslut? Man skulle till exempel kunna ha med det inom ramen för den livsmedelsstrategi som du just nämnde.
Jens Holm (V):
Först vill jag säga till Staffan Danielsson från Centerpartiet att den rapport som man oftast brukar hänvisa till när det gäller den här femtedelen av världens utsläpp är FAO:s rapport Livestock's long shadow som kom 2007. Avskogning bidrar till en viktig del av de här utsläppen, och jag förstår inte resonemanget. Skulle avskogningen inte vara ett stort problem?
Att vi vet att mindre konsumtion av animalier är ett sätt att stävja avskogningen är väl väldigt viktigt? De här siffrorna är granskade, kommenterade och fullt solida och användbara. Jag vill tacka Sven-Erik Bucht för svaren, men jag tycker inte riktigt att det håller att skylla på Thailandsresan. Senast jag kollade, och det gjorde jag faktiskt i morse, innebar en enkel resa till Bangkok från Stockholm 500 kilo.
Tur och retur blir det 1 ton. Ja, det är stora utsläpp, men du var inne på att animaliekonsumtionen innebär ett drygt ton per år, och det är alltså mer än en Thailandsresa varje år. Vi ska minska utsläppen från flyget - det är vi ganska överens om, tror jag - men, Sven-Erik Bucht, nog borde vi också minska utsläppen från det som vi äter? Vi har ju styrmedel för att minska utsläppen från bilismen.
Vi har skatter, och det har varit effektivt att minska utsläppen därifrån. På samma sätt har vi gjort med alkohol och tobak. Vi har tagit politiska beslut för att hålla konsumtionen nere. Det borde väl inte vara så dramatiskt att komma överens om att det är önskvärt med en minskad animaliekonsumtion? Vi skulle, Sven-Erik Bucht, uppnå stora vinster, inte bara för klimatet och miljön överlag, utan även för folkhälsan och inte minst för djuren.
Om vi äter mindre kött kan vi behandla de djur som finns kvar på ett mer etiskt sätt. Vore inte det bra, Sven-Erik Bucht?
Jens Holm (V):
Vi vet att en alltför stor konsumtion av kött och av animalier överlag får en negativ påverkan på miljön och klimatet. Det är en fråga som jag och landsbygdsministern har debatterat tidigare i kammaren. Låt mig ge ett exempel.
De utsläpp som den totala konsumtionen av kött- och mjölkprodukter i Sverige leder till motsvarar ungefär de samlade utsläppen från våra 4,4 miljoner personbilar i Sverige. Vad gäller bilarnas utsläpp finns en hel del styrmedel och beslut för att minska de utsläppen.
Men för konsumtionen av livsmedel, och animalier i synnerhet, finns inga styrmedel. Vi vet också att en alltför stor konsumtion av animaliska livsmedel är dåligt för folkhälsan. Det är därför man i de nordiska näringsrekommendationerna förordar en minskad köttkonsumtion. Detsamma gör vårt svenska livsmedelsverk.
Även Världshälsoorganisationen konstaterade för ett tag sedan att köttkonsumtion kan vara cancerframkallande och uppmanar till en minskad konsumtion av kött. Det är därför jag tycker att EU-kommissionens stödpaket på hundratals miljoner euro till europeiska livsmedelsföretag är så destruktiv.
Det handlar om att man ska främja en ökad konsumtion av jordbruksprodukter, i synnerhet en ökad konsumtion av kött och mjölk här i Europa. Främst satsar man många miljoner euro på att öka exporten av produkterna till andra länder.
Vad gäller export av animalier till andra länder är Kina ett sådant land som EU har pekat ut dit man särskilt vill öka exporten av kött och mjölk. Vi vet sedan tidigare att man i Kina och i hela Sydostasien äter mycket mer vegetabilier och mindre kött.
Det är en bra kosthållning. Det leder till minskade utsläpp och bättre folkhälsa. Det som EU nu gör, med stöd av våra skattepengar, är att försöka få kineserna att konsumera mer av kött och mer av mjölk. Varför? Varför backar den svenska regeringen upp de förslagen? Varför, Sven-Erik Bucht, ska kineserna öka sin konsumtion av kött och mjölk?
Vore det inte bra om vi i Sverige och västvärlden levde lite mer som kineserna och drog ned på vår köttkonsumtion? Jag får inget klart svar från dig, Sven-Erik Bucht, om det europeiska köttinstitut som ska inrättas. Det är klart att animaliebranschen kan få inrätta ett europeiskt köttinstitut om de vill, men varför ska det finansieras med offentliga medel?
Är det verkligen någonting som den svenska regeringen stöder, Sven-Erik Bucht? Jag vill också fråga överlag: Varför ska vi spendera mer pengar på det som vi vet smutsar ned vår planet och försämrar folkhälsan? Borde vi inte i stället se den nuvarande kris som finns inom jordbrukssektorn som en möjlighet - en möjlighet att ställa om till ett mer hållbart jordbruk och mer produktion av hållbara livsmedel?
Det är dit pengarna ska gå, inte till det som smutsar ned och försämrar folkhälsan. Håller inte ministern med?
Jens Holm (V):
Jag tycker inte riktigt att jag fick svar på alla mina frågor.
Min grundfråga är: Ska vi med gemensamma medel, alltså med Sven-Erik Buchts, mina och andras skattepengar, subventionera verksamheter som vi vet leder till en produktion av sådant som ökar utsläppen av växthusgaser och försämrar folkhälsan?
Nu menar jag inte att alla måste sluta konsumera kött, men jag menar att vi i den rika delen av världen konsumerar för mycket kött. Vi borde äta mindre kött. Vi borde äta ungefär som man gör i Kina och Sydostasien, nämligen mycket mer vegetabilier och mindre animalier.
Nu försöker EU uppenbarligen, uppbackade av Sverige, få resten av världen att leva precis på samma sätt som vi. Det, Sven-Erik Bucht, tror jag inte är hållbart. Det funkar inte för planeten. Då kokar den över. Dessutom kommer vi att få miljontals nya fall av cancer och andra svåra folkhälsorelaterade sjukdomar.
Om man tittar i EU-kommissionens förslag till arbetsprogram för att öka konsumtionen av jordbruksprodukter ser man klart och tydligt att 70 procent av de pengar man går in med ska gå till just exportfrämjande saker. Man ska se till att människor i andra länder konsumerar mer, i synnerhet mjölk och kött.
Det första landet som nämns på den här listan är just Kina. Man pratar också om Latinamerika och Sydostasien och även om Japan och USA. Jag vill upprepa min fråga till Sven-Erik Bucht: Tycker verkligen den svenska regeringen att vi ska lägga pengar på att få kineserna att äta mer av animaliska livsmedel?
Jag skulle vilja att ministern släpper manus och bara svarar rakt ut vad han tycker i den frågan, för det är ändå inte så komplicerat. Och tycker ministern att vi med gemensamma medel ska bygga upp ett europeiskt köttinstitut? Som jag sa tidigare: Låt branschen bygga upp ett sådant om man vill göra det. Men ska vi gå in med gemensamma pengar och göra det?
Det är pengar som i stället skulle kunna gå till att finansiera ökad produktion av hållbar mat, ekologiska livsmedel och så vidare. Jag skulle också vilja fråga om överskottet, som ministern nämner i sitt svar, som skapas då EU går in och stödköper stora lager av smör, mjölk, kött och så vidare. Ministern säger att det här överskottet ska säljas på den öppna marknaden.
Men hur ska det gå till, Sven-Erik Bucht, när det inte finns någon på marknaden som vill köpa det? Är inte risken överhängande att det blir precis som det har blivit tidigare när man byggt upp de stora lagren, nämligen att man dumpar överskotten i andra länder och förstör deras möjligheter att bygga upp en hållbar livsmedelsproduktion? Herr talman! Avslutningsvis vill jag säga att vi har ett stort problem i Sverige i dag.
Vi producerar bara hälften av den mat som konsumeras i landet. Vi borde producera långt mer. Vi borde ha en målsättning om att vi ska kunna producera den absoluta merparten av de livsmedel som konsumeras. Då menar jag att den här strategin med ett ensidigt fokus på export, export och export är helt felaktig.
Jag önskar att vi kunde ha en strategi som i huvudsak bygger på att vi ska producera hållbara livsmedel för hemmamarknaden i stället för att lägga en massa pengar på export. Ministern får gärna svara.
Jens Holm (V):
Vissa kan nog tycka att en politisk debatt om ökande mjölk- och köttsubventioner - dessutom med pengar som kommer från EU - kan låta otroligt invecklad och ganska nördig, som man brukar säga. Jag tycker dock att detta är en viktig principfråga.
När det gäller marknadsobservatoriet för kött, som landsbygdsministern talar om, vill jag återigen understryka följande: Om branschen vill skapa ett europeiskt köttinstitut välkomnar jag det. Gör det! Men varför, Sven-Erik Bucht, ska vi gå in med våra skattepengar och finansiera det? Det borde Sven-Erik Bucht kunna svara på. Ska vi göra det, ja eller nej? Jag tycker att frågan är viktig, för det handlar om ett vägskäl.
Ska vi lägga pengar på att fortsätta och göra mer av det vi har gjort hela tiden, nämligen konsumera mer av animalier - vilket vi vet leder till ökade utsläpp och en försämrad folkhälsa? Eller ska vi i stället se till att lägga mer av våra gemensamma resurser på det som ställer om till produktion av hållbar mat, mer av vegetariska livsmedel och mer av ekologiska livsmedel?
Det är ju där vi borde investera pengarna, inte i det gamla. Vad säger ministern om det?