KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jens Holm (V):
Jag vill börja med att tacka handelsministern för svaret på min interpellation. Vi befinner ju oss i ett läge där världen kanske mer än någonsin behöver föregångare, progressiva länder som går före. Det gäller inte minst på miljöområdet.
Vi har haft en varm och fin sommar, men det blir lite smolk i bägaren när man tänker på att juli var den varmaste månaden någonsin. Under senare år har det slagits värmerekord gång efter annan. Det är helt och hållet konstaterat att vi har en klimatförändring direkt kopplad till människans utsläpp.
Därför behövs föregångare som agerar snabbare och gör mer på miljö- och klimatområdet. Precis som ministern tycker jag att handel är någonting bra, men handeln får inte bli ett självändamål. Den får inte överordnas exempelvis progressiv miljöpolitik eller folkhälsopolitik.
Det är också viktigt att i debatten komma ihåg att vi redan nu handlar mycket med Nordamerika, och det ska vi fortsätta att göra. De tullar och tariffer som kan stå i vägen för fortsatt handel ska vi förstås försöka ta bort.
Det Ann Linde dock inte säger är att CETA-avtalet med Kanada och det så kallade TTIP-avtalet med USA också är investeringsavtal. Detta är inga enkla handelsavtal, utan det handlar om omfattande avtal som täcker de flesta områden.
CETA och TTIP ska vara EU:s mest omfattande avtal som man någonsin har förhandlat om. När jag säger investeringsavtal vill jag dröja kvar vid detta, för det är kanske den mest kontroversiella delen i CETA-avtalet. Ett investeringsavtal syftar till att ge investeraren, alltså företaget, någon form av garantier.
I detta fall handlar det om garantier mot att bli orättvist eller oskäligt behandlad eller att exproprieras, det vill säga att vinster eller pengar ska tas ifrån företaget. Detta kan låta rimligt, men i praktiken är det svårt att definiera gränslandet mellan när ett land lagstiftar progressivt och när ett företag anser sig ha rätt att gå till doms.
Vi ska komma ihåg att företagen redan i dag har möjlighet att använda det ordinarie rättssystemet. Men med CETA, och även med TTIP-avtalet med USA, blir det ett separat och extraordinärt rättssystem där företag - märk väl, bara företag - ska kunna stämma stater om de upplever sig orättvist behandlade. Detta finns redan i flera andra avtal.
Exempelvis har Naftaavtalet mellan USA, Mexiko och Kanada sådana investeringsgarantier. Kanada som land har en mängd gånger blivit stämt av storföretag, inte minst på miljöområdet. Även vårt svenska Vattenfall har stämt Tyskland med hänvisning till ett investeringsavtal på grund av Tysklands enligt min mening långtgående och bra miljöpolitik.
Jag vill fråga handelsministern: Varför ska vi ha ett extraordinärt rättssystem för storbolagen? Fungerar det inte ganska bra som det gör nu? Finns det inte en risk att CETA-avtalet kan lägga en hämsko på progressiv miljöpolitik och annan politik?
Jens Holm (V):
Jag skulle vilja fråga socialdemokraten Ann Linde om hon verkligen tycker att det är rimligt att USA och Barack Obama ska bli stämda på motsvarande 100 miljarder svenska kronor för att man av miljöskäl stoppar bygget av en oljeledning - Keystone XL?
Tycker inte Ann Linde att en delstat i Kanada ska kunna få förbjuda frackning, det vill säga att man spränger upp gas från berggrunden, vilket har en fruktansvärt stor miljöpåverkan? Tycker inte socialdemokraten Ann Linde att Vattenfall ska gå till det tyska rättsväsendet och driva sin fråga där om man anser sig illa behandlad?
Jag noterar att FN:s handelsorgan Unctad har gjort en genomgång av antalet dispyter mellan investerare och stat. Man kan se att antalet stämningar från storbolagen ökar. Vi kan också se att bolagen har vunnit eller att det har skett en förlikning i 60 procent av fallen under den senaste tiden. Staterna vinner inte i merparten av fallen.
Det finns mängder med osäkerheter i CETA-avtalet. Jag har inte hunnit ta upp försiktighetsprincipen. Du kanske kan bekräfta detta här och nu, Ann Linde: Försiktighetsprincipen så som vi är vana vid att se på den i Sverige, som även är grunden för europeisk lagstiftning, inte minst miljölagstiftning, finns inte ens inskriven i CETA-avtalet. Man uppfinner en ny försiktighetsprincip som man tycker passar bättre. Vad händer när de olika principerna står mot varandra?
Det är inte vi som kommer att avgöra det, utan det kommer att avgöras i en separat domstol där det bara är storbolagen som får stämma. Det är jättebra med internationell handel; vi ska verkligen ha mer av det. Men när man går så långt att man ger storbolagen ett särskilt investerarskydd tycker i alla fall jag att det har gått för långt.
Jens Holm (V):
Klimattoppmötet i Paris är i full gång. I måndags höll stats- och regeringscheferna sina anföranden. Premiärministern i Tuvalu - ett örike norr om Australien - Enele Sopoaga sa så här: Vi står vid ruinens brant. Fortsatt temperaturhöjning kommer att innebära det totala slutet för Tuvalu. Så är det tyvärr för många utvecklingsländer. De drabbas här och nu av våra utsläpp.
Jag tycker att det var bra att statsminister Stefan Löfven tog initiativ till att fasa ut subventioner till fossila energikällor, som han gjorde på ett möte i måndags på klimattoppmötet tillsammans med ett fyrtiotal andra länder.
Jag skulle vilja fråga klimat- och miljöministern: När nu Sverige har gjort det här utspelet om subventioner till fossila energikällor, vilka subventioner till fossila energikällor vill ni fasa ut här i Sverige?
Jens Holm (V):
Jag skulle gärna vilja veta vilka miljöskadliga subventioner som regeringen ämnar fasa ut. Naturvårdsverket har gjort en kartläggning som uppdaterades 2011 över de miljöskadliga subventionerna i Sverige.
Om man sammanfattar de subventionerna blir det ungefär 50 miljarder kronor i subventioner till ökade utsläpp, till köttproduktion, till fiskeindustrin, till nedsatt koldioxidskatt för industrin, till ett reseavdrag som gynnar människor i storstäder men inte på landsbygd och så vidare.
Eftersom detta är en så viktig fråga för Sverige också internationellt och vi driver den gentemot andra länder skulle jag vilja fråga klimat- och miljöministern: Borde inte Sverige ha en handlingsplan för att fasa ut våra egna miljöskadliga subventioner? Borde vi inte städa rent framför egen dörr, nu när vi uppmanar andra länder att göra det?
Jens Holm (V):
Vattenfall försöker sälja sin kolkraft i Tyskland. Det har regeringen och statsminister Stefan Löfven gett sitt godkännande. Enligt nya uppgifter som kom den här veckan erbjuds Vattenfall ett pris på bara en tiondel av det som man tidigare har förespeglat. Bara ungefär 2-3 miljarder väntas man få för sina tillgångar i Tyskland.
Med anledning av det bottenerbjudandet skulle jag vilja fråga statsministern: Vore det inte bättre att ge Vattenfall i uppdrag att successivt avveckla kolkraftsverksamheten i Tyskland, i stället för att sälja till det här bottenpriset? Det handlar om gigantiska utsläpp, mer än Sveriges samlade utsläpp av växthusgaser på ett helt år.
Det vore bättre för klimatet, och nu kan vi se att det också vore bättre för ekonomin, att successivt avveckla i stället för att sälja till underpris. Tycker inte statsministern det?
Jens Holm (V):
Försäljningen av Vattenfalls brunkol är den största klimatfrågan som regeringen har att hantera. I det tidigare svaret till Jonas Sjöstedt sa statsministern att det ska bli en bra affär rent ekonomiskt, men det ska också bli den bästa affären ur klimatsynpunkt.
Är de två dimensionerna som ligger till grund för regeringens beslut om eventuell försäljning ekonomi och klimatansvar?
Om det skulle visa sig, Stefan Löfven, att dessa tjeckiska miljardärer som vill köpa Vattenfalls tillgångar är helt hänsynslösa skattefifflare, baserade i skatteparadis, figurerar i Panamapapperen och har noll miljöansvar, skulle det påverka regeringens bedömning i affären?
Jens Holm (V):
Jonas Jacobsson Gjörtler sa att han ville tala om miljön och klimatet, men i denna debatt är det leverans som räknas. Vi debatterar ju budgeten, utgiftsområde 20. Det är klimat- och miljöbudgeten i den stora, omfattande statsbudgeten.
I detta betänkande kan man jämföra det budgetförslag som regeringen lagt fram med stöd av Vänsterpartiet med vad jag skulle kalla fem nyanser av brunt: Sverigedemokraterna och de andra högerpartierna med Moderaterna i spetsen. Vi kan gå in och titta på de oerhört viktiga anslagen inom detta utgiftsområde. Vi har till exempel skydd av värdefull natur: att vi ska kunna skydda mer, skapa naturreservat och så vidare.
Den budgetposten vill Moderaterna halvera - dra ned med ungefär 600 miljoner kronor. Vi har åtgärder för värdefull natur, som Moderaterna vill dra ned med 30 procent eller 335 miljoner kronor. Vi har klimatinvesteringar i Sverige, som precis debatterades här. Det anslaget tar Moderaterna bort helt och hållet; 700 miljoner kronor försvinner från våra kommuner, regioner och företag som vill ställa om lokalt.
Vi har det viktiga klimatanpassningsarbetet: att vi ska kunna ställa om våra samhällen så att de blir hållbarare och inte drabbas så hårt av klimatförändringen. Det anslaget mer än halverar Moderaterna; man skär ned med 67 miljoner kronor. Vår expertmyndighet på detta område, Naturvårdsverket, får en kraftig neddragning på 55 miljoner kronor med Moderaternas politik.
Jonas Jacobsson Gjörtler, jag vill fråga dig: Hur kan nedskärningar på detta område leda till ett större miljö- och klimatansvar? Och varför är det alltid någon annan som ska ta ansvaret för miljön och klimatet i Moderaternas politik?
Jens Holm (V):
Jonas Jacobsson Gjörtler och Moderaterna tycks leva i en fantasivärld som inte finns på riktigt. Att Moderaternas åtgärder skulle göra mer nytta stämmer över huvud taget inte. Vi vet ju att många av de projekt som Moderaterna vill lägga sina begränsade - vill jag understryka - resurser på över huvud taget inte blir av.
Ibland leder de till att människor tvångsförflyttas från de områden där de bor, som i Rampurprojektet i norra Indien, där man har byggt en stor vattenkraftsanläggning. Det kan vara så att man satsar på kolkraftsprojekt i Kina med internationella investeringar i så kallade CDM-projekt. Det kan vara trädplanteringar där träden inte finns kvar efter ett par år.
Det är inte additionella projekt, och detta har utvärderats och kritiserats i en mängd oberoende undersökningar. Det vi gör, Jonas Jacobsson, är att vi ställer om på riktigt. Våra kommuner, regioner, landsting och företag gillar dessa projekt. Det är därför Naturvårdsverket har fått in så otroligt många ansökningar - nästan 600 projekt har hittills blivit av. Det är inte x bilar, Jonas Jacobsson.
Det är 50 000 bilar som kör ett varv runt jorden; så stor är den positiva klimateffekten av detta. Vi ska komma ihåg att med Moderaternas politik blir det inga nya laddstationer, inga nya biogasanläggningar, inga satsningar på fjärrvärme, ingen utbyggd cykelinfrastruktur, ingen klimatinformation så att vi kan ställa om lokalt och kommunicera om klimatet med våra kommuninvånare.
Det är den krassa sanningen om Moderaternas politik, där man drar ned med mer än 2 miljarder på detta viktiga utgiftsområde. Så jag vill återigen fråga: Hur kan dessa stora neddragningar, Jonas Jacobsson, leda till positiva effekter för miljön och klimatet? Det gör de inte.
Jens Holm (V):
När man jämför de budgetförslag som finns förskräcks man när man tittar på Sverigedemokraternas förslag på detta viktiga utgiftsområde, som rör miljö och klimat. Sverigedemokraterna är, näst Kristdemokraterna, det parti som vill dra ned mest på det här området: hela 2,8 miljarder kronor.
Med så stora neddragningar kan vi vara säkra på att det inte blir någon klimatomställning i Sverige, inga fler skyddade skogsområden och så vidare. Martin Kinnunen försökte beskriva det som att Sverigedemokraterna vill satsa på detta område. Han talade om att man vill satsa mer pengar på Östersjön och att man vill satsa mer pengar på marksanering.
Naturvårdsverket får i alla fall inga neddragningar med Sverigedemokraternas budget. Men då ska vi komma ihåg att Sverigedemokraternas budget inte finns. När vi häromveckan röstade om budgetramarna - alltså hur mycket pengar som totalt får spenderas i Sveriges statsbudget - röstades Sverigedemokraternas alternativ ned på direkten. Vad gör Sverigedemokraterna sekunderna efteråt?
Jo, då röstar Sverigedemokraterna för Moderaternas budgetramar. Det är alltså Moderaternas budget som Sverigedemokraterna stöder. I Moderaternas budget finns det ingen extra satsning på Östersjön och ingen extra satsning på att vi ska marksanera, men det finns stora neddragningar på Naturvårdsverket, som ska koordinera detta viktiga arbete. Martin Kinnunen: Hur kommer det sig att du kan stå och säga att ni ska satsa på dessa områden när ni själva röstar för en budget som drar ned på dem?
Jens Holm (V):
Jag tycket att det är viktigt att vara ärlig i den här debatten. Det är precis som Martin Kinnunen säger: Vi i Vänsterpartiet tycker inte att allting som finns i statsbudgeten är bra, vilket vi också är öppna med. Men vi är också öppna med att säga att vi har förhandlat med regeringen, och vi tar ansvar för hela budgeten. Det som Sverigedemokraterna gör från riksdagens talarstol är att förleda väljarna.
Man säger att man vill satsa på Östersjön, och man säger att man vill satsa på att sanera förorenad mark. Men i själva verket har man inga pengar till det, för man har röstat för Moderaternas budget, och den budgeten innehåller stora neddragningar på dessa områden. Det minsta man kan kräva från Martin Kinnunen och Sverigedemokraterna är de är ärliga och uppriktiga och säger till väljarna att de röstade för Moderaternas budget, och den innebär stora nedskärningar på detta område. Annars är man inte trovärdig.
Jens Holm (V):
Det var intressant att lyssna på Kristina Yngwe från Centerpartiet, eftersom det var mycket i hennes anförande som jag tyckte var bra. Men, Kristina Yngwe, nästan ingenting av de satsningar som du nämnde finns på detta utgiftsområde. Detta är satsningar och åtgärder som finns på andra utgiftsområden i statsbudgeten. Här talar vi om utgiftsområde 20, och det är det som brukar kallas för miljö- och klimatbudgeten.
Här finns till exempel satsningar på skydd av värdefull natur - att det ska anläggas fler naturreservat och överlag att mer mark ska skyddas, oftast skogsmark. Om vi ska vara trovärdiga i detta sammanhang behövs det mycket pengar. Det kostar nämligen mycket pengar att skydda mark.
Om man jämför regeringens plus Vänsterpartiets förslag med Centerpartiets förslag undrar man om Centerpartiet över huvud taget vill skydda mer mark. I vårt förslag avsätter vi 1,3 miljarder kronor för mer skydd av mark. Det är en kraftig höjning jämfört med tidigare borgerliga budgetar. Centerpartiet är det parti som vill skära ned näst mest av alla partier på detta område. Ni vill dra ned nästan hela anslaget.
Ni vill plocka bort mer än 800 miljoner kronor från skyddet av mark. Kristina Yngwe nämnde Miljömålsberedningen. Den lade fram förslaget om att ytterligare 150 000 hektar produktiv mark i Sverige ska skyddas fram till 2020. Enligt utvärderingar från Naturvårdsverket behövs det mer pengar för att vi ska kunna uppnå detta mål.
Kristina Yngwe, hur ska vi kunna nå detta mål, som ni står bakom, när ni drar ned med 800 miljoner kronor på detta? Vänsterpartiet tycker att det är mycket viktigt att skydda mer mark. Men jag undrar om Centerpartiet över huvud taget är intresserat av att skydda mer mark.
Jens Holm (V):
Jag blev faktiskt inte klokare av detta svar. Kristina Yngwe säger att det är mycket viktigt att dessa pengar "kvarstår". Men det är ju ni, Kristina Yngwe, som tar bort dessa pengar. Ni tar bort 840 miljoner kronor från ett anslag på 1,3 miljarder kronor. Jag kan hålla med om att det var lite svajigt ett tag från regeringen. Jag sitter inte i regeringen, men jag instämmer i denna kritik.
Men det blir inte mindre svajigt av att man drar ned 840 miljoner kronor på detta anslag. Varför gör ni det, Kristina Yngwe? Du säger också att skötseln av skyddade områden är mycket viktig och att det finns en stor oro ute bland skogsägare - och miljörörelsen, skulle jag vilja tillägga. Ja, det kan jag hålla med om. Men vi har ett särskilt anslag just för skötsel av värdefull natur, och det är 1:3 i detta betänkande.
Där anslår vi ungefär 1 miljard kronor. Vad gör Centerpartiet? Man drar ned detta anslag med 350 miljoner kronor, alltså med en tredjedel. Varför gör ni på det sättet, Kristina Yngwe, när du samtidigt säger att ni vill uppnå miljömålen och att du tycker att det är mycket viktigt att, som jag tolkar det, skydda mer mark? Hur kan man skydda mer när man drar ned med så mycket pengar?
Hur kan man ha en bättre skötsel när man drar ned med så mycket pengar? Hur kan man uppnå miljömålen på dessa områden och våra internationella åtaganden när man drar ned så mycket som ni i Centerpartiet gör?
Jens Holm (V):
Som Stina från Miljöpartiet sa är Kristdemokraterna det parti som inom detta utgiftsområde vill skära ned mest av alla de borgerliga partierna. Det kanske är därför Lars-Axel Nordell väljer att tala om det som Kristdemokraterna gör på andra utgiftsområden och inte på miljö och klimatområdet.
Om vi tittar på det här utgiftsområdet ser vi att med Kristdemokraternas politik blir det mindre skydd av värdefull natur och mindre pengar till våra viktiga ansvariga myndigheter som ska se till att miljöpolitiken verkligen implementeras. Det blir inga eller väldigt få lokala klimatinvesteringar, vilket kommer att innebära färre laddstolpar för elbilar.
Det blir inga cykelbanor, ingen utbyggd biogas, ingen utbyggd fjärrvärme och så vidare. Lars-Axel! När jag har träffat människor i utvecklingsländer - de som här och nu drabbas av våra utsläpp - brukar de skicka med ett entydigt budskap: Ta ansvar för era utsläpp! Ni måste gå före och ställa om.
Det är så vi har tänkt med denna budget. Vi ska investera här i Sverige för att ta ansvar för våra historiska utsläpp. När jag funderar över ert partinamn, Kristdemokraterna, tänker jag mig att ni nog är präglade av en kristen värdegrund - vad det nu kan vara. Jag fick för mig att man ska vårda skapelsen och ta ansvar för det liv man lever här och nu.
Jag vill därför fråga Lars-Axel Nordell om han tycker att man vårdar skapelsen och tar ansvar när man skär ned med över 3 miljarder kronor på detta viktiga område.
Jens Holm (V):
Om vi talar om att vårda och värna tänker jag exempelvis på att sanera miljöförstörda områden. Innebär inte detta att vårda och värna den jord som vi alla delar, Lars-Axel Nordell? Vi skjuter till ganska mycket pengar där, medan Kristdemokraterna vill dra ned hela 200 miljoner kronor på miljösanering.
Finns dessa pengar under någon annan budgetpost? Jag har inte hittat dem när jag har tittat på de 27 olika utgiftsområdena. Om vi ska vårda och värna tänker jag på åtgärder för värdefull natur, som återfinns under 1:3 i utgiftsområdet. Vi ska se till att våra skyddade områden verkligen fortsätter att vara skyddade och sköts på ett bra sätt. Jag ser här att Kristdemokraterna drar ned 350 miljoner kronor.
Det handlar om en tredjedel inom detta viktiga område, som väl ändå ska vårdas och värnas. Finns detta någon annanstans i budgetbetänkandet? Jag har i varje fall inte hittat det. Att vårda och värna kan innebära att man skyddar värdefull natur genom att exempelvis bilda fler naturreservat. Vi anslår drygt 1 miljard kronor, medan ni nästan halverar detta anslag och drar ned med nästan 600 miljoner kronor.
Jag måste återigen få ställa frågan om det här verkligen är att vårda och värna skapelsen. Jag tycker inte det. Jag tycker att det ser ut som att ni ensidigt sänker skatter, och väldigt mycket för storföretag och redan välbärgade människor. Sedan finansierar ni detta med att dra ned med 3 miljarder kronor på miljön och klimatet. Är detta ansvarsfull politik, Lars-Axel Nordell?
Jens Holm (V):
Jag tycker att skatteväxling är en god idé. Men då ska vi komma ihåg att det som de borgerliga partierna sysslade med under sina åtta år vid makten var att bara göra en sak: Man sänkte skatterna, främst för höginkomsttagare, med ungefär 140 miljarder kronor. Men man höjde inte skatterna på det som släpptes ut i motsvarande utsträckning.
Resultatet blev helt ofinansierade skattesänkningar, ett budgetunderskott på över 60 miljarder kronor, ökande arbetslöshet, ökande orättvisor och så vidare. Rent principiellt, Lars Tysklind, tycker jag dock att skatteväxling är en god idé. Satsningen på supermiljöbilspremien vill också vi ersätta med ett så kallat bonus-malus-system. Jag tycker att det är bra att vi är överens om det.
Men det är inte riktigt ansvarsfullt att från och med den 1 januari 2017, alltså om bara ett par veckor, ta bort de 700 miljoner kronor som finns avsatta för det. Det skapar en stor osäkerhet för alla som vill köpa en ny miljöbil, helt enkelt därför att bonus-malus-systemet ännu inte är på plats. Då kan man inte ha flera år utan ett styrsystem, men rent principiellt håller vi med. Reseavdraget behöver verkligen göras om.
Jag tycker att Liberalerna är kreativa, för från och med den 1 januari har ni gjort om ett reseavdrag där vi sparar in mer än 1 miljard kronor redan 2017! Men jag uppskattar kreativiteten. Vi vill gärna göra något liknande, men det tar lite längre tid. Stöd till fossila bränslen ska verkligen fasas ut, så där tycker jag att Lars Tysklind har helt rätt.
När ni gör dessa insatser borde ni få en hel del pengar över. Då borde ni inte behöva göra neddragningar på 2,3 miljarder kronor, som ni gör på detta utgiftsområde. Varför skär ni ned så mycket på miljön, Lars Tysklind?
Jens Holm (V):
Den relevanta frågan att ställa då, Lars Tysklind, är väl varför ni inte gjorde någonting under de åtta år ni satt vid makten. Ni sänkte skatter för banker, storföretag och höginkomsttagare, men ni höjde inte skatter för dem som släpper ut. Det är enkelt att komma nu och tala om en grön skatteväxling. Rent principiellt tycker jag att det är en god idé, men man kan inte göra det ena utan att göra det andra. Man måste förstås göra både och. Vi vill till exempel ha en flygskatt.
Vi tycker att det är fullt rimligt att det ska kosta mer att släppa ut när man flyger. Vi tycker också att det är fullt rimligt att man har en kilometerskatt på långtradartransporter. Det här är frågor där det hade varit bra att få helhjärtat stöd från ett parti som säger sig vilja omfamna principen att det ska kosta mer att släppa ut. Vi har än så länge inte sett något sådant helhjärtat stöd från Liberalerna, men det kanske kommer. Herr talman!
I det här betänkandet talar vi om de riktade åtgärderna för fler naturreservat och för att bygga ut fler laddstolpar, om särskilda satsningar på elbussar, om särskilda insatser till Naturvårdsverket så att det kan göra ett bättre jobb, om mer pengar till biogas, om bättre skötsel av våra naturreservat och sådana saker.
Vad gäller alla de satsningarna kan vi tyvärr inte räkna med Liberalernas stöd, utan där är det bara minustecken i den liberala budgetmotionen. Det beklagar jag.
Jens Holm (V):
Som jag sa i mitt anförande är det ungefär 1 miljon minkar som föds upp i minimala nätburar varje år - under rätt förskräckliga omständigheter, skulle jag säga. De här minkarna föds upp och slaktas sedan för att man ska ta deras skinn, sälja det på auktioner och tjäna mycket pengar på det. Den svenska pälsindustrin tjänar verkligen mycket pengar i dag med de höga pälspriser vi har.
De som betalar priset för det här är förstås minkarna, som inte kan röra sig fritt, inte kan dra sig undan i skuggan, inte kan söka föda fritt och inte kan simma i vatten när de så önskar. Vi i Vänsterpartiet vill få stopp på den här verksamheten. Vi undrar vad Kristdemokraterna vill. Sedan har jag en till fråga, herr talman. Jag lyssnade noga på Magnus Oscarssons anförande.
Magnus Oscarsson sa att det är viktigt att harmonisera djurskyddslagarna i EU, om jag förstod det rätt. Men om man harmoniserar gör man ju det så att det blir likadant inom hela EU. Då undrar jag: Är det inte en stor risk att vi kommer att tvingas sänka våra nivåer?
Jag tror att Kristdemokraterna gärna vill att resten av EU ska höja sig till vår nivå, men vad är det som säger att det inte blir den stora fisken som äter upp den lilla? Du förstår nog liknelsen. Därför skulle jag vilja veta: Vill Kristdemokraterna verkligen att vi ska lägga oss på alldeles samma nivå i djurskyddslagstiftningen i EU?