Ulf Nilsson (FP):
Hur asylsökande får en bra tillvaro under processen och hur de blir förberedda inför att gå vidare sedan de fått uppehållstillstånd är verkligen en viktig fråga. Området har varit sorgligt misskött i många år.
Under 1990-talet och under första halvan av 2000-talet har det handlat om långa väntetider och om passivitet för den som är inne i processen. Ingenting eller väldigt lite uppmuntrar till att börja jobba eller till att läsa svenska.
Ibland har det från olika socialdemokratiska företrädare kommit lite desperata utspel som handlat om att styra vart de asylsökande ska flytta. Och ibland har det från vissa ledande socialdemokrater till och med talats om vad som uppfattas som ett flyttförbud även för dem som fått uppehållstillstånd.
Min och Folkpartiets inställning är naturligtvis att det ska löna sig att aktivt söka arbete. Det ska löna sig att söka sig dit där det finns jobb och att leva på jobb i stället för att leva på bidrag så snart detta är möjligt. Däremot är min grundinställning att det är helt främmande att hitta olika typer av lagregler som tvingar fria människor att bo på det ena eller det andra stället.
Jag tycker att Luciano Astudillo i sin interpellation glömmer att väldigt många positiva förändringar har skett under Alliansens tid. Framför allt gäller det den första tiden med kraftigt nedkortade väntetider, vilket är oerhört viktigt. Allt fler slipper då en nedbrytande väntan - ibland, som det var tidigare, i många år.
Redan nu har man fått större möjligheter att under väntetiden arbeta eller läsa svenska. Det har naturligtvis också betydelse för dem som inte beviljas uppehållstillstånd. Återvändandet är lättare om man inte har bott här och fastnat i en deprimerande passivitet under lång tid. Luciano Astudillo talar om att allt fler kommuner borde ta sitt ansvar.
I första hand är det först efter uppehållstillståndet som kommunen ska göra avtal om flyktingmottagande, introduktionsprogram och så vidare. Där är det naturligtvis alltid bäst med frivilliga överenskommelser utifrån olika kommuners förutsättningar. Men jag kan säga, herr talman, att min och Folkpartiets uppfattning sedan gammalt är att det i längden inte ska vara möjligt att en kommun helt nekar att ta emot flyktingar till introduktionsprogram och annat.
Det borde finnas ett slags lagligt redskap att ta till om en kommuns politiska ledning är helt osolidarisk med riksdagens flyktingpolitik. Tvång ska dock naturligtvis alltid vara en sista utväg och inte en huvudlösning. Detsamma gäller de ensamma flyktingbarn och flyktingungdomar som kommunerna länge varit upprörande negativa till att ta emot och ställa upp för.
Detta har gällt oavsett politisk ledning. Tittar vi ut ser vi inget mönster; det är inte rödgrönt, allians eller andra konstellationer. Där ser vi återigen att regeringens initiativ med samordning och samtal med kommunerna äntligen har lett till att fler kommuner ställer upp.
Jag gläder mig också väldigt åt att regeringen har tillsatt en utredning för att titta på vilka möjligheter som skulle kunna finnas om situationen blir alldeles hopplös. Jag tycker alltså att Luciano Astudillo glömmer att det har hänt väldigt mycket positiva saker inom detta område.