KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christian Holm Barenfeld (M):
Nu fick vi upp Patrik Björck i debatten också, och jag vill kommentera hans anförande lite. Att man ser verkligheten innebär självklart att man hela tiden måste ompröva och vidareutveckla sin politik. Det gör vi, och det är väl ingen hemlighet. Vi är tydliga och öppna med det. Vi berättar gärna för alla, även Patrik Björck, vad vi gör och varför.
Vi har gjort justeringar vad gäller arbetsgivaravgifterna för unga i våra nya förslag. Det tycker jag är rimligt. Däremot är det, som Fredrik Schulte sa, en väldig skillnad mellan att å ena sidan göra justeringar, flytta pengar, sänka kostnaderna för att arbeta och se till att den som arbetar får behålla mer av pengarna och å andra sidan öka bidragen eller göra annat som inte direkt är jobbskapande, framför allt inte kortsiktigt.
Patrik tar även upp Kommunal och utredningar. Kommunal är en annan del av politiken, kan man väl lugnt konstatera, som inte står helt långt från Patrik Björck. Men vi ska gå tillbaka till det som interpellationen handlar om: vad som skapar jobb och inte.
Det finns säkert förslag från regeringen som är rimliga och har positiva effekter. Men de som ligger framme nu är tyvärr inte framför allt dessa, utan i stället de som leder till ökad arbetslöshet. Ylva Johansson representerar en regering som dagligdags säger sig vara en samarbetsregering som vill finna breda lösningar och blocköverskridande överenskommelser för att komma till rätta med problem.
Men jag tycker inte riktigt att det är försoningens melodi vi hör från vare sig statsrådet Johansson eller Patrik Björck.
Christian Holm Barenfeld (M):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret på min interpellation! Debatten blir delvis på samma tema som i den tidigare interpellationsdebatten. Det handlar i grunden även här om jobben. Jag skrev interpellationen eftersom jag känner en oro för hur Sverige ska utvecklas framgent.
Jag kommer själv från en valkrets i Värmland där vi har mycket av traditionell tung basindustri och också mycket annat. Vi har många företag inom skogs- och järnbruk som är energiintensiva och kräver god tillgång på bland annat energi och energi till rimliga priser. Nu vet vi att arbetsmarknadsministern har ett besvärligt läge.
Hon och regeringen samarbetar med ett parti som är näst intill militant motståndare till kärnkraft. Vi har en statsminister som innan han blev statsminister hade en ganska nykter syn på detta och vikten för industrin av att vi har en fungerande energipolitik i Sverige. Nu vill regeringen höja effektskatten.
Det skulle årligen kosta kärnkraften över en halv miljard kronor. Det gör man i ett läge med sjunkande energipriser där konkurrenskraften är svagare än vad den brukar vara. Den signal man då sänder är självklart att detta inte är någon bransch att fortsätta att satsa på. Detta är en bransch som vi inte vill se mer av utan snarare mindre av. Man sänder signalen att den ska avvecklas.
Vissa partier har skarpare skrivningar om snabbavveckling än andra. Med anledning av oron för de svenska jobben även på denna punkt skrev jag interpellationen och frågade om effekterna av den höjda effektskatten och arbetsmarknadsministerns syn på det. Det är många diskussioner som tas upp i svaret. Men ordet effektskatt och kommentarerna om effektskatten lyser totalt med sin frånvaro.
Jag förstår att det är svårt att försvara den. Det är ytterligare en del i detta som kommer att försvåra för regeringen att leva upp till sitt löfte att Sverige ska ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. Jag har kanske aldrig trott på det, och jag har inte hört någon seriös bedömare som har trott på det. Men jag hoppas ändå att man går i rätt riktning.
Jag vill därför återigen ställa frågan muntligen till arbetsmarknadsministern: Vad är, enligt arbetsmarknadsministern, den direkta effekten på arbetsmarknaden och de svenska jobben av den höjning vi nu kommer att se av effektskatten för kärnkraft?
Christian Holm Barenfeld (M):
Jobb och konkurrenskraft går före kärnkraft. Det är inte så att det är svart eller vitt, eller endera eller. Jag ställde frågan i interpellationen för att kärnkraften och en god energiförsörjning till rimliga priser är en förutsättning för fler jobb. Det är så det hänger ihop. Det är väl bra att man har en energikommission. Där kan man säkert kränga in en industrikansler och också lite annat.
Men är det inte ogenomtänkt att genomföra kostnadshöjningarna, skattehöjningarna och försämringarna på energimarknaden innan Energikommissionen har kommit fram till något logiskt som följer därefter? Man måste i så fall göra en utredning och komma fram till: Nu ska vi staka ut vägen framåt, och för att göra detta behöver vi göra det här för att sedan göra det här. Då kan jag köpa det.
Om man hade en färdplan som visar att detta är det bästa för Sverige, för svenska jobb och för svenska företag vore det en sak. Men nu skulle jag tippa att det är högst politiskt motiverat att man vill se mindre av kärnkraft, och därför gör man på det här sättet. Problemet är att man sänder signaler till energibolagen när man gör på det här sättet. Vi har redan sett effekten när det gäller beslut om att man ska avveckla snabbare.
Då är det inte bara att vrida tillbaka klockan och ändra. Det här är nämligen investeringar som kräver långsiktiga beslut. Det är stora investeringar. Det är självklart att det får konsekvenser om regeringen för en politik som gör en sådan bransch olönsam och som gör energin dyrare, även om vi har goda priser i dag.
Vi har förhållandevis bra priser på energi i Sverige, men vi har å andra sidan långa transportsträckor till stora delar av våra marknader. Vi har alltså både plus och minus. Jag tycker att vi ska jobba mot de negativa effekterna, och de positiva ska vi förstärka ytterligare - inte tvärtom. Här ser vi att man ökar kostnaderna men inte gör några lättnader.
Det ser jag som ett allvarligt hot mot den svenska arbetsmarknaden, de svenska jobben och den svenska basindustrin.
Christian Holm Barenfeld (M):
Ja, självklart är det en långsiktigt hållbar energiproduktion som är det viktiga. I grunden är det mindre relevant varifrån den kommer. Men när det gäller Sverige vet vi att det är drygt 40 procent som kommer från kärnkraften och drygt 40 procent som kommer från vattenkraften. Sedan kommer det lite från annat. Vi har inte kolkraft. Det vi kan se i vår omvärld är att när man snabbavvecklar kärnkraft ökar konsumtionen av kolkraft.
Det kan på inget sätt vara bra vare sig för miljön eller för energiförsörjningen i övrigt. Att vi har sjunkande priser på elen som försämrar villkoren eller försämrar konkurrensen är en sak.
Men att ytterligare påskynda detta genom att öka vissa pålagor och därmed tvinga fram en avveckling i förtid kan inte vara något annat än kapitalförstöring. Det är bra att Sverige är en stor energiproducent. Oavsett hur vi producerar vår el producerar vi internationellt sett väldigt ren och väldigt bra el. Det tycker jag är bra.
Nu har det byggts kabel mot Baltikum, vilket är jättebra. Det kan nämligen göra Baltikum mindre energiberoende av Ryssland. Om Sverige för en klok och bra energipolitik kommer det att ha en positiv jobb- och tillväxteffekt. Det kommer att ha en bra miljöeffekt. Det har också en viktig säkerhetspolitisk effekt.
Därför blir det för min del helt ologiskt att se den politik som regeringen för på det här området i kombination med övriga delar som innebär fördyringar i fråga om att driva företag och utveckla. Den som producerar energi är givetvis också ett vanligt företag som drabbas av många av de dyra pålagor som nu kommer från den rödgröna regeringen.
Christian Holm Barenfeld (M):
Fångarna är nu släppta. Där är vi överens. Men ett antal av dem bor inte kvar i landet av rädsla för att åter fängslas. Statkevitj, som jag träffade i oktober, är en av dem som inte kommer att få kandidera till president eftersom han av regimen klassas som kriminell. När man har varit politisk fånge blir man klassad som kriminell.
Det är alldeles för många av de ledande, potentiella och möjliga utmanarna som inte får kandidera. Det är ett bra sätt att göra sig av med sitt politiska motstånd om man fängslar dessa personer och sedan kallar dem för gangstrar att de inte får vara med i spelet igen. De som lämnar landet är en ännu större förlust eftersom de inte heller kan vara med på plats och opinionsbilda. Man kan diskutera vad EU vill. Men Sverige är en del av EU.
Den svenska regeringen, under Alliansens tid, var mycket drivande. Det var Sverige och Polen som drog igång samarbetet inom Östliga Partnerskapet. När de tidigare sanktionerna infördes var Sverige ett av de starkast drivande länderna för att få de riktade sanktionerna. Det spelar alltså roll vad Sverige gör.
Min fråga till utrikesministern är: Kommer Sverige fortsatt att med samma intensitet driva frågorna kring Östliga Partnerskapet och utvecklingen där och kring Vitryssland och ha fokus på att tillsammans med andra se till att man sätter ett stenhårt tryck på Lukasjenko? Vi ser vad han gör, men vi accepterar det inte. Och han ska inte känna sig välkommen till EU-länderna om han gör något mer.
Christian Holm Barenfeld (M):
Som flera talare har tagit upp redan befinner vi oss i ett besvärligt läge gällande migrationen. Mycket har gjorts. Det är en enorm tragedi, inte minst för alla dem som tvingas fly undan krig, förtryck och förföljelse. Sverige har tagit och tar ett stort ansvar. Det ska vi vara stolta över. Det är viktigt att fler EU-länder nu tar ett ökat ansvar och att vi får till en riktig fördelning.
För dem vi redan har tagit emot är det viktigt att vi får till en bra och väl fungerande integration. Då är utbildning, språk och jobb oerhört viktigt. Regeringens jobbpolitik har till del kört i diket. Det var en hög svansföring inför valet. Man lovade EU:s lägsta arbetslöshet 2020, det var 90-dagarsgaranti och det var traineejobb. Traineejobben har blivit ett enda. 90-dagarsgarantin är inte riktigt i fas.
Däremot har det levererats försämringar av RUT och ROT och skattechocker mot jobben. Hur avser statsministern att se till att jobben blir fler och integrationen bättre?
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag har en fråga till infrastrukturministern gällande flyget och de regionala flygplatserna. Flyget är en viktig del av vår infrastruktur, och landets regionala flygplatser har under en lång tid stått inför stora utmaningar och gör det fortfarande. Större delen av flygplatserna drivs i dag i icke-statlig regi. De drivs i regional regi, oftast av regioner eller kommuner.
Med EU:s nya riktlinjer tillåts inte ekonomiskt stöd om flygplatserna inte uppfattas som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse - så kallade SGEI-kriterier ska uppfyllas. Då tillåts stödet. Detta har man ansökt om, men EU-kommissionen har varit ifrågasättande. Det har också Trafikverket och regeringen varit.
Vad gör infrastrukturministern för att säkerställa denna viktiga del av vår infrastruktur, så att vi även i framtiden har väl fungerande regionala flygplatser?
Christian Holm Barenfeld (M):
De statliga flygplatserna berörs inte så mycket av det som pågår, utan det är de regionala flygplatserna som berörs. Utmaningen är givetvis att EU gör en granskning och är kritiskt ifrågasättande, men också att Näringsdepartementet och framför allt Trafikverket tillfälligt stoppade utbetalningar av stöd till vissa flygplatser.
Men detta överklagades och man gav med sig för att man hade agerat på ett sätt som man kanske inte skulle ha gjort. Det är viktigt att regeringen och de svenska myndigheterna i det här läget är med och bedriver ett aktivt lobbyarbete gentemot EU-kommissionen och påvisar att förutsättningarna ser lite olika ut i olika delar av Europa och att det här är en oerhört viktig del av vår infrastruktur.
Jag hoppas att ministern fortsätter att göra det, och jag förstår att det är en konflikt mellan de två regeringspartierna om vikten av detta.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag har en fråga till arbetsmarknadsministern gällande arbetsmarknadsutbildningarna. Arbetsmarknadsutbildningarna är en omfattande del av budgeten. De är dyra. Och enligt Arbetsförmedlingens egna utvärderingar ser man inga som helst effekter av dem när det gäller jobben. Jag träffade IFAU i går. De har inga motstridiga uppgifter om effekterna jämfört med Arbetsförmedlingen.
Om vi blickar framåt och tittar på hur vi ska använda de pengar som finns till förfogande för att stärka arbetsmarknaden och skapa bättre förutsättningar för fler att komma i arbete, anser då arbetsmarknadsministern att det är en bra prioritering att avsätta 1,8 miljarder av skattemedlen för åtgärder som inte ger några mätbara, positiva effekter på jobben?
Christian Holm Barenfeld (M):
Även jag har en fråga till statsrådet Kaplan, och den gäller lantmäteriverksamheten i vårt land. Den har ju utvecklats till något av ett sorgebarn när det gäller handläggningstider. De långa handläggningstiderna är ett stort och tyvärr växande problem eftersom de blir allt längre, inte minst ute på landsbygden där detta kanske är extra viktigt.
Jag vet att bristen på lantmätare är ett skäl. Det går sannolikt också att göra ganska många regelförenklingar på området för att snabba upp processen. Man kan också titta ytterligare på möjligheten att släppa in andra aktörer i ökad grad, för det finns ju olika delar; det är myndighetsutövning och så vidare. De långa handläggningstiderna är en hämsko för vårt lands utveckling, inte minst landsbygdens utveckling.
Vad avser statsrådet att göra för att lösa detta problem?
Christian Holm Barenfeld (M):
Det rör egentligen inte bara byggbolagen, utan vi har också många små markägare som vill sälja sin gård, eller var de nu bor, eller en del av den, för att finansiera utveckling av något slag, för att flytta eller för att köpa något annat. I vissa lägen får de vänta i långt över ett år med att sälja så att de kan få ut sina pengar. Det är givetvis en extrem hämsko på vårt lands utveckling, och där behöver vi agera snabbt.
Har ministern något konkret förslag?
Christian Holm Barenfeld (M):
Min fråga ställs till statsrådet Gabriel Wikström. Förbudsivern förefaller ha trendat rejält på Socialdepartementet, inte minst i frågor gällande tobak, i det aktuella fallet snus. Om tre veckor, den 20 maj, måste alla snusförpackningar vara ommärkta för att få levereras till butik, fick vi ta del av i går. Det är en extremt kort omställningstid.
Visst har förslaget diskuterats under en tid, men det har också förändrats med tiden, och liksom med många andra förslag som läggs fram är det svårt att i dagsläget veta vilket beslut som slutligen kommer. Min enkla fråga är: Anser statsrådet att det är rimligt med en så extremt kort omställningstid som tre veckor?
Christian Holm Barenfeld (M):
Så där enkelt är det ju inte. Vi har även haft en diskussion om innehållet och om hur smaksammansättningen och smakmärkningen ska se ut. Som bland annat Europaparlamentarikerna Carl Schlyter från Miljöpartiet och Christofer Fjellner väldigt tydligt har skrivit var det då fråga om en feluppfattning och en felskrivning från EU-håll. I det här fallet vill man förhindra snusarna att ta del av hur mycket nikotin det finns.
Det är en förbudsiver att vilja införa det här. Tror ministern att EU skulle stämma Sverige om det skulle stå hur mycket nikotin snuset innehåller?
Christian Holm Barenfeld (M):
Detta inlägg handlade mycket om Alliansen i allmänhet och Moderaterna i synnerhet, och det var väl lite lätt historierevisionistiskt vad gäller resultaten.
Skattesänkningarna är ett mörkt spöke för socialdemokratin och även om det inte är detta debatten handlar om så var de stora skattesänkningarna som Alliansen gjorde jobbskatteavdragen - fem steg, fem gånger.
Det var en skattesänkning som gav en extra månadslön varje år till dem med de lägsta inkomsterna. Dessa jobbskatteavdrag har nuvarande regering valt att behålla, eftersom man inser att de var bra, att de skapade jobb och att de ledde till förbättrade livssituationer för svenska folket. Det är också viktigt att belysa.
Det talas mycket om att regeringen är en feministisk regering. Som sagt, regeringen kanske anser sig vara feminister, men politiken är inte speciellt jämställd på alla områden.
Därför vill jag direkt till Ann-Christin Ahlberg ställa frågan: När det gäller RUT-avdraget, som Ylva Johansson tidigare i talarstolen sa var en framgång, vad är det, mer än samarbetet med Vänsterpartiet, som gör att Socialdemokraterna ändå trycker ned detta och minskar utrymmet? Vi moderater säger att det fungerar så bra att vi vill utöka det.
Regeringen säger det motsatta: Det fungerar så bra att vi vill halvera det. Vad är anledningen?
Christian Holm Barenfeld (M):
Vi ser att regeringens politik leder till att antalet RUT-företag och antalet användare av RUT-avdragen planar ut och ser ut att minska på grund av det regeringen gör. Det är också så att RUT och ROT samlokaliseras, vilket gör att man inte minst den här tiden på året oroar sig för om man ska komma över gränsen så att det blir mycket dyrare. Detta får en effekt.
Vi hade ett seminarium med tjänsteföretagen här i riksdagen för bara någon vecka sedan, där även socialdemokratiska ledamöter var med. Där visades det konkret på effekterna, och de var inte bra. När det gäller feminism och huruvida regeringen är feministisk kan det hända att det finns någon organisation som tycker att vissa förslag är bra.
Jag tycker att det är bra om kvinnor får jobb i större utsträckning, givetvis med samma villkor som män, och att lönerna går upp. Vi vet att det finns områden som är mer kvinnodominerade. Det är områden där lönerna är lägre, sjuktalen är högre och arbetsgivaren i stor utsträckning är offentlig.
Det finns några privata delar. Det är i stället dem regeringen ger sig på. Där finns Reepaluutredningen och så vidare.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag ska inte kommentera alla delar som Annika Hirvonen Falk tog upp i sitt anförande, men när det gäller jämställdhet finns det en lång rad förslag från allianspartierna - jag kan såklart främst prata för Moderaterna.
Därtill, vilket jag tror att Annika Hirvonen Falk är medveten om, är Moderaterna mycket aktiva när det gäller våld i nära relationer, hedersrelaterat våld och så vidare. Den här debatten handlar både om jämställdhet och integration, och jag vill välkomna Miljöpartiet till debatten, för det har inte varit någon företrädare för partiet med tidigare under dagen.
När det gäller integrationen införde alliansregeringen i samarbete med Miljöpartiet en mycket bra lagstiftning om arbetskraftsinvandring. Vi behöver fler som jobbar i Sverige, och vi har stora utmaningar med integrationen. Det är det ingen tvekan om. Vägen från att komma till Sverige till att ha ett arbete och kunna försörja sig själv är alldeles för lång.
Samtidigt finns det folk som är här och jobbar och som utvisas. Danyar Mohammed har bott i Jokkmokk i sju år och jobbar på en pizzeria. Han ska utvisas för att en arbetsgivare missade höjningen av ett kollektivavtal, och det går inte att korrigera. Tayyab Shabab är programmerare och ska utvisas för att en tidigare arbetsgivare hade betalat ut för lite i pensionsförsäkring.
Syed Latif sökte jobb och fick det via Linked In och inte via Arbetsförmedlingen, vilket gjorde att Migrationsverket beslöt att han skulle tillbaka till Bangladesh. Det tyckte regeringen var bra. Alliansen har ett utskottsinitiativ på det här området för att vi tycker att det är rimligt att man får stanna. LO och Socialdemokraterna tycker inte att det är bra. Hur kan du som miljöpartist försvara att vi skickar ut personer som är här och har ett arbete?
Christian Holm Barenfeld (M):
Det har nog inte gått någon förbi att vi har en situation när det gäller migration och flyktingströmmar som är oerhört sorglig och beklaglig på många sätt. Sverige har tagit ett stort ansvar under många år, inte minst de senaste åren, men vi kan inte göra detta själva. Därför behöver vi samarbeta med andra.
Vi är medlemmar i Europeiska unionen och så vidare. När det gäller arbetskraftsinvandringen har vi få integrationsproblem med dem som kommer hit och jobbar. Vi har ännu mindre integrationsproblem med dem som faktiskt är här och jobbar och har haft ett jobb under lång tid. Det finns som sagt ett utskottsinitiativ från Alliansen när det gäller det här.
Det är i grunden bara för Miljöpartiet att säga att de gärna ansluter till och stöder detta initiativ, och så kan de vara med och påverka. Ni sitter ju faktiskt i regeringen och har möjlighet att påverka utfallet. Men i det här läget förefaller det som att det är LO som genom Socialdemokraterna har fått sin röst hörd. Vad är då Annika Hirvonen Falks synpunkter på det?
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag tror att det rent allmänt och även av det jag sa i mitt anförande framgår ganska tydligt vad vi moderater vill och också vad Alliansen tillsammans vill. Det råder inga tvivel om vad vi vill med Arbetsförmedlingen. Det har vi varit väldigt tydliga med. Samtidigt vore det väl orimligt, när Arbetsförmedlingen finns, om vi inte skulle ge den direktiv. Nu sitter vi inte i regeringsställning och får så klart rätta oss efter läget.
Vi har en vision om vad vi vill göra om vi får möjlighet att sitta vid rodret. Sedan måste vi göra det bästa av situationen där vi befinner oss i dag. När det gäller förslaget vi nu diskuterar tycker vi att det finns bra saker i propositionen, men som jag sa behandlar den alldeles för få frågor.
Man skulle behöva göra mycket mer - därav vårt särskilda yttrande, som inte på något sätt ska sägas innehålla alla Moderaternas eller Alliansens förslag. Men vi lyfter ändå på ett tydligt sätt fram att vi inte tycker att det som görs är tillräckligt.
Vi har vid en rad olika tillfällen, både här i kammaren och i gemensamma alliansutspel eller i respektive parti, levererat ganska många förslag på vad vi vill göra, dels för att stärka politiken så att jobben växer fram och blir fler, dels för att öka incitamenten för den som är nyanländ i Sverige att ta ett arbete och också öka kraven på att man ska ta ett arbete.
Vi har ändå varit relativt tydliga i vår kommunikation med vad vi vill ska ske och varför.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag tycker givetvis att Moderaterna ska lägga fram sina förslag och också Alliansen. Det är väldigt tydligt vad vi har föreslagit. Från Alliansen har vi också sagt att vi tycker att det är rimligt att gå fram med en gemensam budget. Samtidigt upplever jag inte att det finns en majoritet för våra förslag i dag. Det beror helt enkelt på att vi inte vann valet 2014.
Nu gör vi allt för att vinna valet 2018 för att kunna ställa till rätta och få en bra och ansvarsfull politik. I den fråga som jag inte hann svara på i min första replik, om de enkla jobben, skiljer sig Paula Bieler tydligt från Moderaterna. Vi tror att det behövs fler enkla jobb.
Det innebär inte att vi inte ska ha fler högkvalificerade jobb, och det innebär inte att vi inte ska satsa på att utbilda personer. Men de enkla jobben är ett bra insteg på arbetsmarknaden för väldigt många och ofta ett första steg in för att sedan kunna gå vidare. Sverige har generellt sett alldeles för få enkla jobb jämfört med många andra länder.
Vi kan alltid diskutera var olika partier står. Men när vi ser hur Paula Bieler och hennes partikamrater agerar i riksdagens kammare när det gäller skadliga skattehöjningar och annat som man röstar för kan vi konstatera att avståndet mellan våra partier på många områden är väldigt stort.