Maria Malmer Stenergard (M):
I dag debatterar vi statens budget för nästa år. Jag vill börja med att hänvisa till vad min partikollega Ulf Kristersson har sagt tidigare i debatten. I mitt anförande kommer jag naturligtvis att fokusera på skattefrågorna. Även jag vill inledningsvis yrka bifall till Moderaternas reservationer 1 och 6. Fru ålderspresident! Världen förändras.
Det som vi tidigare har trott var otänkbart blir gång på gång verklighet. När omvärlden förändras ställs krav på att vi här uppe i ett litet land i kalla Norden ständigt anpassar oss om vi ska kunna vara med och konkurrera. Att vi står oss i en internationell konkurrens är nämligen helt avgörande för om mammor och pappor och unga och lite äldre ska ha ett jobb att gå till.
Skatterna spelar en viktig roll i detta sammanhang. Skatterna spelar roll när människor väljer att ta risker och satsa på att driva företag. Många börjar i garaget eller i källaren, och för dem som lyckas finns möjligheter att växa och så småningom utöka och kanske anställa. Men det händer bara om de vågar satsa och om de tycker att det är värt att ta risken. Det är bara då som de kan växa, och det är då som jobben kan bli fler.
Det är människor i arbete som bygger Sverige starkt. Det är tack vare dem som vi kan ha en hög kvalitet i skolan. Det är tack vare dem som vi kan få mindre grupper i förskolan. Och det är tack vare dem som vi kan känna att tryggheten finns där när vi som allra bäst behöver den. Eftersom det är människor i arbete som bygger Sverige starkt är det vår skyldighet som politiker att röja varje väg som kan leda till jobb.
Det gör vi med vår budget för ett starkare Sverige. Helt centralt i den är att det ska löna sig bättre att arbeta. Vi vill se lägre trösklar in till arbetsmarknaden. Vi vill se att det lönar sig bättre att gå från bidrag till arbete och att det lönar sig bättre att starta och driva företag.
Vi vill se att Sverige ligger i framkant i den växande delningsekonomin, och vi vill se fler möjligheter för dem som kommer hit från krig och förtryck att få sitt första jobb. Sverige utmanas av ett nytt och växande utanförskap som snart omfattar 1 miljon människor. Vi utmanas av sjunkande skolresultat. Och vi utmanas av otrygghet.
Många människor lever ett bra liv i Sverige med jobb, familj och fritidssysslor, men många andra lever i en helt annan verklighet. Det är en verklighet där man har svårt att få sitt första jobb och där barnens skolgång kanske inte fungerar. Så får det inte vara. Vårt samhälle ska inte svika någon. Ska vi bryta utanförskapet behöver vi fler som snabbare kan få sitt första jobb. Fru ålderspresident!
I vår budget lägger vi fram förslag som gynnar fler branscher med enkla jobb. Vi förbättrar lärlingsanställningarna. Vi satsar 9 miljarder nästa år och därefter 12 miljarder på att sänka skatten på de lägsta inkomsterna, vilket ger 500 kronor extra i månaden till en barnfamilj där mamman kanske är busschaufför och pappan jobbar som butiksbiträde.
Vi presenterar också en helt ny möjlighet för människor att lära sig jobbet på jobbet, och de som gör det betalar dessutom 0 kronor i skatt upp till 12 000 kronor i månaden. Det ska nämligen löna sig att ta ansvar för sin framtid. Vi satsar på nya och växande företag som har de bästa idéerna, för att de ska kunna locka de bästa människorna och skapa de skarpaste produkterna och tjänsterna.
Det är sådana företag som i framtiden ska se till att Sverige kan stå starkt i en tuffare internationell konkurrens. Vi utvecklar också idéer för hur skattesystemet ska hänga med i den nya delningsekonomin så att vi inte hamnar efter. Vi ska tvärtom ligga i framkant. Fru ålderspresident! I vår budget för ett starkare Sverige tar vi ansvar för ekonomin.
Vi minskar bidragskostnaderna, och vi lägger fram förslag för att det alltid ska löna sig att arbeta, anstränga sig och ta ansvar. Vi vill gynna entreprenörskap och bättre förutsättningar för alla hjältar till jobbskapare i industrin, i servicebranschen och i välfärden.
När man läser regeringens budget, fru ålderspresident, slås man dock av att regeringen inte kan se hjältemodet hos alla som går upp på morgonen och går till jobbet, hos alla som anställer andra och hos alla som satsar högt på sina egna idéer. Där vi försöker förenkla och förstå väljer regeringen att försvåra. Där vi gör det billigare väljer regeringen att fördyra.
Där vi försöker skapa drivkrafter och vilja att ta risker lägger regeringen bromsklossar i vägen - eller gör ingenting alls. Man väljer att dra ned på RUT-sektorn. RUT är en helt ny bransch där inte minst kvinnor ofta startar företag, och då inte sällan utlandsfödda kvinnor. Hälften av alla kvinnor som driver företag inom RUT-sektorn är födda utanför Sverige.
Det kan jämföras med alla företagare, där siffran är 16 procent. Denna reform, som otvivelaktigt har skapat jobb och möjligheter till entreprenörskap, väljer regeringen att rulla tillbaka. Det är en mycket skadlig strategi, och det är en anmärkningsvärd prioritering. Listan kan göras lång. Man höjer bensinskatten. Man vill beskatta avstånd. Man vill beskatta flyg. Man vill göra det mindre lönsamt att driva företag.
Man vill ensidigt höja skatten på de 85 000 anställda som finns inom bank och försäkring. Man höjer inkomstskatten för lärare, barnmorskor, poliser och annat helt vanligt folk - de människor man före valet lovade att inte höja skatten för. Jag vet inte vad regeringen har för plan, men jag önskar att jag förstod.
Regeringspartierna motiverar normalt alla sina skattehöjningar med att de ska användas till investeringar. Men vad vore väl en bättre investering än den i framtidens jobb? Då menar jag alltså riktiga jobb och inte traineetjänster, extratjänster och allt vad det är. Detta påminner mig om en synpunkt när jag var på ett företagsbesök i Örkelljunga i förra veckan.
Då fick jag höra en person säga: "Jag bryr mig egentligen inte om vad svaret är, men någon från regeringen måste förklara var man tänker sig att människor ska jobba i framtiden." Jag tycker att det är en väldigt relevant fråga, för det verkar inte som att fler ska jobba med enkla jobb. Det verkar inte som att människor ska driva företag, och det verkar definitivt inte som att människor ska driva företag inom välfärden.
Inte kan det väl vara så att man tänker sig att jobben ska växa fram bara hos oss politiker, i offentlig sektor? I så fall måste jag nämligen påminna regeringspartierna om att det är företagen och de jobb de skapar som finansierar offentlig sektor. Vi ska ha en trygg skola. Vi ska ha en trygg förskola. Vi ska ha en trygg vård, och vi ska ha en trygg ålderdom.
Men allt detta, fru ålderspresident, kräver trygga företag. Det jag hör och ser nu är otrygga och oroliga företag. Vågar man investera inför framtiden? Ska man avveckla nu i stället för att jobba ett par år till, som man först hade tänkt sig? Ska man starta här, eller ska man flytta utomlands? Det är några av de frågor jag har fått sedan regeringen bekände färg i företagarfrågan. Fru ålderspresident!
Vi kommer aldrig att ställa oss bakom en politik som drabbar hushållen. Vi kommer aldrig att riskera jobben. Vi kommer alltid att prioritera tryggheten.
Vi presenterar en budget för ett starkare Sverige där alla , efter förmåga, gör rätt för sig - och där det i gengäld lönar sig att anstränga sig, där vi ser att hela Sverige kan växa och där vi i framtiden står starkare i en allt tuffare konkurrens.