KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Pehrson (L):
Då ska vi "lajja på" lite med Linda Westerlund Snecker. Ja, vi tycker att det här uppfyller de krav som ställs på behov och ändamål, och det har en bra proportionalitet. Vi tycker inte att det ska vara någon större skillnad om en människa beställer ett mord analogt genom att ringa med en mobiltelefon eller om en människa beställer ett mord genom att skicka ett meddelande på Whatsapp. Vi tycker att båda morden är lika allvarliga.
Kommunikationen ska avlyssnas helst för att man ska kunna avvärja brott men också för att man ska kunna klara upp brott. Det är väldigt enkelt. Sedan förstår jag att Linda Westerlund Snecker gärna vill se att det är statliga fabriker som ska tillverka detta, men jag kan försäkra Linda Westerlund Snecker och Vänsterpartiet att det finns en marknad för säkerhetsutrustning som den svenska staten använder. Det gäller dels polisen, dels vår försvarsmakt som ska skydda oss från tydliga yttre hot.
Det finns en industri som tillverkar dessa produkter. Poängen med detta är att vi ska kunna knäcka den grova brottsligheten. Själva åtgärden kommer att prövas i en rad olika rättssäkerhetsgarantiinstanser. Det ska vara åklagare. Det ska kunna prövas i domstol. Det kommer att göras en skrivelse. Detta kommer att fortsätta att skickas till riksdagen, och vi kommer att debattera det här. Min poäng är att det är balanserat.
Min poäng med inledningen var att Vänsterpartiet har sagt nej till FRA. Ni har sagt nej till signalspaning. Ni har faktiskt sagt nej till allting för att det riskerar att kränka integritet. Det var min poäng. Men jag kan också konstatera att det finns andra som vill gå betydligt längre, som säger sig vilja ge ännu mer resurser och möjligheter för polisen just nu. Vi från Liberalerna säger att vi tycker att det här är balanserat.
Det kan inte vara jättesvårt att ta till sig en sådan mittenståndpunkt, men i Ytterkantssverige är det väl så.
Johan Pehrson (L):
Jag förstår men kan ändå beklaga att Linda Westerlund Snecker inte gärna vill se den historiska kopplingen. I Vänsterpartiet är man kanske inte så glad över sin historia. Men ni vägrar se att ni har sagt nej till alla åtgärder som vi hittills har haft på bordet.
Jag vill bara återkomma till att detta är ett sätt att vara teknikneutral när människor kommunicerar till exempel via sina telefoner eller via sina datorer. Det finns rättssäkerhetsgarantier - de är återgivna i vårt betänkande och i propositionen. Tanken är att detta ska användas vid misstanke om mycket grov brottslighet. Det kommer att vara åklagarbeslut.
Det kommer att vara domstolsbeslut. Det kommer att granskas av Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden. Det kommer rapporter hit till riksdagen. Detta är ett sätt att jämna ut spelplanen lite för att se till att människor kan leva i frihet och trygghet. Det finns nämligen för många människor i dag som ägnar sig åt grova brott och som har som affärsidé att förstöra livet för andra. De människorna vill Linda Westerlund Snecker och Vänsterpartiet i praktiken skydda.
Johan Pehrson (L):
Detta är ett synnerligen angeläget och viktigt ämne. Hur minskar vi brottsligheten? Och hur minskar vi den grova brottslighet som vi kallar terrorism? Liberalerna stöder propositionen och betänkandet. Vi tycker att detta är väl värt att pröva. Vi har med stort intresse tittat på reservationerna. Där finns lite allmänna saker om att vi ska utvärdera allt möjligt. Det tycker också vi är bra. Man ska hela tiden titta på all lagstiftning.
Några vill gå fram lite längre och lite snabbare. Andra tycker att skolan ska direktrapportera sådant som detta. Hela frågan om brottslighet i skolorna, oavsett om man är orolig för brottslighet som terrorism eller annat, och vilken roll skolan ska ha är fråga för en särskild debatt. I dag fungerar det så, fru talman, att skolan ska rapportera till socialtjänsten om man är orolig för att unga människor far illa.
Det gäller oavsett om de smugglar vapen, säljer knark eller funderar på att hugga huvudet av folk och sätta upp det på en påle. Allt detta är dåligt för den unga människans uppväxt. Då är det viktigt att socialtjänsten får denna information. Enligt oss är det därför som socialtjänsten snarare än skolorna ska ha den avgörande rollen och kan göra den bästa bedömningen.
Vi är naturligtvis beredda att titta på detta ur ett bredare perspektiv. Det här handlar även om friskolor och vilka skyldigheter och möjligheter de har att kontrollera personer som kanske anställs på dessa skolor och se huruvida de är olämpliga ur detta hänseende. Slutligen måste vi hålla uppe trycket och fylla på med fler poliser och annan lagstiftning.
Som alltid vill jag även ta upp frågan om rekrytering och stöd till alla konstiga organisationer. Ungdomar, både inom socialtjänsten och i skolan, får inspiration någonstans ifrån. Man börjar inte med att titta på sjuka radikaliseringsfilmer på nätet, utan det börjar någon annanstans.
Det handlar om organisationer som får offentliga medel från Allmänna arvsfonden, kommuner, regioner och olika myndigheter som fördelar stöd till folkbildning. Vi måste ställa helt nya krav. Inte en enda krona ska gå till extremister.
De har yttrandefrihet och tankefrihet och får göra vad de vill, men det finns ingen rättighet till våra skattepengar för att finansiera verksamhet som i praktiken går ut på att hylla massmord och störta demokratin. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet, fru talman.
Johan Pehrson (L):
Ärendet för debatt är alltså Kamerabevakning i kollektivtrafik och apotek - ett enklare förfarande . Vi inför alltså inte något rättslöst område här, utan regelverket kvarstår. Det är bara det att man inte behöver begära ett särskilt tillstånd. Det enklare förfarandet innebär också att byråkratin och arbetsbelastningen minskar för dem som i dag ger tillstånd hos Datainspektionen. Ofta får man ju tillstånd.
Det förekommer mängder av kameraövervakning i dag, till exempel på våra flygplatser. Nu hoppar man över ett steg. Skyddsmekanismer om GDPR och annat regelverk finns kvar. Det är väldigt viktigt, för om man får rätt att sätta upp en kamera är det klart att det är ett stort ansvar ur en integritetsaspekt att dessa uppgifter behandlas korrekt, att de gallras och förstörs och att det inte blir något läckage.
Det ska vara stränga straff för den som sätter upp kameran och missbrukar detta. Det här är en resa som vi har gjort, och ämnet kommer vi att återkomma till. Jag minns att vi för många år sedan här i kammaren pratade om huruvida det var rätt att man skulle få ha kameror i taxibilar. Ojojoj, vad det skulle avslöjas! Det var så mycket integritet som skulle kränkas. Men det handlade ju om att skydda dem som kör mot övergrepp.
På samma sätt är det här ett sätt att skydda de människor som jobbar i kollektivtrafiken mot trakasserier och våld. Samma sak gäller våra apotek, som självklart är företag där det förekommer vissa risker, till exempel människor med missbruksproblem som kanske vill komma över mediciner och annat på ett kriminellt sätt. Det här är områden där vi nu säger att här får man ge tillstånd.
Regelverken måste följas, och kontroll kommer att ske. Men man hoppar över tillståndet. Tittar vi framåt kommer effektivitet, rättssäkerhet och personlig integritet som sagt att mötas på mängder av områden. Vi har hela AI-komplexet. Hur ska man få använda sig av smarta datorer som räknar ut ansiktsigenkänning? Det här kommer bara att eskalera. Kamerabevakning i kollektivtrafik och apotek - ett enklare förfarande Vi har ett uppmärksammat rättsfall som verkar ha blivit uppklarat.
Jag talar inte om det som det var presskonferens om i morse utan om det som det ska vara presskonferens från Linköping om lite senare. I och med det ställs frågan om man bara genom att använda sig av släktforskningsdatabaser ska kunna kartlägga varenda människa som har lämnat DNA på en brottsplats. I dag är det tillåtet. Jag tror att vi måste se över dessa frågor ännu mer. Tekniken driver politiken, och vi springer efter.
I det här fallet är det dock väldigt enkelt för Liberalerna att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Johan Pehrson (L):
Det är bra att vi tar bort grundavdraget, så att hela skadeståndet betalas ut i det fall gärningspersonen, den skadeståndsskyldiga, inte betalar själv. Att det inte ska göras något grundavdrag är utmärkt. Men vi berör i grunden också en återkommande fråga som utskottet har hållit på med mycket länge, nämligen vem som ska betala till ett brottsoffer.
Efter avslutad rättegång kan domstolen fastställa ett skadestånd. När dessa 1 000 kronor eller 10 000 kronor ska betalas ut är brottsoffret tvungen att ta kontakt med gärningsmannen och se till att denne får kontouppgifter. Detta har förbättrats något; de kan såklart förmedlas. Men i grunden ligger ändå ansvaret på brottsoffret att tjata på den människa som vägrar betala. Det är ju helt orimligt.
När det här utreddes senast var det tydligt i utredningen att det absolut enklaste och mest brottsoffervänliga skulle vara att staten betalar ut skadeståndet och sedan kräver detta från gärningspersonen, den skadeståndsskyldiga. Detta borde inte vara jättesvårt. Men utredaren pekade på att det inom ramen för direktivet, som det såg ut då, var svårt att föreslå en sådan ändring.
Det pekades i utredningen också på att det finns ett överfallsskydd i våra hemförsäkringar. Ja, det är ju lite tråkigt att det behövs över huvud taget. Att man har en hemförsäkring för det fall att man blir av med väskan på resan eller får en vattenskada är väl en sak. Men att man ska ha hemförsäkring för det fall att man blir överfallen när man går ut på stan visar på ett annat och mer grundläggande problem i vårt samhälle.
Att man riskerar att bli överfallen när man går ut på stan och att man kan försäkra sig för detta är helt orimligt. Liberalerna är tydliga. Se till att vi utreder detta! Det kan finnas en majoritet i utskottet, tror jag. Här hoppas jag att vi kan komma framåt under kommande år. Detta skulle vara en viktig reform för de brottsutsatta. Lidandet skulle sluta vid lagakraftvunnen dom vad gäller relationen till gärningsmannen. Sedan kan man gå vidare och slippa tjata om skadeståndet.
Det här kan inte vara jättesvårt. Framåt! Se till att vi tillsätter en ny utredning! Jag yrkar bifall till reservation 4 från Liberalerna, fru talman.
Johan Pehrson (L):
Jag och Liberalerna ställer oss bakom detta betänkande. Det är viktigt att vi får en möjlighet för våra brottsbekämpande myndigheter att mer offensivt och aktivt använda sig av tekniska hjälpmedel såsom kameraövervakning för att förebygga och klara upp brottslighet. Liberalerna har varit på den bollen rätt många år. Adam Marttinen beklagade sig över att man hade hållit på sedan 2010. Jag har hållit på sedan 1998.
Skam den som ger sig! Förslaget är välavvägt, genomtänkt och tyvärr nödvändigt. Invändningarna som vi har hört här är dock lite häpnadsväckande. Linda Westerlund Snecker från Vänsterpartiet är tillbaka i salen. Jag hörde i ett inlägg att detta var någonting att jämföra med kinesisk diktaturs övervakning för att kartlägga människor.
Det är en ganska märklig överdrift och dessutom helt felaktigt. Detta är nödvändigt. Det mest kloka har sagts. Jag nöjer mig med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Johan Pehrson (L):
Det är lätt för Liberalerna att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och inte minst till det viktiga tillägg som utskottet gjort om ett tillkännagivande till regeringen när det gäller att återkomma om skyddet för journalister. Vår demokrati är vår kanske viktigaste infrastruktur att säkerställa.
Vi kan debattera länge i den här kammaren om gränser åt alla håll vad gäller fördelning, vad vi ska satsa på för att skapa tillväxt och så vidare. Men ingenting är så viktigt för medborgarna i Sverige som en stabil och hållbar demokrati. Vi vet att demokratin inte kan tas för given. Den har avskaffats förr.
Hoten är betydande på den globala arenan. Det är en ganska sorglig utveckling med vänsterpopulismens eller högerpopulismens segertåg här och där och med diktaturer som har ambitionen att göra allt för att motverka den öppna liberala demokratin.
Vi har också det som är ämnet för den här debatten: det rena hatet mot människor, som mina kollegor i utskottet har lämnat fina vittnesbörd om. Jag går inte in mer på det, men det jagar var och en som blir utsatt och som därmed riskerar att tröttna och lämna sitt uppdrag. Men effekten blir också att det skrämmer bort andra. Demokratin fungerar lite som att människor ska göra värnplikt.
Själva poängen är inte att vi ska bli invalda i riksdagen, i fullmäktige i Hällefors eller i Region Skåne. Det viktiga är att det är många som bidrar och att man kan växeldra. Hotet och hatet jagar bort och leder till en apati och en trötthet. Det här förslaget är alltså välkommet för att ge oss styrka.
Det är också en markering från samhället om att vi är medvetna om att demokratin är vår kanske viktigaste infrastruktur och att vi vill skydda den. För Liberalerna har det alltid varit tydligt, och vi har drivit den frågan, att tjänstemän som i sin myndighetsutövning ska fatta svåra beslut också ska skyddas extra mycket. Inte minst lokala beslut om olika tillstånd och så vidare påverkar.
Vi vet att det finns problem med växande hot där. Men där finns också ett ökat straffrättsligt skydd, som är viktigt. Nu är det vi som fattar beslut om själva lagarna som måste skyddas. Det finns en logik i att det ska kunna vara oantastligt. I den senaste rapporten från Brå som Liberalerna har tagit del av är det tydligt att hoten ökar.
Andelen mycket konstiga eller för den delen störda personer som ägnar sig åt att skriva eller skicka konstiga paket till förtroendevalda eller som kanske än värre dyker upp och rent fysiskt trakasserar ökar. Vi vet också att anmälningsbenägenheten är väldigt låg, eftersom man inte har förtroende för att man ska komma framåt med det rent rättsligt.
Det leder också till en risk för självcensur, till att förtroendevalda inte vågar ta upp känsliga och obekväma frågor eftersom man är rädd för att det kan leda till ökat hot eller hat. Herr talman! Det är lätt att yrka bifall till förslaget i detta betänkande, inte minst tillägget att journalister också måste skyddas. De är också en del av vår demokratiska infrastruktur.
Johan Pehrson (L):
Utsattheten för de barn som drabbas av sexhandel och utsätts för övergrepp är naturligtvis vidrig. Det är lätt för Liberalerna att stödja den här propositionen. Det är lika lätt att stödja det tillkännagivande som görs om vi ska ha ett annat straffminimum för utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling.
Det här området är obegripligt stort och obegripligt svårt. Det sker saker på distans, barn smugglas och barn handlas. Barn som är mycket, mycket sargade säljer sig själva, och det är klart att straffvärdet för att köpa ett barn bör ligga på en annan nivå än ett mycket kort fängelsestraff.
Jag vill knyta an till det som vi har pratat om tidigare i dag här i kammaren. Ska man komma åt den här verksamheten på lång sikt handlar det naturligtvis om att stärka samarbetet, för det här är ingenting som bara sker i Sverige. Samarbetet inom Europeiska unionen måste fördjupas, och vi måste också agera globalt på alla sätt.
Här förs nu fram mängder av förslag som nästan blir svåra att kommentera. Den ena sekunden tycker man inte att vi ska skärpa straffet för mord, men här ska det skärpas. Ibland får vi höra att vi vill skärpa alla straff. Jag vill för protokollets skull säga att så är det inte. Vi tycker att det är rimligt att vi har den straffnivå vi har för stöld och misshandel.
Man kan inte tro att allting ska skärpas och obligatoriskt leda till fängelse hela tiden. Därför stöder inte Liberalerna reservationen. Det handlar dock inte om att vi inte ser att kampen för de utsatta kvinnorna är riktig. Liberalerna yrkar bifall till förslaget i betänkandet och med glädje även till det tillkännagivande som nu kräver att regeringen återkommer snarast.
Jag noterar att regeringen själv, företrädd i riksdagen, inte reserverade sig mot detta tillkännagivande.
Johan Pehrson (L):
För oss liberaler är det lätt att stämma in i frågorna om utsatta platser. Det handlar om människor som bedriver handel, våra badhus samt våra offentliga och gemensamma bibliotek som är till för kunskap, inte att vara värmestuga åt grovt kriminella. Min fråga från Liberalernas sida handlar mer om de omfattande omvärldsförändringar vi ser när det gäller den grövre kriminaliteten.
Vi ser hur globalisering och digitalisering påverkar så att allt blir så otroligt mycket mer komplext. Trots enorma satsningar med 10 000 fler polisanställda, vässade verktyg för polis och åklagare så att de kan gå vidare i enskilda utredningar krävs ändå mer av samverkan.
Nyligen presenterade, under polisens ledning, flera brottsbekämpande myndigheter en gemensam lägesbild där man pekade på att de kriminella nätverken är alltmer gränsöverskridande. De använder sig av alltmer avancerade digitala verktyg. Inte minst våra digitala legitimationer är ett brottsverktyg för dem som vill komma åt enskilda personers pengar.
Detta gäller också våra välfärdssystem, vår arbetsmarknad samt narkotika- och våldsbrottslighet. Den breda ansatsen är tydlig.
Johan Pehrson (L):
Jag tackar statsministern för svaret. Vi får se till att vi verkligen angriper den grova brottsligheten, som håller på att äta sig in i själva samhällskroppen. Det är omfattande bedrägerier som vi kan ta del av i rapporter, både de som går att läsa på myndigheternas webbplatser och de som vi kan ta till oss i rollen som statsminister eller ledamot i justitieutskottet.
Det handlar om CSN, LSS, a-kassan och andra ersättningar från Försäkringskassan och nystartsjobb. Det är en mängd områden där vi måste se till att uppdraget hos de beviljande myndigheterna också handlar om att förebygga och, som en underuppgift, bekämpa brotten mer operativt. Annars kommer det att sluta med förskräckelse.
Jag hoppas att statsministern återkommer med ett förslag där alla berörda myndigheter får i tydligt angivet uppdrag att samarbeta för att förebygga och även bekämpa brott.
Johan Pehrson (L):
Jag tänkte fortsätta lite på samma ämne som tidigare frågeställare hade, alltså att vi har ett tilltagande våld bland unga människor. Även när flera av dem som ska svara på frågorna här i dag var unga förekom våld. Det var inte sällan så att fattiga och utsatta barn gav sig på dem som var mer privilegierade, kanske i SSU eller FPU, där jag själv var aktiv. Men nu har vi en helt annan utveckling.
Vi ser bötning, manning och förnedringsrån, och vi ser att unga tas upp i grovt kriminella gäng och tvingas utföra mängder av brott och bära narkotika och handeldvapen. Vi tittar nu på att ta bort straffrabatterna som är automatiska i dag för unga människor över 18 år. När tänker statsrådet Damberg återkomma med ett förslag till riksdagen? Det brådskar.
Man ska beakta ungdomars ålder, men man ska inte ha automatiska rabatter för dem som begår brott på brott.
Johan Pehrson (L):
Det gläder mig att höra. Jag vill bara understryka att för att det här ska få stöd i riksdagen underlättar det att statsrådet Damberg när han talar med justitieminister Morgan Johansson tar med sig att vi kräver att det egentligen inte ska vara några rabatter alls. Bara människor som någon gång tidigare har begått ett brott kan komma i fråga. Det får inte begränsas av vilken sorts brott det är och så vidare, för vi måste vara tidigare och tydligare.
Den enklaste socialpedagogiska åtgärden vi kan vidta för att minska brottsligheten är tidiga och tydliga tag. Annars måste vi vara stenhårda, och det vill vi undvika.
Johan Pehrson (L):
Det är en prövningens tid för nationen. Jag vill tacka statsministern för de insatser han gör i detta svåra läge. Vi hjälper som sagt till från alla möjliga partier och i riksdagen för att få detta att gå framåt. Det gäller att ha flera perspektiv när nu denna svarta svan har slagit in i den svenska ekonomin, den europeiska ekonomin och världsekonomin och sätter saker på sin spets.
Efter årtionden av börsutveckling och ökade fastighetspriser pressas de nu ned. Det riskerar att få spridningseffekter långt in i den svenska ekonomin för lång tid. Då måste vi göra mer, tror jag. Jag vill i det här läget fråga statsministern om den svenska handeln, som är extremt utsatt. Där jobbar väldigt många människor. Väldigt många människor får sitt första jobb där.
Det är en viktig del av det svenska näringslivet vid sidan av industrin. Det vi försöker göra är att lyfta av vissa kostnader för hyror. Det är fråga om ganska stora kostnader. I Sverige är det så konstigt att omsättningskostnaden för ett normalt handelsföretag är dubbelt så hög som för ett motsvarande företag i USA eller Storbritannien.
De svenska kommersiella hyrorna är väldigt höga och uppblåsta. Om man nu inte kommer fram till en lösning som är hållbar för både fastighetsägarnas organisationer och den svenska handelns och näringslivets organisationer, hur kan statsministern då tänka sig att gå vidare för att kunna göra mer insatser? Gör vi inte det nu riskerar vi att slungas tillbaka årtionden i utvecklingen.
En massarbetslöshet i handeln står för dörren. Varslen står som spön i backen. Vi måste se till att det här kommer på plats. Kan statsministern vidta ytterligare åtgärder och sätta press på dessa aktörer?
Johan Pehrson (L):
Liberalerna hoppas verkligen att det blir rätt och att man kommer överens. Men från liberalt håll tror vi att det måste göras betydligt mer på detta område. Vi kommer att få återkomma. Även om riksdagen är väldigt liten just nu sett till antalet ledamöter har vi hela tiden sammanträden för att se till att vi stöttar det svenska näringslivet, som är grunden för vårt framtida välstånd. Det finns ingen genväg. Vi kan inte bara ta ut pengar ur statens kassa.
Slutligen vill jag återkoppla till det som moderatledaren Ulf Kristersson var inne på om vikten av att skydda näringslivet. På senare år har inte minst ett stort land i öster - då menar jag längre bort än Ryssland - ägnat sig åt att göra ganska aggressiva uppköp i Sverige och göra stora investeringar inom energi, elektronik och bioteknik. Förrförra året investerade man 38 miljarder, förra året 12 miljarder.
Det är stora investeringar som riskerar att hamna i andra länder, men de får en strategiskt allvarlig effekt för Sverige. Jag hoppas verkligen att statsministern kommer tillbaka med ett förslag på hur vi kan screena och skanna säkerhetspolitiskt viktiga företag i Sverige.
Johan Pehrson (L):
Dödstalen i Sverige förfärar i denna pandemi. Sjukvårdens och omsorgens hjältar går onekligen på knäna. Vi har en ung generation vars framtid skulle vara ljusnande, men just nu möts man av arbetslöshetsköer. Vi ser en ensamhet som förstärks, och i dess spår - i karantänen - växer den psykiska ohälsan och i värsta fall även våld mot dem som redan är utsatta.
Jag fick rapporter i morse om att elever generellt riskerar att tappa stora delar av de kunskaper som de har rätt att få med sig för framtiden för att klara sina egna utmaningar.
Liberalerna har i denna riksdag så här långt tillsammans med andra partier, tillsammans med regeringen och tillsammans med våra myndigheter försökt ta vårt ansvar för att se till att minska lidandet, att stötta dem som jobbar i frontlinjen och att rädda svenska företag för att vi ska vara så hela som möjligt när detta väl är över. Men det är en bit dit.
Det kommer nu, förutom det som vi hör från regeringen, rapporter från Ekonomistyrningsverket, Konjunkturinstitutet och Business Sweden om att det kan bli mycket allvarliga ekonomiska konsekvenser. Och med dessa ekonomiska konsekvenser följer effekter för människor i vardagen. Det kan leda till ännu större problem.
Vi från Liberalerna tror att vi behöver sätta igång att peka ut vad vi ska göra i Sverige för att klara ekonomin och jobben. Nu har vi räddat några akut. Men vi kan inte fortsätta att mata in pengar för permitteringar. Vi måste göra annat. Vi liberaler har pekat på behovet av offentliga investeringar och strategiska skattesänkningar och att man ska låta våra statliga bolag få investera mer. Vad tror statsministern om denna inriktning?