Karin Granbom Ellison (FP):
Detta betänkande är som sagt ett svar på alla möjliga motioner om näringspolitik och spretar således en hel del. Jag tänker hålla mig till två områden som har lyfts fram här av Vänsterpartiets och Miljöpartiets representanter och som de också har skrivit reservationer om.
Världen står inför en stor omställning för att klara klimatförändringarna. Omställning betyder förändring, nytänkande och också möjligheter. Regeringen är fullt medveten om att miljö- och klimatutmaningarna kan vara en ekonomisk hävstång för Sverige eftersom vi i vårt land har ett stort kunnande på detta område.
Miljöteknik spelar också en stor roll för i hur hög grad vi kan behålla den livsstil vi har i dag och samtidigt klara av klimatutmaningarna. Staten, näringsliv och akademin med forskning och utbildning behöver alla agera både enskilt och i samarbete. Jag tänker nu redogöra något för vad regeringen gör för att främja möjligheterna för miljöteknikföretagande. Pengar har öronmärkts.
I vårpropositionen för ungefär ett år sedan avsattes 530 miljoner kronor för utveckling av miljöteknik. I budgetpropositionen för år 2008 avsattes 340 miljoner för att främja hållbart systemtänkande i städer. Av de 530 miljonerna går en betydande del till forskning och utveckling av mindre miljöpåfrestande transporter.
Transportsektorn står i dag för en stor del av klimatpåverkan. Samtidigt måste också människor i framtiden kunna transportera sig. Vi sätter stor tilltro till att forskningen kan få den ekvationen att gå ihop. De avsatta anslagen är en del i att få fram forskningsresultat. Inom ramen för de 530 miljonerna finns det också utrymme för andra miljöteknikinitiativ.
När det gäller satsningen på hållbara städer är det värt att påminna om att världen blir alltmer urbaniserad och att städerna behöver ett helhetstänk för att bli mindre klimatpåfrestande. Temat för världsutställningen i Shanghai år 2010 är just Better City, Better Life . Det blir ett viktigt tillfälle för exportfrämjande för den som kan presentera goda lösningar.
Satsningen Hållbara städer handlar om att lyfta teknikhöjden i byggandet och skapa ett systemtänkande. Större referensobjekt ska kunna byggas upp med statligt stöd för att kunna visas för potentiella kunder. Näringsdepartementet har inlett en dialog - låt oss om ni så vill kalla det en branschdialog - med den del av näringslivet som inryms i begreppet miljöteknik.
Detta har till syfte att höra efter vad branschen vill att staten ska bidra med. Det hölls ett möte i oktober. Då framkom det önskemål om ökade satsningar på exportstöd. Regeringen gav efter detta Exportrådet ett särskilt uppdrag att främja miljöteknikexport. Ytterligare sådana samtal ska genomföras nu under året.
Ett flertal samarbetsavtal för teknikutveckling av förnybar energi har ingåtts med andra länder, bland annat USA och Brasilien. Statsråden gör löpande resor tillsammans med företagare. Ett exempel är att miljöministern nyligen var i Indien tillsammans med en stor delegation med representanter för mer än 30 miljöteknikföretag. Det sammanföll med näringsutskottets resa till Indien.
Delar av utskottet är därför redan bekant med detta arrangemang och blev också en del av det. Sverige planerar också att ta chansen att under våra internationella ordförandeskap lyfta fram miljöteknik. Under ordförandeskapet i Nordiska rådet avser Sverige att genomföra miljöteknikdagar för att bistå företag att hitta kunder.
Under EU-ordförandeskapet hösten 2009 ska hållbar utveckling och miljöteknik bli prioriterade områden. Regeringen och riksdagen ska självklart samordna och på olika sätt främja miljöföretagande. Den allra viktigaste uppgiften är att skapa lagstiftning som ger drivkrafter till företag att vilja satsa på utveckling och riktigt bra produkter.
Sverige ska gå före med tuffa men nåbara krav på utsläpp och på så sätt skapa en tydlig hemmamarknad. Statens uppgift är inte att peka ut vissa tekniker som ska uppnå de mål som vi vill se. Vi politiker kan inte veta vad som är hållbara tekniker. Vi måste lita till att marknaden får fram bästa teknik för att uppnå uppställda mål.
Politiker har dock i uppgift att se till att marknaden präglas av stabila spelregler så att investerare vågar satsa. Jag tycker inte att vi ska blunda för att det finns indikationer på att cleantech- branschen i Sverige har haft vissa svårigheter att finna riskkapital i Sverige. Det behöver analyseras vidare om det är så och vad det i så fall kan bero på.
En hypotes till varför cleantech- företagarna ha svårt att hitta kapital är att marknaden är utsatt för en större politisk risk än andra marknader. Denna risk handlar om att det snabbt kan uppkomma stöd eller hot om regleringar som påverkar förutsättningarna. För långsiktig hållbarhet måste politiker därför hejda sig från att göra snabba, välvilliga men i längden ohållbara marknadspåverkande insatser.
Det finns också förklaringar som går ut på att riskkapitalisterna inte har tillräcklig kunskap om den nya branschen. Staten kan göra insatser för att föra ihop riskkapitalister, företagare och potentiella kunder. Swentech och Energimyndigheten måste arbeta vidare med nätverksbyggande och mötesplatser. Jag har till exempel hört talas om att det finns en framgångsrik modell i Storbritannien för att underlätta kommunikationen mellan olika aktörer.
Den kanske är värd att titta på. Det finns i dag pengar inom statliga program och fonder för utveckling av teknikföretag. Ibland kan det nästan låta som om det inte alls gör det. Men i vissa fall kan de nog uppfattas som svåröverskådliga och otillräckliga. Regeringen har nu tillsatt en utredning som ska se över statens insatser för riskkapitalförsörjning.
Om den kan visa på brister, överlappning och behov av nya stöd ska vi förstås agera och förändra. Till Kent Persson vill jag säga att det är viktigt att man är aktsam med att köpa aktieposter för skattebetalarnas pengar.
Vi politiker ska inte gå in och göra riskkapitalisternas jobb om marknaden verkligen skulle fungera eller om den skulle göra det med några smärre justeringar. Om vi skapar stora riskkapitalfonder kommer bankerna att hurra om de slipper ta de stora riskerna och i stället kan "casha" in stora pengar på låga risker.
Det behövs mer drivkrafter för att generellt få fram riskvilligt kapital i Sverige. Ett steg togs i samband med avskaffandet av förmögenhetsskatten.
Regeringen bör gå vidare för att se vad som kan göras för att främja så kallade affärsänglar så att lyckad företagsamhet inte leder till sköna dagar på golfbanan och en swimmingpool utan till att företagarna satsar pengar och kunskap i nya bolag. I globaliseringens tid behöver Sverige generellt satsa mer på kunskap. Den förra regeringen och stödpartierna misslyckades brutalt på utbildningsområdet.
Det går inte för ett land att långsiktigt vara en stark miljötekniknation om det är svaga matematikresultat i skolan och få som vill eller kan studera på ingenjörsutbildningar på universitetsnivå. Nu gör regeringen olika insatser för att sätta kunskap i fokus i skolan. Som folkpartist vill jag också lyfta fram frågan om att införa skatteincitament för forskning i mindre företag.
Det kan till exempel handla om minskade arbetsgivaravgifter för forskartjänster i små bolag. I många andra länder finns möjligheten att göra avdrag på investeringar i forskning. Det kan vara ett viktigt redskap för att behålla företag som verkar på en internationell marknad i Sverige. Nu ska jag gå över till Vänsterpartiets reservation om brottsförebyggande arbete.
Vänsterpartiet skriver i denna att man anser att regeringen ska inleda en dialog med företagarna för att företagarna ska bli medvetna om sitt ansvar i det brottsförebyggande arbetet. Vänsterpartiet skriver också att näringslivet är en dåligt utnyttjad resurs när det gäller att komma till rätta med brottslig verksamhet.
När det gäller företagarnas medvetenhet och ansvar för brottsbekämpning vet de flesta företagare oerhört mycket mer än vi politiker om vilka risker för brott som företag är utsatta för och hur man ska handla för att förebygga detta på olika sätt. Det är en felaktig utgångspunkt att som Vänsterpartiet gör indikera att företagarna inte tar sitt ansvar. Många gör mycket.
Det handlar om allt från den lilla butiksägaren som flyttar kassadisken för att minska snatterier till ett stort bostadsbolag som byter ut entrédörrar och anlitar landskapsarkitekter för att få en tryggare omgivning kring husen. I de flesta brottsförebyggande råd runt om i Sverige finns näringslivet representerat. Det betyder mycket för att stärka det brottsförebyggande arbetet lokalt.
I utskottsbetänkandet nämns Näringslivets säkerhetsdelegation som ett exempel på ett öppet nätverk för säkerhetsfrågor för både det privata och det offentliga. För att minska risken för att företagare blir brottsoffer har initiativ som näringslivets intresseorganisationer har tagit fram haft en betydande roll.
Ett exempel är Svensk Handels varningslista, som har betytt mycket för att sprida kunskap om fakturabedragare och oseriösa annonsförsäljare. Men visst kan näringslivet och företagarna göra mer i det brottsförebyggande arbetet.
Särskilt viktigt tycker jag att det är att de är med i samlade aktioner för att möta den systemhotande organiserade brottsligheten som behöver bemötas både av rättsväsendet och av andra myndigheter, kommuner och av näringslivet. Tack vare alliansens satsningar på rättsväsendet kan det offentliga gå i bräschen och höja ambitionen för att förebygga brott mot företagare och oss andra.
Då är det trist att se att Vänsterpartiet i sitt budgetalternativ vill motverka detta genom att göra massiva nedskärningar på polisväsendet - totalt minus 1,8 miljarder kronor från och med i år fram till 2010. Vänsterpartiets engagemang i det brottsförebyggande arbetet för företagare och andra brottsoffer har inte riktigt någon helhet. Med detta sagt yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.