Gunilla Carlsson (M):
Som kammaren hör är detta oerhört komplexa frågor. Vi har också beslutsfattande både nationellt och globalt, inte minst vad gäller till exempel kemikalieanvändning men även när det gäller möjligheter att konkurrera på globala marknader och att förse människor och medborgare med mat lokalt.
I det svenska arbetet kring kemikalieanvändning, med våra försiktighetsprinciper, med mycket av transparens, med mycket av kunskap och också öppenhet om hur svensk produktion sker, har jag sett att vi vet om detta. Vi debatterar frågan, och vi har öppenheten och möjligheter att utkräva ansvar. EU har starkare krav än till exempel FAO har.
Vi har också olika standarder på detta, och både jag och Bodil Ceballos som jobbar med utvecklingsländerna vet ju att det är de fattigaste människorna som har minst inflytande och minst makt som också riskerar att drabbas värst vad det än är vi hanterar för något. Vare sig det är kemikalier eller på något sätt bristen på eller tillgång till mat eller vad det kan vara har vi en sårbarhet bland de människor som inte åtnjuter ett gott politiskt ledarskap.
UNDP har precis nyligen kommit ut med en rapport om livsmedelssäkerhet, och jag vet att chefen Helen Clark när den presenterades var oerhört tydlig med att det många gånger handlar om ledarskap. Det handlar om ansvarsutkrävande, det handlar om öppenhet, transparens och kunskap för att man ska kunna hantera något så känsligt och komplext som livsmedelsförsörjning och livsmedelsproduktion, framför allt i en tid med stark urbanisering och när mångas rötter till landsbygden kanske utarmas.
Jag vill dock framhålla att om vi säger att i Afrika ska det bara vara småskaligt och agroekologiskt, medan vi själva kanske har ett mer mekaniserat och ett mer högproduktivt, effektivt och storskaligt jordbruk tycker jag inte att det är rättvist. På samma sätt som vi ser att vi i Sverige har både och måste det vara så att afrikanerna själva väljer hur de i de olika länderna vill utveckla sin egen modernäring, som vi många gånger brukar kalla den i högtidliga sammanhang.
Då tror jag att biståndets roll blir att vi tittar närmare på hur vi kan underlätta för att skapa bästa möjliga miljö för detta. Vad har vi för kunskap? Vad har vi för erfarenheter? Kan vi hjälpa till med mer av innovationer inom jordbruket? Kan vi hjälpa till genom att titta på hur man kan utveckla grödor för framför allt afrikanska behov som kanske är i mindre behov av bekämpningsmedel, som är mer torkresistenta? Kan vi titta på brukningsmetoder?
Kan vi använda mekaniseringen för att hushålla med mycket begränsade vattenresurser på ett bättre sätt? Det finns mycket mer som vi gör än att just titta på kemikalier. Det tycker jag är viktigt att vi tar fram i den här debatten. Det jag avslutningsvis vill säga vad gäller just diskussionen om den gröna revolutionen och Asien är att jag ibland känner mig, ursäkta uttrycket, lite schizofren. Många gånger är man som utvecklingsminister, när vi pratar om millenniemål 1, extremt glad och lycklig över att millenniemål 1 verkar ha uppnåtts.
Trots att mer än 900 miljoner människor lever i undernäring och i svält har vi ändå sett att i Kina, där de har haft den så kallade gröna revolutionen, har de lyckats ta folk ur svält och undernäring. Vi kan inte heller ensidigt låsa oss fast vid att ena stunden hävda uppfyllelsen och vara glada över millenniemålsuppfyllelsen och i andra ändan säga att det var helt felaktigt. Vi har en intressekonflikt som jag tycker att vi måste ta upp.
Jag skulle också vilja varna för att det nu är färre som arbetar i jordbruksproduktionen i utvecklingsländerna. Så blir det nog med den urbanisering vi ser. Så måste det nog bli om vi ska ha en ökad produktivitet. Det kommer att vara mer av insatsvaror. Det kommer förhoppningsvis att vara en ökad förädlingsgrad och mer av kunskapsintensiv jordbruksproduktion. Det är det jag menar med de svenska erfarenheterna. Vi vill inte vrida klockan tillbaka till det gamla Jordbrukarsverige.
Vi vill ha bra livsmedel i vårt land till överkomliga priser, och vi vill också veta hur de har producerats. Jag tror att detsamma kommer att gälla för afrikanerna.