Jan Ericson (M):
Denna debatt handlar egentligen inte riktigt om det interpellationsrubriken säger. Den handlar i stället om något mycket viktigare, nämligen att vi måste kunna lita på att svenska myndigheter följer lagen. Det faktum att Svenska institutet, en myndighet under Utrikesdepartementet, från en privatperson tacksamt tar emot en databas med 14 000 påstådda näthatare och sedan använder den för att blockera människor från myndighetens officiella Twitterkonto är givetvis anmärkningsvärt i sig.
Men att man på sin egen hemsida försvarar blockeringarna, och dessutom uttalar att dessa är kvalitetssäkrade, är en ren skandal. På sin hemsida motiverar man dessutom blockeringarna med att personerna som blockerats ägnat sig åt "drev, hot, hat och hets mot migranter, kvinnor och HBTQ-personer, men även mot organisationer som är engagerade i mänskliga rättigheter".
Man lägger också till: "Dessa konton har ofta högerextrem och/eller nynazistisk inriktning och hetsar även till våld." Därmed passerar man gränsen för anständighet. Förtalsbrott ligger nära till hands.
Bland de felaktigt utpekade högerextrema näthatarna finns bland annat Israels ambassadör i Sverige, Köpenhamns borgmästare, ett antal folkvalda svenska riksdagsledamöter - inklusive jag själv - ledarskribenter, högre tjänstemän inom polis och försvar och många andra. Till och med Bill Gates fanns på listan. Det enda vi verkar ha gemensamt är att vi inte tillhör extremvänstern.
Detta verkar vara det enda urvalskriteriet för att kunna kallas näthatare av en svensk myndighet. När Svenska institutet befattade sig med detta olagliga register över påstådda åsikter bröt man mot flera lagar. När generaldirektören sedan beslutade att utplåna databasen i stället för att i enlighet med offentlighetsprincipen lämna ut den till dem som begärt det bröt man mot ytterligare lagar.
Dock hann minst en journalist få ut databasen innan den utplånades, och hela databasen - med alla uppgifter - finns därför tillgänglig på nätet. Det gör att skadan för de drabbade personerna blir ännu större. Som om detta inte räckte lade Svenska institutet dessutom ut ett formulär på sin hemsida där den som kände sig orättvist behandlad själv kunde begära rättelse. Då krävdes dock att den som uppträder under anonymt konto både uppgav sitt riktiga namn och motiverade varför man ansåg sig felaktigt utpekad.
Ett stort antal personer lämnade in sådana känsliga personuppgifter, och deklarerade samtidigt sina politiska åsikter, till Svenska institutet. Ingen hade nog förväntat sig det som sedan hände, nämligen att myndigheten upprättade en ny lista. Den innehöll alla som inkommit med klagomål, och alla känsliga personliga åsikter fanns i klartext. Även denna lista strider mot lagen, och den har nu spridits till allmänheten som offentlig handling.
Bland annat har jag själv fått ut den från myndigheten, och förra veckan anmälde jag därför myndigheten till Datainspektionen. Yttrandefrihetsexperten Nils Funcke skriver i Dagens Juridik att Svenska institutet har skapat ett olagligt register över inbillade och verkliga näthatare. Många andra experter, jurister och ledarskribenter har kritiserat myndigheten för samma sak. Statsrådet Linde skriver själv i sitt svar att Svenska institutet har uttalat att det brustit i sin hantering av rättsliga och andra aspekter.
Trots detta ger statsrådet alltså beskedet att hon inte avser att vidta några vidare åtgärder. Menar statsrådet att det är fritt fram för myndigheter under Utrikesdepartementet att bryta mot svensk lag utan att departementet över huvud taget agerar? Vilka ytterligare lagar anser departementet att svenska myndigheter kan bryta mot utan konsekvenser?