Eva Olofsson (V):
Lennart Axelsson har väckt en viktig interpellation. Men jag tycker att ansvarigt statsråd, Maria Larsson, verkligen kör en försiktighetsprincip när hon svarar. Det är ett icke-svar. Det borde inte vara så svårt att säga: Vi vill titta på hur vi ska tillsätta en utredning och vilka direktiv vi ska ge den.
Vi har från Vänsterpartiets sida väckt ett antal interpellationer om dövas, teckenspråkigas och dövblindas situation. Bland annat motionerade vi i höstas om just den här frågan och sade att man omgående måste titta på tolkservicen. De signaler vi har fått från brukarorganisationerna är så tydliga: Det fungerar inte ute i dag.
Det räcker inte att säga att vi fördelar om de pengar som finns lite mer rättvist när resurserna inte räcker till och systemet är alldeles för krångligt. Jag tycker att Socialstyrelsen är föredömligt tydlig i sin rapport när man säger att det är svårt för brukarna. Det är mycket svårare att få tolk till aktiviteter som fritid och sociala sammanhang.
Människor avstår många gånger från att beställa tolk eftersom de vet att de så ofta har fått nej. Det handlar om att andra prioriterar vad som är viktigt för en själv. Självfallet är det viktigt att ha tolk vid läkarbesök och myndighetskontakter. Men det är också oerhört viktigt att fylla sitt liv med meningsfullheter i fritid och kultur, att ha kontakt med människor och att fungera på sin arbetsplats.
Det är inte rimligt att andra ska prioritera vad som är viktigast för någon annan. Det handlar om självbestämmande. Man ska naturligtvis ha makten över sitt eget liv även om jag inte är hörande eller varken ser eller hör. Jag tycker att vi fick ett så väldigt bra exempel när jag var på samma konferens som Barbro Westerholm. Där berättade man om mannen som var dövblind och som hade ett intresse som han kunde fortsätta med om han hade tolk.
Han tävlade och var framstående, och han ville gärna tävla runt om i Norden. Men det går inte. Han kan inte fortsätta med det som är hans stora intresse därför att tolkservicen inte fungerar där. Jag har också ett annat exempel på en kvinna uppe i Östersund som var svårt sjuk. Hon hade dödsångest, men hon kunde inte få teckenspråkigt stöd att bearbeta sin dödsångest under sin sjukdom.
Så ska det inte heller fungera. Den andra fråga som tas upp, och som även Lennart Axelsson tog upp, är arbetslinjen. Man måste kunna jobba, fortbilda sig och delta i arbetsplatsmöten. Man ska till och med kunna starta eget som teckenspråkig döv.
Då måste man ha hjälp med tolk i olika situationer. Jag tror också att man måste se att om det blir väldigt dyrt för arbetsgivare att ha människor som behöver tolk - teckenspråkiga, döva eller dövblinda - har de ett incitament att inte anställa någon som behöver tolk och drar en kostnad. Jag tycker att det är tydligt på alla plan.
För möjligheten att utvecklas, att bestämma över sitt liv, att få jobb, att utbilda sig, att ha en meningsfull fritid, fritidsintressen, kulturliv och kontakter med andra måste vi se över tolkningen. Socialstyrelsen säger tydligt att systemet är så krångligt och rörigt att det inte går att göra om. Vi måste ta ett helhetsgrepp. Jag vill fråga Maria Larsson om hon inte kan säga ja till att ta det helhetsgreppet här i dag.