KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mathias Tegnér (S):
Tack, finansministern, för svaret! Som ekonom lade jag vid något tillfälle på minnet det engelska uttrycket "put your money where your mouth is". Det tänker jag är viktigt i det här fallet, alltså att man ekonomiskt prioriterar det man tycker är viktigt. Vi socialdemokrater har valt att använda de 70 miljoner som vi pratar om på ett annat sätt än Moderaterna.
Vi har konstaterat att den folkräkning man pratar om inte behöver den typ av resurser som regeringen har föreslagit eftersom Skatteverket redan tidigare arbetade hårt med att se till att människor fanns på rätt plats och var registrerade på rätt plats. Alltså menar vi att det är rimligt att en större del av dessa 70 miljoner skulle gå till arbete mot skattefel och skattefusk.
Detta är viktigt just på grund av det som finansministern nämner. Anledningen till att Skatteverket behöver öka intensiteten i sitt arbete mot skattefel och skattefusk är att det inom ramen för EU-samarbetet, DAC-samarbetet, kommer nya data i stora mängder som Sverige kan ta del av. Ska detta kunna göras i praktiken behövs det nya datasystem.
Därför behövs det fler resurser för att man i praktiken ska kunna dra nytta av den information som kommer oss till del tack vare samarbetet i EU. Är då en del av 70 miljoner en ansenlig summa? Ja, min bedömning är att det är så.
Jag konstaterar att Moderaterna för ett par år sedan slog på stora trumman och sa att de lägger om sin politik och prioriterar arbetet mot skattefusk. Det var under Anna Kinberg Batras tid. En del av att slå på stora trumman var att lägga till 50 extra miljoner till Skatteverket för det här arbetet.
Jag är lite rädd att finansministern nu har anslutit sig till den Pehrsonska doktrinen: att man säger en sak före valet och en sak efter. Jag hoppas att Moderaterna står upp för det som man uttryckte för ett par år sedan - att Skatteverket ska ha mer resurser och inte mindre. Den som väljer att inte bidra utan smiter från skatten pekar finger mot resten av folket och säger: Du ska bära en större del.
Det är orsaken till att vi socialdemokrater prioriterar kampen mot skattefel och skattefusk. Som jag sa tidigare är det en fråga om resurser, moral och demokrati. Då kommer jag tillbaka till den fråga jag har ställt till finansministern: Hur ska Skatteverket kunna utveckla sin verksamhet samtidigt som finansministern lägger till nya krav utan att lägga till nya pengar?
Mathias Tegnér (S):
Tack, finansministern, för svaret! På ett sätt är jag nöjd med att finansministern är tydlig med att kampen mot skattefusk och skattefel är viktig. Jag delar dock inte finansministerns uppfattning att den gamla regeringen och Socialdemokraterna inte prioriterar en folkräkning. Det gör vi utan tvekan. Däremot har vi tagit avstånd från den populistiska retorik som jag också uppfattar att finansministern backade ifrån tidigare i dag.
Det är viktigt att se till att en folkräkning görs på ett sätt som fungerar i praktiken och att den inte handlar om slagord i Sveriges riksdag. Det kanske är demonerna i mig som kommer flygande, men jag noterar att Moderaterna i allmänhet och även nu när finansministern berättar om prioriteringen är väldigt duktiga på att tala om välfärdsfusk. Mer sällan pratar man om skattefusk.
Vi socialdemokrater tycker såklart principiellt att rätt ska vara rätt. Detta gäller såklart välfärdsfusk och bidragsfusk men också skattefusk. Jag noterar att moderater i allmänhet hellre pratar om bidragsfusk än om skattefusk. Jag konstaterar alltså att Moderaterna historiskt har svajat i frågan om skattefusk. Jag nämnde Panama Papers, jag nämnde "Vad fan får vi för pengarna?" och jag nämnde den historiska budgetslakten av Skatteverket.
Som jag ser det, herr talman, är det upp till bevis för finansministern. Finansministern säger rätt saker här i kammaren, men jag undrar om finansministern kan förmå den moderata riksdagsgruppen att på riktigt motverka skattefel och skattefusk i verkligheten. Detta kommer framtiden att få utvisa.
Mathias Tegnér (S):
Kampen mot skattefusk är viktig för oss socialdemokrater. Orsakerna är förstås flera: dels är det såklart förkastligt att inte bidra till det gemensamma och inte följa demokratiska beslut, dels ger ökade intäkter såklart möjligheter för staten att prioritera viktiga saker för oss medborgare, såsom välfärd eller, för den delen, klimatåtgärder.
I budgetpropositionen för 2023 har en resursförstärkning till Skatteverkets arbete mot skattefusk tagits bort. Min fråga till finansminister Elisabeth Svantesson är därför: Varför väljer regeringen att prioritera ned det viktiga arbetet mot skattefusk?
Mathias Tegnér (S):
I en artikel i Dagens industri den 3 oktober stod det att läsa: "Tidigare Skatteverksanställda hjälper företagare att komma undan vinstskatt. För 300 000 kronor erbjuds . ett utlandspaket där inte en krona går till den svenska statskassan." Vi socialdemokrater har alltid arbetat mot skatteflykt, av moraliska skäl men också av mer pragmatiska.
Min fråga till finansmarknadsminister Niklas Wykman är: Vad gör statsrådet och regeringen för att stoppa detta omoraliska och eventuellt olagliga agerande?
Mathias Tegnér (S):
Jag har en fråga till statsrådet Waltersson Grönvall. Det har knappast undgått någon att den ekonomiska krisen och energikrisen drabbar både barn och vuxna. Som riksdagsledamot från Stockholmsregionen noterade jag att lokal-tv rapporterade om hur krisen slår mot skolmaten. Skolmatschefen i Södertälje berättade att man tidigare kokade 75 kilo pasta till 1 000 personer, och numera är det 90 kilo pasta.
Barnen äter mer mat i skolan just för att det saknas mat hemma, och effekten är ännu tydligare på fredagar. Jag tänker att det är helt oacceptabelt att krisen slår mot barnen. Jag själv var ung under 90-talskrisen och vet hur den påverkade oss barn.
Som socialdemokrat är jag glad att vi har föreslagit en elstödsakut plus ett tillfälligt höjt barnbidrag. Min fråga till statsrådet är såklart: Varför agerar inte regeringen? Och vad vill statsrådet göra inom sitt beredningsområde för att mildra krisens effekt för barnen?
Teresa Carvalho (S):
Vi hörde Lotta Finstorp framhålla att ungdomar inte är en homogen grupp och att det behövs flera olika typer av insatser för att komma till rätta med ungdomsarbetslösheten. Jag kan inte annat än instämma i detta. Ungdomar är inte en homogen grupp, utan det behövs flera olika insatser riktade mot deras särskilda behov för att de ska kunna etablera sig på arbetsmarknaden.
Det är just därför vi riktar kritik mot den här generella åtgärden, som inte specifikt riktar sig mot ungdomarnas speciella behov utan är en generell åtgärd för alla inom denna ålderskategori.
Vi tror att det vore betydligt smartare att rikta pengarna till utbildning, traineejobb och andra aktiva insatser som mer träffsäkert leder till att ungdomar får hjälp med det de behöver för att etablera sig på arbetsmarknaden. Det låter nästan som att Moderaterna har upprepat sitt mantra så många gånger att de själva börjar tro på att de sänkta socialavgifterna för unga har lett till en lägre ungdomsarbetslöshet.
Ni gav alla hopp om att det skulle bli så, och det är mycket möjligt att det var tanken. Men det var inte så det blev. Det var inte en lägre ungdomsarbetslöshet som blev effekten. Tvärtom har ungdomsarbetslösheten bitit sig fast på en alldeles för hög nivå. Helt uppenbart är det så att det behövs andra åtgärder och en ny politik för att komma till rätta med ungdomsarbetslösheten i Sverige.
Min fråga är varför Moderaterna så envist håller fast vid den gamla politiken och vill fortsätta gräva djupare där när den uppenbarligen inte har lyckats.
Teresa Carvalho (S):
Lotta Finstorp är orolig över "tomma löften" och över att regeringen säger att man ska återkomma med en politik. Jag tycker inte att Lotta Finstorp behöver vara så orolig.
Men om det är så att minnet är lite kort jag kan för säkerhets skull påminna om att regeringens politik och de förslag man hade i budgeten i höstas inte gick igenom, då Moderaterna tillsammans med de övriga borgerliga partierna och Sverigedemokraterna valde att rösta för att fortsätta med den gamla politiken - som jag återigen kan konstatera inte har haft avsedd effekt vad gäller att knäcka ungdomsarbetslösheten.
Jag hör som så många gånger tidigare ett resonemang om att sänkta socialavgifter för unga skulle ha haft effekt, trots att det mesta tyder på motsatsen. Ovanpå det får vi höra att en höjning av socialavgifterna skulle få en ännu större effekt än vad sänkningen haft. Det här resonemanget går inte riktigt ihop.
Men jag skulle kunna tolka påståendet att en höjning skulle få ännu större effekter som en typ av erkännande av att sänkningen i sig inte hade så stor effekt. I så fall skulle jag bli glad, om det är så att vi kan nå varandra där och konstatera att sänkningen inte har haft avsedd effekt. Frågan är fortfarande varför ni ändå väljer att höja socialavgifterna för dem som är mellan 25 och 26 år.
Är det någonting magiskt med just de här ungdomarna som gör att det inte blir någon dramatisk effekt för dem? Men framför allt: Varför envisas Moderaterna med att fortsätta gräva i den gamla politiken, som har misslyckats med att knäcka ungdomsarbetslösheten? Jag har en sista fråga. Lotta Finstorp förde i sitt anförande ett resonemang om ungdomar inom Handels.
Handels konstaterade så sent som för någon vecka sedan att andelen unga anställda i den sektorn minskat under den tid då subventionerna gällt. Jag undrar vad Lotta Finstorp har att säga om det.
Teresa Carvalho (S):
Jag begärde replik eftersom vi i slutet av anförandet fick höra om nya potentiella jobb eller nya jobb som skulle ha skapats inom handeln. Det var en liknande replik som jag försökte anföra mot Lotta Finstorp från Moderaterna tidigare, men där tror jag att det blev ett litet missförstånd. Jag refererade till en rapport som fackförbundet Handels kom med så sent som nu i mars.
Jag tror att Lotta Finstorp tolkade det som att jag hänvisade till Svensk Handel, menar jag menade alltså fackföreningen Handelsanställdas förbund. Handels har så sent som i mars i år kommit med en rapport som visar att andelen unga inom handeln faktiskt har minskat under den tid då de här subventionerna har funnits inom både detaljhandeln och partihandeln. Jag skulle egentligen bara vilja höra vad Kristdemokraterna har att säga om det.
Teresa Carvalho (S):
Vi hör här ledamoten Utbult från Kristdemokraterna resonera enligt den teori som han och de borgerliga har haft i ett antal år och vill fortsätta att tillämpa framgent. Det är en teori som går ut på att fler ungdomar skulle få jobb tack vare de sänkta sociala avgifterna. Det är klart att vi kan hitta enskilda fall.
Men ungdomsarbetslösheten har inte blivit lägre under de här sju åren med sänkta sociala avgifter för unga. Nu ser vi svart på vitt att inom handeln, som det så ofta refereras till, har det till och med blivit en lägre andel unga anställda.
Jag hade hoppats att få lite mer av analys och svar från Kristdemokraterna i fråga om hur de ser att den teorin går ihop med verkligheten, för jag får inte riktigt ihop det. Det jag ser är att vi i dag har en dyr och ineffektiv åtgärd som hade avsikten att sänka ungdomsarbetslösheten men som bevisligen inte har haft den effekten.
Ser inte Kristdemokraterna att man skulle kunna göra en väldig massa andra aktiva insatser för de pengarna för att få ett bättre resultat?
Teresa Carvalho (S):
Jag kan konstatera att under den här debatten har flera av företrädarna för de borgerliga partierna konstaterat dels att det är svårt för unga att få jobb i dag, dels att det är många unga som står utan tillräcklig kompetens. De är inte tillräckligt rustade för att ta de jobb som finns.
Ändå låter det på de borgerliga företrädarna som att de tror att sänkningen av de sociala avgifterna för unga har lett till en dramatiskt lägre ungdomsarbetslöshet. Så är ju inte fallet. Det blev inte på det viset. Jag vill också göra klart att ingen föreslår att vi ska höja de sociala avgifterna för unga för att sedan lägga pengarna orörda på hög någonstans.
Poängen med att ta bort nedsättningen av de sociala avgifterna är att göra något annat för pengarna i stället, att göra sådant som ger effekt och faktiskt hjälper unga människor att ta sig in på arbetsmarknaden och möta de krav som ställs där i dag. Sänkningen av de sociala avgifterna för unga har varit dyr och ohyggligt ineffektiv. Man får i dag ett jobb för en kostnad som motsvarar tre fyra jobb.
18 miljarder kronor är jättemycket pengar. Det motsvarar, för att återigen hänvisa till den rapport som Handelsanställdas förbund kom med nyligen, ungefär 40 000 heltidsjobb med en lön på 25 000 kronor i månaden eller hundratusentals utbildningsplatser. Vi socialdemokrater vill rikta de här pengarna mot aktiva insatser som ger resultat för att knäcka ungdomsarbetslösheten.
Det är så vi vill välja att agera. Jag undrar fortfarande varför Alliansen så envist vill fortsätta att gräva i det gamla spåret med en politik som uppenbarligen inte har lyckats knäcka ungdomsarbetslösheten.
Teresa Carvalho (S):
Vi säger inte att det inte har haft någon effekt. Vi säger att det har haft begränsad effekt. Vi säger att effekten inte har stått i proportion till kostnaderna. När sysselsättningseffekterna har varit så oerhört begränsade finns det inte mycket som tyder på att en höjning skulle få större effekter. Det är många experter som håller med om det resonemanget.
I ert resonemang, Fredrik Christensson, hör jag dock precis detta, alltså att en höjning skulle få större effekter än en sänkning har haft. Det resonemanget går inte helt ihop, och det finns många, bland annat IFAU, som har underkänt det. Det är också intressant att de borgerliga partierna föreslår en höjning för de ungdomar som är mellan 25 och 26 år.
Jag skulle vilja höra Centerpartiet resonera om det får någon effekt för just dessa ungdomar. Om det är så, hur kommer det sig då att man är beredd att höja för dessa men inte för andra, på grund av att det skulle komma att få förödande konsekvenser som man resonerar kring? Detta skulle jag vilja få svar på.
Teresa Carvalho (S):
I dag ser vi trots allt många nya lediga jobb. Detta sker samtidigt som vi har en väldigt hög arbetslöshet, inte minst bland unga. Vi ser också att de nya jobben nästan varje gång kräver minst gymnasial utbildning. Nu hör vi ett resonemang från Centerpartiet. Man säger att vi har en allvarlig situation på arbetsmarknaden.
Det instämmer jag i. Det är bland annat för att det finns många unga som inte står tillräckligt rustade att ta de jobb som växer fram. Jag menar att ni hamnar i en tankevurpa. Vi gör en helt annan analys och drar en annan slutsats. Vi säger att bland det viktigaste vi kan göra är att se till att ungdomarna blir rustade med det som krävs för att etablera sig på arbetsmarknaden.
Till sist vill jag slänga in ett citat från Gustav Möller: Varje förslösad skattekrona är en stöld från folket. 18 miljarder kronor är väldigt mycket pengar, speciellt när resultatet är så ofantligt begränsat som det har blivit efter den här reformen. Vi har inte fått någon lägre ungdomsarbetslöshet. Det är dags för en ny politik nu.
Teresa Carvalho (S):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1 och 3. Sveriges största utmaning är den vi ser på arbetsmarknaden. Arbetslösheten är inte bara ett problem för den som själv drabbas. Den är ett hinder för vår gemensamma tillväxt och välfärd. Den är också ett hinder för framtiden.
Det handlar inte bara om den situation som vi i dag befinner oss i. Samhällsekonomin påverkas men också den enskildes inkomster. Inkomsten påverkas naturligtvis för dagen, men frånvaro från arbetsmarknaden bidrar dessutom till minskade inkomster, minskade pensioner och en mindre dräglig tillvaro på äldre dagar.
I dag har vi en arbetslöshet på närmare 8 procent. Långtidsarbetslösheten har efter finanskrisen och under den borgerliga regeringens tid vid makten bitit sig fast på en alldeles för hög nivå. Lika alarmerande är ungdomsarbetslösheten. Att det är svårt för unga att komma i arbete innebär naturligtvis konsekvenser för deras pensioner.
När etableringsåldern på arbetsmarknaden dessutom har förskjutits och anställningsvillkoren för unga har blivit alltmer otrygga blir det alltmer angeläget att föra med sig ett framtidsperspektiv in i pensionsdebatten. Det är viktigt att diskussionen engagerar dagens unga generation och involverar dem som i dag är i arbetsför ålder. Fru talman!
Regeringen lade fram en budgetproposition som riktade in sig på de fundamentala utmaningarna. Den innehöll satsningar på att fylla kompetensglappet, som i dag hämmar arbetsmarknaden, snabba och aktiva insatser för att unga lättare ska komma i arbete, investeringar i kommunikationer, infrastruktur och en aktiv näringspolitik som skapar fler arbetstillfällen.
Ju fler som arbetar, desto mer pengar får vi in i pensionssystemet. Men som bekant var det ett budgetförslag som röstades ned av riksdagen.
Moderaterna, Folkpartiet, Centerpartiet, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna röstade exempelvis emot många nya utbildningsplatser inom vuxenutbildning, yrkeshögskola och universitet, det som hade varit nödvändigt för att matcha näringslivets efterfrågan på rätt kompetens och för att rusta fler för kraven på dagens arbetsmarknad.
I stället får nu den gamla passiva politiken ticka på. Förslaget innehöll också sänkt pensionärsskatt och höjt bostadstillägg för pensionärer. Det röstade vi socialdemokrater för här i kammaren, för det hade haft direkt och positiv inverkan på många pensionärers inkomster.
Det hade också inneburit en starkare grundtrygghet inför framtiden och hade kanske också dämpat pensionsångesten något för morgondagens pensionärer. Men i och med resultatet av förra veckans budgetomröstning blir det tyvärr inte verklighet. Nu blir de här satsningarna inte av, i alla fall inte den här gången.
Teresa Carvalho (S):
Det är glädjande att vi är överens om att arbetslösheten är ett problem och att det inte bara är ett problem för dagen utan också är ett problem på sikt. Jag får höra här från Moderaterna att det har skapats en massa nya jobb under de senaste åren.
Det vore väl katastrofalt om inte fler människor hade kommit i jobb när arbetskraften, befolkningen, i vårt land har ökat. Du kommer inte undan att arbetslösheten ökade under den tid som Moderaterna ledde regeringen, under de senaste åtta åren.
Arbetslösheten var högre när den moderatledda regeringen avgick än när den tillträdde. Vad gäller ungdomsarbetslösheten är jag långt ifrån nöjd med hur situationen ser ut. Jag hoppas att vi kan vara överens om det. Vi har en väldigt lång bit kvar tills ungdomsarbetslösheten har pressats tillbaka till en acceptabel nivå.
Den budget som ni röstade emot, regeringens budget, innehöll satsningar på utbildningskontrakt, på traineejobb och på aktiva och snabba insatser för att fler unga ska komma i jobb. Det röstade ni emot, men ni står fortfarande upp för fas 3 och andra "pysselsättningar" som uppenbarligen inte hade effekt på arbetslösheten. Ja, här finns det en skillnad i vår politik.
Den tycker jag att vi ska fortsätta att debattera, för jag tror att vi har en lång bit kvar innan vi kan nå varandra på det området. Men med det sagt vill jag avsluta med att säga att det är glädjande att vi i alla fall båda två kan ställa upp på att vi måste få ned arbetslösheten för att också säkra morgondagens pensioner.
Teresa Carvalho (S):
Jag tycker att det är intressant att när jag vill debattera ungdomsarbetslösheten här i Sverige vill Lars-Arne Staxäng hellre debattera Frankrike. Låt oss återgå till den situation vi har här i Sverige i dag. Låt mig också bemöta påståendet om arbetsgivaravgifterna för unga.
Vi har helt olika syn där, och min utgångspunkt när det gäller att vi inte ska ha kvar de sänkta arbetsgivaravgifterna är helt enkelt att vi inte kan se att det har fått någon effekt på arbetslösheten. Under den tid som de sänkta arbetsgivaravgifterna har funnits har arbetslösheten i Sverige ökat. Vi har väldigt olika syn på frågan om arbetslöshet.
Jag vill också poängtera det senaste påståendet från ledamoten Staxäng om att jobb skulle försvinna med regeringens politik som framfördes i budgeten. Kakan är betydligt större än de russin som Lars-Arne Staxäng plockade ut.
Den som inte nöjer sig med att läsa enstaka meningar utan som faktiskt ser till helheten kan också se bedömningen - helt klart, svart på vitt - att det skulle ge en högre sysselsättning och en lägre arbetslöshet. Det är en politik som jag står fast vid och som jag har valt att rösta för här i kammaren - ett alternativ som Lars-Arne Staxäng har röstat emot.
Teresa Carvalho (S):
Det är en helt orimlig argumentation som Sverigedemokraterna försöker ge sig på. Det blir som att försöka smita ut bakvägen från den lekstuga man först har skapat. Ursprungligen fanns tre alternativ till ramar för statens budget, inklusive för familjepolitiken.
Sverigedemokraterna hade först det högsta förslaget finansierat med en människosyn som är väsensskild från min och socialdemokratins och som dessutom är helt orealistisk om man ska upprätthålla en rättssäker asylprocess och mänskliga rättigheter. Men när det väl gällde valde Sverigedemokraterna att rösta för det budgetalternativ som tvärtom hade lägst stöd till Sveriges barnfamiljer.
Ni såg till att höjd grundnivå i föräldrapenningen och höjt underhållsstöd inte blev verklighet. Då visade Sverigedemokraterna att barnfamiljerna och deras inkomster vägde oerhört lätt. Det vägde betydligt tyngre att sätta krokben för den regering som inte vill dansa efter Sverigedemokraternas pipa.
Nu har Sverigedemokraterna mage att stå här i riksdagens kammare och argumentera mot det förslag som de själva röstade igenom. Nu ger Sverigedemokraterna sken av att den politik de gjorde till verklighet är något de egentligen tar avstånd från. Det är ansvarslöst.
Det var ni, Linus Bylund, som såg till att den ekonomiska situationen för Sveriges barnfamiljer inte blir bättre från årsskiftet, vilket annars hade blivit verklighet. Det var så ni valde att agera när ni hade möjlighet att välja, när ert eget budgetförslag hade fallit. Vad är ert svar till Sveriges barnfamiljer, som nu inte får en tryggare inkomst?
Teresa Carvalho (S):
Politik är på riktigt. Det är allvar. Det vi gör i Sveriges riksdag påverkar människor. Den politik man för i Sveriges riksdag måste man också vara beredd att ta ansvar för när den väl går igenom. Då kan man inte gömma sig bakom att man råkade rösta på något annat "för stunden", som Linus Bylund uttryckte det.
Socialdemokraterna kommer aldrig att samarbeta med Sverigedemokraterna eller något annat parti som har sina rötter i vitmaktrörelsen. Det finns mycket vi kan ogilla hos andra partier, men vi respekterar etablerade partier i övrigt i Sveriges riksdag eftersom vi känner oss trygga i att vi och de har en gemensam grundsyn på människor och demokrati.
Det fanns tre alternativ till statens budget, Linus Bylund. Sverigedemokraterna valde när det väl gällde att rösta på det förslag som innehöll lägst stöd till Sveriges barnfamiljer. Ni valde att se till att det inte blev något höjt underhållsstöd eller höjd grundnivå i föräldrapenningen. Det var så ni valde att agera.
Nu får ni ta ansvar för ert agerande och stå upp för den politik som ni har gjort verklighet av. Allt annat är ansvarslöst. Ni är fortfarande skyldiga Sveriges barnfamiljer svaret på frågan: Varför var det så viktigt när ert eget budgetalternativ hade fallit att se till att Sveriges barnfamiljer inte fick en bättre inkomst från årsskiftet?