Beatrice Ask (M):
Först ska jag säga till Ali Esbati att det är självklart att jag som minister kan diskutera de här frågorna. Däremot kan jag inte som minister gå in och fatta beslut eller komma med bestämda synpunkter när det gäller det som är myndigheters eget ansvar. Det är en viss skillnad, men jag är faktiskt här i dag för att diskutera den här frågan.
Den här debatten har framför allt startat utifrån Stockholmsmyndighetens särskilda kontroller i tunnelbanan, som ju är vad som har beskrivits i medierna. Där finns det frågetecken, och det har också kommit ett besked från Stockholmsmyndighetens gränspolis att man inte längre tänker använda sig av den typen av metoder.
Det grundar sig på att man måste ha särskild anledning till kontroll och att man då i anslutning till misstanke om brott eller en del annat har sådana möjligheter. Det är dock otvetydigt på det sättet att man inte får göra inre utlänningskontroller bara baserat på utseende eller sådant. Det krävs mer enligt den lagstiftning som vi har antagit i riksdagen.
Jag utgår alldeles självklart från att polisen i all sin verksamhet följer lagstiftningen. När det gäller Revaarbetet är det dock precis som Sara Karlsson berättade här: Det arbetet har intensifierats, eftersom vi har talat om att det är viktigt att effektivisera avvisnings- och utvisningsärenden inom de aktuella myndigheterna.
Arbetet omfattar väldigt många olika uppgifter och handlar inte enbart om det som har diskuterats i medierna. Mycket av arbetet är bra, för det är humant och riktigt att effektivisera arbetet. Det är inte så märkvärdigt. Det är inte heller så märkvärdigt att regeringen har påpekat för myndigheterna att man bör intensifiera det här arbetet. Vi har ju ganska stora bekymmer i dag.
Vi har en asylprocess som innebär att vi prövar ärenden mycket noggrant, men sedan är det dess värre så att inte alla följer de domstolsbeslut som har fattats.
År 2012 överlämnades ungefär 12 000 återvändandeärenden från Migrationsverket till polisen på grund av att personer avvikit eller på grund av att det kunde antas att tvång skulle behövas för att verkställa ett beslut om avvisning - 12 000 ärenden. Balansen för polisens del när det gäller de här ärendena närmar sig 20 000.
Kostnaderna för alla de människor som trots ett beslut om avvisning och att man inte får vara i Sverige är ungefär 1,6 miljarder per år. Det är väldigt stora kostnader. Det är alltså viktigt att försöka verkställa det domstolen har fastställt någorlunda snart.
Om vi skulle kunna korta tiden med en månad handlar det om 125 miljoner kronor som vi självklart kan använda mycket bättre, till exempel till att stötta barn och ungdomar som så väl behöver det. Detta måste naturligtvis ske på ett riktigt sätt och enligt de regler som gäller. Jag är väldigt tydlig på den punkten.
Men det går inte, om man ska ha en kontrollerad och reglerad invandring med riktiga processer, att inte ha någon myndighet som har ansvar att agera när människor väljer att inte följa av domstol fattade beslut. Det arbetet är svårt, komplicerat och inte alltid så uppskattat, och det är självklart så att det är viktigt att vi håller ögonen på att det sker enligt lagar och regler.
Men så länge vi ska ha en reglerad invandring måste den här delen fungera. Det är en liten del av polisens verksamhet men synnerligen central i alla fall, och jag menar att de direktiv vi har gett till myndigheterna är viktiga.