Lars Hjälmered (M):
Det är Miljöpartiet och Socialdemokraterna som avgör om Vattenfall ska få lov att sälja den tyska brunkolsverksamheten eller inte. Det kan vara på sin plats att inleda där, fru talman. Man kan i debatten lätt få intrycket av att det kan vara lite oklart. Det är inte bara jag som hävdar detta. Även Vattenfalls styrelseordförande har sagt samma sak i tidningen Dagens industri.
I Sveriges Television gav Sophie Nachemson-Ekwall, en av Sveriges ledande forskare inom bolagsstyrning, uttryck för samma sak. Det är Miljöpartiet och Socialdemokraterna som fäller avgörandet om brunkolets framtid: sälja eller behålla. Den tyska brunkolsverksamheten köptes i början av 2000-talet under den dåvarande socialdemokratiska regeringen, som då hade Miljöpartiet som stödparti.
Nuvarande finansmarknadsminister Bolund satt då som sakkunnig i Regeringskansliet. Det var inte bara denna verksamhet man köpte, utan Vattenfall köpte på sig annan verksamhet i andra länder och kolkraft även i länder såsom Polen och Danmark. Vägvalet för Vattenfall som Socialdemokraterna gjorde tillsammans med Miljöpartiet i början av 2000-talet har ju fått stor betydelse.
Vattenfall har kommit att bli ett mycket större företag som verkar på långt fler marknader. Verksamheten har också fått en helt annan miljöprofil och helt andra utsläpp än tidigare. Under hösten 2014 inledde Vattenfall en strategisk översyn av sin tyska brunkolsverksamhet. Man har nu lämnat över denna fråga till Miljöpartiet och Socialdemokraterna för ett beslut i regeringen om verksamheten ska säljas eller behållas.
Från Moderaternas sida är vi noga med att premisserna i en sådan här affär ska utgå från ekonomi, det strategiska vägvalet för Vattenfall och hållbarhet. De premisserna ska ligga till grund för den seriösa och självständiga analys som regeringen nu har att göra av den här affären. Vi är också noga med att de regler och den ansvarsfördelning mellan regering och riksdag som finns vad gäller hanteringen av de statliga bolagen ska följas.
Det innebär att Miljöpartiet och Socialdemokraterna nu har den här frågan i sitt knä. De ska göra sin analys och komma fram till ett beslut om den tyska brunkolsverksamheten. Vattenfall är ett mycket viktigt bolag. Det är det största i den statliga bolagsportföljen. Det är en stor aktör på energimarknaderna. Vad Vattenfall gör har stor betydelse.
Vi utgår från att regeringen löpande kommer att hålla riksdagen informerad om säljprocessen och i slutändan om sitt ställningstagande i fråga om brunkolets framtid. Tyskland har en väsentligt smutsigare elproduktion än Sverige, vilket i hög grad beror på kolkraften.
Att tyska politiker snabbt har beslutat sig för att i förtid avveckla kärnkraft har haft betydelse och lett till ökade utsläpp och ökat kolberoende. Ska Tyskland klara sina klimatmål kommer man över tid att behöva använda mindre kolkraft.
Det är också viktigt att se att i Europa bestäms prissättningen på kol och dess miljökostnader genom utsläppshandelssystemet samt att kolets framtid i Tyskland ytterst är en fråga för det tyska folket och tyska politiker. På samma sätt vill inte vi i Sverige att andra länder eller andra politiker ska avgöra framtiden för till exempel den svenska skogen eller den svenska vattenkraften. Brunkolet har varit ett hett ämne under mycket lång tid.
Lika länge har det faktiskt varit oklart, fru talman, vad Miljöpartiet och Socialdemokraterna vill med brunkolet och Vattenfall. De är djupt splittrade, vilket är oroande. Olika ministrar ger olika besked. Inte sällan säger Mikael Damberg en sak och Miljöpartiets språkrör en annan - och något som ändras över tid. Det har också funnits en tendens att försöka skylla ifrån sig och skjuta över frågan till riksdagen när det är regeringen själv som har att fälla avgörandet.
Det tycker jag inte är ansvarsfullt. En sak är dock säker, fru talman: Det är nu Miljöpartiet och Socialdemokraterna som avgör framtiden för Vattenfall och det tyska brunkolet. Det är nu upp till bevis för Löfven och Lövin.