KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Andersson (S):
Jag vill nog hävda att vi har höjt statusen för transportslaget cykel avsevärt i den här delen, inte minst med den nationella cykelstrategin. Den borgerliga regeringen gjorde en del utredningar. Cykelutredningen var en bra utredning, som vi har sett och läst. Men det blev inte så mycket mer efter den. Nu har vi fått fram en cykelstrategi. Det är precis vad det låter som: en strategi.
Det innebär att konkreta delar ska fyllas på sedan. Mycket av det har presenterats, men det är fortfarande saker som ligger kvar och som vi håller på och jobbar med. Jag nämnde de fem områden som just nu bereds i Regeringskansliet. Detta har hanterats på det sätt som saker och ting ska hanteras på i ett nationellt perspektiv - det ska beredas för att vi slutligen ska kunna fatta beslut i rätt instans.
Det är precis detta som pågår. Frågan om omkörningar är i dagsläget inte uppe för behandling, precis som Nina säger. Men återigen: Vi har nu gett förutsättningar och möjligheter att jobba betydligt mer med forskning och andra delar. Jag förutsätter att detta också kommer att ge resultat genom att visa på vilka lösningar som är de bästa för framtiden.
Det är det vi vill ha fram för att kunna göra korrekta bedömningar och avvägningar och fatta korrekta beslut.
Johan Andersson (S):
Jag tackar Nina för frågorna. Jag vill påminna om de uppdrag som vi har lämnat. VTI har fått ett uppdrag att titta på barn och ungdomars cyklande, som vi nämnde tidigare. Detta levererades till regeringen i december månad. Man har gett ett uppdrag att beskriva de främsta behoven inom cykelforskningen och ta fram förslag på hur cykelforskningen kan samordnas och stärkas.
Då kommer det förhoppningsvis fram förslag på vad det är som behöver göras för att samla det här på ett och samma ställe men också konkreta förslag på vad det är för saker som ska ske. Det handlar väldigt mycket om metoder för mätning av cykeltrafik. Även det uppdraget har nu levererats. Om vi mäter och har statistik att gå efter kan vi se hur utvecklingen sker när det gäller olyckor, trafikmiljöer och annat.
Det handlar om att fördela pengar till ideella organisationer, vilket vi gjorde under 2017, för informations- och utbildningsinsatser som främjar ökad och säker cykling. Det handlar också, precis som jag var inne på, om uppdraget till Boverket att få in cykling i samhällsplaneringen, vilket är enormt viktigt när vi nu bygger som vi gör i landet.
Mitt svar på din fråga är väldigt tydligt, Nina. Det krävs att vi har ett bra underlag när vi fattar beslut. Jag är väldigt förhoppningsfull. Med de här utredningarna kommer vi att få fram bra underlag som gör att vi kan göra korrekta vägval. Med den samsyn som jag upplever att det finns när det gäller cykelpolitik är jag inte ett dugg oroad. Vi kommer gemensamt här i kammaren att hitta de bästa lösningarna.
Johan Andersson (S):
I dag kommer vi att behandla ett förslag om ändring av körkortslagen, en lagändring som är en förutsättning för att Sverige ska uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv, det så kallade tredje körkortsdirektivet. Jag yrkar bifall till utskottets förslag när det gäller den frågan. Jag tycker inte att den är särskilt komplicerad i den delen.
Detta är en naturlig följd av vårt medlemskap i EU och inte minst en förbättring. Jag tänkte faktiskt i första hand fokusera på de andra ärenden som vi också behandlar i samma betänkande. Först gäller det regeringens hantering av riksdagens tillkännagivande om införandet av alkobommar i gränshamnar.
Det är en fråga som har hanterats under en längre period av trafikutskottet och som har följts av utskottet med stort intresse från bägge blocken. Den har också hanterats väldigt noggrant med beredning och annat. Nu är detta färdigt för införande.
Regeringen har i budgetpropositionen för 2018 anslagit 63 miljoner till investeringar och 15 miljoner till ökade driftskostnader under perioden 2018-2020. Trafikverket har fått ett tydligt uppdrag: att införa de här anläggningarna. Det kommer att ske stegvis.
Minst en anläggning ska vara i drift senast den 1 juli 2018, det vill säga i sommar. Hela uppdraget ska slutredovisas till regeringen den 31 december 2020. Det här är en fråga som jag tror att vi i utskottet kanske har varit naiva kring. Vi har trott och förväntat oss att det ska gå snabbare än vad det har gjort.
Vi ska komma ihåg att många av de hamnar som detta nu kommer att införas i är kommunalt ägda. Det finns flera intressenter i ägarstrukturen. Det gäller också naturligtvis att ha med hamnbolagen i det ställningstagande som man har gjort.
När det gäller tillkännagivandet om längre och tyngre fordon - och till följd av detta generösare dispensgivning - har riksdagen under våren fattat beslut om att detta ska genomföras. Det pågår nu ett omfattande arbete i Regeringskansliet med förordningsförändringar till följd av detta.
Förändringarna föreslås träda i kraft den 1 april 2018, det vill säga om ungefär en och en halv månad. Regeringen beslutade också den 30 november 2017 om ändringar i trafikförordningen för att under en provperiod möjliggöra färd med längre och tyngre fordon eller fordonståg.
De ändringarna trädde i kraft den 1 februari 2018 och ger bättre förutsättningar för att utveckla nya tekniker och konstruktioner.
Som ni som lyssnar på debatten hör har regeringen levererat på området, vilket är väldigt angeläget för alla oss som färdas ute i trafiken, både för att stärka den svenska trafiksäkerheten och inte minst för att utveckla godspolitiken. Jag vill med detta också yrka bifall till den gemensamma motivreservationen från oss socialdemokrater och Miljöpartiet.
Johan Andersson (S):
Tack, Sten, för ditt inlägg! Jag håller inte riktigt med om din historiebeskrivning när det gäller framför allt alkobommarna och hanteringen av detta. Det är mycket riktigt så att den tidigare borgerliga regeringen påbörjade arbetet 2012. Det visar väl att det tog mycket längre tid än vad man hade tänkt sig. Det kom inget aktivt förslag under mandatperioden 2012-2014.
Det är vad vi nu har berett fram i den delen. Som jag sa i mitt anförande handlar det väldigt mycket om ägarstrukturerna i de olika hamnarna. Sten, som tidigare har varit kommunalt aktiv, vet att det krävs att en hel del andra frågor måste hanteras - bygglov, tillfarter och andra delar. Det är en del kopplat till detta.
Vi har nu, som jag sa inledningsvis, finansierat införandet av bommarna. Det är ett sätt för att det inte ska vara konkurrenshämmande. Jag håller med dig om att det är viktigt att hantera det så att man inte väljer andra hamnar i den här delen. Det är en angelägen fråga. Sten tog också upp polisens hantering av utandningsprov.
Det är bara att påminna Sten om att det inte är riksdag och regering som ger direktiven till Polismyndigheten på det sättet, utan det är polisen själv. Vi var överens om en polisorganisation. Den innebär att det blir en tydligare struktur där politiken inte ska vara inne och peta. Däremot påtalar vi med jämna mellanrum och följer frågan hur trafikpolisen ska kunna hantera det.
Min fråga till Sten i den delen är: På vilket sätt driver ni från ert håll frågorna när det gäller framför allt polisverksamheten?
Johan Andersson (S):
Tack så mycket, Sten, för ditt svar! Vi ska kanske inte träta i talarstolen om vem som är mest god av oss när det handlar om trafiksäkerhet och annat. Vi står inför en kommande valrörelse. Skulle olyckan vara framme på valdagen att det blir ett majoritetsskifte får vi se vilken situation som kommer att företes efter valet. Jag kan bara här konstatera att nu levererar regeringen genom framför allt budgeten.
Jag håller med Sten i den delen. Det är kanske det absolut viktigaste instrumentet att tydligt anvisa medel till detta. Sedan kommer vi från utskottet att följa arbetet med ett stort intresse som jag ser det. När det gäller polisens situation jobbar vi med det från majoritetens sida.
Vi har ingångar direkt till departementet och följer frågan med stor uppskattning och ser vad som händer. Jag känner mig inte heller tillfreds med att antalet utandningsprov har minskat. Det är en sådan fråga som vi får hantera på bästa sätt. Återigen är det strikt så att vi har reformerat Polismyndigheten, och det är nu en tydligare styrning i den delen.
Det är viktigt att ha med sig det utifrån våra roller som förtroendevalda och med den organisation som i dag finns för att hantera frågorna.
Johan Andersson (S):
Jag hade inte tänkt begära replik på Nina, för jag tyckte att jag var klar och koncis i mitt anförande vad gäller tidsplanen. Det som är beslutat är att senast den 1 juli 2018 ska minst en anläggning vara igång. Det är direktivet från regeringen, och det är också det beslut som har fattats.
Dessutom har man anslagit 63 miljoner när det gäller investeringskostnader och 15 miljoner i ökade driftskostnader för 2018 till 2020. I och med detta budgetbeslut möjliggör man naturligtvis för fler bommar i fler hamnar. Som Nina väl kommer ihåg var den första signalen att bommar skulle införas i mellan tre och fem hamnar.
Detta ska, precis som du själv sa, slutredovisas den 31 december 2020. Återigen: Jag räknar med att senast den 1 juli 2018 är detta infört i någon av våra hamnanläggningar. Vilken det blir återstår att se; det är en fråga som Trafikverket har att hantera. De gör naturligtvis en klok bedömning utifrån trafikvolymer och praktiska delar.
Jag sa i mitt inlägg till Sten Bergheden att det också handlar om det kommunala planmonopolet. Nina, som också har varit kommunpolitiskt aktiv, vet ju hur det fungerar med planeringsfrågor och annat. Men den 1 juli 2018 ska minst en anläggning vara i drift.
Johan Andersson (S):
Tack, Nina Lundström, för frågan! Jag vill inleda denna del med det jag också sa i mitt anförande: En fråga som säkert har varit ett tvistemål är att hamnarna inte på något sätt ägs av staten. De ägs oftast av kommunala hamnbolag, och det kan vara flera parter, lite olika driftsförhållanden och annat.
Jag tror att detta säkerligen påverkar hela frågan, åtminstone i den bit som vi har fått beskriven för oss. Visst är detta nytt i svenska hamnar. Vi har haft lite försöksverksamhet och annat. Det måste naturligtvis hanteras på ett bra sätt. Jag vill här passa på att tacka MHF, som har varit drivande i frågorna och jobbat intensivt för att påverka och få till detta.
De har också haft sina försöksanläggningar uppe. Jag kan återigen bara konstatera att den 1 juli 2018 kommer vi att ha bomverksamhet igång i minst en hamn. Vi har finansierat medel för ytterligare hamnar framöver. I och med det hoppas jag att detta kommer att kunna hanteras på ett bra sätt.
Med den intensitet och glöd som finns i trafikutskottet kommer vi säkerligen att från bägge sidor noga följa hur detta kommer att utvecklas.
Johan Andersson (S):
Till Robert Halef vill jag säga att jag försökte vara så tydlig jag kunde i mitt anförande. Senast den 1 juli 2018 räknar vi med att minst en anläggning ska vara i drift. Det som sedan ska ske är att hela uppdraget ska slutredovisas den 31 december 2020. Då förutsätter jag att det finns en struktur för var de här anläggningarna finns. Jag vill påminna om att vi har anslagit medel i budgetpropositionen.
Det är kanske det allra viktigaste instrumentet för att det här ska bli genomfört. Sedan kan man alltid vilja tolka saker och ting på olika sätt. Jag förutsätter att Robert inte medvetet misstolkar den här delen, men jag kan bli lite misstänksam. Det har tagit sin tid, och jag har också försökt förklara vad som har varit skälen till detta.
Det är inte så att man har suttit och skådat navel, utan man har jobbat intensivt med frågan och stött på patrull i den här delen. Naturligtvis, vilket är brukligt i den statliga förvaltningen, ska det här ske hanteringsmässigt korrekt. Det är flera parter som är inblandade. Jag nämnde de kommunala hamnarna, och det finns andra delar också som går att foga till detta.
Nu förutsätter jag att det här kommer att genomföras, och jag är ganska övertygad om att så också är fallet. Ibland kan det vara läge att vara lite eftertänksam. Under ert regeringsinnehav hade ni tid på er. Det fanns ett fönster som var öppet, men det tog sin tid även där.
Det nya trafikutskottet och den nya regeringen tog sedan vid, och nu genomför vi detta.
Johan Andersson (S):
Det finns ingenting som säger att det inte ska vara genomfört förrän 2020. Det ska vara slutredovisat till regeringen då. Och vi förutsätter att det i samband med slutredovisningen är infört i ett antal hamnar.
Om det skulle krävas mer pengar för att finansiera detta förutsätter jag att det, med tanke på det stora deltagande och den stora acceptans som nu finns, skulle gå igenom i denna kammare, oavsett vad som händer i kommande val och annat. Jag ser alltså med tillförsikt på att vi ska lösa frågan gemensamt.
Johan Andersson (S):
Min fråga går till statsrådet Tomas Eneroth. För 20 år sedan fattade Sveriges riksdag beslut om nollvisionen. Mycket har hänt sedan dess. Men en hel del frågor kvarstår. Vilka frågor ligger kvar på agendan?
Och vad är det som ligger i röret för beslut när det gäller nollvisionen och dess fortsatta framtid?
Johan Andersson (S):
Tack, Saila Quicklund, för frågorna! Precis som jag inledde mitt anförande med är vi inte stolta eller nöjda när det gäller detta. Det finns i allra högsta grad mer att göra, och vi kommer inte att ge oss förrän vi har nått nollvisionen fullt ut när det gäller dödsolyckorna. Vi tror att det kommer att krävas en hel del olika åtgärder.
Saila Quicklund pekar själv på några sådana, och det finns säkert flera.
Det som har förevarit är överläggningar som regeringen har kallat till med arbetsmarknadens parter, just för att kunna få fram en katalog över vilka åtgärder och insatser som ska genomföras för att inte en enda dödsolycka, vill jag hävda, ska inträffa inom arbetslivet. Men det finns många olika delar i detta. Det handlar självklart om utredningsresurser.
Det är något som man naturligtvis behöver kika på: Hur ska det kunna se ut på ett bra sätt? Det handlar också väldigt mycket om ansvaret för arbetsmiljön, alltså det systematiska arbetsmiljöarbetet, där det i dag finns lagstiftning, förordningar och regler som gott och väl ska kunna täcka det arbetet.
Det handlar även om möjligheten och tiden att kunna genomföra ett bra och systematiskt arbetsmiljöarbete ute. Det finns alltså många bitar som vi får återkomma till när det gäller det här arbetet, och vi jobbar naturligtvis skyndsamt. Det är ju lika angeläget för oss alla att kunna klara ut den här frågan.
Johan Andersson (S):
Det finns en väldigt tydlig manual som man ska följa som arbetsgivare om det har inträffat något allvarligt olycksfall, allvarligt tillbud eller dödsfall på arbetet. Arbetsmiljöverket ska underrättas snabbt och utan dröjsmål. Inspektionen från Arbetsmiljöverkets sida ska genomföras skyndsamt.
Man ska hantera detta väldigt snabbt, och det ska självklart också mynna ut i beslut ganska tidigt om det finns åtgärder som kan genomföras på kort sikt för att undanröja eventuella andra skador eller följdskador på något sätt och vis. Man ska också ta ställning till en eventuell åtalsanmälan. Den signalen är väldigt tydlig till Arbetsmiljöverket i det material som finns.
När det gäller hanteringen vid dödsolyckor och allvarliga olycksfall finns det alltså, vill jag hävda, ett arbete som är till fyllest. Problemet är att det tar väldigt lång tid att utreda.
Sedan handlar det återigen väldigt mycket om det förebyggande arbetet, och där tror jag att vi har mycket mer att göra när det gäller att utbilda och se till att vi har bra rutiner.
Johan Andersson (S):
Tack, Christian, för svaret - även om jag inte riktigt hängde med i alla dess delar! Det är lite olika grupperingar bland dem som är långtidsarbetslösa; det tror jag är viktigt att komma ihåg. De två exempel jag gav är lyckade exempel. Det finns de som har det mycket svårare, och för dem har framför allt extratjänsterna varit en bra åtgärd.
Man har fått kontakt med arbetsmarknaden, kommit nära en arbetsplats, lärt sig hur det sociala livet är på en arbetsplats och inte minst kunnat meddela barn och anhöriga och andra att man har ett jobb att gå till. Det tycker jag inte att vi ska glömma.
Jag tror att det ni i Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna nu gör kommer att få en arbetsmarknadspolitik som varit framgångsrik att haverera. Den har kostat pengar, men det kostar ännu mer pengar om man inte gör någonting och människor hamnar i utsatta områden med alla risker det innebär att hamna utanför samhället.
Jag hörde också i ditt inlägg, Christian, om satsningen på Samhall och lönebidrag. Det är åtgärder som jag kan tycka är rimliga. Det är sådant som vi har haft med i vår budget tidigare, framför allt lönebidrag. Men det är två olika grupper.
Arbetsmarknaden och framför allt de som i dag finns i gruppen långtidsarbetslösa ser annorlunda ut. Det är olika individer, men framför allt har de olika behov. Alla kommer inte att kunna utbildas bort. Alla kommer inte att kunna gå in i de åtgärder som finns inom Samhalls hank och stör. I dag är det också svårt att komma ut när det gäller lönebidragsanställningar och annat.
Där har de här insatserna varit framgångsrika. Min fråga till Christian är: Vad är er plan för att jobba med den här gruppen framöver?
Johan Andersson (S):
Nej, vi tror inte på lägre ingångslöner. Framför allt ska vi inte lagstifta om det i riksdagen, utan det är en fråga mellan parterna. Saltsjöbadsavtalet fyllde 80 år häromdagen. Medskicket från parterna där var tydligt: Gå inte in och tafsa på ingångslöner, avtalsbildning eller andra delar! Det sköter vi som parter.
Vi har sagt att vi är beredda att hitta etableringsjobb. Det pågår ett arbete med detta som ett led i att göra det mellan parterna. Det är ett sätt att gå vidare.
Det finns många andra delar där vi gärna ser att de åtgärder vi har får verka - att man fyller på med ännu fler som får möjlighet att komma in i den arbetsmarknadspolitik som finns men parallellt med det självklart gör justeringar om behoven förändras.
Johan Andersson (S):
Min fråga om åtgärder för att minimera antalet dödsolyckor på jobbet går till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson. Det är en fråga som nyss har lyfts upp här i kammaren, av Erik Bengtzboe. Men det är en så angelägen fråga att det finns all anledning att debattera den. Hittills i år har tolv personer mist livet i arbetsplatsolyckor. Förra året avled 58 personer på jobbet.
Det är inte acceptabelt att familjefäder och familjemödrar inte kommer hem från sina arbeten. Riksdagen beslutade 2016 om en arbetsmiljöstrategi som skulle gälla perioden 2016-2020. Den har varit framgångsrik i många delar. Strategin var till för att minimera antalet olyckor.
Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Vad planerar regeringen att göra för att minimera olyckor och dödsolyckor på jobbet?
Johan Andersson (S):
Jag vill tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Jag vet att det i närtid ska hållas en överläggning med parterna. Jag förstår att det finns ganska stora förhoppningar och förväntningar på den, och framför allt på vad som kommer ut av den. Det angreppssätt som ministern och regeringen har känns positivt.
Men jag skulle gärna vilja höra lite om ministerns förväntningar på den kommande överläggningen.
Johan Andersson (S):
Min fråga går till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson. Efter det att kammaren med hjälp av Sverigedemokraterna röstade igenom Moderaternas och Kristdemokraternas servettskiss till budget ser vi i dag effekterna. Nyligen lades ett varsel på 4 500 anställda inom Arbetsförmedlingen.
I dag presenterades nyheten att 132 arbetsförmedlingskontor runt om i landet kommer att läggas ned eller förändras. Min fråga till statsrådet är vilket besked vi kan ta med oss när vi i kväll åker hem till våra valkretsar och träffar medborgare, arbetssökande, arbetsförmedlingspersonal och andra. Hur ska vi kunna lösa den problematik som nu uppstår?
Johan Andersson (S):
Jag har några frågor till ledamoten Mats Green med anledning av hans anförande. Mats Green hänvisar till att det är angeläget att utvärdera skyddsombudens roll och funktion eftersom det inte har gjorts någonsin. När jag förberedde mitt anförande hittade jag åtminstone tio olika utredningar som har genomförts.
Det är rapporter som har lämnats från arbetsmiljöverk och på annat sätt. De är offentliga handlingar och offentliga tillgångar när det gäller skyddsombudens och de regionala skyddsombudens verksamhet.
Min fråga till Mats Green är inte varifrån han får sin information - den har han rätt till - men däremot ifrågasätter jag underlaget och vad han vill åsyfta med ett sådant förslag. Sedan har jag en fråga om de regionala skyddsombuden.
Det är riktigt att det finns statliga bidrag till verksamheten, men samtidigt ska vi komma ihåg att ungefär hälften av kostnaden för dagens arbete när det gäller de regionala skyddsombuden står förbunden själva för när det gäller till exempel arbetstid.
Med den utredning som har gjorts och det förslag till avslag på propositionen som nu föreligger undrar jag hur Mats Green ser på hur den regionala skyddsombudsverksamheten ska fungera i framtiden, med tanke på hur arbetsmarknaden fungerar med nuvarande problem.
Johan Andersson (S):
Jag tror att ledamoten Mats Green missuppfattade att det är via Google som informationen om skyddsombuden går att få fram. Det var inte så jag menade. Men jag sökte på de utredningar som har lämnats när det gäller underlaget, och den sökningen via sökmotorerna visar att det har lämnats ett antal utredningar och undersökningar genom årens lopp.
Det hade kanske varit klädsamt att man tagit del av dem innan man gick fram med ytterligare delar. Jag har svårt att se kopplingen Mats Green gör mellan Socialdemokraterna och ett lokalt eller regionalt skyddsombud. Jag har mycket svårt att se den kopplingen. Jag tycker att det är näst intill oförskämt att hänvisa till det som att det är någon form av kampanjorganisation eller hopkopplat på annat sätt.
Jag kan konstatera att vi alla har ett stort ansvar, alla 349 ledamöter här, för många angelägna frågor i Sverige. Arbetsmiljöfrågorna är en sådan, och den jobbar vi med. Vi jobbar i vårt utskott på olika sätt. Regeringen jobbar med en ny nationell arbetslivsstrategi, och det finns andra delar. Vi har frågan uppe när det gäller dödsolyckor och annat.
Att uttrycka att det inte sker särskilt mycket kopplat till detta eller på annat sätt tycker jag är att skymfa i debatten. Min fråga till Mats Green gäller framför allt påståendet om en koppling mellan Socialdemokraterna och de lokala regionala skyddsombuden.
Jag har svårt att se den, så det vore spännande att höra ledamotens kommentar till detta.
Johan Andersson (S):
Tack, Magnus Persson, för ditt inlägg! Jag har frågor om den politiska kopplingen när det gäller skyddsombud och regionala skyddsombud. Den är enligt Magnus Persson väldigt tydlig i den proposition som lagts fram, som ett flertal av arbetsmarknadens parter har ställt sig bakom i de remissvar som inkommit.
Min korta fråga är: Står samtliga centralorganisationer för den tydliga koppling mellan det socialdemokratiska partiet och skyddsombuden på arbetsplatsen som Magnus Persson talar om? Är alla, såväl TCO som Saco, inbegripna i den kopplingen? Det vore väldigt spännande att få en bild av detta.
I ledamotens anförande nyss gjordes denna koppling rakt av. I dag är det alltså väldigt starkt politiserat, för att citera Magnus Persson. Är det den bilden som gäller?
Johan Andersson (S):
Jag tror inte att vi kommer så långt i den diskussionen. Jag erbjuder mig gärna att vid ett senare tillfälle berätta för Magnus Persson om den långa tradition och historia som fackföreningsrörelsen, i första hand LO, och det socialdemokratiska partiet har gemensamt.
Magnus Persson föreslår i sitt yrkande att Arbetsmiljöverket ska överta den funktion som de regionala skyddsombuden skulle kunna fylla när det gäller det vi gärna vill se på detta område. Det talas mindre om finansieringen av detta.
I dag finansieras de regionala skyddsombuden ungefär till 50 procent av de fackliga organisationerna, oavsett om det är TCO, Saco eller LO. Jag vill ställa en fråga till Magnus Persson. Vi har ungefär 1 700 regionala skyddsombud runt om i landet, enligt den senaste statistiken som jag nyligen har fått fram.
På vilket sätt ser man att de nya arbetsmiljöinspektörerna, vars roll naturligtvis kraftigt behöver utökas, ska finansieras?