Hillevi Engström (M):
Tack för frågan, Jennie Nilsson! För mig som arbetsmarknadsminister finns det tre viktiga uppgifter. De heter jobb, jobb och jobb - att alla som kan arbeta också får chansen att göra det. Därför är det så klart glädjande, även om man inte kan vara nöjd innan alla har ett jobb, att det är 120 000 fler personer som nu går till jobbet en vårdag i juni jämfört med för ett år sedan, att långtidsarbetslösheten sjunker och att det finns väldigt många jobbchanser.
Det har inte varit så många lediga anställningar anmälda på Arbetsförmedlingen under decennier. Då ska vi också komma ihåg att det är toppen av ett isberg som anmäls till Arbetsförmedlingen. Det är ungefär 30 procent av de lediga jobben. Vi kommer väldigt starka ur krisen. Det är också ett bra kvitto på att regeringens politik fungerar. Därmed inte sagt att den inte behöver utvärderas. Det är klart att det sker kontinuerligt av flera olika aktörer. Det nämnde jag också i mitt första inlägg.
Vi har oberoende granskare som ser över effekterna, forskare som ger regeringen råd och som visar på vad våra reformer ger för effekt. Inte minst måste vi satsa mer på aktivitet i jobb- och utvecklingsgarantin. Det insåg vi redan under förra året. Då fick också Arbetsförmedlingen i sitt regleringsbrev tydliga direktiv. Det är inte okej när bara sju av tio lämnar jobb- och utvecklingsgarantin innan fas 3.
Jag vill att tio av tio ska lämna jobb- och utvecklingsgarantin till jobb. Men det är också så, och det måste man ha stor respekt för, att de personer som är långtidsarbetslösa just nu har varit det i genomsnitt i åtta års tid. En stor andel personer har nedsatt arbetsförmåga. Många står väldigt långt från arbetsmarknaden. Under den tid som de har varit arbetslösa har de flesta också fått en mängd olika insatser. Men det har ändå inte lett till jobb. Centralt för regeringen är arbetslinjen.
Det som förvånar mig är Socialdemokraternas strategi att vilja förändra till exempel den regel som säger att man ska söka jobb och vara beredd att ta ett ledigt jobb i hela landet. Där vill man införa en begränsning. Man vill ta bort deltidsbegränsningen och höja bidragen för att inte arbeta. Man verkar dessutom principiellt vara motståndare till att vanliga löntagare får lägre skatt.
Det finns en hel del åtgärder som vi nu vidtar och som leder till att fler personer kommer i arbete. Där är förstås jobbskatteavdragen en viktig del. Men det är också viktigt att satsa på utbildning av dem som behöver det. 70 000 personer fick en utbildning genom Arbetsförmedlingens försorg förra året, med fokus på bristyrken. Vi har också satsat en stor del på den vanliga, reguljära utbildningen.
Vi satser numera drygt 6 miljarder mer på skolan så att varje barn och ungdom ska kunna få en bra grund att stå på. Tittar man på näringslivets behov av rekryteringar och det som Jennie Nilsson nämner i sin interpellation ser man också att det är kvalificerad arbetskraft som arbetsgivarna efterfrågar, det vill säga att längre utbildning krävs, till exempel elektriker. För att bli elektriker måste man gå en treårig gymnasieutbildning, men det räcker inte.
Man måste fortsätta och få praktik innan man får sin behörighet. Det är inte rimligt att en sådan lång utbildning ska bekostas och anordnas genom Arbetsförmedlingens försorg. Där behöver det reguljära skolväsendet vara kraftfullt. Yrkesvux är också ett exempel på hur man kan möta arbetsgivarnas behov av kvalificerad arbetskraft. Visst, arbetsmarknadsutbildningen fyller en funktion.
Enligt Långtidsutredningen är det nu en bra balans mellan hur många som går i arbetsmarknadsutbildning och vilka yrken man utbildar i.