Morgan Johansson (S):
Om jag hade varit Anti Avsan kanske jag hade funderat lite över hur pass långt jag som riksdagsledamot ska gå in på och kommentera enskilda ärenden. Jag kan inte göra det som justitieminister och tänker heller inte göra det. Jag konstaterar bara att premissen för den här interpellationen inte är korrekt. Det finns ingen rätt att vara kvar i Sverige om man döms till fängelse i sex månader och upp till ett år.
Ändå är det precis det som står i interpellationen. Den första fråga som jag får är: På vilka omständigheter och fakta har ministern baserat sitt ställningstagande att det ska föreligga en rätt att vara kvar i Sverige om man har begått brott med ett straffvärde på mellan sex och tolv månaders fängelse? För det första: Det finns ingen sådan rätt att vara kvar i Sverige. För det andra: Mitt ställningstagande? Det låter som att jag har hittat på det. Det är dubbelfel.
Det här är regler som har funnits i Sverige under lång tid, under både borgerliga och socialdemokratiska regeringar, så interpellationen bygger i grunden på en missuppfattning, enligt min uppfattning.
Svenska domstolar beslutar om utvisning i 600-700 fall om året - och så har det legat stabilt de senaste tio åren - framför allt för stöld och grov stöld men också många fall av narkotikasmuggling. Det är inte knutet till asylsökande, som Anti Avsan försöker ge intryck av i sitt inlägg.
Det är inte så att de flesta utländska medborgare som begår brott är asylsökande, utan här handlar det om utländska medborgare som tar sig in i Sverige. De kanske ger sig ut på olika stöldturnéer, gör inbrott på svensk landsbygd, tar hand om så mycket stöldgods som möjligt och försöker sedan forsla ut det till exempelvis Baltikum, till Polen eller andra länder. Det kan också vara människor som ägnar sig åt narkotikasmuggling.
Det handlar alltså inte i första hand på något sätt om asylsökande, så jag förstår faktiskt inte varför Anti Avsan väljer att lyfta upp just den frågan i interpellationen. Sedan har vi bekymmer med gatubarnen från Nordafrika, som vi misstänker i första hand kommer från Marocko.
De är oftast inte asylsökande, utan de uppehåller sig i Sverige, har uppehållit sig under ganska lång tid i Europa i en ganska kringflackande tillvaro och har under den tiden begått ett antal brott.
När de då döms för brott har vi bekymret att inte kunna utvisa dem till deras hemland, för som Anti Avsan säger har det varit ett problem att få till stånd ett samarbete med Marocko. Både jag och inrikesministern träffade Marockos talman i början av året, och inrikesministerns statssekreterare var på plats i Marocko för ungefär en månad sedan.
Vi är på väg att sätta ihop en särskild kommitté som ska behandla dessa ärenden efter hand så att vi kan få ett fungerande samarbete och så att Marocko kan ta emot sina egna medborgare, för det är givetvis en självklarhet att man ska göra det i det internationella system vi har. Det här är ofta svåra bedömningar.
Som helhet fungerar regelverket bra. Jag litar som sagt på åklagarnas och domstolarnas omdöme. Man kan alltid dra fram enskilda fall som man kan ha synpunkter på, men jag tänker inte gå in i en sådan detaljdiskussion. Signalen måste emellertid vara klar. Begår man brott i Sverige och inte är svensk medborgare löper man stor risk att utvisas.