Jörgen Andersson (M):
Finansutskottets betänkande FiU25 om statlig förvaltning och statistikfrågor är ett motionsbetänkande. Jag ska inte gå in i detalj i ärendet utan försöka resonera lite kort om de två alliansgemensamma reservationerna. I det sammanhanget, herr talman, passar jag på att yrka bifall till de dessa två reservationer, 4 och 5.
Reservationerna handlar om två viktiga frågor, dels om Akademiska Hus roll och uppdrag när det gäller byggnation och förvaltning av studentbostäder, dels om lokalisering av myndigheters verksamhet och kontorsfaciliteter. Varför är dessa två frågor så viktiga? Vi är alla överens om att det råder brist på bostäder i urbana områden.
Det beror på att tillväxten och således jobben oftast finns där. Det är så att säga en tydlig underliggande trend att människor söker sig till städerna.
Även om vi landsbygdsbor ibland känner en viss frustration över detta så gagnar det alla att vi kan flytta till jobb och utbildning - och att tillväxten stimuleras var den än kommer till gynnar till slut oss alla.
För att Sverige ska kunna upprätthålla sin konkurrenskraft är det viktigt att det finns drivkrafter för högre utbildning och en ständig fortbildning. Högre förädlingsgrad i vår produktionsmix stärker landet i alla delar. Då gäller det förstås att företagen över huvud taget kan rekrytera personal, i den meningen att människor måste ha någonstans att bo när de flyttar till jobb.
För att företagen ska kunna utvecklas måste de få tillgång till rätt kompetens, och därför är det lika viktigt att unga kan få bostad när de söker sig till en utbildning. På senare tid har väl debatten kring hushållens skuldsättning inte undgått någon.
Det är väl inte heller okänt att ökningsgraden i hushållens skuldsättning i huvudsak beror på ökade tillgångsvärden när det gäller just fastigheter. Således är det ett mått på hur utbuds- och efterfrågesituationen ser ut på bostadsmarknaden, och då särskilt i urbana områden.
Det är helt enkelt i del ett mått på att urbaniseringstrycket är större än utbudstillväxten på bostadsmarknaden. Det är viktigt att hanteringen av denna obalans inte enbart går ut på att försöka dämpa efterfrågan - något som i så fall riskerar att dämpa rörligheten och i förlängningen också den potentiella tillväxten i rent ekonomiska termer.
Det är centralt att denna obalans också hanteras på utbudssidan, det vill säga måste vi se till att tillgången på bostäder ökar. Alliansen har många förslag på hur tillgången på bostäder kan öka. Vi har genomfört reformer för att öka uthyrning och rörlighet i befintligt fastighetsbestånd, och där går att göra ännu mer.
Vi har också en rad förslag på hur vi kan stimulera nybyggnation av bostäder. En del i detta är hur vi stimulerar och förenklar byggnation av studentbostäder. Vi har flera förslag på det, och ett är det vi diskuterar i vår reservation.
Tillgången till studentbostäder är central för att underlätta för studier. Som jag var inne på är vi beroende av högre utbildning just för att kunna försvara vår välfärd. Därför är det logiskt, och, tycker vi, uppenbart att Akademiska Hus kan spela en viktig roll för att öka utbudet av studentbostäder.
Vi vill därför att Akademiska Hus får ett tydligt uppdrag som omfattar förvaltning och nybyggnation av studentbostäder. Det här är bra av flera skäl. Inte minst skulle det förenkla för studenter, vilket stimulerar att fler vill och kan studera. Det gagnar i sin tur oss alla genom att vi förbättrar svensk konkurrenskraft. Det minskar också efterfrågetrycket på bostäder.
På marginalen är det naturligtvis positivt för att hämma en eventuellt farligt överhettad bostadsmarknad. Det leder oss in på nästa reservation, för visst finns det en naturlig koppling till frågan om statliga myndigheter verkligen ska bidra till att cementera fastighetsmarknaden och till stigande tillgångsvärden.
Måste alla myndigheter finnas i de mest eftertraktade och centrala delarna av företrädesvis Stockholm? Vi landsbygdsbor när givetvis alltid en önskan att statliga jobb ska kompensera för andra jobb vi har förlorat.
Även om det är både en god tanke och en logisk konsekvens inser jag att det inte alltid är lätt eller ens görligt eftersom många myndigheter efterfrågar kompetenser som inte finns att tillgå annat än i just huvudstaden.
Men i den mån man måste finnas i vår vackra huvudstad, måste man alltid finnas i de dyraste och mest centrala kontorsfastigheterna? Den frågan kan man ställa sig. Jag tycker att det finns en poäng med myndigheternas självständighet när det gäller att bestämma över hur man hanterar sitt uppdrag och sin myndighetsutövning, även när det gäller lokaliseringen av verksamheten.
Men det finns också en poäng med att sända en väldigt tydlig signal till samtliga myndigheter att deras utgångspunkt borde vara att lokalisering ska undvikas i de dyraste områdena, det vill säga att ytterstadsområdena bör vara förstahandsalternativ.
Det skulle få uppenbara positiva effekter, naturligtvis genom att man på marginalen i så fall inte bidrar till ökade tillgångsvärden på den eventuellt mest överhettade fastighetsmarknaden.
Det skulle också kunna bidra till att skapa en mer dynamisk stadsmiljö, inte bara i de områden där myndigheterna etablerar sig utan också totalt sett för hela stadsmiljöområdet, som skulle kunna växa och blir mer attraktivt i alla delar. Möjligen skulle också en större rörlighet kunna skapas.
Det skulle vara ekonomiskt bra ur ett skattebetalarperspektiv men också samhällsekonomiskt bra om stadens attraktivitet ökar i fler delar och staden i så fall också får förutsättningar att växa. Herr talman! Jag har försökt att hålla mig kort när det gäller motiveringen för våra reservationer i detta ärende.
Jag hade hoppats att utskottsmajoriteten skulle ha insett hur viktiga dessa frågor är och bejakat de problemformuleringar som finns runt dessa frågor. Jag hade hoppats att vi tillsammans skulle ha kunnat bidra med lösningar med dessa - om än små - delar i en större obalans och beklagar således om så nu inte blir fallet.
Återigen, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 4 och 5.