Pyry Niemi (S):
Jag vill tacka ministern för svaret. Ministerns svar är naturligtvis en sammanfattning av den utredning som föregick beslutet om ersättningsordning för vanvårdade barn inom barn- och ungdomsvården under perioden 1920-1980. Jag står i likhet med mitt parti bakom sjupartiöverenskommelsen, men hävdar nu att det dykt upp nya fakta som i någon mening bör utredas ytterligare och kanske fördjupas i Ersättningsnämndens analyser av de pågående ärendena.
Som ministern antydde utfördes placeringar av de från Finland mottagna krigsbarnen under exceptionella förhållanden. I december 1939 blev Finland attackerat av dåvarande Sovjetunionen. Landet var i ett synnerligen kritiskt och bitvis kaotiskt läge. Nu citerar jag ur uppsatser och avhandlingar.
På initiativ av Maja Sandler - det här borde även min kollega Ekström tycka om - bildades en grupp som ville hjälpa Finland. Maja Sandler var gift med den svenske utrikesministern Rickard Sandler. Det var flera organisationer som då samlades: Svenska Röda Korset, Rädda Barnen, Sveriges lottakårer, Kvinnokommittén för spanska och franska barn, Frälsningsarmén, KFUK, Rotaryklubben och Suomibyrån.
Dagen efter startades organisationen Centrala Finlandshjälpen. Organisationen hade inte enbart krigsbarnsfrågan att hantera, utan skulle även stödja Finland i andra frågor som behandlades och berörde kriget. Samma månad 1939 hölls en presskonferens i Helsingfors där initiativtagarna informerade om att det fanns 5 000 familjer i Sverige som var redo att ta emot fosterbarn, det vill säga krigsbarn.
Detta material har jag hämtat från Riksarkivet, herr talman: "Genom beslut 22 december 1939 ombildades den till att bli en av Kungl. Maj:t utsedd kommitté och dess officiella namn blev 'Kommittén för handhavande av hjälpverksamheten för flyktingar från Finland'." Detta handlar alltså om Centrala Finlandshjälpen. "Utsedd att vara ordförande för den privata kommittén blev utrikesministerfrun Maja Sandler och sedermera för den Kungl. kommittén Prins Wilhelm.
- - - Instruktion för kommittén utfärdades den 2 februari 1940", vilket finns att läsa i Socialdepartementets konseljakt nr 63. Socialdepartementet hade kontrollen över verksamheten. "För att administrera verksamheten tilldelades kommittén redan den 13 december 1939 genom Kungl. Maj:ts beslut, ett belopp av 500.000 kronor ur lotterimedelsfonden.
I viktigare frågor skulle kommittén samråda med Socialstyrelsen, Medicinalstyrelsen, Skolöverstyrelsen och Statens Utrymningskommission." Jag citerar vidare ur materialet från Riksarkivet: "Efter freden den 13 mars 1940 började delvis en omläggning av verksamheten lämpad efter de förändrade förhållandena. För att rationalisera och effektivisera hjälparbetet utsågs av Kungl. Maj:t en central organisation, Rikskommittén för Finland. Denna skulle fr.o.m.
21 mars 1940 överta Centrala Finlandshjälpens verksamhet gällande insamlingen av varor och pengar. Angående revisionen av kommitténs räkenskaper, se Socialdepartementet 1945-11-02, konseljakt nr 11." Det var Socialdepartementet som rådde och också kontrollerade insamlingen. "Centrala Finlandshjälpen fortsatte dock att fungera som en privat kommitté främst för att administrera återsändandet av flyktingar till Finland.
Den uppgick formellt i Rikskommittén för Finland 1 juni 1940 men var i verksamhet ännu under 1943." Den här informationen säger mig ganska tydligt att staten hade iklätt sig ett tydligt ansvar för mottagandet av de finska krigsbarnen. Det var förvisso ett frivilligt initiativ, men grunden hade aldrig kunnat uppstå utan att staten medverkat.
Min fråga till statsrådet kvarstår.