Mikael Damberg (S):
Ibland vill utbildningsministern diskutera enskilda kommuner och ibland inte. För inte så länge sedan var han involverad i en debatt om Gällivare. Där hade han synpunkter på att staten skulle gå in och strama upp regelverket eftersom kommunen inte tog sitt ansvar. Kan det ha berott på att det var en socialdemokratiskt styrd kommun man diskuterade?
Nu talar vi om Stockholm och den brist på logik som finns mellan nationell politik och lokal verklighet. Det måste man kunna föra en debatt om. Jag förstår att Jan Björklund inte tycker att det är roligt eftersom han vill framställa det som att den svenska regeringen och Sverige nu gör stora satsningar på utbildningspolitiken. Men i Sveriges största stad märks det inte, utan det är nedskärningar och neddragningar som präglar.
20 av 27 kommunala gymnasier har ett underskott och säger att kaos hotar om man inte går in med mer pengar. Vi ska inte ta en stor diskussion om Stockholm, men de samlade underskotten är inte så gigantiska. De är 40 miljoner kronor för Stockholms stad som har ett överskott på över 1 miljard. Men man väljer att, som Axén Olin säger, sänka skatten i stället. Det är ett politiskt vägval man får göra.
Det intressanta är att utbildningsministern säger att alliansen är på väg att uppfylla alla löften till skolan och så möter vi en helt annan verklighet ute i vardagen. Skillnaden är stor. Var löftena neddragningar på syo, färre lärare och större klasser? Var löftena till de svenska eleverna och lärarna om skolutveckling detta? Jag ska ge Björklund rätt i en sak.
Jag menade inte att Lärarlyftet var för lite och för sent. Jag sade att det var för lite när det handlar om att satsa på de lägre årskurserna, för sent att göra lärlingsutbildningen - den kunde ni ha kommit i gång med tidigare - och en bra ambition med Lärarlyftet, även om det ännu så länge inte har gett så mycket resultat. Vi har haft en större satsning på de små barnen i vår budget än vad ni har haft i er när det handlar om lärarkompetens.
Det var skillnaden mellan oss och er i den tidigare budgeten. Det går inte att säga att Stockholm satsar så mycket på skolan jämfört med andra städer. Skolverket har i sin statistik tagit fram att Stockholm är den kommun i landet som satsar minst på undervisningen i skolan. Man satsar nästan mest i landet på lokaler, och lokaler är dyra i Stockholm, det kan jag lova. Men just undervisningskostnaden är väldigt låg.
Det handlar om politisk trovärdighet för regeringen. Regeringen säger att man ska satsa och utveckla den svenska skolan. Verkligheten är att alla fackliga organisationer säger att kaos hotar i Sveriges största stad därför att 20 av 27 gymnasieskolor har ett underskott. Det handlar inte bara om de gymnasieskolor som har problem med att rekrytera nya elever. Det handlar också om helt proppfulla gymnasieskolor som inte får ekonomin att gå ihop.
För mig som socialdemokrat är det obegripligt. Vi måste investera mer i utbildning, även på gymnasieskolan, i Sverige - också i Stockholm. Men den stora frågan blir ändå denna. Utbildningsministern säger stolt att han är på väg att uppfylla alla löften som gavs i valrörelsen. Varför ser det då ut så här när det är hans egna partikamrater som styr i Stockholm?