Hans Hoff (S):
Nästa år beräknar regeringen att en halv miljon människor i vårt land kommer att vara arbetslösa. Då har vi återigen massarbetslöshet i Sverige. Regeringen bedömer också att utanförskapet som var borgerlighetens viktigaste valfråga kommer att ha ökat med 300 000 människor under den borgerliga regeringsperioden. Regeringen beräknar att utbetalningarna av socialbidrag kommer att öka med 5 000 miljoner kronor. Regeringens jobbpolitik har satts på prov i en lågkonjunktur.
Det visar sig inte vara en jobbpolitik som de borgerliga stod för. Det visade sig vara en socialbidragspolitik. För att hitta ett större misslyckande än den nuvarande borgerliga regeringens politik för att möta en lågkonjunktur får man gå tillbaka till den tidigare borgerliga regeringsperioden 1991-1994. Då gick 60 000 företag i konkurs, en halv miljon människor blev arbetslösa, och de offentliga finanserna kördes i botten.
Jag tror tyvärr att det finns goda förutsättningar för att resultatet av den nuvarande borgerliga regeringsperioden kan bli än värre. Detta om något är ett kapitalt misslyckande, ett misslyckande som de arbetslösa, och inte minst de arbetslösa ungdomarna, kommer att få betala ett enormt högt pris för. Detta beror i huvudsak på den otroliga passivitet som regeringen visar för att möta lågkonjunkturen. Det är en passivitet som innebär att ungdomsarbetslösheten nu exploderar i Sverige.
Redan nu är Sverige ett av de länder i Europa som har högst ungdomsarbetslöshet. Den totala arbetslösheten ökar snabbare i Sverige än i övriga Europa. Regeringen säger sig satsa stort för att möta lågkonjunkturen. Men det mesta av regeringens satsningar är ökade utbetalningar av a-kassa till alla de människor som nu blir arbetslösa. Man kan fråga sig hur ökade utbetalningar av a-kassa kan skapa nya jobb.
För ett år sedan när vi debatterade tilläggsbudget 1 för 2008 såg vi socialdemokrater att en lågkonjunktur närmade sig, bland annat mot bakgrund av att tillväxten hade halverats från 4 till 2 procent. Vi såg detta och hade konkreta politiska förslag för att möta lågkonjunkturen. Hösten 2008 gjorde finansoron att den redan nedåtgående konjunkturen försämrades radikalt.
Vi socialdemokrater har lagt omfattande förslag här i riksdagen för att möta jobbkrisen. Allt har avslagits av en borgerlig riksdag samtidigt som regeringens egen politik för att möta lågkonjunkturen och jobbkrisen är ett misslyckande. Arbetslösheten exploderar nu medan regeringen passivt kommenterar och tittar på.
När den socialdemokratiska regeringen lämnade över Sverige till den borgerliga regeringen 2006 skapades tusentals nya jobb varje månad, statsskulden betalades av med hundratals miljoner kronor varje vecka, och nyföretagandet låg på topp. I dag är det precis tvärtom. Nu går hundratals människor ut i arbetslöshet varje dag. Regeringen lånar varje dag flera hundra miljoner kronor, och konkurserna bland landets småföretagare ökar. Herr talman!
Hade allting varit perfekt om vi hade haft en rödgrön regering? Nej, självklart inte. Sverige hade drabbats av såväl finanskris som lågkonjunktur, och arbetslösheten hade ökat även om vi hade haft en rödgrön regering. Men tiotusentals människor som i dag är arbetslösa hade med vår politik haft jobb eller utbildning. De som blir arbetslösa en kortare eller längre tid hade haft en bättre arbetslöshetsförsäkring.
Människor som är sjuka hade inte ställts på bar backe. Satsningar på att mildra konjunkturnedgången och investeringar för framtiden hade genomförts. Med en rödgrön regering hade Sverige inte varit så illa ute som vi är nu. Herr talman! Regeringen monterar ned den svenska välfärden. Nya regler, omorganisation, uppsägningar och för lite pengar i Försäkringskassan har gjort att människor inte får den ersättning som de har rätt till.
Jag har träffat en del av dem. Jag hoppas att också ni andra har gjort det. Vad säger man till en ensamstående kvinna, som har skadat sig på jobbet, som inte har fått sin sjukersättning på tre månader? Vad säger man till dem som inte längre kan låna av släkten? Hyra och andra räkningar ska betalas, och människor måste ha mat. Det vore intressant att höra från borgerliga politiker vad deras råd är till alla som har detta som sin vardag.
Det skulle också vara intressant att höra hur en person som är sjuk, och där både läkare och psykologer har intygat att personen i fråga inte kan jobba, och som har förbrukat sina sjukersättningsdagar ska klara sig. Hur ska denna person klara av att betala sin hyra och mat? I år drabbas flera tusen av detta, och nästa år handlar det om ca 40 000 människor som mister sin sjukersättning.
Det är också ett stort antal människor som nu mister sina jobb och får en a-kassa som är 40-50 procent av den tidigare lönen. Det är ingen lätt situation för många människor som hamnar i den situationen. Herr talman! Nästan varje dag möts vi av nya varsel i välfärden. Samtidigt sker det också många uppsägningar utan varsel när kommuner och landsting gör sig av med vikarier, visstidsanställda och timanställda.
Konjunkturinstitutet och Finanspolitiska rådet har levererat rapporter som pekar på det akuta behovet av ytterligare pengar från regeringen till kommunsektorn för att på det viset förhindra stora uppsägningar. Enligt Konjunkturinstitutet leder regeringens politik till att så många som upp till 15 000 anställda i sjukvården, skolan och äldreomsorgen riskerar att sägas upp.
1 000 lärare är redan varslade, och ett par tusen anställda inom äldreomsorgen sägs nu upp. Jag tror att det är få som anser att vi har för många lärare och för små klasser i skolan. När det gäller de gamla går diskussionen het i samhället om att det inte finns tillräckligt många anställda i äldreomsorgen så att en gammal människa ens kan få komma ut lite grann i den friska luften.
Jag har inte hört någon politiker säga att det i äldreomsorgen finns för mycket personal, snarare tvärtom, åtminstone när tv-kameran är på. I brist på ytterligare satsningar i år från regeringen sägs nu personal upp i skolan och i äldreomsorgen. I sjukvården är det på samma sätt. Karolinska Universitetssjukhuset varslade 600 i januari. Ungefär lika många ska bort på Sahlgrenska Universitetssjukhuset i Göteborg.
Sundsvalls sjukhus ska spara 235 miljoner kronor i år och nästa år. Var sjätte anställd ska bort. I Region Skåne ska 1 000 jobb bort. Landstinget i Norrbotten ska spara 700 miljoner kronor på tre år. I Västerbotten måste landstinget spara 200 miljoner kronor per år 2010 och 2011. 1 000 anställda kan komma att sägas upp. Herr talman! När jag på fredagens morgon läste Hallands Nyheter blev jag oerhört illa berörd.
En grupp läkare på Varbergs sjukhus beskrev hur vården ser ut på den avdelning där de i dag jobbar. De vågar inte gå ut med sina namn eftersom de är rädda för repressalier. Men när människor dör därför att de inte får sjukvård är det droppen som fått bägaren att rinna över för dessa läkare. En 90-årig kvinna väntar i tio timmar på sjukhusets akutmottagning utan att få någon vård. Hon dör av grav blodbrist. Det kändes hemskt. Vi mådde jättedåligt allihop. Så säger en av läkarna.
En annan kvinna med en allvarlig infektion i kroppen låg en hel natt innan hon ens fick en ordentlig undersökning. Patienter med hjärtbesvär läggs in på gynekologiska avdelningar där personalen har helt andra kompetenser än för hjärtsjukdomar. Vissa patienter glöms helt bort. Patientsäkerheten är inte värd namnet, säger läkarna som beskriver situationen i sjukvården som ett kaos. Detta är enligt vår mening helt oacceptabelt!
Herr talman! Vi har en jobbkris och går nu mot massarbetslöshet. Inte minst ungdomar kommer att drabbas oerhört hårt. Vi har också en trygghetskris. Tusentals människor mister sin sjukersättning trots att de är sjuka. Många arbetslösa ska klara sig på en ersättning som motsvarar ungefär hälften av vad de tidigare haft i lön. Vidare har vi en välfärdskris. Sjukvården, skolan och kvaliteten i äldreomsorgen riskerar att radikalt försämras. Vi har en regering som är ansvarig för denna situation.
Det är inte lågkonjunkturen som har försämrat tryggheten. Det hade regeringen gjort redan innan konjunkturnedgången kom. Det är regeringens ansvar att mer pengar inte tillförs sjukvården, skolan och äldreomsorgen. Det är regeringens ansvar att lågkonjunkturen inte möts med aktiva åtgärder för fler jobb och utbildning. Herr talman! Det värsta är att det värsta ligger framför oss. Regeringens oförmåga att hantera lågkonjunkturen kommer att skada enskilda människor och också vårt samhälle.
En politik för att möta de utmaningar som vi står inför saknas i regeringens tilläggsbudget. Herr talman! Mot bakgrund av det till riksdagen anförda yrkar jag bifall till våra reservationer.