Maria Stenberg (S):
Även jag ska för artighetens skull tacka ministern för svaret på min interpellation, även om jag kanske inte riktigt tycker att innehåll, vinklar och regionala skillnader kommer till sin rätt när debatter slås ihop på det här sättet. Nåja, valet att göra så här var i alla fall inte mitt, och ämnet är allt för viktigt för att jag ska ägna mig åt formalia. Min ingång i debatten handlar om det tudelade Sverige. Det är ett tudelat Sverige på alltför många områden i dag och för alltför många människor.
Den här debatten handlar om hur den arbetskraft som finns ska bli kompetent och hur människor ska kunna rustas för att bli anställningsbara. Det är det som den borgerliga regeringen, med statsrådet Hillevi Engström, har ansvaret för, att rusta och se till att människor blir anställningsbara och kan ta de nya jobben och få chanser i utbildningssystemet. Jag bor som jag bor, i Norrbottens inland.
Internationaliseringen och globaliseringen och även den lokala tillväxten präglar Sverige och Norrbotten och även min lilla hemkommun Arjeplog, men bara under halva delen av året. Hos oss är nämligen vintermånaderna väldigt hektiska. Mycket kompetens ska sökas och kanske finnas.
Vi söker erfarna och kunniga testförare, ingenjörer, servicepersonal, väktare, förare av tunga fordon, serveringspersonal, hotellpersonal och så vidare. Det är ett litet samhälle i Norrlands inland som ska ställa om, byta inriktning och ändra sin kompetens. Omställningsförmågan har för många Arjeplogsbor satts på prov om och om igen, år ut och år in.
Men trots alla människors goda vilja - för det är vad det handlar om, att människor har en god vilja och insikt om att skaffa sig kunskap och kompetens - skiner bristerna igenom och mynnar ut i svårigheter för arbetsgivaren att rekrytera och faktiskt för människor att kunna planera sina liv. Bland annat har de hårdare och mer stelbenta reglerna i a-kassan, som den borgerliga regeringen infört, inneburit större osäkerhet och större otrygghet.
I dag talar den borgerliga regeringens politik om för människor att de dag ett i sin arbetslöshet ska packa ihop och flytta, oavsett var de bor. Följden blir att människor flygs in, jobbar hårt under några få månader och sedan flygs ut igen. Det är inte mycket till regional utveckling eller till samhällsutveckling, i alla fall inte där jag bor.
Det finns ju alltid goda lokala förmågor som tänker större, bredare och bättre än den borgerliga regeringen för att faktiskt råda lite bot på kompetensförsörjningen, bland annat i min hemkommun. Där startade man ett gymnasieprogram med ett riksintag, allt med sikte på framtiden.
Och det var höga ambitioner om att förse arbetsmarknaden med den kompetens som krävs för att man ska kunna bidra till tillväxten och se till att det finns jobb för de unga. Det handlar om utbildning för jobb, så att säga, som den borgerliga regeringen brukar prata om. Men nej, nu har Skolverket med den borgerliga regeringens goda minne tagit bort riksintaget.
Det innebär att det blir svårare i framtiden att rekrytera och se till att man får kompetens och arbetskraft i inlandet.
Med det här lilla lokala exemplet på hur svårt det kan vara att hitta kompetent personal undrar jag: Vart tog den borgerliga regeringens höga svansföring vägen när det gäller arbetslinjen och kompetensförsörjningen i bland annat den här branschen och kanske framför allt i Norrbottens inland där jag bor?