Johan Linander (C):
Detta betänkande om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer behandlar 83 motionsyrkanden. Det visar att det finns ett stort intresse för de här frågorna. Det är bra. Dock måste jag säga att de allra flesta motionerna redan är omhändertagna genom den nationella handlingsplan som vi antog hösten 2007.
Det är en handlingsplan som omfattar 56 åtgärder inom 6 insatsområden, nämligen ökat skydd och stöd för våldsutsatta, stärkt förebyggande arbete, stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsendet, utveckling av insatser riktade till våldsutövare, ökad samverkan samt ökade kunskaper. Oppositionen är som vanligt kritisk mot det som vi i alliansen gör. Det kanske är deras roll.
För mig är det viktigare att lyssna på vad man säger i den oberoende utvärdering som Brottsförebyggande rådet har gjort. Brå skriver på sin hemsida under rubriken "Bra start i arbetet med mäns våld mot kvinnor": "Över en miljard kronor har satts av för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer.
En satsning som bland annat har lett till att 10 000 anställda inom polisen har utbildats för att förbättra arbetet med brott i nära relationer." Samtidigt beklagar sig oppositionen och reserverar sig för att de tycker att det finns en bristande kompetens. Det känns som om viljan att kritisera är starkare än viljan att nå framgång. Vi genomför.
Vi vet att ni pratade mycket under den förra mandatperioden, men det hände inte så mycket. Vi tycker att det är viktigare att faktiskt genomföra saker för att förbättra situationen. Det är därför den nationella handlingsplanen är så viktig. I Sverige arbetar nu myndigheter och andra utifrån den. Är vi då nöjda med dagens situation? Absolut inte!
Varje kvinna som misshandlas, varje kvinna eller man, pojke eller flicka som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck och varje man eller kvinna som utsätts för våld i en samkönad relation är en för mycket. Denna inställning gör att vi i Centerpartiet inte kan ha någon annan vision än en nollvision.
Vi kan inte säga att det är lagom med 50 misshandlade kvinnor per år. Vi kan inte säga att det är lagom med 500 eller 5 000 misshandlade kvinnor; det är lagom med noll. Jag tror inte att vi når fram till en nollvision. Det är precis som i trafiken.
Vi har en nollvision, men att det aldrig skulle hända en dödsolycka på vägarna tror vi kanske inte riktigt, även om vi ska arbeta för det. Varje misshandelsfall är ett för mycket och det är den inställning som vi måste ha i vårt fortsatta arbete. Herr talman! Stalkningsutredningen är en viktig utredning och jag ser fortfarande fram emot de lagändringar som vi ska göra utifrån denna utredning.
Redan tidigt under förra mandatperioden yrkade Centerpartiet på att den som har överträtt sitt besöksförbud ska kunna övervakas elektroniskt, det vill säga med fotboja, för att förhindra ytterligare förföljelse. Det är ett av förslagen i Stalkningsutredningen . Det finns många män som blivit belagda med besöksförbud som är ångerfulla och aldrig någonsin överträder besöksförbudet.
Dessa män är inte något större problem och för deras skull behövs det ingen lagändring. Men det finns män som reagerar precis tvärtom. När ett besöksförbud meddelats bryr de sig över huvud taget inte om att det finns. Deras enda mål är att hämnas och misshandla eller, ännu värre, slå ihjäl kvinnan som vågade anmäla honom.
Centerpartiet står fast vid att besöksförbud ska kunna kombineras med elektronisk övervakning. De män, eller i vissa fall kvinnor, som systematiskt förföljer en annan person får helt enkelt finna sig i att få en fotboja och att det registreras hur de rör sig inom ett visst område.
När det sedan gäller frågan om sexualbrott och samtycke, vilket till en liten del tas upp i betänkandet, kan jag inte låta bli att säga något om det. Det är något som vi har debatterat i många år.
Redan när den förra socialdemokratiska regeringen lade fram propositionen om en ny sexualbrottslag 2005 yrkade vi i Centerpartiet på att sexualbrottslagstiftningen måste ha sin utgångspunkt i att det finns ett samtycke. Nu har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att utvärdera tillämpningen av den nya sexualbrottslagen.
Utredaren ska också ta ställning till om utgångspunkten i sexualbrottslagen ska vara tvång, som det är i dag, eller om det ska utgå från bristande samtycke. Detta uppdrag ska redovisas i slutet av oktober. Med respekt för denna utredning väljer vi i Centerpartiet att nu avvakta i frågan om samtyckeskrav i sexualbrottslagstiftningen, men vår grundläggande inställning i frågan kvarstår. Herr talman!
Jag vill också säga något om rättigheter för barn som har bevittnat våld i hemmet. Den lagstiftning som den förra socialdemokratiska regeringen med dåvarande justitieminister - nuvarande utskottsordföranden som inte är här i dag - Thomas Bodström i spetsen föreslog innebar att barn som har bevittnat våld skulle få möjlighet att få så kallad brottsskadeersättning.
När lagen debatterades och beslutades yrkade vi i Centerpartiet på att dessa barn inte bara ska ha rätt till brottsskadeersättning utan att de faktiskt också ska ses som brottsoffer. Det är något som Elisebeht Markström nu tycks ha förträngt. Det var ni som röstade nej till det förslaget så sent som 2006.
Vi menar att barn som upplever våld i hemmet utsätts för en psykisk misshandel som i många fall kan vara lika allvarlig som en fysisk misshandel. Detta är fortfarande vår inställning. I höstas lade vi i Centerpartiet fram ytterligare förslag för att stärka barn som utsätts för misshandel.
Vi menar att barnmisshandel ska vara en egen brottsrubricering i brottsbalken med ett högre straff än för vanlig misshandel. Att misshandla ett försvarslöst barn menar vi, generellt sett, är ett grövre brott än att misshandla en vuxen och därför ska det också rendera ett längre fängelsestraff.
Utöver ett barnmisshandelsbrott vill vi införa ytterligare ett brott i brottsbalken, nämligen grov barnfridskränkning. För upprepade misshandelsfall och kränkningar av ett barn ska det finnas en samlad brottsrubricering på samma sätt som fridskränkning och kvinnofridskränkning som redan finns, men en grov barnfridskränkning ska ha ett ännu hårdare straff på straffskalan.
Som pappa till tre små barn mår jag illa när jag läser om hur en förälder eller styvförälder begår hemska brott mot sitt barn. Så sent som i går kväll kunde vi läsa om en man som under lång tid misshandlat sin styvson och bland annat tvingat honom att äta tills han kräktes och sedan äta upp det han kräkts upp.
Jag ska inte uttala mig om något enskilt rättsfall, men jag menar att de fega, usla människor som systematiskt misshandlar, förnedrar och kränker barn ska dömas till mycket långa fängelsestraff. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.