Jens Holm (V):
Jag kan instämma i att det finns andra länder som är sämre än Sverige, om vi säger så. När det gäller bidrag till Anpassningsfonden är Sverige det land som har gett mest, och det tycker jag absolut är bra. Sverige har en hög trovärdighet i både bistånds- och klimatsammanhang.
Men jag är rädd för att denna trovärdighet nu håller på att naggas i kanten. Det tycker jag att den gör i synnerhet när vi gör våra klimatfinansieringar och när vi tar från det ordinarie biståndet för att göra klimatfinansieringar i utvecklingsländer. Jag säger så här, Lena Ek: Vad anser Lena Ek?
Tycker hon att klimatfinansiering ska vara utöver biståndsbudgeten, eller är det bra som det är nu? Kan jag få ett rakt svar på den frågan? Det vore klädsamt. Då kan ni få ett svar från mig också. Jag och Vänsterpartiet tycker att klimatfinansiering ska vara utöver biståndsbudgeten. Jag fick en fråga från miljöministern om vad Vänsterpartiet säger om den gröna fonden.
Vi avsätter 4 miljarder kronor för de närmaste tre åren i klimatfinansiering. Det ska vara bilateral och multilateral klimatfinansiering. Bilateral klimatfinansiering betyder att vi ger direkt till enskilda länder för deras arbete med att minska utsläppen och anpassa sig till det förändrade klimatet.
Multilateral klimatfinansiering innebär att vi ger till exempel till den gröna fonden, till Anpassningsfonden och till andra internationella klimatfonder. Vi har inte sagt exakt hur mycket varje land ska göra. Det gör man inte i en oppositionsbudget; så detaljerad är man inte.
Men jag kan lova Lena Ek att den dag vi kommer till makten och får ansvar för klimatfinansieringsfrågor kommer det att finnas nya additionella klimatmedel. Vi tar inte från biståndsbudgeten. Kopplat till detta skulle jag vilja upprepa min fråga om andra finansieringsmöjligheter.
Om nu Lena Ek har lite problem med att få gehör från Anders Borg när det gäller att hitta nya klimatpengar kan man i alla fall driva att man ska hitta nya finansieringsmekanismer. Man kan till exempel göra som Finland annonserade nere i Warszawa. Både du och jag, Lena Ek, hörde att de berättade att de numera öronmärker intäkterna från EU:s handelssystem med utsläppsrätter och att allting ska gå till internationellt klimatarbete.
Tyskland öronmärker också intäkterna från EU:s utsläppshandelssystem till klimatåtgärder - både nationella och internationella. Varför kan inte Sverige göra samma sak? Det undrar jag. Och vad har Sverige egentligen svarat på en så kallad Tobinskatt - en avgift på internationella valuta- och kapitaltransaktioner - och att åtminstone en del av dessa pengar skulle kunna gå till klimatåtgärder? Är det bra eller dåligt? Vad anser regeringen?
Och vad anser regeringen om andra så kallade kreativa finansieringsmekanismer? Jag hör många länder som uttalar sig i dessa frågor, men jag hör ingenting från Sverige. Det tycker jag är märkligt. Jag ställde också en konkret fråga. Jag tycker att det är välkommet att Lena Ek säger att Sverige numera driver på för att EU ska skärpa sitt minskningsmål från 20 procent till 30 procent inom unionen. Det är jättebra. Jag har bara en rak fråga till Lena Ek.
Innebär detta att EU ska minska sina utsläpp med 30 procent oberoende av vad andra aktörer gör? Eller är det återigen ett villkorat mål där andra länder måste ta första steget och minska sina utsläpp lite mer för att EU ska röra på sig?