Lars Johansson (S):
Statsrådet Hillevi Engström tycker att regeringen för en framgångsrik politik. Jag kan notera att det nu är sjunde året med en borgerlig regering och att arbetslösheten hela tiden har bitit sig fast allt hårdare. 120 000 ungdomar har varit arbetslösa i mer än sex månader.
Regeringen säger att de pengar som visserligen inte har blivit använda ändå har kunnat vara kvar i så kallat anslagssparande i Arbetsförmedlingen.
Det är märkligt att regeringen avsätter pengar till åtgärder för att bekämpa arbetslösheten som inte används och då inte reagerar på det genom att säga: Nu ska vi använda pengarna på det här sättet och komma till rätta med till exempel ungdomsarbetslösheten eller arbetslösheten bland andra grupper i samhället. Nej, det är liksom låt gå. Man gör så gott man kan, ungefär.
Det är vad jag kan se i det här svaret. Hillevi Engström kommer in på att det nu är nya grupper på Arbetsförmedlingen som inte fanns tidigare. Det är inte sant. Jag har faktiskt varit med rätt länge i politiken. Jag var engagerad i Samhall under ganska många år. Då hade vi 30 000 människor som jobbade inom Samhall. Hur många är det i dag? Det är 20 000.
Det är 10 000 färre som jobbar där, inom ett område som just är för människor som har haft svårigheter att komma in på arbetsmarknaden. Man rustar ned på olika områden. Det går också att prata med integrationsministern, som häromdagen presenterade en rapport om att det kanske inte var så misslyckat med den arbetsmarknadspolitik som den socialdemokratiska regeringen bedrev på 90-talet, när det kom väldigt många människor från Balkan.
Sju av tio fick arbete. Den var faktiskt inte så misslyckad som den framställdes av borgerliga debattörer vid den tidpunkten. Nu har vi ett ännu svårare läge. Ännu fler människor står utanför arbetsmarknaden. Det är människor som kommer från olika länder. Det är svårt att komma in på arbetsmarknaden.
Då handlar det naturligtvis om det som vi så väl vet sedan gammalt: utbildning, praktik och möjlighet att komma ut i arbetslivet och träna språket tillsammans med arbetskamrater. Det är det som det handlar om. Då måste man ha aktiva åtgärder, göra avtal med arbetsgivare och diskutera med arbetsgivare hur man kan dela på kostnaderna.
Det handlar om det som kan vara arbetsgivarens kostnad och det som kan vara statens kostnad för att ge möjlighet för människor att komma in på arbetsmarknaden. Nej, det gör man inte. Man ska göra det själv. Det är olika former av egna insatser som andra människor ska diskutera med arbetslösa: Ja, vi kan ta fram ett cv tillsammans med dig, och så kanske du kan få ett arbete.
Sedan visar det sig att den som jobbar med detta i stället är den som tjänar pengar, inte den som ska få ett arbete. Det är så arbetsmarknadspolitiken ser ut just nu, och det är ett totalt misslyckande. Arbetslösheten är rekordhög, och det vidtas inga nya konkreta åtgärder. Ni har slut på idéer om hur vi ska lösa problemen på arbetsmarknaden och hur vi ska komma till rätta med den stora arbetslöshet som vi har för närvarande. Det krävs åtgärder. Det ska inte vara så passivt som det är i det här svaret.
Ja, de använder nog sina resurser. Men vad de används till, om de finns på banken eller om de används vet vi inte. Det framgår inte av svaret heller.