KBLab/rixvox huggingface dataset:
Roger Haddad (L):
Socialdemokraten Gunilla Svantorp valde att över huvud taget inte nämna lärarutbildningen och inte heller svara på de frågor som Liberalerna har ställt. Det är anmärkningsvärt. Man hejar gärna på yrkeshögskolan, där över 90 procent av dem som studerar får jobb inom utbildningsområdet ett år efteråt. Vi ska inte bara utbilda till arbete, säger Gunilla Svantorp. Men när det gäller lärar- och sjuksköterskeutbildningarna, som jag tog upp som exempel, har vi kvalitetsproblem.
Vi har en skriande lärarbrist och stora kvalitets- och genomströmningsproblem inom högre utbildning. Socialdemokraternas företrädare säger ingenting om detta i sitt anförande i högskoledebatten. Vi har lagt fram förslag om att man ska ändra kvaliteten på lärarutbildningen. Exempelvis vill vi ha mer metodik i stället för ännu mer pedagogik. Man ska förbättra kontakten med arbetslivet så att studenterna blir bättre förberedda.
Vi har också sagt att vi vill ha ett lämplighetsprov. Alla dessa yrkanden har ni avslagit, Gunilla Svantorp. Varför?
Roger Haddad (L):
Jag sa inte att Gunilla Svantorp inte tyckte att detta var viktigt utan att det inte omnämndes i hennes anförande. Att vi väljer att fokusera på lärarutbildningen beror på att vi tycker att läraryrket är Sveriges viktigaste yrke. Det är därför vi väljer att tala om lärarutbildningen. Jag kommer att fortsätta att tala om den. Och det bestämmer jag, inte Socialdemokraterna. Om Socialdemokraterna vill tala om något annat, fru talman, får de göra det.
Det är här vi har problem med genomströmning och kvarvaro, alltså hur många som blir kvar och så småningom tar examen. Varför är det viktigt? Jo, för vi har en lärarbrist. Det är 50 000-80 000 lärare som efterfrågas. Vad tycker då Socialdemokraterna? Man kan inte bara sopa in allt under det så kallade januariavtalet. Vi ska se över antagningskravet, men jag frågade om innehållet utan att få någon kommentar från Socialdemokraterna.
Sedan frågade jag specifikt om vårt förslag om lämplighetsprov. Tycker Gunilla Svantorp att man ska införa ett generellt inslag med lämplighetsprov för alla lärarutbildningar i Sverige?
Roger Haddad (L):
Tack, utbildningsministern, för svaret på interpellationen! Liberalerna har uppmärksammat frågan om Skolinspektionen, för vi har under många år varit kritiska till effekterna av kommunaliseringen av svensk skola som Socialdemokraterna genomförde.
Den innebär att resultaten och kvaliteten skiljer sig åt men också vilken ambitionsnivå olika kommunpolitiker eller för den delen friskolestyrelser har när det gäller skolverksamheten runt om i landet. Därför blir det väldigt viktigt hur likvärdighetsarbetet fungerar i landet.
Den viktigaste aktören, menar vi, på den statliga nivån är just Statens skolinspektion som vi, Folkpartiet som senare blev Liberalerna, inrättade i dess nuvarande form för exakt tio år sedan.
Regeringen svarar naturligtvis också på Riksrevisionens kritik som riksdagen kommer att behandla om några veckor, herr ålderspresident. Det som vi också noterar är att det inte bara är vi liberaler som uppmärksammar detta utan också Skolinspektionen.
Jag är medveten om att myndigheter själva får organisera sig och prioritera, men Skolinspektionen säger i sitt underlag till regeringen att om man inte till exempel får mer resurser eller ett förändrat uppdrag i instruktionen eller i den myndighetsdialog som generaldirektörer brukar ha med statsrådet kan det innebära att man halverar antalet skolinspektioner. Det är det som är kärnan, herr ålderspresident, i min interpellation.
Vi kan inte tillåta den utvecklingen. Jag hör statsrådets svar om att de, som en del av den sakpolitiska överenskommelsen, kommer att få ytterligare ett uppdrag. De ska stänga skolor med allvarliga brister. Man utökar alltså Skolinspektionens egentliga uppdrag utifrån hur det ser ut i dag. Men det kräver ytterligare förmåga och kapacitet hos Skolinspektionen.
Det är bekymmersamt att regeringen i svaret bara hänvisar till att Skolinspektionen förfogar över de resurser de har och att de får prioritera som de vill.
Men som statsrådet också lyfter fram i svaret får effekten av omläggningen, det vill säga att man inför så kallade situationsanpassade inspektionsformer, konsekvenser i den meningen att den statliga närvaron de facto minskar ute på landets skolor. Det oroar mig.
Roger Haddad (L):
Det som jag inte tog upp i mitt första inlägg var min besvikelse över regeringens svar på Riksrevisionens kritik. Visserligen instämde man i synpunkterna, men på regeringssammanträdet före sommaren beslutade man tyvärr att inte vidta några ytterligare åtgärder.
Det betyder att regeringen avslutar kommentaren av Riksrevisionens granskning, som innebär en tuff kritik av Skolinspektionen.
När Skolinspektionen talar om för Västerås stad, för Praktiska Gymnasiet eller för vuxenutbildningen XX i en viss kommun att det finns brister kommer man numera inte tillbaka, vilket man tidigare har gjort, och säkerställer att kvaliteten är bra och att vidtagna åtgärder är bra innan man avslutar ett ärende. Det är en brist hos Skolinspektionen. Det underminerar hela syftet med den statliga skolinspektionen.
Vi som har följt den här viktiga verksamheten under många år, både på kommunal nivå och från riksdagen, vet att man redan i dag tvingas prioritera. Vi vet till exempel att förskolan och vuxenutbildningen inte granskas i lika stor utsträckning som grundskolan och gymnasieskolan. Jag har förståelse för att Skolinspektionen gör den prioriteringen.
Men jag oroar mig för att det blir för mycket fokus på de akuta insatserna, för mycket fokus på så kallade riskskolor eller skolor med uppenbara problem. I ett effektivt samhälle och när resurserna är begränsade agerar man helt logiskt. Men det finns skolor som riskerar att inte få besök av Skolinspektionen.
Det är skolor som kanske inte har särskilt stora problem. Men det behövs ändå en statlig kontroll och en uppföljning av hur verksamheten egentligen fungerar för förskolebarnen, av hur inkluderingsarbetet eller hur frågan om behörighet fungerar eller för den delen av hur undervisningen för högpresterande elever fungerar.
På samtliga moment där Skolinspektionen har gjort tematiska granskningar ser vi att man brukar landa i rekommendationer och förslag på åtgärder.
Frågan till regeringen kvarstår alltså, herr ålderspresident: Hur ser utbildningsministern på uttalandet från generaldirektören i utbildningsutskottet, i insynsrådet vid Skolinspektionen och i budgetunderlaget som man har sänt till regeringen? Man är på väg mot en halvering av antalet nationella skolinspektioner.
Jag vill gärna ha en kommentar till det. Föranleder det att statsrådet blir orolig, eller konstaterar man bara att det är så? Eller tänker man göra någonting åt det? Jag tycker nämligen att alla skolor - friskolor, konfessionella skolor, icke-konfessionella skolor och kommunala skolor - hela tiden ska vara på tårna.
De ska veta att vår statliga skolinspektion har resurser och förmåga att knacka på när det behövs och inte bara när det är brandkårsutryckningar.
Roger Haddad (L):
Det är uppenbart att statsrådet inte vill besvara kärnfrågan. Statens enda nationella skolinspektion ska vara garanten eller i alla fall ett av de viktigaste verktygen för statliga skolpolitiker när det gäller att försöka ta temperaturen på och bedöma likvärdigheten i svensk skola i fråga om studier, arbetsro, kvalitet och kunskapsresultat.
Hur ser regeringen egentligen på att Skolinspektionen eventuellt är på väg att halvera sina kvalitetsgranskningar? Jag hade åtminstone förväntat mig att statsrådet kanske i till exempel kommande myndighetsdialog ska lyfta upp det för att försäkra sig om att man har en bättre och hög närvaro ute i landet. Vi har ännu inte ett statligt huvudmannaskap för svensk skola. Vi har en kommunaliserad skola.
Vi har många fristående aktörer, och även om vi har brister i den kommunala verksamheten har vi inom friskolesektorn tyvärr också många oseriösa aktörer som egentligen inte borde bedriva verksamhet.
Oavsett om det är extremister eller oseriösa huvudmän, som vi har kunnat läsa om ibland, är det viktigt att vi har en skolinspektion som försöker identifiera dem och återkalla deras tillstånd.
Om Skolinspektionen nu går mot en halvering av sina inspektioner konstaterar jag bara att närvaron minskar, uppföljningen av kvaliteten försämras och fler oseriösa aktörer i skolverksamheterna kan slinka igenom, vilket jag och Liberalerna inte vill se.
Roger Haddad (L):
Det är självklart att vi kräver att regeringen agerar. Det är ju ministern som kan agera vid utnämningen och tillsättningen av barn- och elevombud, inte jag som vice ordförande i riksdagens utbildningsutskott. Statsrådet har makten att faktiskt byta ut nuvarande barn- och elevombud.
När nu jag och Liberalerna får instämmande från lärarfacken och 16 jurister inom statens egen skolinspektion i kritiken mot barn- och elevombudet är det inte konstigt att vi kräver att ni ska pröva förtroendet för nuvarande barn- och elevombud. Det är inte heller så att vi bara riktar in oss på chefen för denna avdelning. Vi har sagt att vi vill se en myndighetsöversyn.
Vi vill förändra Skolinspektionens roll. Vi vidhåller att det går att hantera dessa ärenden inom den ordinarie Skolinspektionen. Det är anmärkningsvärt att generaldirektören för Skolinspektionen i dag inte kan agera gentemot barn- och elevombudsavdelningen. Den är en egen myndighet i myndigheten. Vi har sagt att skollagen, alltså det politiska när det gäller kränkande behandling och lärarnas befogenheter, ska ändras.
Det viktigaste, herr ålderspresident, är naturligtvis inte att antalet anmälningar gått från 389 år 2006 till 1 910 år 2018 - en dramatisk ökning - utan den rädsla som finns ute på landets skolor, den osäkerhet som finns bland landets lärare och rektorer när det gäller att ingripa mot stökiga elever.
Som en klok akademiker skrev till mig i ett mejl häromdagen som reaktion på den här debatten: BEO har numera kommit att uppfattas som ett ombud som står på de stökiga elevernas sida. Men vem är ombud för de skötsamma eleverna?
Roger Haddad (L):
Jag är väldigt besviken på regeringens och statsrådets hantering av den här frågan. Man kan inte när man har suttit i en regering i fem år hänvisa till gamla regelverk. Ni har haft fem år på er att förändra lagstiftningen. Sluta att hänvisa till gamla beslut som fattades 2009. Det är tio år sedan. Ni måste ha kunnat göra något åt situationen.
Det är ni som är ansvariga på Utbildningsdepartementet. Det är också en stor besvikelse att vi inte kan säga något till alla lärare och rektorer. Det gäller dem som har slutat, blivit uppsagda eller fått sparken. Jag har aldrig fått kontakt med så många rektorer och lärare som efter när jag lämnat in denna principiellt viktiga interpellation med frågorna till statsrådet.
Det beror på att detta är en fråga som många inte kan hantera lokalt. Det finns en oro hos många lärare för att ingripa. Man är rädd - man är väldigt rädd för att bli anmäld. Och detta är inte något som jag har hittat på. Man kan gå in på vilken skola som helst eller prata med vilket lärarfack som helst; de kommer att föra fram det här. Det är därför vi är angelägna om att lagen ändras.
Det har ingenting att göra med den nationella plan som är aviserad. Jag vet i dag inte ens exakt vad den kommer att innehålla. Statsrådet säger: Kritisera inte myndigheten, för det handlar om regelverket! Men det är ju därför jag har den här debatten med regeringen. Vad i regleringen och regelverket tänker ni göra någonting åt och förändra?
Svaret jag får i dag är återigen att regeringen inte avser att ändra uppdraget, det vill säga på "politiska" betyder det att lagstiftningen kommer att fortsätta att gälla som det ser ut i dag. Det är helt oacceptabelt. Vi kommer att bestrida detta, och vi kommer att jaga er i regeringen för att få till en förändring - det kan jag lova. För det här är inte acceptabelt.
Roger Haddad (L):
Tack, statsrådet Matilda Ernkrans, för svaret! Lärarutbildningen är, om man slår ihop den nationellt, den största utbildningen på våra lärosäten. Den är helt avgörande för vår välfärd och utveckling som utbildningsnation.
Kvaliteteten och genomströmningen och huruvida vi lyckas med detta får oerhörda konsekvenser för hela vår framtid med tanke på att det är de som kommer ut från lärarutbildningen som kommer att undervisa morgondagens läkare, lärare och även statsråd. Fru talman! Men det finns också ett problem som vi vill uppmärksamma. Det handlar om att vi ser färre sökande samtidigt som antalet platser har utökats vid landets universitet.
Vi ser också totalt sett att färre tar lärarexamen från lärarutbildningen. Universitetskanslersämbetet, före detta Högskoleverket, som granskar kvaliteten säger också detta och varnar för att det finns en risk för sjunkande behörighet bland lärare och förskollärare. Parallellt med rekryteringen till lärarutbildningen har vi lärarbrist i Sverige.
Vi behöver fram till 2031 ungefär 187 000 lärare och förskollärare, varav ungefär 80 000 i absolut närtid, alltså inom fem år. Samtidigt vet vi att 38 000 lärare är utanför skolan och gör någonting annat. Men dem kan vi inte prata om i dag, för nu pratar vi om lärarutbildningen. Därför har jag ställt ett antal frågor när det gäller antagningskraven.
Vilka konsekvenser får det, till exempel, när antalet platser har expanderat så mycket? Vi är kritiska till det. Jag vill fråga statsrådet om hon och regeringen avser att skärpa utbudet eller att bara fortsätta expandera. Ju fler platser och ju färre sökande per plats, desto sämre konkurrens.
Det blir ingen konkurrens, och ungdomar, studenter och även äldre sökande, naturligtvis, som ibland har dåliga förkunskaper för gymnasiet kommer in i alla fall. Det gör att kvaliteten försämras och att vi ser rätt stora avhopp från lärarutbildningen. Den andra frågan, som jag är särskilt intresserad av, är det här med lämplighetstest vid antagningen.
Jag vet att Universitets- och högskolerådet har avrått regeringen från att gå vidare med det här, men jag har faktiskt besökt Högskolan i Jönköping, fru talman, som har bestämt sig för att permanenta lämplighetstestet. Det de berättade för mig är att det har haft väldigt positiva effekter både på vilka som söker sig till utbildningen och på genomströmningen.
Jag vill veta vad statsrådet tycker i den frågan, för det fick jag inte riktigt veta i svaret som gavs här.
Roger Haddad (L):
Jag fick tyvärr inte svar på mina frågor av statsrådet. Jag hade frågor om kvaliteten och att det är stora avhopp på flera inriktningar. Det kan vara avhopp, eller egentligen kvarvaro, på upp till 50 procent. När man går in och tittar på hur många av lärarstudenterna som är kvar tre fyra terminer in i utbildningen ser man att hälften helt plötsligt är borta. Det är jätteallvarligt, och det är från en fortsatt låg nivå när det gäller rekryteringen.
Vi skulle enligt Universitetskanslersämbetet behöva ha 8 500 fler studenter per år som påbörjar lärarutbildningen för att över huvud taget ha en chans att komma i kapp när det gäller rekryteringsbehovet i landet och för att angripa lärarbristen - parallellt med alla andra saker som kommuner och staten kan göra för att höja yrkets attraktivitet. Men den här debatten handlar om kvaliteten och genomströmningen på lärarutbildningen.
Jag vill fortfarande veta: Tänker regeringen skärpa till antalet utbildningsplatser? Vi är kritiska till den inriktning som Socialdemokraterna har haft där man fortsätter att utöka antalet platser. Det leder till, återigen, att sökande med låga poäng eller bristande förkunskaper kommer in på grund av att det inte finns konkurrens om platserna på lärarutbildningen.
När det gäller lämplighetstest vet jag vad jag och Liberalerna tycker, men jag vill veta vad regeringen och statsrådet tycker. Vi anser nämligen att det ska införas ett krav på lämplighetstest på alla lärarutbildningar och på alla inriktningar så långt det går i hela landet. Vi menar att kraven skulle kunna skärpas genom att införa ett lämplighetstest.
Det räcker inte att ha väldigt höga betyg, utan man ska vara motiverad och lämplig för att kunna fungera i en klassrumssituation. Jag vidhåller min fråga och vill gärna veta vad regeringen och statsrådet tycker.
Roger Haddad (L):
Det handlar delvis om läraryrkets attraktivitet. Men fokus är inte på högre lärarlöner. Jag har nämnt att 38 000 utbildade lärare av olika anledningar inte längre är kvar i yrket. Huvudanledningen till att man har lämnat yrket är, som jag nämnde i den tidigare debatten, bristande arbetsmiljö och dåliga villkor. Det är klart att det måste hanteras av inte minst huvudmännen.
Men staten kan också stimulera genom karriärmöjligheter, fortbildningsmöjligheter, kompetenssatsningar och så vidare. Problemet är i grunden inte antalet platser på lärarutbildningen. Jag vidhåller det. Liberalerna anser inte att det brister när det gäller antalet platser vid landets lärosäten. Det är i dag för lätt att komma in på många inriktningar på lärarutbildningen.
Ett ännu större problem är, säger Universitetskanslersämbetet, att många hoppar av efter två tre terminer på grund av dåliga förkunskaper. Det är alltså inte antalet platser som är problemet. När det gäller lämplighetstest och antagningskrav har statsrådet nu en tredje chans att besvara Liberalernas fråga.
Vi vill ha ett lämplighetstest till alla lärarutbildningar, så långt det går, i hela landet. Tänker Socialdemokraterna och Miljöpartiet, den sittande regeringen, komma med ett sådant förslag till riksdagen i närtid?
Roger Haddad (L):
Min fråga går till statsrådet Anna Ekström, som jag också vill gratulera till det nya uppdraget som utbildningsminister. Utbildningsutskottet kallade i dag på Liberalernas begäran till sig Specialpedagogiska skolmyndigheten för att ta upp det stora samhällsproblemet med så kallade hemmasittare, alltså ungdomar - elever - som på grund av bristande stöd på skolan väljer att inte gå i skolan utan av olika anledningar stannar kvar hemma.
Orsaken och bakgrunden varierar, men brister i stöd, avsaknad av anpassad undervisning, mobbning samt en stökig situation och arbetsmiljö även utanför klassrummet är några av orsakerna. Det som framkom tydligt, fru talman, vid utskottets utfrågning i dag var att vi egentligen inte vet hur omfattande problemet är.
Min fråga till regeringen är: Avser regeringen att ta initiativ till ett nationellt uppföljningssystem kring hemmasittande elever?
Roger Haddad (L):
Årligen går tusentals ungdomar förväntansfulla till lärosätena för att skriva sitt högskoleprov. Det är en viktig möjlighet i Sverige för att över huvud taget kunna konkurrera och komma in på attraktiva utbildningar. Det kan vara läkarprogrammet eller juristprogrammet, för att nämna ett par exempel.
Nyligen uppmärksammades en fuskliga, som just nu är mitt uppe i en rättsprocess med hårda åtalspunkter.
Min fråga till statsrådet Matilda Ernkrans är: Hur tänker regeringen gå vidare i denna fråga för att säkerställa att inga av de ungdomar som har fuskat sig till en plats i konkurrens med andra, skötsamma ungdomar får finnas kvar vid landets lärosäten?
Roger Haddad (L):
Utöver de 23 personer som just nu är inne i rättsprocessen finns det ett kundregister med mellan 200 och 350 så kallade kunder som har använt fusktjänsten. Vi i Liberalerna tycker att det är viktigt att man först och främst annullerar, alltså återkallar, deras provresultat, och att de inte ska få skriva högskoleprovet på två år. Det är också viktigt, inte minst ur ett rättviseperspektiv, att de blir av med sin plats.
Dessutom ska naturligtvis de poäng som tagits övervägas. Min konkreta fråga är: Vilka åtgärder har statsrådet vidtagit här?
Roger Haddad (L):
När jag började i Sveriges riksdag för åtta och ett halvt år sedan trodde jag aldrig att jag skulle stå här i dag av anledningen att hot och våld mot lärare och rektorer har ökat så pass mycket och att utvecklingen har blivit så pass allvarlig att vi från Liberalerna tvingas begära en särskild debatt för att uppmärksamma problemet.
Det vanligaste för de flesta av oss skolpolitiker är att vi är ute och besöker elever, lärare och rektorer för att diskutera betygsfrågor, läxor, ibland matsedeln, lärarbrist eller lärarlöner - de kanske positivare och enklare frågorna.
Nu ser vi i Arbetsmiljöverkets rapporter att det nästan har skett en fördubbling av antalet ärenden om hot och våld mot lärare. Vi vill ha den här debatten för att uppmärksamma problemet och öka lärarnas befogenheter.
Roger Haddad (L):
Det är uppenbart att vi tycker olika i denna fråga. Man måste först och främst erkänna problemet, även om detta inte räcker, för vi är över huvud taget inte överens, inte om åtgärderna heller. Redan för ett år sedan krävde vi i utbildningsutskottet i ett tillkännagivande att regeringen skulle återkomma med ett förslag om skärpt skollag när det gäller studiero och arbetsro. Vad har hänt det senaste året?
Inte mycket, skolministern. Några tycker att vi överdriver. När man står här och säger att vi överdriver i denna fråga vill man egentligen inte ta upp den, eller hur, Vänsterpartiet? Men detta är fakta, herr talman. Arbetsmiljöverket konstaterar att hot och våld mot lärare nästan har fördubblats på fem år.
Det går inte en dag utan att vi hör från Lärarnas Riksförbund, Lärarförbundet eller lokala medienyheter om elever som utsätter varandra för hot eller om det som vi diskuterar i dag, att lärare och rektorer utsätts för hot när de beslutar om ledighetsrutiner, när de beslutar att ingripa mot stöket i klassrummet och när de beslutar om betygsättning. Detta är på riktigt.
Om vi inte erkänner det kommer vi att ha en sådan här debatt varje år utan att lösa problemet. Skollagen måste förändras. Det är ett krav från Liberalerna. När jag hade en interpellationsdebatt den 15 februari här i denna kammare meddelade utbildningsministern att hon inte var beredd att ändra lagen. Men kapitlet om lärarnas befogenheter måste ändras.
Kapitlet om kränkande behandling måste ändras. Barn- och elevombudet i dess nuvarande form måste avvecklas. Vi har skolmyndigheter som ingriper och underkänner lärarnas beslut när de vill ingripa mot stöket.
Det absolut mest sorgliga och beklagliga i denna samhällsutveckling är att lärarna är rädda för att ingripa. Rektorer säger i sina svar till Skolverket att de inte använder flera av verktygen, de så kallade disciplinära åtgärderna. Då måste vi ta reda på varför de inte används.
Jag misstänker, herr talman, att det beror på att vi har en kränkningskultur, en politisk kultur, en praxis och en syn att lärarna kan man ifrågasätta, lärarna kan man utmana, lärarna kan man hota och lärarna kan man göra lite vad som helst med - slänga kaffet i ansiktet på, putta på, knuffa och hota. Detta är helt oacceptabelt, och det är därför vi har denna debatt i dag.
Och det är därför vi kommer att kräva att regeringen vidtar åtgärder, för detta har inte skett.
Roger Haddad (L):
Fler elever upplever att det inte råder trygghet och studiero i klassrummet och i skolan. Det har ökat under de senaste fem åren, det vill säga under den tid då Anna Ekströms parti har haft regeringsmakten. Vi ser också att fler lärare - jag vidhåller detta - är rädda för att ingripa eftersom de riskerar att bli anmälda till Skolinspektionen och skolmyndigheterna.
När det gäller olika ingångar i dessa frågor har vi till exempel föreslagit att Barn- och elevombudet ska avvecklas. Utifrån vår debatt den 15 februari har jag tolkat regeringens svar som att man inte är beredd att göra det. Vi har också nyligen föreslagit ett införande av ordningsbetyg i skolan, och även det har ministern sagt nej till. När jag i februari krävde att skollagen ska ändras svarade regeringen att bedömningen är att det inte behövs.
Vi tycker alltså olika i dessa frågor, statsrådet, och det måste vi kunna säga. Vidhåller statsrådet sina svar från den 15 februari?
Roger Haddad (L):
Det är bättre att regeringen erkänner att man har ändrat sig inom loppet av drygt en månad. För en månad sedan ville man nämligen inte ändra skollagen. Från Liberalernas sida kräver vi dock att kapitlet om kränkande behandling och kapitlet om lärarnas befogenheter ska ändras. Till och med Skolinspektionen har framfört att det vore bra med en översyn och förändring. Det finns 16 jurister på Skolinspektionen som i en skrivelse har kritiserat Barn- och elevombudets bedömningar.
Det i sig borde väl få statsrådet att agera.