KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Hjälmered (M):
För några år sedan hade vi en diskussion om huruvida svenska staten skulle äga en spritfabrik. Det tyckte Åsa Westlund och hennes partikollegor var en kärnuppgift för politiken och samhället. Jag tycker att en kärnuppgift är att se till att polisen kommer om det begås brott och se till att skolan och vården fungerar. Det är möjligt att vi skiljer oss åt lite grann där. Jag tror att vi på båda kanter har att idka självkritik och fundera på olika affärer som har varit, för att detta ska hanteras på ett klokt sätt.
Jag tror också att det enskilda hushåll och företag förväntar sig är att postservicen funkar som en grundläggande samhällsservice. Där kan vi konstatera att utvecklingen har gått i fel riktning de senaste åren. Postens kvalitet har sjunkit. Människor lägger ett brev eller paket på lådan och förväntar sig att det ska fungera, och det har det inte gjort. Tyvärr tycker jag också att regeringen har hanterat detta rätt valhänt och dåligt, ärligt talat. Man har pratat men inte tydligt agerat för att ställa krav på bolaget på ett rimligt sätt.
Jag har mycket högre förväntningar på regeringen att som ägarrepresentanter för Postnord med kraft ta tag i detta. Med grund i det beslut vi ska fatta i dag ska man också löpande återrapportera till riksdagen. Bortom detta hoppas jag att vi kan få till en bredare diskussion om digitaliseringen. Det är nämligen en otrolig möjlighet för offentlig förvaltning att effektivisera och utveckla. Det handlar om vårdbrev, och det handlar till exempel om kontakten för mig som förälder när det gäller mina barns utbildning.
Det handlar om företags kommunikation med myndigheter eller kunder. Vi är bara i början av detta, och jag skulle snarast vilja säga att det politiska ansvaret handlar om att på olika sätt utveckla detta ännu mycket mer. Det kommer i sin tur naturligtvis att ställa krav på postverksamheten, men den diskussionen tror jag ger större nytta över tid för att ta vara på dessa möjligheter och inte fastna i eventuella historiska händelser en bit bak i tiden.
Lars Hjälmered (M):
Under de kommande åren menar jag att Sverige kommer att möta ett antal lite större samhällsutmaningar och problem. Vi försöker för vår del ägna rätt mycket tid åt dem. Det handlar om integration, konkurrenskraft och så vidare. Vi får glädjas över att det är ett bra konjunkturläge just nu och fundera på kommande problem och utmaningar. Det är det seriösa sättet att fundera, om vi menar allvar med att fortsätta att göra Sverige bättre.
Jag tycker att det som Josef Fransson sa var symtomatiskt, nämligen att det stora samhällsproblemet för honom och Sverigedemokraterna är att det emellanåt kunde vara en överlappning när vi lägger fram ett konkret politiskt förslag som Sverigedemokraterna råkar hålla med om, eller att Josef Fransson har sagt något i en debatt någon gång som statsrådet Damberg sedan råkar genomföra och att detta då är det stora samhällsproblemet. Herr talman! Det som jag vill komma in på är en helt annan fråga. Josef Fransson kommer från Skövde, och i Skövde finns Volvo.
Volvo har där världens största dieselmotorfabrik för stora dieselmotorer. En stor del av det som de producerar går på export. Jag tycker att en problematisk del för Josef Fransson och Sverigedemokraterna är motståndet mot EU och EU-medlemskapet. Vi ser nu vad som har hänt i och med brexit och att Storbritannien är på väg att lämna EU - vilket kaos och vilken oreda det blir i sammanhanget. Det är alltså fullt legitimt att ha den åsikten - jag ska vara tydlig med det - men det visar också på nackdelar.
EU är inte perfekt på något sätt, men när man är inne i hela brexitprocessen kan vi se hur stökigt det är till exempel på den irländska ön, mellan Nordirland och Irland. Hur ska detta med gränsövergångar fungera? Hur ska man hantera EU:s tullunion? Den enda gemensamma nämnaren i det alla experter säger i sammanhanget är att det kommer att bli sämre. Det kommer att bli sämre för svenskar som bor och arbetar i Storbritannien och sämre för svenska företag. Det är likadant för brittiska företag om de ska finnas på den gemensamma marknaden.
Därför undrar jag, Josef Fransson: Varför vill du, som ändå kommer från Skövde och med tanke på de effekter det skulle kunna få om Sverige lämnar EU, så tydligt försämra för svenska företag genom att lämna Europeiska unionen?
Lars Hjälmered (M):
Abortlagstiftningen och skogspolitiken tycker jag är två tydliga exempel på frågor som bäst beslutas här i kammaren och inte i Bryssel. Det är en tydlig uppfattning som inte bara Moderaterna har i svensk politik. EU är alltså ingen perfekt organisation på något sätt, utan den måste vårdas och utvecklas. Men vi ska vara tydliga med att den trots alla sina brister innebär otroliga möjligheter för svenska ungdomar, som till exempel kan arbeta i ett annat land eller till svenska villkor plugga på universitet i Frankrike eller Italien.
Den innebär också möjligheter med den inre marknaden. Det måste filas på och utvecklas, men jag skulle säga att en slutsats för oss är att vårda detta med den digitala inre marknaden och ta vara på de möjligheter som kommer med digitaliseringen. Här ligger också en skillnad, herr talman. När vi säger att det inte är perfekt men att vi vill vårda, utveckla och finnas kvar i den här klubben och i det här sammanhanget är Josef Franssons besked att man ska lämna EU. Nu när britterna är inne på detta ser vi att det blir kaos och oordning.
Alla experter - Kommerskollegium och många andra - säger att det kommer att bli sämre. Det kommer att bli sämre för britterna, sämre för svenskar och sämre för svenska företag. Det kommer att bli krångligare med tullhantering och rörlighet. I förlängningen av det Josef Fransson och Sverigedemokraterna säger finns en swexit, det vill säga att Sverige ska lämna EU. Vad innebär det? Jo, det innebär till exempel att den viktiga dieselmotorfabriken i Skövde kommer att få - allt annat lika - sämre förutsättningar.
Det slår mot de viktiga industrijobben i Skövde och Västergötland, och det är det jag har lite svårt att se. I talarstolen talar sig Josef Fransson varm för industrin och möjligheterna men missar samtidigt så fundamentalt den viktiga handelsmöjlighet som EU faktiskt innebär i sammanhanget. Varför?
Lars Hjälmered (M):
Det är mycket i Sverige som fungerar väldigt bra. Vi har en högkonjunktur som tuffar på och som ger många svenska företag stora möjligheter. Det är verkligen glädjande. Men bortom det möter Sverige ett antal stora utmaningar inom områden som integration, konkurrenskraft, trygghet och så vidare. Jag tror att nyckeln till många av de utmaningarna handlar om att på olika sätt utveckla villkoren för småföretagare och entreprenörer.
När det gäller till exempel hela integrationsutmaningen vet vi att lejonparten av nya jobb kommer från mindre företag som växer. Herr talman! Svenskt Näringsliv har gjort en granskning och frågat ett antal tusen företagare hur de upplever att villkoren för att starta och driva företag har utvecklats de senaste tre åren med S-MP-regeringen. Två av tre företagare upplever att det har blivit krångligare.
Blott 1 av 100 svarar i undersökningen att det har blivit enklare. Jag tror inte att det har blivit krångligare i sak alla gånger, alltså att regeringen skulle ha något ont uppsåt eller något sådant. Ibland kan det tvärtom vara en känsla. Å ena sidan fungerar mycket med konjunktur och sådant, men å andra sidan upplevs det som att olika besked och beslut leder i fel riktning när det gäller vissa skattefrågor, regelfrågor, upphandlingsregler eller på andra sätt.
Herr talman! Jag vill fråga Lorentz Tovatt varför han och regeringen har fått ett sådant kraftigt underbetyg av landets företagare.
Lars Hjälmered (M):
Om man ska ta en sådan här fråga seriöst ska det inte vara svart eller vitt. Det vore inte seriöst av mig som oppositionsföreträdare att säga att allt är i grå eller svarta kulörer. Det är inte den utbredda känslan, varken hos medborgare eller hos enskilda företagare. Man gläds åt och ser en konjunktur som verkligen drar i väg. I till exempel organisationen Företagarnas barometer säger man att kompetensförsörjning är den hetaste och tuffaste förmågan att jobba med just nu.
Men bortom det finns det ett antal allvarliga utmaningar, just när det gäller krångel och regler. Det är ett tydligt underbetyg för regeringen. Det är inte heller seriöst att betvivla uppsåtet från regeringens företrädare. Men det är problematiskt på vissa områden att känslan bland företagare och entreprenörer är att det drar åt fel riktning. Ett typexempel är diskussionen om vinster i välfärden. Det är fullt legitimt att ha synpunkter på det, vilket till exempel Vänsterpartiet har.
Men vi behöver mer innovationer och entreprenörskap, som är viktiga välfärdsverksamheter. När man har långsiktiga behov av att säkra välfärdens finansiering är det problematiskt med en sådan samhällsdebatt som pådrivs av Vänsterpartiet och regeringen och där de trycker undan den typen av entreprenörskap.
Slutsatsen borde snarare vara att fundera på hur vi kan reglera, gärna över blockgränsen, till exempel villkoren för tillståndsgivning, uppföljning och kontroll, vilket borgerligheten har sagt. Men vår slutsats är att det behövs fler duktiga människor som är med och driver skolor, vårdcentraler, boenden och andra verksamheter. Vi behöver inte en samhällsdebatt som säger hur farligt eller dåligt det är. Det påverkar nog också betyget från företagarna till regeringen.
Jag önskar att Miljöpartiet, med den entreprenörstradition som man tidigare har haft, skulle kunna stå emot den typ av initiativ som kommer inte minst från Vänsterpartiet.
Lars Hjälmered (M):
Sverige är ett land som är väldigt beroende av handel, import och export. Vi brukar säga att ungefär hälften av vår ekonomi är kopplad till detta. Det är väldigt viktigt för många svenska företag att man producerar varor och tjänster och säljer lite varstans. Detta gör handelspolitiken till ett väldigt viktigt svenskt intresse, och det är ett område, herr talman, där vi ofta är brett politiskt överens.
Det är ett område där jag till exempel kan ge erkänsla till statsrådet Damberg och hans kolleger och den många gånger kloka inställningen när det gäller synen på handel, frihandel, WTO och så vidare. Vi ser dock att ett av benen, nämligen Vänsterpartiet, på den trebenta pall som är regeringsunderlaget håller på att falla undan. Det är lite skakigt i den delen. Tidigare har man diskuterat det som ibland kallas TTIP, handelsavtalet mellan Europa och USA.
Vänsterpartiets ledare Sjöstedt har sagt att han vill sänka det avtalet, eftersom det är dåligt, samtidigt som vi vet att mycket av svensk utrikeshandel går i den riktningen. Samtidigt har till exempel TCO:s ordförande sagt att hanteringen av detta från Sveriges sida har varit en av de allra mest öppna processer hon har varit med om när det gäller att förhandla fram den typen av handelsavtal. Riksdagen har nyligen fått ett så kallat CETA-avtal på sitt bord, alltså ett handelsavtal mellan Europa och Kanada.
Kanada är ett av världens finaste länder. Det påminner väldigt mycket om oss själva: väl utvecklat med sunda värderingar och så vidare.
Birger Lahtis kolleger har varit ganska mycket emot den typen av handelsavtal, och då tycker jag, herr talman, att det lite grann kokar ned till en fråga som kan formuleras ungefär så här: Om man nu inte tycker att USA eller Kanada är okej, finns det då något land och något sammanhang där man kan vara för ett handelsavtal med allt vad det betyder för det svenska näringslivet?
Lars Hjälmered (M):
I Sverige brukar vi ibland prata om egendomsskydd, något som är reglerat både i Europakonventionen och regeringsformen. Svensk rätt innebär ju att om det finns någonting där min egendom kan påverkas eller riskerar att påverkas så ska jag ha rättslig möjlighet att få min sak prövad. Det är en grundläggande rättsprincip, och det tycker jag också ska finnas inom handelsavtalen. Om vi ska förmå andra att komma till Sverige och investera pengar, eller det omvända, att svenska företag investerar någon annanstans, ska det också finnas rättsliga regler för detta.
Det är riktigt att det har varit en diskussion om det som man i handelsavtalet med USA kallat ISDS. Det har också varit en diskussion om att hitta en annan sådan så kallad mekanism. Men det har ändå varit en grundläggande princip att man har ett rättsskydd för de investeringar man gör, vilket jag tycker är en jätteviktig sak i sammanhanget. Herr talman! Om vi nu tittar utåt skulle jag säga att handeln kommer att bli ännu viktigare i framtiden.
Min och vår slutsats är att vi behöver världen mer än vad den behöver oss, det vill säga det är extra viktigt för ett land som Sverige att jobba med handel och frihandel och att följa och följa upp regelverk som är satta till exempel inom WTO. Att värna handelsavtal blir ännu viktigare för svenska regeringar, vare sig de är röda eller blå.
Jag kommer tillbaka till att om vi nu har ett avtal med Kanada på riksdagens bord, ett avtal med ett land som ändå är ett av de mest välfungerande om vi ser på arbetsrätt, djurskydd och övriga regelverk, och Vänsterpartiet inte ens i det läget landar i att man kan vara för ett sådant avtal, då undrar jag: Finns det något land och något sammanhang där man känner att man kan vara för ett handelsavtal och inte per se emot?
Lars Hjälmered (M):
Sverige är på många sätt ett fantastiskt land. Det finns väldigt mycket i Sverige som fungerar väldigt bra. Vi dras till exempel fram av en fantastisk högkonjunktur. Det är väldigt roligt inte minst i min hemstad, där man ser hur bra det går för den viktiga fordonsindustrin. Om vi lyfter blicken och ser en del av de större utmaningarna vi möter med integration, otrygghet och konkurrenskraft hoppas jag att det finns områden där vi kan finna varandra över blockgränserna.
Jag tror att handelspolitiken fortsatt är ett sådant område där det är viktigt att stå upp för viktiga svenska värden om handel, frihandel, Sveriges roll inom EU och WTO, för att ge några exempel. Herr talman! Det är likadant när det gäller de förödande hamnproblemen i Göteborg. Där har vi tydligt sträckt ut en hand till regeringen och har en genuin och uppriktig vilja att lösa dem omgående.
Där hoppas jag att vi kan göra upp med regeringen så att det kan få ett slut innan vi går till val nästa gång, alltså i praktiken att det kommer ett lagförslag. Jämte att det går väldigt bra har det utvärderats. Svenskt Näringsliv har frågat ett antal tusen företagare hur de upplever villkoren i Sverige. Två av tre har sagt att de upplever att det är krångligare under Mikael Dambergs ledning och blott en av hundra att det har blivit enklare.
Jag tror ärligt talat inte att det var något ont uppsåt eller att det är enskilda regler som har gjort att det de facto alla gånger har blivit krångligare utan att det kanske mer landar i olika besked och beslut. Man talar väldigt gott om entreprenörskap och småföretagande. Men det kanske finns en känsla ibland när det gäller reglerna för upphandling, skattevillkoren med RUT och ROT eller liknande saker. Där kommer också vinst i välvärden in, skulle jag tippa. Herr talman!
Jag vill fråga Mikael Damberg: Vad tror du är skälet till att du och regeringen har fått ett så kraftigt underbetyg i Svenskt Näringslivs undersökning?
Lars Hjälmered (M):
En genomgående trend för Mikael Damberg och hans kollegor har varit att kraftfullt öka skatterna på både företag och arbete under de senaste åren. Devisen för en enskild företagare har varit att Mikael Damberg gett ungefär en tiokrona och tagit en femtiolapp tillbaka. Det är där nettot i stora stycken har legat. Herr talman! Det kommer ändå tillbaka till att mycket i Sverige fungerar väldigt bra. Vi har en konjunktur som verkligen drar.
Det gynnar företagen och hjälper både nationellt och i handeln externt. Men bortom det har vi ett antal lite större utmaningar för Sverige. Vi funderar rätt mycket på de större utmaningarna med integration, otrygghet och konkurrenskraften. Där finns ett antal områden där jag hoppas att vi kan finna varandra. Jag nämnde till exempel den viktiga handelspolitiken, att vi har en järnaxel och driver det fortsatt.
Det andra hoppas jag att Mikael Damberg kan ge någon typ av svar på. Det gäller de förödande hamnproblemen. Det är ett typexempel på en konkurrenskraft. Vi kan i akt och mening titta på Göteborgs hamn när till exempel containrar ska ut och in i hamnen. Bara häromveckan gav containerrederiet ACL beskedet att man efter 50 år slutar att köra direktlinjen mellan Göteborg och amerikanska östkusten. Det finns flera skäl.
Ett viktigt skäl är de pågående hamnproblemen. Många företag har vittnat om det - de båda Volvobolagen, Akzo Nobel, Löfbergs Lila och många andra. I den rätt tuffa miljö vi ser framför oss måste vi på olika sätt genom delar av politikens områden med utbildning, forskning, skatter och andra delar med kraft agera om vi menar allvar med den välfärd, roll och situation som Sverige har. Då kommer en sådan sak som hamnproblemen att bli en fråga om politisk vilja.
När vi ser att det pågår och slår så hårt mot konkurrenskraften och näringslivet menar jag att vi inte kan sitta still. Frågan är då: Har regeringen den politiska viljan att omgående lösa problemen?
Lars Hjälmered (M):
Låt mig börja med infrastrukturen. Vi kan konstatera att Moderaterna föreslår mer pengar för väginvesteringar än vad regeringen gör. Det finns ju en och annan väg i detta land. Det är väldigt betydelsefullt. Vi föreslår dessutom ett riktat program vad gäller långa och tunga lastbilar. Det är en reform som regeringen slutligen införde men för alldeles för få vägsträckor.
Där har vi ett reformpaket som handlar om att förstärka broar och vägavsnitt, så att det ska bli en reell möjlighet för åkare att köpa den typen av lastbilar, som kan användas i alla möjliga industrier. En av dessa industrier är den viktiga skogsindustrin, som finns i norra Sverige men också i övriga delar av landet. Det är ett typexempel på en industri som behöver rimliga och rätt förutsättningar för att utvecklas. Det gäller både skogen som växer och de direkta jobb som finns där. Men framför allt gäller det förädlingen.
På det området finns ett stort hot just nu. Det råder en stor oro bland de hundratusentals skogsägarna i Sverige, och det finns ett antal hot som regeringen skjutsar upp i detta. En av dem är lastbilsskatten, som regeringen pratar om att införa. De säger själva att den inte har någon miljöeffekt, och den försämrar konkurrenskraften. När man plockar ut material ur skogen blir det dyrare, om det ens blir lönsamt, att använda det till kraftvärmen.
Det andra är diskussionen om biotopfrågan och äganderätten. Det är högst osäkert vad regeringen vill med detta. Pågående rättsfall handlar om huruvida man vid intrång kan få ersättning. Vi moderater är tydliga med att det handlar om att stärka äganderätten och vidare att välja bort direkt skadliga skatter eftersom de sänker den viktiga skogsindustrin - Norrland i det sammanhanget. Låt mig då skicka tillbaka en fråga. Integrationen är en av de största utmaningarna.
De flesta jobben kommer i de minsta bolagen. Vi kan konstatera att regelkrånglet har ökat de senaste åren. Bland annat har NNR skrivit att företagens regelkostnader skenar. Varför skapar ni ett sådant regelkaos kopplat till företagen?
Lars Hjälmered (M):
Jag kan ha missat någonting, men jag har inte sett ett fullt finansierat förslag för hela Norrbotniabanan från Socialdemokraterna - men det är möjligt att regeringen återkommer. Annars blir det just retorik, som det ofta är. Låt mig ta upp frågan om skogen, eftersom det är en nyckelfråga. För mig är det ingen norrländsk fråga, utan det är en svensk fråga som täcker in många delar av vårt land. Det finns en otrolig potential, framför allt inom förädlingen. Det kan gälla trähusbyggande och annan användning.
Nu vill man närmast använda skogen till precis alla möjliga ändamål, till exempel transportmålen. Nu säger Anna-Caren Sätherberg att hon håller med om att det ska vara möjligt att få ersättning och att äganderätten inte ska hotas. Det låter fint, men problemet är att landets skogsägare inte upplever det riktigt på det sättet.
Man upplever att det är en konstig tillämpning och inventering av biotopskyddet, och man upplever en rättsosäker position i sammanhanget. Man måste kunna välja sida och säga att det ska utövas ett stort miljöansvar inom skogsbruket med den skogsbruksmodell som finns med två jämställda miljö- och produktionsmål. Det handlar om att lita på skogsägarna, att de utifrån en äganderätt fortsätter att ta sitt eget ansvar.
Sverige har en av världens bäst förvaltade skogar, och det sker nu intrång på äganderätten. Att hävda att man vill värna äganderätten - men skogsägarna upplever det inte så - är erbarmligt dåligt om man menar allvar med att vi ska utveckla och ta vara på alla möjligheter. Det är ett löfte för en tillträdande alliansregering att vi tydligt kommer att vända inriktningen på skogspolitiken framåt.
Lars Hjälmered (M):
Jag skulle vilja ta upp några frågor om handelspolitik med Josef Fransson. : Volvo i Skövde!) Volvo i Skövde har vi tidigare debattpratat om. Jag tänker att vi kan prata om andra företag än Volvo i Skövde men med liknande inriktning, för mycket av svensk ekonomi handlar ju om import och export. Ungefär hälften är kopplad till detta, och då är det naturligtvis viktigt med alla handelsavtal som finns och kan komma. Det är en oroande utveckling vi ser nu med till exempel Trumps ståltullar och effekter av dessa.
Vi har också kopplingen till EU. Min och Moderaternas idé här och i stort är inte att så att säga förhärliga hela EU-samarbetet. Det finns naturligtvis både fördelar och brister i detta, men en av de stora fördelarna är den inre marknaden. Tyvärr är den ännu inte fullt genomförd vad gäller en digital inre marknad eller tjänster, men det finns ändå en fri rörlighet för människor och för företag och deras produkter.
För Sverige och svenska företag är Europamarknaden den allra viktigaste. Tyskland brukar man peka ut, men det finns också andra länder. Den oro som är kopplad till allt detta med Trump och protektionism är över att man inte riktigt vet vad som kommer att gälla med tullar och andra handelshinder. Men i Europa har vi oftast en situation där vi kan handla helt fritt och öppet. Sverigedemokraternas besked är att Sverige borde lämna EU.
Det är klart att det är en fullt legitim åsikt, men en sådan åsikt skapar rimligen också stor osäkerhet. Det kan vara hos Volvo i Skövde men också hos andra företag som säljer produkter och tjänster till andra europeiska länder som det blir osäkerhet. Det ser vi inte minst i den brittiska diskussionen. Hur kan relationen se ut om de lämnar EU? Vad ska man göra med tullunionen? Hur blir det med den fria rörligheten och olika regelverk? Jag undrar: Hur tänker ni egentligen i detta, som skapar sådan osäkerhet för svenska företag?