Johan Forssell (M):
Precis som jag har sagt tidigare i den här talarstolen i en likartad debatt om arbetskraftsinvandringen saknas det inte problem och utmaningar i svensk migrationspolitik. Det handlar om skuggsamhällen som växer, handläggningstider som är alldeles för långa, kostnader som de senaste åren har skenat och en situation där ensamkommande barn blandats på boenden tillsammans med vuxna män.
Men vad som inte är ett problem är att det kommer människor till Sverige som träder in på arbetsmarknaden, har ordnade anställningsvillkor och betalar skatt. Tvärtom gör allt detta Sverige till ett rikare och bättre land att leva i. Alliansen genomförde under den första mandatperioden vid makten en viktig reform för att stärka förutsättningarna för arbetskraftsinvandring. Det har gynnat Sverige.
Det gjorde det enklare för människor att komma hit till Sverige och arbeta, precis som finnar, jugoslaver och greker under många decennier hade gjort. Man kan fortsätta med ännu fler historiska anekdoter kring detta, men det har redan gjorts här, så jag tänkte inte göra det. Men tittar man på situationen i dag kan man konstatera att arbetskraftsinvandring är viktigt inte minst i många av de sektorer som är väldigt viktiga för vårt lands konkurrenskraft.
Jag tänker till exempel på det svenska spelundret och musiktjänsten Spotify, som ju är en världssuccé, men också på många mindre startups, företag vars namn vi kanske inte har lagt på minnet i dag men som kommer att bli morgondagens stora svenska succéer.
Om man backar bandet en liten bit kan man konstatera att det egentligen är fantastiskt att vårt land, som ligger ganska isolerat längst uppe i Europa och har väldigt många vintriga dagar, har en sådan stark attraktionskraft på människor som kan välja hela världen som sitt arbetsfält.
Man väljer ändå att slå ned sina bopålar i Stockholm, i Göteborg eller någon annanstans i Sverige i stället för i Los Angeles eller New York. Myntets andra sida är att det självklart ska vara ordning och reda på arbetsmarknaden. Det ska inte vara High Chaparall, utan det ska naturligtvis ställas krav på att det ska ske på ett rimligt och ordnat sätt. Ingen människa tror jag vill se andra människor utnyttjas eller fara illa.
Med det sagt, fru talman, finns här ett stort problem. Det är nämligen så att alla regelverk måste vårdas, och det vi har i dag fungerar inte på det sätt som det var tänkt.
Vi har en situation där högutbildade, eftertraktade och skötsamma arbetstagare som arbetat här under lång tid och betalar skatt ändå blir utvisade, i många fall endast på grund av mindre fel som har inträffat långt tillbaka i tiden. Det är inte värdigt en modern kunskapsnation som vår.
Här står vi nu med en situation som går rakt på tvärs med ambitionen att göra Sverige till en modern kunskapsnation öppen för nya idéer och tillväxt. Ett uppmärksammat fall är programmeraren Tayyab Shabab från Pakistan, men det finns många fler som likt honom har mötts av utvisningsbeslut.
Och det har fortsatt - under förra hösten, under hela våren och nu under försommaren. Alliansen har tagit flera initiativ för att få en förändring av regelverket till stånd. Redan hösten 2014 motionerade Alliansen om att slå vakt om arbetskraftsinvandringen till Sverige och korta de handläggningstider som har vuxit än mer sedan dess.
Året efter presenterades en gemensam motion som tog sikte på regeringens iver att lägga onödigt krångel på förutsättningarna för arbetskraftsinvandring. Tyvärr avslogs den. I höstas presenterades en ny alliansmotion om en 30-dagarsgaranti vid komplett ansökan.
Här lyftes också fram att regelverket ska vara sådant att en arbetskraftsinvandrare inte utvisas på grund av rigida och byråkratiska regler, till exempel att man har fått sin anställning via en rekryteringskanal med viss storlek och räckvidd. Men också den motionen avslogs. Ingenting hände under lång tid. Samtidigt växte problemen alltmer.
Därför tog Alliansen ett fjärde initiativ under hösten, ett utskottsinitiativ, i syfte att få regeringen att göra det som redan borde ha varit gjort, nämligen att finna en lösning på problemet. Initiativet vann mycket bred majoritet. Hela utskottet ställde sig faktiskt bakom det, och det var naturligtvis väldigt glädjande med samsyn i en så här viktig fråga. Samtidigt skapades förväntningar.
Men i praktiken kom väldigt lite att hända. De förslag som en utredning presenterade före jul var helt otillräckliga. Medan regeringen i praktiken struntade i tillkännagivandet har problemen fortsatt att växa - dag för dag, vecka för vecka. Skriftliga frågor och ett flertal interpellationsdebatter verkar inte heller ha fått någon större effekt.
Med den här riksrevisionsrapporten gavs ett nytt tillfälle att motionera i denna viktiga fråga. Det är glädjande att det finns en majoritet i utskottet för att det ska vara lätt att arbeta och göra rätt för sig i Sverige. Då krävs att varken stelbenta regler eller onödig byråkrati sätter hinder för det. I stället behövs vad vi i Alliansen kallar för en helhetsbedömning, det vill säga att mindre misstag inte med automatik ska leda till utvisning.
Det måste kunna finnas en viss flexibilitet. Fru talman! Denna formulering om helhetsbedömning är nyckeln till att få en reell förändring till stånd. Det är vad som nu behövs för att rädda de många personer, inte minst inom it-branschen, som alltjämt hotas av utvisning.
Det är nu bara att hoppas att regeringen tar till sig av den här femte motionen i ordningen, som pekar på att en förändring måste komma till stånd. Likväl kan jag bara beklaga att Socialdemokraterna och Miljöpartiet tillsammans med Vänsterpartiet återigen har valt att avslå motionen.
Jag ställer samma fråga nu som jag gjorde förra gången i den här debatten: Hur många fler uppskattade och hårt arbetande skattebetalare ska behöva utvisas ur Sverige innan ni inser att det brådskar att finna en lösning på problemet?