Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag vill börja med att verkligen beklaga all den oro och ångest som skapats och den missinformation som har skett till många. Jag säger inte att det är Gunvor G Ericson som har medverkat till det, utan det gäller över huvud taget i debatten om rehabiliteringsreformen. Vår absoluta uppfattning är att vi behöver satsningar på rehabilitering, företagshälsovård och tydliga tidsgränser och inte låt-gå-mentalitet.
Människor har inte blivit uppmärksammade utan har blivit förtidspensionerade. Vi säger i stället att vi vill göra någonting åt det. Vi vill ge tidsgränser och ha samverkan med Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, hälso- och sjukvård med mera. Vi vill göra mycket bra av det som Gunvor G Ericson säger redan nu i stället för att vänta på att myndigheterna kanske en dag ska slås samman. Vi ska redan nu samverka kring den enskilde individen på ett väldigt bra och riktigt sätt.
Gunvor G Ericson verkar vara en väldigt sympatisk och välinformerad person. Jag förstår inte det hon säger om att vi har dragit åt tumskruvarna. Vi har inte genomfört en enda förändring i socialförsäkringen. Vi har infört början till historiska SGI. Men vi sänkte taket i sjukförsäkringen därför att vi tyckte att det var viktigare att ge skattesänkningar till låginkomsttagarna än att ge höga bidrag till höginkomsttagarna. Man kan inte kalla det för att dra åt tumskruvarna.
Försäkringskassan har inte en enda ny förordning, en regel eller en lagändring på något sätt. Det som den arbetar utifrån är vad den förra regeringen har beslutat om. Jag kan tycka att det är viktigt att den enskilda individen kan påverka. Vi är helt överens om det. Låt mig ge ett exempel. Jag besökte en rehabiliteringsgrupp på en vårdcentral ute i landet. De hade många bra tankar. De gjorde precis det de skulle.
Arbetsterapeuten, läkaren, sköterskan, sjukgymnasten och beteendevetaren satt i en grupp och diskuterade patientens situation redan efter två veckors sjukskrivning. Jag frågade om patienten var med i den här diskussionen. Nej, han var inte med. Det verkade inte som om man ens hade tänkt tanken.
Jag tror att vi är helt överens om att ska man lyckas med rehabilitering och finna olika vägar tillbaka måste individen vara med och känna att det blir bra och riktigt. Det är där jag tror att vi inte har lyssnat tillräckligt på personerna i dag. Många har blivit förtidspensionerade av arbetsmarknadspolitiska skäl. Det jag ansvarar för och vill diskutera är personer som inte har arbetsförmåga på grund av ohälsa.
Detta är ingen yrkesförsäkring. Det kan vi också vara överens om. Har jag arbetsförmåga för andra arbetsuppgifter är det också min skyldighet att ta de arbetsuppgifterna. Det är ingen yrkesförsäkring. Det har vi inte råd med i sjukförsäkringen. Det är också mitt ansvar att se till att vi får en bra samverkan mellan Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan och att Finsam har möjlighet att agera på ett helt annat sätt än i dag. Samordningen har fattats.
Vi var överens om att den parlamentariska utredningen skulle tillsättas. Den borde ha varit tillsatt för flera år sedan. Socialdemokraterna nonchalerade riksdagens beslut. När jag kom till mitt departement såg jag och regeringen hur det såg ut med kvinnor och ohälsa, och inte minst med ungdomar med aktivitetsersättning. Folk blev inte efterfrågade utan bortglömda och utsorterade. Man fick ingen möjlighet att komma tillbaka till arbetslivet igen.
När vi såg hur det såg ut sade vi: Vi kan inte gömma all denna vetskap i en utredning som vi inte vet vart den leder eller när den blir färdig.