Christian Holm Barenfeld (M):
Tack, Ylva Johansson! Vi kan säkert stå här och slå på varandra och framhäva oss själva när det gäller vad respektive regeringar har gjort och inte har gjort. Jag tror inte att allt den nuvarande regeringen gör är fel. Däremot tror jag att man framför allt missar att göra mycket av det man borde göra. I dag är vi i en högkonjunktur, och vi kan se att regeringen får bekräftelse för vissa delar.
Låt oss titta på den tidigare regeringen - den som Ylva Johansson hela tiden talar om och berättar att den var mindre bra, eller till och med dålig, och hur dåligt det gick för Sverige under den tiden. Om man kollar på utmärkelser ser man att den dåvarande finansministern har fått priser som jag skulle kunna tänka mig att den nuvarande kanske inte får. Det handlar om att bli utsedd till både Europas och världens bästa finansminister och så vidare. Detta kan jag dock stå och slå mig för bröstet för här, men vi måste också blicka framåt.
Vad var det vi gjorde rätt, och vad var det vi hade behövt göra? Framför allt handlar det om att omvärlden förändras. Vi har sett att vi borde ha gjort vissa saker som vi inte gjorde. Därtill har omvärlden förändrats. Därför ser vi över vår politik. Vi arbetar igenom varje område och ser hur vi ska kunna lägga fram nya förslag som motsvarar den verklighet vi har i dag.
Därför har vi lagt fram en rad förslag om vad vi vill göra för att jobben ska bli fler, för att den som står långt från arbetsmarknaden ska komma in på den och för att den som behöver utbildning ska få utbildning. Ylva Johansson sa att det är bra att se kombinationer av utbildning och arbete.
Där är det inte minst Moderaterna tillsammans med Alliansen som har stångat sig blodiga för att få till en första-jobbet-anställning, för att man ska kunna lära sig jobbet på jobbet och för att kombinera just utbildning och arbete. Det tror vi är viktigt. Det är självklart att barn och unga som kommer till Sverige ska få en utbildning. Men vi vet också att vi har många vuxna nyanlända som till och med saknar grundskoleutbildning och kanske varken kan skriva eller läsa.
Då kan vägen vara lång om man ska börja från scratch i skolan och gå hela vägen genom utbildningssystemet till dess att man är anställningsbar. Det är extra viktigt att dessa människor kommer in på arbetsmarknaden, men de kanske inte är fullt i jobb från den första dagen, utan det kan kombineras med utbildningar.
Men vuxna som kommer hit utan grundskoleutbildning från ett annat land har sannolikt gjort andra saker i livet än att utbilda sig. De har förmodligen andra erfarenheter som det är viktigt att vi tar till vara och - om möjligt - utvecklar för att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Vad är det då som görs politiskt?
I många lägen är det så att den nuvarande regeringen försvårar saker och ting i de delar där vi genomförde reformer och såg till att trösklarna till arbetsmarknaden sänktes för dem som stod långt ifrån den. Man lägger i stället fram en rad andra reformer. Dessa hade kanske varit bra, men det hade förutsatt att de fungerade, vilket vi ser att de inte har gjort.
Man har utlovat 32 000 traineejobb, men det blev inte ens 300. Extratjänsterna är 1 800 av utlovade 20 000. De statliga beredskapsjobben har väl inte riktigt kommit igång, men det är sagt att det ska bli 5 000 sådana. Snabbspåren är det 4 procent som deltar i. Nu är vi två och ett halvt år in i mandatperioden, och sådana resultat visar att regeringens arbetsmarknadspolitik inte är någon riktig hit.
Man kan säga att det går bra för Sverige och att det då är bra att det inte kommer in alldeles för många i åtgärder, men det är dessvärre så att vi inte har någon brist på personer som står utanför arbetsmarknaden. De som står långt ifrån arbetsmarknaden står också allt längre ifrån den.