KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulf Kristersson (M):
Jag är lite osäker på om jag behöver förklara själva begreppet "naturligt experiment". Jag inser att man om man vill kan missförstå vad detta betyder för att misstänkliggöra Försäkringskassan för ett arbete som jag är övertygad om att de inte bedriver, det vill säga att i största allmänhet experimentera med människors framtid.
Interpellanten tycks då och då vilja antyda att Försäkringskassan gör allting systematiskt fel, men min bild av deras arbete är annorlunda. Regeringsuppdraget gick ut på att vi vill ha mer av gemensam bedömning mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen för att den enskilde inte ska riskera att möta olika myndigheters olika uppfattningar om vad man egentligen kan och inte kan. Det har under flera decennier funnits en brist när det gäller detta i Sverige. Det är ingen nyhet. Det var dock vi som tyckte att det var värt att göra någonting åt saken.
Uppdraget gick också ut på att den enskilde skulle vara mer delaktig i sin egen beskrivning. Beslutet är alltid myndigheternas, och var så även under er tid, får jag kanske påpeka för säkerhets skull.
Men att inblanda den enskilde i en kvalificerad bedömning av vad man kan och inte kan, vilken förmåga som är helt nedsatt och vilken som skulle kunna utvecklas och att göra den enskilde mer till ett aktivt subjekt i det här arbetet tror jag är ett viktigt steg att ta. Vi har aldrig lagstiftat om enskilda verktyg eller enskilda sätt inom ramen för Försäkringskassans arbete och avser inte att göra så nu heller.
Försäkringskassan påpekar att ett sätt att fasa in en ny arbetsmetod och se om den håller måttet innebär att införa den stegvis och se om det blir bättre, och det är väl en ganska självklar del i en myndighets eget förbättringsarbete. Jag misstror inte Försäkringskassans förmåga att arbeta med sina verktyg. Jag misstror heller inte deras ambition att göra detta på bästa tänkbara sätt.
Jag tycker att det är klokt att man prövar nya verktyg stegvis innan man inför dem systematiskt och generellt över hela landet.
Ulf Kristersson (M):
Om interpellanten är nyfiken på exakt hur Försäkringskassan avser att föra in ett delvis nytt sätt att arbeta i sin interna organisation, exakt vilken terminologi de använder och vilka metodologiska begrepp som används föreslår jag att hon skriver ett brev till Försäkringskassan. Inspektionen för socialförsäkringen kom i går med en rapport som de har gjort på mitt uttryckliga uppdrag.
Vi var på Socialdepartementet nyfikna på en väldigt speciell fråga, nämligen hur bra Försäkringskassans förmåga är att kommunicera med människor som får beslut som de har goda skäl att inte uppskatta, till exempel beslut om att man inte längre kommer att få sjukpenning eller att man inte längre kommer att få förtidspension. Det är beslut som är tuffa att fatta och tuffa att ta emot. Jag är intresserad av att veta: Hur kommunicerar man sådana beslut?
Hur noggrann är man i sin motivering? Hur tydligt framgår det att det går att överklaga beslut? Hur begriplig är texten? Vi såg risker i att detta inte var tillräckligt bra, och jag tycker att inspektionen pekar på precis detta. Det finns brister i hur Försäkringskassan motiverar besluten.
Det rör förvisso en mycket liten grupp - vi pratar om ett par procent av alla beslut som fattas i sjukpenningärenden - men desto viktigare är det att de beslut som inte går den försäkrades väg är begripliga, korrekta, att man motiverar varför beslutet har fattats och att den enskilde får klart för sig hur man gör om man inte är nöjd med beslutet.
Där tycker jag att man utan tvekan ser brister, vilket Försäkringskassan i går också dels medgav, dels beskrev att de arbetar ganska intensivt med. Jag vågar hävda, herr talman, att detta, att myndigheter i Sverige inte i perfekta ordalag kommunicerar med medborgare och invånare i besvärliga frågor, är ett problem som inte är alldeles nytt. Att det har varit så länge är dock ingen ursäkt för att inte göra någonting åt saken.
Ulf Kristersson (M):
Vid Försäkringskassan jobbar ungefär 12 000 personer runt om i Sverige, och de möter i stort sett alla svenskar på årlig basis. Försäkringskassan fattar 47 miljoner utbetalningsbeslut, 19 miljoner individuella beslut, och följer oss svenskar bokstavligt talat från vaggan till graven. Jag är fylld av respekt för det arbete de bedriver. De har ett av Sveriges allra svåraste jobb.
De konkurrerar möjligen med akutsjukvård och en del av socialtjänsten. Det är något av det tuffaste som finns i den svenska välfärdspolitiken. Jag tycker att det är ovärdigt med denna systematiska misstro mot det arbete som bedrivs i välfärdens kärna. Ungefär 2 procent av de besluten går ut på att tala om för människor att de inte kommer att få det som de begär.
I ungefär 98 procent av besluten får människor precis den sjukpenning de begär, och de avslutar sjukpenningen för att de går tillbaka till arbete. Så måste en försäkring kunna fungera. Det säger sig självt att i en organisation med 12 000 medarbetare krävs det system, interna regelverk, metoder för hur man arbetar. Det säger sig självt också att varken regering eller riksdag kan eller bör fatta detaljbeslut om hur de ska arbeta.
Om vi misstrodde varje försök att vidareutveckla Försäkringskassans arbete eller ha synpunkter på att enskilda möjligen inte begriper de metodologiska begreppen som används skulle vi göra oss skyldiga till mycket grava ingrepp i deras självständighet och förmåga att vara proffsiga. Det tänker jag inte bidra till.
Ulf Kristersson (M):
Gunvor G Ericson har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att inte fler företagare ska komma i kläm genom den olikhet i regelverket för företagares SGI som finns samt om jag är beredd att behandla frågan separat och skyndsamt och i så fall enligt vilken tidsplan. Regeringen vill främja företagandet och har skapat reformer för det ändamålet. Det är viktigt att trygghetssystemen för företagare är utformade så att de som vill driva företag vågar ta steget, inte minst kvinnor.
Det är mycket riktigt så att vald företagsform har betydelse för hur företagares inkomster ska betraktas och för den sjukpenninggrundande inkomsten, SGI. Regeringen är medveten om de olikheter som kan uppstå bland företagare som befinner sig i ett uppbyggnadsskede.
Utredningen om trygghetssystem för företagare hade i uppdrag att analysera villkoren för företagare och vid behov föreslå hur reglerna i sjukförsäkringen kunde förändras så att de skulle bli neutrala i förhållande till val av associationsform, exempelvis under ett företags uppbyggnadsskede. De av utredningens förslag som bedömdes genomförbara presenterades i proposition 2009/10:120 Trygghetssystemen för företagare .
Den parlamentariska socialförsäkringsutredningen har i uppdrag att föreslå nya regler för det inkomstunderlag som ska användas för beräkning av dagersättningar i socialförsäkringen. Förslagen ska avse såväl arbetstagare som egenföretagare. En av utredningens utgångspunkter är att beakta och utforma sina förslag utifrån ett företagarperspektiv. Reglerna bör utformas så att det underlättar för individer att dels växla mellan olika anställningsformer och företagsformer, dels kombinera dessa.
Jag är mån om att den nu sittande utredningen får den tid den behöver för sitt arbete.
Ulf Kristersson (M):
Jag delar i grund och botten uppfattningen att det här är en otroligt viktig fråga. Jag försökte uttrycka att det här är en angelägen sak och att jag i grund och botten inte ser någon åsiktsskillnad i ambitionen att det ska vara så lätt som möjligt att gå mellan olika anställningsformer, att vi ska uppmuntra till eget företagande och att vi inte ska ha ett system som ensidigt tar sikte på människor med anställning hos någon annan. Det är viktigt att ha det sagt.
Det har gjorts en del förändringar, och de tog i första hand sikte på egenföretagare i associationsform, enskild firma och kommanditbolag. Den faktiska orsaken är, och det tror jag att Gunvor G Ericson vet, att det förslag som lades fram av den förra utredningen fick relativt hård kritik. Många ifrågasatte det, från både Försäkringskassan och Skatteverket, och såg betydande risker med att genomföra det.
Det fördes ett ganska omfattande resonemang som fick regeringen att då inte vilja gå fram med just det förslaget, men regeringen gav å andra sidan ett följduppdrag till den parlamentariska utredningen och bad om ett nytt försök att utreda om det går att föra in samma flexibilitet för egenföretagare som gäller för dem som valt aktiebolagsformen. Precis som Finn Bengtsson påpekar har den utredningen gott om tid på sig med i och för sig stora uppdrag.
Gunvor G Ericson sitter själv i den utredningen, och jag ser inget hinder att utredningen väljer att i förtid behandla den här frågan om man vill ge förutsättningar för en ännu snabbare behandling.
Ulf Kristersson (M):
Jag håller i stort sett med beskrivningen av att det finns väsentliga jämställdhetsproblem i våra trygghetssystem, eller som i varje fall speglar sig i våra trygghetssystem. Jag tycker att det är en klok och bra beskrivning; jag brukar ge en snarlik beskrivning själv. Ibland är det inte själva regelverken i sig det är fel på. Ibland är det andra saker som får återverkningar i socialförsäkringen.
Vi ser det till exempel i den väsentligt högre kvinnliga sjukfrånvaron i Sverige där vi verkligen kan diskutera vilka orsaker som ligger bakom att det är så och vilka konsekvenser detta får.
Jag utesluter inte alls att det hade funnits jämställdhetsskäl att göra en annan bedömning, att det i varje fall talade för att göra saker och ting, medan det faktum talade emot att det fanns väsentliga komplikationer i det förslag som lades fram. Sammantaget landade vi då i att inte genomföra ett förslag som det fanns så stora invändningar emot.
Det är komplicerade regler som präglar socialförsäkringar. Man ska vara ganska noga när man gör om själva fundamenta i dem. Intjänandereglerna är komplicerade. Det vet vi, inklusive utredningen, som då och då tittar på andra på andra frågor som är kopplade till själva SGI-begreppet och vad som ska betraktas som en inkomst för den som är försäkrad. Det är otroligt komplicerade saker och får mycket långtgående konsekvenser.
Man ska vara rätt säker på att man förbättrar och förenklar systemet när man gör en förändring, och det var inte regeringen vid den tidpunkten. Därför gick uppdraget vidare. Jag hade varit mer bekymrad om man hade nöjt sig med förslaget och sagt att det här går det inte att göra någonting åt. Nu har vi i stället bett socialförsäkringsutredningen att bland andra långsiktiga och viktiga frågor titta också på detta. Jag tycker att det är i det sammanhanget som frågan bör tas om hand.
Ulf Kristersson (M):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig om jag avser att vidta några förändringar gällande andra sjuklöneveckan. Parlamentariska socialförsäkringsutredningen, där alla partier är representerade, har i uppdrag att se över de nuvarande reglerna om sjuklön och analysera om de är ändamålsenliga. I uppdraget ingår att se över sjuklöneperiodens längd. I detta sammanhang ska särskilt småföretagarnas situation uppmärksammas.
Utredningen ska även belysa sjuklönereglernas konsekvenser för arbetsgivarens drivkrafter att anställa, främja en god arbetsmiljö, förebygga sjukfrånvaro och främja återgång i arbete. I detta sammanhang är det viktigt att kartlägga hur arbetsgivarens ansvar för anställdas sjukfrånvaro hanteras också i andra länder. Parlamentariska socialförsäkringsutredningen ska redovisa sitt uppdrag senast den 31 januari 2015. Jag ser fram emot utredningens betänkande.
Ulf Kristersson (M):
För det första: Vi har utredningar för att utreda saker noggrant. Det är liksom själva idén bakom. Att man ska kortsluta utredningar, strunta i att de har ett mandat att undersöka saker och i all hast ta fram underlag för beslut tycker jag är en mycket onormal ordning, och den tänker jag inte medverka till. För det andra: Direktiven är tydliga - se över för- och nackdelar med olika lösningar vad gäller arbetsgivarens sjuklöneansvar. Det är utan tvekan så att detta är en rätt pragmatisk fråga.
Vi har i Sverige haft både en, två och tre veckor. Det finns för- och nackdelar med både kort och lång arbetsgivarperiod. Tittar man traditionellt eller i litteraturen kan man säga att fördelen med en lång arbetsgivarperiod är att man får en tydlig koppling mellan den enskilde, hans sjukdomstillstånd och hans arbetssituation och arbetsgivarens ansvar. Många länder betraktar det som otroligt angeläget. Det mest kända under de senaste åren är Nederländerna.
Fördelen med en kort period är naturligtvis att man inte riskerar att belasta en arbetsgivare med den sortens sjukdomar och skador som i grund och botten inte har med jobbet att göra. Den svenska erfarenheten har varit att det under de år som vi fokuserade mycket på korttidsfrånvaro var angeläget att göra en tydlig koppling mellan arbetsplatsen och den korta sjukfrånvaron. Min hypotes är att detta står sig ganska väl fortfarande. Men jag är helt öppen för en diskussion.
Därför tycker jag att det är angeläget att utredningen diskuterar för- och nackdelar med detta. Jag vill ställa en motfråga, för jag blir lite förbluffad och förundrad över att just andra sjuklöneveckan ska bort. Varför just den andra? Varför inte den första sjuklöneveckan, som för de allra flesta företagare är oändligt mycket viktigare? Och varför inte båda sjuklöneveckorna?
Varför ta bort den sjuklönevecka som minst antal arbetsgivare i praktiken drabbas av, eftersom de flesta sjukfall är kortare än två veckor? Jag är bara lite undrande över detta principiella val av just andra sjuklöneveckan, om det nu inte bara är en symbolisk åtgärd man är ute efter.
Ulf Kristersson (M):
Jag uppfattar inte att det i mitt uppdrag som ansvarig för frågorna ingår att göra opinionsmätningar i Sveriges riksdag. Som jag påpekade finns det för- och nackdelar med en kortare och med en längre sjuklöneperiod. Sverige har en tradition av att ha prövat olika varianter. Det vore ganska förmätet att säga att det ena är rätt och det andra är fel. Man kan säkert laga efter läge, och man kan säkert se att olika tider kräver olika lösningar. Jag är inte alls säker på att vi har den optimala lösningen här och nu. Därför är jag inte alls bestämd motståndare till detta.
Jag tycker bara att man ska vara ärlig nog och säga att det har väsentliga för- och nackdelar. I ett läge där många länder snarare är måna om att göra en tydligare koppling mellan arbetsplatsen, arbetsgivarens ansvar och sjukfallen säger Socialdemokraterna nu entydigt att man ska minska detta ansvar och särkoppla arbetsplatsen från sjukfrånvaron. Jag tycker att det är en rätt stor principiell fråga, och jag tycker att den är värd att undersöka.
Man ska veta konsekvenserna av en sådan sak innan man landar i en slutsats. Därför nöjer jag mig med att Socialförsäkringsutredningen ska arbeta med detta tillsammans med andra rätt stora principiella frågor som handlar om samspelen mellan olika delar av den svenska socialförsäkringen. Jag är inte alls lika tvärsäker som interpellanten på att detta är den slutliga lösningen på ett antal problem för företagsamheten i relation till sjukförsäkringen.
Att vi ändå ställer frågan om just andra sjuklöneveckan beror på att om man är så säker på att detta är den väsentligaste förändringen skulle jag i alla fall argumentera för att det är den första sjuklöneveckan som man skulle inrikta sig på eftersom den har mycket större betydelse för precis det problem som interpellanten är ute efter. Jag får lite grann en känsla av att eftersom ett avskaffande av den uppfattas som för dyrt och man inte kan finansiera det väljer man det mindre väsentliga för att det är lite enklare här och nu.
Ulf Kristersson (M):
Lars Mejern Larsson har frågat mig om jag avser att vara tydligare i framtiden när det gäller samverkan mellan Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan så att personer, som det ofta heter, inte ska falla mellan stolarna. Som Lars Mejern Larsson konstaterar kan jag inte svara om enskilda ärenden. Principiellt handlar det om samsyn mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen, både vad gäller enskilda individer och på en strukturell nivå. Det är dock viktigt att ha i åtanke att myndigheterna arbetar med olika frågeställningar.
När det gäller sjukpenning ska Försäkringskassan bedöma om en person till följd av sjukdom har nedsatt arbetsförmåga eller inte. Så har det varit långt innan rehabiliteringskedjan infördes. Arbetsförmedlingen har till uppgift att hjälpa människor att komma tillbaka till arbete. De båda myndigheterna behöver ofta ha ett nära samarbete för att stödja enskilda individer. Regeringen har därför vidtagit en rad åtgärder för att förbättra samarbetet mellan myndigheterna, vilket bland annat syftar till att minimera risken för människor att falla mellan stolarna hos de båda myndigheterna.
För att ytterligare säkra att Försäkringskassans beslutsfattande sker med hög kvalitet har de fått i uppdrag att genomföra systematiska insatser för metod- och kompetensutveckling. Försäkringskassan har i samråd med bland andra Socialstyrelsen och Arbetsförmedlingen vidareutvecklat metoder och instrument för bedömning av arbetsförmåga. Syftet med de nya metoderna är bland annat att öka enhetligheten, rättsäkerheten och delaktigheten för de försäkrade.
Denna utveckling bidrar rimligtvis också till mer enhetlighet myndigheterna emellan.
Ulf Kristersson (M):
Jag är den första att gärna ta en diskussion mer i konkreta detaljer om exakt vilka regelverk i nuvarande sjukförsäkring som kan förbättras och borde ändras. Jag ser själv en lång lista på saker och ting. Det finns pågående processer som gör att det blir bättre. Jag har nämnt några här. I går tog jag initiativ i regeringen till att se ytterligare på en fråga, nämligen: Finns det skillnader mellan somatiska sjukdomar och fysiska åkommor å ena sidan och psykisk ohälsa å andra sidan?
Bör därför sjukförsäkringen på något sätt fungera annorlunda i de båda fallen? Det är en långsiktig, jättestor och viktig fråga. Jag är fylld av ödmjukhet inför att jag inte alls är säker på att allting är rustat och riggat på rätt sätt i dag. Det vore intressant dock om vi kunde ha en sådan diskussion. Om ni ändå någon gång ville säga att vi nu har återställt och säkrat den svenska sjukförsäkringen på ett sådant sätt att den fungerar som den ska, låt oss nu diskutera enskildheter.
Eller vill ni i grund och botten diskutera om vi ska gå tillbaka till det gamla eller inte? Ni blandar och ger på den punkten. Ibland låtsas ni som att ni vill gå tillbaka till det gamla fast helt utan det gamlas konsekvenser. Ibland låtsas ni om att det nya skulle kunna fungera helt utan komplikationer och att inga enskilda människor någonsin ska komma i situationer där de tycker olika. Så enkel är inte världen.
Ulf Kristersson (M):
Wiwi-Anne Johansson har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att öka mångfalden av behandlingar inom rehabiliteringsgarantin och om jag kommer att verka för att öka kvaliteten på den psykologiska behandlingen genom att införa högre krav på terapeuternas utbildning och kompetens genom att exempelvis ställa krav på legitimation. Utgångspunkten för den rehabilitering som berättigar till ersättning från rehabiliteringsgarantin är vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet.
Vad det är definieras av Statens beredning för medicinsk utvärdering, SBU, och av Socialstyrelsen. I Socialstyrelsens nationella riktlinjer för vård vid depression och ångestsyndrom från 2010 är kognitiv beteendeterapi, alltså KBT, den terapiform som har högst evidensstyrka vid båda tillstånden.
Av ISF:s - Inspektionen för socialförsäkringen - utvärdering av rehabiliteringsgarantin från förra året framgår det att satsningen på KBT har förebyggt sjukfrånvaro. I den patientgrupp som fick KBT och inte var sjukskriven var sjukfrånvaron lägre än i en motsvarande grupp som inte fick behandling inom rehabiliteringsgarantin.
Att vissa behandlingsformer ger ersättning från rehabiliteringsgarantin upphäver naturligtvis inte hälso- och sjukvårdslagens allmänna krav på sjukvården att ge den vård som bedöms vara verkningsfull för den enskilda patienten. Sedan rehabiliteringsgarantin infördes 2008 har kraven på terapeuternas utbildning successivt ökat. Medel har årligen avsatts i rehabiliteringsgarantin för att landstingen bland annat ska höja behandlarnas kompetens ytterligare.
Ambitionen är att samtliga behandlare inom ramen för rehabiliteringsgarantin på sikt ska vara legitimerade psykoterapeuter.
Ulf Kristersson (M):
Jag har uppfattat interpellantens uppfattning. Jag vidhåller det som jag har sagt tidigare. Jag uppfattar också att en ibland ideologiserad syn på psykiatri, som jag på lång sikt tror är problematisk. Jag försökte i morse beskriva att det finns många skäl, både problematiska skäl och glädjande skäl, till att vi i dag talar mycket om psykisk ohälsa. Ett sådant skäl är att fler människor i dag kan få en tydlig diagnos.
Det finns i dag en helt annan medicinsk utveckling när det gäller detta. En del tycker att detta är kontroversiellt. Andra välkomnar det. Jag är inte medicinare och tar inte ställning i medicinska frågor. Jag är dock övertygad att om vi kan hjälpa människor att komma till sin rätt i arbetslivet är det en fundamental uppgift för socialförsäkringen.
Ulf Kristersson (M):
Thomas Eneroth har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa enskildas rättssäkerhet inom sjukförsäkringen. Justitieombudsmannen har i ett beslut kritiserat Försäkringskassans handläggning av ett antal ärenden där arbetsmetoden gruppkonsultation används. JO anser även att metoden i sig innebär en risk för förvaltningsrättsliga brister.
Arbetsmetoden går ut på att en handläggare föredrar ett avidentifierat ärende för en försäkringsmedicinsk rådgivare, en försäkringsexpert och ett antal kolleger i syfte att få hjälp med en frågeställning. I den mån det vid en gruppkonsultation framkommer nya uppgifter, till exempel en bedömning av den medicinska rådgivaren, ska dessa enligt Försäkringskassans interna riktlinjer dokumenteras skriftligt. JO kritiserar att detta inte alltid sker.
Inspektionen för socialförsäkringen, ISF, publicerade 2011 en rapport angående gruppkonsultationer och kunde då notera både fördelar och nackdelar med denna metod. Bristande dokumentation försvårar den enskildes insyn i ärenden och kan leda till att Försäkringskassan inte fullgör sin skyldighet att inför beslut kommunicera sådana uppgifter som legat till grund för beslutet. Regeringen fattar dock inte beslut om Försäkringskassans interna arbete eller hur man väljer att organisera sina myndighetsuppgifter.
Inom gällande rätt är det Försäkringskassans eget ansvar. Förvaltningslagens bestämmelser om dokumentation, partsinsyn, kommunicering och motivering av beslut är centrala delar av rättssäkerheten, och det är förstås av stor betydelse att myndigheternas handläggning sker i enlighet med dessa regler. Försäkringskassan har nu också, som svar på JO:s beslut, presenterat ett antal åtgärder för att säkerställa att enskildas rättssäkerhet alltid värnas.
Jag avser att i mina kontakter med myndigheten följa upp att de försäkrades legitima krav på insyn och delaktighet tillgodoses.