Mathias Sundin (L):
Jag tycker det är bra att utrikesministern frågar vad vi vill. Jag nämnde det mycket kort i slutet av mitt inlägg, och jag utvecklar det gärna. Jag tycker att vi ska sluta stödja så kallat moderata krafter och i stället stödja demokratiska krafter. Det är en avgörande skillnad. Vem som helst kan vara moderat om man jämför med den som är värst. Jämför man Abbas med de värsta Hamasföreträdarna är han naturligtvis moderat jämfört med dem.
Men det betyder inte att han är en resonabel och bra ledare, vilket jag tycker att han har visat, bland annat genom att han är inne på tionde året av en fyraårig mandatperiod - det säger väl det mesta om hur icke-demokratisk han är. Det görs jämförelser i debatten. Hillevi Larsson pratar om moderata krafter i Palestina, och i samma mening pratar hon om moderata krafter i Israel.
Men hon missar den avgörande punkten att de israeliska ledarna är demokratiskt tillsatta och kan avsättas av folket medan de palestinska ledarna inte kan det. Därför har jag kritik mot Sverige, och den kritiken riktar sig inte bara mot Sverige och den nuvarande svenska regeringen utan mot det sätt som stora delar av världssamfundet jobbar på, när man gärna går hand i hand och går i armkrok med odemokratiska ledare.
Varför är det så viktigt att stötta de demokratiska ledarna i den här processen? För det första är det naturligtvis därför att palestinierna, precis som alla andra folk på denna jord, förtjänar att leva i fred och demokrati och att fred lättast kommer till genom demokrati. För det andra är det därför att två demokratier aldrig någonsin i världshistorien har krigat med varandra.
Skulle Palestina i dag vara en fungerande demokrati skulle vi inte längre ha någon konflikt, i alla fall inte någon väpnad konflikt - det är jag helt övertygad om. Det finns mekanismer i demokratier som avsevärt skiljer sig från auktoritära länder och auktoritära ledare. Det säger sig självt, när man tänker på det.
Egentligen håller alla i kammaren med om det men likställer ändå icke-demokratiska ledare med demokratiska. I demokratiskt styrda länder väljer man bort de ledare som inte håller sin befolkning trygg och som för väpnade konflikter utan att befolkningen tycker att det finns rimliga skäl för det. Ta Irakkriget som exempel!
Det amerikanska folket - i alla fall en majoritet av det - stödde inledningsvis den insatsen, eftersom man såg att det fanns skäl. Man var rädd för sin egen trygghet, man var rädd för massförstörelsevapen och så vidare.
När det senare kom fram att de skäl som hade angetts inte höll längre tappade man fullständigt legitimiteten för det kriget hos folket, ledarna byttes ut och fick lämna sina ämbeten med svansen mellan benen, och den presidentkandidat som från början hade varit mot kriget blev vald i stället. Den chansen får inte det palestinska folket någonsin. De får inte välja bort sina ledare.
Om de tycker att Abbas är dålig, utlyser strejker och kritiserar, då förbjuds fackföreningen, och de stoppas. Det är viktigt att vi styr om vår politik från att gå i armkrok med Abbas och andra odemokratiska ledare till att verkligen anstränga oss för att hitta de demokratiska ledarna i Palestina och jobba med dem - de riktiga demokraterna.