Anders Borg (M):
Som gammal ledamot i Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi får jag naturligtvis glädjas åt att en av dess rapporter nu ligger till grund för en riksdagsdebatt. Låt mig göra det här riktigt komplicerat nu, så att vi kan snurra ihop det rejält! Sverige har två utgångspunkter som är besvärliga och som vi måste hantera. Den ena är att vi har en snapsglasstruktur på vårt näringsliv. Vi har många riktigt små företag, ett alldeles för smalt mittparti och stora, internationellt gångbara företag.
Det här håller delvis på att förskjutas, men låt oss ändå ha det som utgångspunkt. Vi har alltså ett behov i Sverige av att få fler små företag som vill växa. Vi vet också från modern forskning om företagsamhet och entreprenörskap att små, snabbväxande företag skapar en oproportionerligt stor andel av sysselsättningen.
Det handlar inte om små företag i största allmänhet, för de är oftast levnadsföretag, utan det är snabbväxande företag som går från att ha 50-100 till tusen anställda. De står för en oproportionerligt stor del av sysselsättningen. Det är den ena utgångspunkten. Vi måste göra någonting åt det, och vi måste förbättra villkoren för företagsamheten. Den andra utgångspunkten är att vi har ett dualt inkomstskattesystem i Sverige, och det är vi överens om.
Det finns partier som väldigt gärna vill ta bort värnskatten, det finns de som vill ha den kvar och det finns kanske till och med några som vill höja den. Men i grund och botten har vi ett dualt inkomstskattesystem, även om den högsta skattesatsen skulle vara 50 eller 55 procent. Det spelar ingen roll, utan vi har fortfarande kvar en stor spänning i skattesystemet. 3:12-reglerna kommer vi alltså att få leva med så länge vi vill ha en proportionalitet i skattesystemet.
Det här är våra två utgångspunkter: Vi måste göra villkoren för företagsamheten bättre, för annars får vi inga jobb, och vi måste ha en dualitet i skattesystemet där inkomstbeskattningen ligger högre än kapitalbeskattningen. Det går inte att komma ifrån. Det var det här som den socialdemokratiska regeringen med stöd från Vänsterpartiet och Miljöpartiet försökte jobba med när man kom med 3:12-reformerna. Man försökte att väga av det här för att göra reglerna mer förmånliga.
Det är närmast otänkbart att man gör reglerna mer förmånliga men inte får en skillnad mellan kapital och inkomst. Om man anser att det inte ska inträffa skulle man inte ha gjort reformerna. Jag tror att det var klokt av den dåvarande regeringen att göra dem.
Jag kan inte förstå hur man ska få ett mer förmånligt skattesystem för företag och småföretagare utan att den här spänningen uppkommer om man inte tänker sig att avskaffa statsskatten. Jag tror att ingen av oss här i riksdagen tänker sig att man ska avskaffa statsskatten, och då ska vi inte förenkla problemet så att vi kan prata oss runt det. Det är en grundläggande motsättning, och vi får leva med den. Vad jag har förstått var det flera vänsterpartister som var pådrivande för att få igenom de här reformerna.
Per Rosengren med flera ansåg att det var nödvändigt att få till stånd förändringar. Betyder det här att systemet är perfekt som det är? Till att börja med ska vi inte överdriva problemen. Det är inte 23 miljarder som är svårigheten, utan det är ett skattebortfall som uppkommer om man kan få ut alla de sparade gränsbeloppen, vilket inte är sannolikt. Det kan vara så att det finns ett skattebortfall på maximalt ett antal miljarder, och det behöver man kanske så småningom fundera kring.
Vi har gjort förändringar av hur de här gränsdragningsreglerna ser ut, men vi har hela tiden gjort både och. Vi har i vissa avdelningar skärpt dem och sedan gjort dem än mer förmånliga, därför att den grundläggande utgångspunkten måste vara att det är generösa, väl fungerande och uppmuntrande regler som får små företag att växa. Annars har vi inte en växande arbetsmarknad, och då tappar vi den här kraften som vi behöver från små och medelstora företag.
Jag som finansminister, och vi här i riksdagen, har gemensamt ett ansvar att hitta kryphål som överutnyttjas eller felutnyttjas och därmed stänga eller försvåra möjligheten till detta. Men så länge vi har de här två problemen - en för svag mellanföretagsamhet och en inkomstskatt - får vi nog leva med att det här är svåra gränsdragningar.