Lars Tysklind (L):
Jag börjar med att instämma i mina två allianskolleger Sten Berghedens och Anders Åkessons anföranden. Speciellt tyckte jag att Anders Åkessons exponering av Östeuropa var väldigt intressant. I dag kommer vi att ha tre debatter som egentligen handlar om precis samma sak. De handlar om att det ska löna sig att följa regelverket och att detta ska leda till konkurrens på lika villkor.
Alla ska alltså följa samma regelverk. Jag vill börja med att yrka bifall till förslagen i betänkandet och avslag på de två reservationerna. Folkpartiets utgångspunkt är naturligtvis inte på något sätt unik. Som jag sade tidigare måste det alltid löna sig att följa regelverket. Det ska också gälla yrkesmässiga transporter på väg.
Naturligtvis måste även motsatsen gälla, att det ska vara stor risk för att bli upptäckt, och när det upptäcks måste det medföra kännbara sanktioner. I betänkandet står det om vinsteleminering, och det är väl ett bra begrepp. Det ska vara stor risk att åka fast, och när man väl gör det ska hela vinsten försvinna. Man ska inte kunna kalkylera med detta. Vi är nog eniga om vikten av vinsteleminering.
Det här gäller naturligtvis helt oberoende av vilken nationalitet fordonet har. Det blir ofta diskussion om nationaliteter, men vid E6:an i Bohuslän kan man se att det är en stor bredd på nationaliteter, och jag utgår faktiskt ifrån att de flesta transporter är lagligt utförda. Vi gjorde en uppföljning av Trafikverkets arbete. Den redovisades i mars 2012.
Då var vi eniga om detta och kring problematiken med den yrkesmässiga trafiken. I och med att det fanns fordon som inte följde regelverket blev konkurrensen väldigt snedvriden. Det var en av orsakerna till att den tidigare alliansregeringen jobbade väldigt ambitiöst med denna fråga. Jag utgår ifrån att också den nya regeringen kommer att göra det.
Vi ser ju samma problematik och har samma verklighetsbild. Herr talman! En sak som alliansregeringen gjorde var att ge Transportstyrelsen i uppdrag att göra en översyn av regelefterlevnaden. Översynen redovisades i februari 2014.
Den proposition som vi nu behandlar i betänkandet är ju en följd av den översynen. Det handlar då om sanktionsavgift för överträdelse av bestämmelserna för cabotagetransport på väg. Propositionen överlämnades redan den 22 maj till riksdagen, men på grund av sommaruppehållet och valet behandlar vi den inte förrän nu.
Som lite kuriosa kan jag nämna något om olika typer av tillkännagivanden. Efter remisstidens slut när det gällde Transportstyrelsens utredning lyckades ju den dåvarande oppositionen skapa majoritet för ytterligare ett tillkännagivande på området. Så det är ohyggligt många tillkännagivanden i den här frågan. Herr talman!
Man går nu över från böter till sanktionsavgifter den 1 januari 2015, och det finns många fördelar med det. Det är ett väldigt viktigt steg. Det är också viktigt att det är rätt nivå på sanktionsavgifterna eftersom de då kan utformas bättre och läggas på en sådan nivå att de är effektiva. Det måste vara proportionerligt till brottet. Man måste ha ett spann att jobba med. Därför måste det i varje läge vara effektivt och avskräckande men naturligtvis också rättssäkert.
Det som gör att just sanktionsavgifterna är så mycket effektivare i sådana sammanhang är att strikt ansvar gäller. Det behöver inte göras en bedömning om uppsåt och så vidare, utan är det fel så är det fel, och då får man betala. Det gäller även inom andra områden, till exempel fisket. Där gäller samma sak. När det gäller nivån finns nu ett tillkännagivande om den.
Till syvende och sist är det regeringen som får ett bemyndigande att bestämma nivån. När Transportstyrelsen gjorde sin utredning diskuterades siffran 20 000, men nu har siffran 40 000 kommit upp som en maxavgift. Det var något som också uttrycktes av den tidigare infrastrukturministern Catharina Elmsäter-Svärd. Hon hade samma åsikt, så det är bara fråga om att det konfirmeras. Sedan har vi ytterligare två tillkännagivanden.
De handlar om internationella frakthandlingar, att de ska finnas i bilen, och om beställaransvaret. När det gäller beställaransvaret är det viktigt att vi jobbar vidare med det. Frågan är hur mycket man kan kräva av en beställare. Jag tror att man skulle kunna skruva till det lite så att det helt enkelt blev ett mer strikt ansvar även på den sidan. Det som branschen nu jobbar med, Fair Transport, är viktigt.
Ska man kunna handla upp på ett korrekt sätt är det viktigt att branschen har en tydlig produktbeskrivning av det som säljs. Det är ett sätt att kunna jobba vidare. Därför ställer vi från Folkpartiets sida oss bakom tillkännagivandena och hoppas få en del ytterligare svar på frågorna. Herr talman!
Om vi tittar på de reservationer som finns ser vi att de handlar om den så kallade Hollandsmodellen. Det är en arbetsmarknadspolitisk fråga. Där är den stora frågan om vi verkligen ska lösa problemen i en bransch genom att göra specifika regler för just den branschen, i det här fallet att man inte får vara uppdragstagare på samma sätt som i andra branscher. Det är högst tveksamt om det är en bra väg att gå.
Nu är det lite olika dignitet på reservationerna. Jag uppfattar att den från Socialdemokraterna och Miljöpartiet handlar om att man ska "lukta lite" på frågan och därefter eventuellt släppa den eftersom förslaget inte är så bra, medan Vänsterpartiet redan bestämt sig för att det är en bra väg att gå. Det är lite olika mellan dem.
Det är väl bara att konstatera att Hollandsmodellen, om jag förstått det rätt, endast finns i Holland, eller om man så vill Nederländerna. Även där är den ifrågasatt, och det är mer troligt att den kommer att försvinna där än att den införs någon annanstans.