Anette Åkesson (M):
Jag var en av dem som hängde på låset när Skatteverket släppte rapporten i mars, så jag ser också fram emot oktober. Visst har det alltid funnits tjänster som man byter. Men frågan är om människor egentligen känner till att de ska beskattas enligt regelverket. I Sverige beskattas de tjänster som privatpersoner utför.
Det handlar om skatt beroende på summa, arbetsgivaravgift, deklaration för mottagaren och, om summan överstiger 999 kronor, kontrolluppgift för köparen. Digitaliseringen öppnar dock fler möjligheter för människor att hjälpa varandra inom allt fler områden. Uberpop har som fenomen betraktat väckt känslor. Hos vissa är känslorna positiva, när man kanske ser en möjlighet att tjäna några extra kronor på fritiden eller att på ett billigt sätt få en åkning hem.
Hos andra är de negativa, eftersom man anser att konkurrens inte sker på lika villkor och att helt andra krav ställs på professionella utförare än på privatpersoner. Efter några fällande domar har Uber som sagt lagt ned sin Uberpop-tjänst, som var riktad mot just privatpersoner som erbjuder samåkning till andra privatpersoner mot betalning.
En intressant situation uppstår därför när en statlig institution, Post- och telestyrelsen, finansierar framtagandet av en app för just samåkning. Visst, målgruppen är föräldrar till barn i idrottsföreningar, men det handlar i övrigt om samma sak: Privatpersoner kör andra privatpersoner mot mindre betalning. Även finansministern måste se ironin i detta. Det visar också tydligt på gränsdragningsproblematiken. Vad kan då göras?
Skatteverket återkommer som sagt med en slutrapport om delningsekonomin. Det har lanserats olika förslag för att underlätta för delningsekonomin, till exempel det förslag som framförts av Muf och Grön Ungdom och av företagen Baghitch och Flexidrive, som innebär att de första 20 000 intjänade kronorna blir skattefria och ett minskat regelkrångel.
Ett alternativ skulle kunna vara att man spinner vidare på det populära avdragskonceptet med RUT och ROT och utvidgar med ytterligare begrepp, till exempel RÄT, för "rättvist". Frågan kvarstår dock om det är tillräckligt att fokusera på delningsekonomin, eftersom det fortfarande finns en gränsdragningsproblematik när det handlar mer om hjälp eller byte av tjänster än om att tjäna pengar på en marknad och om hur man kan bli av med regelkrånglet.
Jag erkänner att jag dessutom är nyfiken på hur finansministern skulle reagera om byggbranschen eller städbranschen skulle ställa samma krav på likvärdiga villkor som taxibranschen har gjort. Jag har inte hört talas om att så skulle vara fallet, kanske på grund av att det är så vanligt att vi hjälper varandra inom dessa områden i Sverige. Frågan är kanske mer av hypotetisk natur.
Men beroende på hur vi ökar regelverk och lagstiftning som rör professionella utförare på dessa områden, parallellt med att möjligheterna att hjälpa varandra privat eller byta tjänster med varandra blir allt större, kan det vara klokt att åtminstone ha funderat på det. Googlar man på "byteshandel" lär man sig att byteshandel är relativt vanlig i flera andra länder, ofta med egna lokala valutor. Så är det inte i Sverige, även om det finns så kallade bytesringar.
Anledningen till detta sägs vara just våra skatteregler. Om regeringen nu är så positiv till delningsekonomin som man säger - och det betvivlar jag inte - varför tar man då inte alla sorters privata tjänster i beaktande och även ser till de tjänster som byts?