Andreas Norlén (M):
Det är ett faktum att det finns få kvinnliga ledamöter i börsbolagens styrelser. Det är också ett faktum att detta inte är någon tillfällighet. Det finns säkert en mängd faktorer som förklarar detta förhållande, till exempel att män tenderar att välja män inom näringslivet, att det finns gamla nätverk som påverkar.
Det avspeglar också att det finns relativt få kvinnor på toppositioner inom näringslivet, för det är ju från den kretsen av ledande chefer som man ofta rekryterar styrelseledamöter. Det är givetvis inte tillfredsställande, precis som statsrådet framhöll. Det är angeläget att män och kvinnor har lika goda förutsättningar att göra karriär i näringslivet, såväl att nå chefsposter som att få styrelseuppdrag. Innebär det då att kvotering är en god idé?
Det enkla svaret är nej. Allmänt sett finns det skäl att vara tveksam till kvotering som metod, oavsett vilken typ av rekrytering det handlar om, eftersom kvotering innebär en tydlig risk att man inte ser individerna utan enbart betraktar människor som delar av olika kvotgrupper. Även om man lämnar den diskussionen är det lätt att se att kvotering är särskilt olämplig just när det gäller rekrytering till bolagsstyrelser.
Det beror på styrelseuppdragets särskilda förtroendekaraktär och dess koppling till ägandet av företaget. En bolagsstyrelse har i uppgift att, som det heter i aktiebolagslagen, förvalta bolagets angelägenheter, och det är ett mycket vitt mandat. Det handlar om att fatta beslut om vilka åtgärder som helst som inte strider mot aktiebolagslagen eller bolagsordningen.
Det handlar alltså om att utöva all den makt som tillkommer företagets ägare, att tillvarata ägarnas intressen i varje detalj mellan bolagsstämmorna. Då är det, herr talman, av central betydelse att ägarna fritt får välja vilka individer som ska tillvarata deras intressen och utöva deras rätt.
Om jag behöver hjälp att tillvarata mina intressen, om jag behöver en ekonomisk konsult för att få råd om min ekonomi eller en advokat för att få hjälp i en rättegång, är det en självklarhet att jag ska få välja den person som jag har allra störst förtroende för utan statliga pekpinnar. På samma sätt förhåller det sig med dem som äger ett företag och som ska välja vilka som ska sitta i deras styrelser och tillvarata deras intressen. Det måste de få göra efter eget gottfinnande.
Jag delar uppfattningen att det vore bra med fler kvinnliga ledamöter i börsbolagens styrelser. Jag tror att det skulle ha ett antal positiva effekter. Men debatten förs i fel forum.
Det vore att konstruktivt angripa problemen. Jag är själv riksdagsledamot från Östergötland.
Jag har köpt några få aktier i Saab AB, som är Östergötlands största privata företag, och i egenskap av aktieägare skrivit ett öppet brev till styrelseordföranden Marcus Wallenberg och sagt att det är bra att Saab har lite fler kvinnor i sin styrelse jämfört med tidigare men att mer borde göras, att det är en lång väg kvar innan Saab, Östergötlands största företag, har en jämställd styrelse och tillvaratar kvinnors kompetens på bästa sätt.
Det tycker jag är det sätt som jag kan bidra med för att främja att fler kvinnor får ledande positioner i näringslivet. Jag tycker att Patrik Björck kunde följa det exemplet.