Anette Åkesson (M):
Jag vill tacka finansministern för svaret. Vi har under Alliansens år sett att sänkta skatter på arbete bidragit till att det arbetats fler timmar. Naturligtvis ingick det hela i ett paket med andra åtgärder, sådant som stärker utbudet på arbete och även efterfrågan på arbetskraft. Skatteintäkterna ökade varje år bortsett från år 2009 i finanskrisens spår.
Under 2011-2012 var takten inte så hög i och med lågkonjunkturen, men sedan tog det fart igen för att år 2015 - med Alliansens budget - hamna på hela 7 procent. Det gläder mig att även Magdalena Andersson ser det, men det är beklagligt att hon och regeringen nöjer sig med att presentera budgetar som framöver visar på en lägre ökningstakt än vad vi borde kunna prestera.
Men det är klart, när skatterna på arbete höjs, varför ska man då arbeta den där timmen extra när man i värsta fall bara får behålla 30 kronor av varje intjänad hundralapp? Då kan man lika bra vara ledig. Fritid blir relativt sett mer attraktivt. Och att antalet arbetade timmar skulle öka kan väl ingen heller förvänta sig när man får relativt sett bättre betalt för att inte arbeta.
Socialdemokraternas och Miljöpartiets budget är ett problem, vilket bekräftas av att den stöds av Vänsterpartiet. Problemet uppstår inte bara på kort sikt, utan förstärks på längre sikt. Låt oss tänka oss tio år fram i tiden. Då är de stora 40-talistkullarna i 80-årsåldern, en ålder då allt fler blir beroende av hjälp från samhället. Samtidigt börjar vi många 60-talister att gå i pension.
Försörjningsbördan för dem som då arbetar kommer att bli stor. Men om de som är i arbetsför ålder inte ens arbetar eftersom de inte har lyckats ta sig in på arbetsmarknaden - vilket vi nu ser bland många unga och utrikes födda - då blir det riktigt allvarligt. I dag kom det en rapport om att framtida pensionärer inte kommer att få så mycket i pension som tidigare sagts. Speciellt kvinnor drabbas.
Tänk om svenska folket på djupet hade insett sambandet mellan arbetade timmar och pensionerna! Då hade väljarna inte varit nådiga mot den nuvarande regeringen, men den kommer ju att slippa stå direkt till svars när detta märks i den egna plånboken. Och det blir inte bättre av att nutidens politiker lånefinansierar drift och medvetet underskattar framtida kostnader. Det senare kommer vi att prata mer om på fredag.
Vi behöver inte ens se så långt fram som tio år, det räcker med att föreställa sig nästa lågkonjunktur. Att vi nu under högkonjunktur inte fyller de tomma ladorna betyder, i kombination med de utmaningar vi nu står inför på integrationsområdet, att vi i nästa lågkonjunktur inte har något att ta av. Det förstår varje hushåll. Gång på gång pratar regeringen om att man satsar på att öka sysselsättningen och att minska arbetslösheten, men det stannar vid vackra ord.
Det blir kanske som för pensionärerna - ett fåtal får skattesänkningar, men dessa äts upp av höjda avgifter respektive finansieras av andra pensionärer. Alliansen genomförde en rad reformer, en del tuffa, men med tydligt fokus som också gav resultat: arbetslinjen. Det är just ett ökat antal arbetade timmar som ger mer resurser till välfärden. Arbete är också den bästa vägen till integration för nya svenskar.
Vilka är Magdalena Anderssons drivkrafter för mer arbete? Vad lanserar socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister som motsvarighet till Alliansens arbetslinje?