KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Jag tycker ärligt talat att när ett statsråd inte varit närvarande vid en enda debatt under hela sin ministerperiod finns det anledning att reagera. Det gällde inte de stora frågor man hade att diskutera från den tillträdda borgerliga regeringen, utan det var att statsrådet skulle vara närvarande oftare. Det var det jag kommenterade.
Det finns väldigt lite belägg för att det över huvud taget har kommit in något kapital efter det att förmögenhetsskatten avskaffades. Jag har ställt en fråga om detta både till finansministern och till näringsministern, men jag har aldrig fått något svar. Man har helt enkelt väldigt dålig kunskap om detta. Det finns några signaler som tyder på det.
Att kapital skulle vända i Trelleborg har jag aldrig hört talas om, utan det är någonting som ni har skapat när ni har suttit på era interna möten. Men det finns inget belägg för det. Jag ska fortsätta med detta att man inte utvecklar det som finns, nämligen företagen, och få dem att växa. Det finns ett annat stort problem på många håll i landet. Det är det man kallar för generationsväxlingen.
Det är inte så att en ny generation ska ta över, utan det finns helt enkelt inga som vill ta över företagen. Företagare blir äldre och äldre och söker med ljus och lykta efter någon som vill ta över företagen. Där finns det väl anledning att fråga sig: Vilka insatser konkret vill man göra där?
Det här håller på att utvecklas till att företag måste läggas ned i ganska goda företagsbygder därför att man inte orkar driva företagen vidare och inte hittar någon som vill ta över. Framför allt finns det inget sätt att få lån till den typen av företagsaffärer.
Börje Vestlund (S):
Vi kan ha olika uppfattningar om hur vi ska finansiera olika typer av statliga insatser för att skapa riskkapital. Vi har föreslagit 5 miljarder från Vattenfall. Det intressanta är att regeringssidan inte har några idéer alls. Man hänvisar till något som eventuellt ska komma i framtiden när man har sett över allting.
Vi har lagt fram vårt förslag. Även ni måste väl se till att pengar tillförs på något sätt? Jag vill nämna det eftersom man har nämnt Vattenfallsmiljarderna ett antal gånger, men det var inte därför jag begärde replik. Min ena fråga är densamma som den jag ställde till Hans Rothenberg.
Det är bra att man startar nya företag, men om man tittar på hur många företag som startar och hur många som läggs ned är nettot inte särskilt stort. Det är det stora problemet för Sverige. Jag har hittills inte hört något från majoriteten om hur vi ska få små företag att bli medelstora och medelstora företag att bli stora.
Att någon startar ett företag och bedriver verksamhet i ett soloföretag bidrar ju knappast till att det blir fler anställda. Vi pratar om att det är i de små och medelstora företagen som sysselsättningen kommer att finnas i framtiden. Min andra fråga gäller tjänstesektorn. Nu duttar ni med en sak till, nämligen restaurangmomsen. Jag ska villigt erkänna att vi hade med den i våra förslag också.
Det är lite ROT här, lite RUT där, lite restaurangmoms här och en avreglerad marknad där. När ska man ta ett helhetsgrepp över hela tjänstesektorn så att det blir någorlunda lika villkor?
Börje Vestlund (S):
Jag är glad, men jag tycker att debatten ibland blir lite enfaldig. Vi pratar om nya företagare, men vi pratar väldigt sällan om hur vi ska få de företag som finns att växa. En del vill vara soloföretagare, och det ska vi ha respekt för. Många företag har möjlighet att växa, men då saknas det ofta kapital.
Som Liselott Hagberg sade kanske man inte kan få tag i rätt kompetens. Där kan man göra en lång rad insatser. Där saknar jag en pusselbit i det som regeringen säger. Jag tycker att vi har en bättre politik på det området. Jag frågade om tjänstesektorn. Där menar jag att det duttas lite här och lite där. Det tas inget helhetsgrepp.
Vad kan man göra för att lyfta hela tjänstesektorn så att den blir lite bättre? Det hjälper inte att man får lite mer av det ena eller andra. Vi kan vara kritiska till en del av åtgärderna och vi kan vara positiva till dem. Jag vill inte säga att allt har varit fel. Det jag efterlyser är ett helhetsgrepp över hela tjänstesektorn.
Den debatten har vi inte fört i den här kammaren över huvud taget, och knappast i den offentliga debatten heller. Precis som det behövs en sammanhållen industripolitik behövs det nu, när vi får en allt större tjänstesektor, att man håller samman politiken i tjänsteföretagen.
Börje Vestlund (S):
Jag har tre frågor till Erik A Eriksson - även jag höll på att glömma efternamnet. Också Erik A Eriksson för diskussionen om fler företag.
Jag tror att vi står bakom den men jag vill till Erik A Eriksson ställa följande fråga: Vad gör man för att utveckla så att företag som redan finns kan växa? Det riktigt stora problemet när det gäller svensk tillväxt är att företag startar men inte växer.
Vidare skulle jag vilja ställa följande konkreta fråga: När tänker regeringen börja arbeta med de två områden som är de riktigt stora och där regler kostar riktigt mycket för företagen? Jag tänker då på Justitie- och Finansdepartementens områden. Jag tycker att frågan kommer allt närmare.
För att ta ett exempel från ordförandeskapet kan jag säga att jordbruksministern och naturligtvis också näringsministern tog upp frågan om regelkrånglet i sina råd. Det gjorde inte justitieministern och finansministern, så jag undrar när man tänker ställa krav i det avseendet i regeringen.
Min sista fråga handlar om tryggheten för företagare: Varför behövdes det val, och varför behövde man inte vara i majoritet för att kunna få samma trygghet för företagare? Det skulle ju vara sju dagars karenstid före valet. Tydligen gick det efter valet bra med en dags karenstid. Vad var det som skedde?
Börje Vestlund (S):
Den här majoriteten skulle ju göra om hela utbildningssystemet. Vi hade inte minst en ganska bra arbetsmarknadsutbildning för att just klara av detta när det gäller toppar. Nu ska man i stället stoppa in detta i ett skolsystem, vilket gör att det kanske tar ännu längre tid. Ibland säger utbildningsministern att det kommer att ta 20 år att få en förändring. Hur många företag ska försvinna under dessa 20 år?
Jag tror inte att det tar riktigt så lång tid, men det går alltid att fundera över sådana uttalanden. Jag är fortfarande nyfiken på när man tänker sätta i gång med regelförenklingar på Justitiedepartementet och Finansdepartementet. Det gäller också den lilla frågan vad som fick regeringen eller rättare sagt Alliansen att ändra sig när det gällde frågan om tryggheten för företagare.
Det gick nämligen väldigt bra när man började riva i detta i socialförsäkringsutskottet. Jag skulle vilja veta vad det var som hände.
Börje Vestlund (S):
Per Åsling var den enda borgerliga företrädaren som nämnde att företag skulle växa. Det har mest talats om att det ska bli fler företag men inte att företagen ska växa, och det tackar jag särskilt för. Jag kan ställa samma fråga som jag ställt till de flesta andra här. På vilket sätt ska företagen kunna växa? Vad är det regeringen vill sätta in för att företagen ska växa?
Det andra är det som varit med i princip hela eftermiddagen som vi har diskuterat näringslivsfrågorna. Det gäller kapitalmarknaden. Förutom de 2 miljarderna till inlandsinnovation, vad är det man vill göra där? Det verkar som att man vill göra någonting, men det är inte så preciserat vad det är man vill göra och vilka åtgärder man har tänkt sig.
Vi kunde konstatera redan när den Folkessonska utredningen lades fram för nästan tre år sedan att det var en stor kritik. Det har också kommit rapporter från Riksrevisionen där man kan konstatera att de statliga insatserna är väldigt fragmentiserade.
Detta kompletteras dessutom med att det finns en del regionala insatser som inte gör bilden särskilt mycket enklare för de företag som behöver kapital. Därför är min fråga i sammanhanget: Vad är det konkret man vill göra på området? Vill man centralisera mer, eller vad är det man vill göra?
Det andra är: På vilket sätt ska man få den privata marknaden att kunna gå in i sammanhanget? De är de frågor jag har just nu.
Börje Vestlund (S):
Det är klart att jag kommer att ställa frågorna till näringsministern. Men vi sitter väl här allihop eftersom vi har en idé om hur vi vill förändra samhället och göra det bättre. I vårt fall som sysslar med näringspolitik handlar det om hur vi vill se ett bättre näringslivsklimat i vårt land. Det är intressant. Jag är lite förvånad att Per Åsling inte svarade på det.
Den andra fråga jag vill ta upp i denna replikomgång är sårbarheten när det gäller energimarknaden. Då måste ändå frågan ställas: På vilket sätt blir vårt system mindre sårbart genom att man öppnar en gemensam energimarknad med hela Europa?
På vilket sätt blir vi mindre sårbara, och på vilket sätt kan vi lösa framför allt den energiintensiva industrins problem? Det gäller egentligen situationen för alla företag och även hushållen, och det handlar om prisnivån. Elpriset blir ju en större och större fråga.
Nästan för varje år som har gått under de år jag har suttit i den här riksdagen - jag tror att vi har suttit lika länge, Per Åsling och jag - har frågan vuxit i intensitet.
Börje Vestlund (S):
Svenska folket sitter hemma och är oroat över sina elräkningar. Trots att jag har en ganska bra inkomst är jag lite oroad. Jag vet att min elräkning kommer att dimpa ned vilken dag som helst. Den del av svenska folket som inte har råd med de här investeringarna, precis som ett par kolleger från Socialdemokraterna har redovisat, har det ännu mer besvärligt.
Och då kommer man upp i debatten i sista stund och säger att hade Socialdemokraterna bara tyckt att man kunde få bygga ut kärnkraften hade vi klarat av prissituationen. I dagens Sverige, år 2011, hade vi klarat priserna. Hade man bara fått göra detta hade vi haft ett lägre pris på energin.
Detta är ett stort hyckleri och ingenting annat.
Även de har höga elräkningar. Och här säger ni: Om vi bara får bygga kärnkraft som kan stå klar om kanske 15-20 eller 25 år löser vi situationen år 2011. Jag tycker att detta är ett lågvattenmärke i en debatt som ska handla om just hur vi löser situationen i dag och inte i morgon.
Det är självklart att politiken måste kunna gripa in även på kort sikt. Det är jätteviktigt, där delar jag statsrådets uppfattning, att man måste ha en politik som håller på lång sikt. Men när sådana här saker inträffar måste vi lite grann rusa ut och hitta lösningar för dagen och för stunden.
Vi kan inte bara sitta här och säga att vi har ett program och det kanske är klart om några eller flera år. Vi har fört andra debatter på samma sätt. Ibland är politiska frågor komplexa. Det är inte minst energipolitiken. Därför är det vi måste göra nu faktiskt att sätta oss ned och hitta vad vi kan göra på kort sikt för att lösa de här problemen och vad vi kan göra på lång sikt.
Att säga att bara vi får bygga ut kärnkraften löser vi situationen vintern 2011 i Sverige är inget annat än hyckleri.
Börje Vestlund (S):
Valrörelsen är över nu, Hillevi Engström. Ni har vunnit. Det är er politik som ska granskas, inte de förslag vi har lagt fram. Därför måste frågan ställas igen: Hur många jobb har gått till arbetslösa ungdomar genom att ni har använt 10 miljarder av skattepengarna till detta ändamål?
Jag tycker att det är rimligt att få ett svar på den frågan. Det är nog väldigt många andra som också initierar frågan och som kanske tycker att vi ska använda skattepengarna till annat. Ordföranden i regeringens finanspolitiska råd har uttryckt att det är osäkert om det över huvud taget går att utläsa något resultat av detta. Det är intressant. Tyvärr kom det efter valet.
Vi är tillbaka i det tal som jag känner igen från alla debatter om ungdomsarbetslösheten: Ja, men det är ju inte så allvarligt med ungdomsarbetslösheten. Jag tror att statsministern vid något tillfälle uttryckt att ungdomsarbetslösheten är en synvilla. Det är kanske inte det smartaste som statsministern sagt.
När man vann valet 2006 var man väldigt bestämd med att man skulle ändra statistiken. Nu är statistiken ändrad, och den visar sig inte vara till denna regerings fördel. Då talar man om en synvilla. Det är klart att jag är överens med arbetsmarknadsministern om att vi ska titta på dem som verkligen vill söka och ha jobb i dag.
Så långt kan vi vara överens, men det går inte att bortförklara att ungdomsarbetslösheten är ett stort misslyckande. Fortfarande återstår de grundläggande frågorna: Vilka åtgärder vill man vidta? Och vad kommer lärlingsanställningsformen att ge - hur många arbetstillfällen kommer den att ge? Det finns många frågor att ställa om detta under den här mandatperioden.
Börje Vestlund (S):
Det var ju inte det som var problemet i det här sammanhanget. Det är inte så att vanliga föreningsproblem är det som är orsaken här. Det var ju inte så att alla var medlemmar. Det är några som står utanför men ändå berörs av köpstämman.
Bör det inte vara så att det finns ett regelverk som gör att de inte råkar illa ut i det här sammanhanget. Det är ju det som är svårigheten, att det här inte gäller alla. Det är inte vanliga föreningsrättsliga principer som ska gälla i de här sammanhangen utan det måste finnas ytterligare skyddsnät.
Jag tycker att det viktigaste man kan göra i det här sammanhanget är att jämföra med fastighetsmäklare. De har en historia som är ganska lik den som ombildningskonsulterna har nu. Ombildningskonsulterna är ungefär där fastighetsmäklarna var på 70-talet. Man hade ett ganska dåligt rykte. Man dolde fel. Man företrädde bara köparen.
Man brydde sig inte om att ta hänsyn till säljarens intressen. Vi borde kunna utforma ett ganska tydligt regelverk efter det. Sedan tycker jag faktiskt att det är ganska konstigt med ofta återkommande stämmor. Har man haft en juridisk process, som faktiskt en stämma är, kan det inte vara så. I det sammanhanget måste jag säga att justitieministern bara är ideologisk.
Det finns knappast några sakliga eller praktiska skäl för att redan månaden efter en köpstämma ha en ny köpstämma. Då handlar det om någonting helt annat. Då handlar det om ideologi till varje pris. Jag har försökt och ville att den här debatten inte skulle handla om ideologi, men i det här fallet driver justitieministern det till en ideologisk debatt.
Börje Vestlund (S):
Jag ber att få tacka för svaret. Välkommen till kammaren, Maud Olofsson, ska jag kanske också säga. Allt jag har i mina tre interpellationer i dag handlar om vad jag sade ungefär när vi hade vår budgetdebatt. Men som vanligt brukar inte statsrådet vara närvarande när vi har ärendedebatter. Då får man ta hit statsrådet i något annat sammanhang. Nu blev det interpellationsdebatter. Det blev lite sent.
Vi borde ha haft den här debatten tidigare. Jag är naturligtvis inte nöjd med svaret. När jag var 14 år hade jag mitt första sommarjobb. Jag städade trappor. Jag fick lära mig att städa trappor av en dam som jag upplevde som väldigt gammal och respektingivande. Jag skulle väl tippa på att hon var ungefär i samma ålder som Maud Olofsson och jag är i dag, men när jag var 14 år tyckte jag att det var väldigt gammalt. Nåväl!
Hon lärde mig en viktig sak: När man städar måste man städa i hörnen och torka av listerna. Hon hade en kollega som hon kallade "slabbedaskstäderskan". Den städerskan gjorde nämligen inte detta, enligt min läromästare i trappstädning. Jag måste säga att Maud Olofssons redovisning över hur man vill ha en sammanhållen tjänstesektor blir lite grann som slabbedask.
Det är lite duttande här och lite duttande där. Det är ingenting som håller ihop. Det är klart att man skulle kunna säga att det är bra att man har ett RUT-avdrag för hemtjänstsektorn. Så kan man naturligtvis se på det. Men vad gör det för skillnad för till exempel kemtvättarna, som inte alls kan utnyttja de möjligheterna?
Man säger att man vill sänka restaurangmomsen. Men var det detta som var det viktiga för restaurangbranschen? Vad gäller hela den företagsbaserade tjänstesektorn har man inte ett enda konkret förslag på hur man ska göra detta.
Jag håller med statsrådet om att de tjänsteproducerande företagen och de varuproducerande företagen i många fall hänger ihop. Men att påstå att det blir ett stuprörstänkande för att man vill se tjänstesektorn som en viktig del av näringslivet och den varuproducerande sektorn som en viktig del av näringslivet tror jag är att gå för långt.
Jag tror inte att tjänsteföretagen och deras organisationer skulle hålla med om den beskrivningen. Tvärtom! Vi har ägnat oss åt någon form av industripolitik under årtionden i Sverige. Det har gynnat Sverige väl i många sammanhang.
Visst har man gjort djupdykningar där med som man kanske har ångrat efteråt. Men i allt väsentligt har en genomtänkt industripolitik gynnat Sverige väl. Jag kan kritisera att man har dragit bort branschprogrammen i industrin. Men ändå finns väl någonting kvar som påminner om detta. Varför ska då inte tjänstesektorn få motsvarande sak?
Då tänker jag inte bara på det som Maud Olofsson räknade upp, utan det handlar om forskning och utbildning. Matlandet Sverige brukar jag ta som exempel. Varför har man inte kopplat samman Matlandet Sverige med utbildning och forskning? Det skulle verkligen behövas i det sammanhanget. Min fråga till Maud Olofsson är därför: Varför ska tjänstesektorn hanteras på ett sätt och industrisektorn på ett annat?
Det är faktiskt det man gör i detta sammanhang.
Börje Vestlund (S):
Låt mig först kommentera detta med restaurangmomsen. Omkring 1990, då den stora skatteöverenskommelsen började gälla, började jag jobba som ombudsman i Hotell- och Restaurangfacket. Då fanns det ungefär 60 000 personer sysselsatta inom hotell- och restaurangbranschen.
I dag är den senaste siffran jag såg 160 000. Denna utveckling har skett under hela den tid då momsen har varit så hög. Då kan man fråga sig: Är det momsen som är det absolut största problemet för den branschen? Med ganska många års facit i handen måste jag säga att jag inte är helt säker på det. Vad vill då Socialdemokraterna? Låt mig ta ett exempel.
Vi har en av Europas mest generösa lagar när det gäller butiksöppethållande. Det är nog ingen som vill avskaffa den. Jag tror att de flesta är överens om att den är väldigt bra.
Men då måste man också anpassa både offentliga och privata tjänster till att man har en sådan ordning i Sverige, alltså att människor jobbar sent på kvällarna. Då måste man anpassa till exempel barnomsorgen. Det är en väldigt konkret sak i det här sammanhanget som är en nödvändighet för att man ska kunna gynna just tjänstesektorn. Men det finns flera saker.
I min interpellation har jag pekat på en rad saker: Det kan vara till exempel utbildning. Johan J. Nu måste jag titta efter namnet. Johan Johansson var uppe och talade om hur viktigt det är med utbildning. Utbildning är jätteviktigt, men den måste fortsätta hela tiden. Jag pekade på ett projekt som jag gillar, nämligen Matlandet Sverige.
Varför har man inte kopplat samman till exempel utbildning och forskning med ett så bra projekt? Man skulle kunna utveckla det ytterligare: Var ska de nya mejeristerna komma från? De nya som ska arbeta med den här maten, var ska de komma från? I dag finns det ju inga utbildningar för just dessa grupper. Detta är bara ett exempel.
Det kan också gälla skattefrågor, och det gäller också främjandefrågor, alltså hur man ska kunna starta och driva sina företag och få dem att växa inom tjänstesektorn. Det är ju i första hand en småföretagssektor. När nu industrierna kan sysselsätta färre och färre, hur kan man då få tjänsteföretagen att växa och kanske bli stora företag och inte bara medelstora?
Det kan också vara mer triviala saker som att till exempel anpassa regelverket på kommunal nivå när det gäller tillståndsgivning med mera. Det är också en viktig fråga. Låt mig ta ett exempel på ett område där regeringen gör sitt bästa för att krångla till det.
Man har lagt fram ett helt batteri med olika regler som krånglar till det för den här kommunens basindustri, nämligen finanssektorn. Där lägger man nästan varje vecka fram nya förslag som krånglar till det för den sektorn.
Börje Vestlund (S):
Det sista instämmer jag väldigt gärna i. Det är precis det som jag har skrivit i interpellationen. Vi måste se hela tjänstesektorn. Det är det som är så motsägelsefullt i Maud Olofssons politik, där man just duttar lite här och lite där. För hela tjänstesektorn vill man inte göra någonting.
Vi tror på en kunskapsbaserad ekonomi som just bygger på att man ska ha en kvalificerad tjänstesektor som kan utvecklas, men också på en värdeburen tillväxt som gör att den icke-kvalificerade tjänstesektorn, den som inte kräver så mycket utbildning och kompetens, ska kunna finnas med så att vi kan utveckla hela tjänstesektorn.
Sedan vänder jag mig kraftigt emot att man säger att industrin inte kommer att spela samma roll längre. Det är klart att industrin under lång tid kommer att spela en jättestor roll i Sverige. Däremot kommer det inte att vara lika många sysselsatta inom den. Det kommer inte att vara så att man kommer att lösa sysselsättningsproblemen med industrin. Då måste man förlita sig på tjänstesektorn.
Det är på tjänstesektorn vi måste lägga ned lite extra tid. Det som är viktigt här är just att man ser helheten och inte en del av tjänstesektorn här och en del där, och sedan gör man ingenting för helheten. Jag är ganska säker på att bakslagen kommer när man märker att någonting har kommit i kläm. Det är därför jag tror att det är så viktigt att diskutera helheten.
Slutligen, fru talman, skulle jag också vilja säga att allt inte hjälps med skattesänkningar. Ändå sade jag faktiskt i mitt anförande tidigare att en del i detta är att diskutera skattesänkningar. Men det hjälper inte med bara skattesänkningar. Fler åtgärder måste till, och jag försökte peka på det med den här interpellationen.
Börje Vestlund (S):
Jag hade verkligen inte tänkt gå upp i den här debatten, men jag känner mig illa tvungen att göra det just med tanke på vad som står i Svenska Dagbladets näringslivsdel i dag. Jag tycker att det är aningen på gränsen.
Man ska inte använda för många stora ord i talarstolen, men nog måste det väl vara väldigt konstigt om man ger ett uppdrag till ett företag som ska genomlysa detta med rörliga ersättningar för statens bolag och sedan svarar inte vissa.
Man konstaterar dessutom att det finns rörliga ersättningar i Vattenfall, och så konstaterar man även att det i stort sett fungerar bra. Det må vara att man har gjort en slarvig upphandling eller att det är ett oseriöst företag som inte har tagit sin uppgift på allvar, men när dessutom Näringsdepartementet försvarar den här rapporten tycker jag det är någonting som inte stämmer.
Då måste man fråga sig: Borde inte det här göras om? Det är den ena frågeställningen i det här sammanhanget - hur man kan anlita ett företag som uppenbarligen inte gör vad de ska göra. Det andra man ska fråga sig gäller själva huvudfrågan. Vad menade regeringen egentligen med att man ville ta bort bonusar? Jag delar Sven-Erik Österbergs uppfattning.
Är det inte helägda statliga företag har det kanske en begränsad betydelse. Vad menade regeringen när man gick ut och sade: Vi ska gå före och visa vägen. Vi gör vad vi kan i våra statliga företag. Vi gillar inte bonusar i Sverige.
Varje bolag får avgöra detta själva, men vi vill visa åt vilket håll vi ska gå - och ändå har man fortfarande kvar bonusar. Vad betydde det att man ville förändra ägarstyrningen och ha en tydligare styrning av de svenska statliga företagen när man inte ens fick igenom en sådan enkel åtgärd som nej till rörliga ersättningar?
Maud Olofsson gick ut med det, och hon var tydlig på den punkten. Vi socialdemokrater applåderade men var nog mest skeptiska till detta populistiska utspel. Med facit i hand visade det sig också vara ett populistiskt utspel.
Att man dessutom har ett omdömeslöst företag som gör utvärderingen gör inte saken bättre. Detta är inte bra, finansmarknadsministern.