Lars Gustafsson (KD):
När man sitter på sin kammare och skriver ett anförande inför en debatt om ett enigt betänkande undrar man ibland vad man ska skriva. När man sedan sitter och lyssnar på debatten här märker man att det inte är så mycket av själva betänkandet som diskuteras. Det kommer i skymundan. Det handlar mer om polemik. Själva sakfrågan handlar om något som är centralt i Försäkringskassans arbete och även i Arbetsförmedlingens arbete.
Det är då några frågor som man måste ställa sig: Vad är arbetsförmåga? Vem har arbetsförmåga? Vilka verktyg och definitioner ska användas för att bedöma arbetsförmåga? Och sist men inte minst: Vem ska avgöra det?
Jag har med hjälp av riksdagens hemsida gjort en genomgång av oppositionens motioner under de gångna åren, och jag kunde inte finna en enda definition av vad arbetsförmåga är. Det enda som framkommer som ett rent mantra är att det ska göras en individuell bedömning.
De undviker sorgfälligt att beröra det som är en central del i Försäkringskassans och Arbetsförmedlingens arbete, nämligen arbetsförmågan. De talar bara om individuell bedömning. Vad är en individuell bedömning? Är det att var och en ska få sina egna regler, en bedömning av sig själv och sedan få som man vill? Det är också en individuell bedömning.
Jag tolkar en individuell bedömning som att man ska se individens förutsättningar utifrån en arbetsförmågebedömnig. Nu vill man utvärdera ett nytt instrument som tagits fram av Försäkringskassan i samverkan med Arbetsförmedlingen och andra. När ett nytt försök till gemensam definition äntligen tas fram ska det stoppas, för det är ju det som utskottsinitiativet handlar om. Det handlar inte alls om en utvärdering - det är bara tal.
Som Försäkringskassan tydligt betonade vid utfrågningen är detta bara en liten del i paletten av olika åtgärder och instrument som ingår i rehabiliteringsprocessen för att definiera en människas arbetsförmåga. Argumenten från oppositionen är att detta nya inslag skulle omintetgöra - ja, just det - en individuell bedömning.
När man själv inte vill eller kan berätta vad som är rätt arbetsförmågebedömning väljer man att obstruera nya försök att finna en samsyn mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen under täckmantel av utskottsinitiativ. Vi fick ett brev från ledningen för Inspektionen för socialförsäkringen där de påtalade att de inte hade riktat någon stark kritik, som det enligt hörsägen hade hävdats i debatten.
De såg i sin kritik ingen obstruktion att gå vidare med försöket. Försäkringskassan kommer nu att utvidga försöket med att testa detta nya instrument till att omfatta hela 1 200 personer av landets 9 miljoner invånare. Om detta leder till prejudicerande standard kan var och en tolka som man vill, men syftet är att uppnå förbättringar i bedömningarna av arbetsförmåga.
I maj nästa år kommer en riktig utvärdering av myndigheten att redovisas. Hela processen är bara prematur. Om man kommer fram till att detta bör utvärderas djupare har utskottet alla möjligheter att ta upp det när vi kan se det i lite större omfattning. Herr talman! Jag måste invända mot herr Enerots framställande av sig själv som sanningsbärare.
Det är lite magstarkt att tala om att man egentligen vill riva upp sjukförsäkringen, som egentligen är syftet med initiativet. I replikskiftet talade Eneroth nyligen om att om inte regeringen kommer fram till rätt uppfattning i utvärderingen som innebär att stoppa försöken kommer han att se till att man gör det nästa riksdagsår. Det är innebörden. Det börjar bli besvärande när ett utskottsinstrument som initiativ återkommande används i polemiskt syfte.
Trovärdigheten minskar när politiken blir ett spel för gallerierna men inte för saken framåt. Kristdemokraterna har inte några invändningar mot utvärdering av regler, lagar och olika praxis. Men vi har valt att inte vara polemiskt obstruktiva. Jag anser att betänkandet har en retorisk funktion som tyvärr inte kommer att bidra på något konstruktivt sakligt sätt.