Gustav Fridolin (MP):
För det första ska elever som har rätt till modersmålsundervisning inte bara erbjudas det utan också ha den praktiska möjligheten att få det. Det är där det brister i dag, både när man inte kan hitta lärare hos huvudmännen och i den praktiska planeringen när timmarna förläggs. Det är en uppgift för staten och för huvudmännen. För det andra finns det alla skäl att titta vidare på hur det här kan synkas med timplanen.
I dag finns inte den typ av ämnen som inte alla elever läser i timplanen, men eftersom det här är en fråga som blir stor för schemaläggningen för de elever som är berörda finns det goda skäl att reglera undervisningstiden i timplanen. Det kommer vi att titta vidare på, men vi har inte det förslaget remitterat i dag.
Daniel Riazat ställer frågan om huvudmannaskapet för skolan utifrån den stora i det här fallet flyktingkris som Sverige var i när så många - 70 000 barn, motsvarande en mindre svensk årskull - kom till svensk skola under ett år. Mitt parti röstade ju emot kommunaliseringen en gång i tiden. Daniel Riazats parti röstade för.
Ingen av oss två kan lastas för de besluten; vi var inte särskilt gamla då. Och ja, regeringen är definitivt för ett större statligt ansvar för finansieringen av skolan. Men med det sagt: Hur Sverige klarade att ta emot de barn som kom till Sverige under hösten 2015 ser jag inte som ett argument i huvudmannaskapsdebatten.
Jag är mycket imponerad av den flexibilitet som det svenska skolsystemet visade när så många kom. Hade jag i början av det läsåret försökt berätta för en myndighet att den skulle organisera en ökning av sin verksamhet till 70 000 individer, en ökning som motsvarar en extra årskurs på ett år, hade nog ingen sagt att det var möjligt.
Men kommunerna, rektorer och lärare gjorde det möjligt, och den flexibiliteten i skolsystemet får vi inte tappa när vi tar ett större statligt ansvar. Här finns faktiskt en styrka i det svenska skolsystemet som vi också ska se, så att vi sparar rätt saker till framtiden.
Den utvärdering vi nu har gjort av hur svenska staten hanterade flyktingsituationen 2015 visar ju inte på att alla statliga myndigheter uppvisade den flexibilitet som Sveriges kommuner gjorde. När det gäller frågan om högskoleutbildning har vi öppnat ett snabbspår för lärare och andra vuxna som har jobbat i skolan och skulle kunna bli lärare också i svensk mening, alltså behöriga svenska lärare. Det är ett av de snabbspår som fungerar väldigt väl.
Det är starkt utbyggt, det finns stort intresse och de första kullarna börjar nu komma ut ur universitet och högskolor. Det är människor som verkligen kommer att bidra i den svenska skolan med den ämneskompetens de har men många gånger också som modersmålslärare eftersom de såklart behärskar modersmålet och kanske till och med har varit lärare i modersmålet i sina gamla hemländer. Det snabbspåret är alltså up and running. Det fungerar väl.
Den flaskhals vi har är kapaciteten ute på lärosätena, och den jobbar vi med att bygga ut. Att titta på vidare möjligheter till högskoleutbildning för den som inte har lärarbakgrund eller den som börjat jobba som modersmålslärare i skolan ligger i utredningsdirektiven för Björn Åstrand. Han ska titta på hur vi får fler behöriga modersmålslärare, och då måste han titta på hur utbildningssituationen ser ut.