KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
Detta är en viktig interpellation med ett brett område, som vi hör på debatten. Det är både, och inte minst, fråga om Säkerhetspolisens bedömning av de individer som befinner sig i Sverige - vi kommer att tala om det - och om den bredare hotbilden och en lång rad frågor som Pål Jonson lyfter upp i debatten. Jag börjar ändå med Anstrells fråga.
Hon frågade mig om jag anser att Sverige har gjort allt som krävs för att hantera den säkerhetsproblematik som kommer av att en del av de personer som vi skulle vilja utvisa från Sverige har verkställighetshinder. Domstolar har bestämt att de inte får utvisas ur Sverige under rådande omständigheter. Mitt enkla svar på den frågan är nej. Vi har haft en utredning som har tittat på frågan om hela lagstiftningen.
Den har lämnat ett betänkande som innehåller väldigt många delar. Man föreslår att lagen om särskild utlänningskontroll ersätts av en ny lagstiftning - lagen om särskild kontroll av vissa utlänningar. Kraven att bli utvisad enligt den nya lagen föreslås bli lägre, det vill säga att det ska bli enklare att utvisa människor.
Tiden som en utlänning får hållas i förvar ändras, bland annat genom att tidsgränserna för verkställighetsförvar förlängs avsevärt och att möjligheten till förlängning utvidgas jämfört med dagens regelverk. Utredningen pekar också på att möjligheten att använda hemliga tvångsmedel ska utvidgas för den här gruppen personer så att den omfattar fler och att Säkerhetspolisen ska få möjlighet att använda hemliga tvångsmedel vid fler utvisningar.
Anmälningsskyldigheten kommer enligt den nya lagen att bli mer ingripande. I beslutet ingår också till exempel att en utlänning i fortsättningen ska kunna förbjudas att lämna ett bestämt vistelseområde, som det heter i förslaget. Straffen ska skärpas för bland annat brott mot anmälningsplikten.
I betänkandet föreslår man att de aktuella brotten är av den art att påföljden i normalfallet ska vara fängelse och inte böter. Det är alltså en lång rad förslag som nu bereds. Mitt besked är att vi jobbar med det här med fullt tryck men att den här lagstiftningen bör beslutas om samtidigt som den nya terroristbrottslagen eftersom den nya lagstiftningen hänger ihop med terroristbrottslagen och bygger på den.
Därför behöver de här två lagrådsremisserna samordnas. Men vi jobbar med full kraft med att lagrådsremisserna ska kunna läggas så att vi ska kunna komma vidare i lagstiftningsarbetet.
Cyberområdet är ett speciellt område där vi nu bara inom ramen för cybersäkerhetscentret har lagt uppemot 440 miljoner kronor i en uppbyggnadsfas för centret till de berörda myndigheterna, om jag kommer ihåg rätt. Det är i alla fall över 400 miljoner kronor.
Och då är det bara till centret och inte till det säkerhetsskyddsarbete som vi nu förstärker väldigt kraftfullt med flera hundra miljoner kronor så att myndigheter också ska jobba med tillsynsfrågor kopplat till säkerhetsskydd. Det är alltså en enorm utbyggnadsfas som sker på området, men mer kommer att behöva göras. Jag får återkomma till de sista frågorna, som jag inte hann med.
Mikael Damberg (S):
Det är viktigt att påpeka att Sverige under de senaste åren har investerat kraftigt i höjd förmåga att hantera terrorhot mot Sverige i form av resurser till både Säkerhetspolisen och den öppna polisen.
Detta betyder också, när det gäller polisens stora tillväxt, att polisen inte bara har utbildat sig i hur man ingriper mot aktivt pågående dödligt våld och har utrustat sig på ett helt annat sätt, utan det handlar även om hur man taktiskt agerar i samband med dessa situationer och om hur man genom att ha löst utrustningsfrågor kan hantera flera pågående händelser samtidigt, vilket man inte kunde göra på samma sätt tidigare.
Jag kan - handen på hjärtat - säga att vi i Sverige i dag har bättre förmåga att hantera terrorangrepp mot Sverige än vad vi hade för några år sedan. Det betyder dock inte att vi kan slå oss till ro eller att vi säger att vi inte har utvecklingsområden, utan vi måste fortsätta att utveckla detta. Hotbilden mot Sverige är fortsatt förhöjd, och vi måste fortsätta att utveckla dessa förmågor. Mycket är kopplat till den digitala utvecklingen.
Vi ser att väldigt många av de aktörer som pekas ut som de största potentiella hoten mot Sverige är ensamagerande aktörer som ofta har radikaliserats i olika forum på nätet, i Sverige men kanske med kopplingar till internationella miljöer i Ryssland, i andra europeiska länder eller i USA, egentligen oavsett extremistmiljö. Detta är en teknisk resa som underrättelsetjänsterna måste utveckla ytterligare.
Det handlar dock också om vårt internationella samarbete - ofta är dessa miljöer inte enbart svenska utan har också internationella kopplingar. Detta är ett arbete som pågår. Mycket kommer att ske i Sverige, men mycket kommer också att ske inom ramen för det europeiska samarbetet. Vi har en väldigt stark utveckling när det gäller Europas arbete mot terrorism och radikalisering, och denna måste fortgå.
Mikael Damberg (S):
Jag har stor respekt för att Thomas Morell både har kunskap om och har arbetat med de här frågorna under lång tid. Om man tittar på de här frågorna i ett lite historiskt perspektiv blir frågan: Vilken tid i historien har vi gjort mer på lagstiftningsområdet? Det gäller på Europanivå och på nationell nivå. Det gäller polissatsningar, diskussionen om bommar, klampning, dubbdäck och kör- och vilotider.
Det gäller det nya mobilitetspaketet, där Sverige var en av de drivande för att tvinga fram nya EU-regler på området. Jag menar att detta är ett prio-område för Sverige. Vi har gått från en situation där det var både vilda västern och också ganska oreglerat. Vi har steg för steg gått mot att reglera verksamheten och att skapa ordning och reda.
Det är bra för de anställda som kör sina lastbilar, för trafiksäkerheten och för kopplingen till sjysta konkurrensvillkor mellan olika bolag. Vi har utflaggat stora delar av svensk transportnäring därför att vi inte har haft koll på hur regelverket ska följas i Sverige eller har haft ett för svagt regelverk i Sverige. Det försöker vi i regeringen steg för steg ändra. Vi har valt en ny kurs för politiken.
Det går, som Thomas Morell säger, inte jättesnabbt att göra alla de ändringarna. Det finns väldigt många initiativ som vi jobbar med parallellt. När det gäller Polismyndigheten är det helt korrekt att den upptäcker många brister. Thomas Morell brukar ta exempel på vad man ser i trafiken. Låt mig ta senaste exemplet från den senaste trafikveckan i februari som polisen hade där man kontrollerade yrkestrafiken. Det var närmare 1 300 lastbilar som kontrollerades.
Då kontrollerades fordonens skick, förarnas kör- och vilotider, hastighet och cabotage. Polisen upptäckte brister vid närmare 400 kontroller. Av 1 300 lastbilar såg man brister i 400. Det är en väldigt stor andel. Det betyder att vi fortsatt har ett problem med att människor inte följer regler. De insatser som vi har gjort för att beivra brotten har inte varit tillräckliga.
Polisen gör sådana veckovisa satsningar flera gånger om året. Om de upptäcker detta under en vecka kan man förstå att om de skulle göra det oftare så skulle de upptäcka ännu mer. Det måste vara ambitionen med en växande polisorganisation.
Mikael Damberg (S):
Vi är bara i början av både utbyggnaden av polisen och vårt arbete för ordning och reda på vägarna. Jag är helt övertygad om att både jag och Thomas Morell och Tomas Eneroth och Thomas Morell kommer att ha fortsatta debatter och diskussioner om de här frågorna. De är viktiga. Nästa stora steg handlar om den utredning som nu har tittat på de här frågorna och hur man kan jobba med smartare kontroller av yrkestrafiken i Sverige. Det förslaget ska gå ut på remiss så att alla får ha synpunkter på förslagen.
Regeringen kan därefter komma tillbaka både med egna initiativ och eventuell lagstiftning framöver där så behövs. Det är ett väldigt viktigt steg som jag ser fram emot att fortsatt diskutera, även med Thomas Morell.
Mikael Damberg (S):
har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att säkerställa kompetensen hos Åklagarmyndigheten inom vägtrafikområdet, i synnerhet gällande den lagstiftning som rör yrkestrafik. Jag har i närtid fått liknande frågor från Thomas Morell. I interpellationen hänvisas det till enskilda fall. Hanteringen av enskilda ärenden är en fråga för myndigheterna. Den är inte något som jag som statsråd ska bedöma eller uttala mig om.
Jag vill emellertid säga följande: När det gäller brott mot yrkestrafiklagstiftningen är huvudregeln att Polismyndigheten leder förundersökningen. När en avslutad förundersökning har redovisats till en åklagare är han eller hon skyldig att väcka åtal om han eller hon bedömer att åtalet kommer att leda till en fällande dom. Denna princip är välgrundad, och det är en självklar utgångspunkt att åtal ska väckas när en fällande dom kan förväntas.
Det gäller oavsett i vilken stat den misstänkte är medborgare. Som jag har framhållit i tidigare svar till Thomas Morell måste det samtidigt finnas utrymme för prioriteringar för att rättsväsendets resurser ska koncentreras till de uppgifter som är mest angelägna och gör störst nytta. I vissa undantagsfall kan därför en förundersökning läggas ned om särskilda förutsättningar är uppfyllda.
Exempelvis kan det ske om kostnaderna för en fortsatt utredning inte står i rimligt förhållande till sakens betydelse och brottets straffvärde inte är högre än fängelse i tre månader. En åklagare kan också i vissa fall meddela en så kallad åtalsunderlåtelse, under förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inte sätts åt sidan. Men låt mig vara tydlig. Hoten mot trafiksäkerheten ska tas på allvar.
Regeringen är fast besluten om att det ska vara ordning och reda på vägarna och har vidtagit en rad åtgärder med detta syfte. Till exempel har vi sett till att förlänga tidsgränsen för hur länge en polisman eller en tulltjänsteman kan hindra ett fordon från fortsatt färd genom att omhänderta fordonsnycklar eller låsa fast fordonet. Vidare har regeringen tillsatt en utredning om effektivare kontroller av yrkestrafik på väg som nyligen har redovisat sina förslag. Förslagen bereds nu inom Regeringskansliet. Även de brottsbekämpande myndigheterna vidareutvecklar sitt arbete på området.
För att handläggningen ska vara så effektiv som möjligt har Åklagarmyndigheten koncentrerat handläggningen av vissa brott på trafikområdet till två särskilt utpekade åklagarkammare. Åklagarna vid dessa kamrar har stor erfarenhet av trafikbrott. De två senaste åren har cirka 90 procent av de misstankar om trafikbrott som inkom till Åklagarmyndigheten lett till lagföring i någon form. Det är en prioriterad fråga för regeringen att de brottsbekämpande myndigheterna har rätt kompetens för att kunna beivra brott, även brott inom yrkestrafiken.
Jag avser att följa frågan noga.
Mikael Damberg (S):
Detta är en viktig interpellation, som fokuserar på åklagarnas kunskap och förmåga. Det som Åklagarmyndigheten har gjort är att koncentrera många av dessa brott till åklagarkammaren i Karlskrona respektive i Östersund.
Åklagarmyndighetens bild av detta är att det har gett goda resultat att man, för att få upp kompetensnivån och erfarenheten på detta område, handlägger samtliga bötesbrott på dessa två ställen. Där hanteras numera också vissa trafikbrott där fängelse ingår i straffskalan.
Man bygger alltså successivt både förmåga och kompetens, och bilden från Åklagarmyndigheten är att det är bra att koncentrera ärendena till två kamrar för att på det sättet få mer utväxling. Det handläggs även vissa vägtrafikbrott som har skett yrkesmässigt och där företagsbot kan bli aktuell. Även detta har fungerat bra.
När dessa två kamrar har hanterat det här har det inneburit en väsentlig ökning av antalet ärenden som lagförs genom företagsbot. Företagsboten leder till mer kännbara effekter och sanktioner, vilket är rätt. Det finns säkert skillnader i enskilda ärenden i hur det faller ut. Ibland frias det, ibland läggs det ned och ibland blir det kännbara sanktioner.
Jag kan konstatera att det inte kan vara så enkelt att Danmark gör allt rätt, för då hade vi inte haft dessa stora problem i Sverige. Väldigt många av gummihjulen kommer också via Danmark till Sverige. Dessa lastbilar hade inte kommit till vårt land om Danmark eller Tyskland hade löst allt åt oss. Jag tror att många länder har problem med att regelverket om yrkestrafik på väg inte fungerar. Vi har ett ansvar för att rätta till detta.
Jag menar att en koncentrering av ärendehanteringen till två kamrar inom Åklagarmyndigheten var rätt väg att gå och att det verkar ge goda resultat. Men det finns utvecklingspotential. Frågan är om detta verkligen ligger primärt i Åklagarmyndighetens hägn eller om det primärt är utredningsarbetet som vi har stora problem med. Detta kan man säkert fundera och reflektera över, men generellt sett kan man säga att trafikbrott har en hyggligt hög uppklaringsprocent.
Det är inte så konstigt eftersom de ofta avgörs på plats.
Mikael Damberg (S):
När man tittar på Åklagarmyndigheten och vilka principer som vägleder deras arbete är det jättetydligt att trafikenheterna hos Åklagarmyndigheten har som utgångspunkt att förundersökningar mot utländska aktörer ska bedrivas på exakt samma sätt som mot svenska aktörer. Det innebär bland annat att också begära hjälp från andra stater i ärenden där det behövs.
Om hjälp från annan stat behövs kan utredningen bli mer resurskrävande och dra ut på tiden, men utgångspunkten är att man ska behandla alla lika. Straffvärdet avgör ju väldigt mycket om det står i proportion. Har vi för låga straff på vissa typer av överträdelser och brott blir det svårare att hantera en sådan situation. I EU är det något lättare.
Är företaget, den misstänkta personen eller arbetsgivaren från ett EU-land måste man utfärda en europeisk utredningsorder. Det tar en del tid, och så får man kontakt och så får man tillbaka underlag. Det går hyggligt smidigt. Handlar det om ett land utanför EU måste man ansöka om rättslig hjälp, vilket oftast är en krångligare process och tar längre tid. Detta är verkligheten för utredningssidan hos åklagarna.
De måste gå igenom en sådan process. Men då är vi återigen tillbaka vid vilken princip som gäller. När ska man genomföra en förundersökning? Förundersökningsplikten innebär en skyldighet att utreda de brott som begås. Sedan finns det en undantagsbestämmelse om detta inte står i proportion till den arbetsinsats och den kostnad det leder till. Den bedömningen gör myndigheten. Det är väldigt svårt för mig att tycka att de här principerna som jag redovisat är dåliga.
Dem tror jag att Thomas Morell och jag är ganska överens om. Sedan kan man fundera: Är straffvärdet tillräckligt högt för alla de här typerna av brott? Går det tillräckligt smidigt? Har vi tillräckligt bra utredningsmaterial som gör att det blir lätt att gå vidare med brotten? Det är sådana frågor man får ställa sig. Jag uppfattar att Åklagarmyndigheten genom koncentrationen av ärenden har fått upp kompetensen och långsiktigheten i arbetet. Det har också blivit smidigare med de internationella kontakterna.
Därmed har man större förutsättningar att gå till botten med frågorna och leda dem hela vägen fram. Men det är ingen hemlighet att inte alla dessa frågor utreds i botten och att man lägger ned en del förundersökningar eftersom man bedömer att kostnaden inte står i proportion till de straff som kan utmätas.
Mikael Damberg (S):
Tack, Thomas Morell, för att du lyfter upp just en åklagare i Östersund! Det är ju en av de kamrar som leder arbetet med och koncentrerar sig på den här typen av ärenden. Det gör man både i Karlskrona och i Östersund. Det beror på att man genom att jobba ofta med denna typ av ärenden kommer längre. Man blir effektivare på att utreda dem och gå hela vägen i mål.
Sedan kan det finnas enskilda ärenden där man känner att kostnaderna och tiden för att göra detta inte står i proportion till det straff som sedan ska utdömas. Det är en svår avvägning. Jag menar dock att de åklagarkamrar som nu är specialiserade på denna typ av brott har större möjligheter att gå i mål än åklagare som inte vanligtvis jobbar med detta.
Jag tycker att det var rätt av Åklagarmyndigheten att professionalisera och specialisera dessa kamrar för att ännu mer prioritera just brott på trafikområdet. Jag hoppas att Thomas Morell, eftersom han lyfte upp Östersund, också tycker att det verkar vara en klok väg att gå. Jag kommer inte att ha synpunkter på enskilda åklagares arbete eller hur de arbetar med enskilda fall, men jag noterar ändå att Åklagarmyndigheten har vidtagit åtgärder för att få upp nivån och kompetensen i denna typ av frågor.
Samtidigt återstår mycket arbete för att alla åkare som bryter mot lagen i Sverige ska drabbas av både sanktioner och straff och för att se till att vi får ordning på svenska vägar.
Mikael Damberg (S):
Thomas Morell har frågat mig om jag avser att agera för en konsoliderad tryckt utgåva på svenska av föreskrifterna gällande IMDG-koden och därmed skapa förutsättningar för rättslig prövning vid konstaterade brister i hanteringen av farligt gods. Jag besvarade den 9 september i år en fråga rörande samma sak från Thomas Morell. Jag betonade då och vill återigen framhålla att regeringen anser att säkerheten i hamnar och på fartyg är viktig.
Det är många faktorer som har betydelse för säkerheten, exempelvis regelverk och efterlevnad av bestämmelserna, myndigheternas tillsyn och möjligheten att beivra brott mot bestämmelserna. Vidare är det viktigt med ansvar, utbildning och kompetens hos aktörerna i transportkedjan.
Det är fartygets befälhavare som är skyldig att se till att fartyget är sjöklart innan resan påbörjas, vilket innebär att det är befälhavaren som har det yttersta ansvaret för att till exempel lastning av gods är korrekt utförd enligt kraven i de bestämmelser som finns. Vad gäller frågan om att översätta IMDG-koden till svenska är det i första hand en fråga för berörda myndigheter att hantera.
Det är viktigt att Transportstyrelsen samarbetar med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap , Kustbevakningen och andra myndigheter som berörs för att på bästa sätt kunna tillse att reglerna efterlevs för att upprätthålla en hög säkerhet till sjöss. Transportstyrelsen har inte uppmärksammat regeringen på att det skulle finnas problem med IMDG-koden eller till följd av att samarbetet mellan myndigheterna inte skulle fungera. Riksåklagarens beslut i frågan kom relativt nyligen, och det återstår att se om det kommer att leda till förändringar i myndigheternas arbete.
Jag kommer att noggrant följa myndigheternas arbete i denna fråga.
Mikael Damberg (S):
Jag tackar interpellanten för en viktig interpellation. Det heter nämligen "farligt gods" av en anledning, och att inte hantera godset på rätt sätt kan innebära en fara för såväl miljön som säkerheten för förare eller allmänhet. Det är klart att det är viktiga frågor vi talar om, och regeringen tar detta på stort allvar. Det är därför vi tidigare har haft tidigare debatter om att kontrollerna måste öka.
Där har vi konstaterat att det under ett antal år har varit för få kontroller på väg. Det gäller olika typer av vägkontroller av tung trafik. På senare tid har vi dock sett en positiv trend, och vi får hoppas att den håller i sig framöver. De första månaderna i år hade vi till exempel, jämfört med samma period förra året, ökade kontroller av kör- och vilotider, farligt gods, flygande inspektioner och cabotage.
Jag tror att det är viktigt att myndigheterna nu också får analysera vad det nya beslutet egentligen innebär och hur man ska jobba med det. Det är därför jag säger att jag har stort förtroende för att myndigheterna när de upptäcker problem i en verksamhet antingen rättar till problemet själva, genom egna åtgärder, eller återkommer till oss i regeringen och säger att de anser att vi behöver fatta ett beslut i någon fråga för att åtgärda ett problem.
Trots att vi har en del problem på detta område vill jag göra gällande att det inte är så att Kustbevakningen inte gör några kontroller alls. Det är fortfarande så att man gör de fortlöpande tillsynsarbetena. De görs ofta i hamn, som interpellanten vet, och i anslutning till hamnområdet. Då sker tillsynen enligt ADR-reglerna för transport av farligt gods på väg i stället. Det är klart att det också är viktigt, men det är inte exakt samma sak som interpellanten tar upp.
Men upptäcker man problem där har Kustbevakningen möjlighet att lägga förbud eller stoppa en transport från att åka ombord på färjan eller båten. Det är också ett viktigt instrument som man ska använda om farligt gods inte hanteras korrekt.
Detta är alltså inte ett oreglerat område, men om man har problem på detta område förväntar vi oss att myndigheter antingen agerar på egen hand - vilket vi har stor förhoppning om att de ska göra - eller återkommer till regeringen med besked om hur de tycker att vi ska agera för att lösa problem som har uppstått med anledning av nya tolkningar.
Mikael Damberg (S):
Jag vill upprepa att det är viktigt att Transportstyrelsen samarbetar med MSB, Kustbevakningen och andra myndigheter som berörs för att på bästa sätt kunna tillse att reglerna efterlevs, så att man kan upprätthålla en hög säkerhet till sjöss. Frågan om att översätta IMDG-koden till svenska är i första hand en fråga för berörda myndigheter att bedöma och hantera.
Utslaget kom ju ganska nyligen, så jag är helt säker på att myndigheterna kommer att dra slutsatser av detta och återkomma, antingen med eget agerande eller genom att återkomma till regeringen om hur de anser att situationen ska hanteras. Men vi ska inte sprida en bild av att Kustbevakningen inte kan kontrollera detta. Ska fordonet komma ombord på färjan måste det på något sätt rulla ombord. Då är vi i hamnområdena.
Då har Kustbevakningen också muskler och lagstöd för att ingripa om man inte hanterar farligt gods på rätt sätt, och man kan straffas för det. Det finns också möjlighet att hindra godset från att köras ombord på båten, inte bara för att godset i sig har hanterats på ett straffbart sätt utan också med tanke på säkerheten ombord. Därmed åsamkas transportören eller logistikföretaget ytterligare kostnad om de inte sköter sig enligt regelverket.
Detta säger jag inte för att tona ned den andra frågan, men det finns alltså regelverk att agera efter som vi förväntar oss att myndigheterna också använder för att garantera säkerheten på väg och till sjöss. Ytterst är det befälhavaren som ska se till att godset och det som finns på båten håller säkerhet. Det är befälhavarens absoluta skyldighet att tillse detta. Myndigheterna kan och måste agera, men de har också ett ansvar att analysera en ny situation och dra slutsatser utifrån den.
Skulle de vilja återkomma till regeringen för att vi ska ta ytterligare initiativ är vi beredda att lyssna på det.
Mikael Damberg (S):
Jag vill understryka att jag och regeringen också kommer att följa den här frågan med stort intresse. Ordning och reda på vägarna och hanteringen av farligt gods är prioriterade frågor för regeringen. Det är därför vi har gjort kraftfulla satsningar på att skärpa regelverk för att komma åt de företag som inte följer reglerna, så att det får mer kännbara effekter. Vi börjar nu äntligen att få upp kontrollerna av farligt gods och annan yrkestrafik i Sverige.
Vi utreder en ny tillsynsorganisation. Vi tar alltså ett brett grepp om detta. Jag vill garantera Thomas Morell att vi ser noga på den här frågan och följer myndigheternas arbete noga. Jag är säker på att det går att hitta en lösning även på detta. Men något farligt gods ska inte ombord på båtar - det kan och ska både myndigheter och befälhavare se till.