Mikael Damberg (S):
Det är skönt att höra en ödmjuk högskoleminister säga att det inte helt och hållet är regeringens förtjänst att arbetsmarknaden tuffar på som tåget. Det är heller inte helt och hållet regeringens förskyllan att sysselsättningsökningen var större förra året än i år, utan det kan nog ha en del andra orsaker. Vi är överens om ett par saker. Den första är att man inte kan centralstyra detta och tro att vi har en exakt prognos om hur allting ska se ut i framtiden.
Man kan inte exakt räkna fram behovet av varje utbildning runt om i landet för att möta framtidens behov. Det kommer att variera, det kommer att uppstå nya arbetstillfällen och gamla arbetstillfällen kommer att dö ut. Så sker en ekonomisk utveckling i världen. Min fråga till högskoleministern var: Hur ser han på behovet av akademisk examen på arbetsmarknaden i framtiden? Nu har vi fått ett svar. Han tror att det kommer att öka.
Då kan man fundera på om regeringens politik går hand i hand med vad framtiden kräver. Jag menar att man skjuter sig i foten. I dag drar man ned på högskoleutbildningen trots att ministern själv säger att det finns brister inom vissa yrken. Det finns också en kö av unga människor som vill studera, som har behörighet, som har drömmar om att arbeta i de här sektorerna men som i dag inte får chansen.
Det är klart att en svensk regering då borde se till att styra resurserna till de bristutbildningar som finns för att ge de här unga människorna chansen och stärka Sverige inför framtiden. Vårdutbildningarna är exceptionella på det här området. Både vi och ni har tagit en del steg. Men man ska ändå ha perspektivet klart för sig.
Med de satsningar som ändå görs på läkarutbildningen, vilket är bra trots att det skulle behöva göras ytterligare satsningar, är det fortfarande så att ungefär 50 procent av dem som får ut en läkarexamen i Sverige i dag har fått sin utbildning i ett annat land. Jag har inga problem med att vi importerar människor som blir läkare i Sverige, men det säger något om att vi kanske underutbildar en väldigt viktig grupp för samhället i Sverige. Där skulle vi kunna göra mycket mer.
Det har vi möjlighet att göra i vårt budgetalternativ, och jag tror att det är viktigt att göra det. Ministern blir bara engagerad en gång, och det är när han säger: Det har varit en enorm expansion, det har varit en exempellös expansion av högre utbildning. Det vittnar om att det finns kritik. Vi skulle inte ha byggt ut högskolan i Sverige. Vi kanske inte heller skulle ha startat ett antal nya högskolor och universitet i Sverige.
Ett tag var det mest moderaterna här i kammaren som talade om bygdehögskolor som någonting väldigt negativt och förklenande. I historiens ljus kommer vi att se att den satsning som Sverige har gjort på högre utbildning och forskning kommer att betala sig mångfalt i framtiden. Gör vi inte de här satsningarna nu kommer vi att bli förlorare i framtidens samhälle. Jag vet att högskoleministern själv har rest i Indien och Asien och sett hur många de utbildar på högskolenivå.
Det är ingenjörer, matematiker och tekniker som kommer att konkurrera med oss. Där talar han inte om en exempellös utveckling som någonting negativt. Där är det någonting spännande. Det är länder som ser mot framtiden. Men när vi kommer till Sverige är det någonting märkligt, något exempellöst, en enorm utveckling av högre utbildning. Sverige har sett att det är det som kommer att krävas om vi ska klara den globala konkurrensen.
Jag blir faktiskt, fru talman, lite orolig när högskoleministern gång på gång tonar ned behovet av högre utbildning och forskning i Sverige. Det är någonting viktigt som vi ska leva av. Sedan kan jag ge honom rätt i en sak. Vi behöver höja kvaliteten på yrkesutbildningarna, men det är en helt annan debatt än den vi har i dag. Då hade man inte behövt ta första steget och stoppa den gymnasiereform som vi hade på gång. Den skulle höja kvaliteten på yrkesprogrammen i gymnasieutbildningen och införa en modern lärlingsutbildning. Nu har ni skjutit det framåt i tiden, och det beklagar jag.