KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Det gläder mig att de nordiska länderna är prioriterade hos statsrådet. När jag sa "bittelille" var det ett citat från den färöiske samarbetsministern. Han trodde att vi ansåg detta vara en bitteliten, en väldig liten, fråga. Men för färingarna är det, som statsrådet mycket riktigt sa, en viktig fråga. Självklart ska vi ta reglerna på allvar. Det råder ingen tvekan om det.
Enligt den information som vi har fått är även Finland med på tåget nu, så det är bara Sverige som fattas. Annars är övriga nordiska länder med på banan när det gäller färöiska körkort. Nu lät det på statsrådet som att han har en annan åsikt. Statsrådet kan gärna i sitt avslutande svar kort få meddela mer om detta, men det här är i alla fall den information som jag har fått.
Det var även den som gavs av rapportören Bertel Haarder vid gränshindergruppens möte i Köpenhamn. Det är bra, som statsrådet sa, med dispensmöjligheterna. Men det hänger ändå inte helt ihop. Därför hoppas jag att jag kan ta statsrådet på allvar när det gäller att det faktiskt ligger verklighet bakom att detta bereds på Regeringskansliet och att vi hittar en lösning så att även färingarna kan få köra bil här utan problem.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Tack för svaret! Naturvårdsverket är en myndighet med egna tjänstemän. Skandulv är ett vetenskapligt projekt, och det är forskarna i Skandulv som har satt MVP till 100 djur för Skandinavien. Då är det alltså mindre än 10 procents risk för utdöende på 100 år. Det är de väldigt tydliga med. Ministern sa att det var en exercis i egna tolkningar.
När det gäller kriterierna för gränsrevir kan ministern bara gå in och läsa Naturvårdsverkets egna kriterier för vad som krävs av både DNA-träffar och spår för att det ska kunna klassas som ett revir och som ett gränsrevir. Det är bara att gå in och läsa, för det står där mycket tydligt. Dessutom nämner ministern att det är ett "stipulerat område". Ja, det är ett stipulerat område.
Här har man gått över på svensk sida fast man inte hittar det som krävs för att reviret ska klassas som ett gränsrevir. Man har alltså gjort ett antagande. Det här skulle vi kunna stå och diskutera i evigheter, men vi har dessutom en verklighet, Isabella Lövin. Rovdjursförvaltningen har fallerat totalt, och förtroendet för den förda politiken och Naturvårdsverket kan inte sjunka lägre. När vargen kom tillbaka sa tjänstemän på Naturvårdsverket: Låt det bli tio vargar!
Sedan ska ni få börja jaga. Sedan ändrade man sig till: Låt det blir tio par! Sedan blev det tio föryngringar. Minst 13 gånger på 40 år har Naturvårdsverket farit med osanning bara för att lugna förtvivlade lantbrukare, jägare och boende som bor och verkar inom vargrevir. "Koppla hunden! Det är två vargar i drevet!"
Så löd meddelandet i jaktradion hos grannjaktlaget strax efter att de börjat sin älgjakt på norsk sida förra veckan. Det var starten på älgjakten 2019. Strax därefter hittade de rester av två nytagna älgkalvar. Det innebär en otroligt tråkig start på någonting som tidigare har varit en av de absoluta höjdpunkterna inte minst ute på landsbygden, inte bara i gränstrakterna mot Norge utan i hela Värmland och Sverige.
Värmland var älglänet framför alla andra, och vi hyste en stor och livskraftig stam. Men det var då, det. Nu är det bara spillror kvar. I söndags sågs en varg passera fem kilometer från mitt hem, där den gick över vägen. I går morse gick två stycken mitt emellan bostadshus över vägen mindre än en kilometer hemifrån. Det är vardag för oss.
Det är den verklighet vi lever i. Det är den bördan som vi får bära till följd av den totalt havererade rovdjursförvaltningen. Ministern läste något i sitt svar om socioekonomisk hänsyn. Det har fortfarande inte synts till, fru talman. Hälften av vargreviren som berör Sverige finns i Värmland.
På vilket sätt ska miljöministern tacka värmlänningarna för att de burit bördan att hysa en så stor del av den skandinaviska vargstammen? På vilket sätt ska värmlänningarna premieras efter alla dessa år? När kommer man att börja ta denna socioekonomiska hänsyn?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
De mycket tydliga kriterier som Naturvårdsverket har tagit fram gäller alltså inte? Varför har då Naturvårdsverket tagit fram kriterierna? Att vargen har befunnit sig mycket nära gränsen innebär inte att det är ett gränsrevir. Det är tydligt. Ja, vi har fattat beslut i riksdagen om gynnsam bevarandestatus. Det är helt klart.
Riksdagen beslutade att den skulle vara mellan 170 och 270. Sedan har alltså Naturvårdsverket agerat på eget initiativ efter det. År 1965 var vargen fredlös, och år 1966 fridlystes den. Vi har i den svenska rovdjurspolitiken gått från dike till dike. Ministern sa att det ska vara en ansvarsfull vargförvaltning.
Vem är det som det tas ansvar för? Inte är det för de människor som bor, lever och verkar i vargrevir. Det jobbigaste, fru talman, är när man driver med människors upplevda känslor och fnyser åt dem. Livskvaliteten för människor som bor i vargrevir på landsbygden har sjunkit drastiskt. Det största fritidsintresset för många är totalt förstört.
Man vågar inte längre låta småbarnen leka ensamma ute. Folk är förtvivlade över den inslagna vägen, och det kommer bara att fortsätta med den politik regeringen fortfarande för. Värmland har knappt 50 procent av Sveriges vargstam på sin yta. Vi blir inte lyssnade på, och vi blir inte tagna på allvar.
Det, fru talman, är inte ansvarsfullt för vare sig vargen eller människan. Den som i slutändan råkar mest illa ut när regeringen inte tar sitt ansvar är tyvärr vargen.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
I maj 2018 aviserade vår landshövding hemma i Värmland, Kenneth Johansson, att han skulle sluta vid årsskiftet. Nu är vi inne i september 2019. Det har alltså gått 16 månader, och vi har fortfarande inte fått någon landshövding i Värmland. Det har under året kommit ganska mycket kritik, inte minst i medierna, från alla partier - även från civilministerns eget parti.
Det har ställts skriftliga frågor - eller i alla fall en skriftlig fråga - i riksdagen. Min bänkkamrat Marléne Lund Kopparklint frågar där när regeringen avser att utse en ny landshövding för Värmlands län. Jag har svaret från civilministern här. Det är en A4-sida med en massa text, men där finns inte ett enda svar på frågan. Det beskrivs bara hur det går till när man utser en landshövding.
Jag vill därför ställa frågan en gång till: När kan vi få en ny landshövding till Värmland?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Då vill jag bara meddela civilministern att jag träffade myndighetschefen Johan Blom senast för två veckor sedan, så jag är väl medveten om att han är på plats. Det är viktigt med en bra process, det är jag helt enig med ministern om. Men detta är ändå lite respektlöst och anmärkningsvärt. Hade ett välbefolkat län med betydligt mer folk än Värmland blivit behandlat på samma sätt? Vi har viktiga frågor som näringslivsfrågor, infrastrukturfrågor, försvarsfrågor och - inte minst viktiga för Värmland - rovdjursfrågor.
Det är viktigt att få en myndighetschef på plats. Därför vill jag än en gång ställa frågan: När?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
När M-KD-budgeten röstades igenom i december 2018 hävdade miljöminister Isabella Lövin att den i stort sett körde klimattoppmötet i Katowice av banan. Hon pekade på hur det då stod klart för omvärlden att Sveriges riksdag mitt under pågående klimattoppmöte röstade igenom en budget som gjorde det billigare att släppa ut koldioxid, bland annat genom att ta bort överindexeringen av bränsleskatten. För att citera miljöministern togs det emot med bestörtning.
Med den budget som presenterades för riksdagen den 18 september i år genomför nu miljöministern och hennes parti samma sak, fast dubbelt så mycket som vi gjorde. Vi pausade ett halvår. Ni pausar ett helt år. Några dagar efter att budgeten lagts fram var miljöministern på FN:s klimattoppmöte i New York. Jag undrar: Hur var reaktionen där på regeringens och därmed Miljöpartiets förslag som gör det billigare att släppa ut koldioxid? Var det samma bestörtning och domedagsstämning som i Polen?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Jag ska citera från Finansdepartementets promemoria om det som nu genomförs i budgeten. "I promemorian föreslås en sänkning av koldioxid- och energiskatten på bensin och diesel. Förslaget föranleder ändringar i lagen om skatt på energi. Ändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2020." Det handlar om energiskatter, precis det som jag frågade om. Är det så att it's okay when we do it, eller hur är tanken hos ministern? Vad tänker ministern göra nu?
Kommer ministern att åka till Chile och nästa toppmöte?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Denna fråga har jag redan ställt skriftligt till statsrådet Johansson, men av skäl som kommer att framgå ställer jag den även nu när statsrådet är i kammaren. I mars 2019 utlovade statsrådet Johansson en utredning om möjligheten att stoppa djurrättsaktivisters manifestationer hos lantbrukare. Denna utredning har dock inte kommit igång ännu. Den 26 november ställde jag därför en skriftlig fråga till statsrådet om detta. Frågan skulle besvaras senast den 4 december.
Frågan löd: Varför har ministern och regeringen inte sjösatt den utlovade utredningen än? Jag fick besked om att svaret från statsrådet var fördröjt till den 11 december, sedan till den 19 december, sedan till den 14 januari, sedan till den 21 januari och sedan till den 29 januari, alltså i går. I förrgår fick jag mejl om att det åter är fördröjt, till den 12 februari.
Därför ställer jag nu frågan här: Varför har ministern och regeringen inte sjösatt den utlovade utredningen än?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Jag är helt enig med statsrådet om att gängkriminaliteten utan tvekan är en viktig fråga. Frågan är dock om detta är ett korrekt sätt att hantera en fråga. Att jag får vänta på svar kan jag leva med. Men våra hjältar som varje dag ser till att vi har högkvalitativ, god svensk mat på bordet, är de inte värda en bättre behandling? Det är nämligen de som väntar mest på svaret från statsrådet Johansson.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Jag tror att justitieministern redan vet varför jag står här igen. Det var en dryg månad sedan vi möttes här förra gången, men orsaken är densamma. Den 15 mars 2019 lovade justitieministern en utredning om hur vi kan säkra våra svenska lantbrukare mot djurrättsaktivister. Nästa vecka är det ett år sedan. Den 26 november 2019 ställde jag en skriftlig fråga till justitieministern om när denna utredning skulle sjösättas. Nu har jag fått anmälan om fördröjt svar åtta gånger.
Det senaste budet är att svaret ska komma den 11 mars. Jag är inte hoppfull. Om en vanlig medborgare, till exempel en företagare, levererar ett så sent svar till en statlig myndighet som justitieministern här gör skulle det kunna få väldigt allvarliga följder för medborgaren. Denna hantering gör att förtroendet för politiker i allmänhet och regeringar i synnerhet sjunker än mer. Det som är än allvarligare är dock att det drabbar våra svenska lantbrukare.
Anser justitieministern att detta är ett försvarbart hanterande av instrumentet skriftlig fråga?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Då hoppas jag verkligen att ministern kommer med ett svar som inte är ett helt urvattnat icke-svar. För många lantbrukare som tvekar mellan att utveckla och att avveckla är aktivistfrågan det som faktiskt kan få vågskålen att väga över mot just avveckling. Det är illa om justitieministern inte förstår den uppgivenhet som bondekåren känner. Det här handlar om deras vardag. Det handlar om deras familjer. Det handlar om deras levebröd, fru talman - ja, faktiskt handlar det om hela Sveriges levebröd.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
I slutet av april presenterade Finansdepartementet ett förslag om att införa energi- och koldioxidskatt på vissa biooljor för värmeproduktion från 2021. Det är en skatt som kommer att leda till ökad användning av fossila bränslen, och man räknar med ökade utsläpp om ca 4 600 ton CO2 per år. Regeringen erkänner själv att skatteförslaget kommer att leda till ökad användning av fossila bränslen. Biooljor, som är grödebaserade, får samma energi- och koldioxidskatt som sina fossila motsvarigheter.
Detta händer samtidigt som många aktörer i branschen håller på att investera mångmiljonbelopp för att ställa om sina anläggningar så att de ska kunna gå på just biooljor. Anser miljö- och klimatministern att det är värdigt en regering som säger sig föra en ambitiös klimatpolitik att inte ens pröva möjligheten att från EU-kommissionen få ett förlängt godkännande av fortsatt skattebefrielse för biooljor?
När jag ändå har tio sekunder talartid kvar vill jag å alla gränsbors vägnar tacka handelsministern för att hon gör allt hon kan för att öppna gränsen mot Norge igen.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Jag ställer min fråga i egenskap av både gränsbo och ledamot i Nordiska rådet. Under den tid då vi har haft stängda gränser i Norden har jag haft ett flertal samtal med statsrådet Hallberg, som är vår Nordenminister. Hon säger att samtalen som hon har med sina kollegor runt om i Norden är positiva och konstruktiva. Hon ser positivt på framtiden. Vid lunch i dag kom det en nyhetsflash som visade att Finland kommer att öppna sina gränser, men inte mot Sverige.
Om detta med de stängda gränserna kommer att fortsätta kommer vi att få miljardförluster, som statsrådet var inne på i sitt svar till Magnus Ek. Det blir konkurser. Men vi har även en social aspekt, med släkt och familjer som splittras, vänskapsband som drabbas och föreningsliv som inte fungerar. Finlands beslut pekar på Sveriges gedigna misslyckande. Vi behandlas som någonting som man inte vill ta i med tång en gång.
Vad kommer regeringen att göra? Hur kommer regeringen att växla upp för att motverka det här? Vi måste få öppna gränser.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Det var en märklig replik från Maria Gardfjell där hon lägger åsikter på oss som jag över huvud taget inte känner igen. Först och främst kan Maria Gardfjell gärna i sin nästa replik tala om vad hon menar med kollager i skogen bara så att jag får klarhet i det. Det förstår jag faktiskt inte. Herr ålderspresident! Miljöpartiet och Kristdemokraterna har olika syn i en del frågor. Det är helt klart.
Det är därför vi är olika partier. En fråga där vi har diametralt olika syn gäller synen på svensk landsbygd. Vi vill för Kristdemokraternas del att svensk landsbygd ska vara levande. Det ska vara möjligt att verka och bo på landsbygden. Du ska ha din livskvalitet. Det ska vara gott att bo ute på landsbygden.
Med Miljöpartiets politik och med miljörörelsens politik verkar det snarare som att det vore bäst om ingen bodde på landsbygden. Det hade varit enklast, för då hade allt kunnat bli ett stort Skansen. Vi hade kunnat spara allt till eftervärlden utan att bruka det. Problemet är att mycket av det som Miljöpartiet här anklagar Kristdemokraterna för är sådant som sätter käppar i hjulet för att det ska fungera att leva, bo och verka på landsbygden.
Det finns absolut ingen förvaltarskapsprincip i detta över huvud taget om vi ska tvinga folk att flytta därifrån och om alla ska klumpas ihop i städer. Då måste jag ställa frågan till Maria Gardfjell: Vem är det som ska sköta alla de gröna näringarna när Miljöpartiet gör det man kan för att i stället jaga folk ifrån landsbygden? Vem är det som ska sköta skogen? Vem är det som ska sköta åkrarna?
Vem är det som ska se till att vi får till exempel fossilfritt material till våra städer? Det finns absolut ingen förvaltarskapsprincip i att tvinga folk ifrån landsbygden.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Det är ganska enkelt: Det är mänskliga rättigheter. Mänskliga rättigheter gäller likaväl alla som bor på landsbygden som dem som bor i stan. Oavsett var du bor är mänskliga rättigheter bärande. I de mänskliga rättigheterna ingår bland annat äganderätt. Jag förstår att det är dessa frågor som Maria Gardfjell här är ute efter. Likaväl ingår det att du ska ha ett gott liv där du bor, och många av de frågor som Maria Gardfjell anklagar oss för här är livskvalitetsfrågor.
Maria Gardfjell står och skakar på huvudet. Och det är klart - bor man i Uppsala har man en syn, och bor man ute på landsbygden har man kanske en annan syn på olika frågor. Så kan det absolut vara, men jag noterar att det finns väldigt lite vilja att förstå vad det faktiskt innebär att bo och verka på landsbygden. Det är tråkigt när det kommer från ett parti som sitter i Sveriges regering och tyvärr tar styrning i väldigt många för landsbygden viktiga frågor.
Därmed går de åt fel håll, herr ålderspresident, och det skrämmer mig.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Låt mig börja med att understryka Hanna Westeréns ord om att ordet lantis är positivt laddat i allra högsta grad, så att det inte råder någon tvekan om det. Som jag sa i mitt anförande är det oerhört viktigt när vi ställer om att vi gör det ekonomiskt, ekologiskt och socialt hållbart. Det är oerhört viktigt.
Det är viktigt att de beslut vi fattar här i denna kammare baseras på väl underbyggd forskning och att de leder till förändring och har mandat hos folket. Då är det en del stora delar som vi måste ta som grund, där till exempel elektrifieringen är en sak. Vi noterar att vi sliter med att ha en leveranssäkerhet. Om vi ska klara att ställa om är elektrifieringen jätteviktig.
En av våra största konkurrensfördelar, som verkligen skulle stärka landsbygden, är att använda sig av skogen. En brukad skog ger mest klimatnytta. Därför ska skogen brukas - för att den hjälper oss i omställningen. Som jag sa är vi teknikoptimister. Vi tror på tekniken. Vi tror på framtiden.
Därmed är det som någon tidigare kollega var inne på i sitt anförande när det gäller våra svenska företag: Om de ska vara gångbara måste de ligga i framkant när det gäller omställningen. Oavsett om det handlar om att köpa nya bilar eller vad det än är vi ska handla har våra företag i dag ett miljötänk. Detta miljötänk är det som är med och för oss framåt. Vi i Sverige vill ligga i framkant.
Men som jag sa: Vi måste göra rätt så att det inte blir en form av plakatpolitik. Det måste vara saker som faktiskt blir rätt. Därför måste det också vara underbyggt av forskning. Det måste leda till förändring, och det måste ha mandat hos folket.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Jag kan bara stryka under det som Hanna Westerén sa om långsiktiga spelregler. Det är oerhört viktigt i detta. Det är viktigt att vi har en tydlig väg framåt när det gäller vart vi ska och att alla vet vad som gäller för att vi ska nå dit. Vi förstår att det handlar om till exempel Klimatklivet, som Hanna Westerén nu även nämnde i sin replik och som vi hörde om här tidigare.
Det är en sak som vi i vår budget har prioriterat bort av flera skäl, men inte minst just för att det har fått en sådan skarp kritik från både Konjunkturinstitutet och Riksrevisionen, bland annat. Vi noterade i fjol när vi hade vår budgetdebatt och detta var uppe att man sa att man nu skulle ta bort det som inte var positivt och utveckla Klimatklivet än längre.
Vi noterar också att vi fortfarande inte ser någonting som tydligt pekar ut den där vägen framåt som leder till omställningen. Därför satsar vi i stället på andra typer av åtgärder som kan vara med och se till att vi inte minst sänker CO2-utsläppen. Där är till exempel elektrifieringen en stor del.
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Ibland skulle vi synka våra planerade repliker. Jessica Rosencrantz ställde nyss den fråga jag hade tänkt ställa: Hur ska vi klara leveranssäkerheten? Varifrån får vi den reglerkraft som vi måste ha med mer sol, vind och vatten, som Hanna Westerén avslutade med? Jag ska ställa en annan fråga angående något som Hanna Westerén nämnde i sitt anförande.
Det är någonting som vi står bakom, nämligen reduktionsplikten. Det är jättebra, för det är helt klart att vi måste få in mer biobränsle i våra tankar. Problemet är att med den takt som regeringen nu siktar mot ser vi flera ganska tongivande personer som går ut och säger att det inte kommer att gå. Hur ska vi klara det här? Var ska biobränslet hämtas ifrån?
Ska vi gå i den takt som regeringen pekar ut, vilket i sig är vällovligt, måste vi tyvärr falla tillbaka på palmolja igen. Jag har väldigt svårt att tro att Hanna Westerén, Socialdemokraterna och regeringen i övrigt vill det. Då är frågan: Hur ska vi kunna ta ut mer från den svenska skogen?
Regeringen är nu väldigt tydlig med att vi ska skydda mer och bruka mindre. Man har en annan syn på den brukade skogen än vad många av oss andra partier har. Var ska biobränslet hämtas ifrån om vi inte ska använda palmolja och om vi inte ska använda oss av svensk skog?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Det gläder mig att Hanna Westerén är tydlig med att skogen är en resurs. Det är oerhört viktigt. Innebär det även att Socialdemokraterna och regeringen står upp för ägande- och brukanderätten? Hanna Westerén nämnde i sin replik på mitt anförande långa spelregler, och om det är någonstans där du måste ha långa spelregler så är det i skogsbruket där det råder mycket lång omloppstid. Vi noterar att det naggas på ägande- och brukanderätten gång efter annan.
Ägande- och brukanderätten är tydligt reglerad i den svenska grundlagen, på EU-nivå och på FN-nivå - alltså på tre nivåer. Ändå noterar vi att rätten gång efter annan naggas i kanten här i Sverige. Kommer Socialdemokraterna och regeringen att stå upp för ägande och brukanderätten?
Kommer regeringen att i alla lägen ersätta dem vars skog eller annan mark regeringens myndigheter vill ta?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Jag noterar ganska ofta i den allmänna debatten att representanter för Miljöpartiet pratar om en omställning som är frikopplad från tillväxt. Med tanke på det hyllningstal som Maria Gardfjell höll i stället för ett budgetanförande har jag, nu när Miljöpartiet är på gång att byta språkrör, noterat att även språkrörskandidater framhåller att vi måste få en omställning som är helt frikopplad från tillväxt.
Då måste jag fråga Miljöpartiets närvarande representant om Miljöpartiet står bakom det. Var ska då pengarna till omställningen komma från? Eller menar Miljöpartiet möjligtvis att vi ska backa in i framtiden?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Ändå noterar vi ganska ofta att Miljöpartiets representanter talar om att vi ska ha en omställning som är frikopplad från tillväxt. Men ska vi vara ett föredöme för omvärlden och få med oss omvärlden i omställningen måste vi visa att det går att kombinera omställning med tillväxt. Många av de länder vi vill ha med oss har tyvärr alldeles för färskt i minne vad fattigdom och hunger innebär.
Tillväxten behövs även för att våra industrier med flera ska vara motiverade att stanna kvar i Sverige. Annars blir det ett CO2-läckage. Maria Gardfjell hyllar Miljöpartiets miljöpolitik fullt ut. Ändå har partiet representanter som tydligt påpekar att vi måste få stopp på tillväxten, annars klarar vi inte omställningen.
Jag ställer frågan en gång till eftersom jag inte fick svar: Var ska pengarna komma från?
Kjell-Arne Ottosson (KD):
Tack, Malin Larsson, för anförandet! Jag håller absolut med om det mesta som Malin Larsson tog upp i sitt anförande. Dock kan det ifrågasättas att vi är på väg mot sommar när vi ser ut just nu här i Stockholm. Men det är en annan femma. Jag ska inte lägga ned mer tid på vädret. I mitt anförande tog jag upp ett tillkännagivande som vi antog här i riksdagen i fjol. Det har även en del av de andra kollegorna tagit upp. Det gäller att licensjakten på varg ska utökas i de områden där koncentrationen är hög.
I slutet på sitt anförande nämnde Malin Larsson nästan lite i förbigående att det görs saker på området. Jag efterlyste ju leverans i den frågan. Jag skulle helt enkelt vilja fråga Malin Larsson: Vad är det mer som är på gång? Kan Malin Larsson mer konkret berätta detta?