Jörgen Johansson (C):
Lagen om offentlig upphandling har effektiviserat offentlig verksamhet och lett till stora kostnadsbesparingar för kommunerna. Samtidigt är det vissa problem för de små och medelstora företagen att konkurrera på den offentliga marknaden. Offentlig sektor gör årligen upphandlingar i nivån 500 miljarder kronor. Det är alltså en omfattande verksamhet som faller under den lagstiftningen.
Ur samhällets synvinkel är det viktigt att det finns en reellt fungerande marknad för att systemet ska fungera på ett bra sätt och en rimlig kostandsbild uppnås. Det är alltså viktigt ur samhällets synvinkel att skapa en modell som stimulerar små och medelstora företags medverkan på den här marknaden. Så har vi inte upplevt tillämpningen av lagen hittills.
De "skall"-krav som redovisas i en upphandling måste därför vara utformade så att de stimulerar även nya företagare att delta i anbudsgivningen. Det är givet att det inte går att komma med ett förfrågningsunderlag, jag ska ta ett exempel, som omfattar 850 sidor innefattande 255 "skall"-krav och 300 "bör"-krav för ett jobb i nivån 2-3 miljoner kronor.
Vid en sådan upphandling väljer många företagare att inte delta, då resurserna inte räcker till för den här typen av administrativt arbete. Förenklingar behövs alltså, samtidigt som kravet på affärsmässighet uppfylls. Lagen är i dag krånglig och svår att uppfylla. Överklagandena är därmed vanliga. De fel som begås är ofta beroende på bristande kompetens.
Från Centerpartiets sida anser vi att det behövs en förstärkning av lagen genom att tydliga sanktionsmöjligheter införs i den nya lagen. Samtidigt måste orimligheter i upphandlingsreglerna undanröjas. Nivån för direktupphandling måste höjas samtidigt som en nivå för förenklad upphandling införs.
Det är inte rimligt att som i dag utarbetandet av förfrågningsunderlagen, med tillhörande utvärdering, kostar lika mycket som själva arbetet. Ett stort mått av sunt förnuft måste in i det här systemet. Lika orimligt är det att kräva upphandling enligt lagen om offentlig upphandling inom vården, där upparbetade kontakter mellan patient och läkare finns.
Här måste faktiskt kontakten mellan patient och läkare väga tyngre än relationen mellan landstinget och Praktikertjänst eller Carema, vem det vara månde. De exempel vi har sett på det här området under senare år har knappast stärkt tilltron till samhällets sätt att styra den här verksamheten. LOU gäller även för de statliga inköpen.
Här har Riksrevisionen sett över lagens tillämpning, och det är bara att konstatera att det är en beklämmande läsning. Det borde vara naturligt att även riksdagen upprätthåller kravet på en god ekonomisk hushållning med hög effektivitet då det här är en fråga om användningen av skattebetalarnas pengar. Här måste en skärpning till. En skyndsam översyn av den statliga inköpsanordningen bör därför göras, vilket måste ligga i allas intresse. Fru talman!
Många kommuner väljer i dag att bedriva sin verksamhet i andra former än sedvanlig förvaltning. Ofta väljs aktiebolagsformen, och då är det knappast rimligt att ett sådant helägt kommunalt bolag ska konkurrera på en marknad för att utföra det arbete som var avsikten i den nya styrmodellen. Här måste en förändring ske i den pågående översynen av lagen.
Dessutom måste möjligheten till utmaningsrätt för anställda inom offentlig sektor införas om de vill ta över driften av en verksamhet. Om anställda kan bedriva verksamheten effektivare än kommunen så ska utmaningsrätten gälla för den första upphandlingsperioden. Det är en rimlig lösning för att stimulera företagandet samtidigt som möjligheten till en bättre löneutveckling kan skapas.
Det är tveklöst så, om vi anknyter till den föregående diskussionen, att det här skulle kunna innebära en bättre löneutveckling just för kvinnor inom vården. För att svara på den direkta fråga som Siv Holma ställde i förra debatten kan jag säga att just effektiviseringen i det här arbetssättet ger stora utrymmen för löneökningar. Jag har mängder med bevis på att så faktiskt är fallet. Fru talman!
Lagen om offentlig upphandling är för närvarande under översyn. Det är ett komplicerat arbete samtidigt som kraven på förändringar är stora. Det är samtidigt en nyckelfråga i arbetet om utvecklingen av vårt näringsliv, främst inriktad på de små och medelstora företagen. Det är därför med stor förväntan vi ser fram emot det förslag och den proposition som kommer i ärendet.
I och med att vi nu har vi den rådande situationen i kammaren, fru talman, tänkte jag inte yrka bifall till någon reservation. I stället rekommenderar jag dem som arbetar med den här utredningen att dels läsa samtliga reservationer, dels läsa det protokoll som kommer från den här debatten och det här sammanträdet.