Sven-Erik Österberg (S):
Först vill jag kommentera arbetsmarknadsministerns syn på obligatoriet. Försäkringen ska utredas. Utredaren har fått nya direktiv. Arbetsmarknadsministern ska invänta utredningen. Den ska slutföras, och det ska vara en remissomgång. Ja, det är typiska ministersvar. Så svarar man alltid. Det normala är ju att inte ha en förutfattad mening innan en utredning är klar.
Jag måste dock fråga varför det är olika syn i regeringen. Varför har inte finansministern samma syn på en utredning som ligger på en annan ministers ansvarsområde? Och varför var statsministern för 14 dagar eller tre veckor sedan ute och flaggade för att också han är tveksam till obligatoriet? Har ni gett upp och därför sänder ut de här signalerna för att dämpa ett missnöje någonstans?
Ska man försöka blidka de fackliga a-kassorna så att de är mindre kritiska mot att det inte blir någonting, eller varför är det på det här sättet? I regeringen finns uppenbarligen olika syn på detta. Det tycker jag är lite märkligt. Jag gör samma tolkning som Patrik Björck, nämligen att arbetsmarknadsministern tonade ned sig i sitt andra anförande. Jag förstår att det första var skrivet före Borgs lördagsintervju. Det var därför lite mer hurtfriskt, det vill säga den normala andan på området.
Det sjönk nu tillbaka något. Sedan var det frågan om de 400 000. Visst har akademiker med ett eller två år kvar till pensionen lämnat a-kassan. Det kan jag också se i statistiken. Men det finns framför allt en stor grupp av lågavlönade deltidsarbetande kvinnor som lämnar a-kassan därför att de tycker att försäkringen är för dyr.
En kvinna i Blekinge berättade varför hon inte var med i a-kassan. Varför ville hon inte vara försäkrad? Jo, a-kasseavgiften handlade om en veckas mat för henne. Hon fick göra det valet. Det är så många har gjort. Det är just den kategorin, arbetsmarknadsministern, som är mest utsatt och som förmodligen när konjunkturen vänder med en annan arbetsmarknad kommer att behöva försäkringen.
Vad finns det för skydd för dem efter detta med avgiften? Försäkringens avgift är inte längre inkomstrelaterad. Om man jobbar i en bransch där risken är stor för hög arbetslöshet är det inte branschen som betalar risken utan den som råkar jobba där. Det är precis vad arbetsmarknadsministern säger. Vilka är det? Det är hotell och restaurang, fastighet och handel.
Vilka jobbar där? Jo, de lågavlönade kvinnorna. De ska betala den högsta a-kasseavgiften samtidigt som de också ska leva med otryggheten att de faktiskt kan förlora jobben och få en sämre ersättning från försäkringen än tidigare. Det är så det ser ut. Apropå de 400 000 tyckte den akademiker som tidigare hade ett kvar år till pensionen att det var okej att vara med i a-kassan. Det hade man varit.
Det var ett slags solidaritetstanke, det vill säga att vara med och betala sin avgift därför att den går till en försäkring - till någon som kan bli arbetslös. Littorin har lyckats knäcka detta. Det finns ingen solidaritet i försäkringen längre. Man tycker att den är så dyr och dålig att man inte vill betala till den om man inte absolut behöver det. Om det är bara de som tror att de kommer att behöva försäkringen som betalar kommer den inte att fungera.
Detta har slagit sönder grundtanken. Varför är finansministern och statsministern tveksamma när Littorin i vanlig ordning säger det traditionella, nämligen att han inväntar utredningen? Varför denna skillnad? Är det en spricka i regeringen?