KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nina Larsson (FP):
Svaret på den sista frågan är: Ja, jag tror att det kommer att bli ny kärnkraft i Sverige. En breddad fråga som också borde ställas är om det kommer att bli mer vindkraft. Svaret är ja. Kommer det att bli mer solkraft? Svaret är ja. Kommer det att bli mer biokraft? Svaret på den frågan är ja.
Vi ska inte peka ut alltför exakt vilka energislag som måste komma till. Vi behöver skapa ett regelverk som någorlunda gynnar koldioxidfria energislag i stället för att suboptimera och peka ut specifika stöd.
Kärnkraften är en så stor del av dagens energi, och jag får mycket frågor om kärnkraften. Därför har jag ägnat mycket tid åt den. Men när det handlar om riktat stöd för andra förnybara sätt att producera energi finns det ett otal exempel på sådana satsningar som också blir fel.
Pumplagen är ett av Miljöpartiet genomdrivet, horribelt exempel som inte gav den önskade effekten, utan den blev i själva verket kontraproduktiv. Utbyggnaden av biogas blev direkt påverkad i negativ riktning på grund av den lagstiftningen. Det var någonting som vi ärvde och försökte hantera på ett så korrekt sätt som möjligt.
Nej, den här religiöst negativa inställningen till kärnkraft är inte förknippad med verkligheten, och den leder tyvärr i fel riktning när det gäller att bekämpa klimathotet, och det är det vi borde ägna oss åt.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Precis som jag sade är det ett samgående som är aktuellt. Propositionen kommer i dagarna. Det är ett samgående mellan svenska Posten och danska Posten. Redan där förändras ägarstrukturen. Vi vet ju att det är ett delägande i den danska posten av privat näringsliv men också ett medarbetarägande. Det kommer också att erbjudas de svenska medarbetarna vid Posten.
Vad som sedan kommer i en förlängning i en framtid vet vi ingenting om. Det är ett gigantiskt projekt att få detta i hamn och att också kunna erbjuda medarbetare vid svenska Posten delägarskap. Om det blir någon framtida börsintroducering vet vi ingenting om. Visst, man kan naturligtvis ha vägarna öppna, men någon smygprivatisering är det absolut inte fråga om - aldrig i livet.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Det är ganska lustigt när jag nu hör att det redan var färdigskrivet att jag hade ett svävande svar. Jag tycker att jag var ganska tydlig med att det inte är fråga om någon börsintroducering. Det handlar om en sammanslagning av en helstatlig post och en delstatlig post. Det handlar om att kunna få bättre muskler för att kunna klara konkurrensen på en avreglerad postmarknad i Europa när det nya EU-direktivet träder i kraft.
Det är detta som är huvudsaken och det viktiga, och det är det som vi har framför oss. Det kommer att vara en lång, lång resa att få ihop de här två kulturerna och att också erbjuda medarbetare delägarskap.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Jag förstår Peter Pedersens svårigheter att förutse saker och ting som ska hända. Men reservationerna var kanske möjligen skrivna nu. När det gäller PTS kravspecifikation kan man läsa hela.
Det första kravet är att orten ska finnas med på Svensk Kassaservices lista över de 153 orter som den 14 september 2007 hade Svensk Kassaservicekontor och saknade bankkontor alternativt vara en ort som bildar en naturlig knutpunkt för ett större antal boende med mer än 30 kilometer till närmaste bankkontor.
Man ska inte ta bort servicen där den redan fanns och där det saknades bankkontor. Den kravspecifikation som PTS har gjort kommer inte att försvåra för människor att få den service man behöver med betalningarna.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Tanken är att det ska göras en utvärdering. Ser man att det finns orimligheter måste man naturligtvis göra om det. Dessutom har posten fortfarande kvar sin lantbrevbärarservice som kan ta sådana här uppdrag. Den möjligheten finns fortfarande kvar. Som jag sade får länsstyrelserna ett tillsynsansvar. Dessutom får Länsstyrelsen i Örebro län ett övergripande ansvar att se till detta.
Självfallet ska utvärderingen vara till för att se att det inte blir orimliga konsekvenser av detta. Tanken är att alla ska få tillgång till denna service till rimliga priser, och som jag ser det även här, på rimliga villkor.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Nu är det ju så att vi har en alliansregering, och vi kanske byter frågor, som Claes-Göran Brandin tycker, men vi har samma uppfattning i grunden, så det har ingen större betydelse vem av oss som är här och talar. Ett båtregister är naturligtvis otroligt bra att ha, men varför ha ett statligt offentligt båtregister när försäkringsbolagen kan ordna det?
Att göra båtförsäkring obligatorisk tycker jag är betydligt bättre än att ha ett offentligt register. Det ger inte någon effekt, men att alla är försäkrade ute på havet är betydligt bättre. När det gäller avfallet blir jag nästan lite full i skratt.
Är det någon som tror att polis eller kustbevakning skulle ut och jaga fritidsbåtar som skulle råka hälla ut lite toalettavfall i sjön? Hur skulle de dessutom märka det? Det är rent praktiskt omöjligt.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Claes-Göran Brandin har ju redan svarat på frågan om tonnageskatten - tror han. Men det är nog inte riktigt på det sättet. I den här frågan pågår livliga förhandlingar, och jag är alldeles övertygad om att vi kommer att se resultat innan detta år är slut. Den exakta utformningen där kan jag inte säga något om, men jag är övertygad om det. Dessutom har vi ju faktiskt också gått med på ett tillkännagivande från riksdagen här, så vi jobbar på det, Claes-Göran Brandin.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Detta register verkar vara en av huvuduppgifterna när det gäller fritidsbåtar. Man får inte överdriva likheterna mellan trafik till sjöss och trafik på land. Det finns betydande skillnader.
När det gäller att skapa någon form av register för att polisen och Kustbevakningen ska kunna få fram identiteten på de båtägare som beter sig illa tror jag personligen att det är det bästa systemet i stället för att ha ett offentligt system som vem som helst kan gå in i. Vi har båt i familjen.
Jag är göteborgare, och om hela familjen, inklusive hund, befinner sig på Kosteröarna är det enkelt att slå upp oss i båtregistret och se att där finns ingen hemma; det är bara att gå in och hämta grejerna. Det finns betydande nackdelar med offentliga båtregister. Det är inte riktigt samma sak vad gäller bilregister.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Nej, det är ingen liten fråga, men att lagstifta mot toalettavfallsutsläpp från fritidsbåtar tror jag inte på. Efterlevnaden av den är i så fall viktig och kontrollen nästan omöjlig att göra. De flesta båtägare tar ansvar för avfallet. De har sanitetstank och tömmer i land.
Självfallet finns också de som inte gör det, och mycket små båtar omfattas inte av detta. De har inga som helst möjligheter till det. Men om vi införde en lag mot detta skulle den i så fall behöva införas i hela EU så att den gällde även när danskarna och tyskarna kommer hit, eller åtminstone i Norden när norrmännen kommer hit. Annars har den inte särskilt stor effekt. Lagstiftning är inte alltid den rätta vägen att gå. Jag tror i stället att vi når bättre resultat genom att inpränta gott sjömanskap och ansvar hos människor.
Vi ska också försöka göra det lättare att bli av med olika typer av avfall i land samt underlätta för besök i land. Det tror jag är den mest framkomliga vägen. I första hand måste vi dock ge oss på de stora passagerarfartygen och färjorna. Det kommer att ge den största effekten.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
På vilket sätt ökar sjösäkerhet med just ett statligt register i förhållande till ett register som försäkringsbolagen håller i? I tidigare debatter har jag sagt att det vore bra med en allmän och obligatorisk båtförsäkring och ett register som försäkringsbolagen håller i. I dag är det bara 40 procent av fritidsbåtarna som har en särskild båtförsäkring. En del har sin båt försäkrad via hemförsäkringen. Resten har ingenting alls.
Men detta är ett svepskäl - naturligtvis är det så. Karin Svensson Smith sade här tidigare - och ni har ju en gemensam reservation - att det handlar om skatt, att det underlättar otroligt att införa en fritidsbåtskatt. Men det önskar vi inte göra. Jag kan förstå om ni är besvikna på att Sverige inte längre toppar skatteligan och raskt vill fylla på med nya skatter på alla områden, inklusive höjda inkomstskatter, förmögenhetsskatter och båtskatt, så att vi går om Danmark igen i tävlingen om högsta skattetryck.
Vi säger nej till ett statligt fritidsbåtregister men ja till ett fritidsregister som försäkringsbolagen håller i. Det är minst lika bra för tullen, polisen, sjöpolisen och Kustbevakningen.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
I den här frågan har vi faktiskt inga olika uppfattningar. Det har vi också konstaterat i tidigare debatter. Det är bra att Sveriges regering för en diskussion med oljebolagen i Sverige. Det ska också utökas till en bredare diskussion inom EU. Men någonstans måste man börja, och jag tror att det här är en bra början.
Jag håller fullständigt med om att vi ska driva den här frågan, för det är dåligt på utbudssidan, och har vi inget utbud är det ju svårt för rederierna att släppa ut mindre.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Det senaste inlägget i denna debatt visar med tydlighet att alla är måna om att grundläggande betaltjänster kan tillgodoses i hela landet på ett tillfredsställande sätt. Vi är överens om det.
Det är viktigt att alla, såväl privatpersoner som företagare och föreningar, ges möjlighet till trygga tjänster för betalning av räkningar, kontantuttag och hantering av dagskassor med mera. Kvarstående problem och brister ska lösas och åtgärdas.
Innan jag tar upp hur det ska gå till vill jag bara först lite snabbt gå igenom vad som har gjorts sedan beslutet togs sommaren 2007 om att ersätta den grundläggande kassaservice som Svensk Kassaservice AB har tillhandahållit med ett statligt åtagande att tillhandahålla betaltjänster och det arbete som nu pågår.
Inför Postens avveckling av kassaserviceverksamheten fick Post- och telestyrelsen, PTS, redan hösten 2007 uppdraget att handla upp betaltjänster på orter där betaltjänster inte tillgodosågs av marknaden, och länsstyrelserna fick i uppdrag att bevaka att så skedde. Upphandlingen resulterade i tjänster på 15 orter och i 73 landsbygdsområden från och med den 1 juli 2008.
Då PTS hade gjort bedömningen att företag och organisationer själva skulle kunna köpa sina tjänster på marknaden gällde upphandlingen endast kontantuttag och räkningar. Bedömningen var kanske inte helt riktig. Det visade sig ju i december 2009 att problemen kvarstod, vilket Länsstyrelsen i Dalarnas län som samordnande länsstyrelse redovisade.
Framför allt gällde det småföretagare i glesbygd och landsbygd, inte minst i Stockholms skärgård. Dessutom var situationen när det gällde kontantuttag bristfällig för en del äldre och personer med funktionsnedsättning. I rapporten från december 2009 föreslogs också att PTS skulle ges i uppdrag att komma med nytt förslag till upphandling av dagskassehantering och att dessutom en utredning av behovet av extrainsatser för äldre och personer med funktionsnedsättning skulle göras.
Rapporten bereds för närvarande i Regeringskansliet, och regeringen har också redan förlängt uppdraget till PTS när det gäller upphandling av dagskassehantering. För att lösa utestående problem måste som jag ser det PTS samverka med länsstyrelserna, diskutera nya tekniska lösningar med bland andra pensionärs- och handikapporganisationer och göra informationsinsatser om alternativa lösningar.
Länsstyrelserna måste särskilt bevaka kapacitetsbrister i bredbandstäckning och föreslå åtgärder mot dessa. Allt detta arbete pågår just nu. Anslaget för grundläggande betaltjänster i den senaste budgeten har ökats från 27 miljoner 2009 till 49 miljoner 2010. Har oppositionen avsatt mer medel för detta i sin budget?
Problemen är identifierade. Anslagen har ökats, och nu arbetas det med det. Det krävs mer fantasi och kreativitet och en smula flexibilitet hos PTS, länsstyrelserna och övriga aktörer. Utskottet kan bevaka detta och förutsätter att såväl beredningen i Regeringskansliet som de uppdrag som givits och kommer att ges kommer att leda till att kvarstående brister åtgärdas, så att målet om grundläggande betaltjänster för alla tillgodoses.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Det här tar för lång tid, säger Christina Axelsson. Det kan man tycka, men arbetet pågår. Man ska komma med nya förslag. Jag kräver också att det ska vara lite mer fantasi. Det finns åtgärder som går att genomföra mycket snabbt. Det finns ganska enkla åtgärder att ta till. Om vi tittar på till exempel Stockholms skärgård kan vi se att det finns möjligheter.
En del finns redan i dag, till exempel helikopterservice till ett antal öar - jag tror att det är tre öar - och det kan utökas till fler öar. Det är en insats som kan göras ganska snabbt. Förr fanns det så kallade bankbåtar som gick. De finns inte nu, men vi har Vaxholmsbåtar som går ganska ofta.
Man kan tänka sig serviceboxsystem, alltså kontantinkast och så vidare, när det gäller dagskassor. Sådana åtgärder går att genomföra. Detta diskuteras nu, och det kommer mycket snart nya förslag. Den andra frågan har jag faktiskt inget svar på just nu.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Där har jag och Christina Axelsson samma uppfattning. Jag väntar mig också att förslagen kommer mycket snabbt. Jag tror att de kommer att lösa de utestående problemen. Vad som däremot inte skulle lösa problemen är om vi skulle tillsätta nya utredningar och börja fundera på om gränsen ska vara 29 kilometer, 25 kilometer eller något annat. Det är ju inte det som är lösningen.
Lösningen är att försöka hitta alternativen och också se till att vi får informationsinsatser, bättre bredbandstäckning och nya tekniska lösningar tillsammans med nya upphandlingar, när det gäller både dagskassorna och möjligheten för äldre och personer med funktionsnedsättning att ta ut pengar. Jag tror inte att en återgång till ett allmänt lantbrevbärarsystem är lösningen.
Vi vet att kontanthanteringen är något som vi försöker minimera med tanke på rånrisk och annat. Däremot finns lantbrevbärarservice upphandlad för personer som är över 80 år. Den finns alltså, men den är inte lösningen totalt sett. Oppositionens förslag till lösningar leder ingenstans. Våra förslag är konkreta och kommer att lösa problemen.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Jag tänker inte ge mig in i någon diskussion om vilka krav det kan bli i en framtida avtalsrörelse. Det får parterna faktiskt sköta själva. Jag har redogjort för vad det handlar om. Det handlar om en likställighetsprincip. Det handlar om rimlighet när det gäller ersättning till individer på den svenska arbetsmarknaden.
Jag och regeringen anser inte att det är rimligt att en del har 100 procents sjukersättning medan andra har karensdag och 80 procents ersättning. Det är den springande punkten. Det är därför det här förslaget läggs fram. Sedan tycker jag att också Claes-Göran Brandin ska gå in och titta på vad effekterna av detta blir.
Det finns ju olika regler för vilka dagar man betalar ut ersättning och så vidare, så fackets uppgifter om hur mycket minskad ersättning sjömännen skulle få kanske inte stämmer riktigt.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Frågan huruvida jag raljerar eller inte kanske vi ska lämna därhän. Jag påpekade tidigare att det är positiva remissvar från redarsidan och från nästan samtliga utom facken. Detta med TAP-avtalen tycker jag är ganska intressant. I den delen av förslaget i propositionen som handlar om sjömän i inre fart finns inga "tappare".
Det är liksom inte en fråga när det gäller inre fart. När det gäller TAP-avtal över huvud taget tycker jag att det är rätt rörande att Socialdemokraterna och oppositionen nu är väldigt intresserade av att bevara dem och tror att de på något sätt skulle vara hotade. TAP-avtalen var väl inte någonting som facken från början tyckte särskilt mycket om, utan de var väl i stället något som hotade hela näringen.
Det var någonting som redarna ansåg skulle minska deras kostnader och rädda näringen. Att man nu tar detta till intäkt för sin uppfattning tycker jag är mycket märkligt.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
I trafikutskottets betänkande Tillgängliga elektroniska kommunikationer behandlas regeringens proposition 2009/10:193 med samma namn samt en följdmotion som väckts med anledning av propositionen. Dessutom behandlas även andra IT-politiska frågor som tagits upp i 28 motionsyrkanden från allmänna motionstiden 2009. "Det är mycket med det elektriska" hette det förr när man tyckte att något var krångligt.
Nu får man väl säga att "det är mycket med det elektroniska". Visst lever vi i en tid med en oerhört snabb teknisk utveckling. I slutet av 80-talet fick jag min första mobiltelefon. Men så mobil var den kanske inte. Det var en stor fastmonterad batteridel som tog upp halva bagageluckan och en fastmonterad låda med lur och sladd inne i bilen. Men jag var lycklig!
Jag kunde ju i alla fall ringa från bilen. Alla var dock inte lyckliga över teknikens intrång i arbetsliv och privatliv på den tiden. Jag minns en stark man i Göteborg som vid persondatorernas införande på börsen i Göteborg yttrade: "En sådan där jäkla tv vill jag aldrig ha på mitt skrivbord!" Det var ett citat, fru talman, inte en svordom. En del var skeptiska.
Jag minns särskilt en person, som kallade Internet för en snart övergående fluga. Andra var lyriska och ropade: Bredband åt alla! Och snart är vi väl där. I dag är det framtidsfrågor som ska debatteras här i kammaren. Utskottet har i föreliggande betänkande föreslagit att riksdagen ska godkänna regeringens förslag till ett nytt delmål 3 inom det IT-politiska målet.
Enligt det nya delmålet ska Sverige ha bredband i världsklass. Det stipulerar också att alla hushåll och företag bör ha goda möjligheter att använda elektroniska samhällstjänster och service via bredband.
Som ett led i en modernisering av lagstiftningen föreslås vidare bland annat att godkänna regeringens förslag till lagändringar i lagen om elektronisk kommunikation från 2003 och i offentlighets- och sekretesslagen från 2009 med ikraftträdande den 1 augusti 2010. Det finns mycket mer i detta betänkande, men det återkommer debattörerna till.
Med dessa inledande ord, fru talman, föreslår jag att debatten kan börja.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Vi har länge diskuterat kilometerskatten. I princip är den ett bra instrument.
Nu är det på det sättet att om man hela tiden inför avgifter och skatter som ensidigt missgynnar den svenska branschen är det faktiskt inte särskilt bra för tillväxten i vårt land, för utvecklingen av våra branscher eller när det gäller en långsiktig utveckling av transportsystemet.
På lång sikt tror jag att det blir alldeles nödvändigt att ha en kilometerskatt, men den ska införas på lika villkor i samtliga EU-länder.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Nu är det väl inte bara det kanske. Här hänvisas till det ena utlåtandet efter det andra. Man skulle kunna få ett citat från varje remissinstans på alla möjliga saker här. När det gäller kilometerskatt och dess påverkan på miljön har det inte kunnat påvisas i någon större utsträckning att det får några positiva miljöeffekter. Det är också en sådan sak som jag tycker bör vägas in.
Vi kanske ska se vad det får för effekter i de olika länderna. Än så länge har inte så många infört det.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Vi bryr oss redan om de anställdas villkor. Detta meddelande handlar inte primärt om de anställdas villkor. Det handlar om att planera en europeisk transportstruktur långsiktigt fram till 2020. Men det finns vissa frågor som naturligtvis har bäring på detta. Vi kan som exempel ta frågan om cabotage. Det råder vilda västern än så länge. Ett nytt regelverk är på väg.
Det kommer förhoppningsvis att leda till att det blir tydliga regler, ordentliga påföljder och ordentliga kontroller så att det inte kommer att råda vilda västern på det här området längre. Det innebär i sig att vi får mer lika villkor när det gäller till exempel cabotageverksamheten, att köra på annan mark än i den nation som företaget är startat i. Det är ett.
Det finns mycket mer. Det finns många saker när det gäller arbetarskydd, arbetsvillkor och så vidare som behandlas i andra sammanhang. Vi kan till exempel nämna kör- och vilotidsdirektivet. Där finns det gemensamma regler. Det gäller bara att få en vettig kontroll och likartad bedömning i de olika länderna. Det finns många saker som redan är på gång. Fast allt är inte bra ännu.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Jag uppfattade inte frågan i detta. Jag kan bara säga att de här frågorna behandlas kontinuerligt, kanske inte just i detta meddelande, men på många andra plan. Vi har sagt både i det här utlåtandet och på andra ställen att det handlar om att vi måste säkerställa kvalitets-, miljö- och säkerhetskrav och lika konkurrensvillkor. Det förutsätter tydliga regler och enhetlig tillämpning.
Vi har till exempel när det gäller säkerhet nationella regler som måste efterlevas. Det gäller hastighet, däck, lastningsregler, alkohol, kanske också så småningom droger, läkemedel och trötthet. Vi har när det gäller miljön utsläppsgränser, krav på fordon och effektiva transporter. Och vi har kör- och vilotider. Men vi har inte inom den här sektorn tänkt oss att harmonisera villkoren för åkerier när det gäller lönesättning.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
När det gäller den mening som Peter Pedersen har hakat upp sig på är det nog ett missförstånd. Det handlar om att vi i fortsättningen kommer att behöva trafik och transporter. Behovet av att förflytta människor och gods kommer inte att minska. Det kommer att öka troligen. Det i sig är inte det som är problemet.
Problemet är den påverkan på miljön, människor och annat och olyckor som denna förflyttning medför. Det är det vi vill säga. Därför ska man åtgärda så mycket som möjligt i de olika transportslagen så att man får en så miljövänlig trafik som möjligt.
I fyrstegsprincipen står det för det första att man ska börja med att analysera behoven av åtgärder som kan påverka transportbehovet och val av transportsätt. För det andra ska åtgärder som ger effektivare utnyttjande av befintliga väg- eller järnvägsnät eller av fordon analyseras.
I tredje hand ska man göra begränsade ombyggnadsåtgärder och först i fjärde hand nyinvesteringar och större ombyggnadsåtgärder. Det är fyrstegsprincipen.
Där står alltså inte att man rakt av ska minska ned transportarbetet, utan man ska se hur man kan vidta åtgärder som kan påverka transportbehovet och val av transportsätt för att göra miljöpåverkan så liten som möjligt och göra systemet så effektivt som möjligt.
Lisbeth Grönfeldt Bergman (M):
Det här är lite grann en strid om påvens skägg. Vi tolkar uppenbarligen de här meningarna väldigt olika. Jag tycker inte att skillnaden är särskilt stor. Det finns alltså väldigt stora likheter i bedömningen. Vi behöver trafik. Vi behöver transporter. Vi ska bara se till att de blir så bra, så effektiva och så miljövänliga som möjligt. När det gäller det där med att vi skulle ha vänt på fyrstegsprincipen undrar jag vem det är som har vänt på den.
Vem är det som kräver snabbtåg för miljarders miljarder utan att se att vi kanske måste börja med att reparera, se om och underhålla det lilla vi har? Vi måste kanske till exempel bygga extra spår vid järnvägen för att kunna öka kapaciteten och så vidare, och kanske även nya vägbitar här och där för att på så sätt få bättre flöden.
Det tycker jag är ett klokt användande av resurserna och dessutom att använda fyrstegsprincipen i rätt ordning.