KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Bäckström (C):
Jag vill tacka minister Ygeman för svaret. Jag väckte interpellationen med anledning av det besked som lämnades i början av månaden om att den omfattande och stora övning som sedan länge planerats i Västra Götaland, Värmland och Halland tillsammans med MSB skulle ställas in.
Med tanke på rådande omständigheter och uppdraget i inriktningsbeslutet, som togs i somras i samband med försvarsbeslutet, om att vi ska återuppta totalförsvarsplanering och i praktiken stärka vår samlade krisberedskapsförmåga i landet känns det viktigt att lyfta upp de här frågorna.
Det är viktigt att reflektera tillsammans över resurssituationen och förmågan att i praktiken möta eventuella ytterligare händelser i dagsläget. Det känns extra sårbart när vår myndighet som är ansvarig för de frågorna inte klarar av att fullfölja en sådan viktig övning. Den omfattar såväl lokalplanet och det regionala planet som de statliga myndigheter som är involverade i arbetet.
Det är extra viktigt att, även när det är press i arbetet, våga lyfta upp frågorna om hur det skulle bli ifall ytterligare allvarliga händelser skulle inträffa parallellt.
Övningen och övningarnas betydelse är grundläggande för vår gemensamma förmåga att hitta varandra vid stressade tillfällen, så att funktionerna möts, och för att få praktisk erfarenhet av att hantera de verkliga kriserna. Jag håller med om att många av landets kommuner, regioner och länsstyrelser har många utmaningar att hantera i rådande läge.
Men det varierar, och bilden varierar. Prognosen av läget är svår att bedöma. Under hur lång tid kan man vänta sig att trycket ska pågå? Vad förväntas hända under månaderna i väntan framöver? Vilka effekter kommer det att få för förmågan att dra igång totalförsvarsplaneringen på allvar?
Det är samma myndigheter som ska involveras i det arbetet. Det uppdrag som regeringen har lagt till berörda myndigheter, inte minst MSB, under det närmaste halvåret om att återkomma till regeringen med förslag på hur man ska gå vidare med totalförsvarsplaneringen är också oerhört viktigt och har nära kopplingar till övningsverksamhet. Jag vill också belysa resursfrågan.
Anser ministern att MSB och landets länsstyrelser har tillräckligt med tillgängliga resurser för att klara av att fortsätta med övningsverksamhet och planeringsverksamheten i övrigt för att stärka vår beredskap? Det är nämligen precis det vi behöver just nu.
Jag kan nämna att för Värmlands del, som var ett av de berörda länen, fattade landshövdingen i måndags beslut om att under våren 2017 genomföra en egen övning med länets 16 berörda kommuner och även Polismyndigheten. Man upplevde att allt arbete man deltagit i för att planera den inställda övningen har varit viktigt. Då vill man komma i ett övningsskarpt läge, för att testa förmågan tillsammans.
Det som länet saknar är de övriga statliga verksamheterna som inte är med. Jag kan tycka att det vore lämpligt om de var det. Landshövdingen tar ett viktigt initiativ för att gå vidare med arbetet, inte minst för att motivera de lokala krisberedskapssamordnarna som engagerar sig hårt i arbetet.
Daniel Bäckström (C):
Jag vill tacka för denna julhälsning. Jag hoppas att vi kan fira en julhelg i det här landet under goda förhållanden och att vi får tid att tänka på nästa års arbete. Vi vet att det blir stora utmaningar.
En del i frågeställningen i dagens interpellation handlar om erfarenhetsinsamling, det vill säga hur man tar vara på de erfarenheter som den statliga myndigheten gör under pågående insatser. Det är viktigt att vi under det kommande året får tillfälle att stämma av det praktiska arbetet för att kunna göra ett medskick om hur man ska styra upp och prioritera insatser på övningssidan.
På det viset kan vi ge ytterligare stöd och diskutera hur resursfrågan ser ut i dagsläget i landets län och kommuner, men också inom MSB, för att kunna hantera och komma längre med den samlade krisberedskapsplaneringen och i praktiken flytta fram positionerna i totalförsvarsplaneringen.
Stora pågående händelser bör inte äventyra den långsiktiga nationella ambitionen att få en väl fungerande beredskap och tydliga målsättningar som i praktiken kan förväntas leverera så bra skydd som möjligt, både inrikes och vid externa händelser. Jag vill också tillönska er en riktigt god jul och tacka för året som har gått.
Daniel Bäckström (C):
Tack, herr minister, för svaret! Jag aktualiserar interpellationen helt med utgångspunkt från ett aktuellt fall hemma i Värmland, där en jordbruksföretagare i Säffle utvecklar sin verksamhet och har lämnat in en ansökan för att låta verksamheten utvecklas och växa rejält.
Själva fallet ska vi inte diskutera, men det handlar om synsätt som illustreras i myndighetsutövningen kopplat till de förutsättningar och villkor som ges i tillståndet.
Man märker alltmer hur olika intressen ska balanseras, och i det här fallet har man tydligt markerat emot den enskilde jordbruksföretagaren när det handlar om att begränsa möjligheterna att sprida gödsel under helger och dagar före storhelg.
Att man får ge näring till jorden och till grödan som växer är en grundförutsättning för att kunna bedriva ett aktivt jordbruk och utveckla sin verksamhet. Det är också en viktig förutsättning för att under så kort tid som möjligt kunna genomföra aktiviteterna med hänsyn till de lokala väderleksförhållanden som råder för stunden.
Det är inte alltid genom byråkrati och myndighetsutövning som man finner de lämpligaste lösningarna praktiskt. I det här fallet är det väldigt tydligt. Det handlar om en levande landsbygd. Det handlar om vilka villkor man ger och hur man kan ge förutsättningar för att stärka företagsklimatet för den enskilde lantbruksföretagaren och utveckla jordbruket.
Det handlar om regelförenklingar i stället för regelkrångel. Verksamheten går att utveckla till 6 800 platser för slaktsvin och högst 800 platser för suggor. Mängden gödsel beräknas till 28 000 kubik, lite drygt.
Det handlar om en stor spridningsareal som många gånger ligger långt från bebyggelse och om en verksamhet som visar stor hänsyn till grannar och berörda som finns i närheten av markerna. Tillståndet är godkänt, men just detta villkor har ändrats jämfört med tidigare. Nu är spridning av organiska medel reglerat så att det får ske under så få och koncentrerade perioder som möjligt.
Vi är mitt inne i vårbruket i stora delar av landet. En del har klarat av det, en del arbetar just nu och en del inväntar de rätta förutsättningarna. Då är varje dag oerhört viktig. Det måste vara rätt väder. Den enskilde har möjlighet att söka undantag eller dispens hos kommunen, men då blir det en årlig prövning varje år och byråkrati.
Det hade varit bättre att i stället ha det som det var tidigare för den enskilde, nämligen att spridning av gödsel inte får ske dagen före eller under midsommarhelgen, att spridning under lördagar, söndagar och helgdagar endast får ske undantagsvis och att tidpunkten för spridning ska väljas så att luktstörningar minimeras. Detta prövas nu, och det är ett intressant ärende.
Intressant är också att inga grannar har klagat, utan de stöttar den enskilde jordbrukaren ute på Värmlandsnäs. De förstår inte problematiken utan tycker att det hör till att man måste sprida gödsel för att kunna bedriva jordbruk.
Daniel Bäckström (C):
Det handlar om vilka regelverk Sverige ska ha för denna typ av verksamhet och hur vi på bästa sätt kan skapa förutsättningar för landsbygden och dess företagande att utvecklas. Där är jordbruksföretagandet en elementär och viktig del. Vi återkommer ofta till landsbygdsstrategin, som kommer.
Då är inriktningen hos myndigheternas tillämpning och utveckling av praxis oerhört viktig och grundläggande för att få så bra och grundläggande förutsättningar för den enskilde som möjligt.
Vi kan se att man med hänsyn till myndighetsbeslut tvingas göra uppehåll i gödslingsverksamhet, vilka i vissa fall kan bli upp till fyra fem dagar långa beroende på hur helgdagarna ligger nu i maj. Det skulle till exempel inte vara tjänligt att köra ut gödsel första maj även om det är perfekta väderleksförutsättningar.
Efter två dygn krävs en ny uppstart för att kunna få gödselbrunnen rätt anpassad, och det kräver extra timmar och påverkar också lönsamheten i företagandet.
Det intressanta i det här läget är att kommunen stöder och ser betydelsen av företagets möjligheter att kunna utveckla verksamheten och hur viktig den är för en levande landsbygd och att man ger förutsättningar när man upplever att den enskilde jordbruksföretagaren tillämpar en bra praktisk bedömning av när och hur gödslingen ska gå till.
I förlängningen kan det på flera håll i landet bli en ökad reglering. Det är det som politiken måste in och se över. Vilka regelverk, vilka förutsättningar och vilket engagemang visar riksdagen men också regeringen i den här typen av frågor i ett läge när landsbygdföretagandet, i ett läge där vi behöver höja vår försörjning av livsmedel i Sverige?
Vi behöver, precis som landsbygdsministern ofta refererar till, ge förutsättningar för att öka produktionen. Då är varje del viktig. Den sammantagna bilden är att det finns oerhört mycket tillämpning som behöver ses över, förenklas och tydliggöras, så att man lägger ansvaret på rätt plats, så lokalt som möjligt. Min fråga är: Finns det några reflektioner kopplade till det beskrivna läge som har uppkommit?
Hur ser ministern på att det kan bli så här i praktiken, när man får oerhört stora restriktioner under kort tid som är en viktig del av ett brukningstillfälle, där mycket gödsel ska ut och många hektar ska hanteras, många gånger flera kilometer från berörda grannar?
Finns det några reflektioner från regeringens representant i det här ärendet som syftar till att ge förutsättningar att utveckla landsbygdens företagande och se till att det långsiktigt finns rätt förutsättningar?
Daniel Bäckström (C):
Utifrån det givna svaret och också reflektionerna i debatten är åtgärder - eller hur man tar frågan vidare - inte det som landsbygdsministern presenterar. Att hänvisa till en kollega är bra.
Det är viktigt att de här frågorna belyses av flera ansvariga ministrar, för detta är en angelägenhet att fortsätta att diskutera, inte minst utifrån det lokala företagarperspektivet, där intressena måste samverka på bästa sätt och där myndighetsutövningen måste ge förutsättningar och tydlighet, så att det blir praktiskt genomförbart. Vi har levt länge med att gödsel luktar.
Vi har levt länge med att maskiner bullrar. Vi har levt länge med att ljuden har beteendemönster som påverkar omgivningen. Men det är en del av det naturliga livet på landsbygden.
Människor som bor och verkar i de bygderna är väl medvetna om att det vissa stunder under året behöver bli ändrade förutsättningar - man behöver köra ut gödsel och även göra det under de dagar som är bäst utifrån kvävesituationen, spridningseffekten, värdet i energin för näringen som ska ned i backen och så vidare. Detta vet jordbrukarna bäst.
Det är inte myndigheten som känner till de praktiska förutsättningarna för hur man på bästa sätt kan optimera sitt jordbruksföretagande. I det här läget handlar det om hårt satsande, duktiga lantbruksföretagare som är och kommer att vara en ryggrad i svensk landsbygdsutveckling.
Då är det vår uppgift att på bästa sätt ge förutsättningar som är tydliga och lätta att förstå men också ge praktiska förutsättningar för att bedriva verksamheten optimalt och kunna sprida gödsel när det är läge utifrån väderleken.
Daniel Bäckström (C):
Jag instämmer i att det är ett delat ansvar, mellan det offentliga och oss som individer och medborgare. Men den samlade bilden är regeringens och riksdagens ansvar. Jag ställde interpellationen till minister Ygeman. Den överlämnades till landsbygdsministern. Det är ju flera ministrar som har ansvar för de här frågorna.
72-timmarsperspektivet är viktigt. Vi har nyligen tagit fram en föreskrift i försvarsutskottet. Det är en uppdaterad version med information till den enskilde om kris eller krig skulle inträffa. Men vad händer bortom tre veckor, när det ansvar som Livsmedelsverket har i dag har passerat?
Vem har det samordnade ansvaret för att se till att det finns en helhetsbild för hur insatserna ska prioriteras och vad som behöver göras i det svenska samhället när krisen slår till? Var vi står är inte tillräckligt samordnat eller utrett.
Konsekvenserna blir oerhört stora om livsmedelsproduktionen avstannar, om tillförsel av viktiga råvaror och också incitament för att bedriva produktion uteblir och om logistiken, som är sårbar, prövas hårt. Jag är oerhört angelägen om att det som ministern poängterar, att det här ska bli en viktig del i livsmedelsstrategin, också ska bli verklighet.
Enligt vissa analytiker skulle samhället inte klara en allvarlig kris i dag. Mjölk, bröd och basvaror skulle snabbt ta slut i affärerna. Färskvarorna skulle sina, och mejeriprodukterna skulle ta slut i butikerna. Det skulle också efter ett par tre dagar bli en tydlig brist på drivmedel.
Det offentliga kommer att bli utsatt. Det gäller bespisningar på skolor och äldreboenden. Man kommer att prioritera vissa grupper. Men i det längre perspektivet saknas en utförlig beskrivning av de praktiska konsekvenserna. Jag menar att ett utvecklat svenskt jordbruk och en ökad produktion av livsmedel i Sverige är grundläggande för att kunna ha stabil krisberedskap framöver.
Vi behöver uppdatera bilden. Det är inte acceptabelt att referera och analysera dagens situation utifrån ett annat säkerhetspolitiskt läge. Vi är helt överens om att det förändras och att det har försämrats allvarligt de senaste åren. Efter händelserna i Ukraina och i Krim och efter övningar i och kring Östersjön och incidentrapporter om dessa blir bilden annorlunda.
Det tar tid att ställa om. Det tar tid att skapa långsiktiga styrningar men också förutsättningar. Inte minst i en situation då det svenska jordbruket är under hård press behöver vi också jobba integrerat. Det här hör ihop - vår svenska produktion och krisberedskapen.
Jag noterar att det inte finns särskilt många förslag på åtgärder i ministerns svar. Det hänvisas till strategin. Den är viktig. Det är kommande återkopplingar från både MSB, som skriver en del om detta, och Försvarsmakten. Vår gemensamma strävan måste vara att lyfta upp detta som en prioriterad fråga i totalförsvarsplaneringen.
Daniel Bäckström (C):
Det är givetvis mycket som ska återtas och reflekteras över den närmaste tiden. Det blir viktigt att följa upp uppdraget, hur vi ska gå vidare med totalförsvarsplaneringen i nästa steg. Det hänvisas till solidaritetsöverenskommelsen, klausulen mellan EU-länderna.
Man kan också vända på frågan och fundera på ifall något annat land i krisläge skulle behöva vår hjälp med livsmedel, hur mycket kan vi då hjälpa till med med den produktionsnivå vi har i dag? Och vilka konsekvenser kan det få i nästa steg, ifall vi också hamnar i ett krisläge?
Det finns många bra reflektioner. Men ministern poängterar också en viktig sak; nyckeln till bättre försörjningsberedskap ligger i en kraftigt ökad livsmedelsproduktion. Det skriver jag verkligen under på. Det handlar också om hela-landet-perspektivet.
Att minska sårbarheten, att minska transporterna, att bygga hållbarare transporter och att minska miljöpåverkan - flera värden kan ingå i helhetsperspektivet och arbetet för att göra samhället mer robust och långsiktigt ansvarstagande. Det gäller även att engagera fler civila i att ta ansvar och initiativ. Livsmedelsstrategin åberopas.
Det ska bli intressant att se om ministern kommer att reflektera över hur vi kan minska importberoendet och öka livsmedelsproduktionen i Sverige. Det här är en viktig del. Sedan finns det andra frågor som rör vattenförsörjning och annat som också kommer att ingå som viktiga perspektiv på livsmedelsfrågor. Tack för svar! Och tack för debatten!
Daniel Bäckström (C):
Tack, ministern, för svaret! Det här är det tredje interpellationstillfället jag medverkar till i de här frågorna - det handlar om rovdjurspolitik, och det handlar om förekomsten av varg som ökar runt om i landet. Enligt inventeringarna var det 320 vargar i landet under säsongen 2013-2014.
Den inventering som gjordes för säsongen 2014-2015 visade att det då var 415 vargar. Sedan tillkommer den del som finns på den norska sidan, som ger underlaget för den gemensamma skandinaviska stammen. Främst finns vargen i Mellansverige. Det handlar om Värmland, Dalarna, Örebro, Dalsland, Västmanland, Sörmland och Uppland, men den finns också på fler platser.
Vi vet att för varje föryngring sprids också vargarna till fler platser i landet. Den senaste vintern genomfördes en mycket aktiv förvaltning med licensjakt där 44 vargar fick fällas. Naturvårdsverket delegerade besluten till länsstyrelserna som tar sitt ansvar och utför uppgiften väl i samarbete med organisationer som berörs.
Beslutet blev, som vid flera tillfällen tidigare, överklagat. Naturvårdsverket avslog överklagan, och nu pågår en laglighetsprövning i Högsta förvaltningsdomstolen.
Riksdagsbeslutet från december 2013 implementerades och fick mer och mer förankring i de regioner, de bygder och bland de människor som berörs och dagligen lever med konsekvenserna av en alltmer utbredd vargstam. I våras kom ett antal uppdrag från regeringen som skapade stor osäkerhet och oro ute i landet om vad som kommer att gälla framöver.
Många människor känner inte längre tillit till det politiska systemet. Efter alla turer med juridik och besked fram och tillbaka blir inte tryggheten särskilt stark. Förtroendekapitalet mattas och minskas. När vi pratar om värdet av ökad dialog och ökat samförstånd blir det nu i stället motsatsen. Därför är debatten oerhört viktig.
Den berör så många intressen, och det är så många människor som varje dag möter de olika konsekvenser de nationella målsättningarna innebär på lokal nivå. Vargens utbredning och starka koncentration har kraftigt förändrat livsvillkoren för många människor, inte minst i Värmland.
Under hösten har vi kunnat se att en försvårad djurhållning gör att livsmönster begränsas ytterligare. Om man vågade släppa älghunden under älgjakten i marker med varg kunde man se dem bli angripna. Flera blev dödade.
Det finns dokumenterade inspelningar av hur det går till när två vargar anfaller en enskild älghund. I ett annat lag kunde man se hur en älgkalv blev attackerad av en enskild varg. Vargen fällde kalven, och innan älgkalven hade dött började vargen att äta på den. Exemplen är många, och vi möter många skadade älgar. Älgstammen minskar kraftigt.
Det ser vi inte minst på den halverade licenstilldelningen som många av lagen har fått. Nu ställs frågan ute i bygderna: Vilket resultat kommer regeringens aviserade utredningar att få? Blir det någon vargjakt kommande vinter? Ja eller nej?
Daniel Bäckström (C):
I våras kunde jag konstatera att det kom vissa oeniga besked från regeringens partier. Det blev utredningar som skulle kunna visa mer, men nu känns det som om ni är mer överens inom regeringen om hur strategin ligger. Det heter i svaret att regeringens intention är att redan i vinter säkerställa att beslut om jakt efter varg ska kunna överklagas till domstol.
Det är en tydlig fingervisning om vart vi är på väg. Redan i vinter ska det alltså säkerställas att beslut om jakt efter varg ska kunna överklagas i domstol. Det här innebär i praktiken att de beslut som länsstyrelserna nu har fattat och som innebär att det ska kunna finnas licensjakt i vissa län i praktiken kommer att kunna förhalas, fördröjas eller undvikas.
Det blir precis som det har varit tidigare vintrar när det fanns möjlighet att överklaga i flera instanser. Om det nu går till domstol är signalen att det i praktiken inte kommer att finnas möjligheter för jakt. Så tolkar många det här svaret. Så tolkar också jag det.
Det finns en oerhört stor osäkerhet inbyggd i detta även om ministern hänvisar till att beslut är fattade utifrån de gällande beslut och den ordning som kammaren har ställt sig bakom. Att ändra instansordningen för beslut handlar om både skyddsjakt och licensjakt. Då kommer vi tillbaka till det system som fanns förut.
Det var därför alliansregeringen tog så tydlig ställning och ändrade ordningen så att man skulle kunna överklaga endast till Naturvårdsverket - för att se till att det i praktiken blev en aktiv förvaltning. Det är oerhört viktigt att det förtydligas vilket perspektiv regeringen har när det gäller tid inför vintern.
Är det före eller efter jul datumen för licensjaktens möjliggörande gäller? Och hur ser ministern på kopplingen till tidigare juridiska processer som har funnits inom området?
När det handlar om möjligheterna för många djurägare och uppfödare, bland annat inom fårnäringen, förändras krafterna, hoppet och möjligheterna för varje säsong som går även om man företar många åtgärder för att förebygga. Man stängslar och gör det man kan utifrån de riktlinjer som länsstyrelsen sätter upp.
Jag vet det själv, för jag har gått flera veckor i sommar och stängt kilometervis av fårnät med eltråd och vet vilket arbete det för med sig. Jag tror att det kommer att hjälpa till en gräns. Man kan inte alltid utestänga lokatten. Det klarade inte vi i somras.
För någon vecka sedan noterade jag att en länsstyrelse i Sverige hade anmält en enskild fårägare för djurplågeri efter att vargen vid flera tillfällen angripit och dödat dennes får. Då saknades vidtagna åtgärder.
Är det den typen av åtgärder som regeringen eftersträvar när det handlar om att stärka dialogen och förtroendet mellan den enskilda djurägaren och myndigheten som representerar staten? Är det ett steg som kommer att utveckla vår rovdjurspolitik? I stället kan man lägga fokus på hur man kan minska rovdjurstrycket och ge förutsättningar för både djurägare och övriga att ägna sig åt sina viktiga näringar.
Daniel Bäckström (C):
Ministern svarar inte på vad som blir den praktiska konsekvensen av det förslag som nämns i svaret. Vi vet att det i praktiken kommer att innebära stora konsekvenser vad gäller möjligheten att kommande vinter bedriva aktiv förvaltning och licensjakt.
De erfarenheter vi har med oss från tidigare år är att överklagandena gick vidare till nästa led och resulterade i att besluten inte kunde genomföras då man lyckades förhala det hela så att tidpunkterna för angiven jakt passerades.
Den fyller en viktig funktion. Man noterar och bekräftar det beslut som fattades. Då finns det troligen en bra balans mellan att uppnå en gynnsam bevarandestatus och att ta hänsyn till de människor som lever och verkar i rovdjurstäta områden. Man anser också att det är angeläget att den tidigare beslutade rovdjurspolitiken ligger fast och att det genomförs en riktad, selektiv jakt på varg. Den ordning vi har tycker jag fungerar mycket bra.
Jag tycker inte att det finns skäl att ändra instansordningen, för det är ett sätt att med en annan agenda vrida politiken i den praktiska tillämpningen så att man undviker det som beslutet från 2013 syftar till, att vi ska kunna nå resultat och kunna förvalta vargen på ett långsiktigt hållbart sätt och så att det även blir lokalt accepterat.