KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kristina Axén Olin (M):
Jag diskuterar gärna med Gunilla Svantorp vad man behöver göra i svensk skola. Jag redogjorde för vad vi tycker i mitt inledningsanförande. Vi behöver se till att alla barn klarar skolan. Det handlar om fler timmar, om att höja kvaliteten, om att mäta kvaliteten, om bättre lärarutbildning, om bättre rektorer, om mer kunskapsfokus och om ordning och reda i skolan. Jag skulle kunna rada upp våra flera hundra förslag om Gunilla Svantorp är intresserad av att diskutera dem.
Men i stället för att diskutera skolans problem väljer Socialdemokraterna att prata om system och hur man ska hålla på med olika kvoter och flytta fokus helt och hållet från vårt stora framtidsproblem, nämligen hur vi ska göra med den svenska skolans utveckling som går åt fel håll. Mer än vart fjärde barn i årskurs 6 hade streck i betyget nu i våras.
Det är en förskräcklig utveckling.
Kristina Axén Olin (M):
Daniel Riazat frågar mig om jag inte är bekymrad över segregationen i svensk skola. Jo, Moderaterna och jag är mycket bekymrade över den kunskapssegregation som vi har i svensk skola då 16 500 barn lämnas efter. Om utvecklingen fortsätter så att mer än vart fjärde barn har streck redan i årskurs 6, som jag sa, är det en förfärande utveckling.
Jag är djupt bekymrad över att vi har så pass många skolor där alltför många barn, till och med uppemot hälften, år ut och år in lämnar skolan utan fullständiga betyg. Jag diskuterar gärna mycket mer med Vänsterpartiet och Daniel Riazat hur man kan komma till rätta med den kunskapssegregation som vi har i svensk skola. Fru talman! Daniel Riazat frågar mig om offentlighetsprincipen. Det finns egentligen både korta svar och långa svar på den frågan.
Synen på offentlighetsprincipen och detta med att resultat och information ska vara öppna för alla att se delar vi moderater och i princip också skolrepresentanter jag träffar. På det sättet kan offentlighetsprincipen låta som en enkel och självklar lösning. Problemet är att offentlighetsprincipen innebär så mycket annat.
Jag satt för några år sedan i stadshuset i Stockholm och vet att rättshaverister kan förstöra processer genom att av ilska begära ut material om allt och ingenting.
Samma sak skulle kunna ske för en friskola eller en mindre skola - att någon person av någon anledning börjar begära ut all information om en elev, all dokumentation om en elev och alla samtal mellan lärare och rektorer. Daniel Riazat har ju en syster som är rektor på en friskola - en ganska liten friskola ute på Järvafältet. Om Daniel Riazat frågade systern hur det skulle vara för en liten friskola om någon begärde ut uppgifter på detta sätt skulle Daniel Riazat förstå mig.
Kristina Axén Olin (M):
Jag kan försäkra Daniel Riazat att Moderaterna och jag personligen definitivt tycker att det är viktigt att kvalitetsmätningar, resultat, ekonomi och allt sådant fortsätter att vara offentliga handlingar. Det finns nu förslag som både SCB och Skolverket har tagit fram på hur man ska kunna lösa detta i framtiden.
Jag och vi moderater är absolut villiga att sätta oss ned tillsammans med andra partier och diskutera fram en lösning som möjliggör att de här uppgifterna fortsatt kan vara offentliga. Att däremot här fatta beslut om ett förslag som får andra konsekvenser är inte vi moderater beredda att medverka till. För en mindre skola kan det betyda att man i princip tvingas stänga.
Det finns ingen möjlighet att klara den administrationen om någon eller några personer dagligen börjar begära ut all dokumentation. Det klarar inte en liten skola. Och 93 procent av alla våra friskolor är en eller två enheter.
Kristina Axén Olin (M):
Det är glädjande att Daniel Riazat talar om förskolan. Förskolan är otroligt viktig. Den är grunden även för skolan. Jag delar verkligen Daniel Riazats önskan om att tala mer om förskolan och hur vi kan hjälpas åt för att råda bot på en del av de problem som nu finns. Senast i fredags stod jag här och talade med Anna Ekström om att vi har 263 förskolor som inte har en enda förskollärare anställd.
Det är bekymmersamt. Jag ser nu hoppfullt på det förslag som vi moderater har lagt fram om att hela förskolans uppdrag, kompetensbehov och behov av rekrytering borde utredas i stället för att vi bara år efter år lägger på mer uppgifter och inte diskuterar hur det över huvud taget ska kunna verkställas. Den delen är jag och Daniel Riazat helt överens om. Jag ser fram emot fortsatta diskussioner. Men sedan kommer vi till grundskolan.
Då talar Daniel Riazat bara om att det behövs systemskifte, fru talman. Sedan talar han om aktiebolag, vinster och marknadsskola. Men inte med ett enda ord berättar Daniel Riazat om hur man ska kunna till rätta med att 600 skolklasser varje år lämnar årskurs 9 utan gymnasiebehörighet och utan godkänd examen.
Jag skulle vilja höra hur Daniel Riazat och Vänsterpartiet tänker lösa de problem vi har i svensk skola. Vad innebär ett systemskifte som lösning för att se till så att barn går ut skolan med fullständiga betyg?
Kristina Axén Olin (M):
Det vore väldigt intressant att någon gång diskutera länge med Daniel Riazat hur ett förstatligande av skolan ska gå till. Vem ska sätta lönerna? Vem ska betala lokalhyrorna? Hur ska vi göra med en skolpeng som skiljer sig hundra procent och en elevhälsa som skiljer sig tusen procent åt i Sverige? Det kanske vi skulle kunna ägna några timmar åt att diskutera någon dag, för jag kan ha full respekt för en sådan önskan. Men jag tror inte att den är genomförbar.
Det som vore intressant att prata om här och nu är detta med likvärdighet, jämställdhet och jämlikhet i skolan då Daniel Riazat skyller friskolereformen för att ha ökat skolans segregation. Jag kommer ihåg hur det var på 80-talet och i början på 90-talet när bara de som var rika i Sverige kunde välja en friskola och en privatskola.
Det var ingen jämlikhet då, och det var ingen likvärdighet när de som kunde betala extra kunde välja en annan skola än den närmaste skolan. I dag är det hälften av barnen på Järvafältet som väljer en annan skola än den närmaste kommunala - hälften av barnen. Är det ett hot mot likvärdigheten?
Kristina Axén Olin (M):
Gunilla Svantorp talar sig varm för Björn Åstrands utredning. Jag har också läst Björn Åstrands utredning, och jag kan försäkra Gunilla Svantorp att vi är överens om problembilden som beskrivs i utredningen. Däremot kommer Björn Åstrand inte med några förslag på hur man gör med alla de skolor som inte presterar.
Alla dessa skolor - och det är inte bara de utan egentligen ännu fler - har Skolinspektionen nu självpåtaget bestämt sig för att inspektera efter att de i tio års tid ställt till så att mindre än hälften av barnen når kunskapsmålen. Björn Åstrand har inte med ett ord berört hur detta ska lösas i utredningen. Jag skulle vilja höra vad Socialdemokraterna har för lösning. Hur ska vi komma till rätta med de här skolorna så att de blir så bra att de också har kö?
Kristina Axén Olin (M):
Vi har 50 miljoner mer till Skolinspektionen. Vi vill införa kvalitetsmätningar. Vi har mer pengar till karriärlärarsystem. Vi har mer pengar till rektorssatsningar i utanförskapsområden. Vi har flera hundra förslag, men jag kommer gärna hit tjugo gånger till i dag och redogör för dem. Det är intressant att höra Gunilla Svantorps lösning för skolorna som jag läste upp, där inte ens hälften av eleverna klarar att bli godkända efter årskurs 9.
Lösningen som ni socialdemokrater förespråkar är att flytta beslutet från köksborden hemma hos familjer där man väljer skola. I stället ska vi kvotera barn, flytta barn, bussa barn och lotta barn för att blanda in andra elever i dessa dåliga skolor, för då skulle de skolorna bli bra. Det hjälper ju inte att fler barn går i dåliga skolor.
Vi måste lyfta de här skolorna eller stänga dem eller komma med en lösning på hur de ska bli bra. Det hjälper väl ingenting att tvinga alla barn att gå i en dålig skola.
Kristina Axén Olin (M):
Jag vet inte om det var fler än jag som såg TV4-nyheterna i går och det förfärliga inslaget om en 13-årig pojke som har utnyttjats för knarkhandel. I stället för att vara i skolan har han tvingats sälja narkotika i Lund under dagtid. Det är en tragedi.
När man intervjuade en polis och frågade hur vi kan förebygga att fler barn och unga utnyttjas på detta sätt svarade polisen, som så många andra poliser: Se till att barnen går ut skolan och får en utbildning. Jag står rätt ofta här i talarstolen och talar om de 600 skolklasser som varje år lämnar grundskolan utan grundskoleexamen och gymnasiebehörighet.
Det är en tragedi. Vad jag inte talar så ofta om är utvecklingen i svensk skola. Anna Ekström som så ofta har pressträffar om allt och inget hade det inte när Skolverket presenterade betygsresultaten för årskurs 6 i höstas.
De uppgifterna smögs i stället upp på Skolverkets hemsida och fick tyvärr ingen medial uppmärksamhet alls. De uppgifterna och den statistiken är väldigt oroande. Mer än var fjärde elev i årskurs 6 har icke godkänt i något eller några ämnen.
Med tanke på det polisen sa och det vi alla vet om hur arbetsmarknaden ser ut är det en tragedi om vi inte vänder utvecklingen och ser till att alla barn går ut skolan med fullständig grundskolekompetens. Fru talman! Vi står här i dag med 190 kloka yrkanden som alla skulle göra skolan lite bättre, men alla avslås.
Ingen diskussion förs över partigränserna om hur vi ska hjälpas åt för att komma till rätta med dagens problem. Vi moderater föreslår tidigare start med lovskola och läxhjälp eftersom rektorer, lärare med flera vittnar om att dagens insatser sätts in för sent.
Vi har också förslag när det gäller digitaliseringen eftersom det är uppenbart att alla barn inte har tillgång till tekniken och att lärarna inte har fått den kompetenshjälp de behöver. Men alla våra förslag avslås med hänvisning till att allt är under utredning.
Socialdemokraterna väljer i stället att lägga all energi dessa dagar på att skriva debattartiklar om skolmarknaden och friskolereformen - precis som om det vore friskolorna som är dagens problem för skolan. Men de verkliga problemen, alltså de barn som går ut skolan utan examen och lämnas till en mörk framtid, vill Socialdemokraterna inte tala om. Fru talman!
Att bara tillsätta långa utredningar kommer inte att vända trenden och utvecklingen i svensk skola. Jag yrkar bifall till Moderaternas reservationer nummer 1 och 15.
Kristina Axén Olin (M):
Det är intressant att Linus Sköld frågar mig om fjärr- och distansundervisningen. Jag kan påminna om att vi så sent som för några månader sedan lade fram förslag om ett utskottsinitiativ där vi ville att man skulle säkerställa att alla barn i Sverige har digital teknik för att kunna tillgodogöra sig distansundervisningen nu under pandemin. Det röstade Socialdemokraterna nej till, och de talade om att det inte var något problem med digitaliseringen i Sverige, för det går så bra. Nej, det går inte bra.
Enligt Lärarförbundets rapport, där 5 000 lärare svarade, som presenterades den 18 mars anser lärarna att 19 procent av deras elever inte kan tillgodogöra sig fjärr- och distansundervisning beroende på brister i teknik eller på hemförhållanden. Det hade varit klädsamt om Socialdemokraterna hade röstat ja till vårt utskottsinitiativ om att kartlägga om det finns sådana problem och att vidta åtgärder.
Men det röstade alltså Socialdemokraterna nej till. Jag undrar också om det inte skulle kunna finnas lite klädsam ödmjukhet kring vad Socialdemokraterna har gjort nu under sex års tid. Jag har här i handen skrivelse 75 om det som regeringen inte har verkställt. Där kan man bland annat se att beslutet om digitalisering av de centrala proven och central rättning av dem finns med ända sedan riksdagsåret 2015/16. Det är fortfarande inte verkställt. Det hade varit utmärkt om det hade varit på plats nu under pandemin.
Men nej, det är det inte. Det finns också ett förslag där riksdagen har beslutat att ge regeringen i uppdrag att ändra lagen för att omöjliggöra könsuppdelad undervisning - det som Roger Haddad alldeles nyss pratade om här. Det är fortfarande inte verkställt. Det finns en annan punkt från riksdagsåret 2016/17, då riksdagen beslutade att ge regeringen i uppdrag att ändra skollagen för att skapa trygghet, ordning, lugn och ro i skolan.
Det är inte heller verkställt. Lite klädsam ödmjukhet kring att ni har haft makten i över sex år nu och inte verkställt dessa riksdagsbeslut, tack!
Kristina Axén Olin (M):
Det är intressant att Linus Sköld nu säger att man är medveten om att distansundervisningen inte går så bra. Under hela tiden när vi har hävdat det och lagt fram utskottsinitiativsförslag har man hävdat att den går bra. Skillnaderna i svensk skola ökar. Det är riktigt förfärligt att se att barn i socialt utsatta områden som inte har möjlighet att studera hemma nu halkar efter. Vi borde göra som man gjorde i England: skanna av direkt vilka barn som inte har tillgång till teknik hemma.
I England införskaffade man sedan och delade ut 1,3 miljoner datorer och routrar för att möjliggöra för alla barn att delta i distansundervisningen. Här i Sverige ska Socialdemokraterna utvärdera efter pandemin hur det har gått. Då är det för sent. Då har vi tappat ännu fler barn. Räcker det inte med att vart fjärde barn i årskurs 6 har icke godkänt i något ämne redan nu? Ska vi ha en ännu högre andel barn som inte klarar av skolan? Nej, det duger inte, fru talman.
Jag tycker inte att det är acceptabelt att regeringen visar denna nonchalans och tycker att vi ska utreda efter pandemins slut hur det har gått.
Kristina Axén Olin (M):
I går talade jag här i kammaren om problemen i svensk skola och om de 600 skolklasser som lämnar grundskolan varje år utan behörighet till gymnasiet. Jag talade också om att mer än var fjärde elev i årskurs 6 hade icke godkänt i något eller några ämnen vid den senaste betygsättningen. Detta är en förfärande utveckling som måste brytas.
Alla barn ska klara skolan och nå sin fulla potential. Allt står och faller med en engagerad och duktig rektor. I Sverige har vi 3 900 rektorer i grundskolan och 1 200 i gymnasieskolan.
Skolverkets granskning visar tyvärr att bland dem som var rektorer läsåret 2014/15 är det endast 40 procent som är kvar på samma skola efter tre år. Efter fem år är det bara 20 procent av dem som var rektorer 2014/15 som är kvar på samma skola.
Av alla dem som har slutat har 57 procent till och med lämnat yrket och skolans värld. Vi moderater är övertygade om att ledarskapet i skolan är otroligt viktigt. Vi skrev därför en separat motion om just rektorer och skolledning.
Vi borde tala mycket mer om våra rektorer, rektorsutbildningen, behovet av kompetensutveckling och rektorernas arbetssituation. Det är förödande att bara en femtedel av rektorerna är kvar på samma skola efter fem år. Vi behöver stärka våra rektorer och ge dem mandat att leda och leda ordentligt.
När den internationella undersökningen Timss, som egentligen mäter kunskaper i matematik och naturvetenskap bland elever i OECD, presenterades i höstas fanns även avsnitt med om skolledningen i respektive land. Där finns både intressanta och oroande uppgifter om skolledningen i Sverige jämfört med i andra länder.
Andelen rektorer med det som Timss kallar för den högsta utbildningsnivån är lägre i Sverige än genomsnittet i OECD och EU. I årskurs 4, till exempel, har fyra av tio elever i Sverige en rektor med den utbildning som Timss rankar som den högsta. Snittet i OECD är sex av tio elever.
I Finland, där hela utskottet var och tittade på skolor, möter 98 procent av barnen i årskurs 4 en rektor med den högsta utbildningen. Går man sedan till årskurs 8 är siffrorna ungefär desamma i Sverige: Fyra av tio elever möter en rektor med den högsta utbildningen.
Snittet i OECD och EU är högre för den högre årskursen; där har 65 procent av eleverna en rektor med den högsta utbildningen. I skolorna i Finland har 99 procent av eleverna i årskurs 8 en rektor med den högsta utbildningen, jämfört med fyra av tio elever i Sverige.
Kanske, fru talman, borde uppgifterna i Timss få alla partier att vilja diskutera värdet av våra rektorer, rektorsutbildningen, kompetensbehovet och arbetssituationen. Om vi ska åstadkomma en bättre skola, där alla barn kan nå sin högsta potential och lämna skolan med fullständiga betyg, är rektorn nämligen en av de absolut viktigaste nycklarna.
Fru talman! Jag yrkar bifall till Moderaternas reservation nummer 6.
Kristina Axén Olin (M):
Hösten 2018 uppdagades en tragedi i Ystad. I en familj med fem barn, varav fyra var i skolåldern och ett var myndigt, hade inget fått gå i skolan.
Det var Helsingborgs Dagblad, Sydsvenskan och den duktiga journalisten Andreas Persson som i juni 2019 publicerade familjens öde och myndigheternas bristande kontroll av skolplikten. Efter den mediala uppståndelsen beslutade Riksrevisionen att göra en revision av hur skolplikten efterlevs.
I revisionsrapporten framkom sedan en rad brister i hur det fungerar. Revisionens skarpa slutsats var att skollagen behöver ändras på några punkter.
Det handlar om hur lång ledighet en rektor kan ge en familj som vill resa utomlands och om någon typ av böter ska införas för vårdnadshavare som inte låter sina barn gå i skolan, vilket finns till exempel i Danmark. Riksrevisionen ansåg också att Skolinspektionen bör utföra tillsyn av hur bestämmelserna tillämpas och att Skolverket bör ta fram stöd och vägledning på området.
Regeringen ansåg att det inte var nödvändigt med några beslut, men glädjande nog ansåg alla i utbildningsutskottet att riksrevisorernas förslag skulle genomföras. Det som hände Ystadbarnen, som ingen saknade i skolan, var en tragedi som aldrig bör hända igen.
Förhoppningsvis kan vi med dagens beslut skapa en ordning som minimerar risken för fler sådana tragedier.
Kristina Axén Olin (M):
Nu känns det nästan som att vi är på Svensk Damtidning-nivå. Jag gör inte bakgrundskontroller eller tittar på människors släktträd. Det tycker jag inte att vi ska göra här i riksdagens kammare. Skolans resultat och kvalitet är för våra barn en betydligt viktigare fråga än en sådan slaskdebatt. PISA-resultatet är viktigt eftersom era partier inte går med på att vi inför kvalitetsmätningar i svensk skola.
Det är något som vi borde ha gjort för länge sedan, så att vi själva kan se kvaliteten i vår skola och se hur skolan utvecklas. Det är väl ändå viktigt att vi kan se att undervisningen för våra barn är bra? Skolan är grundbulten för hela samhället. Det är därför en tragedi att så många misslyckas i svensk skola. Vi måste våga göra något åt det. Precis som Daniel Riazat själv tog upp är det OECD som anordnar PISA. Det är de som har godkänt Sveriges resultat.
Det är de som har rättat Sveriges prov och lämnat resultatet av dem. Varför skulle OECD då säga: Oj, vi gjorde fel. Vi ber om ursäkt till 79 andra länder. Vi kanske har gjort fel hos dem också. Det hade varit mycket bättre om utskottet och riksdagen redan från början hade beslutat att be Riksrevisionen att titta på detta. Nu delar de tack och lov vår uppfattning om att det är viktigt att reda ut vad som har blivit fel med Sveriges PISA-resultat. Så även om vi blir nedröstade i dag kommer det att bli en oberoende granskning.
Jag ser fram emot den, eftersom jag tycker att det är viktigare att vi diskuterar svensk skola och hur den kan bli bättre för alla barn än att vi i denna kammare diskuterar vilken journalist som känner vem.
Kristina Axén Olin (M):
Det som är viktigt är att vi får en bättre skola för alla barn. Det är tragiskt att se hur skolan brister, inte minst i våra utanförskapsområden. Det är därför inte bra om man försöker dölja de problem vi har. Jag ska ge Daniel Riazat rätt när det gäller siffrorna. Det var 24,5 procent som uteblev den dagen, inte 25 procent.
Det var 11 procent som exkluderades och 13 1⁄2 procent som skulle ha skrivit provet men som inte kom. Jag tycker att det är viktigt att veta hur resultatet hade blivit om de som skulle ha skrivit provet hade gjort det. Vi måste våga visa och stå för de problem som vi har i svensk skola. Det hjälper inte någon om vi sopar de problem vi har under mattan.
Men om ni vill gå med på Moderaternas förslag om att införa svenska kvalitetsmått som systematiskt följs upp i alla skolor, såväl i friskolor som kommunala skolor, år ut och år in får PISA-undersökningen inte det stora genomslag som den nu - rätt eller fel - får. Anledningen till att vi vill ha en oberoende granskning av PISA har jag nu tagit upp flera gånger härifrån talarstolen. Det beror på att OECD redan har godkänt Sveriges resultat.
Om de nu skulle medge att de har gjort fel och måste backa tillbaka bandet skulle det göra att alla andra 79 länder kan komma att ifrågasätta OECD:s granskning och rättning av deras prov. Detta kommer troligtvis inte att ske. Men de har ju på sig till kl. 24 i kväll att komma med en sådan rapport.
Vi får sitta med spänning i dag och se om de ödmjukt kommer att medge att något har blivit fel. Jag ser i varje fall mer fram emot Riksrevisionens granskning än OECD:s.
Kristina Axén Olin (M):
Det är helt enkelt ganska bråttom. Arbetet med nästa PISA har redan börjat. Vi behöver i Sverige ta reda på var det har brustit. Är det på skolnivå? Är det på lärarnivå? Är det på skolverksnivå? Handlar det om utbildningen? Var har det blivit fel i vår stora exkludering och frånvaro? Ska vi ändra tillbaka? Tidigare var det inte Skolverket utan högskolorna som ansvarade för PISA.
Ska vi ändra tillbaka till det borde vi egentligen redan ha fattat beslut om det. Är det någonting annat som ska rättas till är det hög tid att göra det nu. Därför föreslog vi direkt en oberoende granskning. Vi har ingenting att vinna på att OECD gör en granskning först, som vi ser det.
Kristina Axén Olin (M):
För mig och oss moderater är skolan en otroligt viktig grund i hela samhället, som jag sa tidigare till Daniel Riazat. Är det någonting vi kan göra för att förebygga kriminalitet, utanförskap och arbetslöshet är det att se till att alla barn går ut skolan och att alla barn går ut gymnasiet. Det har jag sagt många gånger i talarstolen. Men så är det inte i Sverige. Uppenbarligen verkar vi dessutom ha olika uppfattningar om vad som är en bra skola.
Förra veckan kom resultaten gällande niornas slutbetyg. Reaktionen från era partier var att det var glädjande resultat - det har blivit en höjning, och allt fler blir behöriga till gymnasiet. Ja, men nu i våras var det 16 500 barn som gick ut grundskolan utan att ha klarat av den.
Vi kan inte fortsätta att påstå att det är bra resultat när 16 500 barn inte ens har grundskoleexamen. En annan minister i er regering, Eva Nordmark, tillstod häromdagen att en tredjedel av alla arbetslösa tyvärr inte har gymnasieexamen och att det är ett gigantiskt problem.
Det blir ju så att man önskar att Eva Nordmark var skolminister, för hon erkänner i alla fall att det är ett problem när elever går ut grundskolan och gymnasiet utan behörighet. Vi måste våga prata om problemen i svensk skola. Vi ska inte låtsas att allt är bra och att det går åt rätt håll. Det är nämligen något som jag inte ser.
Kristina Axén Olin (M):
Roza Güclü Hedin frågar mig om budgeten för 2012. Det är nästan tio år sedan, och jag var inte med i det här huset på den tiden. Jag kan tyvärr inte svara på vad Moderaterna i riksdagen gjorde då. Det jag kan svara på är vad som händer nu. Roza! Ni har haft makten i sex år. Nu har mer än halva mandatperioden gått, och jag har inte sett ett enda förslag som varit viktigt för att förbättra skolundervisningen.
Vi fick för några veckor sedan propositionslistan för de ärenden som Anna Ekström kommer med före januari. Det finns ett enda ärende på skolnivå, och det är införandet av frivilliga betyg i årskurs 4. Är det vad svensk skola saknar just nu? Nej, det finns en massa saker vi borde göra. Vi borde ha mindre klasser. Vi borde ha fler timmar. Vi borde ha kortare lov. Vi borde ha tydligare fokus på kunskaper.
Vi borde se till alla barns möjligheter. Det är en massa saker vi borde göra, men till dem hör inte att prata om vad som hände 2012.