Ulf Nilsson (FP):
Jag vill tacka skolministern, statsrådet Ibrahim Baylan, för svaret. Jag ser, läser och hör att statsrådet nämner ett antal åtgärder som regeringen har vidtagit för att försöka avhjälpa lärarbristen, men jag tycker inte att han svarar direkt på hur regeringen tänker reagera på Riksrevisionens granskning av statens ansvar för lärarutbildningen.
Riksrevisionen riktade alldeles före jul väldigt konkret kritik mot hur staten tar sitt ansvar för lärarutbildningen. Jag tycker inte att ministern ger ett tydligt svar på den kritiken.
Jag är övertygad om att lärarnas kompetens är helt avgörande för hur eleverna lyckas i skolan, och jag är övertygad om att föräldrar vill veta att deras barn kommer till skolan och får hjälp av duktiga och välutbildade lärare. Det kan föräldrar tyvärr inte förvänta sig i dag. Enligt den statistik som vi kan läsa i rapporten saknar var fjärde lärare examen.
Var tredje lärare saknar examen i det ämne de undervisar i. Kritiken i Riksrevisionens rapport har två huvudspår. Man kritiserar dels utbildningens innehåll, dels hur staten garanterar att det är behöriga lärare som anställs.
När det gäller innehållet kritiserar man bland annat att väldigt många kunskapsområden som borde vara väsentliga saknas som obligatoriska i lärarutbildningen. Man nämner det klassiska med läs- och skrivinlärning och betygssättning. Där har regeringen nu gjort ett litet förtydligande, men det var helt borta tidigare. Man nämner också att det finns fler kunskapsområden som saknas.
Vi i Folkpartiet var väldigt kritiska till den nya lärarutbildningen. Vi tyckte att utslätningen mellan renodlade ämneslärare och klasslärare minskade kompetensen. Den nya utbildningen innebär att vi har fått mer specialisering för klasslärarna som undervisar de små barnen.
De får alltså fördjupa sig i valfria ämnen, medan ämneslärarna som undervisar i gymnasiet och i grundskolans högre klasser läser färre ämnen och får mer allmänna kunskaper. Detta är ett stort och olyckligt steg mot att införa enhetslärare som har liknande utbildning oavsett var de arbetar.
I och med Högskoleverkets rapport, som kom förra året, och Riksrevisionens rapport vill jag påstå att problemen har visat sig vara mycket större än vad till och med vi i Folkpartiet trodde när vi sade nej till den nya lärarutbildningen. Riksrevisionen räknar, som sagt, upp några frågor där man är kritisk.
Jag tycker att det skulle vara intressant om statsrådet hade möjlighet att svara på några frågor, om man anser att det finns anledning att göra någonting med anledning av frågorna, eller om man anser att Riksrevisionen helt enkelt har fel i sina påståenden. Jag ska nämna fem frågor. Riksrevisionen säger att staten inte har gjort tillräckligt för att kontrollera hur kommunerna följer upp lärarnas utbildning. Man säger att ämneskraven i utbildningen är otydliga.
Man säger att det är en osäkerhet om vilken utbildning som passar för en viss anställning. Man säger också att Skolverket lämnar en oklar statistik eftersom Skolverket bara räknar med dem som är helt utan pedagogisk utbildning men inte med dem som inte har rätt utbildning. Slutligen säger Riksrevisionen att skollagens krav är otydliga när det gäller skyldigheten att anställa obehöriga lärare.
Jag skulle vara tacksam om statsrådet kunde kommentera några av dessa punkter och svara på om han anser att det är en felaktig kritik, eller om han anser att det finns anledning för regeringen att göra någonting åt det.