Tobias Billström (M):
Det kan vara bra att fundera över varför vi har en asylprövning över huvud taget. Det har vi för att vi måste säkerställa om den person som kommer till Sverige och lämnar in en asylansökan uppfyller de krav som är ställda i utlänningslagen vad gäller skyddsskäl och de grunder som man anför för att få lov att stanna i Sverige. Den asylprövningen innebär många gånger en psykisk press på den sökande. Den har stor betydelse för hans eller hennes framtida levnadsvillkor.
Att få sin sak prövad inom rimlig tid stärker rättssäkerheten. Det är min mycket bestämda uppfattning som migrationsminister att detta är en punkt där Sverige många gånger under de gångna åren har misslyckats. Den här ovissheten under prövningen medför i sig en press på sökanden, en press som kan få konsekvenser om personen i fråga får ett positivt besked på sin asylansökan. Dessutom är långa handläggningstider inte gratis, Bodil Ceballos.
De är förenade med mycket stora kostnader för samhället. Det var därför som regeringen i regleringsbrevet till Migrationsverket för 2010 beslutade om verksamhetsmål som innebär att asylprövningen ska ske inom sex månader efter ansökan och för ensamkommande barn inom tre månader. Vad är då syftet med det nya arbetssättet på Migrationsverket?
Det är att minska tidsutdräkten mellan de tillfällen då någonting konkret händer i ärendet, antingen det är vid Migrationsverket eller hos den sökande och dennes ombud. Det framgick inte av Bodil Ceballos redovisning om hon tycker att det är viktigt att se till att man faktiskt tillvaratar den här tiden. För mig och för regeringen är det oerhört viktigt.
I det här ingår nämligen också kortare svarstider för de offentliga biträdena, men inte på ett sådant sätt som Bodil Ceballos vill göra gällande, att den asylsökandes möjligheter att få en god och rättssäker handläggning påverkas negativt. I det nya arbetssättet får det offentliga biträdet högst tre veckor på sig att komma in med en inlaga.
Denna inlaga ska koncentreras till att kommentera eventuella avvikelser från Migrationsverkets utredning, till exempel när det gäller resväg, asylskäl och hotbilden vid ett eventuellt återvändande. Ett grundläggande krav på asylprövningen är att den sker på ett rättssäkert sätt, och det nya arbetssättet inom asylprövningen är utformat med hänsyn till det oeftergivliga kravet från regeringens sida.
Vad som händer är att en kvalificerad beslutsfattare numera tidigt i processen kommer att göra den första utredningen och bedöma behovet av offentligt biträde. Härigenom läggs också tyngdpunkten i första instans, vilket är ämnat att stärka den asylsökandes rättssäkerhet och också faktiskt helt i linje med det riksdagsbeslut som Bodil Ceballos själv hänvisade till när den nya instans- och processordningen tillkom.
Genom den här ordningen säkerställs också att offentliga biträden förordnas när det verkligen behövs. Jag utgår från, låt mig vara helt tydlig med detta inför kammaren, att Migrationsverket kan svara upp mot de här kraven och att rättssäkerheten därför inte kommer att äventyras av de nya arbetsmetoderna hos Migrationsverket. Jag ser ingen anledning att regeringen eller riksdagen i detalj ska fatta beslut om hur Migrationsverket arbetar.
Det gör vi inte med någon annan myndighet så varför skulle vi göra det i det här sammanhanget? Jag förstår att Bodil Ceballos möjligen gärna skulle vilja göra det. Det är möjligen också vad som väntar om olyckan skulle vara framme i september i år. I så fall vet vi att både Miljöpartiet och Vänsterpartiet har långtgående idéer om vilket inflytande som man vill ha på verket och verkets handläggningsrutiner. Den här interpellationsdebatten har ju hittills visat att det är precis det som är fallet.