Maria Larsson (KD):
Det var i slutet av augusti som det kom ett pm från den svenska ambassaden i Iran. De ville ha ett möte med representanter och planera ett studiebesök i Sverige av en grupp från Iran. Det var inte bara Sverige som det här gällde.
FN:s organisation UNODC hade också möte med representanter från brittiska, schweiziska och svenska ambassaderna för att informera om detta. Det gick till på följande sätt. Ambassadens pm sändes för synpunkter till ambassaden i Wien, till UD:s Asienenhet, till Justitiedepartementets polisenhet och till folkhälsoenheten på Socialdepartementet.
Ingen hade några invändningar, utan bedömningen var att det här var ett område där vi hade ett gemensamt intresse med Iran och där vi borde uppmuntra till ett fortsatt engagemang. Det är viktigt att skilja på det narkotikapolitiska samarbetet eller informationsutbytet för att kunna stävja narkotikasmugglingen från det området till Sverige och arbetet med mänskliga rättigheter.
Jag ska be att få återkomma till arbetet med mänskliga rättigheter alldeles strax. Det som hände sedan var att en tjänsteman på Socialdepartementet åtog sig att hjälpa till att göra ett program för gruppen och skickade då ett inbjudningsbrev till ambassaden i Teheran, vilket var nödvändigt för att UD skulle kunna utfärda visum. Men återigen: Urvalet av delegationen gjordes av UNODC i Teheran.
På Socialdepartementet har vi inte gjort någon egen bedömning av de personer som ingick i delegationen. Men på en förfrågan från FN brukar Sverige svara ja. Det har alltså varit en gemensam bedömning mellan Socialdepartementet och UD. Det var ett rent tjänstemannautbyte, varför det inte har förekommit någon kontakt vare sig med den politiska ledningen i departementet eller med någon annan svensk politiker.
Det skedde helt på tjänstemannanivå. Någon information har inte heller skett till den politiska ledningen inför att besöket skulle äga rum. Det är precis så här det brukar skötas. Det är ett brukligt förfarandesätt vid utländska studiebesök, vilket är värt att notera. Programmet har tagits fram i samråd mellan ambassaden i Teheran och UNODC:s representant.
Man kan också säga att såväl FN som EU tycker att samarbetet är viktigt på det narkotikapolitiska området med länderna kring Afghanistan. Med Afghanistan är det självklart, där vi vet att så mycket av den narkotika som kommer till Sverige och till EU har sitt ursprung.
Såväl FN som EU har tydligt uttalat att samarbete bör ske för att man ska kunna stävja narkotikaspridningen i EU men naturligtvis också i den region i Asien som är direkt berörd. Sedan är det naturligtvis så - det finns inga som helst tvivel om det - att Sverige vid varje politiskt sammanträffande med politiker i Iran alltid tar upp MR-frågan.
Något annat vore omöjligt, speciellt med tanke på att situationen i Iran har skärpts. Vi får tyvärr negativa rapporter om att mänskliga rättigheter kränks kanske i ökande omfattning, vilket innebär en stor anledning till oro. Det innebär också att vid varje politiskt möte, vid varje politiskt sammanträffande, finns alltid MR-frågorna på dagordningen. Om det råder inget tvivel.
Det här är en regering som står upp för MR-frågorna i varje del vid varje sammanträffande på politisk nivå. Men det här handlade om ett tjänstemannamöte som enbart låg på den nivån.