Ylva Johansson (S):
Elisabeth Svantesson håller sig inte riktigt till sanningen när hon påstår att det skulle stå i regeringens budgetproposition att utanförskapet uppgår till 1 miljon. Så är det ju inte. Det som anges i budgetpropositionen är antalet helårsekvivalenter som har någon typ av ersättning. Det inkluderar människor som är kortvarigt sjuka - kanske en vecka på grund av influensa - eller långtidssjuka. Det inkluderar människor som är arbetslösa. Det inkluderar dem som har försörjningsstöd.
Det inkluderar dem som är nyanlända och har etableringsersättning. Det hela bygger på ersättningar, inte på hur långt utanför arbetsmarknaden som man står. När Moderaterna styrde ökade utanförskapet, om man definierar det på det sätt som Elisabeth Svantesson gör, det vill säga genom helårsekvivalenterna i de olika ersättningssystemen. Nu har vi en annan utveckling, inte minst när det gäller arbetsmarknaden.
Moderaternas intresse för det så kallade utanförskapet verkar vara störst i opposition och inte lika stort när man är i regeringsställning. Herr talman! Låt oss titta på utmaningarna och se dem i vitögat. Vad visar då kurvorna om vi håller oss till helårsekvivalenter i vissa ersättningssystem? Den stora oron är ju att sjukskrivningarna ökar.
De började öka 2010, och sedan dess har de ökat med 75 procent. Den gamla regeringen klarade inte av att bryta den utvecklingen. Nu tar vi tag i det, men det är en svår utmaning. Men min kollega Annika Strandhäll har en kraftfull reformagenda för att vända utvecklingen med sjukskrivningarna. Det är oerhört viktigt att man gör det. Det finns bara förlorare om människor är sjuka. Såväl skattebetalarna och individen som arbetsgivarna förlorar stort på höga sjuktal.
Jag bidrar också i detta arbete genom satsningar på bättre arbetsmiljö, som är en viktig del för att man ska komma till rätta med sjuktalen. Antalet arbetslösa sjunker däremot enligt prognoserna. De som har arbetslöshetsersättning blir färre. De som deltar i arbetsmarknadspolitiska program blir färre. De som hänvisas till försörjningsstöd blir färre. Men en grupp ökar, och det är personer med etableringsersättning. Det är ganska självklart, eftersom när många personer har kommit till Sverige ska de också ha hjälp att etableras på arbetsmarknaden.
Det system som inrättades av den förra regeringen, som jag stöder, är att man från första dagen ska skrivas in på Arbetsförmedlingen och få hjälp och stöd, lära sig svenska, komma ut på praktik, validera sina kunskaper, få ytterligare utbildning samt hjälp att hitta rätt jobb. Jag är inte särskilt orolig över att nyanlända är arbetslösa dag ett när man skrivs in på Arbetsförmedlingen som det första som händer när man fått uppehållstillstånd i Sverige.
Det som oroar mig är att det fortfarande är en väldigt stor andel som är arbetslösa två år senare, när etableringsperioden är slut. Den siffran är mycket oroväckande. Vi har minskat an-delen som är arbetslösa efter två år, men fortfarande återstår oerhört mycket att göra. Om vi ser till de problem vi verkligen har och tittar på hur verkligheten ser ut finns det två stora utmaningar.
Vi måste vända sjuktalen - få ned antalet sjukdagar i Sverige och få färre personer som är långtidssjukskrivna och fler som snabbare kommer tillbaka i arbete. Det är oerhört viktigt att göra reformer inom detta område, och det gör också regeringen.
Den andra utmaningen är att säkerställa kanske inte att nyanlända får jobb från dag ett men att den tvååriga etableringsperioden ska kunna räcka för att man ska få fotfäste på den svenska arbetsmarknaden eller komma in i relevant utbildning för att kunna bidra och försörja sig på egen lön. Här återstår också mycket mer att göra.