Stefan Attefall (KD):
Peter Persson kallar det icke-politik, de olika reformer som jag beskrev har gjorts under förra mandatperioden och som vi jobbar med. Jag jämförde också tidigare inlägg i de här debatterna regeringsperioden 2002-2006, när Socialdemokraterna styrde, när det inte gjordes någonting alls. Men det var tydligen en mycket aktiv politik.
Jag kan också notera, för att ta Katarina Köhlers fråga om hyreslagstiftning som jag glömde att svara på, att det i allt väsentligt var en uppgörelse mellan de tre parterna på bostadsmarknaden som Socialdemokraterna i de stora delarna instämde i här i riksdagen när vi antog de nödvändiga lagstiftningsförändringarna. Det handlar helt enkelt om att få hyressättningssystemet att fungera smidigare. Det handlar inte om marknadshyror.
Men det handlar inte heller om att ha kvar det gamla systemet med självkostnadshyror, som delvis har bidragit till att många miljonprogramsområden inte har rustats upp i nödvändig utsträckning och som i dag står inför ett stort upprustningsbehov.
Det gäller alltså att få en hyressättning som mer tar till vara lägenheternas standard, läge och kvaliteter och därmed också få en större variation i hyressättningen mellan de lägenheter som sköts bra, har en bra standard och bra service och dem som sköts mindre bra.
Jag tror att den nya modellen, där parterna nu har ett stort ansvar för att förhandla fram hyror utifrån lägenheternas mer enskilda kvaliteter, kommer att vara ett verksamt bidrag till att skapa mer framtidsutsikter i branschen och locka fler att investera i byggandet, och de som satsar på ett seriöst och långsiktigt förvaltande kan känna att det finns ekonomi för detta.
I fråga om subventionspolitiken, som vi diskuterar, kan jag göra en enkel jämförelse. År 2004 betalade staten ut 2,7 miljarder i subventioner till bostadsbyggandet. Under 2010 byggdes exakt lika många bostäder utan subventioner. 2,7 miljarder av skattebetalarnas pengar betalades ut 2004 för att få exakt samma nivå på bostadsbyggandet som 2010.
Det kan vara en intressant slutsats av detta. Det andra är att ni vill ha den modell ni har använt förut som innebär att hyreslägenheterna ska få 120 000 kronor i subventioner. Om ett sådant stöd införs kommer ingen att vilja bygga utan att få stödet. Det är självklart. Då anpassar man sig och avvaktar: När kommer de här reglerna? Ska då Socialdemokraterna genomföra detta i morgon exempelvis kommer det att dröja ett antal månader innan EU har godkänt det hela och det har satts i sjön.
Då kommer man att avvakta, och då bromsar det byggandet av hyresbostäder förutom att det snedvrider konkurrens och det skapas osäkerhet om långsiktiga spelregler. Då säger man att det är så hemskt att vi subventionerar RUT-tjänster, det vill säga tjänster som utförs i hemmen. Men ROT-tjänster vill man ha, det vill säga att de som köper tjänster av den manlige byggnadsarbetaren kan gärna få sänkt skatt.
Men de som köper en städtjänst eller någon annan servicetjänst ska inte få det. Det är socialdemokratisk politik. I båda fallen anser jag det vara ett rimligt sätt att sänka skatten för att göra svarta jobb vita, för att öka sysselsättningen. En del av den politik regeringen för för att öka sysselsättningen är att vi gör de svarta tjänsterna vita och skapar fler arbeten i servicetjänster. Då är det ointressant för oss om man sätter in fönstret eller om man putsar fönstret.
Båda servicetjänsterna har samma skatteregler. Det handlar om att skapa fler arbeten och om att göra svarta jobb vita. Att överföra det tänket in i ett aktiebolag som förvaltar bostäder innebär att de får dubbel avdragsrätt. Dessutom blir det kanske 700 kronor i subvention på en lägenhet som kostar 12 000 kronor att bygga om. Det är alltså inte något som förändrar kalkylen i någon väsentlig del, och därför är det inte heller effektivt, förutom att det inte är skattetekniskt rimligt.