KBLab/rixvox huggingface dataset:
Isabella Lövin (MP):
Eric Palmqvist har frågat mig hur arbetet fortlöper med att utreda vilka åtgärder som är lämpliga för att förhindra att legionellasmitta sprids från kyltorn, när jag bedömer att utredningen kommer att vara klar och om jag kommer att verka för att ett nationellt register över öppna kyltorn förs i syfte att förenkla framtida smittspårning. Som jag tidigare har framfört regleras kyltorn i miljöbalken.
Alla verksamheter som kan orsaka skada eller olägenhet för människors hälsa eller för miljön ska följa de krav som ställs i miljöbalken. Det är grunden. Det innebär att den som är verksamhetsutövare ska skaffa sig den kunskap och vidta de åtgärder som behövs för att förebygga, hindra och motverka att skador och olägenheter för människors hälsa uppstår.
För att säkerställa att legionellabakterier inte frodas är det därför grundläggande att verksamhetsutövare har rutiner som säkerställer att kraven enligt miljöbalken efterlevs. Kyltorn definieras i och för sig inte särskilt inom ramen för miljöbalken och är i sig inte en tillstånds- eller anmälningspliktig miljöfarlig verksamhet, men de kan ingå i en verksamhet som är tillstånds- eller anmälningspliktig.
Om ett kyltorn är en del i en process i en verksamhet som omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt omfattas även kyltornet av anmälan eller tillståndet. När det gäller det förslag som Stockholms kommun har lämnat till regeringen kan jag konstatera att remissutfallet är blandat.
Naturvårdsverket avstyrker förslaget och lyfter bland annat fram att flera av de stora kyltornen ingår som en integrerad del av redan tillståndsgiven verksamhet och att en registreringsskyldighet skulle kunna leda till otydligheter. Även Folkhälsomyndigheten pekar på en rad utmaningar med förslaget, och båda myndigheterna konstaterar att konsekvenserna av förslaget inte är tillräckligt belysta.
Legionellainfektion är en smittspårningspliktig sjukdom enligt smittskyddslagen. Det är angeläget att smittspårningen i samband med legionellautbrott har de verktyg som behövs. Redan i dag kan kommunerna inom ramen för sin tillsyn kartlägga eventuella smittkällor, som till exempel kyltorn. Jag vill också framhålla vikten av en god myndighetssamverkan.
Just detta har gett goda resultat när det gäller att motverka spridning av legionella i tappvarmvatten. Jag följer myndigheternas arbete med intresse och utesluter inte möjligheten att vidta lagstiftningsåtgärder.
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Eric Palmqvist för frågan. Jag tycker att det är väldigt bra att vi kan hålla flera tankar i huvudet samtidigt. Vi har nu en global pandemi, så det är verkligen en tid då vi behöver reflektera över andra typer av sjukdomsutbrott som vi kan förebygga. Det vill jag verkligen säga är viktigt i många sammanhang.
När det gäller frågan om kyltorn och legionellasmitta har Stockholms kommun föreslagit att man ska göra kyltornen anmälningspliktiga enligt miljöbalken. Förslaget har varit ute på remiss.
Vi tittar fortfarande på remissvaren men kan konstatera att det finns stora tveksamheter hos flera av de tyngre remissinstanserna. Folkhälsomyndigheten ser många oklarheter, och framför allt lyfter Naturvårdsverket fram att detta kan skapa otydlighet i hur man reglerar tillståndspliktiga verksamheter.
Många av dessa kyltorn ingår i redan tillståndspliktiga verksamheter, det vill säga som en del i en större verksamhet som ska ha tillstånd.
Sedan har verksamhetsutövarna redan, precis som Eric Palmqvist säger, ett ansvar vid all verksamhet som kan ha negativ inverkan på människors hälsa eller miljön. Vad är det då som ytterligare kan behövas?
Kanske kan det behövas ytterligare tillsynsvägledning för de ansvariga tillsynsmyndigheterna eller kommunerna, som är de som oftast har detta ansvar. Det sker nu regelbundna möten mellan Folkhälsomyndigheten och Naturvårdsverket inom ramen för Tillsyns- och föreskriftsrådet. Där är legionella, och har varit, en återkommande fråga. Man diskuterade den senast i maj 2020.
Arbete pågår också hos Folkhälsomyndigheten, och de har efterfrågat stöd från Naturvårdsverket. Covid-19 har av naturliga skäl gjort att frågan kanske har blivit något nedprioriterad.
Men det är också viktigt att framhålla att Stockholm och även Västra Götaland med dagens verktyg har kunnat inventera kyltorn.
Med miljösamverkan har man kunnat kartlägga var de här kyltornen finns för att kunna ha en effektiv tillsyn på området och förstås också, ur det perspektiv som Eric Palmqvist lyfter fram, för att lättare kunna smittspåra.
Jag tycker att det är viktigt att fortsätta följa frågan och är väldigt glad att Folkhälsomyndigheten och Naturvårdsverket har den uppe inom ramen för Tillsyns- och föreskriftsrådet. Vi tittar också närmare på hur man ska kunna göra en tillsynsreglering.
Jag tror inte att interpellanten nödvändigtvis ser förslaget om tillståndsprövning enligt miljöbalken som det enda sättet att göra det möjligt att inventera och ha en bättre kontroll på kyltornen.
Det ingår också redan i kommunernas tillsynsansvar och i verksamhetsutövarnas ansvar att se till att detta är kontrollerat och inte skapar fara för människors hälsa och för miljön.
Isabella Lövin (MP):
Jag kanske ska ägna en liten stund åt att säga någonting om vad legionella är så att de som lyssnar på den här debatten vet vad det handlar om. Det är ett bakteriesläkte som består av flera arter, av vilka några kan infektera människan. Det kan orsaka allvarlig lunginflammation som kallas legionärssjuka eller en mildare febersjukdom som kallas pontiacfeber.
Legionellabakterien är vanligt förekommande i jord och vattensamlingar och kan tillväxa i olika typer av konstruerade vattensystem och smitta vid inandning av små droppar av vatten som bildas. Precis som Eric Palmqvist sa kan det här bildas i vanligt tappvatten om man inte har tillräcklig temperatur på det. Cirka 150 fall rapporteras varje år i Sverige, varav runt en tredjedel har smittats utomlands. Behandlingen är antibiotika.
Ibland behövs sjukhusvård. Legionellabakterien är mindre farlig för friska personer. Personer som i övrigt är friska kan drabbas, men det är främst de som är lite äldre och de med nedsatt immunförsvar som blir svårast sjuka.
Det är alltså inte så att risken är överhängande att dö om man får det här, men det är förstås en farlig smitta som vi behöver undvika. Jag vill också säga att vi inte har avfärdat den här frågeställningen.
Jag tackar interpellanten för att han sätter ljuset på den här frågan, för vi behöver såklart förebygga framtida sjukdomsutbrott.
Frågan är verkligen aktuell för de här samtalen mellan våra myndigheter som just nu tittar på hur man ska kunna göra en mycket tydligare vägledningsföreskrift som kopplar till miljöfarlig verksamhet.
Tillsynsvägledning kan också bestå i att ge stöd, råd, samordna, följa upp och utvärdera tillsynsmyndigheternas arbete med tillsyn. Det är glädjande att både Västra Götaland och Stockholm har sett att man med dagens verktyg kan inventera efter kyltorn och skaffa den bild som behövs för att kunna utöva en effektiv tillsyn på området.
Det är såklart också möjligt för kommunerna och regionerna att dela med sig av sina erfarenheter till övriga kommuner och regioner så att man verkligen ser till att man täcker in det här. Frågan är fortfarande på bordet och inte avfärdad. Vi följer den väldigt noga.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Eric Palmqvist, för lyckönskningen! Jag önskar ledamoten allt gott i arbetet framåt för en bättre värld. Jag vill avslutningsvis säga gällande det här med kyltornen att jag uppskattar att Eric Palmqvist delar min bild att det vore att gå för långt att förbjuda kyltorn.
De är väldigt mycket mer energieffektiva än alternativen att ha stängda kyltorn eller använda biocider, det vill säga olika typer av kemikalier, för att få sterilt vatten. Det skulle kunna orsaka miljöproblem av annat slag.
Det är viktigt att vi övervakar och ser till att de befintliga kyltornen underhålls och sköts på rätt sätt och att verksamhetsutövarna ser att de har en plikt enligt miljöbalken att vara tillräckligt informerade så att de förstår sitt ansvar att underhålla och förhindra risker för människors hälsa och för miljön.
Frågan är aktuell och diskuteras mellan våra myndigheter. Regeringen kommer att fortsätta följa den här frågan. Just nu har vi en pandemi som tar upp mycket av våra myndigheters energi, men det är samtidigt viktigt att inte bara titta på vad krisen som vi har i dag innebär utan att också se framåt.
Det här är en sådan fråga som man absolut behöver ha ögonen på med tanke på de dåliga erfarenheter som finns i Sverige och runt om i världen.
Isabella Lövin (MP):
Jörgen Berglund har frågat mig om jag tänker ta initiativ till att ändra i miljöbalken samt göra de författningsändringar som Försvarsmakten hemställer om, och i så fall när. Vidare har han frågat om jag tänker ta initiativ till att ändra i miljöprövningsförordningen som Försvarsmakten hemställer om, och i så fall när.
Jörgen Berglund har även frågat om jag tycker att Försvarsmakten borde särbehandlas mer i frågor som rör miljöbalken där Försvarsmakten får olika former av lättnader med tanke på deras unika roll i samhället. Slutligen har han frågat mig om jag kommer att vidta några åtgärder för att underlätta för Försvarsmaktens verksamhet genom att påskynda tillståndsprocessen för övnings- och skjutfält. Herr talman!
I juli 2020 inkom Försvarsmakten med ett kompletterande budgetunderlag för 2021. I kompletteringen föreslår Försvarsmakten bland annat att miljöprövningsförordningen ändras på så sätt att lagring och hantering av drivmedel och andra kemiska produkter som hanteras av Försvarsmakten endast ska omfattas av anmälningsplikt, oavsett hur stora mängder som hanteras.
Försvarsmakten föreslår även att mark- och miljödomstolens roll i tillståndsmål som rör Försvarsmaktens verksamhet ändras på så sätt att domstolen ska överlämna sådana mål till regeringen omedelbart, utan att samtidigt lämna ett yttrande. Försvarsmakten vill också att skyndsamhetskrav införs. Det kompletterande budgetunderlaget bereds just nu i Regeringskansliet.
Jag kommer inte att föregripa den beredningen. Däremot vill jag betona att moderna och effektiva tillståndsprocesser är en prioriterad fråga för regeringen. Regeringen har därför nyligen tillsatt en utredning för att se över det nuvarande systemet för prövning enligt miljöbalken och lämna förslag på åtgärder för att uppnå en modernare och mer effektiv prövning samtidigt som ett bibehållet miljöskydd säkerställs.
Utredaren ska i sitt arbete samråda med bland annat Försvarsmakten. Utredningen ska presentera sitt betänkande i december 2021. När det slutligen gäller Försvarsmaktens övnings- och skjutfält miljöprövas de i enlighet med miljöbalkens bestämmelser. I miljöbalken finns en fastlagd ordning för hur miljöprövning som rör bland annat Försvarsmakten ska ske.
Om ett mål hanteras av mark- och miljödomstolen ska det överlämnas tillsammans med ett yttrande till regeringen för prövning. Ärenden om övnings- och skjutfält innehåller i regel omfattande underlag med komplexa frågeställningar. Detta påverkar självklart handläggningstiden. Utgångspunkten för regeringens prövning är dock att den ska ske snabbt, effektivt och utan att rättssäkerheten eftersätts.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Jörgen Berglund, för frågan! Låt mig börja med att understryka att ett av skälen till dagens instansordning med mark- och miljödomstolar är att de utgör en instans som är van att hantera stora och omfattande ärenden med många klaganden samt ärenden av tekniskt komplicerad natur.
Skjut- och övningsfält är generellt ärenden där det finns många nära boenden och andra som har klagomål och måste höras.
Av det kompletterande budgetunderlag som Försvarsmakten inkom med framkom bland annat att myndigheten föreslår att miljöbalken ändras så att mark- och miljödomstolens yttrande inte ska inhämtas i tillståndsprocesser där Försvarsmakten ansöker om tillstånd för miljöfarlig verksamhet.
Ett överklagat tillståndsbeslut ska alltså gå direkt ifrån länsstyrelsens miljöprövningsdelegation till regeringen. I dag är gången enligt miljöbalken sådan att Försvarsmakten ansöker om tillstånd hos miljöprövningsdelegationen som utreder ärendet och därefter kan besluta om tillstånd.
Om det överklagas ska det gå till mark- och miljödomstolen som bereder ärendet och sedan överlämnar det till regeringen för prövning. Ett av skälen till detta är som sagt att mark- och miljödomstolar är vana att hantera dessa stora och omfattande ärenden med många klaganden. Vi kan notera att Försvarsmakten har hemställt om detta.
Som jag sa i mitt inledande svar bereds den här begäran inom Regeringskansliet, och jag kan inte föregripa processen. Jag kan ändå nämna att regeringen har tillsatt en utredning för att modernisera miljötillståndsprocesserna.
Det sker inte enbart med tanke på Försvarsmakten, utan det gäller generellt och horisontellt hur man kan modernisera och snabba upp dessa processer. Detta är angeläget inte i första hand för försvaret utan för många olika verksamheter, inte minst för att vi ska klara klimatomställningen.
Utredningen tillsattes i augusti i år. Den har till uppgift att se över systemet för miljöprövning och lämna förslag på ändringar och åtgärder som krävs för att uppnå en modernare och mer effektiv miljöprövning. Det finns flera delar i det som Försvarsmakten har hemställt om.
Det handlar bland annat också om att man inte ska behöva ansöka om tillstånd utan att man bara ska anmäla till exempel lager av bränsle och kemikalier. Jag har samma svar där: Det här bereds inom Regeringskansliet, och jag kan inte föregripa processen.
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Jörgen Berglund för frågan. I dag ser det ut så här: Om man har en verksamhet som har mindre inverkan eller är mindre farlig för miljön räcker det med en anmälan.
Men är det någonting som har en större miljörisk behöver man ha ett tillstånd av MPD hos länsstyrelsen. Som sagt bereds denna begäran från Försvarsmakten inom Regeringskansliet. Jag kan inte föregripa den processen. Jag kan dock säga några ord om offentlighetsprincipen. Det är en grundläggande princip för det svenska statsskicket.
Ett uttryck för den är möjligheten att få ta del av allmänna handlingar, den så kallade handlingsoffentligheten. Men det finns förstås bestämmelser om sekretess som begränsar rätten att ta del av allmänna handlingar. De här bestämmelserna återfinns i offentlighets- och sekretesslagen.
Myndigheter, domstolar och andra, till exempel Regeringskansliet, som hanterar Försvarsmaktens ansökningar om tillstånd till miljöfarlig verksamhet är väl insatta i regelverket i offentlighets- och sekretesslagen.
I det fall någon begär ut en handling, oavsett om det är fråga om tillstånd eller anmälan, görs alltid en sekretessprövning, det vill säga en kontroll av om handlingen kan lämnas ut eller om den innehåller sekretessbelagd hemlig information. Om handlingen inte innehåller någon hemlig information kommer den skyndsamt att lämnas ut till den som begärt det.
Om handlingen däremot innehåller sekretessbelagd eller hemlig information kommer den som begärt att få ut handlingen att få besked om detta. Vill personen ändå ha ut handlingen kommer det att fattas ett beslut om att handlingen inte lämnas ut. Det beslutet kan sedan överklagas. Det här är förstås en väldigt viktig princip för Sverige. Vi står upp för offentlighetsprincipen.
Samtidigt är vi väl medvetna om att vi behöver ha rikets säkerhet som högsta prioritering. Våra myndigheter är i allra högsta grad medvetna om detta när det handlar om dessa ärenden.
Jag kan alltså inte ge ett fullödigt svar, eftersom Försvarsmaktens begäran bereds inom Regeringskansliet.
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar Jörgen Berglund för denna välgångsönskan. Vi får väl se om det blir fler interpellationsdebatter om fiberbankar innan dess.
När det gäller rikets säkerhet tycker jag nog att vi gemensamt ska ha en tilltro till våra myndigheter att de kan göra bedömningen av när man ska respektive inte ska få lämna ut handlingar som kan vara skadliga för rikets säkerhet. Jag har full tilltro till myndigheternas bedömningar och deras förmåga att göra detta.
Det är utan tvivel så att försvaret är viktigt i denna turbulenta tid med den hotbild som vi ser och den turbulenta omvärld som vi har.
Därför är också försvaret när det gäller miljötillstånd på flera sätt särbehandlat i miljöbalken så som den ser ut nu. Till exempel har försvaret möjlighet att peka ut riksintressen för försvaret.
Finns det då andra områden som också har riksintressen ska enligt miljöbalken försvarsintressena ges företräde. Det är också så att ideella föreningar som naturskyddsföreningar inte kan överklaga när Försvarsmakten begär om tillstånd i enlighet med miljöbalken.
Detta är ganska tydliga undantag som görs för just Försvarsmakten för att rikets säkerhet ska kunna säkerställas. Återigen: När Regeringskansliet har berett färdigt Försvarsmaktens begäran kan vi ge ett tydligare svar.
Isabella Lövin (MP):
Jag tackar för Jessica Rosencrantz tack! Det är viktigt att vi ser att det yttersta målet för politiken är att vi ska ha en hållbar framtid för våra barn och barnbarn. Då måste vi värna vår miljö och vår planet.
Jag blir glad när vi kan ha samma syn på olika frågor, och jag tackar också för ledamotens engagemang. Precis som Jessica Rosencrantz påpekade i fråga om ringa nedskräpning är all nedskräpning förbjuden enligt miljöbalken. Sedan är inte all nedskräpning förbunden med sanktioner eller böter.
Alliansregeringen tog ett steg framåt 2011 när ni införde en nedskräpningsbot, vilket var ett steg i rätt riktning. Tyvärr tog ni inte steget fullt ut eftersom det blev ett undantag för ringa nedskräpning.
Ringa nedskräpning har tolkats som till exempel fimpar, karamellpapper, tuggummin och liknande. Tyvärr är resultatet att det inte finns några skarpa instrument för att riktigt sätta ned foten och tala om att det är oacceptabelt att skräpa ned.
Vid skräpmätningarna har man sett stora mängder av bland annat cigarettfimpar och även portionssnus. Uppskattningen är att det är 1 miljard fimpar om året som hamnar i vår natur. Då tänker några att de förmultnar på något sätt, men filtren innehåller plast.
De är alltså en avsevärd källa till mikroplaster, och de förs ut via dagvattensystem. Till och med fimpar i sanden på stranden kommer ut i haven, och det är allvarligt. Därför behöver någonting göras.
Min åsikt är att ett intressant förslag har kommit om att avskaffa undantaget för ringa nedskräpning. Det innebär att om man blir tagen på bar gärning med att kasta en fimp kan polisen utfärda en bot. I dagsläget är det 800 kronor.
Invändningen kan vara att polisen ska ägna sig åt något annat, men vi vet av erfarenhet att lagstiftning har en preventiv effekt. Om man vet att det inte är acceptabelt och att det finns en straffbestämmelse tenderar människor att följa lagen.
Det ska bli intressant att se vad remissinstanserna svarar på förslaget, men det som vi är helt överens om är att vi måste göra något. Det är ett allvarligt och växande problem. Det andra förslaget handlar om att göra en sanktionsväxling och ge befogenheter till exempelvis ordningsvakter att utfärda böter.
Det innebär omfattande konsekvenser som verkligen behöver utredas. I första steget har regeringen valt att remittera frågan om att ta bort ringa nedskräpning och göra det möjligt att bötfälla.
Isabella Lövin (MP):
Jag ser det som positivt att Moderaterna tycks vara inne på samma linje, nämligen att avskaffa undantaget för ringa nedskräpningsförseelse, som ju alliansregeringen beslutade om 2011. Då får vi se hur min efterträdare kan gå fram med den frågan. Sedan var det frågan om plastbärkassar.
Det är intressant att notera att vid den nationella skräpmätningen 2020 hittade man alltså 70 000 plastbärkassar under en vecka. Vi är nog många som har sett bilder på strandade valar med hela magen full med plastpåsar.
Valen kan lätt missta en plastpåse som flyter omkring i havet, särskilt om den är genomskinlig, för en manet eller någon annan organism som den tror att den äter. Sedan kloggar hela tarmsystemet igen och valen dör en antagligen mycket plågsam död. Vi har inte råd att offra våra marina däggdjur.
De flesta av dem är redan hotade och är rödlistade. Det är allvarligt att höra att 70 000 plastbärkassar hittas vid en nationell mätning under en vecka.
Plastkasseskatten har vi inte någon full utvärdering av ännu, men de rapporter som har kommit har visat på en dramatisk minskning av användandet av plastkassar i samband med att den införts.
Man kan se själv, i de fall man trots pandemin kan gå och handla, att människor nu har helt andra saker att bära varorna i - tygkassar och flergångskassar. Det är ju bra.
När det gäller att försöka uppmuntra en övergång från fossil plast till bioplast lanseras och marknadsförs bioplasten som att den är nedbrytbar i naturen, men tyvärr är det ju så att även om en fossilplastpåse tar kanske 200-300 år på sig att nedbrytas i naturen tar en bioplastpåse kanske 50 år.
Under de 50 åren kan den orsaka väldigt stor skada, så det bästa alternativet är naturligtvis att ersätta med annat som inte hamnar i naturen lika lätt som plastpåsarna.
När det gäller förslaget om engångsartiklar av plast, till exempel engångsmatlådor, är det helt riktigt att vi ser det som väldigt olyckligt att genomföra det under pandemin. Nu vill vi inte uppmuntra människor att sitta på restaurang, utan man ska ta med sig maten därifrån. Vi vill också att restaurangerna ska kunna sälja mat, så just nu är det inte lämpligt att genomföra det här.
Däremot handlar förslaget att kunna beskatta detta också om att ställa krav på de större kedjorna och restaurangerna att ha ett retursystem för hämtmat.
Man ska kunna betala för engångslådor, men det ska också finnas ett retursystem som de större matkedjorna ska införa i ett första skede och som mindre aktörer kan ansluta sig till i ett senare skede. Det är det förslag som vi går fram med så att det ska finnas alternativ till att köpa dyra engångslådor.
Isabella Lövin (MP):
Tack, Jessica Rosencrantz, för engagemanget i den här frågan! Det är viktigt att vi kommer bort från ett slit-och-släng-samhälle. Det finns ju flera dimensioner i det här med plasten. Det är nedskräpningen, men det är också användandet av fossila bränslen. Det är faktiskt ganska avsevärda utsläpp som orsakas av den plast som förbränns i våra sopförbränningsanläggningar.
Det är uppåt en 25 procent. Nu ska jag inte svära på den siffran, för jag har den inte i huvudet, men det är en ganska stor andel av Sveriges utsläpp som kommer från förbränning av plast - 5 procent tror jag är den rätta siffran. Ska vi ned till netto noll till 2045 behöver vi få bort den onödiga plastanvändningen i våra samhällen. Vad skulle då vara nödvändigt?
Ja, engångsplastutredningen pekar på till exempel användning inom sjukvården och till vissa livsmedel där det är nödvändigt för livsmedelssäkerheten. Men jag tror att vi alla ibland känner att vi blir fullständigt dränkta av förpackningsmaterial som är helt onödigt. Vi behöver hitta riktiga instrument för att minska förpackningsslöseriet, som dränker oss alla.
Det finns flera goda saker att vinna med det - att minska utsläppen men också att minska risken för nedskräpning i naturen. När det gäller bärkassar i matvaruaffärer och annat kommer vi naturligtvis att få titta på utvärderingen av det.
Men alternativen är bättre än att köpa flera nya kassar varje gång. Soppåsar på rulle är mycket tunnare och har mindre energiåtgång, och de kan också vara gjorda av bioplast.