KBLab/rixvox huggingface dataset:
Paulina Brandberg (L):
Utgångspunkten för all jämställdhetspolitik är att män och kvinnor ska vara med och forma sina egna liv och delta i samhällsprocesser. Det finns olika sätt att uppnå detta. Kvotering är ett sätt. Ett annat sätt är att skapa drivkrafter och möjliggöra för kvinnor och män att forma sina egna liv och delta i olika former av processer.
Regeringen har inga planer på att införa någon form av kvotering som lösning, utan vi kommer att jobba stenhårt med att just skapa de möjligheter som ger förutsättningar att delta på lika villkor oavsett om man är man eller kvinna och oavsett etnisk bakgrund och annat som gör oss olika som människor.
Paulina Brandberg (L):
Jag måste säga att jag inte riktigt delar Teresa Carvalhos beskrivning av händelseförloppet. Det stämmer att Danmark för en vecka sedan inkom med en talan till EU-domstolen om att väcka en ogiltighetstalan mot minimilönsdirektivet.
Redan ett dygn efter att den talan hade inkommit till EU-domstolen uttryckte regeringen att den preliminära bedömningen är att vi finner skäl att ansluta oss till den danska talan. Det har bara gått en vecka sedan Danmark väckte talan. Detta är en väldigt viktig fråga som rör EU:s kompetens.
Sverige har de facto fortfarande inte möjlighet att intervenera; det har vi inte förrän detta har publicerats i EU:s tidning. Vi kommer att analysera detta noga, men vi har meddelat att vår preliminära bedömning absolut är att vi kommer att intervenera.
Paulina Brandberg (L):
Det är som sagt ingen vändning från regeringens sida. Detta är en fråga som kräver en noggrann analys. Vi delar fullständigt synen att vi ska värna den svenska modellen och att det är viktigt. Det finns ett stort intresse för att se var gränserna för EU:s kompetens går.
Vi kommer att analysera frågan noga, och när Sverige de facto har en reell möjlighet att intervenera - vilket vi inte har än - kommer vi såklart att göra ett slutgiltigt ställningstagande. Vårt meddelande är dock att vi preliminärt kommer att intervenera.
Paulina Brandberg (L):
Tack, Annika Hirvonen, för en väldigt viktig fråga! Regeringen delar helt bilden av att vi behöver se över den här frågan. Vi behöver se över den för barnens bästa, men också för att den utgör en fara för dem som lever i våldsamma relationer och kanske inte vågar lämna dem för att de är rädda för sina barns säkerhet.
Det har kommit en utredning om att vi ska ha ett fokus på barnets bästa. Regeringen arbetar med den här utredningen just nu. Den ligger på min kollega Camilla Waltersson Grönvalls bord, och vi kommer att titta på den och på de remissvar som sedan kommer in och ta den här frågan som en mycket prioriterad fråga. Regeringen delar helt den problembild som vi ser.
Paulina Brandberg (L):
Jag tackar för en viktig fråga. En god arbetsmiljö är en folkhälsofråga, och det är också en jämställdhetsfråga. Som Paula Holmqvist redogör för finns det könsskillnader på vår arbetsmarknad som delvis beror på att män och kvinnor traditionellt sett väljer olika yrken.
Då är det jätteviktigt att vi har ett arbetsmiljöarbete och en arbetsrätt som träffar både de mansdominerade yrkena och de kvinnodominerade yrkena så att alla får en bra arbetsmiljö i Sverige. Jag besökte i förra veckan Arbetsmiljöverket för att få höra om deras verksamhet när det gäller regelutbyggnad och tillsyn inom detta område.
Jag ser det som en mycket angelägen fråga att följa upp att vi har en hög nivå på arbetsmiljöarbetet inom alla branscher, även de kvinnodominerade.
Paulina Brandberg (L):
Barns trygghet och säkerhet är en jätteviktig fråga. När det gäller de bedömningar som ska göras måste vi ha en lagstiftning som tydligt klargör att det är barnets bästa som ska stå i fokus. Detta är en fråga som ligger på Socialdepartementet, dit det så sent som förra fredagen kom en utredning som just tar sikte på ett ökat barnperspektiv.
Vi kommer att invänta remissvaren på utredningen för att se hur lagstiftningen kan stärkas så att barn i högre grad skyddas från våld. Oavsett varifrån våldet kommer ska barnets bästa såklart få ett större genomslag i vår lagstiftning.
Det är en mycket prioriterad fråga för denna regering, och jag har en tät kontakt med Camilla Waltersson Grönvall i denna fråga just för att den är väldigt prioriterad.
Paulina Brandberg (L):
Tack, ledamoten, för frågan! Sverige har nu tagit över ordförandeskapet i EU. En av de frågor som är prioriterade för det svenska ordförandeskapet är det så kallade plattformsdirektivet. Direktivet tar sikte på just den här frågan, och man tittar mycket på presumtionen kring vad som egentligen är en arbetstagare och vad som är en egenföretagare.
Vi ser många så kallade falska egenföretagare, som i själva verket kanske agerar mer som arbetstagare. Detta är en fråga som lämpar sig väl att hantera på EU-nivå.
Sverige har ställt sig positivt till att direktivet ska tas igenom, och nu arbetar den svenska regeringen för att försöka få igenom en allmän riktlinje i EU:s ministerråd för att direktivet ska kunna tas vidare och sedan kunna implementeras i svensk lagstiftning.
Paulina Brandberg (L):
Tack, ledamoten, för en angelägen fråga! Regeringen fortsätter arbetet utifrån den arbetsmiljöstrategi som den tidigare regeringen påbörjat och den nollvision som ska råda. Den nollvisionen ska råda för dödsfall på arbetet, där vi som Jim Svensk Larm påpekade ser alldeles för höga siffror. Men vi ska inte heller ha människor som dör av jobbet, vilket också är en jätteviktig fråga.
Vi ser alldeles för många som blir sjuka och skadas på ett sådant sätt att de dör av jobbet även om de inte dör på jobbet. Regeringen kommer att noga utvärdera strategin och arbetet utifrån den och också se till att skapa förutsättningar för dem som bedriver det dagliga arbetsmiljöarbetet på våra arbetsplatser, det vill säga arbetstagarna. Även skyddsombuden har där en väldigt viktig funktion.
Vi kommer att följa arbetet noga för att se i vilken mån man kan skapa förbättringar för att uppfylla nollvisionen på ett mycket bättre sätt.
Parisa Liljestrand (M):
Lawen Redar har frågat mig hur jag kommer att agera för att principen om armlängds avstånd ska respekteras på nationell, regional och kommunal nivå.
Jag har även fått frågan vad jag avser att göra för att motverka hat och hot som riktas mot kulturverksamheter såsom bibliotek och enskilda konst- och kulturutövare. Vad gäller respekten för principen om armlängds avstånd bör det inte finnas någon tvekan om att regeringen står bakom denna. Principen är en självklar utgångspunkt för regeringen liksom i Tidöavtalet.
I min roll som kulturminister kommer jag därför fortsatt att arbeta för värnandet om principen. Enligt bibliotekslagen ska biblioteken i det allmänna biblioteksväsendet verka för det demokratiska samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning.
Biblioteken ska även främja litteraturens ställning samt intresset för bildning, upplysning, utbildning och forskning. Av lagen följer också att biblioteksverksamhet ska finnas tillgänglig för alla. Bibliotekslagen är därmed ytterst viktig för att synliggöra bibliotekens uppdrag.
Hat och hot som riktar sig mot konst- och kulturutövare är såklart också något mycket allvarligt. I de nationella kulturpolitiska målen fastslås att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund.
De kulturpolitiska målen är i sin tur en viktig hörnsten och en bra utgångspunkt i mitt arbete som kulturminister, men också för de myndigheter som verkar inom kulturområdet. Konstnärsnämnden har till exempel i uppdrag att uppmärksamma konstnärers utsatthet för hot, våld och trakasserier.
Därtill bidrar bland annat Myndigheten för kulturanalys med rapporter och andra typer av underlag som gör det möjligt att följa utvecklingen och hålla arbetet med att uppnå de nationella kulturpolitiska målen levande.
Parisa Liljestrand (M):
Jag tänkte använda det här inlägget till att försöka förtydliga mig, eftersom frågeställaren tyckte att jag var otydlig i vad jag hade levererat för budskap i mitt huvudanförande. Jag ska göra ett försök till och se om jag kan vara tydligare denna gång.
Inledningsvis vill jag betona att min utgångspunkt är att varje enskilt parti som ingår i Tidöavtalet och ingår i regeringen tar ansvar för att avtalet respekteras och fullföljs.
När det gäller respekten för principen om armlängds avstånd kan jag återigen förtydliga att jag i rollen som kulturminister och hela den här regeringen står bakom principen och att vi aktivt kommer att värna den. Som kulturminister är det min uppgift att lyfta fram och synliggöra värdet av principen.
Det gör jag bland annat genom att delta i debatten, och jag är tacksam för att jag har fått möjlighet till det via frågeställaren. Det sker också i dialog med kulturpolitiska företrädare på olika nivåer och andra aktörer där jag återkommande lyfter upp vikten av principen och betonar värdet av densamma. Mandatperioden har precis inletts, och det kommer att finnas många tillfällen att göra detta framöver.
Regeringens mandatperiod har nyligen påbörjats, och jag kommer att återkomma om konkreta åtgärder som vi ska genomföra den kommande perioden. Utgångspunkten kommer naturligtvis att vara de nationella kulturpolitiska målen men också de prioriteringar som presenterades i regeringsförklaringen den 18 oktober.
Samtidigt bör det uppmärksammas att regeringen har arbetat aktivt med den löpande styrningen under inledningen av mandatperioden. Vi fattade till exempel nyligen beslut om regleringsbreven för de statliga myndigheterna inom kulturområdet, och snart kommer också de årliga myndighetsdialogerna, som kommer att ge ett gott tillfälle och möjlighet för regeringen och mig att inhämta underlag som också kan bidra till den styrningen framöver.
Parisa Liljestrand (M):
Jag skulle avslutningsvis vilja rikta ett stort tack till Lawen Redar för denna interpellation. Det finns sannerligen skäl att diskutera denna fråga vidare och att låta det vara en öppen och obunden diskussion.
Jag kan konstatera att vi båda står för ett fritt och obundet kulturliv och att detta är en självklar del av ett demokratiskt samhälle. Jag uppfattar också att vi är helt eniga om att hat och hot mot kulturutövare och kulturverksamheter är både allvarligt och förkastligt.
Där tror jag att vi politiker har ett stort ansvar för att synliggöra, fördöma och också agera mot hat och hot i alla lägen, i synnerhet mot de grupper som jobbar hårt för att upprätthålla våra demokratiska värden. Där ingår kulturskapare, journalister och även politiker.
Det är viktigt att hålla arbetet med att uppnå de nationella kulturpolitiska målen levande. Genom att diskutera denna fråga här i riksdagen i dag bidrar vi inte minst till att fortsatt hålla det arbetet levande. För detta vill jag verkligen tacka!
Parisa Liljestrand (M):
Jag tycker att det är fint att vi kan hitta en sådan enighet och, som jag var inne på tidigare, ser vikten av att kunna samarbeta men också diskutera utifrån olika infallsvinklar i de här viktiga frågorna. Hot och hat är någonting som vi aldrig kan acceptera mot någon i samhället. Det är extra viktigt när det riktas mot konst- och kulturutövare av olika slag.
Det är också därför vi slår fast i de kulturpolitiska målen att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Jag tycker att vi alla ska bära med oss de slutorden i den här interpellationsdebatten, för jag tror att de kommer att vara viktiga för oss i många samhällsfrågor framöver.
Att koppla den obundna kraft som ligger i kulturen till yttrandefriheten tror jag är viktigt för oss alla att efterleva.
Parisa Liljestrand (M):
Lawen Redar har frågat mig om jag har för avsikt att införa anmälningsplikt för bibliotekarier i enlighet med Tidöavtalet. Lawen Redar har också frågat mig om jag avser att ta några initiativ till ändringar i bibliotekslagen med anledning av Tidöavtalet samt hur jag avser att säkerställa att folkbiblioteken fortsatt ska vara "öppna för alla".
Jag vill inleda med att betona att biblioteken enligt bibliotekslagen ska verka för det demokratiska samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning. De har också i uppdrag att främja litteraturens ställning och intresset för bildning, upplysning, utbildning och forskning.
Biblioteksverksamhet ska finnas tillgänglig för alla. För att vi ska bekämpa skuggsamhället är det dock viktigt att ha kontroll över vilka som befinner sig i Sverige. Det är en fråga om förtroendet för svensk migrationslagstiftning, rättvisa och att vara lika inför lagen.
Har man fått ett beslut som säger att man inte har rätt att stanna i Sverige ska det följas. Regeringen avser att vidta ett flertal åtgärder för att minska skuggsamhället.
Ett exempel är att i enlighet med Tidöavtalet tillsätta en utredning med uppdrag att ta fram förslag till en ordning med informationsutbyte och anmälningsplikt för myndigheter och kommuner i syfte att hitta personer som befinner sig illegalt i Sverige.
I Tidöavtalet anges att det kan finnas situationer där en anmälan skulle strida mot ömmande värden, till exempel i sjukvården. Vilka undantag som ska finnas från anmälningsplikten behöver naturligtvis utredas närmare.
Parisa Liljestrand (M):
Jag tycker att det är intressant att ledamoten på ett så tydligt sätt gör klart att hon och hennes parti har gjort allt för att minska skuggsamhället. Då vill jag påminna Lawen Redar om något. Det är ju hennes parti som har styrt Sverige i åtta år.
Det är alltså hennes parti som under åtta år har suttit vid rodret och sett detta skuggsamhälle växa och växa. Åtgärderna från socialdemokratin har misslyckats med att stoppa den lavinartade ökningen av skuggsamhället, som bidrar till ett utanförskap som vi nu vill sätta stopp för.
Jag varken kan eller bör föregå den utredning som kommer att titta närmare på frågan om anmälningsplikt för att upptäcka personer som uppehåller sig illegalt i Sverige. Men jag vill i det här svaret fokusera på bibliotekens huvuduppdrag, som jag ser kommer att kvarstå. Biblioteksverksamheten ska fortsatt finnas tillgänglig för alla. Biblioteken ska verka för det demokratiska samhällets utveckling.
Biblioteken ska också främja litteraturens ställning och intresset för de frågor som följer därmed. Det är viktiga och centrala frågor för Sverige framöver.
Jag gjorde tidigt klart att det är viktigt för mig att barn och unga får en väg in i samhället där kulturen också kan vara en kraft, där bildning kan vara nyckeln till framgång och där det inte spelar någon roll var du kommer ifrån, utan det spelar roll vart du är på väg.
Den här regeringen avser att vidta ett flertal åtgärder för att minska det skuggsamhälle som vi har sett har vuxit fram i dag. Ett exempel är att tillsätta en utredning med förslag om informationsutbyte och anmälningsplikt, men det är bara ett exempel.
Parisa Liljestrand (M):
Ja, jag håller med Lawen Redar om att man måste veta vad det är man menar när man pratar om skuggsamhället. Laven Redar redogjorde för vad hon ansåg är skuggsamhället. Där sa hon också att "man lever som papperslös". Att vara papperslös innebär faktiskt att man har fått ett avslag och inte har rätt att vistas i landet.
Man har fått saken prövad enligt demokratins spelregler, och man har fått ett besked från svenska myndigheter. Demokrati innebär för mig också att beslut ska följas och effektueras, och där har jag svårt att stå bakom principen att man kan leva som papperslös.
Kan vi fortfarande kalla oss för en demokrati när vi inte vill effektuera och följa det som svenska myndigheter har utfärdat? Vad gäller de ömmande värden som ledamoten nämner vill jag säga att det står inskrivet i Tidöavtalet att det finns situationer där en anmälan skulle kunna strida emot just ömmande värden.
Där nämns specifikt sjukvården, som Lawen Redar också nämnde. Det är mycket möjligt att det finns fler sådana undantag som bör göras, men vilka de undantagen ska vara måste man få en chans att utreda vidare. Och därför varken ska eller kan jag uttala mig om detta just nu i den här talarstolen.
Men att stå bakom den demokratiska principen att myndighetsbeslut ska följas och effektueras och att detta trots allt är ett av demokratins värden hoppas jag verkligen att vi kan enas om i dag.
Parisa Liljestrand (M):
Jag skulle avslutningsvis ändå vilja betona vikten av att biblioteken har en tydlig roll där de ska vara öppna och tillgängliga för alla. Biblioteken ska fortsatt också kunna värna det demokratiska samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsbildning, kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning. Detta är centrala frågor för Sverige framöver.
Det är också centrala frågor för regeringen framöver, och Tidöavtalets ambition är ju att ta ett helhetsgrepp om de samhällsproblem som Sverige har i dag.
Det går inte att plocka ut en del och formalisera en politik för den utifrån helheten, utan Tidöavtalet bygger på att möta de samhällsproblem som Sverige har i dag och hitta sätt att få Sverige på rätt köl igen. Det är det som vår regering fick ett mandat av väljarna att göra.
Det är också det som vi framöver tänker förvalta och försöka göra på bästa sätt. Jag varken kan eller vill föregripa utredningen gällande anmälningsplikten, som kommer att titta närmare på denna fråga. Men jag är övertygad om att vi kan dela synen på vikten av bibliotekens roll i samhället som demokratins pelare även fortsättningsvis.
Parisa Liljestrand (M):
Daniel Vencu Velasquez Castro har frågat mig hur regeringen tänker stärka skyddet för hbtq-plus-personer som är kulturutövare och om jag som kulturminister avser att ytterligare vidta åtgärder för att hbtq-plus-personers utövning ska vara säker.
Inledningsvis vill jag understryka att hbtqi-personers lika rättigheter och möjligheter är en mycket angelägen fråga för den här regeringen. I Sverige ska man ha all rätt att vara den man är och också att älska den man vill. Att inte utsättas för diskriminering är en mänsklig rättighet.
Förbud mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsöverskridande identitet - eller den typen av diskrimineringspunkter - regleras i diskrimineringslagen . Diskrimineringsombudsmannen har tillsyn över att lagen följs.
De nationella kulturpolitiska målen slår fast att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. I målen betonas också att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet.
Ett antal myndigheter inom kulturområdet har i dag särskilda uppdrag som ska bidra till att främja konstens frihet och deltagandet i kulturlivet. Ett exempel på det är Konstnärsnämnden, som ska uppmärksamma konstnärers utsatthet för hot, våld och trakasserier.
Liksom jag gjort i mitt tidigare svar på en fråga från ledamoten vill jag också poängtera att principen om armlängds avstånd är central för regeringens kulturpolitik. Det framgår av både regeringsförklaringen och Tidöavtalet och även av den tidigare debatten här i dag.
För mig som kulturminister är det viktigt att fortsätta arbeta både för värnandet av den principen och för allas lika möjligheter till deltagande i kulturlivet.
Parisa Liljestrand (M):
Låt mig vara väldigt tydlig. Det är ytterst beklagligt att kulturevenemang ställs in på grund av hot, hat och diskriminering.
Det är inte förenligt med de nationella kulturpolitiska mål som fastslagits här i riksdagen och som betonar just att kulturen ska vara dynamisk, utmanande och obunden. Regeringen fattade i december beslut om regleringsbreven.
I dem gav vi dessutom ett ytterligare uppdrag att utöka antalet hbtqi-strategiska myndigheter, och där inkluderas nu också Forum för levande historia.
Det är en myndighet som ligger inom mitt ansvarsområde, och med den finns det därmed tolv strategiska myndigheter på hbtqi-området som har ett särskilt uppdrag att jobba med dessa frågor.
Det tycker jag är en tydlig signal om hur denna regering slår vakt om vikten av att vi ska vara lika i samhället oavsett vem och vad vi är. Hbtqi-personers lika rättigheter och möjligheter är en angelägen fråga för denna regering.
Förutom det exempel som jag gav tidigare, Forum för levande historia, har vi också i budgetpropositionen för 2023 tillfört 10 miljoner kronor för arbete för lika rättigheter och möjligheter för hbtqi-personer. Detta tillskott på 10 miljoner kronor beräknas även kunna ligga kvar 2024.
Dessa pengar syftar till att kunna fullfölja pågående insatser men naturligtvis också möjliggöra för nya.
Med detta ställningstagande hoppas jag att jag har svarat på frågorna tydligare.
Parisa Liljestrand (M):
Jag vet, ärligt talat, inte om jag kan vara så mycket tydligare än vad jag har varit i denna talarstol i dag. Det är nästan så att jag ibland undrar om micken har varit på eller inte och om det har hörts vad jag har sagt.
Det är oerhört viktigt att understryka att denna regering står bakom hbtqi-personers lika rättigheter och möjligheter, och det är en angelägen fråga för regeringen. De satsningar som jag nämnde tidigare är satsningar som har gjorts i budgetpropositionen för 2023.
Men det är naturligtvis inte de enda satsningarna, utan vi kommer fortsatt att jobba med denna fråga. Frågan som rör övergripande insatser för lika rätt och möjligheter för både hbtqi-personer och andra måste jag dock ändå hänvisa till Arbetsmarknadsdepartementet och det ansvariga statsrådet Paulina Brandberg.
Det är hon som har det övergripande ansvaret, och jag tror att hon skulle bli glad för en fråga som gav henne möjlighet att redogöra för de insatser som görs i dessa frågor inom ramen för hennes departement.
Vad gäller kulturutövares möjlighet att fortsätta det demokratiska samtalet och möjligheten för hbtqi-personer att fortsätta utöva kultur tror jag inte att det längre råder någon tvekan, vare sig utifrån den här debatten eller utifrån de interpellationsdebatter vi hade tidigare.
Här är det två principer som är vägledande: Vi kommer aldrig att acceptera hot och hat, och vi kommer alltid att stå upp för principen om armlängds avstånd. Det gäller den här regeringen och mig som kulturminister, och vi kommer att göra det alldeles oavsett.
Parisa Liljestrand (M):
Om jag inte redan har varit tydlig nog ska jag försöka vara det nu. Hot och hat kan aldrig accepteras. Det hör inte hemma i ett demokratiskt land, och det hör inte hemma i Sverige. Ledamoten säger att jag lever i en annan dimension där jag säger en sak och andra säger annat.
Jag tycker ändå att jag i den här interpellationsdebatten har givit exempel på regeringens politik och att vi redan i budgeten för 2023 har tagit steg i riktning mot att stärka hbtqi-personers skydd och deras rätt att leva fritt i Sverige. Det är första steg som har tagits i en första budget i början av en mandatperiod, och mer kommer.
Det här är en prioriterad fråga för regeringen. Avslutningsvis vill jag ta tillfället i akt att tacka både för den skriftliga frågan och för den här interpellationsdebatten, som Daniel Vencu Velasquez Castro har möjliggjort. Det är viktigt att fortsätta lyfta och synliggöra den här frågan.
Jag tror absolut att vi ska ta varandra i hand, för här finns det inga motsättningar utan bara möjligheter. Det finns möjligheter för alla oss som bor i Sverige att skapa ett friare samhälle tillsammans.