Teres Lindberg (S):
Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Förra våren var debatten intensiv kring Arbetsförmedlingens förmåga att se till att arbetsgivare som har anställda med lönebidrag också har försäkringar enligt kollektivavtal eller motsvarande. Mediernas fokus har blåst över, men problemen är kvar - om man inte vidtar åtgärder.
Det är detta min interpellation handlar om. Arbetsmarknadsministern levererar inte några konkreta svar. Det är många som vittnar om hur Arbetsförmedlingen struntar i att kontrollera om arbetsgivarna har försäkringar.
Den genomgång som riksdagens utredningstjänst, efter mycket om och men, till slut gjorde 2012 visar att 11 procent av de berörda arbetsgivarna inte har tecknat arbetsskadeförsäkring och att 9 procent av dem som har anställningar med lönebidrag saknar försäkring.
Det är totalt 6 300 personer som har anställningar med lönebidrag som går till jobbet varje dag utan att arbetsgivaren betalar de försäkringar som den anställde har rätt till. Arbetsgivaren får dessutom ersättning för försäkringarna som man är skyldig att erhålla men uppenbarligen struntar i. De allra flesta anställda med lönebidrag är helt ovetande om detta.
Det är först när en olycka inträffar som man inser problemet. De som kan få lönebidragsanställning är de som har någon form av funktionsnedsättning. Många gånger är denna funktionsnedsättning kritisk.
Själva syftet är att det ska vara lättare att komma in och få ett arbete, att kunna behålla ett arbete alternativt att det ska övergå till en ordinarie anställning. Lönebidragsanställningen ger helt enkelt individen en lite jobbigare morgon men ett betydligt bättre liv. Men det är oanständigt att Arbetsförmedlingen inte klarar av att utföra kontrollen av att arbetsgivare har tecknat försäkringar.
Berättelserna om detta är många gånger hårresande. Jag vet inte om arbetsmarknadsministern har hört talas om Klas, som i många år jobbade som borrare i Malmfälten. Kanske var det just det jobbet som satte sig i lungorna till slut, eller så var det något annat. Men Klas fick bindväv och ärr i lungorna, vilket innebar att lungorna gjorde motstånd varje gång han sög efter luft. Han led av lungfibros. Jakten på ett lättare jobb tog Klas och hans familj till Skåne.
Arbetsförmedlingen ordnade arbetsträning på ett kafé. Efter hand blev det en anställning med lönebidrag. Vad Klas inte visste var att han var oförsäkrad. Odjuret i lungorna svällde, och han blev tvungen att göra en lungtransplantation. När han återhämtade sig skickade han in papper till Afa Försäkring för att begära utfyllnad i sjukpenningen. Men svaret blev nej.
Kaféet som fått lönebidrag och ersättning för hans försäkringar hade inte betalat någon försäkring. Eftersom Arbetsförmedlingen inte hade kontrollerat detta gick man helt enkelt med på att betala Klas pengarna. Vi skattebetalare betalade alltså två gånger. Sedan kom höstmorgonen när Klas inte vaknade ur sin sömn.
Om Klas hade varit försäkrad på sitt jobb hade hans fru och barn, hans efterlevande, fått 200 000 kronor efter hans död. Men försäkringen fanns inte, och Arbetsförmedlingen tyckte inte längre att de bar ansvar för felet. När ska ministern lägga fram de förslag som rättar till det faktum att ett stort antal anställda med lönebidrag, skyddat arbete eller utvecklingsanställning inte omfattas av de försäkringar de har rätt till?