KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Anders Borg ser ett annat Sverige än vad jag ser. Det är lite märkligt. Om man läser de olika rapporterna kan man konstatera att ökad ojämlikhet i hälsa och livslängd ökar i Sverige. Om man tittar på hur Anders Borgs skattepolitik har sett ut de senaste åren framgår att de som tjänar minst är de som har fått minst men de som utgör den rikaste fjärdedelen i Sverige har fått mest.
De rika männen i Sverige blir rikare och de fattigare blir fattigare. Och Anders Borg är nöjd. Anders Borg säger att skillnaden ökade när Socialdemokraterna styrde. Jag kan konstatera att skillnaden fortsätter att öka, och jag förstår inte att Anders Borg är nöjd. Jag kan inte begripa det.
I en rapport som vi har hanterat i EU-nämnden från Europeiska unionen och Kommittén för socialt skydd pekar man på att antalet mottagare av a-kassa har minskat under 2011 i en majoritet av länderna, men i ett antal medlemsstater har man registrerat en ökning av antalet mottagare av socialt bistånd. I den gruppen länder ingår Sverige. Anders Borg säger att han är nöjd med att det är färre som går på a-kassa och att det är bättre att de får socialbidrag.
Det är helt obegripligt hur man kan gilla en sådan politik. Jag tror på att det går att genomföra en arbetsmarknads- och utbildningspolitik utan att göra människor fattigare.
Men vad Anders Borg pysslar med, och som han har själv har erkänt i Almedalen, är att det är bättre att människor har jobb till en låg lön och är fattiga, kanske att ensamstående mammor ska ha två eller tre jobb, än att vara arbetslös och få en rimlig ersättning. Jag tror att Anders Borg vill utöka arbetskraftsutbudet kraftigt samtidigt som lönerna inte stiger.
Då har alla ett jobb, men vem kan efterfråga någonting? Vilka pengar kommer in till välfärden, förutom för dem som kan teckna privata försäkringar, teckna plus-menyer? Det är det samhället Anders Borg vill ha. Jag förstår inte varför inte Anders Borg talar om det.
Anders Borg kan säga som sin partikamrat, tillika statsminister, att man får stöd och hjälp av sina föräldrar och sin partner på annat sätt. Sist och slutligen finns andra trygghetssystem som fångar upp människor när allt har rasat. Det är Anders Borg nöjd med. Han är nöjd med massarbetslöshet på 8 procent.
Det enda han vill göra är att sänka skatten så att de som redan tjänar mycket ska få lite mer i plånboken att konsumera privat i stället för att hjälpas åt att konsumera tillsammans. För mig finns inget motsatsförhållande till att ha en bra arbetsmarknadspolitik, se till att få fler människor i arbete och samtidigt undvika att göra sjuka och arbetslösa fattiga så att de får leva på socialbidrag.
Finns det motsatsförhållandet, menar Anders Borg? Kan man inte göra både och samtidigt? Kan man inte öka rättvisan i Sverige? Måste man bedriva en arbetsmarknadspolitik där, enligt Marian Radetzki, de hungriga vargarna jagar bäst? Blir det ett trevligt samhälle? Jag tror inte det. Jag hoppas att Anders Borg kan utveckla sitt svar.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag finner inget annat ord än skitsnack för det Anders Borg ägnar sig åt här. Han försöker låtsas att han är socialdemokrat när han är moderat. Han vägrar prata om den massarbetslöshet som finns nu. När vi pratar om att vi vill förstärka rättvisan i Sverige ägnar han sig åt - jag blir så arg att jag inte finner ord. Jag vill påminna Anders Borg om att det finns en minister i hans regering som pratar om a-kassan som en omställningsförsäkring.
Om Anders Borg vidhåller att arbetslöshetsförsäkringen är ett bidrag - varsågod! Det vi ser nu är att det bidrag som ökar är försörjningsstöd, det vill säga socialbidrag. Det är tack vare Anders Borgs politik. Anders Borg ska få ett biljetthäfte av mig, fru talman, och det är till Den ekonomiska knapphetens tivoli. Givaren är Majblomman, en organisation som samlar in pengar till barn. Du får prova på Ekonomiskt fritt fall.
Sätt dig i barnens sits och prova på hur det är att leva utan socialt skyddsnät. Du kan gå i De trasiga gympaskornas värld. Varför inte gå till Irrsalen, du som inte har råd med glasögon, eller Dolda avgiftstunneln? Det är detta Sverige som Anders Borg och statsministern inte vill se. Det är detta Sverige man förnekar när Rädda Barnen och Unicef pekar på att barnfattigdomen ökar i Sverige.
Det vill man inte se, för det är roligare att åka till Bryssel och få beröm för att det inte går lika illa för Sverige som för resten av Europa. Men det vi ser i dag är att vi har massarbetslöshet, att vi har ökad barnfattigdom och att vi har 65 000 som är utförsäkrade från sjukförsäkringen därför att Anders Borg tycker att sjuka inte ska ha ersättning utan ska känna på hur det är att vara fattig för att fatta bättre. Fru talman! Jag tycker att det är häpnadsväckande.
Jag lämnar över biljetthäftet då jag inser att jag inte kommer att få något annat svar från finansministern.
Eva-Lena Jansson (S):
Det är relevanta frågor som Peter Persson har ställt till finansministern. Och jag är lite nyfiken på det svar som finansministern har gett. Han skriver i sitt svar, fru talman: "När det gäller skatte- och bidragsfusk är min inställning att båda företeelserna är oacceptabla." Det är bra. Men sedan skriver han: "Jag vill framhålla att regeringen redan har vidtagit ett antal åtgärder för att motverka skattefusk, till exempel HUS-avdraget och jobbskatteavdraget som minskat incitamenten för skattefusk."
Då blir min fråga: Hur då? Var incitamentet att man behövde betala mindre skatt, för att man därmed skulle sluta fuska med skatten? Jag skulle vilja höra finansministern utveckla det. Vi har ju redan konstaterat i Peter Perssons interpellation att skattefusket är betydligt större än de så kallade bidragsbrotten, som regeringen har satsat stora summor på.
Med den konsekvensen från finansministern kanske finansministern skulle vilja höja ersättningarna. Jag skulle vilja ha finansministerns klargörande i den frågan.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag hade en ganska kort fråga till finansministern. Jag hade hoppats att han hade kunnat beskriva vad det är som gör att han i sitt svar anger att man motverkar skattefusk genom HUS-avdrag och jobbskatteavdrag, det vill säga att man sänker skatten. Om man vill få bort allt skattefusk skulle man med den logiken ta bort all skatt. Då skulle det inte finnas något skattefusk.
På samma sätt, om man har den logiken, skulle man kunna höja ersättningarna, för då skulle inte folk fuska när det gäller bidrag. Om man nu har det här resonemanget borde man kunna ta fram fakta om det. Jag noterar att Skatteverkets generaldirektör i den här debattartikeln i Dagens Nyheter skriver att det kan ha en effekt. Men man vet naturligtvis inte om det har den effekten.
Men om finansministern är bombsäker på det ska han väl utveckla vilken forskning och vilka metoder han har använt för att få fram det här resultatet.
Eva-Lena Jansson (S):
Sommaren har varit skön. Men ibland inser man vad man har saknat under dessa politiska debatter. Efter Fredrik Schultes inlägg känner jag att mungiporna i alla fall åkte upp. Att försöka tricksa med statistik var intressant från Fredrik Schultes sida. Men jag ska då påpeka att om man talar om att gömma undan människor i arbetslöshet kan jag berätta att Sveriges största arbetsgivare i dag heter fas 3.
Det är den borgerliga regeringens arbetsmarknadspolitik där människor låses in och inte får studera för att kunna ta sig vidare till arbete. Socialbidragen ökar i dag i Sverige. Vi fick en rapport om det. Fattigdomen ökar. Samtidigt säger Anders Borg, vår stönande finansminister, att jobbskatteavdraget är den viktigaste av regeringens jobbskapande åtgärder.
Man kan fundera på det. Under valrörelsen 2006 sade Anders Borg, Fredrik Reinfeldt och de andra moderaterna att vi hade massarbetslöshet i Sverige. I dag är arbetslösheten högre. Om detta är den viktigaste av regeringens jobbskapande åtgärder måste jag säga: Gud bevare oss från att de vidtar fler sådana åtgärder. Då kan det bli riktigt jobbigt.
Beskriv därför detta exakt. Jag tycker att Peter Persson redovisade att de jobb som skulle ha skapats inte är rimliga. Man kan faktiskt också se att den skattesänkning som har gjorts motsvarar alla anställda inom äldreomsorgen i dag. Är det några här som tycker att det finns för mycket personal inom äldreomsorgen får ni gärna räcka upp handen. Jag tror att det skulle behövas en och annan till där.
Man ska inte glömma bort vad vi använder skattemedel till. Vi finansierar skolan, barnomsorgen, äldreomsorgen och sjukvården med dem. Sänker man skatten påverkar det också möjligheterna att omfördela från till exempel staten. Alla kommer ihåg när den förra regeringen som Göran Persson ledde fram till 2006 omfördelade pengar från staten och gav till kommunerna och kallade dem för Wärnerssonpengarna efter den tidigare skolministern.
Då handlade det om att tillskjuta mer resurser. Det är ett sätt att använda skattepolitiken effektivt och se till att man får fler anställda som kommer i jobb där de behövs.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ställde en fråga till finansministern angående att jobbskatteavdragen har varit den viktigaste av regeringens jobbskapande åtgärder. Han hänvisade till ett antal utredningar som visar att det är lönsammare att arbeta om man har lägre skatt på arbete, något som också Fredrik Schulte pratade om. Det är klart; så är det ju. Men frågan är: Blir det fler jobb? Blir det fler jobb därför att någon som redan jobbar får lägre skatt?
Finns det något 1 + 1 = 2 i den frågan? Min bild, utifrån att ha jobbat fackligt ganska länge, är att ett företag inte anställer fler personer än det behöver. Man vill nämligen göra en stor vinst, och ju färre anställda man har desto större vinst tror man kanske att man kan få. Man kommer inte att anställa en enda person mer än man behöver.
Min fråga är: Hur kan finansministern få ihop detta med att det skulle uppstå en massa jobb bara för att skatten sänks? Om man räknar på hur många jobb som har kommit till under denna period visar det sig nu att varje jobb möjligtvis skulle ha kostat 1 miljon att åstadkomma. Resultatet som vi ser i Sverige nu är att andelen sjukskrivna ökar - 65 000 personer är utförsäkrade från sjukförsäkringen.
Regeringen har använt en försämrad sjukförsäkring för att finansiera jobbskatteavdraget. 40 000 är inskrivna i fas 3. När det gäller jobbskatteavdraget har vi från Socialdemokraterna sagt att vi vill fasa ut jobbskatteavdraget för dem som tjänar över 1 miljon. Där kan alltså Fredrik Schulte få svar. Min fråga är: Är detta den enda politik den borgerliga regeringen kan genomföra? Är det bara sänkt skatt? Då kan man ju gå till val på det.
Det är den enda frågan man kan göra någonting med - sänkt skatt. Finns det ingenting för att åstadkomma fler jobb? Näringspolitik, arbetsmarknadspolitik, utbildningspolitik - kan det vara något, eller är det bara sänkt skatt?
Eva-Lena Jansson (S):
Bakgrunden till min interpellation är bland annat den artikel i Aftonbladet som tar upp regeringens utnämningspolitik. Här konstateras att det som regeringen sagt tidigare, och när man var i opposition, inte riktigt stämmer med det utfall vi kan se.
Stefan Attefall svarar i medierna att det nog är en slump att det hade blivit så många från de borgerliga partierna, att det kan variera från år till år och att det mest beror på att det är alliansföreträdare som lämnat sina ämbeten och ersatts av andra. Betyder det att en centerpartistisk generaldirektör ska ersättas med en centerpartistisk generaldirektör? Så kan man nämligen tolka Stefan Attefall.
Detta är alltså bakgrunden till min interpellation. Jag ska också tacka statsrådet för svaret. Elisabet Falemo, Centerpartiet, var tidigare statssekreterare och är i dag generaldirektör för Elsäkerhetsverket. Gustaf Lind var tidigare statssekreterare hos Fredrik Reinfeldt och är i dag ambassadör. Nicola Clase, Moderaterna, var tidigare statssekreterare hos Fredrik Reinfeldt och är i dag ambassadör. Mikael Odenberg, Moderaterna, var tidigare försvarsminister och är i dag generaldirektör för Svenska kraftnät.
Urban Karlström, Kristdemokraterna, var tidigare statssekreterare hos Mats Odell och är nu ordförande i AP-fond och generaldirektör. Ebba Lindsö var kristdemokratisk kandidat till olika uppdrag och är nu ordförande i AP-fond. Ingemar Hansson var tidigare statssekreterare hos Anders Borg och är numera generaldirektör för Skatteverket. Åsa-Britt Karlsson var tidigare centerpartistisk statssekreterare och är numera generaldirektör för Statens geotekniska institut.
Det var en något förkortad lista; jag har inte fått med alla namn. Stefan Attefall svarar att det sker utannonsering. Vi vet dock att allt inte utannonseras, och man kan ibland undra om utannonseringen bara är ett spel för gallerierna. Till exempel gäller det direktören för Banverket, Minoo Akhtarzand.
Hon lämnade in sin ansökan tre dagar innan hon blev generaldirektör för Banverket. Hon är en av de opolitiska som regeringen utsett till ny landshövding. När man tittar på olika tillsättningar blir man förvånad. Den öppenhet och transparens som den här regeringen vill ge sken av tycker jag inte stämmer.
I vilka avseenden menar Stefan Attefall att den här regeringens utnämningspolitik skiljer sig från den tidigare socialdemokratiska regeringens?
När man gick till val 2006 kallade Maud Olofsson generaldirektörer för korrumperade och Göran Hägglund utlovade att man skulle avsätta generaldirektörer; två generaldirektörer fick lämna sina uppdrag och placerades på Regeringskansliet.
Min fråga till Stefan Attefall är: Vad är det som särskiljer den här regeringens utnämningspolitik, förutom att man verkar peta personer som är kompetenta men som inte får vara kvar för att de är socialdemokrater?
Eva-Lena Jansson (S):
Min kritik riktar sig inte i huvudsak mot de personer som regeringen har utsett utan mot det hyckleri som vi ser från regeringen. Man har sagt att man ska göra på ett sätt, men gör något helt annat. Jag ska ge ett exempel: tillsättningen av generaldirektören för Tillväxtverket.
År 2008 kommer ansökningarna in ända fram till den 16 juni. Först den 26 november kommer en ansökan från Christina Lugnet.
Kravprofilen inregistreras den 27 november - dagen efter Christina Lugnets ansökan. I handlingarna från Näringsdepartementet finns det en promemoria som är daterad den 20 november. Då skriver man en promemoria om anställning av Christina Lugnet som generaldirektör och chef för Tillväxtverket.
Det är sex dagar innan hennes ansökan har kommit in. Är det inte häpnadsväckande att man på Näringsdepartementet vet att man ska tillsätta en person som inte ens har lämnat in sin ansökan? Detta kallar regeringen transparent och förutsägbart. Man säger att spårbarheten finns. Man kan se att Christina Lugnet fanns som riksdagskandidat för Centerpartiet; det kanske också spelade in.
Nu kan vi konstatera att Christina Lugnet inte längre är generaldirektör eftersom Tillväxtverket verkar satsa mer på tillväxt inom restaurangbranschen än på nya företag. Herr talman! Jag skulle vilja veta varför Stefan Attefall verkar vara så nöjd med sin utnämningspolitik när vi uppenbarligen inte kan se den spårbarhet och transparens som regeringen har sagt ska finnas.
Eva-Lena Jansson (S):
Under valrörelsen 2006 utmålade centerledaren i ett uttalande Sverige som korrumperat. Hon sade: Det är inte bara ett socialdemokratiskt parti som styr landet utan en maktapparat. Vi ser också en socialdemokrati som använder hela statsapparaten för att ge förläningar till dem som har partibok. I andra länder skulle det kallas korruption. Det var ett mycket allvarligt uttalande. Tänk om jag skulle göra samma typ av uttalande utifrån den lista jag redovisade tidigare.
Det skulle jag aldrig få för mig att göra. Här försöker vi titta på om personer har varit kompetenta eller inte. Jag är rädd för att regeringen säger sig agera på ett sätt men sedan gör någonting helt annat.
Man vaskar tydligen fram personer nästan i lönndom via konsulter som har sekretess, såsom fallet var med generaldirektören för Banverket, Minoo Akhtarzand, som lämnade in sin ansökan på måndagen och blev tillsatt av regeringen på torsdagen för att bli generaldirektör för Banverket. Då anlitades ett konsultföretag som hade sekretessavtal. Var fanns spårbarheten i det?
Man kallade den tidigare Amschefen för socialdemokratisk valarbetare. I går såg vi hur generaldirektören för Arbetsförmedlingen skrev ett svar till den politiska oppositionen när det handlade om en debatt mellan den politiska oppositionen och arbetsmarknadsministern. Det är häpnadsväckande. Vi har sett tre generaldirektörer skriva debattartiklar med ansvarig minister.
Vi har alltså en stat och en politik som börjar sammanblandas på ett sätt som jag inte har sett tidigare, och jag tycker att det är häpnadsväckande. Titta, Stefan Attefall, på hur många debattartiklar man skrivit tillsammans med tidigare generaldirektörer. Och titta framför allt på hur det kan komma sig att Christina Lugnet blev utsedd redan den 20 november när hon inte ens hade skickat in sin ansökan till Regeringskansliet. Var det en centerpartistisk partibok som fick fälla avgörandet?
Eva-Lena Jansson (S):
Det är slående hur statsrådet försöker undvika den fråga jag ställer gång på gång. Möjligtvis kommer hon att avstå från sitt sista inlägg. Jag vill veta: Vad var det som var fel med plusjobb? Vi såg ju att jättemånga som hade plusjobb gick vidare till en vanlig anställning. Det hade ingen undanträngningseffekt.
Det var ganska svårt på en del ställen att få plusjobb, för man var väldigt noga med att detta inte skulle ta ordinarie arbeten. Den vanligaste sysselsättningen i fas 3 är vaktmästeri, administration, butik och försäljning samt vård, skola och omsorg. Skulle man kunna tänka sig att de där 1,6 miljarderna skulle kunna användas lite mer riktat, så att man kan göra en bättre verksamhet?
Jag inbillar mig det, och det tror jag att statsrådet också skulle kunna göra om hon inte var så fast besluten om att fas 3 var det enda viktiga och den enda rätta politiken. Herr talman! Jag tänker ge statsrådet en chans till. Berätta nu för mig, alla andra i kammaren och dem som lyssnar: Vad är det för fel med plusjobb? Vad är det för fel med att få en rimlig ersättning för det man gör? Varför tycker statsrådet att det är bättre att man går på fas 3?
När det gäller siffror kan jag nämligen säga att tio av tio jag har träffat som finns i fas 3 vill ha jobb. Framför allt vill de ha en lön om de arbetar. Det är väl ganska rimligt.
Eva-Lena Jansson (S):
Det är viktiga interpellationer som Monica Green ställt. Vi möter en försämrad tilltro till trygghetssystemen. Finn Bengtsson använder citat ganska slarvigt. Jag har träffat Anna Hedborg ett antal gånger. Hon säger ganska brutalt: Säg åt dem där att sluta felcitera mig! De borde läsa vad jag skrivit i stället för att låtsas att jag är någon moderat. Jag är socialdemokrat! Läs vad Anna Hedborg har skrivit!
Om ni gör det kan ni också se vad hon har att säga om vikten av inkomstbortfallsprincipen. Att Ingvar Carlsson sänkte ersättningarna berodde på det ekonomiska moras som hade blivit kvar efter den borgerliga regering som styrde mellan 1991 och 1994. Det har Finn Bengtsson glömt bort i historieskrivningen. Vi hade en rekordhög arbetslöshet. Man lånade till var fjärde statskrona.
Skillnaden när den borgerliga regeringen tog över 2006 var att man kom till en stabil ekonomi och goda statliga finanser. Man valde att försämra sjukförsäkringen därför att någon var tvungen att betala de skattesänkningar man skulle genomföra. Det var Cristina Husmark Pehrsson väldigt tydlig med: Sänkta skatter måste finansieras, och det gör vi genom att sänka ersättningen till dem som är sjuka!
Man hade naturligtvis kunnat välja att höja ersättningen och höja taket i sjukförsäkringen, vilket man inte gjort. Statsrådet som deltar i denna debatt har kritiserat oss för att vi bara vill höja det med ett halvt basbelopp. Men vi vill naturligtvis höja det mer. Vi har en ambition att höja det, till skillnad från den här regeringen, som bara vill sänka skatterna.
När det gäller ersättning för dem som är sjuka är det viktigt att komma ihåg att de människor som varit sjuka inte har blivit friska för att de blivit utförsäkrade. De har blivit fattigare. De som får betala detta är landets kommuner, som får ökade socialbidragskostnader. Även detta glömde Finn Bengtsson i sin historieskrivning. Det är viktigt, herr talman, att hålla sig till historien, hela historien.
Eva-Lena Jansson (S):
Ibland vet man inte riktigt vad man ska tro när man hör en del anföranden här i kammaren. Ulf Kristersson och även Finn Bengtsson talade om den svenska modellen. Jag får väl påminna om att det inte är vi som har kallat den för apartheid, utan det är någon helt annan i denna kammare. Den svenska modellen är ganska viktig - väldigt viktig, skulle jag vilja säga.
Men den bygger inte på att svenska löntagare ska avstå en stor del av sitt löneutrymme för att kunna få avtalsförsäkringar. Det är inte så man vill se sin löneutveckling. Den ska inte gå till att vara med och finansiera den socialförsäkring som vi har sagt ska vara generell. Det är det som är poängen med att höja inkomsttaket: Försäkringen blir generell och omfattar alla.
Det är det som är så smart. Annars får man det system som Fredrik Reinfeldt skrev om i Det sovande folket : Inga bidrag utöver existensminimum, och det är viktigt att man har en drivkraft! Det är någonting helt annat än de socialförsäkringssystem som vi har byggt upp. Det är viktigt att man om man har en a-kassa - oavsett om man är läkare eller ingenjör eller om man har jobbat på posten och har blivit arbetslös - får ut av den.
Det är därför man har betalat in till en försäkring. Om de som tjänar över en viss nivå ska använda större delen av sitt löneutrymme för att teckna avtalsförsäkringar har man frångått principen. Då tycker man inte att generell välfärd är viktig. Det vet jag att Moderaterna inte tycker. Kan ni inte vara ärliga med det? Ni tycker att det är bra att de sjuka blir lite fattiga eftersom ni tror att de då blir friska.
Ni tycker att det är bra att de arbetslösa blir lite fattiga eftersom de då förstår att de ska skaffa sig jobb. Vi tror inte på den människosynen. Jag har ambitionen att höja ersättningen i sjukförsäkringen - under förutsättning att det finns pengar och att ni inte lägger alla pengar på skattesänkningar.
Eva-Lena Jansson (S):
Om det är främmande för Hans Backman att man utnyttjar människor så kan man också ändra regelverket för att komma till rätta med det. Jag tror att Hans Backman är organiserad i fackförbundet ST som tillhör tjänstemannaorganisationen TCO. TCO har varit jättetydliga med vad som krävs för att ändra detta. Mitt tips till Hans Backman är att ta kontakt med TCO. Jag tror att det har ganska bra förslag i frågan, om han inte litar på Socialdemokraterna.
När det gäller de 60 000 är merparten tyvärr inte it-tekniker. Jag tror att det var 6 000-7 000 bärplockare från Thailand. Jag vet inte om alla skulle skriva under på att det har varit en lycklig affär för många av de bärplockarna. Vi har fått läsa om hur de har utnyttjats. Vi har läst om och sett reportage om hur de som kommit från Kamerun har utnyttjats.
Vi har sett alla de personer som i dag kör omkring i lastbilar och lever i lastbilar under vedervärdiga förhållanden. Vi möter sådana människor i beskrivningarna i rapporten från Hotell- och Restaurangfacket där arbetskraft på restauranger bor i källare och utnyttjas som slavar. Detta sker i Sverige i dag. Det man gömmer sig bakom är att det finns ett ihåligt regelverk för arbetskraftstillstånd.
Det är uppenbart att man inte ser de problemen. Man säger att det är en så lyckad reform att vi inte behöver bry oss om lite småfläckar. Om det är så lyckat, gör någonting åt problemen. Det tycker jag att Hans Backman borde göra. Det är också därför jag sade det i mitt anförande.