Ola Johansson (C):
Det har frågats många gånger vad som är och inte är subventioner. I skrivelsen slår regeringen fast att det finns inte något regelverk som ger kärnkraften en positiv särbehandling jämfört med övriga kraftslag. Därmed behöver inte någon lag ändras. Man försöker alltså definiera vad som är en subvention utifrån en icke existerande mängd. Man ger sig i kast med att försöka avskaffa något som inte finns. Fru talman!
Det är lätt att spekulera om sannolikheter, hypoteser och konsekvenser av en stor otäck radiologisk olycka. Också jag är rädd och orolig varje dag som vi driver kärnkraft i Sverige. Lika rädd och orolig var jag den dag ett tåg lastat med klorgas spårade ur någon halvmil utanför Kungsbacka centrum vintern 2005.
Vagnarna riskerade att börja läcka. Även med järnvägen - som är ett miljövänligt transportmedel - finns risker. Människor gör inte alltid det som är bäst för oss själva, varandra och jordklotet. Så kommer det kanske alltid att förbli. Det är inte heller möjligt att i förhand alltid bestämma i detalj hur ansvaret ska fördelas för alla möjliga upptänkliga samhällskatastrofer som har sin grund i mänsklig verksamhet.
Det är också lätt, för mig som kärnkraftskritiker, att ifrågasätta den energipolitik som har förts under ganska många år och den beröringsskräck som har rått kring frågan om kärnkraften ska kunna ersättas med något annat av tidigare regeringar, inte minst socialdemokratiskt ledda och vänsterstödda sådana. Det är den icke-politiken som nu har gjort oss beroende av radiologisk verksamhet i den omfattning som vi har i dag.
Vi tvingas bära dess konsekvenser under generationer framöver, alldeles oavsett om kärnkraften kommer att avvecklas i morgon eller om reaktorerna kommer att ersättas av nya i enlighet med den ansvarfulla överenskommelse som vi nu har. Vad vi har lyckats med från Centerpartiet i Alliansen är att bidra till ett långsiktigt hållbart energipolitiskt beslut som förenar hållbarhet med konkurrenskraft och försörjningstrygghet vad gäller elen.
Den står på tre ben: utbyggnad av förnybar energi med ett planeringsmål för vindkraft, ett borttagande av den kärnkraftsparentes som med tiden har blivit alltmer teoretisk och vattenkraften som ryggrad och balansorgan. Jag tycker att det ligger en styrka i att kunna komma överens och genomföra även sådant som är svårt, speciellt när vi ska ta ett långsiktigt ansvar för en hållbar framtid och för klimatet.
Jag vill betona att elcertifikat är en del av den överenskommelsen. Det är inte en statlig subvention eller en subvention från skattebetalarna. Den grundläggande principen är vi överens om, och det är att den som åsamkar skadan måste ta sitt ansvar för konsekvenserna av en olycka och att det ansvaret i ekonomiska termer ska vara obegränsat för det bolag som äger och driver anläggningen.
Här går Sverige, som flera har varit inne på, betydligt längre än vad som krävs enligt Pariskonventionen, som ska ratificeras innan vi kan genomföra lagen i Sverige. Fru talman! Den 7 december förra året debatterades dessa frågor av civilutskottet, och jag var själv närvarande. Inte heller den gången kunde de tre så kallade rödgröna partierna i sin reservation enas om hur stort ansvarsbeloppet i så fall skulle vara.
Det regeringen gör i skrivelsen är vad som förväntas av en regering: att komma till skott, att sätta ned foten, att fatta beslut utifrån en rimlig och väl utredd bedömning som utformar en politik som det går att genomföra i praktiken.
Att diskutera varför summan 1 200 miljoner euro inte är tillräckligt och i stället bestämma något annat är som att försöka bestämma hur långt ett snöre är eller hur många träd som finns i skogen.