Håkan Svenneling (V):
Sveriges tid i FN:s säkerhetsråd har varit en viktig period för svensk utrikespolitik. Genom att Sverige var medlem i FN:s säkerhetsråd under två år hade vi en bra plattform för att lyfta fram våra värderingar och våra utrikespolitiska prioriteringar. Sverige har på ett generellt plan fått stort genomslag för den feministiska utrikespolitiken, och den har gjort avtryck i FN:s arbete. Jag fick själv förmånen att ingå i en av de två delegationer som årligen reser från riksdagen till FN.
Resan gjorde att jag fick djupare förståelse för FN och för det gedigna arbete som Sverige gör i FN. Jag vill rikta ett stort tack till alla medarbetare i den svenska FN-representationen och alla svenskar som jobbar inom FN-systemet. De är många. Sverige gör skillnad. Men tyvärr styrs arbetet och sätts tonen i FN:s säkerhetsråd mycket av de fem permanenta medlemmarna USA, Ryssland, Kina, Storbritannien och Frankrike.
Dessa fem bestämmer i stor utsträckning vad som ska diskuteras, på vilket sätt det ska diskuteras och kanske framför allt vad som inte ska diskuteras i FN:s säkerhetsråd. Även om det är rätt ovanligt att man lägger veto använder de fem permanenta medlemmarna sin vetomakt till att i stor utsträckning försvåra arbetet i FN:s säkerhetsråd.
Jag kanske hade en naiv tilltro när jag tänkte att Storbritannien och Frankrike inte alltid gör på det sättet, för vi kan se att även de har sina tydliga agendor i FN:s säkerhetsråd utifrån sina länders politik. I dagens betänkande finns ett enigt tillkännagivande till regeringen om att en fristående aktör bör utvärdera tiden i FN:s säkerhetsråd. Jag anser att Sverige behöver mer FN-debatt.
Därför är det bra om Sveriges tid i säkerhetsrådet utvärderas, både för oss i nutid och inför nästa gång om ca 20 år när Sverige på nytt förväntas ta plats i FN:s säkerhetsråd. Samtidigt är det, som utskottet konstaterar, inte helt lätt att genomföra en sådan utvärdering. Sverige var bara en av 15 medlemmar i rådet.
Därför är det svårt att i säkerhetsrådets beslut se vad Sverige kunnat göra annorlunda. Däremot kan en utvärdering ge perspektiv på Sveriges prioriteringar och arbetssätt under tiden i FN:s säkerhetsråd. Genom akademisk höjd kan den ge viktiga perspektiv och inspel och samtidigt öka debatten om och intresset för FN i Sverige, något som jag tycker är viktigt.
Civilsamhället spelar en viktig roll som väktare och förmedlare av information inom FN-systemet genom att bevaka de beslut som fattas, informera FN och dess medlemsstater om utvecklingen runt om i världen och informera allmänheten om vad som sker i FN. Sverige har en tradition av nära samarbete med civilsamhället och inkluderar svenska civilsamhällesorganisationer i de delegationer man skickar till olika FN-möten.
Det finns dock flera stater som vill begränsa civilsamhällets insyn och deltagande i FN-systemet. Det är en olycklig utveckling som vi har sett flera oroväckande exempel på. Civilsamhällets deltagande i FN:s högnivåmöten behandlas inom generalförsamlingen, där medlemsstaterna tar ställning till en lista på organisationer. Det gör att varje medlemsstat i praktiken har näst intill vetorätt när det gäller vilka civilsamhällesorganisationer som får delta.
Man behöver inte heller ange något skäl till att utestänga vissa. Denna ordning måste reformeras för att säkerställa civilsamhällets deltagande vid FN-möten och inom FN-systemet i stort. Därför anser Vänsterpartiet att Sverige bör verka för att stärka civilsamhällets roll inom FN. Sverige föregår ofta med gott exempel när det gäller civilsamhällesrepresentation. Det är viktigt att vi fortsätter och även utvecklar den traditionen.
Vänsterpartiet menar att Sverige i alla lägen i ord och handling ska stå upp för civilsamhällets rätt att delta meningsfullt och presentera granskningar och rekommendationer vid internationella möten och förhandlingar. Regeringen bör därför alltid inkludera en bred representation av civilsamhället i de delegationer man skickar till internationella möten. Sverige är långvarig FN-vän och stor givare till FN-systemet. Förtroendet för FN bland Sveriges befolkning är högt.
Med denna roll följer möjligheter och ansvar. Sverige bör arbeta systematiskt med att säkerställa att FN värnar och stärker mötes och föreningsfriheten i all sin verksamhet. FN:s landskontor och utsända har en särskild roll i att främja rättigheterna hos utsatta aktörer och får aldrig prioritera ned frågor med hänvisning till lokalt politiskt motstånd.
Mot bakgrund av den allt svårare situationen för människorättsförsvarare globalt är det särskilt viktigt att FN:s samtliga särskilda representanter står upp för mänskliga rättigheter och har ett tydligt stöd från Sverige. Vi anser därför att regeringen bör ställa krav på och stödja FN i att stå upp för civilsamhällets demokratiska utrymme. Herr talman! Vart sjätte barn i världen lever i dag i ett område som påverkas av krig och konflikt. I en konfliktsituation är barn särskilt sårbara.
De har begränsade möjligheter att föra sin egen talan och ges sällan utrymme vid förhandlingsborden. Ofta ses barns säkerhet som en icke-fråga eller som en fråga som kan hanteras när konflikten är över. Barnkonventionen slår fast att konventionsstaterna, i linje med sina åtaganden enligt internationell humanitär rätt att skydda civilbefolkningen i väpnade konflikter, ska vidta alla tänkbara åtgärder för att säkerställa skydd av barn som berörs av väpnad konflikt.
Sverige bör därför arbeta för att alla internationella insatser ska inkludera barnskyddsrådgivare. Ett av de största övergreppen mot barn är att göra dem till barnsoldater. Det är omöjligt att säga exakt hur många barnsoldater det finns, men enligt Röda Korset handlar det om hundratusentals barn som deltar i fler än 30 väpnade konflikter runt om i världen. Användningen av barn som soldater i krig är inget nytt, men enligt organisationen har det blivit vanligare att barn deltar aktivt i konflikter.
Det är bland annat de senaste decenniernas utveckling av billigare och mer lätthanterliga automatvapen som drivit på denna utveckling. Anledningarna till att barn blir soldater kan variera. Genom tvångsrekrytering tvingas barn ut på slagfältet, till att agera bärare eller för att utnyttjas som sexslavar. Att bli soldat kan också ses som det enda sättet att överleva under mycket krassa och svåra förhållanden.
Terrorgrupper som al-Shabab, Boko Haram och Daish, men även ett flertal stater, använder systematiskt barn som verktyg i sin krigföring. Konsekvenserna är katastrofala. Tortyr, våld och droger är bara några av metoderna som används för att tvinga barn till omänskliga handlingar. Inte sällan används barn som kanonmat och tvingas utföra de allra farligaste sysslorna, till exempel att röja väg genom minfält.
En rapport visar att i Sierra Leone har 60 procent av alla barnsoldater blivit vittnen till våldsamt dödande. Ännu fler har tvingats se våldtäkter, och nästan hälften har bevittnat massakrer. Priset de barn som görs till soldater tvingas betala är nästan omätbart, och både den mentala och den fysiska hälsan blir lidande. Även om anledningarna till att minderåriga blir soldater är många och individuella är det centralt att barnsoldater betraktas som offer och inte som förövare.
FN:s säkerhetsråd har identifierat sex grova förbrytelser mot barn som särskilt allvarliga. En av dem är rekrytering och användning av barn i väpnade konflikter. Man har listat 66 väpnade grupper i 14 länder som uppfyller dessa kriterier. Sverige bör ha en tydlig strategi för hur man ska utöva påtryckningar genom bilaterala och multilaterala kanaler för att stoppa all användning av barnsoldater och för att införa och ge stöd till program för återanpassning av barnsoldater.
Sverige har under sin tid i FN:s säkerhetsråd på ett förtjänstfullt sätt lyft upp kvinnor, fred och säkerhet på säkerhetsrådets agenda. Det är nästan 20 år sedan FN:s säkerhetsråd antog resolution 1325. Sju efterföljande resolutioner har också antagits. Tillsammans utgör de FN:s agenda för kvinnor, fred och säkerhet.
Resolutionerna slår fast att kvinnors ökade deltagande i att förebygga, hantera och lösa konflikter samt i fredsbyggande och återuppbyggande efter konflikt är en förutsättning för att uppnå hållbar internationell fred och säkerhet. Kriget i Syrien har nu pågått i åtta år. Under Sveriges tid i FN:s säkerhetsråd har kriget varit en knepig fråga som splittrat säkerhetsrådet, framför allt dess permanenta medlemmar.
Trots få resolutioner totalt sett måste det ses som en framgång att Sveriges arbete ledde till resolutioner om humanitärt stöd till Syrien. Samtidigt som stora delar av IS har slagits i spillror finns en risk för att kriget inte är slut. Våldet och kriget kan ta fart på nytt när nu Turkiet hotar de kurdiska områdena. Detta kan drabba kurderna - de som har bekämpat IS hårdast.
Sverige måste stå upp för fred och rättvisa i Syrien och kräva att Turkiet drar sig tillbaka. Med detta sagt, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation 10 och önska talmannen och alla ledamöter en trevlig sommar!