KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Vi ska stärka ordningen i skolan. Vi har redan påbörjat ett arbete tillsammans med bland andra Liberalerna för att införa en nationell plan för trygghet och studiero. Vi vill förbjuda mobiltelefoner som stör på lektionerna, och vi vill säkerställa att det ska vara möjligt och lättare att omplacera och stänga av elever som stör. Jag utgår från att de regler som finns följs på ett bra sätt.
Jag kommer att följa noga att rektorerna har möjlighet att följa reglerna, men jag - kanske till skillnad från Roger Haddad - litar på våra rektorer. De har verktygen och ska använda dem.
Anna Ekström (S):
Tack, Rasmus Ling, för en väldigt bra fråga! Vi har i vår svenska skola, i våra läroplaner och i våra kursplaner, ett rikt innehåll som speglar de kunskaper som barn behöver ha med sig för att kunna inte bara arbeta eller studera vidare utan också vara ansvarskännande vuxna medborgare som tar del av allt det som finns i vårt land, bland annat rika naturupplevelser.
I flera av de ämnen som finns i skolans läroplaner finns detta noggrant beskrivet. Jag har inte tid att här redogöra för exakt hur, men jag är helt enig med Rasmus Ling om vikten av att detta är någonting som genomsyrar våra kursplaner. Jag vill också meddela att regeringen alldeles nyligen har givit Skolverket i uppdrag att förtydliga hur Agenda 2030 bättre kan genomsyra undervisningen. Det är ju i själva verket sådant som redan finns tydligt beskrivet i våra styrdokument.
Anna Ekström (S):
Frågan om fysiskt - och även psykiskt - välbefinnande tar allt större plats i den internationella diskussionen om vad som är en bra skola. De ledande skolnationerna, de med goda kunskapsresultat - tyvärr bättre än de svenska skolresultaten - börjar i större och större utsträckning att i sina styrdokument skriva in målsättningar för elevernas välbefinnande. Frågan om fysisk aktivitet tar större och större plats både i forskningen och i den internationella diskussionen.
Jag kommer att med intresse följa denna debatt. Jag kommer säkert att återkomma till Rasmus Ling i denna diskussion, för den är mycket väl värd att ta.
Anna Ekström (S):
Det är knepigt att svara på en sådan här fråga eftersom riksdagen har ställt sig bakom ordningsomdömen. Jag har full respekt för riksdagens beslut och ska givetvis återkomma framöver med hur vi tar hand om detta tillkännagivande. Men eftersom frågan ställs måste jag säga som jag tycker. Jag tycker att det är att skjuta långt bredvid målet att införa ordningsomdömen i den svenska skolan.
Redan i dag kan våra hårt arbetande lärare och rektorer meddela sig med elevernas föräldrar. De kan skriva olika former av omdömen eller framföra dem muntligt. Att införa en ordning där alla Sveriges skötsamma elever ska föranleda långa drapor i form av ordningsomdömen från redan hårt ansträngda lärare finner jag mycket olyckligt.
Men jag är en minister som finner mig i de parlamentariska spelreglerna och kommer därför givetvis att återkomma med hur vi ska ta hand om detta tillkännagivande.
Anna Ekström (S):
Det är kanske det som retar mig mest med detta. Vi behöver verkligen göra mer för att ge våra lärare och rektorer riktigt bra verktyg för att upprätthålla trygghet och studiero. Vi kommer att jobba med en nationell plan och med att ge större möjligheter att stänga av och omplacera elever som stökar. Vi kommer också att arbeta med att införa ett förbud mot störande mobiltelefoni under lektionerna.
Vad vi inte ska göra, tycker jag, är att lägga över ett uppfostringsansvar för eleverna på våra hårt arbetande lärare och rektorer. Det får faktiskt vi föräldrar sköta.
Anna Ekström (S):
Tack, John Widegren, för en viktig fråga! När jag är ute och träffar arbetsgivare är kompetensförsörjning och tillgång till rätt utbildad arbetskraft prio ett, prio två och prio tre. Regeringen hade ett färdigt förslag som lades på riksdagens bord under den förra mandatperioden och som handlade om hur vi skulle stärka yrkesprogrammen. För det här handlar mycket om gymnasieskolans yrkesprogram, som har tappat stort i attraktionskraft.
Tyvärr röstade riksdagen ned detta förslag, vilket var en stor besvikelse för mig men också för Svenskt Näringsliv och samtliga medlemsorganisationer där och för LO, TCO och Saco och deras medlemsorganisationer. Jag har i själva verket aldrig varit med om ett så starkt stöd från branschen som det stöd vi fick för det väldigt viktiga förslag som vi lade fram. Tyvärr röstade riksdagen ned det, och den första som ringde mig och var ledsen över det var ordföranden i naturbruksgymnasiernas riksorganisation.
Jag hoppas att vi kan komma tillbaka med förslag och att riksdagen fattar ett klokare beslut den gången.
Anna Ekström (S):
Jag vill börja med att be om ursäkt för mitt långa interpellationssvar. Jag tycker att de bör hållas lite kortare än vad jag gjorde den här gången. Skälet är att en redogörelse för alla insatser som har gjorts och alla insatser som är på gång tar lång tid. Jag kan hålla med Amineh Kakabaveh om flera saker som kommer fram i ledamotens inlägg.
Först och främst: De insatser som görs av myndigheter och ämbetsverk och som regeringen tar initiativ till är bara värda precis lika mycket som effekten för de barn som finns där ute. Där har Amineh Kakabaveh helt rätt. Dessa insatser måste granskas underifrån, från barnens perspektiv.
Samtidigt måste de insatser som regeringen gör för att säkerställa att insatserna kan nå barnen ta formen av uppdrag, olika former av lagstiftnings- eller förordningsändringar eller anslag.
Insatserna måste alltså granskas nedifrån. Jag som har följt denna fråga under ett stort antal år kan säga att samhällets insatser har ökat. Samhällets insikter om att hedersproblematiken är stor och om det enorma förtryck den kan innebära, inte bara för enskilda personer utan för hela grupper, tas på ett mycket större allvar i dag.
Jag är stolt över att ha varit med om denna utveckling men också ganska sorgsen när jag tänker på hur många av oss i Sverige historiskt har tagit alltför lätt på dessa frågor. De insatser som har gjorts är många. Det handlar om skärpt lag för skolfrånvaro, och där vill jag påpeka att lagstiftningen gäller både kommunala skolor och fristående skolor, också skolor som har en konfessionell inriktning.
De samordnade insatser som Skolverket och Socialstyrelsen arbetar med är viktiga för att ge dem som arbetar i skolan och socialtjänsten kunskaper och verktyg.
Det uppdrag som har gått till Skolverket om att motverka heder har resulterat i en ny och reviderad upplaga av den viktiga bok som togs fram för några år sedan på Skolverket och som jag genom personliga erfarenheter vet har fått stor betydelse för många i skolans värld. Vi jobbar med att förbjuda barnäktenskap. Det är en lagstiftning som tog sin tid men som nu finns på plats.
Vi arbetar också med olika former av lagskärpningar när det gäller såväl brott med hedersmotiv och barnäktenskap som barn som förs ut för de ändamål som Amineh Kakabaveh tar upp. Jag vill nog hävda att mycket görs, men jag håller helt med om att ännu mer måste göras. Och jag håller fullständigt med Amineh Kakabaveh om att insatserna bara är värda så mycket som de spelar roll för flickorna och pojkarna där ute.
Anna Ekström (S):
Jag anser att det är ett privilegium att driva skola i Sverige. Den som är huvudman för en skola, oavsett om det är en kommun eller en fristående huvudman, har fått samhällets mycket stora förtroende att ansvara inte bara för kunskap och bildning utan även för säkerhet och trygghet - liksom att följa de lagar och bestämmelser som finns för svensk skolverksamhet.
När det gäller de frågor Amineh Kakabaveh ställer här gäller dessa lagar exakt lika mycket i kommunala skolor som i fristående skolor. De gäller fristående skolor med konfessionell inriktning och fristående skolor utan konfessionell inriktning. Lagarna ska förstås följas.
Jag är väldigt stolt över det januariavtal som regeringen - eller regeringspartierna, om man ska vara riktigt formell - har ingått tillsammans med Centerpartiet och Liberalerna. I januariavtalet har vi förbundit oss att stärka elevhälsan. Vi har förbundit oss att se till att det finns resurser som går till våra offentliga verksamheter, såsom skolan, och vi har sagt att de resurserna ska öka.
De ska öka i jämn takt under mandatperioden. Det är nämligen precis som Amineh Kakabaveh säger: Detta arbete är kostsamt och besvärligt, och det kräver att skolpersonal får de resurser som behövs. Det behöver också finnas tillgång till elevhälsa, till exempel kuratorer, på skolorna.
I den budget som lades på riksdagens bord för bara några veckor sedan föreslog vi också ett likvärdighetsbidrag, som vi förstärker så att det nästa år blir 4,9 miljarder och året därefter 6,2 miljarder kronor. Detta likvärdighetsbidrag ska gå till skolan, och det är utformat på ett sådant sätt att de skolor där behoven är som störst - och det gäller just de skolor som Amineh Kakabaveh talar om här - ska få de största resurserna.
I januariavtalet har vi även bestämt oss för att vi vill förbjuda etablering av fristående skolor med konfessionell inriktning. Det är ett beslut jag är väldigt glad över, och jag kommer att arbeta hårt för att det ska bli verklighet. Amineh Kakabaveh påminde om Socialdemokraternas kongressbeslut att säga nej till samtliga religiösa friskolor.
I januariavtalet tar vi, enligt mig och mina socialdemokratiska glasögon, ett bra steg på vägen genom att arbeta med att förbjuda nyetablering av religiösa friskolor. Sist men inte minst, herr talman, ingår det i januariavtalet att vi ska ta fram striktare, ordentligare och stramare regler för hur religionsutövningen får gå till inom ramen för utbildningen i de friskolor som i dag är konfessionella friskolor.
Här finns ett behov av uppstramning. Oavsett allt detta är det dock redan i dag så att lagar och bestämmelser gäller. Jag vill verkligen uppmana alla som lyssnar till debatten att ta den här frågan på det stora allvar som Amineh Kakabaveh gör. Är det så att det uppstår misshälligheter och att någon i den så kallade hederns namn förtrycker barn i svensk skola - anmäl!
Skriv till Skolinspektionen och huvudmannen! Hör av er till polisen! Var med och bidra till att det här oskicket försvinner inte bara från det svenska samhället utan, från min utgångspunkt, från den svenska skolan!
Anna Ekström (S):
Jämställdhet är något som inte ska komma enbart några till del, utan det ska komma alla till del. I den svenska skolan, där jämställdhet är en av de bärande delarna i den värdegrund som gäller för samtliga skolor och all undervisning, ska jämställdhet inte vara ett privilegium enbart för några.
Jämställdhet ska inte vara förbehållet barn som är uppvuxna i vissa skolor eller i vissa familjer, utan det ska vara någonting som tillförsäkras alla flickor och alla pojkar i vår svenska skola. Jag vill passa på att hylla de vardagens hjältar som arbetar i vår socialtjänst och inte minst i våra skolor och som är de vuxna som barn i dag faktiskt vänder sig till.
Vi ska komma ihåg att de barn vi talar om ofta har förtroende för vuxna i sina skolor och att de ofta vänder sig till dessa vuxna. Det görs ett fantastiskt arbete där ute, men de som utför detta arbete behöver resurser. De behöver bra lagstiftning och en kompetensbas. De behöver kunskaper och bra metoder.
Inte minst behöver de hela samhällets stöd i sitt viktiga arbete med att säkerställa att svensk skola finns där för alla barn, inte bara för några, när de verkligen behöver den. Sist, herr talman, vill jag ta tillfället i akt att tacka Amineh Kakabaveh för det stora arbete hon inte bara har gjort utan fortsätter att göra. Jag ser fram emot att Amineh Kakabaveh fortsätter att agera blåslampa i den här frågan.
Den är väldigt viktig, och vi måste alla se till att dra vårt strå till stacken. Tack, Amineh Kakabaveh, för det arbete du har utfört och kommer att utföra!
Anna Ekström (S):
har frågat mig om organisationer som har kopplingar till Muslimska brödraskapet och som gör sig till plattform för islamistiska hatpredikanter ska kunna få statsbidrag avsedda för folkbildningen. Han har också frågat om jag ser ett behov av att vidta åtgärder för att säkerställa att statsbidrag till folkbildningen beslutas med ökad transparens samt på ett mer oberoende sätt vad rör fördelning, granskning och uppföljning.
Inledningsvis vill jag framhålla att folkbildningens aktörer är viktiga för att stärka och utveckla demokratin i Sverige. Folkbildningen finns i hela Sverige och samlar årligen över en miljon människor i olika verksamheter inom folkhögskolor och studieförbund. Folkbildningen är fri och frivillig, och det vill regeringen fortsätta värna. Riksdagen har fastställt syftena med det statliga bidraget till folkbildningen och beslutar i statsbudgeten om bidrag till folkbildningen.
Folkbildningsrådet har i lag fått i uppdrag av regeringen att pröva frågor om fördelning av statsbidraget. Folkbildningsrådet fattar beslut om vilka studieförbund och folkhögskolor som får ta del av statens stöd till folkbildningen och har möjlighet att återkräva utbetalt statsbidrag, bland annat om det beviljats på felaktiga grunder eller om statsbidraget har använts för andra ändamål än det har beviljats för.
Folkbildningsrådet ska följa upp och granska den verksamhet som kan kopplas till statsbidraget. Under 2018 har Folkbildningsrådet beställt en rapport för att följa upp om bidragsgivning till studieförbundet Ibn Rushd uppfyller demokrativillkoret.
Folkbildningsrådets styrelse har utifrån rapportens slutsatser under hösten 2019 fattat beslut om att ge generalsekreteraren i uppdrag att återkomma till styrelsen med förslag på hur Folkbildningsrådets uppföljning av hela folkbildningen kan utvecklas och förstärkas för att leverera en mer transparent redovisning.
När det gäller statlig bidragsgivning till organisationer och projekt har regeringen varit tydlig med att statsbidrag inte ska ges till organisationer som bedriver verksamhet som strider mot demokratins idéer, däribland principerna om alla människors lika värde och rättigheter. Jag välkomnar Folkbildningsrådets arbete med att säkerställa att statliga bidragsmedel används på ett sätt som uppfyller statens syften med folkbildningen och att stödet till folkbildningen blir mer transparent.
Utbildningsdepartementet för en kontinuerlig dialog med Folkbildningsrådet om detta arbete. Med detta pågående arbete som bakgrund ser jag i dagsläget inte något behov av att vidta ytterligare åtgärder. Fru talman! Slutligen vill jag betona att modellen för fördelning av statsbidrag till folkbildningen bygger på en stark tilltro till folkbildningens aktörer att på egen hand prioritera, genomföra och följa upp verksamheten.
Det är en modell som tjänar statens syften med statsbidraget till folkbildningen väl. Detta har bland annat Statskontoret visat i sin senaste stora utvärdering av folkbildningen som slutrapporterades 2018.
Anna Ekström (S):
Jag vill påminna om de fyra syften som riksdagen har slagit fast ska gälla för vår folkbildning: Folkbildningen ska stärka och utveckla demokratin. Folkbildningen ska öka våra möjligheter att påverka våra livssituationer. Folkbildningen ska utjämna utbildningsklyftor och höja bildningsnivån.
Folkbildningen ska bredda ett intresse och se till att man når fler deltagare och fler som är med och bidrar till folkbildningen. Mot den bakgrunden och mot bakgrund av att vi under många år har haft en diskussion om huruvida bidrag har betalats ut till verksamheter som möjligen strider mot de fyra syftena har Folkbildningsrådet på eget initiativ beställt rapporten När tilliten prövas .
Jag måste säga att det var en intressant rapport att ta del av, fru talman. Professor Erik Amnå har gjort ett förtjänstfullt arbete när han har tagit fram den. Jag noterar också att rapporten slutar i en slutsats om att folkbildningens syfte uppnås, också med den bidragsgivning som nu har förekommit. Men det finns saker som man måste ta tag i.
Bland annat pekar man i rapporten på precis det som interpellanten tar upp: att det har förekommit fall där personer har bjudits in som knappast kan sägas motsvara de fyra syftena. Det är utmärkt att Folkbildningsrådet tar tag i den saken. Och det är utmärkt att man har beställt rapporten.
Jag kommer att noga följa Folkbildningsrådets arbete med att säkerställa att de fyra syftena ska upprätthållas men också att det finns en transparens i Folkbildningsrådets arbete.
Jag kommer också att vara noga med att följa Folkbildningsrådets arbete med att säkerställa att alla aktörer som får ta del av bidrag följer de fyra syftena.
De frågor som Jonas Andersson ställer till mig blir lite svåra att svara på med den principiella utgångspunkt som jag har och som riksdagen har ställt sig bakom, nämligen att folkbildningen ska vara fri och frivillig. Det är inte staten, enskilda statsråd eller regeringen som ska dela ut bidrag. Systemet är med flit gjort på ett sådant sätt att ett folkbildningsråd ska göra det, och staten ska hålla armlängds avstånd.
Jag tycker att det är en bra ordning, och jag är beredd att arbeta hårt för att den ska upprätthållas. Om vi ska klara av att upprätthålla den ordningen gäller det att se till att Folkbildningsrådet i alla delar följer de fyra syftena.
Anna Ekström (S):
Under förra mandatperioden hade jag förmånen att vara ansvarigt statsråd för ungdomsfrågorna. Jag hade alltså förmånen att följa MUCF:s arbete noga. Naturligtvis iakttog jag också då det som gäller för ett statsråd: Man får inte påverka hur en myndighet beslutar när myndigheten beslutar enligt lag.
Jag utgår från att MUCF och Folkbildningsrådet, ja, att alla som är satta att besluta om bidrag som grundar sig på lagar och förordningar och bidrag som ytterst kommer från skattebetalarna gör en prövning i de enskilda fallen.
Jag utgår från att man bedömer de ansökningar som ligger på bordet och att man gör de utredningar som behövs för att ta reda på om det bör gå statliga medel till en organisation i enlighet med föreliggande ansökan. För mig är det inte konstigt att en organisation kan få ett avslag på en ansökan vid ett tillfälle och bifall på en ansökan vid ett annat tillfälle.
Det kan till exempel röra sig om olika tidpunkter, olika ändamål och olika verksamheter.
Min utgångspunkt är förstås att Folkbildningsrådet, som inte är en myndighet men som i stor utsträckning agerar på bevekelsegrunder och med regelverk som i mycket liknar det en myndighet ska följa, tar sin uppgift på stort allvar och ser till att de fyra syften som gäller för folkbildningen verkligen tillgodoses. Stärks och utvecklas demokratin?
Bidrar detta till att människors olika livssituationer kan påverkas? Utjämnas utbildningsklyftor? Höjs bildningsnivån? Breddas deltagandet och ökar intresset? När myndigheter och Folkbildningsrådet gör detta gör man det på de ansökningar, fakta och omständigheter som föreligger i det enskilda fallet.
Låt mig upprepa att jag noga kommer att följa hur Folkbildningsrådet hanterar dessa frågor. Jag är glad över att Folkbildningsrådet beställde rapporten av professor Erik Amnå.
Jag har noterat och tycker att det är bra att Folkbildningsrådet har tagit denna rapport på stort allvar, och jag kommer att följa arbetet som Folkbildningsrådet har framför sig med att med bland annat denna rapport som grund se till att de fyra syftena uppfylls.
Den sista frågan som Jonas Andersson i Linköping ställer handlar om ifall jag är orolig för att Folkbildningsrådets anseende kan påverkas. Jag är förstås angelägen om att alla som åtnjuter förtroendet att arbeta med lagstiftning och med skattebetalarnas pengar agerar på ett sådant sätt så att man förtjänar detta förtroende från skattebetalarna och allmänheten.
Det tycker jag ska vara vägledande i all verksamhet som ligger det offentliga nära.
Anna Ekström (S):
En av mina första chefer sa en gång till mig: Allt mänskligt är felbart, och under denna allmänna regel faller även Arbetsdomstolens verksamhet. Jag jobbade då på Arbetsdomstolen. Jag får väl upprepa dessa ord: All mänsklig verksamhet är felbar. Jag kan givetvis inte stå här och lova att vartenda beslut i framtiden kommer att fattas med hundraprocentig korrekthet. Men jag kan lova att jag noga kommer att följa det arbete som Folkbildningsrådet gör.
Skälet till det är att jag tycker att vår folkbildning är oerhört viktig. Vår folkbildning har varit en del av att utveckla Sverige. Genom studieförbund och folkhögskolor har generationer av politiker fått skolning och utbildning i allt från mötesteknik till grundläggande kunskap om människors lika värde. Jag kommer att arbeta hårt för att folkbildningen ska få behålla den frihet som folkbildningen åtnjuter.
Den ska vara fri och frivillig. Jag ser ett stort värde i att vår folkbildning drivs underifrån av många människor. Olof Palme sa en gång att Sverige är en studiecirkeldemokrati. Jag är så tacksam över att vår folkbildning under så många år har gett oss inte bara kunskap och bildning över hela landet utan också en infrastruktur av demokratiskt styrda organisationer.
Jag kommer att göra mitt yttersta för att värna folkbildningens frihet, frivillighet och ställning i Sverige. Tack för interpellationen!
Anna Ekström (S):
Jag blir väldigt glad över det erkännande som Gudrun Brunegård ger. När regeringen för några veckor sedan gick ut med nya direktiv som visar att vi för första gången på flera decennier vill ta i frågan om läromedel gör vi någonting som man gör i så gott som alla andra länder.
Vi är unika i Sverige i att vi har en väldigt decentraliserad skola, och vi är också unika på det sättet att vi har få regler om hur läromedel ska vara utformade och hur läromedel ska anpassas efter läroplanerna. Det är ett brott mot gammal svensk tradition. I många år hade vi, och har ständigt haft, någon form av kvalitetskontroll av läromedel.
Jag är glad över det erkännande som kommer från Gudrun Brunegård att det är bra att vi äntligen tar upp frågan. Jag håller helt med Gudrun Brunegård om att det är fullkomligt oacceptabelt med läromedel som innehåller den typen av budskap. Antisemitiska budskap, starkt konfessionella budskap, rasistiska budskap, budskap som hyllar krig och budskap som hyllar barnsoldater ska förstås inte förekomma i svensk skola.
Det är fullkomligt solklart. Om det förekommer utgår jag från att Skolinspektionen på olika sätt får information om det av skolans anställda, av föräldrarna eller till och med av eleverna. Jag utgår också från att Skolinspektionen, med det mandat den har, har kontroll på saken.
Gudrun Brunegård frågade i sitt inlägg om jag tänker ta initiativ till någon inventering eller kartläggning av huruvida just detta läromedel används på flera skolor.
Jag är, som Gudrun Brunegård väl vet, förhindrad att uttala mig om enskilda läromedel eller om enskilda skolors verksamheter, men jag är glad över att det finns en myndighet, Statens skolinspektion, som har till uppgift att se till att granska att regelverket efterföljs i våra skolor.
Jag tror att Gudrun Brunegård sa - jag skrev ned här - att jag i mitt svar gav generaliserande och nedsättande omdömen om de konfessionella friskolorna. Jag kan inte se några generaliserande eller nedsättande omdömen om några konfessionella friskolor i mitt svar.
Det jag kan se är en saklig och tydlig redogörelse för en utredning som regeringen har tillsatt tillsammans med, och i samråd med, Centern och Liberalerna inom ramen för januariavtalet.
Utredningen har till uppgift att se över hur konfessionella friskolor tydligare ska kunna kontrolleras, att föreslå ett förbud mot nyetablering av konfessionella friskolor och att titta på hur regelverket funkar ute i verksamheterna när det gäller de konfessionella inslagen. Därför anser jag att det är fullkomligt naturligt att hänvisa till den utredningen i mitt interpellationssvar. Herr talman!
Jag får konstatera att när det gäller frågan huruvida det borde finnas fristående skolor med konfessionell inriktning i Sverige har regeringen inom ramen för januariavtalet inga planer på att lägga fram förslag om att förbjuda samtliga religiösa friskolor. Däremot är det knappast någon rikshemlighet att det socialdemokratiska partiet har det förslaget i sin politik.
Men den politiken behöver jag inte redogöra för i ett interpellationssvar.