KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Olsson (V):
Jag får tacka statsrådet för svaret. Han säger i sitt svar att det bara är två månader sedan vi senast diskuterade denna servicefråga. Jag kan bara säga att jag är mycket väl medveten om det. Jag kan också tala om att det händer mycket i denna stund ute i verkligheten och att det har hänt mycket under den här tiden.
Med tanke på vem som ska företräda verklighetens folk kan jag ge några exempel. Försäkringskassan i Malung-Sälens kommun och i Leksands kommun slår igen för spontana besök. Det är något nytt; verkligheten går fort. Detta kommer att träda i kraft den 1 april.
Det innebär att om en pensionär som kanske inte kan det här med den nya tekniken och vill ha hjälp med att fylla i ett papper om att ansöka om bostadsbidrag måste den personen sätta sig i bilen och eventuellt åka till Mora. Där kan man ta emot dessa spontana besök. Detta tycker jag är en jättestor brist, och jag skulle vilja ha en kommentar till det.
Jag är medveten om förslaget Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt som har lämnats. Detta förslag har vi i princip ingenting emot. Felet är bara att det täcker drygt 100 kommuner av 290. Det blir svårt att få detta att gå ihop när jag i svaret läser att utgångspunkten för myndigheternas arbete ska vara en likvärdig tillgång till service för alla.
Man utelämnar alltså landsbygdens mindre kommuner. Jag tycker också att statsrådet gömmer sig bakom att vi har fixat servicen till större städer i länen. Alltså har man centraliserat det hela till större orter. Det är väl ändå så man måste uppfatta det?
Meningen med Lars Högdahls utredning, som vi i Vänsterpartiet stöder, är först och främst att statliga myndigheter ska samverka med kommuner. De ska också eventuellt samverka med det privata näringslivet och eventuellt med ideella organisationer - detta för att få till den grundläggande servicen i alla kommuner.
Därför inrättar man ett servicekontor i varje kommun. Detta är sådana saker som statsrådet kan tala om för sina myndigheter, som står under regeringen, genom regleringsbrev och säga: Det är inte frågan om ifall ni vill samarbeta, utan ni ska samarbeta!
Jag ställer återigen frågan: Är det myndigheterna som ska styra regeringen eller är det tvärtom? Jag ställer också återigen frågan: Är medborgarna till för myndigheterna eller är det tvärtom? Jag bor i en kommun där det kan bli stora avstånd när man ska åka för att få sin statliga service.
I den förra interpellationsdebatten experimenterade man med att säga att detta skulle vara kostsamt. Ja, men även vi som bor i landsbygdskommunerna är skattebetalare och har rättighet till en grundläggande service. Det blir kul när man läser att alla ska ha tillgång till grundläggande service och att det är regeringens mening. Men vart har det tagit vägen? Nu kom det inte något förslag på den här propositionslistan.
Jag ställer återigen frågan: När kommer förslaget?
Lena Olsson (V):
Statsrådet är väldigt pigg på att tala om att vi ska ha självständiga myndigheter. Då måste man också ta sig en funderare på vad man skriver och vad man lovar Sveriges befolkning, och framför allt landsbygdsbefolkningen. Man talar om för dem att man ska ha en likvärdig service över hela landet.
I tredje stycket i svaret står det: "Den samverkan som några myndigheter har inlett bör utvidgas och fördjupas." Vad menar statsrådet konkret med det? Det står också något i sista stycket som jag är väldigt intresserad av. Det står: "Regeringen kommer inom en snar framtid att ta ställning till vilka ytterligare åtgärder som behövs."
Är det något som ligger i pipeline? Attefall säger också att man har höga ambitioner. Jag har hört det förr. Det är tredje gången jag interpellerar i frågan. Jag skulle fördra att det kommer konkreta åtgärder på det här området.
Det räcker inte att ha en hög svansföring och höga ambitioner när det gäller de så kallade självständiga myndigheterna. Det är statsrådets sätt att se det. Han kanske inte vill ta dem i öronen. Jag fick ett pressmeddelande från det finska finansministeriet och Tapani Tölli.
Man har också där uppmärksammat att man måste göra någonting åt den statliga servicen. Det står att alla statliga tjänster har försvunnit helt på många orter. Det är invånarna, medborgarna som är med och betalar till detta, som är tvungna att söka dem på orimligt långa avstånd.
Vidare säger man att det inte enbart räcker med möjligheten att kommunicera via telefon eller Internet. Nej, och vi har inte ens täckning över hela landet. Det blir ju svårt. Det finns också sådana tjänster som förutsätter personliga besök hos myndigheter.
Det var det nya som jag tog upp eftersom det inte har hänt så väldigt mycket de två senaste månaderna, men det har det bevisligen gjort. Han kräver att allt fler statliga myndigheter tillhandahåller service även vid samverkanskontor. Här har vi ett grannland som är mer på hugget än vi själva.
Under de senaste åren har Landsbygdskommittén kommit med förslag till åtgärder. Sedan har Lars Högdahls utredning kommit. I somras när inlandskommunerna träffades i Östersund lovade en statssekreterare att det var alldeles i slutskedet, och så var det bevisligen inte.
På landsbygdsriksdagen lovades det ganska vitt och brett att det skulle komma förslag på åtgärder för en bättre service på landsbygden. Jag vill fråga Attefall var han har sina alliansbröder. Finns det någon som sätter ned klacken och säger att det här går vi inte med på? Är det det stora partiet? Vart har Centerpartiet tagit vägen i den här frågan?
De har fått sitt landsbygdsdepartement och en landsbygdsminister, men vi har inte sett något konkret av detta på landsbygden.
Lena Olsson (V):
Stefan Attefall talar sig varm för att vi ska ha självständiga myndigheter. Så kan det vara till en viss gräns. Frågan är bara var den gränsen ska gå. Hur självständiga kan myndigheterna bli? Här har man med stora ord talat om att man ska ha en grundläggande service för medborgarna i hela landet. Så var direktiven till utredningen.
Nu säger statsrådet att det inte är säkert att man kan fixa det i 290 kommuner, vilket jag djupt beklagar. Det blir medborgarna som får sitta och köra bil och på så sätt betala notan för sina besök hos myndigheterna. Stefan Attefall gav några exempel.
Om vi tar de mindre kommunerna långt ute på landsbygden, undrar jag: Finns det någon specifik kommun - jag vill gärna ha ett konkret exempel i så fall - där man utvecklat servicen när den en gång har dragits ned? Mig veterligt finns inte någon sådan kommun. När det gäller det sista som statsrådet sade i sitt svar blir jag nyfiken.
Statsrådet sade nämligen att "regeringen kommer inom en snar framtid att ta ställning till vilka ytterligare åtgärder som behövs". Eftersom det sägs i svaret vet jag att många tittar på den här debatten och är nyfikna på vad det kan innebära. Jag hoppas att jag kan få svar på det. Vi lär fortsätta att interpellera tills vi har fått en proposition att ta ställning till.
Den skulle ha kommit för länge sedan, men tyvärr har den inte gjort det.
Lena Olsson (V):
Jag vill passa på att tacka ministern för svaret - ett långt och gediget svar. Jag tror att vi är överens i många delar och ser med samma allvar på brott som begås mot barn. I min interpellation åsyftade jag ett särskilt fall, och jag är medveten om att man inte kan kommentera det.
Men efter att ha följt den rapporteringen kan jag säga att rättsväsendets kunskaper om hur barn behandlas i processen är ganska undermåliga. Ministern säger i sitt svar, och det vet jag, att det är mycket som görs.
Vi är från båda håll angelägna om att åstadkomma bra resultat för barnens bästa. Till och med vi i den här kammaren inser att barn faktiskt har särskilda behov.
Men det som jag skulle vilja ha en dialog med ministern om är varför de särskilda behoven inte får riktigt genomslag i hela rättskedjan. Vi har också diskuterat frågan om våld mot kvinnor och domares kompetens.
De ska ju vara objektiva och inte påverkbara. Jag har då ställt frågan: Blir man inte mer objektiv om man har kunskaper? Nya domare utbildas ju på ett annat sätt, men vi har också en rätt gammal domarkår som inte har samma utbildning som de som kommer ut som nya i dag.
Från Vänsterpartiets sida har vi krävt obligatoriska vidareutbildningar för att man ska kunna beakta detta. Barns perspektiv saknas i rättssalarna.
Vi ser det även på andra håll i samhället, men här blir det specifikt. Man bör också ha rätt kompetens om det till exempel handlar om barn med förståndshandikapp som blir utnyttjade. Om de inte själva förstår måste vi ju lägga större tonvikt på den som utnyttjar detta barn.
Allt som görs är bra, men jag skulle vilja ha svar från ministern på om hon kan tänka sig obligatoriska vidareutbildningar för att domarna ska bli ännu mer objektiva.
Lena Olsson (V):
Tack, ministern. Vi kan konstatera att vi på båda sidor är lika angelägna om att lyfta upp barn och deras betydelse. Jag tror att det blir ringar på vattnet när vi har sådana här debatter och att det ökar medvetandet i samhället att de här frågorna uppmärksammas.
Jag är glad över vad som görs och att man kan tänka sig att göra mer. Jag är glad åt projektet i Göteborg och åt översynen i brottmålsprocessen. I de flesta fall där barn blir drabbade av detta är det av en närstående.
Att barn lägger skulden på sig själva är ganska vanligt. De tror att det är deras eget fel. Därför är det angeläget att hjälpa barnen så skonsamt som möjligt. Det ska genomsyra hela rättskedjan. Vi återkommer nog i debatter om detta.
Våra åsikter skiljer sig inte så mycket. Jag tror att det är bra att det debatteras med jämna mellanrum.
Lena Olsson (V):
Det är en intressant debatt, och det är en bra interpellation som Kent Persson från Vänsterpartiet har skrivit. Jag kan instämma i allt han säger. Vi har drivit denna fråga väldigt länge.
När det gäller vad detta kommer att få för konsekvenser nu när Försäkringskassan börjar dra sig ur på många ställen vet vi att det får konsekvenser för andra myndigheter och den samordnade servicen om Försäkringskassan försvinner från orten.
Det borde intressera, för det vi nu ser på landsbygden är att man drar sig därifrån. Står man för en arbetslinje borde detta förslag komma till stånd. Man har hållit på ganska länge och talat om att det är under beredning när det gäller utredningen.
Men ett sätt för ministern skulle kunna vara att faktiskt sätta ned foten och säga att Försäkringskassan ska finnas med minst ett kontor i varje kommun. Är du beredd att ställa upp och göra det? Det är nämligen en grundläggande statlig service man har till sina medborgare.
Om man i text skriver att alla medborgare i Sverige ska ha likvärdig service tycker jag att Försäkringskassan är central. Man skulle kunna i sina direktiv och i sina regleringsbrev säga: Försäkringskassan ska finnas på ett ställe i varje kommun i Sverige. Är ni beredda att göra detta?
Lena Olsson (V):
Jag ställde en fråga till ministern om han var beredd att ställa kravet på Försäkringskassan att de ska ingå i en så kallad samordnad service med andra och att det ska finnas minst ett servicekonto minst i varje kommun. Det sade ministern alldeles bestämt nej till.
Då ställer jag ytterligare en fråga. Den utredning som ligger på regeringens bord och som, enligt vad man nu har sagt i ett och ett halvt år, är under beredning har i stort sett fallit. Den går nämligen ut på att Försäkringskassan ska ingå i alla dessa servicekontor, och man ska ha minst ett i varje kommun.
Jag uppfattar svaret att det inte kommer att gå. Därmed har förslagen i utredningen fallit, för man har redan gett upp, man kan inte fixa det. Ska jag uppfatta det så?
Lena Olsson (V):
Jag ställde den här interpellationen eftersom det här ingripandet, enligt den information som jag och Vänsterpartiet har tagit del av, dels genom medierna, dels genom annat, var väldigt allvarligt. Polisen gick också själv ut i ett ganska tidigt skede och bad om ursäkt, eftersom man tyckte att man hade använt övervåld.
Sedan har det framkommit nya saker, och det är att man har förhört de här barnen. Det är väldigt sannolikt att det har förekommit, fast det förnekas. Det är nog ganska svårt för småungar på tre år att spela upp något slags pjäs om hur man har betett sig. Jag tycker att det är beklagligt.
Många gånger tycker jag att svensk polis ska ha all heder för att de jobbar på ett bra sätt. Men det verkar som att man totalt tappar huvudet just när det är anklagelser om terrorbrott och terrorhot. Här har vi fått information om att man har ryckt upp barn ur sängar. Man har också via tv kunnat se hur man har slagit sönder en hel lägenhet. Det är väldigt anmärkningsvärt.
Jag förstår att ministern har svårt att kommentera det här nu, eftersom det utreds. Men det här med rättssäkerhet måste också gälla när det är anklagelser om terrorbrott.
Enligt den information som vi har var det på väldigt vaga grunder, eftersom den här förundersökningen nu är nedlagd. När det gäller informationen om att de skulle vara vittne ställer man nog också lite frågor om vad det finns för möjligheter att få skadestånd och så vidare.
Det gäller inte bara det här, utan det gäller också ingreppet i moskén. Här måste det skärpas till ganska rejält. Ministern tar också upp det här som gäller barn. Det finns alltså regler för hur man ska förhålla sig när man ska ha förhör med barn.
De skulle ha haft någon med sig, någon psykolog eller någon från någon social myndighet. Det är klart att det här river upp sår. Det är heller inte bra för polisen att man gör sådana här stora ingrepp som inte står i proportion till det som ministern hänvisar till.
Man får inte ta till mer våld än vad som krävs, och man måste ju ha haft vetskap om att det låg tre små barn och sov. När det gäller att de ska utreda sig själva är vi från De rödgröna ganska kritiska. Vi vill ha en fristående myndighet.
Nu har man gjort små steg i rätt riktning. Man hade besök från Europarådets kommitté mot tortyr förra sommaren, 2009.
De har tagit del av förslaget, och de tycker att regeringen tar steg i rätt riktning, men man kräver också från deras sida en helt oberoende myndighet.
Lena Olsson (V):
Jag får tacka för svaret. Jag vet inte om jag gjorde det inledningsvis, men då gör jag det nu. Visst utreds det. Man avvaktar utredningen, men jag tycker att så pass mycket har kommit fram informellt att man kan se att här har polisen tagit till ganska mycket övervåld.
För polisens egen skull är det klart att det måste hända någonting, för rättssäkerheten måste ju värnas, oavsett vilket brott det är. Jag skriver också i min interpellation att jag visst förstår att man måste ingripa från polisens sida och att terrorbrott är ett allvarligt brott.
När det gäller det här med att polisen ska utreda sig själv kommenterar ministern inte alls den anmärkning som Europarådets kommission mot tortyr hade när de var här förra sommaren. De tycker att detta är ett steg i rätt riktning men ser helst att man har en helt fristående myndighet.
Det skulle kunna vara som utredningen Summa summarum som kom 2007 föreslår, att man lägger den som en förvaltningsmyndighet direkt under regeringen. Det är ju också väldigt viktigt för polis och åklagares trovärdighet att allmänheten absolut aldrig ska behöva tvivla på någonting och tro att man försöker hålla undan någonting.
Allting måste komma fram. När man ser vad som nu har hänt är det extra viktigt att vi har den här fristående myndigheten så att våra medborgare i Sverige alltid kan lita på att det här kommer att utredas sjyst och på rätt sätt och att inte polis eller åklagare har sina fingrar emellan.
Om ministern sedan betvivlar vad vi rödgröna har sagt så vet jag vad vi har skrivit i motioner. Vi vill ha en fristående myndighet. Om Ask väljer att tro på det eller inte är inte min sak.
Lena Olsson (V):
Jo, jag är väldigt medveten om att om man gör en sådan här fristående myndighet så är det ändå poliser. Men man plockar dem så att säga bort från polisen, och det är det som är viktigt. Jag misstänker absolut inte på något sätt att inte det här skulle skötas korrekt, men i och med att man utreder sig själv är det naturligtvis upplagt för en massa teorier.
Det ska vi bespara både polisen och våra medborgare. Jag ville bara tillägga detta.
Lena Olsson (V):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det är ett svar som dock inte lämnar något vidare besked vare sig till mig eller till våra medborgare på landsbygden. I verkligheten ser det ut så här: Statens myndigheter slår samman sina kontor, antalet handläggare minskar och avståndet mellan myndighet och medborgare ökar.
Det är lätt för mig och alla andra landsbygdsbor att instämma i Högdahlsutredningens slutsats att den statliga servicen i mindre kommuner har blivit betydligt sämre. Så ser verkligheten ut, statsrådet. Jag tar upp i interpellationen att det brådskar. Det är en ödesfråga; något måste hända.
Det måste snabbt läggas fram förslag så att man i detta skede, här och nu, kan behålla den service som är kvar men också utveckla den. Den statliga servicen är en förutsättning för att all annan service ska fungera. Regeringen säger med fina ord att hela landet ska leva och att våra medborgare ska ha likvärdig service i hela landet.
Jag kan konstatera att det är mycket snack men i princip ingen verkstad. Det finns inga konkreta förslag. Landsbygdsdepartementet och landsbygdsminister ter sig som ett totalt fiasko när de konkreta åtgärderna för landsbygdsborna lyser med sin frånvaro. Statsrådet säger i sitt svar att de stora myndigheterna gör ett ambitiöst arbete för att bygga upp service.
Det är dock samma myndigheter som är emot utredningens förslag. Svaret tolkar jag som att myndigheterna själva bestämmer vilken täckning och service det ska finnas över landet. Men, statsrådet, hur svårt kan det vara? Det måste väl ändå vara regeringen som bestämmer om detta.
Eller har vi fått en ny ordning i landet? Inte kan ni låta era egna myndigheter bestämma och leva sina egna liv. Ni kan, vilket jag har tagit upp förut, genom regleringsbrev och direktiv tala om för dem vad som gäller.
Regering och politik ska tala om för myndigheterna vilken täckning de ska ha i landet - det säger man också i fina ordalag - och att de måste samarbeta med kommuner, organisationer och privata företag etcetera.
Det är dags att börja styra och visa vem det är som bestämmer när de stora myndigheterna beter sig som trotsiga tonåringar. Statsrådet ger besked om att han inte vet när det kommer något förslag. På landsbygdsriksdagen i Sunne lovade vartenda parti att man skulle göra verkstad av dessa förslag. Har man ångrat sig? Har man tagit tillbaka det man lovat?
Kommer man att svika sina väljare? Samarbete mellan statliga myndigheter, kommuner och organisationer ska vara en huvudregel. Det behövs ett förslag nu till våren. Regeringen ska styra sina myndigheter, inte tvärtom. Medborgarna i hela landet ska ha likvärdig service; det har ni sagt.
Starta omedelbart ett arbete inne i Regeringskansliet för att samordna detta! Landsbygden har utretts upp och ned och fram och tillbaka; det räcker nu!
Lena Olsson (V):
Stefan Attefall säger att den här servicen inte kan finnas överallt. Det som utredningen och Högdahl föreslår är att det ska finnas minst ett servicekontor i varje kommun; det finns 298 kommuner.
Den samordning och effektivisering man har gjort hittills har resulterat i att man centraliserat statlig service till större städer, till exempel Borlänge. Utredningen menar att medborgare även i landsbygdskommuner är skattebetalare och har rätt att kräva viss service.
Jag vill ställa en fråga till Stefan Attefall. Vi har talat om landsbygdsutveckling många gånger, även med din företrädare Mats Odell. Det är viktigt att det finns en grundläggande service. Om staten tar sina myndigheter och drar därifrån, vad skickar det för signaler till dem som ska vara kvar? Det är ganska lätt att räkna ut.
Du säger att statlig god service inte behöver vara fysisk. Den sociala kontakten måste finnas. Människor måste kunna mötas och ha ett utbyte. Det har jag sagt många gånger. Snart blir det så att landsbygdsbefolkningen ska åka bil för att komma i kontakt med en myndighetsperson.
Är medborgarna till för myndigheten eller tvärtom? Jag tror mig veta att det ska vara tvärtom. Du nämner den nya tekniken. Ta en sådan sak som telefoni. Du vet att det är en rättighet för alla medborgare i hela landet att det finns täckning. Så är det inte i dag.
Om man ska använda tekniken se då till att den fungerar fullt ut över hela landet. Jag och Peter Hultqvist från Dalarna skrev i februari i fjol en interpellation där vi tog upp frågan om service. Det kom ett slutbetänkande för ett år sedan.
Statsrådet säger nu att det måste utredas noga så att de förslag som kommer är väl förberedda. Det har jag all respekt för. Det har jag tagit upp många gånger i den här kammaren. Vi kan ta sjukförsäkringsreformen som exempel. Jag kan inte säga att den förbereddes särskilt väl. Den kördes igenom fastän alla remissinstanser protesterade.
Skatteverket, Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och Arbetsgivarverket gillar inte detta. Regeringen måste väl ändå ha ambitionen att styra dessa verk. Vi måste sluta med stuprörstänkandet. Det måste brytas upp. Jag sitter i justitieutskottet.
Hela rättsväsendet är i omvandling för att man ska synkas och samarbeta över gränserna. Det är dags nu, Stefan Attefall, att ta i med hårdhandskarna. Visa vem som bestämmer. Eller låter ni dem få göra som de vill? Jag kan inte tro det, men om du inte svarar på frågan börjar jag undra.
Lena Olsson (V):
Förenklar jag en fråga som jag har hållit på med i snart 15 år? Det där sväljer jag inte, statsrådet. Du tar upp kostnadsaspekterna och säger att det skulle bli så dyrt att ha statliga myndigheter i varje kommun.
Vi kan i stället ta de myndigheter som finns - det kan vara många fler - kommunerna, frivilligorganisationerna, företag med mera. Det blir ganska kostnadseffektivt om alla de slår sina kloka huvuden ihop och hjälps åt. Det är det som utredningen säger.
Det skulle bli väldigt kostnadseffektivt. Enligt statsrådet blir det dyrt. Det blir förstås mycket billigare om medborgarna - skattebetalarna - betalar resor till olika myndigheter. Det är klart att man då gör en besparing.
Jag tycker att det är ett dåligt förslag. Man måste analysera detta djupare än så. När jag träffade inlandskommunerna och statssekreteraren sades det att man var i ett slutskede av jobbet. Statssekreteraren sade att det snart kommer besked.
Nu vill jag ha ett svar från dig, Stefan Attefall. När tror du att riksdagen kan få ett förslag i utredningens riktning? När har ni berett klart? Ibland är ni snabba, men i en del fall går det väldigt sakta.
Lena Olsson (V):
Jag yrkar bifall till vår reservation nr 2. Det handlar om subsidiaritetsprövningen och förslag till ändring i EU-förordningen i syfte att införa gemensamma regler för tillfälligt återinförande av gränskontroller vid de inre gränserna.
Vi vill från Vänsterpartiet ha ett motiverat yttrande där vi föreslår att kommissionens förslag innebär att beslutanderätten vad gäller ett tillfälligt återinförande av kontroller vid de inre gränserna flyttas över från medlemsstaterna till kommissionen. Vänsterpartiet anser därför att förslaget leder till en ökad överstatlighet.
Det är vår uppfattning att det är medlemsstaterna själva som bör bestämma när kontroller ska införas vid de inre gränserna. Utskottsmajoriteten ger kommissionen en knäpp på näsan, och det är bra.
Men utöver det tycker Vänsterpartiet att det här som helhet strider mot subsidiaritetsprincipen.
Lena Olsson (V):
Jag har några frågor till Ewa Thalén Finné, Moderaterna, angående det som sades i talarstolen.
Du, Ewa Thalén Finné, framhåller att den inre rörligheten ska fungera. Det inbegriper den fria rörligheten för arbetstagare och för varor, tjänster och kapital, vilket även Johan Linander nämnde. Du sade också att det finns två partier som reserverat sig.
Jag sade i mitt anförande att det är bra att man tuffat till sig lite och tycker att vissa saker ska ligga på nationell nivå. Du hävdar att Vänsterpartiet inte värnar de grundläggande rättigheterna, och då undrar jag vilka grundläggande rättigheter du syftar på.
Skulle det möjligtvis kunna vara mänskliga rättigheter? Du vet mycket väl vad Vänsterpartiet har för syn på EU och dess överstatlighet, att vi gärna samarbetar men mer på frivillig basis så att nationerna därmed har mer självbestämmande. Vilka grundläggande rättigheter åsyftar du?