Janine Alm Ericson (MP):
Debatten har hittills i huvudsak handlat om de berättelser som kommit fram. Det är helt naturligt. Det är därför vi står här och med stor tacksamhet kan ha debatten i dag där vi tar upp dessa oerhört viktiga frågor. Men ibland är också tystnaden talande. Det finns berättelser som inte har kommit fram. För ett par veckor sedan skrevs en debattartikel om kvinnor som inte vågar berätta.
Där beskrivs en utsatthet men även en rädsla för att bara göra saker värre genom att berätta. I spåren av detta kom uppropet Under ytan - ett upprop som handlar om de kvinnor som utsatts för och lever under hedersrelaterat våld och förtryck. Det uppropet nådde inte så många medier, kanske av den enkla anledningen att det var så få som vågade träda fram och berätta.
Men det är också en berättelse som är viktig att ta på allvar, trots att den saknar de personliga erfarenheter som annars kännetecknat metoo-rörelsen. Den rädslan är i sig själv talande. En tanke som är central bakom metoo har varit att lägga skammen där den hör hemma, nämligen hos männen. Trots att normen och lagen egentligen redan lägger skulden där känner sig många utsatta fortfarande som den som är skuldbelagd.
I en hederskontext blir det dubbelt illa. Där läggs skulden för övergrepp på kvinnan som är utsatt, inte bara som en känsla hos henne själv utan också i ögonen på hennes närmaste omgivning. Även om inte dessa kvinnor vågar berätta öppet måste också deras erfarenheter och utsatthet tas på allvar.
Regeringen tar det på allvar, till exempel genom den fleråriga satsningen på att förebygga och bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Vi måste i vår kamp vara tydliga med, som jag sa tidigare, att den gäller alla kvinnor. Herr talman! Samhällets normer tar ibland väldigt lång tid att ändra.
Även om vi är många som under en lång tid försökt rikta uppmärksamheten mot de sexuella övergrepp och trakasserier som kvinnor utsätts för är det först nu alla berättelser kommer upp till ytan. De som trott att kvinnors utsatthet bara har varit enstaka fall och personliga berättelser har nu sett omfattningen av det hela. Vi trodde nog vi hade kommit längre. Men nu kan det gå fort, som när saker uppmärksammas på det här viset och lagar ändras.
Metoo är det första steget, och samtyckeslagstiftningen blir den naturliga fortsättningen. Frågan om att införa en samtyckeslag är inte ny. Miljöpartiet har arbetat med den i flera mandatperioder genom motioner och genom att initiera en utredning i frågan. Nu blir lagstiftningen verklighet.
Den kommer inte bara att öka antalet fall som lagförs utan också ge starka signaler om vilka normer som bör gälla i vårt samhälle och att endast sexuella handlingar med ömsesidigt samtycke är okej. De lagar som vi stiftar här i kammaren har en normerande effekt på samhället i stort. När riksdagen år 1979 kriminaliserade barnaga gick det tydligt att se hur normerna för vad som är okej och för vad som inte är det försköts.
Att vi i dag ser det som självklart att en inte får slå barn är en konsekvens av politiska beslut som förändrade normerna i samhället. Samtyckeslagstiftningen i sig själv kommer tyvärr inte att sätta stopp för sexuella ofredanden och övergrepp. Men den är en bitarna, för det är nog nu.