Andreas Carlson (KD):
Jag tog i mitt förra inlägg upp vad vi kan göra för att höja polisens förmåga att bekämpa terror. Som jag sa är det vanliga ingripandepoliser i yttre tjänst som är först på plats vid attentat, och därför behöver skyddsutrustning och förstärkningsvapen i större utsträckning finnas i bilarna.
Vi vill också fördubbla insatsstyrkan - det har vi i vårt budgetförslag - för att höja vår responsförmåga och för att insatsstyrkan ska kunna vara på plats vid exempelvis två attentat samtidigt. Det jag nu tänkte ta upp är att vi också behöver bekämpa terrorns rötter. Den våldsbejakande islamismen måste bekämpas.
Trots det första attentatsförsöken den 11 december 2010 har ännu inget fungerande arbete kommit på plats för att bryta upp rekryteringsmiljöerna. Faktum är att det till och med har funnits en ovilja att erkänna problemets existens och omfattning. De senaste åren har varningsrop kommit från Eskilstuna. Där vittnar Abshir Osman om att det som muslim har varit lättare att uttrycka stöd för IS än avsky.
Vi har fått rapporter från skolgårdar, där lärare rapporterar att det är lättare för elever att dras med i jihadi cool-kulturen och uttrycka stöd för IS än att ta avstånd från det. I Borås blev polisen chockad när deras egen kartläggning tog fram att det fanns närmare 100 IS-sympatisörer. Forskare som Magnus Ranstorp och Peder Hyllengren har försökt beskriva de miljöer där den våldsbejakande islamismen gror.
De har mötts av misstro och förnekelse. De har påståtts leva i en antimuslimsk fantasivärld. På så sätt har legitim oro över den våldsbejakande islamismen stämplats som islamofobi. Vi talar här om extrema islamister. Det handlar inte om muslimer utan om extrema islamister. Det är en liten minoritet av Sveriges muslimer som stöder den våldsbejakande islamismen.
I arbetet med att identifiera extremister kommer varningarna ofta först från andra svenska muslimer. Men de behöver stöd från ansvariga politiker, från Myndighetssverige från och hela samhället. Vi kristdemokrater har förslag om att ge Forum för levande historia ett utökat uppdrag att upplysa om den våldsbejakande islamismens brott och göra den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism underställd MSB.
Man kanske också skulle kunna underställa det arbetet någon annan myndighet för att permanenta det arbete som utförs av samordnaren mot våldsbejakande extremism. Vi tycker också att statens ansvar behöver öka.
Vi har avsatt 30 miljoner i vår budget för att statens ansvar ska kunna öka genom att man exempelvis har expertteam från staten som operativt avlastar kommunerna i deras arbete, framför allt kanske där IS rekryteringsområden är störst, i Stockholm, Göteborg, Malmö och Örebro. Kampen mot terrorns rötter måste tas på större allvar samtidigt som vi höjer vår terrorbekämpningsförmåga.
Jag vill i det här sammanhanget också lyfta fram ett förslag som vi från Kristdemokraternas sida länge har drivit. Det handlar om att kriminalisera samröre med terrororganisationer - ett förslag som vi har fört fram i decennier. Organisationer som syftar till att begå brott bör inte kunna åberopa föreningsfriheten. En sådan begränsning är inte mer uppseendeväckande än lagen om hets mot folkgrupp, som inskränker yttrandefriheten.
Regeringen öppnar nu för detta men man röstade dagen före attentatet nej till ett sådant förslag i Sveriges riksdag. Vi välkomnar att det sker en svängning också här. Men detta är alltså ett förslag som vi har drivit länge. Vi tycker att det är självklart att vi ska kriminalisera samröre med terrororganisationer. Det är inte en del av föreningsfriheten, utan dessa organisationer hotar föreningsfriheten.