Penilla Gunther (KD):
Förra veckan var det Innovationsriksdagen i Borås. Sverige är ett starkt land för innovationer i alla mätningar. Antalet nystartade företag, så kallade start-ups, är alltjämt på en god nivå, får man säga.
Men smekmånaden för de företag som får stöd och hjälp i början, inkubatorer och så vidare, kan kännas väldigt kort när de så småningom blir varse de skatter, avgifter och krångel som är en företagares vardag. Vi ser till exempel att handläggningstiderna och tillståndsärendena har ökat rejält, oavsett bransch.
Det spelar ingen roll om det är avancerade verksamheter och industrier, utan det kan vara väldigt enkla saker inom sitt företagande som man söker tillstånd för. Vad detta beror på kan man fråga sig. Ska vi skylla bara på regeringen? Nej, detta ligger också på kommunerna, som också har tillståndsärenden.
Om man ser till totalen när det gäller regelkrångel och besvärlig administration för företagare är det inte bra, om vi vill ha människor som vågar starta och som vågar och orkar fortsätta med sitt företagande.
Det handlar om att vi har generationsskiften i företagen som inte riktigt fungerar i dag. Då talar jag inte bara om fysiska generationer av barn och föräldrar där barnen ska ta över, utan det handlar om generationsskiften överlag där vi inte riktigt får detta att fungera. Fullt verksamma företag hittar inte andra ägare när de befintliga ägarna är för gamla.
Hur ska man göra för att starta upp eller just ta över företag på ett mycket enklare sätt? Jag ska gå in på speciellt en sektor som har varit i fokus under de senaste åren, nämligen välfärdssektorn. Den måste vara det mest riskfyllda som man kan ge sig in på i detta land.
Sverige torde vara ett av få länder i världen med en så snäv syn från sin regering på den mångfald av associationsformer som finns men som de facto inte kan verka på jämlika villkor. I andra länder finns det mängder av olika verksamheter inom skola, vård och omsorg som omhuldas och har funnits till och med i hundratals år.
Men i det här landet ska alla vara stöpta i samma form för att det ska fungera. I Kristdemokraternas näringslivsmotion beskriver vi verkligen hur viktigt det är med mångfald, både när det gäller vad företagen gör och erbjuder och när det gäller hur de är organiserade. Detta har regeringen inte förstått någonting av. Man kommer med förslag om än det ena och än det andra.
Men i slutändan gynnar det bara aktiebolag och möjligen även dem med enskild firma, som är de två vanligaste bolagsformerna. Sedan kan man ingenting mer. Det som är så intressant här och som borde sitta i generna, inte minst hos Socialdemokraterna, är kooperationen. Av detta ser man ingenting.
När man kommer med nya förslag gynnar de inte dem som faktiskt vill bilda kooperativ eller ekonomiska föreningar. Herr talman! I debatten om de så kallade välfärdsföretagen har det kommit fram väldigt lite om de former för företagande som ser till att eventuellt överskott stannar i företaget.
Att inte jämställa kooperativa företag med just aktiebolag är för mig helt obegripligt. Att endast ett så kallat Europakooperativ har etablerats i Sverige, trots att de blev lagliga i Sverige för över tolv år sedan, är kanske inte heller så konstigt. Vi talar om ägarmodeller, och min kollega från Vänsterpartiet talade om ett seminarium i går om detta.
Det kan vara jätteintressant att gå på sådana möten, men det gäller också att få praktisk politik. I vår näringslivsmotion beskriver vi dessa modeller på ett konkret sätt och hur man kan använda dem. En annan del när det gäller olika modeller är bolagsformen SVB, alltså aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning.
Om man vill komma åt detta med vinster i välfärden och vill använda den offentligt finansierade vården, omsorgen och skolan, se då till att dessa bolagsformer, associationsformer, får vettiga villkor att arbeta under. Det har de inte i dag. Det finns begränsningar i allt när det gäller deras möjligheter att få investeringar, projektstöd och så vidare.
De kan inte ens gå till banken, för banken säger att de aldrig tidigare har träffat på denna associationsform och inte vet hur de ska hantera den. Ska man då inte kunna gå åtminstone till Bolagsverket för att få den hjälp som man behöver? Nej, det kan man uppenbarligen inte heller.
Regler ska säkerställa att det är ungefär lika jämlikt för företagare i detta land. Men vi ser att så inte är fallet. När man talar om vinster är det snarare så att många är mycket glada över att det finns ett överskott över huvud taget i verksamheten.
Men det är kanske så att speciellt Socialdemokraterna vill se röda siffror och inte svarta. De kanske till och med hellre vill se rödgröna siffror med tanke på samarbetet i regeringen, eftersom det inte verkar som om något av dessa partier har förstått företagandets villkor.
Om alla friskolor och alla vårdföretag skulle tvingas bort och om alla skolor och all vård skulle drivas endast av det offentliga är det naturligtvis en återsocialisering utan motstycke i detta land. Att smygsocialiseringen har pågått sedan valet har vi sett. Inte minst såg vi det i måndags när vårbudgeten lades fram.
Jag vill bara påminna om en sak, när vi ständigt får höra vad alliansregeringen gjorde under den förra mandatperioden, nämligen att allting dåligt aldrig kan erkännas av regeringen. Man skyller hela tiden på att det var sänkta skatter som ledde till än det ena och än det andra.
Jag vill då ställa en motfråga och påminna nuvarande regeringspartier om att vi efter nästa val i september kommer att säga: Ni höjde skatter hela tiden, och till vilken nytta gjorde ni det? Om man inte har en plan för hur man ska använda pengarna är det knappast någon idé att få mer pengar att använda. Herr talman!
Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation 1 från Alliansen och reservation 18 från Kristdemokraterna, där vi också poängterar detta med arbetsintegrerande sociala företag som en av de bästa möjligheterna för långtidsarbetslösa att komma ut i arbete.