Stefan Attefall (KD):
Jag vill först kommentera uttalandet i Aftonbladet. Det är ju inte så att man alltid upplever att kvällstidningarna ger en heltäckande beskrivning av vad man vill säga; det kanske är veckans understatement. Frågan gällde specifikt de landshövdingeutnämningar som hade varit på senare tid. Dagen efter utsåg vi Sven-Erik Österberg till landshövding i Norrbotten, men det kunde jag inte säga till Aftonbladet.
Min kommentar gällde alltså att det kanske var lite fler människor med alliansbakgrund. Vi har en ganska god balans i landshövdingekretsen. Nästan hälften av landshövdingarna har ingen partipolitisk bakgrund, och det är en ganska god blandning av partipolitiska företrädare. Det är en bra balans. Dessutom är det bra landshövdingar som har utsetts som passar bra för de län och uppgifter de har. Jag ska beskriva processen.
Jag har försökt göra det i mitt svar, men jag tror att jag måste upprepa det. Det är en konsekvens, tydlighet och spårbarhet i processen nu som inte fanns före valet 2006. Vi annonserar ut tjänsterna. Undantag är just landshövdingar eftersom vi vet att erfarenhet från den politiska världen är viktig.
Vi har också undantag för ÖB, säkerhetspolischef och den typen av befattningar där man vet att tjänsterna rekryteras från en mycket begränsad grupp människor. Det blir bara ett spel för gallerierna om man skulle använda annonseringsmetoden. I övrigt annonseras tjänsterna ut. Det gjordes i stort sett aldrig före valet 2006. Det finns några enstaka undantag av vissa praktiska skäl. Det finns också kravprofiler för alla tjänster.
Det innebär att det finns en möjlighet för konstitutionsutskottet och andra att granska vilka som har sökt och vilka namn som har förekommit. Man kan se underlagen och om de som har bäst meriter har varit med i slutspurten och därmed varit underlag för det slutliga anställningsbeslutet. Förut fanns det ingen möjlighet för konstitutionsutskottet och andra att granska utnämningsprocessen. Vi använder i högre grad hjälp utifrån, som konsulter, för att få en professionell rekrytering.
Det innebär inte att det bara är de som aktivt söker en tjänst som kan komma i fråga utan också personer som rekryteringsföretag och andra fångar upp och för in i processen. Alla namn värderas mot varandra, och så småningom fattar regeringen ett beslut som man självklart står för men som också kan analyseras och värderas i efterhand. Det är en dramatisk skillnad mot hur det fungerade före valet 2006. Jag var själv med och kollade upp utnämningarna året före valet 2006.
En enda kravprofil togs fram på de utnämningarna. Det var en hög grad av partipolitiska utnämningar. Tendensen sedan valet 2006 är att det är fler människor som inte har partipolitisk bakgrund som är myndighetschefer. Det är också fler kvinnor. Det är svårt att formellt mäta, men vårt intryck är att det är fler människor med annan etnisk bakgrund än den svenska.
Det är också fler människor med annan bakgrund än offentlig verksamhet. Jag tror att det berikar statsförvaltningen. Det är en helt annan utnämningsprocess. Om man tittar på hur utnämningarna har skett ser man att det övervägande är människor utan partipolitisk bakgrund som utses. Det är också en rad kompetenta och duktiga människor från olika politiska läger.
Jag kan försäkra Eva-Lena Jansson att jag i generaldirektörskretsen träffar på ett otal socialdemokrater - duktiga människor som jag är glad finns i statens tjänst.