Ola Johansson (C):
Förenklingar är alltid välkomna, speciellt om det är sådant som förenklar för den enskilde. Förenklingar kan ibland också syfta till att underlätta för kommuner, rättsväsen och myndigheter. Inte sällan händer det då att det är den enskilde som får betala priset med ökat krångel genom att den byråkratiska bördan likt en Ikea-anvisning lyfts över på henne eller att förenklingen består i att göra honom rättslös.
I det här fallet handlar det om förenklingar i anläggningslagen baserade på en 13 år gammal rapport från Lantmäteriet. Rapporten remissbehandlades för tio år sedan, och då fanns en mängd andra mer kontroversiella förslag än de som här förs fram till beslut. Det är viktigt att betona. Fru talman! Cajsa Warg sa en gång att man tager vad man haver.
Det var säkert något som kännetecknade ett knapert hushåll i mitten av 1700-talet, då hon skrev sina berömda kokböcker. Här i propositionen har vi ett hopkok av ingredienser som känns nästan lika ålderstigna som Cajsa Wargs recept.
Har man inte - som tv-kockarna gör - förberett saker och ting i förväg får man antingen vänta på att degen ska jäsa eller plocka fram något gammalt ur frysen med frysbränna, obegripligt innehåll och otydlig datering för att snabbvärma i mikron. Sedan får man se vad det blir. Fru talman! Att hantera lagstiftning på det sättet är vanskligt. Ni hör här hur långt mina hushållskunskaper sträcker sig!
Men allvarligt talat - det finns anledning att kritisera regeringen för att den inte djupare har låtit analysera och förankra de förslag som här förs fram hos dem som en gång deltog med liv och lust i remissarbetet med Lantmäteriets aktuella rapport. En del av förslagen har dukats fram här på bordet. Fru talman!
Det har inte varit enkelt för mig, som vill lära mig mer om ärendet, att hitta någon som jobbar kvar på de aktuella myndigheterna och organisationerna och som kan svara för vad de en gång skrev och tyckte.
Centerpartiet värnar äganderätten för fastighetsägare, näringsidkare och verksamhetsutövare oavsett om verksamheten är affärsmässig eller sker på ideell basis inom ett av kommunen eller länsstyrelsen instiftat kulturreservat.
Ett kulturreservat har ofta sin grund i att en pågående verksamhet ska kunna drivas av den näringsidkare eller den förening som finns på plats i syfte att bevara reservatet och visa upp det för besökare. Det finns ett fyrtiotal kulturreservat, har jag läst mig till. Ett av dem finns i min hembygd: Äskhults gamla by i Kungsbacka.
Den är unik i sitt slag genom att den ålderdomliga bebyggelsen aldrig flyttades ut från bykärnan i samband med laga skifte på 1800-talet.
Syftet med det här kulturreservatet är att bevara, återskapa och levandegöra kulturmiljön - med bebyggelse, bytomt, inägor och utmark - så som den såg ut före den agrara revolutionen på 1800-talet, när människor massutvandrade från Sverige till Amerika för att de svalt.
Reservatet ägs och förvaltas sedan lång tid av någonting som heter Västkuststiftelsen men kommer efter att det här beslutet har fattats att företrädas enbart av Länsstyrelsen i Halland. Är det bra eller dåligt? Jag vet inte, men jag tror inte att vare sig Västkuststiftelsen eller någon annan av de verksamhetsutövare som finns i byn är medvetna om vad som är på väg att hända när de här konfiskatoriska lagarna träder i kraft.
Vi i Centerpartiet har i vår egen motion ett yrkande som innebär att den delen av lagstiftningen utgår. Jag skulle önska att det var fler som genast ville stoppa denna inskränkning av äganderätten. Jag hoppas nu att vi får ett bredare stöd för allianspartiernas gemensamma reservation 1 i form av ett tillkännagivande och att det länder den nuvarande och den kommande regeringen till eftertanke. Jag yrkar därför bifall till reservation 1. Fru talman!
Vi i Centerpartiet har i vår följdmotion valt att lyfta fram ett regelförenklingsförslag som vi motionerat om under den allmänna motionstiden 2014 och 2015.
Det handlar om att förenkla beräkning och fastställande av andelstalen i exempelvis en vägsamfällighet genom att göra som man sedan lång tid gör i Finland: låta samfällighetsföreningen själv besluta om hur andelarna ska fördelas och omfördelas, själv föra register över detta och anlita Lantmäteriet endast när det behövs. En vägsamfällighet, som det talas om i den här förenklingslagen, behöver inte bara vara en grusväg på landsbygden.
Det kan lika gärna vara gator, trottoarer, torg, parker och lekplatser i ett normalstort samhälle där kommunen har överlåtit åt en förening att ta ansvar för driften med bidrag från kommunen själv och från Trafikverket. En sådan förening kan ha flera tusen andelsägare och ett vittgående ansvar för samhällets infrastruktur och rekreation.
Någon sa att i en amerikansk småstad skulle en person som i Sverige är vägsamfällighetsordförande kunna tituleras borgmästare eftersom det är ett sådant vittgående ansvar man har.
Riksförbundet Enskilda Vägar beräknar att det finns mellan 15 000 och 20 000 samfällighetsföreningar med otidsenliga andelstal som har behov av att ompröva sina gemensamhetsanläggningar och få aktuella andelstal.
Om alla dessa föreningar samtidigt skulle ansöka om lantmäteriförrättning skulle uppemot 100 lantmätare behöva arbeta heltid i tio år för att komma i kapp med dessa omprövningar. Fru talman!
För att många av de välkomna regelförenklingar som föreslås i den aktuella propositionen ska ha verklig effekt borde regeringen ta till sig vad som sägs i Centerpartiets motion om att förenkla för fastighetsägare, boenden och föreningar och ge dem rätten att själva ta ansvar för den gemensamma anläggningen.
Jag noterar att det nämns i den aktuella promemorian, den färska promemorian från Lantmäteriet, att det här är någonting som man tittar på. Tyvärr har det inte föranlett någon åtgärd från regeringens sida. Jag yrkar därför bifall till Centerpartiets reservation 3, och jag hoppas att regeringen tittar på det här.