Gabriel Wikström (S):
Jag kan börja med Lotta Finstorps sista fråga. Jag tror inte att den svenska sjukvården är tillräckligt väl rustad för just den ökade utmaningen som den ökande psykiska ohälsan innebär. Det gäller naturligtvis också primärvården. Vi behöver göra mer. Vi vet utifrån tidigare undersökningar och rapporter att inte minst den första linjens psykiatri saknas.
Det finns också brister i det förebyggande arbetet. Just därför är det nu viktigt att ta ett helhetsgrepp, inte bara fortsätta jobba i olika typer av projekt - hur bra och vällovliga de än är.
Med erfarenhet av de insatser som har gjorts tidigare måste vi försöka få ihop de olika aktörer som finns på området, få dem att samarbeta, få dem att ställa sig bakom långsiktiga mål och långsiktiga syften när det gäller detta arbete och helt enkelt gå i takt för att möta den utmaning som vi står inför. Det tror jag är en grund för att komma till rätta med problemet med psykisk ohälsa.
Precis som både jag själv och Lotta Finstorp har understrukit är det här en kamp som måste föras på många politikområden, och den måste föras samtidigt. Det handlar om den direkta roll som det offentliga har som arbetsgivare eller som finansiär av olika välfärdstjänster.
Det är viktigt att se att det, precis som Lotta Finstorp menade, många gånger är vilka förutsättningar man har för att göra ett gott jobb som kan vara avgörande för ens välbefinnande och därmed också risken för att utveckla psykisk ohälsa. Det är viktigt att påminna om förslag som regeringen lade i höstbudgeten.
En professionsmiljard skulle gå till den svenska sjukvården för att se till att proffsen kan vara proffs. Den skulle underlätta genom att ta bort onödig administration och se till att man kan ägna mer tid åt möten med patienter - helt enkelt göra det jobb som man en gång i tiden har utbildats för och som var anledningen till att man valde vårdyrket. I vår budgetproposition hade vi också 2 miljarder som skulle gå till äldreomsorgen.
Genom att kunna anställa fler inom äldreomsorgen kan man minska den belastning som finns på den nuvarande personalen. Många vittnar om att man har det alldeles för stressigt. Man får ägna för mycket av sin tid till att springa mellan olika typer av brukare i stället för att kanske kunna sitta ned och göra ett jobb som man kan vara stolt över och bidra till höjd kvalitet inom äldreomsorgen.
Den typen av förslag får regeringen återkomma till. Men det är några exempel på vad vi redan har försökt göra på området. Ett annat välkänt faktum är också att kvinnor är utsatta för dubbelarbete i särskilt hög grad. I dag heltidsarbetar man inte bara i stor utsträckning, utan man har också huvudansvaret för hushållet.
Det gäller såväl städning som matlagning men också huvudansvaret för barnen. Vi vet, utifrån forskning, att dessa strukturer brukar synas när ett par har bildat familj. Även om man har levt tillsammans tidigare och varit hyfsat jämställda smyger sig ojämställdheten på när man bildar familj.
Det är i det ljuset som vårt förslag om ytterligare en vikt månad i föräldraförsäkringen är viktigt. Det bidrar inte bara till att öka jämställdheten i hemmet utan framför allt till att öka jämställdheten i samhället i stort och på arbetsmarknaden i synnerhet.