KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Torstensson (C):
Jag vänder mig till Peter Eriksson, för Socialdemokraterna har uppenbarligen inte Norrbottens människors bästa för ögonen utan vill föra en retorisk debatt för att komma undan sitt eget ansvar för hur man har försatt människor i en situation där man inte har kontroll över Telia efter att man har börsintroducerat bolaget.
Inte desto mindre, Peter Eriksson, svarade jag att om inte den lagstiftning som vi har i dag räcker är jag beredd att ändra den. Men det är fortfarande så, det vet Peter Eriksson, att vi har en lagstiftning, och vi har en myndighet som har att hantera lagstiftningen.
Vid det tillfället när Post- och telestyrelsen utsåg Telia som ansvarig för att tillhandahålla fast telefoni kunde inte länsrätten med lagen som underlag visa på att Post- och telestyrelsen hade rätt, för det fanns inte någon som inte hade telefoni på det sätt lagstiftningen beskriver. Därför upphävde man det beslutet.
Nu arbetar Post- och telestyrelsen naturligtvis utifrån den situation som råder i dag, uppkommen på ett mycket akut sätt. Med det underlaget har man fortfarande, med lagstiftningen som redskap, att utse en operatör.
Om det inte löser sig på annat sätt och om den operatören inte anser sig kunna tillhandahålla fast telefoni på ett rimligt ekonomiskt sätt har man möjlighet från Post- och telestyrelsens sida att upphandla den tjänsten, för alla människor i det här landet har rätt till telefon. Vi har en lagstiftning som vi har att förhålla oss till. Det är den som vi nu arbetar med.
Det är därför som jag också tar initiativ, parallellt med detta, till att ha ett möte också med Telia.
Åsa Torstensson (C):
Mycket av det som Carina Adolfsson Elgestam lyfter upp har vi diskuterat vid ett flertal tillfällen. Inte desto mindre förstår jag din hemmaarenas frustration över att detta upprepas vid varje tillfälle som det blåser. Att avbrotten blir färre är inte en tröst för dem som blir drabbade av det här.
Men låt oss ta diskussionen om ersättningar igen eftersom det egentligen är det som är huvudpoängen i interpellationen. Det här har naturligtvis en relation till den tidigare debatten vi hade, eftersom el och tele inte är jämförbara. Vi kan ha väldigt många olika teleoperatörer. Nu pratade Carina Adolfsson Elgestam just om Telia. Det är inte sagt att det är Telia.
Vi kan ha flera olika teleoperatörer i samma geografiska område, alltså olika ägare av just de elektroniska kommunikationerna. Det är det som är skillnaden i förhållande till att man har en koncession med en ägare som man kan peka ut. Det handlar dessutom om effekterna av detta.
Jag förstår poängen med att kunna pressa fram större robusthet genom hot om vite. Men - jag återgår till den tidigare debatten vi hade - eftersom det finns ett hot om vite kan vi också fundera över om det inte finns en risk att den teleoperatören snarare drar sig undan det geografiska området för att över huvud taget slippa att hamna i den här situationen.
Det är inte det som är intressant för mig. Det intressanta för mig är att ha robusta nät. Därför bedriver PTS det här arbetet med att skapa robustare nät. Tillsammans med aktuella operatörer och nätägare arbetar man just för att skapa robusthetshöjande åtgärder. Kommunerna är involverade.
Andra aktörer kan också vara involverade, såsom länsstyrelsen. Detta görs just för att man steg för steg ska skapa bättre robusthet. Faran är annars att det snarare blir ett tomrum, ett vitt geografiskt område, där du inte har någon teleoperatör. Vi har diskuterat detta tidigare.
Jag vidhåller att det här är baksidan av den ambition som Carina Adolfsson Elgestam lyfter upp när det gäller att man ska fånga någon form av ersättning för dem som blir drabbade. Det ska vara ett robusthetsarbete och kanalisationsarbete för att skapa en säker telekommunikation som inte drabbas av eventuella stormar. Det är det arbetet som pågår.
Åsa Torstensson (C):
Centerpartiet har varit starkt pådrivande för att få fram den lagstiftning som garanterar ersättning för elavbrott. Jag uppskattar verkligen att Socialdemokraterna samarbetade för att driva igenom lagen. Det var inte så självklart i kammaren - men inte desto mindre en bra lagstiftning.
Jag upprepar att det är viktigt att också Carina Adolfsson Elgestam kan informera de sina på hemmaplan. Människor bryr sig naturligtvis inte om att det är olika operatörer, men precis som Carina Adolfsson Elgestam sade kan det just vara olika operatörer. Det är inte jämförbart med när en elleverantör har koncession.
Jag begär inte att människor över huvud taget ska bry sig eller fundera på detta. Men det kan vara olika teleoperatörer i dessa områden. Ibland går de över varandras gränser, och ibland är det en internationell återkoppling - precis som Carina Adolfsson Elgestam själv refererade till.
Det visar på att det inte är så lätt att bara överföra lagstiftningen till teleoperatörssidan. Det är därför som vi arbetar med att hitta det som Carina också efterfrågar, nämligen att arbeta tillsammans med ansvariga operatörer, telenätsägare och elnätsägare.
Precis som Carina Adolfsson Elgestam också refererar till är grunden att det finns el, att det finns ström. Det är ingången för telefoni.
PTS prioriterar att se till att el- och telenätsägare, offentliga aktörer, kommuner och länsstyrelser arbetar med att skapa betydligt högre robusthet vad gäller telesidan.
Sedan var det frågan om situationen runt Ljungby kommun.
På senare tid har det kommit många anmälningar från det geografiska området om att telefonin och fastmobiltelefonin inte fungerar samt att tekniken inte är tillfredsställande. Man är frustrerad över situationen.
Därför gör Post- och telestyrelsen en utredning. Utredningen bygger på att människor har anmält. Nu kan man gå vidare med att med utgångspunkt i vad den färdiga utredningen identifierar ställa krav gentemot Telia.
Åsa Torstensson (C):
Nej, jag accepterar inte att människor inte har tillgång till modern teknik. Däremot måste vi inse att stormar, väderpåverkan och klimatpåverkan kommer att ständigt utmana oss framöver, vilken infrastruktur vi än pratar om.
Jag tror att även Carina Adolfsson Elgestam kan förstå att vi inte har kunnat bygga ut robustheten tillfyllest, för då skulle det antagligen redan ha gjorts. Eller hur?
Däremot är det avgörande att vi fortsätter att lägga resurser och skapa möjligheter för att öka robustheten och kanalisationen för att över huvud taget nyttja läget när man bygger annan infrastruktur och därmed stärka telenätet. Sedan ska jag också i allra högsta grad bekräfta detta om kommunalrådet i Ljungby kommun.
Kommunalrådet och jag har tillsammans med Post- och telestyrelsen haft ett möte med anledning av de återkommande situationerna där tekniken inte är tillfyllest.
Med anledning av den sammankomsten, och med anledning av kommunalrådets breda information och därefter också ett flertal anmälningar från människor som är drabbade, gör Post- och telestyrelsen nu en utredning i det syftet.
Vi har en teknikneutral lagstiftning, men byter man teknik ska tekniken naturligtvis fungera, precis som Carina Adolfsson Elgestam också påpekar. Det är det arbetet som nu pågår, och vi ser fram mot resultatet av den undersökning som Post- och telestyrelsen arbetar med.
Åsa Torstensson (C):
Börje Vestlund har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en proposition om flygkapaciteten i Stockholmsregionen och när den i så fall kommer. Björn Vestlund har vidare frågat om jag kommer att acceptera ett avtal som binder upp en kommun under så lång tid som 30 år med en flygplats som knappast kan anses miljövänlig.
Vad gäller Börje Vestlunds första fråga, så är infrastrukturpropositionen, där flygkapaciteten i Stockholmsregionen också behandlas, under beredning. Jag avser att lägga fram den propositionen i september. I det sammanhanget bereds också förslagen från den av den förra regeringen tillsatta Flygplatsutredningen, som pekar ut Bromma som en av tio nationellt strategiska flygplatser. Avtalet om Bromma flygplats är ett avtal mellan två parter, staten och Stockholms stad.
Stockholms stad vill också ha kvar Bromma flygplats. Om kommunen inte skulle vilja det skulle de inte ha skrivit avtalet med staten. Ett långsiktigt avtal ger också större förutsättningar för investeringar i ytterligare miljöförbättrande åtgärder. Bromma flygplats bedriver ett aktivt miljöarbete för att minimera flygplatsens miljöpåverkan. Flygplanen flyger enligt vissa bestämda flygvägar.
Nära flygplatsen förläggs flygvägarna, i möjligaste mån, så att bullret vid in- och utflygningar stör så få personer som möjligt. Längre bort från flygplatsen lägger man flygvägarna så att flygsträckan blir så kort som möjligt. Luftfartsverket skapar incitament för flygbolagen att använda moderna flygplan, med renare och tystare motorer. I den startavgift som flygbolagen måste betala ingår en avgasavgift och en bulleravgift.
Avgasavgiften ökar med ökande utsläpp av kväveoxider och kolväten och bulleravgiften är högre för de plan som bullrar mest. I bulleravgiften tas också hänsyn till flygplatsens känslighet. Bromma ligger i högsta avgiftsklassen. På Bromma har banavisningsmedlet bytts ut från urea till kaliumformiat, som i dagsläget är den miljömässigt bästa produkten på marknaden.
Största fördelen med avisningsmedlet, jämfört med urea, är att det inte innehåller kväve som bidrar till övergödning och försurning. I dag används biobränsle för uppvärmning av Bromma flygplats, och åtgärder för att spara energi pågår ständigt. Flygplatsen var exempelvis först i Europa med att använda strömsnål banljusarmatur med dioder. Luftfartsverket har valt att göra sin egen verksamhet klimatneutral.
Detta är de bland de första i Sverige med att göra. Klimatneutraliteten uppnås genom att Luftfartsverket så långt som möjligt vidtar åtgärder för att minska den egna verksamhetens koldioxidutsläpp till noll. Först när de egna åtgärderna inte räcker till för att nå nollutsläpp köper Luftfartsverket certifikat som visar att utsläppsminskningen har skett i projekt på annat håll.
Åsa Torstensson (C):
Börje Vestlund efterfrågade att man tar upp flygkapaciteten i Stockholm i en proposition. Jag svarar att det kommer en infrastrukturproposition. Angående Börje Vestlunds kommentar om att allt ska komma i en infrastrukturproposition är det mest förvånande att Börje Vestlund inte har förstått att denna infrastrukturproposition, precis som tidigare infrastrukturpropositioner, har till uppgift att blicka framåt.
Den här har dessutom till uppgift att skapa utökade möjligheter mellan de olika transportslagen. Den stora utmaningen är klimatutmaningen. Landet behöver flyg, väg, järnväg och sjöfart. Men de måste hänga samman mycket mer miljösmart.
Den socialdemokratiska regeringen tillsatte en nationell flygplatsutredning. Det är bara beklagansvärt att Börje Vestlund inte har förstått att det hör ihop med vilka inriktningar och vilka prioriteringar man ska göra.
I det sammanhanget är naturligtvis infrastrukturplaneringen i olika regioner, i detta fall Stockholmsregionen, helt avgörande för att nå bästa resultat för de olika transportslagens samverkan. Den andra frågan berör det 30-åriga avtalet. Staten har för länge sedan sagt ja till ett 30-årigt avtal.
Det är två avtalsparter. Det är upp till den andra demokratiskt valda parten att fatta sitt beslut. Det har Stockholms fullmäktige gjort, och det gör de på egna mandat och egna meriter. Det tänker jag inte lägga mig i. Den kritik som både Sylvia Lindgren och Börje Vestlund riktar mot arbetet i Stockholms fullmäktige och i Stadshuset må riktas dit.
Staten har naturligtvis sina egna intressen att bevaka i ett avtal. Den andra parten har sitt ansvar att utifrån sina premisser och sina intressen bevaka ett avtal. Det vore knepigt om jag som statens företrädare skulle lägga mig i hur kommunfullmäktige i Stockholms stad tänker eller agerar.
Det tycker jag hör hemma på den demokratiskt valda arenan Stockholms fullmäktige.
Åsa Torstensson (C):
Sylvia Lindgren tog sin kraft från det som hände för 30 år sedan och hänvisade 30 år framåt och beskriver sveket mot stockholmarna och Bromma. Sylvia Lindgren är antagligen svaret skyldig.
Hon beskriver en situation för Bromma där man som majoritetsbildare i Stockholms stad inte har engagerat sig, hittat lösningar och lagt ned Bromma. Det är uppenbarligen vad Börje Vestlund och Sylvia Lindgren vill göra. De vill lägga ned Bromma. De har haft sina redskap att göra det.
Brommaavtalet är beslutat av regeringen. Stockholms stadsfullmäktige har godkänt sin del av avtalet.
Det är två självständiga parter som utifrån självständiga positioner och intressen i var sitt avtal har ansvar för att se till att man är tillfreds med det man skriver under i avtalet. Så har skett.
Det finns ett intresse från Luftfartsverket av långa avtal för att kunna vidta miljöinsatser och göra investeringar som kostar pengar. Där är långa avtal en viktig parameter. Det är en av grundinställningarna som Luftfartsverket har haft.
Översynen av avtalet som sådant har skett på initiativ av den andra parten, Stockholms stad. I det sammanhanget är det återigen två parter som har att ta ansvar för var sin del i en förhandling.
Åsa Torstensson (C):
Naturligtvis är Bromma flygplats placering i sig mycket speciell. Det är en av orsakerna till det långa perspektivet när Sylvia Lindgren hänvisar till den diskussion som har förts om Bromma. Precis som interpellanten säger menar jag att Brommas situation inte är någon nyligen uppkommen situation.
Men det har samband med annan flygplatsinfrastruktur när vi tittar på Brommas vara eller icke vara. Om kollektivtrafik i anslutning till Skavsta redan hade varit utbyggd eller prioriterad hade Brommas situation varit en helt annan. Så är det inte. Det har inte prioriterats så.
Därför finns det avtal som Stockholms stad har initierat att lyfta upp. Det har man gjort av den anledningen att det är lokalt och regionalt intressant att ha kvar Bromma. Annars hade man inte tagit det initiativet.
Från statens sida är det återigen ett ansvar utifrån Luftfartsverkets roll och intresse att se vad som är intressant i ett avtal för att kunna vidta till exempel miljöåtgärder och andra insatser. Från statens sida har vi möjlighet att upphäva avtalet när staten finner andra lösningar.
Börje Vestlund hänvisar till att Brommadiskussionen är regional. Vi får ändå inte missa diskussionen om att våra flygplatser är ett mycket nationellt intresse. Jag möter vikten av att Bromma flygplats fungerar även hos socialdemokrater på Gotland, till exempel.
Åsa Torstensson (C):
Börje Vestlund har frågat mig vilka åtgärder jag vill vidta för att lösa problemet med posthämtningen i Årböle och på andra orter där man har mycket långt till brevlådan. Inledningsvis vill jag glädja Börje Vestlund med att frågan om postutdelningen i Årböle är för tillfället löst och några nya klagomål har, såvitt jag känner till, inte framförts.
Regeringen anser det vara självklart att vi ska ha en god postservice i hela landet och att den ska vara tillgänglig för alla. Utanför tätort sker utdelning till ca 750 000 postmottagare via lantbrevbärare, och så mycket som 97 procent av dessa har mindre än 500 meter till postlådan. Med hänsyn till befolkningstäthet med mera i de aktuella områdena får tillgängligheten anses vara god.
Jag kan även nämna att Post- och telestyrelsen under 2007 tog initiativ som ledde till att Posten förbättrade sina rutiner vid beslut om förändringar i postutdelningen. Ett centralt placerat, internt råd inrättades som numera bistår bolagets lokala organisation vid beslut som rör postutdelning.
Jag välkomnar det här initiativet som säkert kommer att bidra till att "mjuka värden" och den sociala dimensionen beaktas när Posten fortsättningsvis fattar beslut som rör postutdelning. Vidare finns numera möjlighet för postmottagare som är missnöjda med Postens ställningstagande på lokal nivå att vända sig till det interna rådet och få sin sak prövad på central nivå. Det ser jag som en betydelsefull förbättring.
Jag har i dagsläget inte för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder när det gäller postlådornas placering.
Åsa Torstensson (C):
Börje Vestlund och jag har som sagt var debatterat Årböle specifikt vid ett flertal tillfällen tidigare.
Inte desto mindre vill jag påstå att man blivit nöjd med det arbete som nu har inletts och resultatet så här långt, det vill säga återställandet av brevlådorna så tidigt som i oktober.
Detta bygger precis på de principer som jag tror är de bästa för att skapa en utveckling och en gemensam syn på vilken service som man i olika byar i olika delar av landet har behov av. Det handlar om den lokala dialogen.
Jag vet att Börje Vestlund och jag av ideologiska skäl har helt skilda synsätt, men jag har en mycket stark tilltro till att lokal utveckling sker med hjälp av en mycket, mycket tydlig dialog och en gemensam syn på var problemen ligger.
Statligt reglerade system med x meter eller x kilometer skapar inte de flexibla regelsystem som man just från ett lokalt perspektiv i andra sammanhang efterfrågar. Jag vet ju det, eftersom jag har jobbat med den här typen av landsbygdsutveckling.
Jag vet att statliga regelsystem är alltför trubbiga för att man ska kunna hitta de flexibla system som behövs när vi pratar om lokal service, samverkan mellan olika myndigheter och privat och offentlig verksamhet. Jag har alltså en mycket stark tilltro till detta. Sedan kan man säga att det "bara" är ett internt råd.
Det är inte så bara om man hittar ett system som tidigare inte fanns vad gäller överklagande internt, där man just skapar en kontakt för den enskilde som är missnöjd. Det är klart att det är en förstärkning och en förbättring.
Inte desto mindre tror jag att det är oerhört viktigt att som Solveig Zander vara på plats och vara aktiv i dialogen och därmed i den lokala utvecklingen. Det är oerhört viktigt.
När det gäller den svenska och den danska posten ska vi ha med oss bakgrunden att en grund för de positiva reaktionerna från Posten som sådan är att man själv har upplevt en pressad konkurrenssituation och har efterfrågat bättre muskler.
Statens roll som reglerare är mycket tydligt skild från ägarrollen. Det gör att en lagstiftning som ligger till grund för att alla har rätt till postutdelning fem dagar i veckan med övernattbefordran är den lagstiftning som Post- och telestyrelsen följer. Det är som sagt var ett regelsystem som är skilt från ägarrollen. Den lagstiftningen är det som styr.
Åsa Torstensson (C):
Börje Vestlund är den första som kallar mig romantiker. Det är inte så många som tidigare har lagt det epitetet på mig. Jag påstår att den inriktning Börje Vestlund här beskriver rent teoretiskt om landsbygdens behov av bra service lever jag själv mitt uppe i. Vi må ha skilda verkligheter i vårt vardagliga liv.
Landsbygden befinner sig i en situation där man måste hitta smarta lösningar för att få fortsatt bra service. Olika delar av landsbygden befinner sig i olika situationer.
Eva-Lena Jansson nämnde till exempel om det finns en bensinmack och det därmed finns en samlad service på ett ställe.
Det är därför jag hänvisar till att detaljreglering av exakt placering av en postlåda inte innebär den flexibilitet som förenklar livet för någon på landsbygden.
Det går väl att inledningsvis känna trygghet i att min postlåda får vara högst 1 000 meter bort. Med den typen av detaljreglering måste Posten också tänka smart. Nya sträckdragningar gjorda med hänvisning till lagstiftningen kan innebära att andra människor får det sämre.
Det går inte att säga att det handlar om 600 personer utan det handlar om hela systemet att leverera bra postservice på landsbygden. Det är därför jag är emot en detaljreglering.
Det interna rådet har fått sig ålagt olika uppgifter. Rådets uppgift är att tolka in andra mjuka värden vid bedömningen av postlådornas placering.
Det gäller även vad Solveig Zander beskrev, nämligen tvistefrågor för postlådeplacering inom tätort. När den lokala organisationen känner osäkerhet kan frågorna remitteras till rådet för prövning och beslut. Detta är viktigt när vi pratar om dialog.
Jag vill påstå att det innan det här fick ett omtag snarare var brist på dialog i just Årbölesituationen. En dialog och det arbetssättet bygger man inte upp så snabbt som över en natt om det inte har pågått tidigare, utan det är ett arbetssätt som myndigheterna måste genomsyras av.
Jag är i allra högsta grad mycket tydlig i det. Myndigheter har ett ansvar att ständigt se över sin verksamhet och ständigt ha fokus på att vara just de som levererar bra service till sina invånare. Då är dialog och det arbetssättet prioriterat. Jag tror att vi måste hitta nya metoder för att skapa förutsättningar för landsbygdsutveckling.
Åsa Torstensson (C):
Jag tycker att Börje Vestlund ska vara glad i dag, även om jag inledningsvis sade att det för tillfället är en lösning.
I debattartiklar och artiklar som lokala företrädare i Årböle har varit med i har man uttryckt att man så här långt är nöjd även om Årbölefrågan i sig inte är löst, eftersom det finns en anmälan till Europeiska kommissionen från Årböleborna vad gäller Sveriges tillämpning av postdirektivet. Diskussionen om frågan kommer alltså att fortsätta.
Europeiska kommissionen har inte tagit ställning till ärendet. Vad gäller frågan om lagstiftningen och samhällsomfattande uppdrag har jag redan svarat på den. Det var ju precis en av de frågor som Solveig Zander svarade på. Vi har en lagstiftning där samhällsuppdraget är särskilt från ägarrollen.
Om Eva-Lena Jansson inte var uppmärksam kan jag säga att jag redan har svarat på den frågan. Det finns inget samhällsuppdrag vad gäller bensinstationer, så det kanske vi inte behöver blanda in här.
Inte desto mindre är situationen och förändringen av den allmänna servicen på landsbygden en av anledningarna till att Maud Olofsson har tagit initiativ för att se hur vi kan skapa bra samverkansformer för att ha en bra service i alla delar av landet. Det interna rådet är precis det jag säger.
Det är ett internt råd som Posten har inrättat för att skapa en bättre dialog, bättre service och bättre närhet till de olika intressenterna runt omkring i landet. De har just till uppgift att stärka dialogen, stärka servicen och hitta lokala flexibla lösningar på ett mycket bra sätt.