KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo pratar om många saker. Jag skulle egentligen bara säga en sak: Omprövning är bra. Det är bra att fundera över om man är relevant i samhällsdebatten, om man svarar på rätt typ av politiska frågor och om man löser de problem som väljarna uppfattar. Det var ju Socialdemokraternas stora problem i den förra valrörelsen. Väljarna uppfattade inte att ni hade några lösningar på deras problem. Därför välkomnar jag arbetet i Luciano Astudillos arbetsgrupp.
Det ska bli väldigt spännande att se vilken typ av politik ni kommer med. När det gäller OECD var jag där förra tisdagen och diskuterade bland annat den här typen av frågor. Det man kan konstatera är att vi, även efter våra förändringar, har en av världens mest generösa arbetslöshetsförsäkringar. Jag vill återigen påminna om att arbetslöshetsförsäkringen i Norge är 57 procent från första dagen. Det är ett exempel.
När det gäller den specifika interpellationen, för att komma tillbaka till interpellanternas diskussion, konstaterar jag att vi går tillbaka till de regler som gällde 2001. Det kan man naturligtvis ha synpunkter på. Man tycker kanske att reglerna var dåliga redan 2001, och det har jag all respekt för. Men jag menar trots allt att detta var en regel som gjorde det tuffare och svårare för arbetslösa att komma tillbaka på arbetsmarknaden.
Man blev inte prioriterad på arbetsförmedlingen på det sätt man borde ha blivit, och det innebar att man fick vänta tills man varit arbetslös i 100 dagar innan man fick en tydlighet i vad som gällde. Problemet är att ju längre arbetslösheten varar desto svårare är det att komma tillbaka. Det vet vi alla. Nu är det tydligt. Man ska anvisas ett arbete så fort det någonsin går, och regeln är naturligtvis i grunden att man också ska vara beredd att ta ett arbete så fort det någonsin går.
Men det skydd som finns i den elfte paragrafen som jag läste upp alldeles nyss är tydligt - man kan i det enskilda fallet göra bedömningar för att ta hänsyn till familjeomständigheter och annat. Jag kan ge Sven-Erik Österberg en poäng i att det inte var tänkt att fungera så som fallet har beskrivits i medierna. Tanken är ju just att man ska ta hänsyn till familjeomständigheter av den här typen.
Det säger jag utan att känna till fler detaljer än vad som har stått i tidningen om det enskilda fallet. Det finns tillräckligt skydd för den enskilde i AF:s instruktioner till a-kassorna när det gäller just utbetalningen av ersättningar. Humanisera arbetsmarknadspolitiken, säger Luciano Astudillo avslutningsvis. Jag vet inte om det var så humant att ställa en femtedel av den vuxna befolkningen utanför.
Var det så humant att ställa 100 000 ungdomar på perrongen när tåget gick? Alla ska med, hette det. Men det gällde definitivt inte de arbetslösa, de i utanförskap och ungdomarna.
Sven Otto Littorin (M):
Eva-Lena Jansson har ställt följande frågor till mig. 1. På vilket sätt jag avser att bibehålla kompetensen kring arbetsmiljöfrågor på statlig nivå. 2. Om jag har för avsikt att verka för en avveckling av hela myndigheten Arbetsmiljöverket under denna mandatperiod. Arbetsmiljöverket fick i regleringsbrevet för 2007 ett uppdrag att stegvis anpassa verksamheten till det minskade anslaget för åren 2007-2009.
Min uppfattning är att verket kommer att finna former för att anpassa verksamheten och fortsatt bedriva en effektiv tillsyn och behålla den kompetens som erfordras. Uppgifter i november 2007 om att verket tvingas göra ytterligare uppsägningar föranleds inte av några nya åtgärder från regeringens sida. Uppsägningarna görs inom ramen för den anpassning av verksamheten som pågår. I syfte att skapa bättre möjligheter för myndighetens ledning att hantera situationen har regeringen lämnat besked om att en tillfälligt utökad anslagskredit kommer att ges.
Sven Otto Littorin (M):
Varför man från förbunden har utbildat färre i arbetsmiljöutbildningarna är en fråga som Sylvia Lindgren nog borde ställa till förbunden och inte till mig. Partsmedlen är ju oförändrade. Hur det har gått till vet inte jag. Till Eva-Lena Jansson kan jag säga att den andra omgången av uppsägningar inte är ett resultat av några nya besparingar eller någon ny politik.
Det är konsekvensanalyser som man har gjort på Arbetsmiljöverket med en ny generaldirektör. Anslaget är, som vi har sagt i åtminstone fem eller sju interpellationsdebatter i det här ärendet, på samma nivå som vid sekelskiftet. Därefter höjdes anslaget kraftigt under de därpå följande åren. Om man vill läsa statistik kan man studera att det inte finns någon uppenbar koppling mellan Arbetsmiljöverkets anslagsnivå och de arbetsmiljörelaterade skadorna vid olyckor.
Hillevi Larsson pratar om inspektörer och om att det finns en rekommendation från ILO. Som jag har sagt i åtminstone tre interpellationsdebatter är det inte en rekommendation utan en styrelsenotering. Man ska också komma ihåg att man inte räknar med partssamverkan och skyddsombudsverksamheten när man gör detta underlag. Det är en specifik svensk lösning på detta problem. Om man skulle räkna med det ser bilden helt annorlunda ut.
Därför går det inte att göra jämförelsen på de sätt som Hillevi Larsson gör.
Sven Otto Littorin (M):
Sylvia Lindgren sade i sitt förra inlägg att Socialdemokraterna har en annan syn på arbetslivet, och nu kryddar Sylvia Lindgren till det med människosyn. Det stämmer säkert. Det är nämligen så att Socialdemokraterna lämnade efter sig detta femtedelssamhälle, där var femte svensk i arbetsför ålder står utanför. Det tycker jag visar vilken konstig människosyn som Sylvia Lindgren representerar. Det är uppenbarligen inte arbetslinjen som är poängen även om fagert tal låter sig höras.
Jag vill påminna Sylvia Lindgren om att man inte har dragit ned partsmedlen, utan det är Arbetsmiljöverkets anslag som vi talar om, och det är två helt skilda saker. Sedan talade Eva-Lena Jansson om vad som har hänt här. Jag vill förtydliga lite grann. Det finns ingen rak koppling, som jag sade i mitt förra inlägg, mellan Arbetsmiljöverkets anslag och antalet arbetsmarknadsrelaterade skador och olyckor.
Det är inte så att den procentuella ökningen av anslagen, den kraftfulla som vi såg i början av detta sekel, motsvarades av en motsvarande nedgång i antalet arbetsplatsrelaterade olyckor och skador. Så är det sagt. Jag tror att vi måste arbeta bredare. Det handlar inte bara om Arbetsmiljöverkets anslag, utan det handlar om något bredare. Grunden är naturligtvis Arbetsmiljöverkets inspektionsverksamhet. Men vi behöver mer.
Det är också därför som vi har startat arbetet med en ny tankeram för arbetsmiljöfrågorna som ska mynna ut i en ny nationell arbetsmiljöstrategi. Det är möjligen svar på den sistnämna frågan, om vi menar allvar med arbetsmiljöfrågorna. Den här frågan har varit sorgligt undanträngd i den allmänna debatten under alla de år som Socialdemokraterna hade ansvar för arbetsmiljöpolitiken. Då hände i princip ingenting mer än att det blev mer pengar. Men det blev inte bättre för det.
Sven Otto Littorin (M):
Om det fanns en bra koppling mellan Arbetsmiljöverkets anslag och antalet arbetsplatsrelaterade olyckor skulle vi kunna nå noll om vi bara tillsköt tillräckligt mycket medel. Är det detta som Socialdemokraterna föreslår? Det är det naturligtvis inte. Jag vill påpeka att detta är ett bredare frågespektrum. Vi tog i en debatt alldeles nyss upp hamburgerkedjorna och de otillständiga arbetsvillkor som råder där. Det var inte Arbetsmiljöverkets inspektörer som upptäckte det. Det var inte heller facket eller skyddsombuden som upptäckte det, trots att det fanns kollektivavtal på huvudarbetsplatsen.
Det var medierna som upptäckte det. Det tycker jag ganska väl illustrerar att det inte räcker. Det är jätteviktigt med Arbetsmiljöverkets inspektörer. Det är jätteviktigt med det regelverk som finns runt omkring. Men det räcker inte, och det räcker inte att tro att man kan lösa problemet genom att ge Arbetsmiljöverket mer resurser. Det räcker inte. Vi måste göra mer, och där står Socialdemokraterna handfallna.
Sven Otto Littorin (M):
Mot bakgrund av Hillevi Larssons argumentation är det otroligt glädjande att kunna säga att deltidsarbetslösheten nu mycket kraftigt sjunker. I Svenska Dagbladet den 27 november säger Boel Callermo på SKL att deltidsarbetslösheten i kommunerna nu minskar mer än i någon annan sektor.
Lars-Åke Almqvist, förste vice ordförande i Kommunal, medger att regeringens åtgärder spelar in: Kommunerna kan inte längre räkna med att alla med ofrivillig deltid kan fylla upp med a-kassa. Poängen med de här förändringarna - man har ju kunnat deltidsstämpla i upp till 18 år; så har tidigare varit fallet, och detta är helt orimligt - är först och främst att detta inte är förenligt med att ha arbetslöshetsförsäkringen som en omställningsförsäkring.
Och vad värre är: Detta har inneburit att arbetsgivarna har kunnat vältra över kostnaderna för sin oförmåga att lösa organisationen av arbetet på a-kassorna och skattebetalarna. De som hamnat i kläm är just de som Hillevi Larsson säger sig värna - de ofrivilligt deltidsarbetslösa kvinnorna, oftast i låglöneyrken. Det finns bra kommunala arbetsgivare. Nynäshamn är ett exempel på en socialdemokratiskt styrd kommun där man erbjuder alla sina medarbetare heltid.
Linköping, en alliansstyrd kommun, gör samma sak. Förra veckan hade vi exakt samma debatt i samband med att budgeten presenterades. Då citerade jag LO-Tidningen. Det gör jag gärna igen: "Men just de nya hårdare reglerna för a-kassa fick Bengt Frostmo, socialdemokrat och ordförande i kyrkorådet, att se över kyrkogårdsjobben." Det handlar om Marianne som varit säsongsanställd i 19 år och om Ulla-Britt som varit säsongsarbetare i 35 år.
Hur kommer det sig att ett socialdemokratiskt styrt kyrkoråd i Ystad inte har kunnat erbjuda heltidsjobb förrän nu? Med all respekt, men det återstår för Hillevi Larsson att försöka svara på det. Man konstaterar också: Säsongsanställningar är ett avslutat kapitel på Ystads kyrkogård. Jag nämner detta som ett litet exempel. Rubriken är "Nya a-kasseregler gav åretruntjobb". Det här är ett typiskt exempel på att det här fungerar.
Det är därför som vi också ser deltidsarbetslösheten sjunka. Det går inte nu för arbetsgivarna att vältra över kostnaderna för sin oförmåga att hantera organisationen av arbetet på skattebetalarna och a-kassorna samtidigt som de lågavlönade kvinnorna får sitta i kläm.
Sven Otto Littorin (M):
Det finns inget krav, Eva-Lena Jansson, för privata företag att anställa över huvud taget. Det finns inget lagstadgat krav på att de ska anställa. Det gör de naturligtvis när företagen växer och det går bra i ekonomin, och de vill producera mer och sälja mer. Det är det enkla korta svaret. Det är frivilliga beslut att anställa i det här landet. Vi har inte planekonomi. Hillevi Larsson pratar om arbetsgivarnas goda vilja.
Den tidigare ordningen var att arbetsgivare kunde skyffla över ansvaret på andra, på a-kassorna och på skattebetalarna och därmed inte behöva ta något som helst ansvar. Men nu måste de ta det ansvaret. Då finns det naturligtvis ett alternativ som Hillevi Larsson och jag har diskuterat flera gånger förut, och det är lagstadgad rätt till heltid. Det skulle vara ett krav att anställa på heltid. Det vill inte ens LO ha längre.
Varken LO, TCO eller Saco, Ams eller 18 av de 24 remissinstanser som beredde ärendet vill ha det, av just det skälet att de tyckte att det inte blir någon rätt till heltid, utan det blir en rätt till nolltid. Man kan inte ställa krav på arbetsgivare att anställa över huvud taget. Är det den ordningen vi ska ha, att det inte ska bli några jobb alls? Ja, det ligger i och för sig i linje med socialdemokratisk jobbpolitik sedan tidigare. Om man gör som man har gjort så kommer det att gå som det har gått.
När vi tog över efter er var Sverige bland dem som hade högsta deltidsarbetslöshet i hela EU. Det var det ni lämnade efter. Kan ni vara nöjda med det? Inte ens jag tror att ni är nöjda med det. Vad ska ni göra åt det i dag? Ja, ni ska lagstifta om rätt till nolltid. Med all respekt, men nu får ni ge er.
Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta så att den moderata arbetsmarknadspolitiken, till exempel med avseende på nystartsjobben, blir mindre diskriminerande med avseende på kön. Frågan är ställd mot bakgrund av att två tredjedelar av nystartsjobben går till män och att bara var fjärde nystartsjobbare är kvinna bland personer mellan 18 och 24 år. Nystartsjobben har varit mycket framgångsrika i att hjälpa långtidsarbetslösa tillbaka i arbete. Men det är korrekt att de flesta nystartsjobb hittills har gått till män. En förklaring till detta är att det finns fler långtidsarbetslösa män än kvinnor.
En annan förklaring är att nystartsjobben bara funnits hos arbetsgivare där fler män än kvinnor arbetar; privata arbetsgivare och offentliga arbetsgivare som bedriver affärsverksamhet . Under 2008 kommer därför offentliga arbetsgivare som anställer sjuksköterskor, lärare eller kommunpersonal att få tillgång till nystartsjobb. Det bör sannolikt leda till att fler kvinnor får sådana jobb. Nästa år kommer det också att finnas möjlighet för deltidsarbetslösa och timanställda att få nystartsjobb. Även detta bör leda till att fler kvinnor får jobb eftersom de är överrepresenterade i dessa grupper.
Luciano Astudillo hävdar i interpellationen att nystartsjobben bara är ett av flera uttryck för att regeringen saknar jämställdhetsfokus i jobb- och arbetsmarknadspolitiken. Utgångspunkten för regeringens politik är att stärka arbetslinjen. Fler människor - både kvinnor och män - måste komma in på arbetsmarknaden, och fler måste få möjlighet att arbeta i den omfattning de önskar. Flertalet av dem som i dag står utanför arbetsmarknaden är kvinnor, och det är också kvinnor som i större utsträckning än män är deltidsarbetslösa och timanställda.
Kvinnor dominerar således i grupper som regeringens politik avser att stödja. De reformer som regeringen har genomfört eller aviserat inom arbetsmarknadspolitiken är också, menar jag, en politik för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. Bakom det ligger en övertygelse om att såväl kvinnor som män gynnas av att fler människor kommer i arbete, av ekonomisk självständighet och av att det blir lönsamt att gå från deltid till heltid.
Avslutningsvis vill jag säga att de stora utmaningarna i arbetet för att skapa en jämställd arbetsmarknad och jämställda ekonomiska villkor för både kvinnor och män ligger långt ifrån enbart inom arbetsmarknadspolitiken. Det krävs parallella insatser inom andra politikområden. Min bestämda uppfattning är att den samlade politik som regeringen nu driver, kommer att ge resultat i form av en ökad jämställdhet på arbetsmarknaden mellan kvinnor och män.
Sven Otto Littorin (M):
De nya jobb som tillkommit sedan valet är i huvudsak heltidsanställningar, fasta anställningar, och de är jämnt fördelade mellan män och kvinnor. Jag tycker att det visar på en väldigt positiv effekt av regeringens ekonomiska politik. När det gäller nystartsjobben, som var frågan i interpellationen, konstaterar jag återigen att under 2008 kommer offentliga arbetsgivare att omfattas av nystartsjobben. Det bör leda till att fler kvinnor får den typen av jobb därför att i offentlig sektor är fler kvinnor anställda och fler kvinnor arbetslösa.
Dessutom kommer, som jag sade, deltidsarbetslösa och timanställda att ha möjlighet att få nystartsjobb från 2008. Det bör också leda till att vi får en jämnare fördelning av nystartsjobben. Det var det som interpellationen handlade om, fru talman.
Sven Otto Littorin (M):
Nu hettar det till i sista rundan! När det gäller regeringens prioritering: I valet mellan att ge mer pengar till myndigheter eller rejäla resurser för att göra det mer lönsamt att arbeta och billigare att anställa har denna regering gjort en tydlig prioritering till skillnad från den förra. När det gäller det sista som Ulf Holm nämnde, nämligen förtidspensionärer, personer med rehabiliteringsbehov och långtidssjukskrivna är det riktigt att det har hänt för lite.
Det var också därför som åtgärderna i höstens budgetproposition handlade om att förstärka incitamenten för förtidspensionärer att komma tillbaka, sänka trösklarna och göra det billigare, enklare och mindre riskabelt för den enskilde förtidspensionären, i detta fall, att pröva sin arbetsförmåga. 60 procent av de 553 000 förtidspensionärerna säger att de har någon typ av arbetsförmåga kvar.
Jag skulle naturligtvis vilja ha en politik som både bromsar inflödet av nya förtidspensionärer och gör det möjligt att stanna kvar och som gör det möjligt för dem som har förtidspension att lättare pröva sin arbetsförmåga utan att ta en sådan individuell och personlig risk. Det kan vi säkert åstadkomma till i någon annan diskussion. Jag ska givetvis inte diskutera detta utan att Ulf Holm får möjlighet att komma med inlägg. Men vi får säkert möjlighet att diskutera detta vid senare tillfälle. Jag ser fram emot den diskussionen.
Sven Otto Littorin (M):
Tydligen var det för många ord för Maria Ernkrans. Den här debatten hade vi förra veckan. Och, ja, det känns väldigt bra att vi inte förlänger perioderna i arbetslöshet, för det är det som 100-dagarsregeln har lett till. Det är precis därför som både Ams och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen har sagt att de vill att man ska ta bort den här regeln.
Det finns regler för skäliga hänsyn - det var det jag sade i mitt interpellationssvar för bara några minuter sedan - som ska tas till sökandes förutsättningar för arbete och andra personliga förhållanden. Samma regler som gällde tidigare gäller i dag från dag 101. Jag kan naturligtvis inte kommentera det enskilda fallet, och det vet Matilda Ernkrans mycket väl. Jag konstaterar bara att det regelverk som ska ta hänsyn just till de omständigheter som Matilda Ernkrans anför finns på plats och att den avvägningen måste göras.
Och vi har Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen som har att övervaka att så sker.
Sven Otto Littorin (M):
Lena Olsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att Krami- och MOA-verksamheterna ska kunna upprätthållas med oförminskade resurser. Hon hänvisar till att det nätverk som skapats mellan kommunerna där verksamheten finns är oroade för att minskade anslag till länsarbetsnämnderna ska hota verksamhetens existens och att nämndernas framtida deltagande i projekten är oklart. Arbetsmarknadspolitiken har nu ett tydligt fokus på matchning och på att alla ska få jobb men även på insatser för dem som står allra längst från arbetsmarknaden.
Genomgripande förändringar har gjorts, samtidigt som viktiga uppgifter återstår. Förutom reformer som ökar de ekonomiska marginalerna för dem som arbetar krävs därför även att vi gör vårt yttersta för att personer som befinner sig långt från arbetsmarknaden ska kunna återgå till arbetslivet. Detta gäller i synnerhet nyanlända invandrare, långvarigt sjuka och de som uppbär sjuk- eller aktivitetsersättning samt personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga.
När det gäller insatser för att stödja Kriminalvårdens klienter att återinträda på arbetsmarknaden så samarbetar Arbetsmarknadsstyrelsen -Ams - och Kriminalvården kring detta. Målsättningen är att ge intagna i häkte och anstalt liksom dömda till frivård samma service som övriga arbetssökande. Arbetsförmedlingens tjänster ska kunna användas av dem på samma sätt som övriga medborgare i allmänhet kan. Regeringen anser att det är av stor vikt med fortsatt samverkan mellan Kriminalvården och den nya myndigheten Arbetsförmedlingen.
Jag är övertygad om att fortsatt sådan samverkan även i fortsättningen kommer att underlätta för Kriminalvårdens klienter att bryta sitt utanförskap på arbetsmarknaden.
Sven Otto Littorin (M):
Jag kan bara säga att jag helt håller med Lena Olsson. Det ska man kanske inte vara så förvånad över. Det jag har sett av Krami- och MOA-verksamheterna har jag en mycket positiv uppfattning om. Jag tycker att det är bra verksamheter.
Det är självklart så att ska vi se till, om jag har förstått justitieministern rätt och det som sägs i den allmänna debatten, att få personer med kriminellt förflutet att på olika vis komma tillbaka i samhället är ett arbete naturligtvis en väldigt god början. Det är därför som vi har inlett ett samarbete för att se över vad vi kan göra för att underlätta övergången. Krami och MOA är en sådan del.
Det kan finnas annat vi kan göra för att underlätta för återkomst i arbete så snabbt som möjligt. Det arbetet har vi inlett. Jag kan också konstatera att de pengar som är avsatta egentligen inte är särskilt mycket pengar. Så det finns nog anledning att hysa förhoppningar, även om jag kanske inte just i dag kan vara väldigt konkret. Frågan är definitivt på bordet.
Vi jobbar intensivt tillsammans för att se till att kunna identifiera vilka typer av åtgärder som vi kan vidta för att underlätta återkomst i arbetslivet för den som har ett kriminellt förflutet. Jag håller med om att sådana åtgärder måste starta ganska tidigt under den period en person faktiskt sitter inne för att det ska kunna leda till ett gott resultat. Däremot skulle jag nog kunna säga att min utgångspunkt har varit att inte en sten ska vara orörd.
Jag tror att man får titta på alla de möjligheter till insteg som vi kan finna, olika regelverk som styr och olika arbetsmarknadspolitiska insatser, vad det nu kan vara, för att se hur vi kan göra för att bättre underlätta för dem som har suttit inne att så snabbt som möjligt komma i arbete. Det måste vara bättre än att gå sysslolös och därmed riskera att återfalla i brottslig verksamhet.
Sven Otto Littorin (M):
Jag håller med Lena Olsson. Det är lätt att ge en eloge till den verksamheten. Jag tycker att det jag har sett har varit väldigt intressant. Jag tror att en del av den ovisshet som Lena Olsson tar upp baserar sig på omorganisationen av Arbetsmarknadsverket, där vi slår ihop länsarbetsnämnderna och Arbetsmarknadsstyrelsen till den nya myndigheten Arbetsförmedlingen.
Det här kan jag också lova Lena Olsson är en fråga som jag kommer att följa upp och som vi kommer att återkomma till på olika sätt och vis. I grunden tycker jag att Lena Olsson pekar på en väldigt bra frågeställning. Hur gör vi för att lättare få personer med kriminellt förflutet som sitter inne tillbaka till arbetsmarknaden? Där tror jag att vi kan vara helt överens i sak.
Krami och MOA är några delar av den här verksamheten som jag tycker är viktig att lyfta fram. Det kan finnas mer vi kan göra i övriga regelverk. Det är det som justitieministern och jag sitter ned och tittar igenom. Jag kan lova Lena Olsson att vi ska ha stora ögon och också rätt stora öron när vi pratar med olika personer som har erfarenheter och insikter i detta för att ta till oss så mycket som möjligt av det som finns.
Jag ber att få återkomma.
Sven Otto Littorin (M):
Jag ska inte gå in i den sista diskussionen. Målet måste naturligtvis vara att den som har suttit inne så snabbt som möjligt ska komma ut på arbetsmarknaden. Vi ska utgå från och titta på det som har fungerat bra. MOA och Krami är några sådana verksamheter. Vi ska se om det går att göra mer, om det finns något annat i regelverket som vi också kan göra. Det är det arbetet som Justitiedepartementet och vi på Arbetsmarknadsdepartementet nu har inlett.
Målsättningen är att vi ska komma tillbaka med någonting som faktiskt underlättar för att just det ska ske. Tack och god jul!