Lars Tysklind (L):
Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. Som mina allianskolleger tidigare i dag konstaterat här kan också jag konstatera att det är en ganska positiv situation som vi nu har att diskutera. Vi har ändå ett överskott av utsläppsrätter, något som vi utifrån en bra klimatpolitik i Sverige har lyckats uppnå. Det kan i sig aldrig vara ett problem. Debatten hittills här i dag har kanske, kan man tycka, innehållit en del överord.
I fråga om vem som ska ha kredit för det goda klimatarbetet får vi väl konstatera att både tidigare regering och den nuvarande regeringen ska ha kredit för de mål vi så här långt uppnått. Ändå måste vi arbeta vidare. Vi har väldigt ambitiösa mål här i Sverige. Naturligtvis krävs det väldigt mycket i framtiden när det gäller att uppnå dessa mål.
En av effekterna som här kan ses är att Sverige kommer att uppnå ett betydligt högre mål än målet utifrån Kyotoprotokollet och den bördefördelning inom EU som lades fast. Det kan kännas lite konstigt att vi fick +4 procent.
I Riksrevisionens rapport finns det en liten notering om att det i viss mån byggde på att man då beräknade att Sverige skulle avveckla sin kärnkraft, vilket inte gjorts på det sättet. Det är väl värt att notera att den svenska elproduktionen alltjämt är i princip helt fossilfri.
Det beror inte bara på kärnkraften, utan det har också att göra med vattenkraften och med utvecklingen av många förnybara energikällor. Hur som helst görs nämnda notering i Riksrevisionens rapport. Det kan ju kännas lite underligt med Sveriges plussiffra när det gäller utsläppsrätter. Vi har diskuterat siffran i sammanhanget - 10, 11,9 eller något sådant.
Men det kommer väl en avräkning i framtiden att få utvisa. Den avräkningen beräknas inte komma förrän egentligen 2014. Herr talman! Det är alltså inte överskottet i sig som är problemet, utan det gäller naturligtvis hur vi hanterar detta.
Om vi utgår från Riksrevisionens granskning och styrelsens redogörelse utifrån den granskningen, som väl egentligen är grunden för dagens debatt, har det konstaterats att det har varit en bristfällig redovisning av utsläppsrätternas omfattning. Att frågan ej har underställts riksdagen pekar man också på liksom på att det inte finns någon avsiktsförklaring om vad man ska göra med utsläppsrätterna.
Vidare tar man upp en fråga som jag upplever som väldigt viktig, nämligen frågan om information till allmänheten. Allmänheten är naturligtvis en viktig aktör i sammanhanget. I debatten här har det pekats på att det måste gå att få feedback på enskilda människors insatser. Informationen till allmänheten är alltså en punkt som jag menar särskilt ska noteras.
Riksrevisionen och dess styrelse kommer fram till att det vore lämpligt att i årsredovisningen för staten redovisa även sådana här uppgifter. Som tidigare nämnts här kan vi med viss tillfredsställelse se att regeringen har sagt att man avser att göra det i den årsredovisning som kommer om bara ett par dagar. Vi får hoppas att den redovisningen är fullödig. Det går säkert att utveckla den senare.
Men det är bra om det kommer någon typ av redovisning, något som de facto inte funnits vare sig under socialdemokratiska regeringar eller under andra regeringar. Det är alltså ett stort steg framåt. Utgångspunkten är då naturligtvis den kritik som förekommit. I fråga om betänkandet kan vi konstatera att miljö- och jordbruksutskottet och finansutskottet är helt överens om att man bör låta riksdagen ta ställning till frågan.
Vi konstaterar också att utsläppsrätterna är något som inte fanns när regelverket byggdes upp. Som Sofia Arkelsten här tidigare sagt är utsläppsrätterna en ingrediens som har tillkommit. Man kan ha lite olika bevekelsegrunder när det gäller vem som ska besluta vad. Enigt blir slutsatsen ändå att riksdagen ska ta ställning till hela frågan.
Viktigt i detta betänkande från miljö- och jordbruksutskottet är att vi berör finansiella frågor och naturligtvis också att vi får en utvärdering av klimatarbetet och av vad här fattade beslut leder till samt att vi får en tydlig bild av det. Speciellt roligt just nu är det att miljö- och jordbruksutskottet genom sin utvärderingsgrupp jobbar så mycket med utvärderingen.
Vi är nästan lite ledande i riksdagen med att vilja ha den här typen av utvärderingar. Herr talman! Slutsatsen blir det som Sofia Arkelsten och Claes Västerteg varit inne på: att det egentligen handlar om formerna, om hur beslut ska tas. Oppositionen frågar vad vi exakt ska göra.
I min värld finns över huvud taget inte tanken att vi får ett förslag från regeringen som på något sätt skulle äventyra de resultat som vi uppnått i klimatarbetet. Dock är det mycket viktigt att ha ett bra underlag, att vi först får rätt underlag och rätt redovisning.
Det är ändå den arbetsordningen som vi brukar ha i riksdagen. Det är inte så himla ofta som riksdagen gör ett tillkännagivande där vi säger att vi vill ha en redovisning och att frågan bör underställas riksdagen. Där är vi väldigt tydliga. Läser man reservationen finner man att vi är väldigt eniga om just den här biten. Det råder ingen tvekan om det.
Det som står i reservationen är i princip ordagrant det som står i utskottsmajoritetens text. Men jag tycker att det blir lite av en logisk kullerbytta när man i reservationen kräver att regeringen kommer med förslag om hur man tänker hantera frågan. I texten före den meningen har man redan exakt uttryckt sig om beslutet. Det har tydligen inte så stor betydelse hur regeringen redovisar och kommer med förslag.
Som många gånger nämnts här är det en trovärdighetsfråga att jobba med de rätta formerna att fatta beslut. I reservationen beskrivs detta som en stor symbolfråga. Men jag tycker att det är viktigt att frågan blir riktigt beredd och att det är regeringen som kommer med förslag utifrån det tillkännagivande som vi här i dag kommer att besluta om.