KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det är roligt att även Finn Bengtsson deltar i debatten. Det är alltid roligt när det är fler än endast interpellanten och statsrådet som diskuterar. Det här är en viktig fråga. Kulturarvet och vården av det är en av regeringens tydligaste prioriteringar på kulturområdet. Därför var jag mycket glad över att vi kunde göra satsningen tillsammans med Arbetsmarknadsdepartementet.
Jag vill inte på något sätt ta äran av kulturutskottet som varit enigt och lyft fram behovet av arbetsmarknadsinsatser på kulturområdet, men det finns faktiskt en förhistoria. Arbetsmarknadsminister Hillevi Engström och jag har nämligen tidigare talat om möjligheten att göra någonting gemensamt, inte minst efter de besök som vi gjort på Arbetsförmedlingen Kultur. Det skedde långt innan utskottet reagerade.
Icke desto mindre tycker jag att det är mycket bra att ett enigt utskott står bakom detta. Här finns en tydlig koppling till arbetslinjen. Det är viktigt att människor får känna att de kan hitta betydelsefulla och meningsfulla jobb. De jobb som behöver göras inom kulturarvet är efterfrågade, nödvändiga och riktiga jobb.
Det finns ett enormt behov av att bygga upp kunskap, inte minst har det blivit möjligt genom den digitalisering som nu sker. Access var ett tvåårigt projekt som infördes av den socialdemokratiska regeringen, vilket vi också stödde från moderat håll. Projektet har betytt mycket för museer, arkiv och bibliotek.
Den här regeringen förlängde satsningen med två år och 100 miljoner så att arbetet skulle kunna slutföras. Jag vill minnas att enligt de utvärderingar jag har sett har det skapats många permanenta jobb i sektorn efter det att Accessprojektet avslutades. Det finns absolut mycket gott att lära av samarbetet och skäl att följa det arbete som nu ska sätta i gång.
Ibland springer vi före vår tid. Budgeten presenterades i september - det är några månader sedan - och vi ska komma ihåg att budgeten fortfarande inte är antagen och klubbad i riksdagen. Frågan behandlas som om den är historia, och nu väntar man på nästa insats.
Jag har varit tydlig i mina kontakter med hela kulturarvssektorn redan från det att beskedet kom att man ville göra satsningen. Jag har sagt att de ska förbereda sig eftersom det här med största sannolikhet kommer att få riksdagens gillande. Från årsskiftet finns möjligheterna. Jag har också mött många positiva reaktioner från de olika intressenter som finns med.
Nu är det här en satsning som kan gälla många, inte bara de statliga, regionala och kommunala institutionerna som arbetar med vårt rika kulturarv. Det är också den stora ideella sektorn, och det är något helt nytt.
Hembygdsrörelsen är en viktig del i arbetet för det svenska kulturarvet med närmare en halv miljon medlemmar. Det finns runt 2 000 arbetslivsmuseer.
Hur många jobb det så småningom kommer att ge upphov till är naturligtvis svårt att beräkna exakt, men vår tro och bedömning efter de diskussioner vi har haft med Arbetsmarknadsdepartementet och Kulturdepartementet är att det kan vara möjligt att få i gång 1 200 jobb under 2012. Jag kommer att göra mitt yttersta för att det också blir så.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag ska vara snäll. Det börjar ändå närma sig jul. Jag tolkar trots allt Berit Högmans interpellation som en omtanke om kulturarvssektorn och de 4 400 jobb som förhoppningsvis kommer att skapas. Det är på något sätt lustigt att när Socialdemokraterna tar till orda och det handlar om pengar är det aldrig nog. Det ska alltid till mer pengar. Det här är en stor satsning.
Det handlar om 800 miljoner kronor för tre år till kulturarvssektorn. En sådan satsning har inte skådats tidigare. Det första Berit Högman säger är att det är för lite och att det behövs mer. I det här ryms ändå 270 miljoner direkt avsatta och öronmärkta för Riksantikvarieämbetet så att de kan anställa de handledare som Berit Högman frågar efter. De handledarna är också professionella.
Det är nya jobb även på det området - arkeologer, bibliotekarier, arkivarier, museimänniskor och andra som har en bred och djup kunskap om kulturarvet. Jag är glad över denna satsning. Berit Högman var inne på friserade siffror om långtidsarbetslösa. Nu blir jag inte riktigt klok på det. Det här är precis motsatsen.
Det här handlar om att lyfta människor ur arbetslöshet, människor som vill ha meningsfulla, riktiga jobb. Det här är riktiga jobb. Det här är meningsfulla jobb. Tidigare förtidspensionerades människor efter en bristande rehabilitering. Det här är precis motsatsen. Berit Högman borde vara jätteglad, precis som jag är. Det är positivt att det skapas jobb. Alla jobb behövs.
Inte minst behövs jobb inom den här sektorn.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Vi ska inte hänga upp oss så mycket på vem som sade vad. Men jag hörde absolut Berit Högman säga att detta var för lite och att det behövdes mer. Inte desto mindre är detta en viktig satsning. Det handlar om att hjälpa människor tillbaka in på arbetsmarknaden. Det är inte sagt att det är just inom kulturarvsområdet som dessa personer så småningom kommer att vilja arbeta.
Men detta är ett område där det verkligen behövs en kraftsamling, och den kan också passa mycket väl ihop med de möjligheter som Riksantikvarieämbetet nu får. I morgon kommer jag att göra ett besök i Uppsala tillsammans med arbetsmarknadsminister Hillevi Engström. Med på denna resa är också representanter för länsstyrelsen.
Vi kommer att besöka arkiv, bibliotek och museer för att tillsammans med representanter för Riksantikvarieämbetet diskutera de eventuella problem som kan uppstå, vad vi behöver vara vaksamma på och vilka möjligheter vi har för att verkligen se till att detta blir bra.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Sven-Erik Österberg har frågat mig om jag kände till ett krav som sägs ha funnits från Stiftelsen Fria Media innan propositionen 2007/08:4 Annonstid i radio och TV lämnades och i så fall vilken roll detta krav spelade i beredningen av propositionen. Jag känner inte till att något krav skulle ha framförts från den nämnda stiftelsen.
Förslagen i den aktuella propositionen bereddes på sedvanligt sätt. Ett underlag i form av en departementspromemoria utarbetades och remissbehandlades, varvid en bred krets av berörda intressenter fick möjlighet att framföra sina synpunkter. Det sammanvägda beredningsunderlaget utmynnade därefter i regeringens förslag. Motiven till förslagen framgår av propositionen.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Man får vara väldigt konspiratoriskt lagd, Sven-Erik Österberg, om man tycker sig kunna se att det finns möjlighet att köpa propositioner. Stiftelsen Fria Media är såvitt jag vet en intern moderat stiftelse. Jag har ingen kännedom om hur de arbetar.
Hur deras kopplingar ser ut till Moderaterna får Sven-Erik Österberg diskutera med Sofia Arkelsten som är Moderaternas partisekreterare. Det finns dock skäl att diskutera själva sakfrågan.
Orättvisan i de osjysta villkoren för annonsmängden var en fråga som fördes fram av många intressenter, inte bara möjligen Fria Media. Att detta också, enligt Sven-Erik Österberg, ska ha förts fram i tidningen Resumé visar att detta var en öppen fråga.
Det fanns många som ansåg att reglerna inte var sådana de borde vara. Alliansregeringen förordar en fri mediepolitik med god konkurrens och goda villkor för alla parter. Förslaget om annonsmängden handlade om precis detta.
I korthet är det också kopplat till ett tv-direktiv som har diskuterats i Europeiska unionens kulturministerråd under lång tid, också när jag var ny som kulturminister.
Fakta i frågan är att de tv-företag som sände från London, TV3 och Kanal 5, hade möjlighet att sända tolv minuter, vilket inte gällde för Sverigebaserade tv-företag, till exempel TV4. Detta ansågs orimligt. Vi tycker att det är självklart att alla ska ha samma villkor, och det var också bakgrunden till att vi lade fram propositionen.
Till fakta hör också att i den promemoria som togs fram och skickades ut på remiss föreslog departementet att det inte skulle vara någon gräns alls för radio. Det ansåg dock de kommersiella radiobolagen inte skulle fungera, för det skulle verka som en prispress på radioreklamen.
Därmed blev förslaget från departementet och sedan i propositionen att det skulle vara samma regler för kommersiell radio som för tv.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Transparens är väldigt viktigt. Det är därför Moderaterna och övriga partier i riksdagen diskuterar hur man ska redovisa partibidragen. Det borde vara en intressant och kanske känslig fråga för Sven-Erik Österberg med tanke på kopplingen till andra verksamheter. Det kan handla om lotterier som ger en hel del stöd till socialdemokratisk politik och kampanj.
Det kan handla om kopplingen till LO. Vi är många som minns debatten från 70- och 80-talet med rätt långtgående förslag om hur Socialdemokraterna på beställning från LO skulle ta makten över svenskt näringsliv. Det var en socialisering utan motstycke. Det blev gudskelov inte så. Om vi ska tala om konspiration finns det mycket att diskutera. Jag kan ärligt talat inte påminna mig någon artikel i Resumé.
Däremot vet jag att frågan hade lyfts upp från många håll, inte bara från en aktör som dessutom stod Moderaterna nära. Den mandatperiod då vi var i opposition och jag satt i kulturutskottet var frågorna om privatradions dåliga lönsamhet ett ständigt återkommande tema. Det berodde bland annat på de hårda villkor som Socialdemokraterna hade ställt upp och på höga koncessionsavgifter.
Det var svårt att få lönsamhet. Annonsmängden var en viktig fråga som de kommersiella radiobolagen själva lyfte fram. När det gällde tv diskuterades hur man skulle få rättvisande konkurrensneutrala villkor mellan de tv-bolag som verkar i Sverige och finansieras med reklam och dem som sänder från utlandet.
Det var självklart att vi skulle förbättra villkoren för till exempel TV4 som sänder från Sverige så att de fick samma villkor som TV3 och Kanal 5. Det är rimligt att man har samma villkor också för privatradion.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det får plåga Sven-Erik Österberg själv att han bär på dessa konspiratoriska teorier. Den här propositionen hade lagts fram i vilket fall som helst. Det här är rätt. Lagstiftningen var omodern, och det var många som ansåg det.
Alliansen tycker att det ska vara så neutrala och rättvisa villkor som möjligt för olika medieslag, oavsett om de är kommersiella eller tillhör föreningsradion eller public service. Jag tycker att den här lagstiftningen är bra. Vi lät promemorian gå ut på remiss och fick in synpunkter från många håll, bland annat från privatradion som ansåg att det inte var en god idé med obegränsad reklam.
Det kan vi ha förståelse för. Det var därför vi lade fram ett förslag som stämmer väl överens med radio och tv. Det här är för mig en sakligt motiverad debatt. Jag faller inte undan för påtryckningar. Det går inte att köpa propositioner. Vi arbetar inte så i alliansregeringen.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Tina Ehn har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för en förändrad bibliotekslag samt vilka övriga initiativ jag tänker ta för att främja bibliotekens utveckling i Sverige. Jag instämmer med Tina Ehn om att det finns behov av att se över bibliotekslagens utformning, särskilt mot bakgrund av de omvärldsförändringar som skett sedan lagens tillkomst. Som jag tidigare i år har framfört till riksdagen pågår ett sådant arbete i Regeringskansliet.
I arbetet ingår att hantera förslaget till en reviderad bibliotekslag som en extern utredare redovisade till regeringen våren 2010. Översynen kommer att resultera i en departementspromemoria som remitteras. Regeringen avser att därefter återkomma till riksdagen med förslag om en ny bibliotekslag.
Kulturutredningen konstaterade i sitt betänkande att folkbiblioteket har en stark ställning som den mest besökta offentliga institutionen men framhöll samtidigt att en bättre samordning mellan olika delar av biblioteksväsendet skulle främja tillgängligheten och kvaliteten i verksamheten.
Kungliga biblioteket har därför fått regeringens uppdrag att från och med den 1 augusti 2011 svara för en nationell överblick över biblioteksområdet och ska bland annat tillsammans med länsbiblioteken följa upp hur de planer för biblioteksverksamheterna som kommuner och landsting antar har utformats och hur de används.
Kulturrådets undersökning om skolbibliotek ( Kulturen i siffror 2009:1 ) visade att endast två tredjedelar av skolenheterna hade någon form av skolbibliotek. Kraven på tillgång till skolbibliotek för alla elever har därefter skärpts i den nya skollagen, som började tillämpas den 1 juli 2011.
En bestämmelse har införts som innebär att eleverna i grundskolan, grundsärskolan, specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska ha tillgång till skolbibliotek. Bestämmelsen gäller oavsett om skolan har offentlig eller enskild huvudman. Slutligen vill jag särskilt lyfta fram den litteraturutredning som regeringen tillsatte våren 2011.
Utredningen har i uppdrag att analysera litteraturens ställning i dag och att identifiera utvecklingstendenser som förväntas kunna påverka litteraturområdet framöver. Bland annat ska den analysera det allmänna biblioteksväsendets roll för att främja läsning och spridning av kvalitetslitteratur och pröva om utvecklingen motiverar förändringar i statens stöd till bibliotekssektorn, till exempel vad gäller medieförsörjning.
Litteraturutredningen ska redovisa sitt uppdrag senast den 1 september 2012.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Ja, det finns en tidsplan. Jag kommer in på den om en liten stund. Jag kan helt och hållet instämma med Tina Ehn om bibliotekens starka ställning. Det visar sig i Kulturrådets statistik, och det visade sig när Kulturutredningen reste landet runt. Det visar sig också nu när man runt om i Sverige tar fram regionala kulturplaner att biblioteken har en väldigt stark ställning.
Det finns förväntningar på längre öppettider på biblioteken och på att man arbetar med att nå nya grupper. Jag kan också till min glädje se att barns och ungas läsning är en prioriterad fråga för i stort sett samtliga bibliotek. Man har bra pedagoger och inbjudande miljö, och det är otroligt viktigt. Det är nämligen här läsningen börjar.
Vi såg i regeringen tidigt ett behov av att se över bibliotekslagen. Precis som Tina Ehn sade har den funnits ungefär sedan mitten av 90-talet, och det sker en stark teknisk förändring. Det var också därför vi i budgetpropositionen 2008 aviserade att vi skulle se över bibliotekslagen. Det har nu skett.
När vi kommer in på tidsplanen är det på det viset att vi på Kulturdepartementet har tagit fram en departementsskrivelse som har sin utgångspunkt i denna utvärdering. Nu kommer vi att ta fram en helt ny lag som ska vara modernare och mer användarvänlig.
För närvarande är det en gemensam beredning, men tanken är att departementsskrivelsen ska remitteras i slutet av våren, behandlas i Lagrådet under hösten och kunna bli en proposition som antas av riksdagen i slutet av detta år. Sedan kan jag också säga att det Tina Ehn säger om välutbildade, duktiga bibliotekarier naturligtvis är självklart.
Även jag har rest runt och besökt många bibliotek, och jag gläder mig åt att man utöver de välutbildade, traditionella bibliotekarierna, som jag tror får sin utbildning i bland annat Borås, har tagit in annan kompetens. Det kan handla om dataspel eller serier, som också är ett sätt att nå nya läsargrupper - inte minst pojkar.
Vi kan till vår glädje se att läsningen har en fortsatt stark ställning, särskilt bland kvinnor. Pojkar läser dock mindre. Det finns utredningar, som vi också tar upp i Litteraturutredningen, som visar att varannan pojke i femtonårsåldern aldrig har läst en bok från pärm till pärm.
Det ger naturligtvis avtryck i själva skolarbetet - det blir svårt att följa annan litteratur - men ger också en brist på ord, kan jag tänka mig. Det kan i sin tur få allvarliga konsekvenser. Jag föreställer mig att om man inte har ett språk, inte har ord, kan nävarna få tala. Det finns alltså många skäl att få upp läsningen.
Det är också därför jag med stor förväntan ser fram emot den litteraturutredning som ska komma i början av hösten, den 1 september. När det gäller tidsplanen är den dock klar, och jag har i dag inga skäl att tro att vi inte skulle klara den och därmed lägga fram en proposition om en förändrad, modernare bibliotekslag i slutet av detta år.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Vi talar mycket om kunskapssamhället. Det är ett så pass använt ord att det nästan börjar bli utslitet, men inte desto mindre har biblioteken, precis som Tina Ehn påpekar, en viktig roll i ett kunskapssamhälle. Det gäller självfallet bibliotekens roll i skolan, inte minst. Jag förstod att Tina Ehn tänkte återkomma till detta. Jag är mycket glad över att regeringen har kunnat skärpa kraven på skolan att de ska ha skolbibliotek.
Sedan vet vi alla att det sker en stor förändring i hur man tar till sig ordet, berättelserna och språket. Fortfarande är den tryckta boken dominerande, och e-böckerna står för en relativt liten del av läsandet. Det kommer dock naturligtvis att växa, men det är inte säkert att det kommer att tränga ut den tryckta boken. Jag tror inte det; de kan säkert leva parallellt.
Det har också funnits mycket diskussioner kring ersättning när det gäller e-böcker, och därför är jag glad att nu veta att Förläggareföreningen och Biblioteksföreningen har bildat en arbetsgrupp för att se hur man ska kunna hitta en balans mellan författarnas förväntningar, förlagens förväntningar och bibliotekens förväntningar. Det är väldigt gott så. Man kan naturligtvis stimulera läsning. Det gör vi från regeringens sida.
Vi har fördubblat anslaget som går från Kulturrådet till läsfrämjande, för att man ska hitta nya modeller. Det finns mycket intressant som pågår på bibliotek - även skolbibliotek - runt om i Sverige. Sedan finns det också andra, mer privata initiativ. Det finns en stor bokhandel, med filialer över hela Sverige, som har infört någonting som kallas läsborgarmärket.
Det har blivit väldigt efterfrågat trots att det bara har funnits ett antal månader. Barn sporras att läsa, och ett tävlingsmoment kan kanske hjälpa till. Huvudsaken är att de läser. När mina barn var små gav vi dem 20 kronor för varje läst bok. Till slut hade de fått upp lusten att läsa, trots att det fanns ett litet motstånd i början.
Ett läsborgarmärke med stämplar och något fint att sätta på tröjan kan alltså säkert också hjälpa till.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag har för mig att Kulturrådet just nu genomför en stor enkät, dels hos folkbiblioteken, dels hos skolbiblioteken. Det kommer att bli intressant att ta del av den när den så småningom sammanställs, för där kan vi säkert lära oss mycket av goda exempel men också vad vi kan förbättra. Men det är naturligtvis en fråga för kommunerna och för Utbildningsdepartementet. Sedan är det ju inte så märkligt att vi från Kulturdepartementet också följer det här med stort intresse.
Regeringen har gjort väldigt mycket, tycker jag. Jag vill också lyfta fram Skapande skola och samarbetet som många skolor har med författare för att kunna stimulera elever som inte är så vana vid litteratur eller kanske har svårt att komma i gång med läsandet.
Jag har besökt skolor där man har utgått från elevernas egna intressen - det kan vara vampyrer, spöken, bilar eller vad det vara må - och fått i gång ett skrivande, ett diskuterande och en lust till orden och en lust till läsningen. Det är otroligt positivt. Skolbiblioteksreformen ser vi båda fram emot. Det är en viktig reform som regeringen har stärkt. Att vi ser över bibliotekslagen är bra, och som Tina Ehn vet kommer det ett förslag inom kort som ska ut på remiss.
Fristadsförfattare är också intressant. Där har vi från regeringen stärkt och samarbetar med Kulturrådet och Sida och uppmuntrar också kommuner att ta emot fristadsförfattare. Även de kan spela en stor roll på biblioteken genom de olika språken och genom att diskutera bokens och ordens betydelse för demokratin. Slutligen har regeringen fördubblat anslagen till läsfrämjande.
Jag ser framtiden an med stor tillförsikt. Inte minst väntar jag med spänning på den litteraturutredning, som ska handla om kvalitet och bibliotekens roll i samhället, som kommer den 1 september.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Ibrahim Baylan har frågat mig om mitt ställningstagande till Umeå 2014 och om jag avser att det ska vara ett lokalt arrangemang eller ett evenemang av nationellt intresse. Ibrahim Baylan har vidare frågat mig vad jag kommer att göra för att stödja planeringen och genomförandet av Umeå 2014 samt när jag ämnar ge konkreta besked om detta.
Umeå kulturhuvudstad är ett mångfasetterat evenemang som ger utvecklingsmöjligheter inom ett flertal politikområden, inte bara kultur. Programmet omfattar även frågor som rör regional utveckling, jämställdhet med mera. Kulturhuvudstadsåret är av stort intresse såväl lokalt och regionalt som nationellt och europeiskt.
Ett lyckat kulturhuvudstadsår förutsätter ett fungerande samspel mellan alla dessa politiska nivåer. Den svenska regeringen har medverkat i EU:s beslut om att en svensk stad ska ha titeln kulturhuvudstad 2014 och så småningom beslutat att utse Umeå till kulturhuvudstad.
Jag vill samtidigt framhålla att det är Umeå som har ansökt om att utses till kulturhuvudstad och att Umeå därmed har det yttersta ansvaret för kulturhuvudstadsårets innehåll och ekonomi. Ett statligt engagemang för kulturhuvudstadsåret kan ske på olika sätt. Ibrahim Baylan talar om direkt ekonomiskt stöd från regeringen.
Det finns också möjlighet att utnyttja befintliga statliga resurser för ändamålet samt att ge uppdrag till statliga myndigheter att på olika sätt samarbeta med Umeå.
Inom kulturpolitiken har regeringen i budgetpropositionen för 2012 aviserat att ge Statens kulturråd och andra berörda myndigheter i uppdrag att särskilt beakta kulturhuvudstadsårets konstnärliga aspekter i bidragsgivning och övrig verksamhet. Regeringen vill därmed ge en tydlig signal om att samverkan och stöd inom ramen för kulturhuvudstadsåret kommer att vara prioriterat.
Planeringen av kulturhuvudstadsåret är nu i ett skede där olika delprojekt och ekonomiska behov successivt konkretiseras. Detta ger underlag att bedöma behov och möjligheter till olika slags insatser. Vi för en dialog med Umeå om detta.
Avslutningsvis vill jag betona att kulturhuvudstadsåret förutsätter ett brett politiskt engagemang på olika nivåer och samtidigt ett aktivt engagemang från kulturlivets professionella och ideella krafter, näringslivet och andra samhällssektorer.