Mikaela Valtersson (MP):
Vi måste hjälpas åt. Världen står på randen till en katastrof. Klimatförändringarna påverkar oss alla, och endast globala åtgärder kommer att hjälpa. Orden är från FN:s generalsekreterare Ban Ki-Moons kommentar häromdagen till IPCC:s fjärde sammanfattande rapport. Där lägger han huvudansvaret på i-länderna, och det är mycket starka ord som används.
Klimatomställningen utgör i dag den största utmaning som samhället står inför. Effekterna av fortsatta utsläpp av klimatgaser på dagens nivå kommer att få katastrofala följder. Effekterna av ett förändrat klimat är dessvärre redan synliga och redan skrämmande. I den senaste sammanfattande rapporten från FN:s klimatpanel IPCC slås fast att människan bär huvudansvaret för temperaturökningen.
Rapporten visar att temperaturen kommer att stiga med mellan 1,1 och 4 grader det här seklet, men stegringen kan nå så högt som 6,4 grader. Allvaret i klimathotet beskrivs klart och tydligt i klimatpanelens rapport. Förändringarna - torka, värmeböljor, missväxt, smältande glaciärer, brist på färskvatten och översvämningar - är priset för industriländernas välfärd och ekonomiska utveckling.
Just nu växer utsläppen av koldioxid. Till 2050 bör de enligt IPCC vara hälften mot i dag för att klimatförändringarna ska vara hanterbara. För att nå 80 procent lägre utsläpp i jämn takt till 2050 i Sverige måste kraftfulla åtgärder vidtas nu. Det finns ingen tid att vänta längre. IPCC visar nu än tydligare på risken för arters utdöende vid olika nivåer av temperaturhöjning.
I det läget väljer Sveriges regering att dra ned på anslagen till biologisk mångfald. Under hösten 2006 tog klimatdebatten fart ordentligt och har sedan fortsatt under hela 2007. Ett stort skifte har skett i människors syn på miljö och klimatfrågor. Höjda koldioxidskatter och investeringar i förnybar energi ses numera som en självklarhet.
För att klara att minska koldioxidutsläppen till den nivå som krävs behövs stora satsningar på investeringar för att underlätta ny teknik som kan komma in på marknaden och som kan fungera som stöd för att göra det lättare för människor att leva klimatvänligt i vardagen. Fru talman! Vi satsar därför från Miljöpartiet 25 miljarder under den här mandatperioden på ett klimatinvesteringspaket.
Vi behöver snarast ställa om Sverige till ett klimathållbart samhälle. Våra bostäder står för ca 40 procent av landets totala energiförbrukning. Stora förbättringar har redan skett när det gäller övergången från olja till förnybara bränslen vid uppvärmning av småhus och villor. Nu vill vi gå vidare med satsningar för att underlätta för ett energisnålare och klimatvänligare boende. Många flerbostadshus i miljonprogramsområdena är i stort behov av upprustning.
Den här upprustningen behövs för att göra områdena vackrare och socialt bättre men också för att effektivisera användningen av el, värme och varmvatten i bebyggelsen. Vi vill satsa väsentligt mer på solenergi än regeringen är beredd att göra. Vårt mål i Miljöpartiet är att få fram 4 terawattimmar solvärme till 2020. Det är viktigt att ha en långsiktighet i energistöden för att ge företagen stabila villkor.
Vi vill därför till skillnad från regeringen ha en fortsatt satsning på 50 miljoner per år till solcellsanläggningar i Sverige. Vi vill också satsa 500 miljoner per år i pilotanläggningar för förnybar energiteknik. Var finns regeringens ambition på investeringssidan för att ställa om samhället, Anders Borg?
Det är positivt att man börjar förstå att det krävs ekonomiska styrmedel i form av miljöskatter, men om man gör det dyrare för hushåll och företag att öka på klimatproblemen och göra dåliga val måste man samtidigt också ge människor alternativ när de väljer ett mer hållbart sätt att leva. De största klimatproblemen i dag finns på trafikområdet. Inriktningen i regeringens budgetproposition är tydlig.
Man vill öka investeringarna i vägar med över 2 miljarder medan investeringarna i järnvägar fryses. Vi föreslår i stället sammantaget under budgetperioden att statens anslag till drift, underhåll och infrastruktur för järnvägar, kollektivtrafik samt gång- och cykelbanor ökas med 17 miljarder i förhållande till regeringens förslag.
Biogas är ett utmärkt fordonsbränsle som utöver minskade koldioxidutsläpp från trafiken också minskar utsläppen av hälsofarliga och övergödande avgaser radikalt. Om Sverige går i spetsen för biogas finns goda möjligheter att utveckla en framgångsrik exportindustri. Potentialen för biogas i Sverige är mycket god.
Gasföreningen anger att mer än 50 gånger så mycket biogas till fordon som i dag eller ca 14 terawattimmar per år skulle kunna produceras i Sverige på tio års sikt. Men för att en sådan positiv utveckling för miljön och för Sveriges ekonomi ska komma till stånd behöver ett nationellt biogasprogram skapas.
Då behöver bidraget till klimatinvesteringar, det så kallade Klimp, dubbleras i stället för att tas bort, och de nytillskjutna pengarna bör föras till utbyggnad av biogasanläggningar. Fru talman! Det enskilt viktigaste styrmedlet på klimatområdet är dock koldioxidskatten. För att klara att minska utsläppen av växthusgaser behöver skatten höjas.
Miljöpartiet föreslår att koldioxidskatten höjs med 30 öre per kilo 2008 och ytterligare 30 öre 2009, vilket innebär att bensinpriset höjs med ungefär 1 krona respektive år. Regeringen har inte föreslagit tillräckliga åtgärder för att minska ökningen av lastbilstrafiken eller för att föra över gods till järnväg och sjöfart.
I stället skickas signaler om behovet av kraftigt utbyggd infrastruktur för lastbilar, till exempel genom Förbifart Stockholm, och minskningar i utbyggnaden av järnvägen i stället. I enlighet med vad som har föreslagits av flera tidigare utredningar vill vi i stället införa en avståndsbaserad kilometerskatt från 2010. Regeringspartierna har, lite yrvakna, väckts av det nya stora engagemanget i klimatfrågor.
De första stapplande stegen till en borgerlig klimatpolitik har tagits. Men de förslag som hittills presenterats är fullständigt otillräckliga. Koldioxidskattehöjningen är inte tillräcklig, och ännu allvarligare är att den inte matchas av nödvändiga investeringar i ny energiteknik, energieffektiviseringar eller utbyggd kollektivtrafik, som en omställning mot ett hållbart samhälle faktiskt kräver.
Regeringens första år vid makten har inneburit att de grupper i samhället som har det allra sämst ställt har fått en ännu svårare ekonomisk situation. Jag är starkt kritisk till denna politik. Jag tror inte att de arbetslösa är lata eller att de sjuka fuskar. Vår grundsyn är att människor vill delta och vara med.
Människor som står utanför arbetsmarknaden behöver i stället stöd, kompletterande utbildning och omskolning för att kunna komma tillbaka. Sjuka människor behöver rehabilitering, vård och omsorg för att återigen kunna kliva in på arbetsmarknaden. Regeringen säger sig vilja minska utanförskapet. I stället förstärks på det här viset utanförskapet i Sverige. Man befäster att har man inget arbete så är man utanför samhällets gemenskap.
Det blir sannerligen kallt i alliansens Sverige. Det blir skillnad mellan "vi och de". Det blir skillnad mellan dem som har arbete och dem som inte har arbete. Det kan inte kännas så lätt för er i regeringen. Ni har ju ändå infört bidrag för städning. Ni har tagit bort förmögenhetsskatten för de rika. Ni har sänkt skatten för höginkomsttagare och sänkt fastighetsskatten för dem med stora villor i Stockholm.
Ni har sänkt bidragen för sjuka och arbetslösa så att de ska ha lite lättare att tillfriskna. Och ändå belönas ni inte med bra opinionssiffror av de otacksamma väljarna. Våra prioriteringar i Miljöpartiet innebär i stället stora förbättringar för dem som har det allra sämst ställt.
När vi har bett riksdagens utredningstjänst att kontinuerligt göra fördelningsanalyser av regeringens budgetförslag respektive vårt eget budgetförslag är dessa diagram totala motpoler. Då regeringens politik främst gynnar den övre halvan av inkomstgrupperna och missgynnar låginkomsttagare är Miljöpartiets prioriteringar precis de motsatta. Det är i vårt budgetalternativ som de med de lägsta inkomsterna får den största delen av reformerna.
Så olika prioriteringar man kan ha, så olika världsbilder och så olika man kan definiera samhällets problem! För att minska klyftorna i samhället och skapa rimligare förutsättningar för dem med lägst inkomst föreslår vi ett antal rättvisereformer i årets budgetmotion. Vi föreslår att nivån i arbetslöshetsförsäkringen återställs till 80 procent.
För studenter föreslår vi ett höjt studiemedel, förbättrade möjligheter till bostadsbidrag och att ett studerandevillkor återinförs i arbetslöshetsersättningen. Vi föreslår att riksdagen säger nej till de föreslagna försämringarna av sjukförsäkringen, och vi föreslår en satsning på de allra fattigaste pensionärerna. Fru talman! Pengarna är slut trots flera dagar kvar till nästa lön. Så ser verkligheten ut för många ensamstående föräldrar i dag.
Så här års plockar många ensamstående föräldrar fram förra årets vinterkläder och konstaterar att de inte längre passar. För många ensamma mammor handlar det om huruvida pengarna ska räcka till nya kläder eller inte. Men vi hör sällan talas om dessa vardagshjältar i debatten eller i samband med regeringens budgetförslag. Genom att vända på varje krona försöker de få lönen att räcka tills månaden är slut.
Många balanserar på slak lina; det finns inte mycket besparingar till oförutsedda utgifter. Man sätter sina barn främst och försöker prioritera deras behov. Att vara tvungen att kanske lämna 200 kronor till klasskassan eller köpa en ny vinterjacka kan vara precis det som gör att pengarna inte räcker denna månad. Sina egna behov eller eventuella egna vinterjackor är man van att hela tiden prioritera bort.
Var femte ensamstående kvinna med barn i Sverige har låg ekonomisk standard. Nu är det goda tider i svensk ekonomi, men vad får de ensamstående kvinnorna för belöning för sitt vardagsslit, Anders Borg? Av regeringen möts de av budskapen jobba mer, våga inte vara sjuk eller flytta dit där jobben finns. Den som råkar vara fast i deltidsträsket blir av med sin a-kassa. Gå upp till heltid i stället, säger Anders Borg. Köp hushållsnära tjänster, säger Maud Olofsson.
Det är ett skämt! Hur i hela fridens namn ska en ensamstående mamma eller pappa kunna jobba mer och samtidigt se sina barn i ögonen på kvällarna? Vilken lågavlönad ensam mamma har råd att köpa hushållsnära tjänster? Det blev sannerligen kallare i alliansens Sverige. Men det kanske är regeringens metod för att motverka klimatförändringar - att kyla ned andra sektorer.
Jag yrkar bifall till Miljöpartiets reservationer nr 3 och 9.