Stefan Attefall (KD):
Jag vill först säga att jag självklart har stor respekt för det arbete som har lagts ned i bland annat Västmanland, Västernorrland och Norrbotten och också för att man upplever besvikelse och inte delar regeringens bedömning. Jag har full respekt för detta, och jag beklagar om man upplever att man har lagt ned arbete i onödan.
Nu hoppas jag att mycket av det arbete man har gjort är sådant som ökar förutsättningarna för samverkan och samarbete också inom länet, oavsett hur de exakta beslutsstrukturerna ser ut. Nej, det finns inga exakta kriterier: Gör exakt så här; då händer exakt detta. Det har varit en ganska lång resa också runt om i landet.
Västmanland och Sörmland förde mycket långtgående samtal om att gå in med en gemensam ansökan och göra en gemensam regionbildning. Det sprack på sista varvet. Det innebär också att staten och regeringen inte har haft överblick över vilka ansökningar vi exakt skulle få. Jag säger inte att Västmanlands ansökan kom för sent.
Vi visste om att den var på väg, och därför kunde vi också beakta den i våra diskussioner, men den kom sist av alla och var den vi senast hade koll på. Men vi hade med den i diskussionerna och visste vad Västmanland var på väg att skicka in. Jag vill säga att alla ansökningar har haft ett underifrånperspektiv. Det har funnits en bred majoritet eller total enighet bakom alla ansökningar.
Annars hade ingen av dem ens varit uppe för diskussion. Detta kriterium har dock aldrig sagts vara det enda kriteriet, utan det är en bedömningsfråga för regeringen hur man vill gå vidare med de här frågorna. Både i socialdemokratiska regeringar och i alliansregeringar har det varit en diskussion i olika faser.
Vi vill heller inte sticka under stol med att alla partier har haft lite olika ingångar i den här frågan både i riksdagen och i olika regeringskonstellationer genom åren. Detta har varit en resa som inte har varit någon rak E4 utan en mer knagglig väg med en diskussion som har förts.
Ett tag såg det ut som om vi skulle få ta ställning till ansökningar om att bilda större regioner på ett par ställen i Sverige, men plötsligt blev det i stället flera som kom med ansökningar om att få bilda regionala samverkansorgan inom de nuvarande länsstrukturerna. Personligen är jag som sagt mycket kritisk till de kommunala samverkansorganen. De är inte demokratiskt väl utformade, och jag tycker att de ofta har visat sig vara ett ganska ineffektivt sätt att arbeta.
Personligen kommer jag inte att medverka till att fler sådana organ kommer till. Det är dock inget kriterium som har satts upp av regeringen att man måste ha bildat ett sådant organ. När vi såg att flera län hade sådana strukturer som man var missnöjd med - de fungerade inte väl ur vare sig demokratisynpunkt eller effektivitetssynpunkt - ville vi skapa bättre strukturer i de länen.
Det innebär att vi nu kommer att gå från att ha Västra Götaland, Skåne, Halland och Gotland som regioner - landsting med ansvar för regionala utvecklingsfrågor - till att ha ytterligare sex regioner i Sverige. Vi har från regeringens sida också sagt att vi inte förespråkar att man över en natt ska gå över till samma lösning för hela landet, utan det får vara en mer asymmetrisk utveckling i de här frågorna - en förändring som sker steg för steg.
Jag utgår från att Västmanland jobbar vidare med hur man vill utforma sitt ansvar för de regionala utvecklingsfrågorna och kommer tillbaka i diskussioner längre fram. Då får vi pröva det i det sammanhanget.
Regeringens samlade bedömning här var att innan vi har tittat närmare på hur länsstyrelser och regionala organ ska samverka vill vi inte gå vidare med att ändra kompetensfördelningen mellan stat och regionala organ utan mer ställa upp där det redan fanns en ansvarsfördelning på regionerna.