Hans Wallmark (M):
Jarl Hjalmarson-stiftelsen, en Moderaterna partinära internationell stiftelse som också finansieras med skattemedel, har engagerat sig i Belarus, dessförinnan Vitryssland, under hela sin existens. Den ger ut ett nyhetsbrev, och jag saxar från bara de senaste dagarna: Demonstrationståg med pensionärer angrips av polis. Fler än 100 personer greps, en av dem en 59-årig kvinna som dömdes till 13 dagars fängelse.
Hennes son tilläts inte ge henne vare sig mediciner eller varma kläder. En annan rubrik: Blomsterhandlare gripen och grovt misshandlad. Fler rubriker, fru talman: Stor brutalitet mot demonstranter och många skadade under helgens protester. Kvinnor världen över demonstrerade för Belarus under lördagen. Vi kan läsa denna typ av rapsodisk rapportering från Belarus.
Det är också skälet till att det, precis som utrikesministern framhåller i sitt svar, finns ett starkt engagemang i Sverige - i riksdagen, i civilsamhället och på gator och torg. Belarus ligger oss nära, geografiskt men också politiskt och känslomässigt. Det här är en del av vårt närområde, och det är därför som det som sker och våldet som vi nu ser är så upprörande.
Det var det min interpellation handlade om. Det som hände nu i detta närområde var att nästan i skymningen, dolt för omvärlden, lät sig Lukasjenko sväras in för ännu en presidentperiod. Den skulle formellt sett egentligen ha gått ut den 5 november, tror jag, men nu är han redan insvuren av sig själv - inte för att han har en folklig legitimitet.
Det är det här som min fråga egentligen ytterst handlar om. Hur ska vi behandla den här personen? Fru talman! Utrikesministern är mycket diplomatisk och säger att vi inte erkänner regeringar eller ledare utan att vi erkänner stater. Det är sant på ett plan men inte på ett annat. Vi kan till exempel se det när det gäller Venezuela.
Precis samma formuleringar användes av precis samma regering tills det en dag ändå blev uppenbart att president Maduro inte skulle kunna vara en legitim företrädare och vi därför i dag säger att det är nationalförsamlingen i Venezuela och Guaidó som dess talman som är den legitima företrädaren. Därför är det oerhört viktigt att från riksdagens talarstol markera: Lukasjenko är inte en legitim företrädare för Belarus.
Då finns det anledning, fru talman, att se vad vi kan göra ytterligare för att bistå folket i Belarus som kämpar. Jag tycker att det är utmärkt att utrikesministern säger att Sverige kan facilitera. Jag skulle därför vilja ställa en konkret fråga: Skulle inte i facilitering också kunna ingå att man bjuder in till exempel Svetlana Tichanovskaja, som är företrädaren och symbolen för det fria Belarus, till Sverige?
Jag vet att utrikesministern har haft kontakt med henne, jag har själv haft kontakt med henne, och olika organisationer, till exempel Nordiska rådet, har kontakt. Dessutom har Svetlana Tichanovskaja tillsammans med de andra demokratiföreträdarna ställt ett krav på Lukasjenko att han formellt sett ska avgå som president senast den 25 oktober. Annars kommer allmän strejk att utlysas till den 26 oktober.
Då är frågan: Hur ställer vi oss till det? Vad kommer vi att säga till det kämpande belarusiska folket den 26 oktober när de går ut på gator och torg för att slåss för sin frihet?