Penilla Gunther (KD):
Riksrevisionen har presenterat en rapport med rekommendationer till regeringen angående detta med att ha en mer aktiv roll i styrningen av de statliga bolagen när det gäller risker och riskhantering.
Varje år kommer det en flod av årsredovisningar, och jag har dristat mig till att ta med tre luntor hit för att på något sätt åskådliggöra vad vi pratar om här i dag. Almi tar upp finansiella risker, strategiska risker och operativa risker.
Var och en för sig har sina viktiga delar. Finansiella risker handlar naturligtvis om krediter, kreditprövningar, investeringsrisker och sådant, eftersom Almi sysslar med kapital och företagsrådgivning.
Strategiska risker är naturligtvis olika former av omvärldsrisker såsom konjunktur, kundbeteende, politiska beslut och så vidare. Operativa risker tar ju alla företag på olika sätt, och det är ju inom de tre affärsområdena riskkapital, lån och rådgivning som Almi bedriver sin verksamhet.
I årsredovisningen för Almi redogörs det på ungefär en halv sida för vad man anser vara viktiga risker. Men i årsredovisningen för Akademiska Hus, som också är ett statligt bolag, finns det ett helt kapitel om risker och riskhantering. Det finns en mängd olika områden som skulle kunna skapa dessa risker.
Förutom de nämnda områdena, som också Almi tog upp, skriver Akademiska Hus om ett område som kallas för legala risker. Det gäller etiska ställningstaganden, vilket också jag kan tycka är intressant.
Det tredje exemplet är RISE Research Institutes of Sweden AB. I första hand tar man upp riskerna i en intern kontrollaktivitet.
Jag har under årens lopp suttit med i olika kontrollkommittéer. Där har man på ett sätt större ansvar för att se både verksamhet och ekonomi i de nämnda verksamheterna. Här har man inga externa risker, utan man tittar på ett internt kontrollsystem.
Sedan kommer vi till en sak som jag särskilt skulle vilja poängtera och som jag är väldigt förvånad över att Riksrevisionen inte tar upp i det här sammanhanget. Vi pratar om att de statliga bolagen är många i sig, 49 stycken. Men vi kan också titta på hur många dotterbolag och verksamheter som de respektive statliga bolagen har.
Det borde i allra högsta grad vara föremål för Riksrevisionens granskning. Är detta verkligen förenligt med vad vi i riksdagen anser att de ska göra? Jag är i många fall ganska tveksam. När det gäller RISE finns det två stora dotterbolag. Det ena har i sin tur sex dotterbolag, det andra ungefär tio.
Dem tittas det inte på över huvud taget. Det tycker jag är väldigt intressant. Att dessutom ett av dem är beläget i Köpenhamn och ett annat i Trondheim, alltså utanför landets gränser, kanske har sin rimliga förklaring.
Men jag kan ändå tycka att det är intressant att veta, för det är våra skattepengar som går till de här områdena och bolagen. Om detta säger som sagt Riksrevisionen intet.
Men om man nu eftersträvar - och säger det till regeringen - en bättre samordning av riskhanteringen samt utveckling av verktyg för löpande uppdatering och sammanställning av information om risker och konsekvenser bör man verkligen gå djupare in och titta även på dotterbolagen.
Riksrevisionens rapport om reger-ingens hantering av risker i statliga bolag Som vi också har sagt tidigare i debatter om statliga bolag - även jag själv hör till dem som sagt det - hade det varit önskvärt om årsredovisningarna hade sett ungefär likadana ut, så att man kunnat jämföra dem sinsemellan. Staten är ju koncernen.
Med de gemensamma ägardirektiv och policyer som finns kan man tycka att det hade varit enklare för oss riksdagsledamöter och andra att kunna slå upp och jämföra inte bara hur man bedömt riskerna, som i det här fallet, utan också hur man sammanställt verksamheten för året. Då behöver det se ungefär likadant ut.
Med de orden, herr talman, stöder vi Riksrevisionens rekommendationer och utskottets förslag i betänkandet.