Jan Björklund (L):
Som jag sade är de åtgärder vi vidtar att vi säger åt kommunerna, som har det här ansvaret, att de måste ta det bättre än tidigare. Det är det vi gör. Det är något märkligt med Ibrahim Baylans inlägg när det gäller den ökning av antalet barn i fritidshemsgrupperna som kan konstateras i de här rapporterna från Skolverket.
Om man jämför hur det var 1990 med hur det är i dag kan man se att det har skett en kraftig ökning av storleken på grupperna. Så är det. Det är dock så att den stora ökningen skedde i mitten och slutet av 1990-talet. De sista åren sedan 2000 och framåt har det inte ökat så mycket, utan det var i slutet av 90-talet som ökningen av de här barngruppernas storlek i stort sett skedde. Det var i alla fall en kraftig ökning då.
Varför kommer då Socialdemokraterna på att man bör gå in och reglera detta tre månader efter det att man har förlorat valet? Varför kom man inte på det när det skedde? Det var ju då man styrde. Man hade ansvaret. Nu, när jag har haft ämbetet i några månader, säger Ibrahim Baylan att jag måste lösa detta. Varför gjorde ni inte det under de där åren? Det var ju under er regeringstid som problemen inträffade. Det var minsann inte fritt från larmrapporter då heller.
Men låt oss strunta i historien och fundera på vad vi gör nu. Jag tycker, Ibrahim Baylan, att när det kommer en rapport från Skolverket om problem i det kommunala skolväsendet måste den första reaktionen vara att säga åt huvudmännen, det vill säga kommunerna, att läsa och studera detta och lösa problemen.
Om första reaktionen alltid är att här är ett problem och nu ska vi ha ett direktriktat statligt bidrag, kommer frågan upp om hur vi egentligen ska styra svenskt skolväsende. Vi har olika uppfattningar i grunden, Ibrahim Baylan och Mats Pertoft å ena sidan och jag å andra sidan, om ifall staten eller kommunerna ska ha huvudmannaskapet för svensk skola. Men ni har bestämt detta, och det finns även nu en majoritet i riksdagen för att det är kommunerna som ska ha huvudmannaskapet.
Då måste vi låta kommunerna lösa de här problemen när de dyker upp. Det kan inte vara så att så fort det poppar upp ett problem ska skolministern stifta en lag. Det är då jag ställer frågan: Varför ska skolan i så fall vara kommunal? I de kommuner jag känner till och har jobbat nära med tar man den här typen av rapporter på stort allvar. Jag hoppas att Mats Pertoft gjorde det när har var kommunal skolpolitiker i Södertälje.
Jag hoppas att Ibrahim Baylan gjorde det när han var kommunal skolpolitiker i Umeå. När Skolverket kommer med kritik tar man del av den och funderar på hur man ska lösa detta. Sedan frågar Pertoft om vi inte tänker kolla upp detta. Det är självklart. Det är en del i Skolverkets ständigt pågående granskning. Om man gör en granskning och riktar kritik och det inte har gjorts någonting åt det nästa gång man granskar är det mycket allvarligare.
Det är självklart att Skolverket har det uppdraget. Man har ett permanent uppdrag att följa upp att skolhuvudmännen som man granskar följer upp den kritik som riktas. Det är helt självklart. Allt står inte i det här interpellationssvaret, men det är en viktig del i Skolverkets ständigt pågående uppgift. Granskar man något och kritiserar det, ska man nästa gång man granskar följa upp att det rättats till.
Jag tror att vi har samma syn på fritidshemmen och på problemen där. Jag delar uppfattningen att fritidshemmen framför allt under 1990-talet utsattes för häftiga besparingar. En del kanske man klarade av, men en del har säkert lett till kvalitetsförsämringar. Jag misstror inte Skolverkets rapport på någon punkt.
Därför är det nu så viktigt för skolhuvudmännen att ta det här ansvaret, och eftersom den här riksdagen har bestämt att kommunerna ska vara skolhuvudmän måste faktiskt kommunerna i första hand ta ansvaret.