Linda Lindberg (SD):
Sverigedemokraterna har sedan pandemins början arbetat med att ta fram förslag som stärker välfärdens sociala skyddsnät för dem som drabbats. Vi har delvis också lagt partipolitiska frågor åt sidan och stöttat regeringen i de frågor vi ansett vara livsviktiga för att säkerställa en fortsatt social trygghet för medborgarna.
Med det sagt har vi inte slutat att granska regeringens åtgärder om vi anser dessa otillräckliga eller felaktiga, för utgångspunkten i Sverigedemokraternas socialförsäkringspolitik är en trygg och effektiv socialförsäkring som ska fungera när den behövs som allra mest. Fru talman! Hanteringen av ekonomisk ersättning till personer i riskgrupper har nästan liknat en fars.
De första rapporterade fallen av covid-19 registrerades i slutet av januari, och det fortsatte under de första veckorna i februari. Under hela våren och sommaren var det många som gick i ovisshet om hur allvarligt viruset var och hur det skulle komma att påverka oss. Den 14 april fick Socialstyrelsen i uppgift att identifiera eventuella riskgrupper som skulle kunna tänkas vara extra känsliga och utsatta för ett eventuellt insjuknande i covid-19.
Resultatet skulle presenteras allra skyndsammast, och redan den 17 april kom det. Efter detta skedde i princip ingenting. Föreningen Funktionsrätt skickade under våren och sommaren flera uppmaningar till regeringen att skyndsamt återkomma med svar gällande smittskyddspenning samt förebyggande sjukpenning till personer som tillhör en riskgrupp.
Det var inte förrän den 10 juni som regeringen presenterade sitt förslag, vilket i sin tur skulle träda i kraft först den 1 juli. Dessutom dröjde det ganska lång tid innan utbetalningarna av ersättningen kunde göras. Vid det laget hade personer levt länge utan försörjning. Vi är nu inne i oktober.
Efter tre månader visade det sig att ersättningen, som fick en budget på runt 5,5 miljarder, underutnyttjats och att endast 3 000 av de uppskattade 100 000 ansökningarna hade inkommit. I samband med detta skrevs det om människor som hade ansökt och fått avslag på grund av att man endast hade en av de föreskrivna riskfaktorerna och inte flera.
Det var tydligt att kriterierna var alldeles för högt satta, och detta ställde vi i Sverigedemokraterna oss mycket kritiska till. När det handlar om att skydda personer i riskgrupper från allvarlig smitta bör huvudregeln för Försäkringskassan vara att hellre fria än fälla. Fru talman! I oktober hängde alltså ersättningen för personer i riskgrupper återigen lös då den endast var beslutad fram till den 30 september.
Efter skarp kritik från oppositionen och tydlighet om att ersättningen borde förlängas kom regeringen i sista sekunden med besked om förlängning till den 31 december. Nåväl - regeringen förlängde ersättningen året ut. Utökandet av antalet dagar följde dock inte med, vilket gjorde att personer som nu åter fått hopp om försörjning fick avslag från Försäkringskassan då deras 90 dagar redan var förbrukade.
Återigen hamnade människor i kläm och ovisshet. Efter starka reaktioner från oppositionen i socialförsäkringsutskottet kallade vi in finansministern till utskottet. Det fick fart på regeringen. Sent omsider kom en ändringsbudget till finansutskottet, som kunde reglera även antalet dagar. Men utskottet vill förlänga perioden ytterligare.
På frågan varför regeringen inte vill förlänga ersättningen till efter årsskiftet svarade ministern bland annat att man menar att människor behöver ställa om till nya jobb. Seriöst! Vi menar att målsättningen bör vara att den som tillhör en riskgrupp men som inte kan jobba hemifrån ska kunna återgå till sitt ordinarie arbete efter att smittorisken minskat eller pandemin anses vara över.
Det är inte arbetsförmågan som förhindrar dessa personer att arbeta, utan det är den pågående pandemin. Dagen innan det skulle beslutas om detta utskottsinitiativ gick regeringen ut med besked om att man avser att förlänga ersättningen till den 31 mars. Regeringens förslag ligger dock ännu inte på bordet - därav detta tillkännagivande och denna debatt.
Utskottet menar att regeringen bör förlänga ersättningen till den 31 mars samt utöka antalet dagar. Vi hoppas verkligen att regeringens löfte om en förlängning infrias i god tid den här gången. Fru talman! Vi är medvetna om att det råder en ny och extraordinär situation.
Att regeringen tagit så lång tid på sig att besluta om ersättning till de människor som avstått från förvärvsarbete dels för att skydda sig själva, dels för att skydda sina nära och kära är dock inget annat än högst anmärkningsvärt, och det är riktigt illa hanterat. Det är nu ytterst viktigt att det inte uppstår ett glapp i utbetalning av ersättning till riskgrupper mellan dessa ersättningsperioder.
Vi har nåtts av många berättelser från personer som har drabbats, exempelvis de som för att rädda sin och familjens privatekonomi har gått tillbaka till arbete i väntan på beslut från Försäkringskassan, där de sedermera fått avslag för att de arbetar. Återigen: Dessa personer har inget problem med att arbeta, utan det är ett problem att de utsätts för smitta. Fru talman! Avslutningsvis vill jag uppehålla mig vid vår reservation, som jag yrkar bifall till.
Vi har sedan pandemins början även drivit på om att barn som tillhör riskgrupper bör få rätt till hemskola. Vi stöder att skolbarn i den mån det är möjligt ska gå i skolan, men det blir fel när föräldrar till barn i riskgrupp, som anser att deras barn behöver vara hemma för att skyddas från smitta, drabbas av påtryckningar från både rektor och socialtjänst för att de håller sina barn hemma.
Här har vi ett yrkande om att det ska finnas en större förståelse och flexibilitet när det handlar om barn i riskgrupper som vanligtvis befinner sig i skolan. Vi står således givetvis bakom tillkännagivandet till regeringen om förlängd ersättning till riskgrupper, men vi vill även att barn i riskgrupper ska kunna få rätt till hemskolning.