Johan Pehrson (L):
Betänkandet skulle ha haft benämningen Ett förstärkt medarbetarskydd för polisanställda men med tillägget med mera. Vi behandlar ju två centrala men diametralt olika frågor. Låt mig börja med polisens arbetsmiljö.
Vi i Liberalerna har genom vårt samarbete med regeringen sett till att det snart finns inte bara ett svenskt rekord i antalet polisanställda utan också ett svenskt rekord i antalet polisanställda per capita. Jag vill verkligen tacka de poliser som gör ett fantastiskt arbete, och jag välkomnar ytterligare 3 000 som just nu är i utbildningssystemet så att vi når den ökning av antalet poliser som är nödvändig.
Det är också en avgörande fråga om arbetsmiljö. När vi frågar poliser vad de vill ha vill de ha fler kollegor. Arbetsmiljön råkar vara den svenska verkligheten. När vi frågar poliser vad de förväntar sig av sin arbetsmiljö lyfter de fram några saker. En är relevanta straff för grova livsstilskriminella. Människor som begår grova brott ska låsas in och inte kunna springa ut på gatan alldeles för fort.
Rimliga straff för livsstilskriminella är en stark önskan. Vidare vill de ha rimliga häktningsregler så att människor som döms inte kan gå ut på gatan och begå nya brott medan de står i kö för att gå i fängelse. Det är också en stark önskan från Sveriges poliser.
Poliser vill gärna att unga personer med problem möts av en mer relevant och ambitiös socialtjänst med tidigare och tydligare insatser så att ungarna inte ska förstöra sina egna och andras liv i rasande fart. Polisen vill också att unga personer som driver runt utan framtidshopp men med till synes evig fritid hamnar i jobb.
Polisen vill vidare ha breda satsningar på missbrukarvården så att man slipper att gång på gång möta personer med enorma missbruksproblem som inte låses in förrän i värsta fall när det blir fråga om tvångsbehandling, som är fullt tillåtet enligt lagen om vård av missbrukare. Se bara på dessa rattfyllerister och drograttfyllerister som poliserna stoppar gång på gång. Vad händer? Inget straff. Det blir en månad eller kanske två månader och sedan är de ute igen - och snart kör de ihjäl en människa.
Det är polisernas arbetsmiljö. För att inte tala om den psykiska ohälsan. Poliserna får åka skytteltrafik till diverse broar och järnvägsspår där människor är beredda att ta livet av sig. Dessa personer körs till sjukhuset, och fem timmar senare får poliserna åka till samma ställe igen och rädda samma person från ett nytt försök att ända sitt liv. Detta är den arbetsmiljö som vi verkligen borde göra något åt.
Liberalerna bifaller att polisen inte bara ska få extensiva regler att visitera personer som är misstänkta för brott utan även förhörspersoner som hörs upplysningsvis om vad de vet om till exempel grov organiserad brottslighet. Det är ett viktigt steg för polisernas arbetsmiljö.
Den andra frågan som också handlar om att möta den verklighet som finns gäller att fler personer ska få skyddsidentitet än bara poliser. Det är viktigt. Om det är något som behövs är det okonventionella metoder för att knäcka den grova organiserade brottsligheten.
Vi öppnar i det här betänkandet en möjlighet för fler personer att få jobba med skyddsidentitet, det vill säga uppträda med ett helt annat alias för att kunna ta sig in i de miljöer som är helt nödvändiga att ta sig in i för att knäcka den grova brottsligheten; en arbetsmiljö för polisen, en livsmiljö för alla människor i landet.
Det är ett stort steg, och jag är mycket glad att ett enigt utskott och en enig riksdag ställer sig bakom detta. Det är ett av de största stegen vi har tagit på mycket länge för att minska brottsligheten och öka tryggheten. Herr talman! Det sista vi går vidare med är att hälso- och sjukvårdspersonal ska ge information till Säkerhetspolisen.
Det är inte självklart eftersom det kan innebära att färre personer söker sig till sjukvården för att få hjälp, men det är helt nödvändigt i fråga om människor med svåra vanföreställningar och andra som ägnar sig åt terrorism. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.