Anders Ygeman (S):
Låt mig först konstatera att vi delar samma mål för omorganisationen. Vi har fattat alla beslut om omorganisationen gemensamt. Den planerades under Beatrice Asks tid som justitieminister med starkt stöd från Socialdemokraterna och alla andra partier i riksdagen.
Jag vill också säga att det finns en risk i en sådan här debatt att oppositionen framhåller alla brister i omorganisationen, som naturligtvis finns där och som Statskontoret har pekat på, och att regeringen pekar på alla ljusglimtar och de positiva saker som också finns där och som Statskontoret också pekar på. Det blir lätt en lite märklig debatt, för sanningen är naturligtvis att det både finns en del positiva saker som har hänt och en del saker som inte alls har blivit som vi har tänkt. Så ser det ut.
En av de viktigaste sakerna att ha med sig är att vi samtidigt som vi gjorde den största reformen av svensk statsförvaltning sedan 1950-talet hade vi extrema påfrestningar för svensk polis i form av förhöjt terrorhot, i form av den största flyktingkrisen i modern svensk historia och i form av den första beslutade gränskontrollen på över 20 år.
Det är klart att gör man de här sakerna samtidigt kommer man inte att nå fram fullt ut. Det måste man ha med sig i bilden. Det stämmer att Statskontoret pekar på att man har ökat den nationella slagkraften. Det var också ett mål med omorganisationen.
Det är också en del som har varit mycket viktig för polisens förmåga att hantera de här starka yttre påfrestningarna: gränskontroll, terrorhot och flyktingkrisen. Det hade varit väsentligt svårare att möta de här påfrestningarna i en organisation med 21 länsmyndigheter. Det stämmer att vi vill öka den lokala närvaron. Vi vill öka den där den behövs som mest.
Vi vill börja i de socialt utsatta områdena. Det finns också positiva exempel. I Botkyrka har man en tredubbling av antalet poliser i yttre tjänst. På Hisingen i Göteborg har det blivit hundratals fler poliser och 200 färre chefer. Det är i grunden en positiv utveckling. Det var det som både Beatrice Ask och jag ville se med den nya reformen.
I Vivalla genomförs nu ett pilotprojekt som handlar om att få 14 nationella myndigheter att samarbeta lokalt för att slå ut brottslighet och brottslingar i ett hårt utsatt område. Men jag vill ändå problematisera det lite. I den debatt som vi hade för bara några minuter sedan var det viktigt att regeringen prioriterade utredningsverksamheten och såg till att ha människor som sitter och utreder - det är det.
Nu pratar vi om den yttre tjänsten. Oavsett hur stor budget vi har för polisen kommer vi alltid att vara tvungna att göra en avvägning mellan flera viktiga områden. Jag är övertygad om att vi kommer att se fler poliser i de mest socialt utsatta områdena. Där måste vi ha en högre polisnärvaro för att ge de människor som bor där trygghet.
Vi har sett under de senaste åren att tryggheten i samhället har ökat men inte för dem som bor i de socialt utsatta områdena. Där ser vi att otryggheten har ökat, att samhällstilliten har minskat och att förtroendet för polisens trygghetsskapande arbete har minskat. Då finns det egentligen bara en väg: att se till att det varaktigt finns fler poliser i lokalsamhället.