Anders Borg (M):
90 procent av världen befinner sig i recession. Finland, Tyskland och Sverige, Europas industriområde, drabbas kanske allra hårdast av detta eftersom vi producerar insatsvaror. Sverige och Tyskland har bland de största fordonsindustrierna i Europa. Vi är beroende av råvaruproduktion, skogen, malmen och stålet. Hur möter vi detta?
Låt oss konstatera, som jag tidigare påpekat, att Sveriges finanspolitik är en av de mest aktiva. Det handlar om stora automatiska stabilisatorer och stora direkta insatser för att förstärka efterfrågan i ekonomin. Till det kommer den mycket aktiva penningpolitik som Monica Green för in i diskussionen. Riksbanken började tidigt sänka räntan och har tagit ned den till en låg nivå. Därtill gör vi och Riksgäldskontoret omfattande insatser för att förstärka kreditgivningen till bankerna.
Det handlar om någonstans mellan 400 och 600 miljarder i inlåning till bankerna, vid sidan av insättningsgarantin. Växelkursen har dessutom försvagats. Den sammantagna effekten av finanspolitik, penningpolitik och växelkurs är att vi dämpar efterfrågefallet för svensk ekonomi. Det är bra, men ingen ska tro att efterfrågepolitik kan lyfta världens mest utrikeshandelsberoende land ur världsekonomin. Så är det inte; Sverige kommer att påverkas.
Vad gör vi för jobbåtgärder? Jag skulle vilja peka på fyra saker. Det första är skattelättnaderna, jobbavdraget, att sänka skatten för låg- och medelinkomsttagare, att få ned genomsnittlig beskattning för att gå in och jobba halvtid till 10-13 procent och att göra det mer lönsamt att gå från halvtid till längre deltid eller heltid. Där gjorde Socialdemokraterna viktiga insatser med kompensationen för egenavgifterna.
Monica Green påpekar ofta att sysselsättningen var stark under 2005 och 2006 - kanske framför allt under slutet av 2006, om vi ska vara ärliga. En del av det beror naturligtvis på att Socialdemokraterna sänkte skatten för vanliga löntagare med 60 miljarder. Det har så att säga samma effekt som kompensationen för egenavgifter. Om det var 30 000, 40 000 eller 50 000 som kom i sysselsättning den vägen är svårt att värdera.
Det andra ledet i vår sysselsättningspolitik är utbildning i form av lärlingssystem, kvalificerad yrkesutbildning, yrkesvux, högre utbildning också inom de praktiska yrkena och ett utbildningssystem som inte lämnar unga utan färdiga kunskaper när de går ut på arbetsmarknaden. Vi har gjort omfattande satsningar för att förstärka, förbättra och bygga ut. Det är viktigt, bra, långsiktigt och nödvändigt.
Det tredje är att vi vidtar omfattande aktiva åtgärder. Sverige går från 2 procent i aktiva åtgärder till 5 procent. Det är en av de saker som jag ofta blir inbjuden att tala om i olika europeiska sammanhang. Vid senaste Ekofinmötet var jag ombedd att beskriva de svenska aktiva insatserna eftersom vi uppfattas som ett föredöme i det avseendet. Det fjärde är att vi gör direkta efterfrågestimulanser. Den viktigaste är givetvis ytterligare medel för kommunerna.
Där är importinnehållet lågt och det påverkar inte så som till exempel andra åtgärder genom att sparandet stiger. Det är därför vi har lagt så stora resurser på kommunsektorn. Det handlar om miljardbelopp för 2007 och 2008 som förstärks med miljardbelopp på 8-9 miljarder för 2009 och sedan ytterligare 7 miljarder för 2010. Det är en mycket omfattande prioritering från regeringens sida eftersom det är viktigt att värna det grundläggande åtagandet.
Mot detta står Socialdemokraterna som vill höja skatten för låg- och medelinkomsttagare, ta tillbaka arbetsgivaravgiftssänkningen för ungdomar och försämra eller ta bort ROT-avdraget, Miljöpartiet med sin gigantiska bensinskattechock på 20 miljarder och Vänsterpartiet med sina höjningar av arbetsgivaravgifter och bolagsskatter. Sverige har ett alternativ med en omfattande och bred politik för jobb och ett annat alternativ som bara kan föreslå skattehöjningar som skulle skada sysselsättningen och tvinga ut fler människor i arbetslöshet.