Annika Strandhäll (S):
Johan Forssell har frågat hur regeringens uträkning ser ut för att beräkna kostnaden för att avskaffa den bortre parentesen. Vidare undrar Johan Forssell vilka uppgifter som vägts in och när denna uträkning gjordes. Johan Forssell undrar även hur regeringens uträkning har påverkats av den information som vi nu kan ta del av i rapporten från Ekonomistyrningsverket.
Ett av regeringens budskap inför valet 2014 var att den bortre tidsgränsen skulle avskaffas - sjuka människor inte ska utförsäkras bara därför att de har varit sjuka en viss tid. Den bortre tidsgränsen har skapat en otrygghet och en ovisshet som rimmar illa med de egenskaper som jag vill att sjukförsäkringen ska kännetecknas av. Detta löfte har därför nu infriats.
Sedan den bortre tidsgränsen infördes 2010 har människor utförsäkrats vid ca 110 000 tillfällen. Ca 70 procent av dessa människor har varit kvinnor. Personer har på detta sätt tvingats lämna sjukpenningen både två och tre gånger.
Att borttagandet av den bortre tidsgränsen ökar utgifterna för sjukpenninganslaget har regeringen tydligt klargjort i samband med budgetpropositionen för 2016. Själva tanken är ju att människor ska fortsätta att uppbära sjukpenning i stället för att bli utförsäkrade.
I detta sammanhang kan påpekas att regeringens kostnadsbedömning var väl överensstämmande med bedömningen som expertmyndigheten som ansvarar för prognoserna inom sjukförsäkringsområdet gjorde, nämligen Försäkringskassan. Samtidigt kommer kostnaderna för arbetsmarknadspolitiken att minska, då inga personer längre kommer att påbörja ALI och i stället uppbära aktivitetsstöd.
Ekonomistyrningsverket angav i samband med en artikel i Dagens Industri den 28 januari sin bedömning av reformens effekter avseende skattebortfallet. Jag kommer nu, liksom jag har gjort vid tidigare tillfällen i kammaren, att redogöra för varför uppgifterna i budgetpropositionen inte alls är jämförbara med beräkningarna gjorda av Konjunkturinstitutet och ESV.
Det handlar om innehåll, metodik, sikt och vad man redovisar. Först och främst är myndigheternas bedömning gjord utifrån antaganden om hur arbetskraftsutbudet, sysselsättningen, potentiell bnp och slutligen det offentlig-finansiella saldot påverkas på lång sikt.
Det är ett helt annat angreppssätt än den anslagsmässiga redovisning i termer av utgifter som kännetecknar budgetpropositionen.
Men Konjunkturinstitutets bedömning innehöll inte bara avskaffandet av den bortre tidsgränsen utan även den höjda ersättningen av inkomstrelaterad sjuk- och aktivitetsersättning, och, som KI skriver, antagandet "att Försäkringskassan i allt mindre utsträckning prövar rätten till ersättning vid de fasta tidsgränserna i rehabiliteringskedjan".
Ytterligare en egenskap som skiljer de två bedömningarna åt är att Konjunkturinstitutet redovisar långsiktig effekt, vilket ej ska jämföras med den relativt kortsiktiga natur en budgetproposition har - fyra år. Konjunkturinstitutets bedömning är således helt väsensskild från regeringens bedömning i budgetpropositionen.
Detta framgår tydligt av konjunkturläget i juni 2015, då Konjunkturinstitutet redogör för detta. Notera att detta är en jämförelse med Konjunkturinstitutets bedömning - för någon sådan rapport som Johan Forssell hänvisar till från ESV finns inte. ESV har alltså enbart uttalat sig i nämnda artikel i Dagens Industri, aldrig behandlat frågan i någon rapport.
Det är en styrka för Sverige att vi har flera oberoende organ som gör samhällsekonomiska bedömningar. Jag ska som minister varken ha synpunkter eller kommentarer på de bedömningar som ESV har gjort i detta sammanhang, utan kan endast konstatera att de inte är jämförbara med de utgifter som redovisats i budgetpropositionen samt att regeringens bedömningar som sagt överensstämde mycket väl med de som Försäkringskassan senare gjorde.
Jag kan även notera att Moderaterna i sin budgetmotion för 2016 hade samma bedömning som regeringen i frågan om kostnaderna för den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen. Utgifterna för sjukförsäkringen har ökat kraftigt sedan 2010, och att bryta den ökande sjukfrånvaron är en av regeringens viktigaste utmaningar. Regeringen har därför lanserat ett omfattande åtgärdsprogram som jag har redogjort för tidigare.
Regeringen fortsätter noggrant att följa utgiftsutvecklingen för sjukförsäkringen och kommer senast i den ekonomiska vårpropositionen att redovisa sin fortsatta bedömning. I det fall sjukfrånvaron fortsätter öka avser regeringen att återkomma med ytterligare åtgärder.