Marie Engström (V):
Inkomstskatter har vi debatterat många gånger förut i kammaren. Det är risk att man säger väldigt mycket av det som har sagts flera gånger tidigare. Innan jag gick i kammaren tog jag fram förra årets protokoll från inkomstskattedebatten. Jag tänkte att det ska bli spännande att se om det är samma frågor som vi tar upp i dag.
Skillnaden från förra året är att vi nu också har steg 3 i regeringens jobbskatteavdrag att ta hänsyn till i debatten. Annars tycker jag inte att strukturen på regeringens inkomstskattepolitik har ändrats avsevärt sedan förra året. Skillnaden är den att man har ökat på skattesänkningarna.
Man har därför också tvingats att låna upp för att klara av det. Vänsterpartiet har vid flera tillfällen påpekat det fördelningspolitiskt felaktiga, som vi ser det, i regeringens skattesänkarpolitik. Vi har också påpekat att det i första hand gynnar männen på bekostnad av kvinnorna.
Vi menar att kvinnors ekonomi jämfört med mäns har försämrats sedan regeringen har sjösatt sin inkomstskattepolitik. Vi menar vidare att den retorik som allianspartierna använder, i meningen att det skulle ge fler jobb, inte heller stämmer.
Jag instämmer väldigt mycket i det som LO säger i sitt remissvar om jobbskatteavdraget. Man menar att det här sättet att skapa fler jobb och incitament är oerhört dyrt. Det är mycket bättre att i så fall använda pengarna till mer riktade sysselsättningsfrämjande åtgärder. Det tycker jag är väldigt centralt i den här frågan.
Jobbskatteavdraget framställs ju enträget som ett sätt att öka sysselsättningen. Det kanske är lite intressant i dessa dagar. En annan kritik vi har mot regeringens skattepolitik är de avsteg man gör från likformig beskattning, de gränsdragningsproblem som skattepolitiken många gånger ger upphov till.
I betänkandet tas också frågan om hushållsnära tjänster upp. Vi debatterade den så sent som för en vecka sedan. Jag ska inte upprepa all den kritik som jag framförde då.
Men jag läste i ett TT-meddelande alldeles nyligen att det till dags dato har kommit in 45 000 ansökningar mot förväntade 125 000 till Skatteverket om avdrag. Nu finns det fortfarande tid kvar. Vi vet inte var vi hamnar.
Det som är intressant är att det genomsnittliga avdragsbeloppet låg på 4 000 kronor. Frågan är varför man har satt en nivå på 50 000 kronor för avdraget för hushållsnära tjänster. Jag har egentligen aldrig fått något riktigt svar på den frågan. Jag fick det inte förra veckan heller. Vi får se om vi får svar i dag.
Varför ska Sverige - ni vill ju gärna jämföra med andra länder - ha ett sådant väldigt gynnsamt avdrag för hushållsnära tjänster visavi andra system? Det finns en helt annan fråga som finns med i betänkandet. I dag görs stora insatser av människor som har åtagit sig frivilliga samhällsuppdrag.
Det kan handla om kontaktpersoner, kontaktfamiljer, övervakare, stödpersoner och så vidare. Många gånger hjälper man medmänniskor till ett värdigare och bättre socialt liv. Jag tycker att alla de insatserna verkligen förtjänar ett erkännande. Jag är övertygad om att vi allihop tycker det.
Det faktum att riksdagen förändrade gränsen för avdrag för övriga kostnader från 1 000 till 5 000 kronor har fått ogynnsamma skattekonsekvenser för flera av de grupper som får kostnadsersättningar.
I en motion har vi föreslagit, och det finns också en reservation i betänkandet, att pröva att göra vissa ersättningar skattefria.
Det skulle kunna göra att de som har fått en sämre skattesituation sedan 5 000-kronorsavdraget infördes skulle kunna få en bättre situation.
I betänkandet skriver majoriteten om en utredning om gåvor och bidrag till ideella organisationer. Vad jag förstår när jag läser majoritetstexten ska detta införas till varje pris, kosta vad det kosta vill.
Vid ett utskottssammanträde ställde jag frågan om det var felskrivet. Men det är det faktiskt inte. Det står att även om utredaren kommer fram till slutsatsen att nackdelarna överväger fördelarna ska ett förslag till en författningstext utarbetas. Så är det. Jag kollade direktiven till den utredning som nu arbetar, och så är det.
Vad utredningen än kommer fram till ska detta genomföras till varje pris. Man kan ju fråga om det är ett bra sätt att använda statens medel att tillsätta utredningar när man redan innan har beslutat sig för vad man ska göra. Vad ska vi då ha utredningar till?
Något annat som också är intressant, apropå samma fråga, är en tidningsartikel som jag läste där utredaren säger att det blir väldigt dyrt att administrera. Jag vet inte om det var felskrivet, men det stod att det skulle kosta 1 1⁄2 miljard att administrera ett sådant system. Jag tycker att det låter som fruktansvärt mycket pengar.
Vi får väl se när utredaren är färdig. Men utredaren har också i uppdrag att hitta finansiering för att täcka kostnaderna för administration av just det systemet.
Då blir nästa fråga: Vilken skatt ska vi höja för att staten ska få in inkomster för att täcka administrationskostnaderna för skatteavdrag som företag och privatpersoner ska få när de ger gåvor till ideella organisationer?
Det är också intressant att det så kallade Insamlingsrådet häromdagen gick ut och berättade att svenska folket är ett väldigt givmilt folk. Det kan vi glädja oss åt allihop. Givmildheten har till och med ökat. Och jag tror att väldigt många är benägna att ge gåvor även om det inte handlar om att göra det i skattesyfte, att man ska få göra skatteavdrag. Fru talman!
Med detta yrkar jag bifall till reservation 8.