Helena Lindahl (C):
Efter Hans Rothenbergs litterära odyssé är det kanske inte ens lönt att jag börjar med att försöka citera Ebba Gröns fantastiska låt Staten och kapitalet . Jag måste ändock hålla med om att det är en ganska finurlig titel på propositionen. Jag går i stället direkt in på pudelns kärna.
Regeringen har gjort en utredning och en översyn av det statliga kapitalet, och det är väldigt bra. Det initierades av alliansregeringen förra mandatperioden, för det är aldrig fel att se över hur det statliga riskkapitalet används, om det används effektivt och så vidare. Det finns därför en hel del i propositionen som Centerpartiet håller med om.
Men det finns också en del som vi absolut inte håller med om, och det kommer jag att gå in på. Förslaget är att bilda ett nationellt riskkapitalbolag, Fondinvest AB. Meningen är att man ska förmera de statliga pengarna genom att investera dem i olika privata fonder som i sin tur investerar i olika företag.
Det är ett väldigt bra sätt, eftersom man på det sättet får mer pengar i pengapåsen. Samtidigt är det bra att man fokuserar på företag i begynnelseskeden och deras behov av såddkapital, för det är oftast i början som det är tuffast för företagen att få någon att tro på ens idé. Därför är det särskilt bra att man fokuserar just på detta.
Dessutom välkomnar jag och Centerpartiet att man tar till vara detta med tilläggskassor. Tilläggskassor är också någonting som Inlandsinnovation har jobbat framgångsrikt med och där det statliga kapitalet går ihop med privat lokalt kapital för att bilda mindre riskkapitalbolag som fokuserar på närområdet. Det har varit framgångsrikt i de områden där man har provat detta. Jag ser fram emot att man fortsätter med det.
Jag hoppas också en del på bankgarantier. Även om det inte finns något förslag i propositionen kommer man att tillsätta en utredning för att utforma ett bankgarantisystem. Särskilt i vissa områden i Sverige i dag är det, precis som några talare tidigare har nämnt, väldigt svårt att låna pengar från bankerna. Om staten gick in som garant vid lån skulle det underlätta betydligt.
Herr talman! Fondinvest ska satsa på en demonstrationsfond. Det välkomnas, för det är väldigt få företag, speciellt i begynnelsen, som har råd att testa sina innovationer. Det kräver kanske också kapital som de faktiskt inte har. Då är det bra att staten hjälper till.
Men det jag och en del andra av oss i Alliansen är oroliga för är hur man ska säkra de här pengarna på sikt, för det är ju ofta ganska kapitalkrävande med demonstrationsanläggningar. Därför undrar vi hur man säkerställer att det finns tillräcklig avkastning för att hålla kapitalet intakt över tid. Det är frågetecken som behöver rätas ut.
Jag vill återigen betona att jag tycker att det är bra att staten går samman med privat riskkapital, inte bara för att man förmerar pengarna utan för att det också är ett sätt att sprida riskerna.
Jag kommer själv från norra Sverige och kan intyga att den delen av landet står inför stora utmaningar, inte minst för att det är väldigt långa avstånd och en befolkningsutveckling som i vissa fall tenderar att peka åt fel håll. Glesheten är en utmaning i många fall.
Samtidigt har det här området enormt mycket naturresurser, inte minst malm och skog, som kommer hela Sverige till gagn. Det är positivt, inte bara för norra Sverige utan för hela Sveriges ekonomi. Det finns potential att förädla dessa råvaror ännu mer på plats för att på så sätt i ännu högre grad bidra till ett hållbart samhälle.
Problemet här är att riskkapitalet många gånger lyser med sin frånvaro. Och bankerna blir som sagt allt mer ovilliga att låna ut pengar, inte minst i inlandet.
Alliansregeringen bildade 2010 Inlandsinnovation för att norra Sverige och senare också Dalarna och Värmland skulle omfattas av riskkapital, eftersom det helt enkelt nästan inte fanns något annat att tillgå. Jag tycker att det är rätt att staten ska finnas där när ingen annan finns där. Som ni vet vimlar det ju inte direkt av riskkapitalister i de här områdena, och då är det jättesvårt om bankerna säger nej.
Därför såg vi det som väldigt positivt att Inlandsinnovation kom till. Och det är därför som vi inte kan acceptera förslaget i propositionen, det vill säga att på sikt lägga ned Inlandsinvasion och att nästan 2 000 miljoner kronor ska införlivas i det nya riskkapitalbolaget Fondinvest AB. Tro mig, jag har ingenting emot Fondinvest AB.
Problemet är bara att man tar pengar från de mest sårbara delarna av landet för att smeta ut dem över resten av landet. Och vi vet att det mesta av de här pengarna går till större städer.
Tillväxtanalys, som är statens egen myndighet, har gjort en rapport om hur riskkapitalet fördelas i Sverige och konstaterar där att 80 procent av allt riskkapital hamnar i de tre stora städerna Malmö, Göteborg och Stockholm, varav 50 procent i Stockholm. Mina vänner, jag tycker att det redan finns tillräckligt med riskkapitalister och riskkapital i de här områdena. Varför ska man då ta från områden där det är betydligt magrare?
För mig är det jättesvårt att acceptera, och jag kan inte för mitt liv förstå det. Jag hade en debatt på Radio Västerbotten i morse med en av mina socialdemokratiska kollegor, som jag för övrigt tycker väldigt mycket om, som är väldigt klok och som ju är tvungen att försvara regeringens förslag - det förstår jag, för det är ju så det är. Den socialdemokratiska kollegan säger att projektet Inlandsinovation inte riktigt har fyllt galoscherna.
Då säger jag så här: Hur kan man då tycka att det är okej att ta 2 000 miljoner från de här områdena och slänga in dem till resten av landet eller till storstäderna, i stället för att strukturera om och titta på vad man skulle ha kunnat göra bättre och om pengarna hade kunnat hanteras på ett annat sätt? Det är faktiskt en stor skillnad. Herr talman!
För ett par månader sedan, närmare bestämt den 9 februari, läste jag en intervju med näringsminister Mikael Damberg på Västerbottensnytts hemsida. Där uttalar han sig om företagens möjligheter i Norrland. Han säger: De fem Norrlandslänen vittnar om att det är längre till kapitalet i form av att det är längre till banker och bra erbjudanden. Därmed har det blivit svårare för dem att expandera sin verksamhet.
I artikeln kan man också läsa att det nu har slutits ett tvåårigt garantiavtal mellan Europeiska investeringsfonden och Norrlandsfonden. Ni kanske känner till Norrlandsfonden. Det är en stiftelse vars uppgift är att främja utvecklingen för företag i Norrbotten, Västerbotten, Västernorrland, Jämtland och Gävleborg.
Avtalet innebär att Europeiska investeringsfonden inte sätter in några pengar över huvud taget i Norrlandsfonden utan står som garant för 50 procent av kreditförlusten om låntagaren inte kan betala tillbaka sina lån, och det under två år. Men det är inga riktiga pengar.
Damberg är lyrisk över det här och säger, vilket jag noterade speciellt: "Jag är särskilt lycklig i dag för det är här det här kapitalet behövs mest i hela Sverige." Men om det nu är så, varför tar samma Damberg 2 miljarder från de här områdena med andra handen utan att blinka?
Är det här socialdemokratisk centraliseringspolitik i ett nötskal?