Tony Haddou (V):
Tack, finansministern! Vi har under de senaste åren sett hur nya skatteflyktsskandaler avlöser varandra, hur de rikas skatteflykt avslöjas och hur finansbolag undanhåller miljarder från beskattning. Det handlar om en ekonomisk elit som blåser vanliga skattebetalare på flera miljarder varje år, världen över. Skatteflykten undergräver vår välfärd och demokrati, samtidigt som skatteflykten ökar ojämlikheten eftersom vanligt folk med betydligt lägre inkomster fortsätter att betala skatt.
Butiksbiträdet, sjukvårdspersonalen och den vanliga arbetaren betalar alla sin sjysta del av skatten - och så har vi den rika eliten som inte gör det utan flyttar pengar och vinster till skatteparadis och tror sig stå över samhället. Däri ligger konflikten. Hjälporganisationen Oxfam har i sin rapport om skatteflykt, som släpptes förra månaden, räknat ut att Sverige årligen förlorar minst 23 miljarder i skatteflykt. Sedan finns det också ett mörkertal bakom detta.
Tax Justice Network kommer fram till ungefär samma siffror när de presenterade nya data förra veckan. Gör man en uträkning gällande välfärden hade de pengar som försvinner från Sverige i skatteflykt räckt till 45 000 sjuksköterskor. Det hade bland annat löst Sveriges sjuksköterskebrist, och det hade minskat de ekonomiska klyftorna - men det skulle framför allt ge Sverige en mer rustad och robust välfärd, liksom ett legitimt skattesystem. Fru talman!
Jag är åtminstone glad att finansministern i sitt svar säger sig dela mitt engagemang i frågan, men jag måste erkänna att det gör det lite mer besvärande dels hur finansministern har agerat i dessa frågor, dels hur finansministern duckar för min tredje och fjärde fråga. För att göra det tydligare: Avser finansministern att på något sätt agera för offentlig öppenhet och transparens som åtgärder för att stoppa skatteflykten?
Faktum är nämligen, finansministern, att ni har röstat ned förslaget tillsammans med länder som Malta, Cypern, Luxemburg och Irland - kanske inte det trevligaste sällskapet när det kommer till frågan om aggressiv skatteflykt.
Det argument som finansministern lyfter är det hon kallar "fel rättslig grund", men det är ju faktiskt en fråga om redovisning - att multinationella företag offentligt redovisar öppet vilka vinster de gör och hur mycket skatt de betalar i varje land där de har verksamhet. Utifrån det kan journalister, politiker och allmänhet faktiskt kräva dem på ansvar.
Efter att finansministern röstat ned detta förslag väckte Vänsterpartiet ett utskottsinitiativ i riksdagen för att få till en strategi för att gå mot offentlighet. Det förslaget röstades också ned av Socialdemokraterna. Därför blir det konstigt med argumentet om fel rättslig grund. I stället för öppenhet och transparens kan alltså storföretagen flytta vinster från länder där de har verksamhet till skatteparadis utan att allmänheten eller medierna kan granska det.
I stället kommer det nya skatteflyktsläckor från visselblåsare, granskande journalister och så vidare. Jag antecknade också precis att finansministern nämnde att multinationella koncerner är skyldiga att redovisa. Problemet är bara att det finns skattesekretess bakom, och då förblir det ju hemligt. Sedan får jag påminna finansministern om att offentlighet, transparens och en sådan här metod inte är något helt nytt utan införlivades för bankerna 2013 enligt en EU-lagstiftning.
Avser finansministern att på något sätt agera för att redovisningen ska vara offentlig, så att vi får öppenhet och transparens som åtgärder för att stoppa skatteflykten?