KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cecilia Malmström (FP):
Jag vill tacka dig, Berit Andnor, för att du har tagit upp den här debatten. Den är väldigt viktig, och vi kommer säkert att återkomma till den. Med all respekt för kammaren tror jag nog att det har levererats mer innehållslösa svar än så här genom historien. Det jag vill ge uttryck för är en principiell inställning. EU-debatten ska föras överallt av alla inblandade. Jag återkommer till det.
Men man ska inte skapa en kommitté som ett slags alibi för att föra den i stället för att politiskt ansvariga ska gå i bräschen för att föra den. EU-debatten i det här landet skriker efter ledarskap. Jag har varit ute i hundratals skolor och pratat med studenter, och jag kommer att fortsätta att göra det. Jag har varit på hundratals föreningar, PRO-föreningar och andra, arbetsplatser och så vidare där man vill diskutera EU-frågor. Den debatten finns och frodas.
Nästan varje gång frågar man: Varför är det ingen politiker som någonsin pratar om EU? EU lyste med sin frånvaro i valrörelsen. Den förra regeringen har inte mycket att slå sig för bröstet för när det gäller att diskutera EU-frågor - det tyckte man att den här kommittén för EU-debatt skulle göra.
Det handlar om att se till att stimulera, för vår del genom att politiker på alla nivåer deltar tillsammans med oppositionen, lokala och regionala politiker, föreningslivet, skolor och så vidare för att stimulera en debatt och få i gång den. Men den stimuleras inte av att det finns en statlig kommitté som delar ut pengar. Vi kan diskutera miljöfrågor runtomkring i hela landet. Det gör man ändå om det är angeläget, inte för att det finns en statlig kommitté som delar ut pengar.
Det är det principiella uttryck som jag ville förmedla med det här svaret. Regeringen kommer att resa runt. Jag kommer att resa runt. Vi kommer att inleda samarbete med skolor och föreningar. Det ges ett ökat stöd till folkbildningen under det kommande året, och där har studieförbunden en jätteviktig uppgift. Det finns en mängd olika föreningar och andra som också har en viktig uppgift.
Men om de inte ser att EU-frågorna genomsyrar den dagliga politiken, om inte alla ministrar talar om EU-politik på ett naturligt sätt - inom miljöpolitiken, inom brottsbekämpningen, inom den inre marknaden, inom folkhälsopolitiken och inom jordbrukspolitiken, som vi gjorde tidigare här under frågestunden - finns det ingen möjlighet att få avtryck för den debatten. Det är det som det handlar om, och det är där vi är så kritiska mot den förra regeringen.
Cecilia Malmström (FP):
Jag har aldrig gjort anspråk på att vara en folkrörelse. Men det är intressant att höra Bosse Ringholm, som kanske ser sig själv som en folkrörelse, med tanke på hans aktivitet i de här frågorna tidigare mandatperiod. Det är lite märkligt att både Berit Andnor och Bosse Ringholm, som är före detta statsråd, verkar förneka det faktum att ni också hade tänkt lägga ned kommittén. Man kan läsa i direktiven som den förra socialdemokratiska regeringen har skrivit.
Det står: Kommitténs mandat ska slutredovisas den sista december 2006. Ni hade inte heller i ert utkast till budgetproposition budgeterat för några pengar till Kommittén för EU-debatt. Den borgerliga regeringen har bara fortsatt precis på det sätt som ni också hade tänkt förfara. Det är ingen debatt jag har förlorat. Det är ingen fajt vi har tagit. Vi har fortsatt där vi tydligen var överens.
Det verkar ni ha glömt bort just nu, eller så visste ni inte om att detta pågick i den regering där ni satt. Det jag försöker säga är att det finns en massa människor runtom i det här landet som tycker att det är spännande och trevligt att diskutera EU-frågor. Många av dem organiserar seminarier, festivaler, temakvällar och så vidare. Och de gör det utan en enda spänn från staten eller kommunen. De gör det för att det är roligt. De gör det för att de vill diskutera frågor. De kommer att fortsätta att göra det.
Det är inte så att all debatt plötsligt kommer att dö ut bara för att det inte finns en kommitté för EU-debatt. De har gjort ett duktigt jobb. Jag har varit med på många av deras saker. Jag vill tacka kommittén för det arbete som den har genomfört. Men debatten ska naturligtvis fortsätta, inte genom att jag tågar runt som en enmansshow. Jag kommer att göra mitt; jag har ett stort ansvar för detta.
Men det är en regering där alla partier tror på EU-samarbetet, som är aktiv, som bejakar det, som vill att Sverige ska delta och som inte hämmas av den förra regeringens interna splittring och två stödpartier som ville att Sverige skulle gå ur. Vi kan föra in EU-frågorna på ett naturligt sätt i vardagspolitiken. Jag tror att vi under de här sju veckorna har varit mer i Bryssel än den förra regeringen under fyra år. Jag tror att vi har pratat mer om EU än vad ni gjorde på flera månader därför att vi tycker att det här är spännande.
Vi tycker att det är kul. Och det som den högsta politiska ledningen gör strömmar ned till politiker på alla nivåer. Det sprider sig sedan i samhället där folk känner: EU-frågorna är inte någonting som man pratar om lite grann på söndagar, utan det är en naturlig del, precis som miljöpolitiken, precis som den globala politiken och så vidare. Man behöver inte speciella pengar för att stimulera en sådan debatt. Man behöver ledarskap, Berit Andnor och Bosse Ringholm.
Cecilia Malmström (FP):
De pengarna togs från jordbrukspolitiken, vilket var bra. Ja, jag kan försäkra Ulf Holm att regeringen är helt enig om att EU behöver en mycket modernare och mer reformerad budget. Nu har jag inte tillräckligt med talartid för att redogöra för de principer som vi anser ska vägleda detta, men jag kan skicka underlaget till Ulf Holm för fortsatt diskussion.
Vi är helt ense om att dessa principer ska finnas, och vi vill satsa mer på ett antal områden där vi ser ett europeiskt mervärde. Ulf Holm tycker att vi svävar på målet när det gäller miljödelen, och det kanske är bra att vi gör det i just den här fasen. Vi har fortfarande några månader på oss att tillsammans formulera och diskutera detta och se vad det är som behöver följas av ekonomiska satsningar i den gemensamma budgeten. Vi gör en hel del nationellt.
Vi avvaktar och ser vad som kommer ut av Bali, och processen med bördefördelningen kommer att inledas i början av nästa år. Frågan blir alltså vilka skäl det finns för att även försöka lyfta fram klimat- och miljöanpassningen i budgeten - med gemensamma pengar. Det vore lite förmätet av oss att säga att vi redan landat i dessa frågor. Det är svåra och komplicerade frågor, och vi ska naturligtvis återkomma och titta på dem.
Jag tycker redan nu att forskningen är ett solklart område där det finns ett gemensamt europeiskt mervärde och där Sverige har mycket att bidra med i det utbyte som sker redan i dag. När det gäller strafftullar på varor från Kina är regeringen alltid principiellt emot sådana, i alla sammanhang, eftersom vi tror att frihandel trots allt är det bästa. Naturligtvis är det fel även i fråga om lågenergiglödlampor.
Cecilia Malmström (FP):
Det har varit en bra debatt. Vi är i sak inte oense på något sätt. Vad jag än hade sagt, om jag hade haft 40 andra konkreta förslag, hade Carina Hägg och Monica Green inte tyckt att det var tillräckligt bra. Det är den ordning vi ska ha härinne, nämligen att oppositionen ska ligga på regeringen. Jag har försökt redovisa vad vi gör och vad vi kommer att göra.
Jag har försökt klargöra att vi tar detta på mycket stort allvar, att detta är en viktig fråga under ordförandeskapet men att dessa frågor och jämställdhetsfrågorna i ett större perspektiv är frågor vi ständigt måste kämpa med. Det handlar om våld mot kvinnor och det faktum att många kvinnor våldtas i sina hem och att det begås fruktansvärda övergrepp mot barn i Sverige i dag. Vi kan säkert återkomma till den typen av debatter med ansvarig minister.
Ordförandeskapet är ett viktigt tillfälle att lyfta fram Sverige i olika sammanhang. Detta är en viktig fråga. Jag tror inte att det råder något tvivel bland ministrarna inom EU om att Sverige har den typen av lagstiftning. Vi försöker att föra fram den på olika sätt. Naturligtvis ska vi utnyttja tillfället att föra fram den på ett bredare sätt och visa hur stor vikt vi lägger vid detta.
Den diskussion som kommer att föras fram till ordförandeskapet och efter med den typ av utredningar och handlingsplaner vi gör i Sverige kommer att vara en garant för att vi ska fortsätta att diskutera dessa frågor i denna kammare och utanför med kommunala och regionala politiker och bland de organisationer och föreningar som engagerar sig i frågorna. Fru talman! Med detta vill jag tacka för en mycket viktig debatt.
Cecilia Malmström (FP):
Om alla beslut fattades av EU skulle Sveriges riksdag naturligtvis inte behövas. Det vore en fullkomligt orimlig ordning. Så är det inte. EU fattar beslut främst på de områden där medlemsländerna tillsammans har bestämt att EU ska fatta beslut. Det är inte så att det har suttit en liten jeppe och bestämt detta, utan detta har EU:s medlemsländer bestämt tillsammans. EU har inte kompetenskompetens. Man kan inte ge sig själv makt. Varje land kan lägga in sitt veto.
Jag kan inte se varför Sveriges riksdag ensam ska besluta om de stora miljö- och klimatproblemen, om det är gränsöverskridande brottslighet. Det är gemensamma problem. Det står sedan en mängd olika fina, vackra saker, som Anne-Marie Pålsson läste upp. Ja, så står det i de flesta målsättningar i alla föreningars och organisationers stadgar, författningar och så vidare. Jämställdhet - det är väl bra att unionen ska verka för jämställdhet.
Väldigt många av de beslut som handlar om jämställdhet fattas av Sveriges riksdag, men det är väl bra att unionen också har ett jämställdhetstänkande när man fattar beslut. Där finns det mycket mer att göra, skulle jag vilja säga. Mellanstatlighet är egentligen inte särskilt demokratiskt. Ett gäng ministrar stänger in sig i ett rum, och sedan kommer de ut och berättar vad kompromissen innebär. Ingen vet hur och varför eller vem som har röstat på det ena eller andra sättet. Så är det med jordbrukspolitiken, men nu öppnar vi upp den.
EU:s jordbrukspolitik blir föremål för majoritetsbeslut. Den flyttar ut till Europaparlamentet, och den flyttar också till Sveriges riksdag. Det blir mer demokratiskt, mer öppenhet, mer insyn och fler personer som kan utkräva ansvar och bli delaktiga i detta. Mellanstatlighetens lov vill inte jag sjunga här, därför att den är inte särskilt demokratisk.
De områden som vi har bestämt att vi ska lyfta upp till EU-nivå - vi kan diskutera om det är för många eller inte - ska beslutas i så demokratisk anda som möjligt. Ju fler som har insyn, ju fler som är involverade och ju bättre kontroll och möjligheter medborgarna har att följa de här besluten, desto bättre är det.
Cecilia Malmström (FP):
Bosse Ringholm har frågat mig om jag kan redovisa vilka initiativ jag har tagit för att påverka Frankrike i frågan om att upphöra med EU-parlamentets dyrbara och klimatmässigt dåliga vana att varje månad flytta hela parlamentssessionen från Bryssel till Strasbourg, om jag kan redovisa resultaten av de initiativ som tagits i frågan samt vilka initiativ jag och regeringen avser att ta under det svenska ordförandeskapet hösten 2009 i denna fråga.
Det är inte en bra lösning att Europaparlamentet har sitt säte på en plats men under längre perioder även sammanträder någon annanstans. Den nuvarande ordningen är kostsam, opraktisk, dålig för miljön och skapar en negativ bild av EU. Regeringen skulle gärna se en utveckling där denna ordning förenklas eller helst avskaffas. För att ändra på detta krävs dock en fördragsreform som förutsätter enhällighet bland medlemsstaterna.
Företrädare för Frankrike är väl medvetna om den svenska regeringens inställning i frågan och har klart meddelat att de inte önskar att diskutera den. Vi har även diskuterat frågan med företrädare för andra medlemsländer och fortsätter att göra så. Många delar vår syn, men tyvärr verkar utsikten att 27 medlemsländer ska komma överens i frågan om att Europaparlamentet alltid ska sammanträda i Bryssel begränsad. Under 2009 ska kommissionen presentera en rapport om en översyn av EU:s budget. Översynen kommer sannolikt upp till diskussion under det svenska ordförandeskapet.
En svensk målsättning i budgetöversynen är att EU:s resurser ska användas effektivt och till åtgärder där det finns ett europeiskt mervärde. Europaparlamentets pendlande mellan Bryssel och Strasbourg lever inte upp till denna målsättning. Regeringen har tagit upp frågan och kommer att driva den i den budgetöversyn som nu pågår. Vi fortsätter att väcka opinion för frågan i regelbundna kontakter med övriga medlemsländer.
Cecilia Malmström (FP):
Jag skyller inte på Frankrike. Jag bara konstaterar att för att vi ska få en ändring i den här frågan måste vi naturligtvis ha fransmännen med oss. Vi kan inte ändra på detta utan en fördragsändring och utan att fransmännen är villiga att medverka till en förändring. Jag för också diskussioner med personer i Frankrike för att tillsammans med dem försöka hitta en lösning. Det finns också fransmän som tycker att det här är en tokig ordning som skadar Europaparlamentets anseende. Det här är ett mycket långsamt och tålmodigt arbete.
Jag har inte redovisat vartenda samtal jag haft med fransmännen för riksdagen, för jag är väldigt ofta i Frankrike. Men jag kan försäkra Bosse Ringholm att det förs sådana diskussioner för att försöka hitta vägar framåt och för att också hitta allierade bland de andra EU-länderna för att kunna lyfta fram den här frågan. Att lyfta fram frågan och sedan få ett starkt avslag ger inget resultat, utan man får vara säker på att man har tillräckligt många allierade med sig så att frågan kan processas.
Det som vi ser nu som en möjlighet att komma vidare är via budgetöversynen. Det är det som är svaret på frågan. Jag är ledsen om jag var otydlig i detta, herr talman, men det är den vägen som vi formellt försöker driva en reformering av hela EU men också i den här frågan. I övrigt kommer vi att fortsätta våra informella kontakter med de andra medlemsländerna och med samtalspartner i Frankrike för att se om vi kan komma vidare. Jag kan inte bedöma vilken tid det kommer att ta eller om det kommer att lyckas. Det är en svår fråga.
Jag skulle gärna ha sett att vi hade kommit framåt, men så är läget i dag. Möjligen får vi anledning att återkomma till den här frågan.
Cecilia Malmström (FP):
Tack, Bosse Ringholm, för den här debatten! Jag kan inte svara på Bosse Ringholms frågor, för det pågår just en process med samtal med fransmän, med andra aktörer, med våra kamrater i Europaparlamentet, med andra länder för att försöka se om det finns något initiativ som vi kan ta. Det pågår en massa diskussioner. Bosse Ringholm är medveten om att det har pratats om att kanske ha ett universitet eller något institut i lokalerna. Det finns även andra förslag som bollas. Jag vill gärna fortsätta den informella sonderingen innan vi kan lägga fram ett konkret förslag.
Att budgetöversyn är något som pågår håller jag helt med om, men Sveriges regering är faktiskt den enda som har lyft fram denna fråga i svaret till kommissionen om budgetöversynen. Därmed har vi satt frågan på agendan och visat att denna fråga kan vi också prata om i budgetöversynen. Det tycker jag ändå är ett litet steg framåt. Jag är tacksam för att riksdagen också i sitt svar har lyft fram denna fråga, för det ger oss en större styrka att säga att det är hela Sveriges önskan att göra på det sättet.
Det är ett sätt att komma framåt, för som Bosse Ringholm vet är det en fördragsöversyn som kommer att krävas i slutändan. Den står inte på dagordningen nästa år, såvitt jag kan bedöma. Men det gör budgetöversynen, och där kanske man kan börja förbereda, lyfta fram kostnader och titta på olika initiativ. Som sagt: Det här arbetet pågår hela tiden. Jag kan inte i det här skedet redovisa exakt var det kommer att landa. Men jag är som sagt glad för debatten och glad för det stöd som Bosse Ringholm visar här.
Det hade kanske varit ännu roligare om vi hade kunnat peka på några tidigare initiativ från tidigare regering som hade kunnat visa att det här varit en lång tradition i Sverige. Men nu är vi, såvitt jag förstår, en enig riksdag, och det känns väldigt tryggt.
Cecilia Malmström (FP):
Bosse Ringholm var inte så ofta i Bryssel under sin tid som EU-minister men torde ändå känna till att det finns en ganska tydlig agenda och ett antal viktiga frågor på de här toppmötena. Var sak har sin plats. Det kommer att bli en mycket begränsad diskussion, om ens någon alls, om Lissabonfördraget såsom det ser ut i dag, men det kan hända en del fram till dess. Då är naturligtvis både jag och statsministern disponerade att tala med riksdagen, vilket vi också kommer att göra inför EU-nämnden.
Den stora frågan som toppmötet kommer att handla om är den finansiella krisen i världen och läget i klimatförhandlingarna. Det är mycket viktiga frågor. Jag vet att riksdagen är oerhört engagerad i detta. Här kommer statsministern att göra inlägg. Jag är helt säker på det. Han kommer att redogöra mer detaljerat för detta för EU-nämnden. Han åker inte dit för att sitta passiv. Det är inte ett meningslöst toppmöte. Irländarna har vädjat till oss att få lite mer tid. Jag tycker att de ska få det. Jag lämnar åt andra att göra bedömningen om regeringen har en passiv EU-politik.
Den uppfattningen har inte många andra bedömare. Vi är naturligtvis inte passiva i arbetsrättsfrågor. Det är jätteviktiga frågor, men de ska diskutera där de har sin plats, och de har inte sin plats på toppmötet nu. Det är vår uppfattning - LO delar den, och jag tror att Bosse Ringholm delar den - att Lissabonfördraget inte på något sätt hotar de fackliga rättigheter som vi har i Sverige.
De förstärks tvärtom, och därför avser vi att fortsätta med ratificeringsproceduren i Sverige och hoppas att vi kan få Lissabonfördraget på plats. De frågor som Bosse Ringholm nämner är jätteviktiga. Jag har också känt och hört den här oron. Vi ska diskutera de frågorna också men inte på toppmötet. Det finns en högnivågrupp som kommissionen leder. Det finns olika samarbetsforum för detta.
Jag har personligen talat med kommissionär Spidla som är ansvarig för detta och berättat hur vi ser på den svenska modellen. Jag har berättat om den oro som vi har i Sverige. Det pågår en sådan diskussion där Sverige är aktivt. Arbetsmarknadsminister Sven Otto Littorin är också mycket aktiv i de här diskussionerna, men de kommer inte att föras på Europeiska rådet. Det var den fråga som Bosse Ringholm ställde, och det är den fråga som jag har besvarat.
Cecilia Malmström (FP):
Det hade varit trevligt om vi hade kunnat få en mer seriös debatt här, Bosse Ringholm, i stället för kritik av vad jag gör eller inte gör i den här nedlåtande tonen. Regeringen är oerhört pådrivande i Bryssel. Jag tror att Bosse Ringholm skulle få det svaret om han åkte runt och frågade sina kolleger runt omkring i Europa. Sveriges regering driver jättemånga frågor. Vi tar initiativ och är pådrivande till exempel i klimatdebatten, i utvidgningsdebatten, när det gäller grannskapspolitiken, i frihandelsfrågan och i Östersjöstrategin. I fråga efter fråga är Sverige aktivt.
Vi planterar frågor, vi söker allierade och vi försöker få igenom saker. Bara för att vi inte alltid tar upp exakt den fråga som Bosse Ringholm tycker är lämplig vid det tillfälle som Bosse Ringholm tycker är lämpligt betyder inte det att vi inte gör någonting. De här frågorna är viktiga, Bosse Ringholm, men de kommer inte att diskuteras vid Europeiska rådet. Europeiska rådet är jätteviktigt. Finansmarknaderna i världen skakar. Folk tittar på Europa för att se vad Europa gör. Vi ska diskutera de här frågorna, bland annat den oerhört allvarliga internationella finansiella krisen. Vi ska diskutera klimatpaketet.
Det kanske är en ödesfråga för Europa att Sveriges riksdag precis som alla andra parlament, Europaparlamentet och rådet får till stånd en överenskommelse så att vi kan gå starkt rustade till Köpenhamnsmötet, där vi förhoppningsvis kan komma överens beträffande Kyotoprotokollet. Det är viktiga frågor. Det är viktigt att svenska ministrar finns på plats och diskuterar de här frågorna. Lissabonfrågan kommer, som läget ser ut i dag, mycket marginellt att beröras därför att irländarna vill ha mer tid.
Det är vår uppfattning - det är också LO:s uppfattning - att Lissabonfördraget inte hotar arbetsrätten. Därför tycker vi inte att vi ska diskutera det i det sammanhanget. Sedan diskuterar vi gärna arbetsrätten, och det gör vi också i en mängd olika sammanhang där vi driver på, och vi kommer att återkomma till riksdagen med de här frågorna. Men var sak har sin plats, och det vet också Bosse Ringholm. Det här är ett mycket viktigt toppmöte, men det finns faktiskt andra frågor som står högre upp på dagordningen. Där kommer - låt mig försäkra både riksdagen och Bosse Ringholm om det - Sveriges regering att vara mycket aktiv.
Cecilia Malmström (FP):
Sven-Erik Österberg har frågat statsministern på vilket sätt och när han ämnar redovisa regeringens förfaringssätt för hur den person som ska bli Sveriges kommissionär ska väljas ut samt hur statsministern denna gång kommer att verka för en förändring av processen för att åstadkomma en mer transparent process som både är partipolitiskt neutral och säkerställer att den mest kvalificerade kandidaten får uppdraget. Sven-Erik Österberg har också frågat när statsministern kommer att ta initiativ till att regeringen inleder arbetet med att utse en ny svensk kommissionär. Interpellationen har överlämnats till mig.
Processen kring tillsättningen av nästa kommission är för närvarande oklar. Enligt Nicefördraget ska antalet ledamöter av kommissionen vara mindre än antalet medlemsländer. Ledamöterna ska utses på grundval av en jämlik rotation mellan medlemsländerna. Detta innebär att vi i dag inte vet om nästa kommission kommer att ha en ledamot från Sverige. Om Lissabonfördraget däremot träder i kraft ändras förutsättningarna. Då ska nästa kommission ha en ledamot per medlemsland.
Processen med att utse en svensk kommissionsledamot kommer att påbörjas i samband med att förutsättningarna klarnar. Den svenska ledamoten kommer att utses i samråd med kommissionens nominerade ordförande, på brukligt sätt och i enlighet med fördragets föreskrifter. I diskussioner med den nominerade ordföranden kommer det att vara viktigt att verka för att Sverige får en central portfölj. Det pussel som ska läggas mellan olika portföljer blir också viktigt för beslutet om vem som ska utses från svensk sida. Det är viktigt att personen har gedigna kvalifikationer och erfarenheter för uppdraget.
Liksom vid andra utnämningar är det regeringen som fattar beslut om nominering av svensk ledamot i kommissionen. Regeringen arbetar för att processen inför en eventuell nominering blir öppen och avser att föra samtal med företrädare för oppositionen när förutsättningarna för den nya kommissionens tillsättning har klarnat.