KBLab/rixvox huggingface dataset:
Staffan Danielsson (C):
Vi ska i dag besluta om åtgärder för att minska den allvarliga verksamhet med svarta taxifärder som dagligen pågår över hela landet. Det är ingen liten fråga, och det är glädjande med den stora enigheten om de åtgärder som behövs på de viktigaste områdena, även om det tagit tid. Det har varit en bra process i utskottet i dessa frågor. Svenska Taxiförbundet gjorde en svarttaxiinventering år 2002.
Den visade att det då fanns minst 1 000 svarttaxiförare i landet, och därtill kommer naturligtvis ett okänt mörkertal. Verksamheten förekommer både i stora städer och på mindre orter, och som redan väl redovisats är allvarlig kriminalitet ofta kopplad till att utan tillstånd och mot betalning utan kvitto skjutsa allmänhet. Samtidigt tar svarttaxiverksamheten marknadsandelar från den yrkesmässiga taxiverksamheten och svärtar ned hela branschen.
Svenska Taxiförbundet arbetar självfallet kraftfullt mot den osjysta konkurrensen och har listat sex viktiga åtgärder, som jag vill lyfta fram.
I dag tar vi stora steg för att uppfylla det första och andra kravet, och jag hoppas att övriga förslag i stor utsträckning kan tillgodoses på kommunal nivå. Ett enigt utskott, inklusive Centerpartiet, ställer sig alltså bakom förslaget att den som utfört någon enstaka transport utan att ha tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik kan straffas med böter. Detta bör i betydande grad underlätta för polisen att komma åt dem som ofta ägnar sig åt olagliga taxitransporter.
Vi utesluter heller inte att ytterligare straffskärpningar bör ske genom att påföljden fängelse bör kunna komma i fråga i vissa fall vid olagliga persontransporter. Det här är en grannlaga fråga, och jag tycker att skrivningen är bra. Det är ett betydande steg framåt att polisen nu kan lagföra också en enstaka bilkörning, vilket ger böter. Och det handlar alltså inte om släkt, vänner och bekanta utan om körningar av andra.
Centerpartiet lägger som bekant stor vikt vid integritetsfrågor. Även i den här frågan måste man framhålla vikten av att stävja svarttaxiverksamheten mot den enskildes rätt till en personlig integritet.
Även om vi nu öppnar för att en enstaka svarttaxikörning i vissa fall - vilka i så fall måste analyseras och preciseras mycket noga - skulle kunna straffas med fängelse, måste vi ha klart för oss att det vore ett orimligt hårt straff för den som utan annan kriminalitet gjort en eller annan körning mot betalning utan tillstånd.
Denna aspekt gör också att jag är tveksam till Moderaternas reservation om att brottet att utföra en svarttaxitransport borde anses vara utfört redan när en överenskommelse om transport har träffats. Det skulle kunna innebära att några förflugna ord om hemskjuts mot eventuell betalning skulle kunna straffas med böter utan vare sig att transport har utförts eller att pengar har överlämnats. Kan det verkligen vara rimligt?
Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag under punkten 1 samt till den reservation om limousineservice och taxameterfrågor som Centern också står bakom.
Staffan Danielsson (C):
Peter Pedersen sade så här: Vi vet inte vilka kravet att inrätta pumpar för förnybart bränsle ska ställas till, om det är bensinmacksägarna, som de tror, eller om det är branschen. Det ska regeringen utreda. Men det hastar ju här. Det är väldigt bråttom. Folk måste redan nu fatta beslut, planera, handla upp och komma i gång.
Jag trodde att propositionen innefattade - vilket jag är osäker på om det är rätt ord, för jag vill ju inte ha någon reglering alls - att det var mackägarna som hade ansvaret. Nu är det dock tydligen oklart vilka som har det. Vi tar alltså ett beslut här i dag där vi dels bestämmer att det är mackägarna, dels bestämmer att regeringen ska utreda vem det ska vara. Det är väl inget bra beslut. Vad gäller?
Sedan brukar ju inte Vänsterpartiet vara så blyga i sina målsättningar vad gäller rejäla, kraftiga, stora offentliga utgifter och hundratusentals nya statliga jobb. Ni är offensiva där. Ni brukar inte heller okritiskt acceptera alla mål som EU ställer upp. Men inte heller ni vågar alltså sätta upp målet för andelen förnybara bränslen till våra 8 %.
Min fråga är egentligen: Varför lägger ni er så platt i den här frågan för både regeringen och EU? Är det en oemotståndlig kombination, eller vad beror det på? Peter Pedersen sade att något mer utöver 5,75 % kunde man möjligen gå med på. Vi vill ju ha en rejäl uppräkning till 8 % och verkligen våga ha ett mål som vi får kämpa för att nå.
Då är min fråga: Borde ni inte kunna ansluta er till våra 8 % i stället för att fega ur med 5,75 %?
Staffan Danielsson (C):
Det är möjligt att det är som Peter Pedersen säger, men jag har inte kunnat läsa ut det ur det betänkande som vi har. Jag hoppas att det är tydligt och klart så att riksdagsbeslutet gäller och att det är som du säger.
Jag tolkar det inte så, men då får jag ta till mig det du säger: Kravet riktas nu mot de enskilda mackägarna, och när sedan de enskilda mackägarna har tagit kravet ska vi framåt 2008 se om vi kan skifta över kravet till branschen - lysande! Vad sedan gäller ambitionen är det självklart att EU ska höja kravet på inblandning till 10 %.
Jag tycker egentligen att man ska höja det ännu mer. Jag tror att vi liksom Amerika, både Nord- och Syd-, kan ha 15-20 %, men minst 10 %. Man ska också höja snabbt som attan - det tar ju sådan tid för regeringen hela tiden - så att vi också kan höja inblandningen av rapsolja i diesel. Jag utgår från att det blir av. Men fortfarande är 5,75 % en låg målsättning.
Jag önskar verkligen att många fler vore överens om 8 %. Min kritik gäller i första hand regeringen och statsministern, som har så stora ord utanför kammaren men nöjer sig med det försiktiga EU-snittet i kammaren. Det begär jag inte att Peter Pedersen ska svara på.
Staffan Danielsson (C):
Jag ska fråga vilka mål och visioner vi ska tro på för 2010 och 2020. Vilket mål har Miljöpartiet för hur snabbt vi kan ersätta de fossila drivmedlen med förnybara drivmedel? EU vill ju sätta målet, som jag sagt, till 5,75 %. Det vill också regeringen, samma regering som vill väldigt mycket mer utanför kammaren. Har Miljöpartiet verkligen inte högre ambitioner än så?
Jag noterar att ni är ett brett parti, så ni har olika uppfattningar i olika utskott. I miljö- och jordbruksutskottet tror ni på 8 % och här i trafikutskottet tror ni på 5,75 %. Jag vill fråga om ni inte egentligen borde stödja Centerns reservation och våga stå för ett rejält mål på 8 % och inte vara bundna av EU:s försiktiga nivåer.
Staffan Danielsson (C):
Jag har med intresse lyssnat på den här debatten, som ju ständigt dyker upp eftersom det är så stor oro i landet och i många bygder i de här frågorna. Jordbruksministern sade att man ska känna trygghet där man bor och verkar. Men vi ska också ha en frisk och vild natur. Det är detta det hela handlar om. Var går det att kombinera och var går gränserna?
Fjällvärlden är stor och vild, och där passar vargen mycket bra. Men där har vi renar, en rendrift. Då pressas vargen ned i alltmer bebodda trakter. De samlas på koncentrerade ytor. Då får vi bekymret att folk inte känner trygghet. Man känner otrygghet för en tät vargstam, för sina husdjur. Det är bekymret.
Människan har ju en urgammal kamp för att erövra naturen, för att utnyttja naturen, för att kunna odla upp åkrar och beten, hålla husdjur, tämja naturens krafter och även skydda sig mot rovdjuren. Det är det som människan har slagits för. Visst hör rovdjuren till vår fauna. Vi ska ha en vargstam, men på ett rimligt sätt. Det är här gränserna finns. Det har inte varit på ett rimligt sätt.
Även det mest självklara har i åratal förvägrats lantbrukarna, de som håller husdjur i de här bygderna: rätten att skydda sina tamdjur, skydda sin jakthund från ond, bråd och smärtsam död, alltså en död i plågor, med vapen. Gör man det har man dömts till stränga fängelsestraff. Det tycker jag inte är värdigt ett samhälle som vårt.
Nu är trycket så stort att regeringen börjar agera. Det tycker jag är bra. Det går åt rätt håll. Det är bra att § 28 mjukas upp även om det inte är tillräckligt. Det är bra att man ska utreda det här, och jag är glad att man har valt en bra, kompetent utredare också. Men det räcker inte. Jag ansluter mig till Bengt-Anders Johanssons frågor. Vad händer under tiden? För det behöver hända saker redan nu.
Det handlar till exempel om att man i de här bygderna ska kunna skydda sina hundar. Straffskalorna måste enligt min uppfattning ses över. Det är inte rimligt med den nivå som de ligger på. Som Lars-Ivar Ericson och även Bengt-Anders Johansson har sagt har vi haft några praktikfall som tydligt har drivit på den utveckling som vi nu ser där regeringen börjar röra sig.
Ett av de fallen är ju den lantbrukare, Stig Engdahl, som med den gamla § 28 har dömts till sex månaders fängelse. Det är en fullständigt orimlig påföljd som nu inte längre gäller eftersom lagen ska ändras. Våra fängelser är överfulla. Straffet var orimligt hårt. Lagen är ändrad. Pröva denna nådeansökan på ett klokt sätt, jordbruksministern!
Staffan Danielsson (C):
Problematiken berör även andra verksamheter med mångårig fungerande tradition av att förena en god djurhållning med utedrift året om, även om det i allt väsentligt handlar om nötkreatur. På Gotland har russen på Lojsta hed levt ute året runt med stöd av god utfodring och tät skog. Även här har djuren det omvittnat bra och är mycket härdiga.
Även här kommer nu efter decennier och sekler av fungerande utedrift ett fyrkantigt krav på att djuren ska in i en ligghall eftersom den nya Djurskyddsmyndigheten vet bäst. Även här borde verkligheten och hur djuren har det vägas in, vilket alla tidigare myndigheter har gjort. Besök gärna Revingehed, jordbruksministern, och besök gärna Gotland! Djurens naturliga beteende är att vara ute. De är byggda för det.
Med tillgång till foder och vatten och med goda skötare fungerar det även i Sveriges klimat. Det fungerar i Finland, i Danmark, i Skottland och i Kanada. Men den svenska Djurskyddsmyndigheten vet bäst. Vi måste dessutom bygga ligghallar. Ta ut mervärdena på marknaden! säger jordbruksministern. Det blir för dyrt, och då upphör produktionen i många fall. Då minskar nötköttsproduktionen i Sverige, och då flyttar livsmedelsindustrin till Baltikum.
Vi ser exempel på det redan nu. Då ökar vi importen från andra kontinenter och från andra europeiska länder där vi inte har kontroll på hur djuren har det. Vad vann då miljön i Sverige och världen? Vad vann då djurens välfärd? Det här helikopterperspektivet kanske inte Djurskyddsmyndigheten ska ha, men landets jordbruksminister måste ha det.
Djurskyddsmyndigheten har ändrat den föreskrift som Jordbruksverket tidigare hade utfärdat mot bakgrund av samma lag. Jag vill uppmana jordbruksministern att se över regeringens förordning.
Uppenbarligen gör Djurskyddsmyndigheten en annan tolkning än Jordbruksverket. Det är samma lag och det är samma förordning. Nu har myndigheterna själva ändrat sin föreskrift och gör den här tolkningen av förordningen. Justera förordningen! Se till verkligheten! Engagera sig i frågan, jordbruksministern!
Staffan Danielsson (C):
Jag ska inte heller fortsätta den debatten som kanske är skild från det här ämnet. Mitt huvudspår var att det i dag är 2-3 % av bränslena som är förnybara. 2010 vill vi ha 8 %. EU och regeringen står hittills på 5,75 men är på väg upp.
Jag vill fråga miljöministern: När det gäller att bryta oljeberoendet till 2020 är det bra att vi har visioner och att vi är överens om målet, men vi måste också vara ärliga med vad det innebär. Jag vet att expertis bedömer att om vi klarar att ersätta en femtedel har vi nått långt. Det tycker en del. Vänstern har preciserat det till att 80 % ska ersättas. Många har i debatten på tidningars ledarsidor och så vidare fått uppfattningen att oljan är borta 2020 från drivmedlen.
Är det 20 % som är att bryta oljeberoendet? Är det 40, 50, 80 eller 100 %? Jag tror att det är bra att vi ger folk en uppfattning om detta. När vi nu ska bryta det är en bit teknik. Det ger jag ger Kjell-Erik Karlsson och alla rätt i. Vi i Centern är hårt pådrivande för miljöbilar, för att gynna förmånsvärden och annat så att det säljs många etanolbilar. Det är bra att man konverterar äldre bilar.
Det är en viktig fråga som tas upp, även om det är en mindre fråga i sammanhanget. Huvudutmaningen är att få fram volymerna. Det är en oerhörd utmaning för de gröna näringarna som verkligen kräver stöd och uppmuntran och att man jobbar skuldra vid skuldra. Där har vi varit sega. Det har gått försiktigt. Andra är före oss. Det är bra att vi är på spåret nu.
Centern driver på väldigt kraftfullt för detta, och det kommer vi självklart att göra efter valet också i den förhoppningsvis nya regeringen. Min fråga är: Vad är miljöministerns bedömning av målet 2020 med dagens vetande? Vad innebär det att vi då bryter oljeberoendet på drivmedelssidan?
Staffan Danielsson (C):
Herr statsråd! Konflikten i Mellanöstern är djupt allvarlig, och självfallet har allvarliga missgrepp skett från båda sidor genom decennierna. Både israelerna och palestinierna befinner sig i en utsatt och svår situation. Staten Israel bildades efter andra världskriget, bland annat efter Nazitysklands fruktansvärda folkmord på judar.
Många palestinier och arabländer har aldrig accepterat staten Israel. Irans president Ahmadinejad förnekar folkmordet på judar. Det är enligt honom en myt. Han anser att Israel måste utplånas från kartan. Iran satsar på kärnkraft och närmar sig ett möjligt kärnvapeninnehav. För regeringens samarbetsparti och möjliga regeringspartner är analysen enkel i det här läget.
Vad jag förstår är det det här som Yvonne Ruwaida kräver: att Sverige och världens alla länder omedelbart ska avbryta sitt militära samarbete med Israel. Man riktigt hör hur president Ahmadinejad applåderar där borta i Teheran.
Staffan Danielsson (C):
Herr statsråd! Jag hade ungefär samma reaktion som Sven Gunnar Persson, att svaret är bra men möjligen lite tamt. Det är fruktansvärt att vara berövad sin frihet och att sitta i fängelse. Det är ännu värre att vara fängslad utan orsak och utan rättegång. Dawit Isaak är svensk medborgare. Han kommer från Eritrea men har bott många år i Sverige.
Hans familj, hans fru och barn bor i Sverige. Sverige ställer upp för sina medborgare. Vi accepterar inte att andra länder fängslar svenskar och låter dem sitta under svåra förhållanden utan rättegång dag efter dag, år efter år. Eritrea har genomlevt stora omvälvningar och har mycket spända relationer med sin stora granne Etiopien. Sverige har diplomatiska förbindelser med Eritrea.
Trots detta och trots ett på senare tid allt aktivare arbete från Sverige sitter Dawit Isaak sedan snart fem år i eritreanskt fängelse under svåra förhållanden. Fem år är en mycket lång tid. För sådana straff borde det givetvis krävas att man har gjort sig skyldig till mycket grova brott.
Dawit Isaaks brott var uppenbarligen att han arbetade som journalist för det fria ordet. Låt oss tänka tanken att någon annan svensk journalist hade fängslats i Eritrea för snart fem år sedan, någon med kanske dubbelt medborgarskap fast inte från Eritrea, kanske med ett namn som Jan Mosander eller Jan Guillou. Hade då denne svensk fortfarande varit fängslad?
Hade då nära fem år gått utan att någon enda representant för Sverige ens hade fått besöka Mosander eller Guillou? Hade Sverige då haft oförändrade diplomatiska förbindelser med Eritrea? Hade då EU:s bistånd till Eritrea fortgått oförminskat? Jag vet inte, men jag undrar.
Grundfrågan, som jag har lyft fram i interpellationen, är det faktum att en svensk medborgare sitter fängslad utan rättegång sedan snart fem år och utan att en representant för Sverige ens har fått besöka honom i hans fängelse. Vilka reaktioner kan Sverige ge i ett sådant här fullständigt oacceptabelt läge? Har Sverige verkligen agerat tillräckligt kraftfullt och tydligt i det här fallet de senaste fem åren?
Svaret på den frågan är tyvärr nej, särskilt de första åren. Det senaste året har Sverige agerat intensivare, och det finns nu vissa öppningar. Det är bra att Sverige är berett till samtal på hög nivå om och när detta bedöms kunna bidra till konstruktiva framsteg, som utrikesministern skriver i sitt svar. Tyvärr låter det i mina öron lite passivt.
Jag hoppas nu att tolkningen är att regeringen med all sin tyngd, och med utrikesministern i spetsen, gör allt vad som står i dess makt för att äntligen få Dawit Isaak fri. Jag hoppas att utrikesministern kan bekräfta min tolkning, att det här kan innebära att utrikesministern själv besöker Eritrea om sammanträffande och frigivning därigenom kan åstadkommas.
Staffan Danielsson (C):
Herr statsråd! Jag glömde att tacka för svaret. Jag tackar även för den intressanta repliken. Det är roligt att utrikesministern för debatten framåt. Det finns säkert flera definitioner på diplomati, men det är en balansgång mellan kraftfulla uttalanden och reaktioner och samtidiga förtroendefulla samtal för att hitta acceptabla lösningar. Den konsten är inte lätt. Vi har hållit på med tyst diplomati i snart fem år.
Det innebär att den inte har varit riktigt framgångsrik än så länge. Självfallet är det alltid den första vägen att gå. Jag hoppas verkligen att vad som nu pågår ska leda till resultat. Men efter den här långa tiden måste även starka och tydliga uttalanden och åtgärder finnas med i bilden om de öppningar som nu finns skulle grusas - mot förmodan, hoppas jag.
Utrikesministern har mitt och många, många övrigas fulla stöd i sitt arbete för att Dawit Isaak ska frisläppas. Om utrikesministern reser till Eritrea är det faktiskt ett medel och inget mål i sig, men jag tackar för utrikesministerns fulla beredskap att göra det om det kan medverka till ett frigivande.
Staffan Danielsson (C):
Apropå tidigare repliker: Om vi kan lösa upp det här genom att arbeta in tillkännagivanden i beslutet så är vi beredda på att fundera på det. Jag utgår ifrån att riksdagens beslut ska vara entydigt. Försvarsministern lyssnar och kommer att följa upp detta. Frågan är beredd.
Den kritik som ni och Thomas Bodström så allvarligt riktar mot beredningen drabbar ju framför allt den socialdemokratiska regeringens långa tid vid makten, då man tillsatte olika utredningar och inte valde parlamentariska utredningar utan valde den teknik som nu har använts. Frågor måste ju någon gång komma till avslut. Beslut blir sällan perfekta för all evighet, utan beslut blir så bra som möjligt, och sedan får de förbättras fortlöpande.
Jag tycker att vi från alliansen och försvarsministern snarare borde ha beröm för att vi har en öppen inställning, tar vara på det material som finns, förbättrar det och sedan under processens gång lyssnar och tar in ytterligare frågor. Vi tar även kritik för detta, men vi har en öppen inställning. Det här är kanske inte det perfekta förslaget. Det kan finnas fler åtgärder att vidta. Det ska bli mycket intressant att läsa Integritetsskyddsberedningens betänkande, som ju måste analyseras noga och remissbehandlas.
Då är vi på 2008-2009. Då får det tas in i den i mitt tycke viktiga kontrollstationen. Det här är en ny lagstiftning. Den regleras. Det är väldigt bra att den regleras. Det här är oreglerat i dag. Det är mycket bra att vi om några år tittar på hur det här fungerar. Blev det bra i alla delar, eller behövs det ytterligare åtgärder för att förstärka integriteten, som vi i Centerpartiet verkligen brinner för? Att regera är svårt. Att vara i riksdagen är svårt.
Det handlar om integritet, men det handlar faktiskt också om nationens försvar och säkerhet. Behovet av underrättelseverksamhet är mycket viktigt för ett litet alliansfritt land för att försvaret ska ha möjlighet att bemöta attacker. Vänstern vill spara 4 miljarder på försvaret. Man vill begränsa signalspaningen. Det blir inte så mycket kvar med ert alternativ på den sidan.
Staffan Danielsson (C):
Eftersom ingen annan försvarar den socialdemokratiska beredningen sedan många år av den här frågan tänker jag göra det. Det var ändå ett tillräckligt underlag för att kunna gå fram med ett beslut, även om vi nu har fått förbättra det en hel del ur integritetsskyddssynpunkt. Jag vill egentligen glädja mig åt att Vänsterpartiet, som i så många år var goda vänner med det kommunistiska förtrycket i öst, nu är den stora försvararen av demokrati och integritet. Det är en positiv helomvändning, tycker jag.
Det ena århundradet är det si och det andra århundradet så, men ni har kommit rätt i alla fall, och det är jättebra. Herr talman, jag medger gärna en kommentar till detta. Ni tar ut svängarna rejält om integriteten, och det här är jätteviktiga frågor, men det handlar också om försvaret och vårt land, som jag sade. Jag tänkte kommentera en sak. Ert och även något annat partis motioner och yttranden är rätt vidlyftigt skrivna.
Ni säger att Sverige är ett av de länder som hårdast i världen bevakar medborgarna. Jag vet inte om ni tänker på att vi ligger i klass med Nordkorea, Iran, Vitryssland, Kuba och Algeriet eller om ni nöjer er med att vi ligger i nivå med Holland, England, Frankrike, Schweiz och USA. Vi är ett öppet land. Vi reglerar den här verksamheten. Vi är öppna för hur vi arbetar. Vi bygger in integritet. Som världen ser ut har man försvar, man har underrättelseverksamhet och man har signalspaning.
Jag är egentligen den förste att beklaga detta, men så är det. Då tvingas vi göra en jättesvår avvägning mellan integritetsskydd, som vi från Centerpartiet verkligen brinner för och vill värna, och det legitima behovet för ett litet, militärt alliansfritt land i norra Europa att ha ett försvar och att det ska ha så bra möjligheter för att agera som möjligt om någon aktion skulle planeras. Då behövs det underrättelseverksamhet.
Den här bedömningen tycker vi är så bra den kan vara i dagsläget. Låt oss gärna diskutera hur den kan förbättras ytterligare år 2011 vid kontrollstationen.
Staffan Danielsson (C):
Jag tillstår gärna att vi hade en bra dialog och att vi borde hitta en samsyn i sådana här frågor. Jag är den förste att beklaga att vi inte gjort det, att frågan skjuts fram ett år och vi får fatta beslutet då. Jag beklagar också att Socialdemokraterna blivit så oerhört känsliga för att läsa tidningar och ta till sig medieuttalanden. Tidningar är ju tidningar. Det som gäller är diskussioner öga mot öga och den dialog vi då för. Där var vi entydiga, gav positiva budskap och bejakade egentligen era förslag.
Någon dold agenda har vi definitivt inte, och det har inte ni heller - ni har två stycken. Det har vi fått klart för oss. Det intressanta är vad det egentligen är som skiljer mellan oss. Den lista som du, Peter Jonsson, läste upp i inledningen fanns med redan från början, och vi har tillgodosett det mesta. Vi var dessutom beredda att gå ännu längre. Vi hade nog kunnat baka in vissa tillkännagivanden och sådant om det varit så. Men så har vi frågan om yttre hot.
I dag står det i lagstiftningen "yttre militära hot", men det står också att spaningen även ska medverka med underrättelse för att stärka samhället vid svåra påfrestningar i fred, till exempel internationell terrorism och gränsöverskridande miljöhot. Det är läget i dag.
Vi tog upp yttre hot av mycket allvarlig karaktär och preciserade militära hot, internationell terrorism och annan grov gränsöverskridande brottslighet som hotar väsentliga nationella intressen, alltså inte vilken brottslighet som helst, självfallet inte, utan spridning av massförstörelsevapen och kvalificerade hot mot den tekniska infrastrukturen. Vi preciserade hoten. Ni ville ha in den preciseringen.
Vi har tillmötesgått er på den punkten. Är ni nöjda med det, eller vad vill ni plocka bort? Är det att signalspaningen inte ska skydda mot de punkter jag räknade upp? Väpnat hot är ju väldigt speciellt. Ska till exempel inte terrorister som jobbar med bakterier eller giftgas omfattas?