Sven Otto Littorin (M):
För att få deltidsstämpla måste man ha haft en heltidsanställning från början och sedan ofrivilligt ha tvingats gå ned på deltid. Det är först då man har rätt att deltidsstämpla. I dagens system har man rätt till 75 ersättningsdagar på deltid, vilket om man jobbar halvtid innebär 150 arbetsdagar. Det är ungefär elva månaders arbete. En klar majoritet av dem som berörs är anställda i kommunal sektor med politiker som ansvariga för arbetsgivarpolitiken.
Annas arbetsgivare är i grunden ett socialdemokratiskt kommunalråd i Eskilstuna - det är inte jag, inte a-kassan och inte Meeri Wasberg heller. Det socialdemokraterna och vi i regeringen är överens om är att det behövs en begränsning i möjligheten att deltidsstämpla. Vi har lite olika antal ersättningsdagar som vi vill begränsa med, men vi är i grunden överens om att en begränsning behövs. Det vi inte är överens om är hur vi ska sätta press på arbetsgivaren.
Att lyfta av kostnaderna från arbetsgivarna och lägga dem på de enskilda och på skattebetalarna och a-kassorna, alternativt att tvinga fram regler som innebär lagstadgade krav på rätt till heltid, som de flesta remissinstanser ju är emot eftersom de menar att det innebär rätt till nolltid, är tyvärr varken nytt eller fräscht.
Det är tyvärr en gammalmodig socialdemokratisk lösning som inte leder till fler möjligheter för människor att arbeta heltid. Däremot är jag gärna med och diskuterar möjligheter att hitta andra incitament för att se till att trycka på.
En sak som både Meeri Wasberg, jag och Eva-Lena Jansson skulle kunna göra tillsammans är att prata med våra kommunala företrädare runt omkring, sätta lite press på dem internt i våra partier och säga: Nu får ni faktiskt visa ert arbetsgivaransvar! Om ni har 8 000 eller 9 000 anställda - visa då att det visst går att organisera på ett sådant sätt att man erbjuder heltid till dem som vill! Det finns goda exempel. Vi har tidigare i debatten haft både Nynäshamn och Linköping som två exempel.
Där tror jag definitivt att det skulle kunna gå att samarbeta med Kommunal eller andra fackföreningar för att se till att på det sättet sätta lite press på arbetsgivarna. Svårigheterna är lite större till exempel inom handels- och tjänsteföretag där man kanske har ett par tre personer anställda. Där ger jag mina motdebattörer rätt. Där är det svårt att organisera sig på ett sådant sätt att man kan erbjuda heltid till alla som berörs.
Man kanske har en salladsbar i Göteborg eller vad det nu kan vara som man har personer anställda i. Men det finns så klart lösningar på detta också. Jag har sett exempel på arbetsgivarringar där man går ihop och delar på arbetsinsatserna så att man jobbar några timmar på ett ställe och några timmar på ett annat ställe och på så sätt försöker få ihop det. Det finns ett tydligt sådant exempel i Jönköping. Där finns två företag som ligger nära varandra. Ett företag gör gräsklippare och det andra gör luftvärmeväxlare.
Det ena har högsäsong på produktionen på vintern och det andra på sommaren. Man har hittat ett sätt som innebär att en ganska stor del av personalstyrkan kan vara på det ena stället under den ena säsongen och på det andra stället under den andra säsongen. Det fungerar ganska väl. Jag tror att det finns andra sådana möjligheter att titta på för att se till att man kan kombinera det hela.
Det gäller att arbetsgivare tillsammans - skulle jag vilja säga - med berörda fackliga organisationer försöker titta på och hantera en sådan situation så att man kan nå det bästa för den enskilde. Det är bra arbetsgivarpolitik.