KBLab/rixvox huggingface dataset:
Birger Lahti (V):
Tack för frågan! Det är bra att Sofia Fölster kommer ihåg att jag inte har svarat på någonting. Du svarade inte på en enda fråga. Jag hade bara en enda fråga, men du svarade inte. Jag ska återkomma till frågan. Mitt parti beslutade på sin kongress att kärnkraften ska avvecklas så snabbt som möjligt. Så snabbt som möjligt innebär för mig som värnar om industrin så snabbt som vi kan bygga för det förnybara, fasa ut och inte störa industrin på ett sätt som gör att den känner osäkerhet.
Det är för mig så snabbt som möjligt. Det som skiljer oss från er som är med i uppgörelsen är att vi inte vill öppna för marknaden. Sofia Fölster sa att marknaden är konsumenterna. Ja, så är det. Men att politiken inte alls ska ha en åsikt om kärnkraftsutbyggnad, eller en ny reaktor med gammal teknik, har vi svårt för.
Jag nämnde i mitt anförande att det finns regler för hur en husfasad ska se ut och vilka färger som får användas. Jag får inte måla fasaden i vilken färg jag vill. Där lägger sig politiken i. Det finns regler som styr att vi inte kan bete oss hur som helst. Men i fråga om regler för en ny reaktor, som vid en olycka utgör den farligaste teknik som finns, tycker ni att politiken inte ska lägga sig i. Sofia Fölster får en chans till.
Hur ställer du dig till att det kommer ett företag som heter Rosatom, som vill bygga en ny reaktor i Sverige med den teknik som finns i dag, det vill säga gammal teknik, och att uranbrytningen fortsätter? Du får en chans till.
Birger Lahti (V):
Jag ska göra Sofia Fölster besviken i fråga om en sak. Det finns regler som säger vilken färg jag får använda. Jag får inte måla fasaden gredelin. Reglerna finns redan i dag. Så är det. Politiken lägger sig i mycket. Vänsterpartiet har svårt för att politiken inte skulle lägga sig i om det ska finnas kärnreaktorer i landet. Sedan kan Sofia Fölster ha svårt för att politiken ska bestämma vilken färg det ska vara på fasaden. Jag sa att kärnkraften ska avvecklas så snabbt som möjligt. Det kan ske så snabbt som möjligt om den fasas ut så att det inte stör industrin.
Vänsterpartiet vill inte heller att Sverige ska hamna i den situationen att industrin inte kan lita på att det finns en elförsörjning. Det är mitt svar, det vill säga så snabbt som möjligt när det finns något annat på plats. Det Vänsterpartiet inte kan acceptera är att politiken inte skulle ha något att säga till om ifall det skulle finnas ett nytt reaktorbygge på gång av till exempel Rosatom. De skulle få göra servicen av reaktorn. Sofia Fölster har fortfarande inte svarat.
Du har haft fyra chanser. Hur skulle det kännas om ett företag som Rosatom kommer och bygger en reaktor? Nu får du inte den chansen.
Birger Lahti (V):
Tack, Ann-Charlotte, för att du begärde replik! Jag väntade mig faktiskt det. Då får jag en replikväxling med någon i alla fall. Först gäller det frågan om statlig styrning. Ja, det hände säkert någonting efter 2009. Men om regeringen hade varit samspelt borde väl någon ha kommit till KU och svarat på frågor. Statsministern undvek frågorna.
Jag tycker att styrningen vad gäller Vattenfalls Nuonaffär var kass, och det tror jag att du håller med om. Man kan kanske säga att det har hänt någonting, men ni tog över makten redan 2006. Skulle inte ett parti som värnar om bolagsstyrning ha sett någonting från 2006 till 2009? Jag tycker inte att ni var bäst i klassen i alla fall. Sedan gäller det tvistlösningsmekanismen.
Om du hade lyssnat på mitt anförande skulle du ha hört vad jag sa när det gäller rättsstater som Tyskland och Sverige. Jag håller med om att man ska titta på detta. Hur stor inverkan hade det? Och vad skulle så att säga en rättslig process landa i? Att det skulle finnas någon mekanism för länder vars statsskick är osäkra eller någonting annat skulle jag på något sätt kunna förstå.
Men att Tyskland och Sverige skulle behöva någon tvistlösningsmekanism för att reda ut detta håller jag inte med om. Jag håller med om att man ska titta på detta. Men jag tycker att de ordinarie processerna i rättsstaterna Tyskland och Sverige borde kunna hantera det här. Vi behöver ingen tvistlösningsmekanism för det.
Birger Lahti (V):
Det är ingen nyhet vad jag tycker om tvistlösningsmekanismen. Det har jag sagt i tidigare debatter. Jag säger det igen. Det handlar om rättsstater som Sverige och Tyskland. Det ska kanske fram någon sådan här process. Men en tvistlösningsmekanism som vi inte fullt ut har insyn i behövs inte i rättsstater. Det är min uppfattning.
Sedan är det bra att du, Ann-Charlotte, tar upp det där med att bli av med skattemedel - det kanske finns lyssnare här och radiolyssnare. Du nämnde i ditt anförande att ni sålde delar av statligt ägda bolag. Ja, det gjorde ni. Du sa att man minskar statsskulden på det sättet. Men du glömde bort att nämna vad skattebetalarna tyckte om det.
Ni sålde det som staten gemensamt äger, bolag eller delar av bolag. Ni sålde tillgångar från staten. Sedan sänkte ni skatten för de mest välbärgade i landet. Du glömde att nämna det och att ni sedan gick från regeringsställning med ett underskott i statsbudgeten. Det var ett underskott trots att ni hade sålt tillgångar. Det var ett underskott när året var slut. Skattesänkningarna gick till de mest välbärgade i landet.
Du glömde att nämna det när du undrade vad skattebetalarna tycker om att man säljer våra gemensamma tillgångar.
Birger Lahti (V):
Jag tackar Per-Arne Håkansson för regeringens syn på detta. Jag skulle vilja ställa några frågor till dig, Per-Arne, om hur du ser på detta med att vara ansluten till i detta fall intresseorganisationerna Almega och Svensk Handel, som jag nämnde i mitt anförande. Du nämnde det sist i ditt anförande.
Det svar som jag fick från Mikael Damberg när jag hade en debatt med honom om detta var att detta är en viktig del av hur man agerar som ägare till bolag. Men en sak som fortfarande stör mig i detta är att man i deras årsredovisningar fortfarande inte kan läsa sig till hur mycket de betalar till intresseorganisationer. Du nämner själv att öppenhet och transparens ska ingå.
Tycker inte du, Per-Arne, att det är störande att svenska folket inte kan läsa sig till i en årsredovisning hur mycket de betalar till intresseorganisationer? Jag lutar mig mot de siffror som organisationen ST har tagit fram. Jag tror att Damberg till och med själv nämnde att detta kanske inte är bra. Du nämnde transparens och öppenhet. Det är en fråga.
Du nämnde att Postnord är en viktig del. Vi har i några anföranden fått höra hur dåligt Postnord har skötts. Det har kommit mycket kritik. Tycker du, Per-Arne, att det är okej att ett statligt bolag använder sig av cabotagekörningar när det gäller transporter? Tycker du att det är okej?
Birger Lahti (V):
Jag tackar för svaren, Per-Arne Håkansson. Jag tänkte trycka lite grann på frågan om cabotage. När man diskuterar vägslitageavgiften vill man komma ifrån de körningar som är olagliga. Vi äger 60 procent av Postnord.
Men man är en lika stor snyltare på systemet när man använder sig av det, oavsett om man inte har svar på om de har sjysta villkor, hur länge de har varit i landet och så vidare. Någon skulle säkert reagera om jag säger de kraftfulla ord som jag tänker på. Men jag tycker att detta är lite skämmigt.
Jag hinner med en fråga till. Vattenfall har en faktureringsdel i Jokkmokk. Vattenfall är ett statligt bolag. Denna fakturahantering i Jokkmokk med 40 arbetstillfällen har lagts ut för outsourcing med budgivning. Men den har ett symbolvärde.
Jokkmokksborna och norrbottningarna har offrat jättemycket för Vattenfall. Det handlar även om 40 jobb. Tycker inte Per-Arne att det är lite störande att en styrelse väljer att peka ut detta? Detta har ett stort symbolvärde.
Även om det skulle bli några spänn billigare att ta denna verksamhet till Polen, tycker inte Per-Arne Håkansson att det är lite störande att Vattenfall - det största bolag som vi har i statlig ägo - agerar så här? Skulle det inte vara bra med en dialog med styrelsen om att man inte gör så här? Tycker inte Per-Arne Håkansson att det är störande att 40 jobb i Jokkmokk är hotade, medan ägaren tittar på?
Birger Lahti (V):
Visst låter betänkandets rubrik, Forskning och innovation på energiområdet för ekologisk hållbarhet, konkurrenskraft och försörjningstrygghet , som något som måste innefatta allt? Mycket som propositionen Forskning och innovation inom energiområdet behandlar tycker Vänsterpartiet är bra - ja, till och med det mesta.
Vad som framkommer minst tio gånger i texten är att insatserna inom energiforskning bör fokusera på områden som bidrar till att uppnå uppställda klimat- och energipolitiska mål samt som har förutsättningar för tillväxt och export. Det låter också som något som alla kan ställa sig bakom.
Vi i Sverige är, när det gäller dessa mål, långt framme om man bara jämför oss med några av våra grannländer, och det ska vi helt klart vara stolta över. Men för den skull ska vi inte luta oss tillbaka och tro att allt som går att förbättra har gjorts eller att någon annan ska göra det.
Jag är glad att regeringen sätter ned foten och konstaterar att forskning kring icke förnybara energislag inte har någon plats i den offentligt finansierade forskningsvärlden. Som ett industriberoende land har vi många stora industrier som är i behov av stora mängder elenergi.
Vi ska givetvis se till att forskning som leder till mindre utsläpp, och på sikt till fossilt oberoende, ska få de forskningsanslag som behövs för att vi fortsatt ska vara ett välfärdsland med en industrisektor som kan titulera sig som världsbäst även i miljörörelsens ögon. Herr talman!
Jag tänker inte vara långrandig denna gång i att försvara betänkande NU9, som det heter.
Men låt mig säga att jag ser framför mig en framtid där samhället blir tvunget att ta lite större ansvar för forskning och innovation i satsningar som inte kan räknas hem kortsiktigt, för marknadskrafternas satsningar brukar vända när framtidens spelplan känns osäker eller pay-off-tiden känns för lång.
När däremot allt är på plats och ny teknik börjar ge avkastning är alla beredda att gå in som ägare och vara de som delar på vinsterna.
Jag ser egentligen en spännande framtid framför mig med nya smarta elnät, nya tekniklösningar ihop med produktion och transmission, affärsmodeller som vi inte sett tidigare, lagring, nya lösningar för industrin, förnybara produktionslösningar som finns i små och stora anläggningar - för att inte tala om vilken förändring transportsektorn kommer att stå inför och vi kommer att få uppleva. Herr talman!
När jag hade bestämt mig för vad jag skulle säga i debatten kom nyheten om Energimyndighetens satsning på 56 miljoner i det bolag som Vattenfall, LKAB och SSAB ska bilda. Där går de själva in med 46 miljoner i projektet som ska mynna ut i fossilfri stålproduktion. Det känns verkligen som något som vi ska stödja och hålla tummarna för att de ska lyckas med.
Som Ingemar också var inne på känns det rätt hyfsat att vi med denna plan kommer att ha dryga 1,6 miljarder för forskning och innovation 2020. Herr talman! Jag yrkar bifall till förslaget till beslut.
Birger Lahti (V):
Anledningen till att jag står här är att Vänsterpartiet inte har varit en del av den energiöverenskommelse vars konsekvenser behandlas i proposition 142. Vänsterpartiet vill att Sverige ska vara en föregångare i omställningen till ett förnybart energisystem. Investeringarna i det svenska energisystemet är en viktig och nödvändig del i miljö- och klimatomställningen i Sverige.
Fokus ska ligga på förnybara naturresurser: sol, vind, skog och vatten. Det är olyckligt att regeringen i sin proposition föreslår ett slopande av skatten på termisk effekt. Notan ska betalas av elkonsumenterna genom en höjd energiskatt.
De ekonomiska svårigheter som finns inom branschen hade i stället kunnat lösas genom att till exempel ge andra direktiv till det statligt ägda Vattenfall. Vänsterpartiet motsätter sig en utveckling där kärnkraft permanentas i svensk energiförsörjning. I propositionen föreslår regeringen också en sänkning av fastighetsskatten på vattenkraft.
Vänsterpartiet förstår behoven av investeringar i ny teknik och åtgärder för att öka effekten i våra vattenkraftverk. Men vad som känns som ett lågvattenmärke i sammanhanget är att vårt statliga Vattenfall, som får sänkt fastighetsskatt med miljardbelopp, samtidigt aviserar att man ska dra in på driftcentralen i Storuman.
Storumans samhälle har bidragit med mycket för Vattenfalls och Sveriges välstånd, och det har gjorts genom att dess älvar har blivit utbyggda. Jag menar att anständighetens gräns måste gå någonstans.
De inlandskommuner som har upplåtit sina älvar till svensk energiförsörjning borde komma i första hand när lättnader uppkommer för bolag - i det här fallet skattesänkningar i miljardklassen. I stället får vattenkraftskommunerna stå med mössan i hand och titta på och hoppas att det blir något kvar till dem.
Vi kan bara konstatera att vi blir mer och mer unika här i Sverige när det gäller misslyckanden. Då talar jag om landsbygdens livsvillkor och överlevnad. Detta agerande gör inte precis saken lättare. Fru talman! Jag kommer nu tillbaka till kärnkraften. Vi överlåter till marknaden att beställa om vi ska ha kvar kärnkraft eller inte.
Jag vill hävda att också detta är lite unikt för oss i Sverige. Jag måste också nämna vilket unikt land vi är som låter riskkapitalisterna ta hand om våra skolor och vårdinrättningar som gränslösa vinstmaskiner i sin börshandel. Det är obegripligt, om ni frågar mig. Skatteförslag med anledning av energi-överenskommelsen Fru talman! Jag ska inte bli långrandig. Som avslutning vill jag bara påminna om och uppmärksamma riksdagen på Vänsterpartiets särskilda yttrande i betänkandet.
Birger Lahti (V):
Jag vet inte om jag kan bidra med mycket i en debatt som jag inte har varit så engagerad i, men ni får i alla fall höra min tornedalsdialekt i några minuter. I betänkandet om trafiksäkerhet, TU11, finns det en reservation 18 som min kollega har lyft i utskottet. Den vill jag yrka bifall till. Reservationen handlar om kompetenskrav för förare av utryckningsfordon.
Jag kan inte gå in på det så mycket eftersom jag har kort om tid, men jag är övertygad om en sak: Att de nationella kraven på förare av utryckningsfordon inte kommer att bifallas i dag har jag förstått, men jag är övertygad om att vi i framtiden kommer att ha gemensamma krav i landet.
Jag har respekt för om det inte händer nu i dag, men att det inte finns förbryllar mig. Yrkesförare här i landet är jätteduktiga. Det finns bra krav på utbildning, och det syns i statistiken när våra svenska förare kör yrkesfordon här i landet.
Det kan givetvis härledas till att de har en gedigen utbildning bakom sig, och det är klart att kraven på dem som kör utryckningsfordon egentligen skulle vara likadana över hela landet. Regeringen säger i sitt svar att varje arbetsgivare har ansvar och skyldighet att förvissa sig om förarens kompetens.
Det är säkert bra, men jag hävdar fortfarande att det vore ännu bättre att ha generella krav över riket som ser likadana ut och att det skulle finnas krav på att utföra och klara av något test. Det hade varit jätteintressant att delta mer i debatten, men jag har andra saker jag måste göra.
Det har varit intressant att höra hur olika man kan se på de trafiksäkerhetsfrågor som dyker upp. Jag tror att vi alla har samma ambition om en nollvision på vägarna, liksom det borde vara en nollvision på arbetsplatser. Jag hoppas att ni tänker framföra till era partier att även Arbetsmiljöverket skulle ha resurser att se till att vi uppnår en nollvision på arbetsplatserna.
Det är lika viktigt som på vägarna. Fru talman! Jag yrkar som sagt var bifall till reservation 18.
Birger Lahti (V):
Tack, Magnus, för frågan! Precis som du säger är jag tredje generationens skogsarbetare. Jag har varit dräng. Jag har inte varit ägare, utan jag har varit dräng till skogsbruket. Nu har jag två söner som också är det, och jag är stolt över det också. Man sa att till exempel tjädern behöver gammelskog.
Men jag har också varit jägare hela mitt liv och kan se att tjädern är tillbaka i de brukade skogarna, timmeråkrarna eller vad man kallar dem. Tjädern kommer. Det är inte så enkelt att få en monoton skog. Lövträden kommer dit, och det är bra. Men tjädern har kommit dit. Det enda jag kan tänka på är värmlandslaven, som någon sa försvann.
Men det är ett extremt exempel, och det enda som talar för att den försvann på grund av skogsbruket är en vild gissning om att en avverkning i ett angränsande bestånd hade ihjäl den i ett område. Det är det enda jag kommer på. Men när man läser vad som skrivs om den ser man att den behöver klippfrulania, en mossa, för att breda ut sig. Det finns alltså inte svar där heller. Sedan har man nämnt den vitryggiga hackspetten, men den har kommit tillbaka.
Kolla i Artdatabanken! Där kan de inte nämna någon utrotad art vid namn. Detta säger jag inte för att jag vill försvara att vi ska hålla på som vi har gjort i 50 år. Det är inte detta jag säger. Men jag säger att man inte ska skrämmas och säga att allt går åt pipan. Vi ska försöka bli bättre och skydda den biologiska mångfalden. Jag tror att vi har verktygen. Men att hela tiden ha denna strid gagnar inte vårt land. Skogsbruket är viktigt.
Birger Lahti (V):
Tack än en gång för repliken, Magnus! På några håll har frihet under ansvar säkert fungerat bra, men visst har skogsbrukare gjort misstag som den kommande generationen får betala. Jag har sett exempel där några släktingar har delat på en fastighet. Några har haft trakthyggesbruk. De har skött skogen. De har gallrat.
De har röjt. Sedan har andra försökt plockhugga men gjort det på fel sätt. Sedan undrar man över att några fick 60 000 netto per hektar och att andra fick 10 000 per hektar. Ja, det är summan av frihet under ansvar som inte blev bra. Vi måste i alla fall komma överens i det här landet, för skogsbruket är viktigt. Jag svarar inte mer än så.
På några ställen har det säkert funkat bra men inte överallt.
Birger Lahti (V):
Tack, Lars Hjälmered, för frågan! Jag skulle nästan kunna kopiera svaret från i fjol; jag kommer ihåg att frågan var ungefär densamma men då om TTIP. Nu är det CETA. Svaret blir att vi aldrig har varit emot handelsavtal som sådana.
Det är inte det som är kruxet, utan kruxet är det investeringsskydd i handelsavtalet som innebär att storföretag får en fördel, en gräddfil på sidan om, som gör att de kan stämma stater om de tar beslut som på något sätt i framtiden skulle leda till att företagen fick mindre vinster än de räknat med.
Det finns många exempel, och jag tycker att det är märkligt att de här investeringsskydden och mekanismerna behövs i handelsavtal som rör demokratiska länder som Kanada, Sverige och i stort sett alla europeiska länder.
Precis som jag sa i mitt anförande: Sverige har varit framgångsrikt eftersom vi har haft en exportrelaterad industri som har pumpat ut värden från detta land, och det har byggt upp vår välfärd. Vänsterpartiets mening har aldrig varit att vi ska vara emot handelsavtal och handel med andra länder.
Men Lars Hjälmered måste väl medge att det känns konstigt att storföretag får en gräddfil och kan stämma stater som med demokratiska medel tar ett beslut som efteråt kanske blir inte precis som företagen hade tänkt sig.
Tycker inte Lars Hjälmered att det är konstigt att det ska behövas en oberoende investeringsmekanism som inte är demokratiskt styrd när det handlar om länder som har en bra demokratisk konstruktion på sitt statsskick?
Birger Lahti (V):
Jag kanske inte svarade på frågan, men jag tycker att vi ska kunna teckna handelsavtal med alla länder som har ett demokratiskt statsskick. Lars Hjälmered talar om Kanada.
Jag tvekar inte alls om det skulle röra sig om att överpröva någonting som man demokratiskt hade beslutat i Kanada. Men vi behöver inte ha något investeringsskydd som ligger utanför statsskicken i Kanada och Sverige.
Vi har ju fungerande domstolar i både Kanada och Sverige, och därför behöver vi inte något investeringsskydd där tre domare som ingen rår på ska ta beslut i ärenden som två demokratiskt styrda länder rår över. Jag förstår inte att det ska vara så krångligt att det ska behövas flera tusen sidor, i stället för att man tar bort handelshinder och säger att de här länderna styrs enligt demokratiskt statsskick och kan fixa det där.
Storföretagen får en jättefördel, och det tycker jag är konstigt gentemot små länder. Om vi skulle fatta ett demokratiskt beslut för att värna till exempel arbetsrätten eller arbetsmiljön skulle jag tycka att det vore konstigt om det skulle överprövas på grund av ett investeringsskydd. Vi är alltså inte överens där. Men handel är bra, och jag tycker att vi ska kunna teckna handelsavtal med alla demokratiska länder.
Birger Lahti (V):
Närings- och innovationsministern! Vi var på samma seminarium för ett tag sedan på Svemins höstmöte. Du höll ett anförande om snabbare tillståndsprocesser för gruvnäringen. Jag vill bara fråga: Vad är tanken med det? Det finns inget tvivel om var jag står. Det som händer i min hemkommun vad gäller en gruva är jättespännande. Jag tycker att Sverige har en bra syn vad gäller miljötillstånd.
Men jag håller med om att det ibland hämmar när det tar tiotals år och någon har investerat 70 miljoner och det sedan går i stöpet. Vad är tanken med det som du framförde på seminariet?
Birger Lahti (V):
Tack för svaret, ministern! Det var ungefär det jag ville veta. Jag försöker verkligen vara en talesperson för hållbar gruvnäring i norr, och jag vill inte hamna i den situationen att det låter som att man försöker luckra upp detta. Det vill jag inte höra. Men detta känns bra. Vad som också skulle vara bra att höra någon gång är att man väger in andra intressen redan i startskedet.
Man skulle kunna säga: Med 90 procents säkerhet kommer du inte att få koncession. Det skulle, så att säga, gynna debatten. Jag tycker att vi har en bra lagstiftning. Vi har bättre gruvor än man har i övriga delar av världen. Därmed är det inte sagt att jag skulle säga ja till varje gruva. Någon gång skulle jag kunna säga: Ja, kanske någon gång men inte nu.
Det skulle kanske gynna båda parter att man redan i startskedet kan säga: Nej, den här gruvan tror jag inte att du kommer att få tillstånd för. Den är i dag för känslig för andra näringar.
Birger Lahti (V):
Tack, Lars, för samma fråga som jag tror att jag har fått i ett par år nu! Men jag ger samma svar igen, att av våra argument för att vi säger nej framgår det att vi inte är emot handelsavtal och handel. Men det här handelsavtalet har en snedvriden tyngdpunkt på vilka som drar fördelar av avtalet.
Det är företag som kan stämma stater, och det är ett investerarskydd. Varför vi säger nej framgår klart och tydligt av våra argument. Du frågar vilka länder vi vill ha handelsavtal med. Vi vill ha handelsavtal med både USA och Kanada och flera andra länder.
Men det här handelsavtalet är inte uppbyggt för att se till rättigheter som en stat vill införa, om det så bygger på försvar av arbetsrätten eller sociala rättigheter. Det blir en snedvridning om det bara är företag som kan stämma. Som jag sagt tidigare skulle jag förstå om det handlade om länder med osäkert statsskick.
Då skulle jag kanske kunna köpa att det måste finnas någon säkerhet, men i alla de här länderna finns det rättssystem som funkar.
Birger Lahti (V):
Tack, Lars, för replikskiftet! Som du själv sa har du inte detaljerna klara för dig. Jag kan trösta dig med att inte heller jag har det så jag kan inte svara på din fråga. Jag nämnde i mitt anförande vår resa till USA.
När man ställde frågan till Volvo eller svenska företag som handlar med USA om det är något problem med att handla med USA svarade de att det inte är det. Du talar nu om ett handelsavtal med Japan. Jag vet hur mycket träindustrin handlar med Japan. Tycker du, Lars Hjälmered, att det inte har funkat med handeln med Kanada, USA och Japan? Är det detta som har gjort att vi inte har en fungerande industri i Sverige som kan exportera?
Är akilleshälen för vår utveckling att vi inte har handelsavtal och inte kan handla med andra länder? Är det problemet som gör att vi inte har kunnat handla med andra länder?