KBLab/rixvox huggingface dataset:
John Widegren (M):
Jag tackar statsrådet. Jag tyckte inte riktigt att jag fick ett exakt svar på om regeringen anser att svensk skogsproduktion är hållbar, men ett ungefärligt svar fick jag. I dag kan man säga att vi har skyddat ungefär 31 procent från produktion. Behöver vi skydda mer? Är det meningen att vi ska ta bort mer mark ur produktion?
Det är faktiskt en ganska viktig fråga, och jag tror att det är fråga om en oerhört viktig signal. De här 31 procenten består som sagt av både högproduktiv och lågproduktiv skog, även fjällnära - alla typer av skog inryms. Jag vet att Skogsstyrelsen ska leverera någon form av rapport eller svar på hur mycket mark som egentligen är skyddad och vilken typ av skydd det är, men den har inte kommit ännu.
Jag får dessutom signaler om att vi förmodligen är väldigt nära att uppnå våra kvantitativa mål för skydd av skog. De frivilliga avsättningar som kommer de närmaste åren kommer att putta upp oss över arealmålen. Då kommer vi att nå upp till de sista mål vi satt upp.
Då undrar man: Är det verkligen meningen att vi ska ta mer mark ur produktion om vi ser att vi kanske redan har uppnått den mängd mark som vi skulle skydda? Om det nu är så att vi har uppnått de långsiktiga målen kan vi inte gärna skydda mer. Finns det i det läget ett angeläget allmänt intresse av att inskränka äganderätten för mer mark? Den enda gång vi får inskränka äganderätten är när skälet är allmänna intressen.
Finns det då verkligen ett incitament att göra det här? Jag vill säga något om de olika typerna av skydd. Artskyddsförordningen har man från Regeringskansliet länge sagt att man ska se över. Det har vi väntat på länge, och jag hoppas att det är på gång. Nyckelbiotopsinventeringen blåste vi av i och med M-KD-budgeten, som vann här i kammaren.
Jag skulle gärna vilja ha svar på hur man tänker vidare från regeringens sida när det gäller just nyckelbiotoper, för det är en oerhört osäker och rättsosäker process för markägarna. När det gäller nyckelbiotoper har det gjorts ett försök - en kvalitetskontroll, kan man säga. Man satte upp 14 nyckelbiotoper, och sedan fick tjänstemän gå ut och kika på dem. I 13 fall av 14 hade de inte samma svar.
Det innebär att det är oerhört rättsosäkert när det är enskilda tjänstemän som bedömer detta. Det blir en bedömningsfråga. Hur ser regeringen på det? Tjänstemän agerar olika och arbetar kanske ibland lite för mycket i egen sak. Det finns ganska många gånger känslomässiga värden i detta.
Det kan finnas tjänstemän som har känslomässiga värden i sitt arbete och kanske inte riktigt efterlever de beslut som vi har tagit här i riksdagen. Behöver vi skydda mer skog? Hur tänker man med nyckelbiotoperna framöver? Ser regeringen några bekymmer med enskilda tjänstemän?
John Widegren (M):
Tack, statsrådet! Jag tycker att statsrådet resonerar klokt i många frågor. Det känns väldigt bra på det sättet. Jag fick egentligen inte riktigt svar på frågan: Ska vi skydda mer areal? Riksrevisionens rapport visade väldigt tydligt på att vi skyddade för mycket på kvantitet i stället för kvalitet.
Det är oerhört viktigt att ta med sig. Det är klart att vi ska skydda mark som besitter oerhört höga biologiska värden. Men det kan mycket väl vara så att mark som vi under tid har valt att skydda och ta ur produktion inte längre hyser de höga naturvärdena. Då måste vi ha en möjlighet att ta bort skydden för de markerna när vi plockar in nya marker som vi ser som skyddsvärda. Många gånger kan biologiskt höga värden flytta.
Det är inte säkert att de är låsta på en geografisk punkt under all tid. Jag ser det som oerhört viktigt. Jag tror inte att vi ska öka arealmässigt så mycket mer för det vi skyddar. Då klarar vi inte att försörja skogsindustrin med råvara. Det är ett faktum. Vi kommer inte att klara att försörja skogsindustrin och dess ambitioner med utökade investeringar in i framtiden. Vi ser också att de är oerhört viktiga.
Det är dags att stanna upp och vänta på svaren. Arealmässigt tror jag att vi ligger rätt. Därför behöver vi i stället stimulera produktionen i skogen. Vi ska absolut skydda de bästa och höga naturvärdena. Men vi behöver nu framåt på allvar tänka på produktionen. Produktionen går hand i hand med klimatsmart arbete. Min sista fråga är: Ska vi skydda mer arealmässigt?
John Widegren (M):
Sveriges bönder producerar världens bästa mat under världens kanske strängaste miljö- och djurskyddsregler. Under 2018 led svenska bönder svårt av torkan.
En annan bidragande orsak till svenska bönders lidande är den bristande lönsamhet som byggts upp under lång tid på grund av att vi under 30, 40, 50 år har fört en ganska dålig jordbrukspolitik. För snart två år sedan antogs en livsmedelsstrategi med det övergripande målet att öka svensk livsmedelsproduktion.
Jag frågar därför statsrådet Jennie Nilsson: Vilka konkreta verktyg vill vi ge svenskt produktionsjordbruk för att öka livsmedelsproduktionen?
John Widegren (M):
Tack för svaret! Det finns många bra delar i livsmedelsstrategin, det gör det absolut. Men rent konkret, hur ökar vi produktionen? Bönder vill ha långsiktiga spelregler, de vill ha lägre skatter, de vill ha minskat regelkrångel och minskad administration. Det är det som gör att de vågar satsa på sin produktion. Därför ställer jag samma fråga igen: Vilka konkreta verktyg vill vi ge till Sveriges bönder för att öka produktionen?
John Widegren (M):
I förrgår nåddes vi av nyheten att mark- och miljödomstolen hade tagit bort dispensen för växtskyddsmedlet Gaucho, som Kemikalieinspektionen hade medgett en dispens för i år för svenska betodlare. Det innebär ungefär en skördenedsättning på 10-15 procent för de svenska betodlarna. Det är, kan man säga, hela vinstmarginalen som ryker. En majoritet av EU:s länder tillåter fortfarande växtskyddsmedlet Gaucho.
Gaucho är en neonikotinid, som man kan tycka vad man vill om. Den är farlig för bin. Men alternativet för svenska betodlare blir att använda någon pyretroid, kanske både två och tre gånger, i stället. Den tar död på alla insekter i stället, även nyttoinsekter i odlingen. Jag undrar, landsbygdsminister Jennie Nilsson: Hur tänker ministern att vi ska stärka konkurrenskraften för svenska betodlare?
John Widegren (M):
Svenskt lantbruk är en av våra viktigaste näringar. Sommaren 2018 led denna näring oerhört mycket under torkan. Man led extra mycket på grund av regeringens saktfärdighet med att reagera på den svåra torkan. Jag vet, hör och förstår att lönsamheten är oerhört svår just nu för svenskt lantbruk.
Vi har under lång tid bedrivit en politik som har drivit lönsamheten för svenskt lantbruk snarare nedåt än uppåt. Nu finns många signaler - låga grundvattennivåer och bränder - som pekar på att vi också får ett torrt 2019. Finns det en beredskap hos regeringen vad gäller säkerheten i import av foder, möjligheten att skörda trädor och möjligheten att få tillgång till vatten för djur och odling snabbt denna sommar om krisen kommer?
John Widegren (M):
Jag har en fråga till utbildningsminister Anna Ekström. Svensk jord och skog är några av våra absolut viktigaste framtidsbranscher, som just nu skriker efter kompetens och arbetsförsörjning. Det saknas överallt i hela näringen och gäller särskilt dem som vill arbeta med djur. Vi ser att naturbruksgymnasierna går för högtryck.
De har diversifierat sig mycket med hästutbildningar, entreprenadutbildningar och sådana saker, men i nuläget kommer det inte ut tillräckligt många människor med kvalificerade kunskaper till de gröna näringarna. Man ser dessutom att våra utlandsfödda ungdomar inte alls hittar till denna näring. Vad har ministern för tankar om hur vi kommer framåt och kan försörja de gröna näringarna med arbetskraft?
John Widegren (M):
Tack för frågan, Hanna! Jag ska förklara hur det hänger ihop. Jag vet också att det är en liten budgetminskning där. Den beror egentligen på det som brukar kallas PLO. Satsningen är ändå riktad mot fler veterinärplatser, vilket vi vill ha, även om vi inte utökar budgeten.
Jag ser också stora problem med de sjukdomar som numera finns runt omkring oss och som närmar sig med hiskelig fart. Ett exempel är afrikansk svinpest, som närmar sig våra gränser. Det finns dock ett antal myndigheter som kommer att vara med och dra det lasset när det närmar sig. Dessutom kommer många av våra ideella organisationer att behöva vara med och hjälpa till.
Vad gäller forskningen på de här sjukdomarna tror jag att vi ligger bra till redan i dag, så det behöver vi inte sätta av några extra medel för. Vi behöver snarare ha en tankemässigt bra organisation som är förberedd på att hantera sjukdomarna när de kommer.
John Widegren (M):
Tack, Maria Gardfjell, för frågorna! Jag hoppas att jag hinner beta av dem. Först vad gäller skydd av skog har vi fått en väldigt tydlig signal om att man inte längre bevarar höga miljövärden i skog som är tagen ur produktion. Det är knappt någon som tittar till den längre. Detta är ett oerhört resursslöseri, så när vi fick den signalen tyckte vi att det var jättebra att skjuta till pengar för att bevara de höga miljövärdena på mark som är tagen ur produktion.
Det är bara för att vi ska slippa ta mer mark ur produktion och kunna ha ett bra miljö- och klimatarbete i den svenska skogsproduktionen, som det faktiskt har varit under lång tid och som vi hoppas att det ska kunna vara under lång tid framöver med frihet under ansvar. Det är därför vi väljer att skjuta till pengar till att ta hand om den skog som redan är tagen ur produktion. Jag tycker att det är en jättebra satsning. Jag förstod nästan att frågan om matmomsen skulle komma.
Vi moderater sänker skatterna med ungefär 30 miljarder i vår budget. Höjningen av matmomsen innebär 10 miljarder. Vi tror att moms är ett bättre sätt att höja skatter än till exempel höga marginalskatter. Dessutom tror vi att en högre matmoms inte enkom drabbar landsbygden, utan det drabbar lika mycket och brett över hela landet.
Som vi alla vet handlar politik om prioriteringar. Därför menar vi att de stora skattesänkningar som vi gör ganska väl väger upp höjningen av matmomsen, eftersom vi gör stora satsningar på andra områden. Frågan om bränsleskatterna hinner jag knappt med nu, så jag ber att få återkomma i mitt nästa inlägg.
John Widegren (M):
Jag tycker att alla initiativ som tas med en framåtsyftande och god tanke är bra. Vi menar inte att bränsleskatterna bara är en landsbygdsfråga. Det handlar om alla människor som är beroende av bilen. Och vi gör så många andra satsningar som vi tror gynnar klimatet på lång sikt, för om inte människor är med på klimatomställningen kommer det att få motsatt effekt, oavsett vilka åtgärder vi väljer att vidta.
Lägre bränsleskatter är såklart ingenting som vi ska hålla på med hur länge som helst. Vi tror också att vi ska ha en omställning men då genom elektrifieringen. Då kommer vi att behöva mer kärnkraft, och då kommer vi in på den frågan. Bränsleskatterna är en del nu för att stärka lönsamheten och för att göra det möjligt för människor att leva och bo i hela landet. Människor ska kunna ta sig dit de vill och även ha sina näringar igång.
John Widegren (M):
Jag tyckte att Hanna Westeréns röst höll så pass bra att vi kan prata vidare en stund. Det var ett intressant och trevligt tal på alla sätt. Det är lite så Socialdemokraterna brukar göra; de talar vackert och mycket, vitt och brett, och sedan levererar de inte så himla mycket.
Vi är väl alla ganska överens om att vi behöver öka produktionen i de gröna näringarna, och i mångt och mycket hänger det på lönsamheten. Svenskt jordbruk är i topp i världen när det gäller produktionsresultat. Vi är bland de absolut bästa när det gäller odling men även när det gäller djurproduktion, grönsaker och annat. Vi är oerhört duktiga på produktion efter de förutsättningar vi har. Men det hjälper ju inte.
Vi har inte ett lönsamt jordbruk i Sverige. Det blir ett jättestort problem, särskilt när vi har antagit vår livsmedelsstrategi som säger att vi ska öka produktionen. Därför, fru talman, skulle jag vilja fråga Socialdemokraternas representant: Är det verkligen rimligt att man fortfarande efter två och ett halvt år inte märker någon skillnad ute på gårdsnivå och att vi inte klarar att vända den negativa trend där vi minskar produktionsresultaten?
Jag tyckte att Magnus Oscarsson beskrev detta väldigt väl när han talade om den olika mängd produktion som minskar och minskar. Budgetbalansen är fortfarande extremt dålig vad gäller import och export av livsmedel i Sverige. Är det rimligt att vi fortfarande inte ser några resultat efter två och ett halvt år? Och hur tänker regeringen ta tag i det här? När ska vi få se något resultat? När vänder vi produktionskurvorna?
John Widegren (M):
Tack för svaret! Problemet är i mångt och mycket lönsamheten, som vi redan har sagt flera gånger. Men vi väljer ju hela tiden att försvåra och fördyra. Det är det vi faktiskt gör nu. Ni skulle mycket väl ha kunnat gå med på vårt förslag att sänka till exempel bränsleskatterna nu. Det är något som ska vara övergående, men det ger direkt effekt nu.
Det ger direkt effekt för de primärproducenter som faktiskt tvingas leverera produkter varje vecka. Oavsett om det gäller spannmål, kött eller skog har de högre kostnader. Och det beror inte på att vi ligger för lågt skattemässigt i dag, utan vi ligger högt. Med vårt förslag på nya skatter på bränslen hade vi i stället legat normalt jämfört med konkurrerande länder. Varför väljer man inte att göra några korta intensiva saker som genererar lönsamhet direkt så att vi kommer på rätt köl igen?
Nu tittar man ju på en handlingsplan som kanske rör sig fem eller tio år bort i tiden innan det vänder.
John Widegren (M):
Jag vill tacka Maria Gardfjell för anförandet. Det var intressant på många sätt. Jag instämmer kraftfullt i tanken om att jobba mot matsvinnet. Jag tror att det är ett av de absolut största bekymren vi kommer att ha framöver. Det är egentligen anmärkningsvärt att vi under så lång tid inte har kunnat ta tag i det på ett bättre sätt. Man har väl inte insett att det är ett stort problem. Jag går gärna regeringen till mötes för att försöka hitta lösningar för att komma framåt när det gäller just matsvinnet.
En annan sak gäller att speciellt Miljöpartiet ofta lyfter fram den ekologiska odlingen. Jag blev lite förvånad när jag i anförandet hörde det sägas att den biologiska mångfalden är så pass mycket större på de ekologiska gårdarna. Jag läste nämligen för inte särskilt länge sedan en undersökning där man hade mätt ute i fältskikten. Många gånger var det till och med större biologisk mångfald i konventionella odlingar där man har odlade kantzoner.
Det skulle därför vara roligt att höra resonemanget och tankarna om det. Vad gäller utvecklingen av landsbygden, som anförandet handlade mycket om, tänker jag ibland på gårdsförsäljning. Ett par utredningar har kommit fram till att gårdsförsäljning inte ska vara något problem. Nu när vi har regeringens representant här undrar jag när vi ska få till gårdsförsäljning.
Det blir en jätteviktig del i svensk levande landsbygd. Det handlar om gårdsförsäljning av till exempel vin och öl, som också är livsmedel.
John Widegren (M):
Jag trodde att Miljöpartiet var en del av regeringen. Jag kommer tillbaka till det här med obrukade fältkanter. Det är något som vi har använt oss av den senaste landsbygdsprogramsperioden. Man har haft möjlighet att ha kantzoner och så med diverse fröer och annat som gynnar pollinerarna mycket. Då har man kunnat ha pollinerarna där. Den ekologiska odlingen jobbar, precis som den konventionella, stenhårt med att minska ogrästrycket.
Det blir alltså inte särskilt mycket annan blommande växtlighet inne i fälten, oavsett om det är ekologiskt eller konventionellt odlat. Jag vill också skicka med att jag inte tror att något parti här i riksdagen skulle förespråka bara stora konventionella odlingar, vilket antyddes i anförandet. Jag tror att vi alla är för den mångfald som finns i svenskt jordbruk. Det som vi alla är för är svensk produktion. Jag hoppas, fru talman, att Miljöpartiet även i framtiden talar om både den konventionella och den ekologiska odlingen - den svenska maten.
John Widegren (M):
Jag tackar ledamoten för ett intressant anförande. Det påminde om det tidigare från Socialdemokraterna, alltså att de talar vitt och brett om allt och att allt kommer att bli superbra. Det börjar faktiskt bli ganska tröttsamt att höra uttryck som servettbudget, servettskiss och annat. Detsamma gäller att skogsägare förlorade en massa pengar. Det var de facto så att det fanns pengar för de redan påbörjade ärendena när budgeten lades fram.
Men detta var förra årets budget. Jag är mer orolig för vad som händer nu. I anförandet lyftes de 2 000 gröna jobben, tror jag, fram. Jag är mycket mer orolig för vad som händer just nu. Det går ganska dåligt för Sverige. Vi har en mycket dålig tillväxt, och vi har en krona som är extremt lågt värderad.
Det innebär att de duktiga proffsfirmor som brukar komma hit och ta hand om svensk skog inte vill komma hit längre eftersom de förlorar pengar på att komma hit eftersom den svenska kronan är så lågt värderad. Det är mer oroande. Vi måste sparka igång Sverige igen och få igång motorn. Fru talman! Det är de facto så att ledamotens parti har styrt detta land i fem år, och det går egentligen sämre och sämre.
När det gäller vad brexit och den nya CAP:en ska leda till har vi från denna riksdag sagt att vi vill minska EU:s jordbruksbudget. Vi vet inte huruvida det kommer att bli så eller inte. Men det ligger ett ännu större ansvar på regeringen att faktiskt leverera nationella åtgärder som bibehåller den svenska lönsamheten i de gröna näringarna.
Därför vill jag höra vilka nationella åtgärder som regeringen är beredd att vidta om EU:s jordbruksbudget minskar.
John Widegren (M):
Matmomsen lyftes igen, och jag vidhåller det jag sa förut. Vi sänker faktiskt skatterna på löner och pensioner med 30 miljarder, medan matmomsen höjs med 10 miljarder. Det finns alltså ett bra mellanrum att spela på där. Jag tyckte faktiskt inte att jag fick svar på vilka åtgärder man är beredd att vidta från regeringens sida. Detta kryper nämligen fort nu, och vi närmar oss.
Jag förstår att vi precis som ni inte vet vad CAP:en innehåller, men man måste ju stå beredd att vidta nationella åtgärder för att stärka det svenska jordbruket och stärka den produktion vi har i Sverige. Miljö- och klimatmässigt är det den bästa produktionen i hela Europa, och vi borde i stället öka exporten. Jag vill därför ställa en extra fråga: Hur ska vi öka exporten av svenska livsmedel?
John Widegren (M):
Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till reservation nr 6. Jag vill också prata lite om skyddsjakt. Vi har vår beslutade rovdjursförvaltning. Den säger gynnsam bevarandestatus, socioekonomiska aspekter, tamdjurshållning och att vargen ska finnas i hela landet, men inte i renbetesland.
Där har vi direkt tagit bort halva Sverige, och då finns den andra halvan kvar. Den andra halvan hyser stora områden med rena slättlandskap och rena jordbrukslandskap, där vi kanske aldrig kommer att få vargetablering. Vargen kanske aldrig kommer att trivas i dessa områden. Då har vi tagit bort ytterligare en ganska stor del. Fru talman! Man brukar säga att vargarna i dag förmodligen är där de trivs att vara.
Om det nu är så att de är i de områden som de förväntas trivas i är stammen ganska stor där. Om vi inte ska ha licensjakt utan förvalta vargen mer genom skyddsjakt behöver det gå bättre än det gör i dag. Det lyftes tidigare fram hur många ansökningar och hur många beviljade skyddsjakter det handlar om.
Enligt den tyska modellen ska jordbrukare kunna freda sina djur utan att DNA-säkra vargarna och på det sättet bygga upp en större skygghet hos vargarna. Man kan då snabbare göra en insats, och man kanske har möjlighet att skjuta bort ett helt revir som förstör för jordbruket i en viss bygd. Är det tyska exemplet intressant, och ser man problem när det gäller att det hanteras så olika i dag?
Det kanske vore på sin plats att få till utredningen om tjänstemannaansvar som riksdagen tog beslut om våren 2018.
John Widegren (M):
Jag fick egentligen inte svar på någonting av det jag frågade om. När det gäller smittor som eventuellt skulle komma in med denna typ av djur ser jag större risk med till exempel dvärgbandmask och den typ av smittor som hunddjur kan bära på än att de skulle få med sig afrikansk svinpest. Jag ser däremot ett stort värde i att kanske göra på det sättet, eftersom det förmodligen skulle kunna leda till att vi kunde ha en mindre stam i dessa områden.
Vi har i riksdagsbeslutet sagt att vi inte ska ha för täta populationer. Enda sättet att inte ha för täta populationer är att minska antalet djur. Jag tror därför att det skulle vara av stort värde att eventuellt kunna importera ett genetiskt värdefullt djur. Återigen skulle jag vilja fråga hur man ser på det tyska systemet, alltså att kunna skjuta vargar vid skyddsjakt utan att DNA-säkra dem först.
Jag skulle också vilja ha svar på frågan när regeringen tänker ta tag i utredningen om återinförande av tjänstemannaansvar. Sedan gläds jag över att Socialdemokraterna tror att det kommer att bli en licensjakt nästkommande vinter. Det tror jag att väldigt många gläds över.
Eftersom det fungerar så dåligt med skyddsjakten i dag och det är så svårt att få till skyddsjakt är det i allra högsta grad viktigt att vi får till en licensjakt på ett stort antal djur.
John Widegren (M):
Den gode Kjell-Arne Ottosson lyfte egentligen de frågor som jag hade tänkt lyfta med Maria Gardfjell, men jag hittar på någonting. Svenska Jägareförbundet och jakt- och viltvårdsuppdraget pratades det en del om i anförandet, fru talman. Jag tycker att det är viktigt att poängtera det arbete som faktiskt har skett under Svenska Jägareförbundets paraply.
Många av våra vilda djur har ju ökat under tiden de haft detta uppdrag. Det beror på att de har haft kunskap, har förvaltat och har lärt jägarna att bedriva viltvård. Det är i mångt och mycket det som gör att vi har stora viltstammar i dag - både av klövvilt och av flygande vilda djur, både i fältlandskapet och i skogslandskapet. Det är viktigt att poängtera det.
Sedan vill jag också lyfta problematiken kring skyddsjakt, snabba åtgärder och hur vi ska hantera detta. Jag vet att Miljöpartiet hyser varma känslor för rovdjursavvisande stängsel, och jag vill problematisera lite grann kring det. Vi har ju en hel del konstiga regler här.
Till exempel kan lantbrukare som väljer åkerbeten inte få stöd till rovdjursavvisande stängsel, och många fårproducenter har kanske bara åkerbeten. Jag har ett exempel med en lantbrukare i Finspångsområdet som skulle behöva sätta upp nya rovdjursavvisande stängsel. Han hade först sagt att kostnaden skulle bli 2 miljoner, men när han hade räknat ännu mer noggrant var det 4 miljoner det skulle kosta denne lantbrukare att sätta upp rovdjursavvisande stängsel.
Då blir nästa fråga hur mycket detta faktiskt ska få kosta samhället, plus problemet med att man inte kan få stöd till rovdjursavvisande stängsel på åkermark.