Bosse Ringholm (S):
Svensk ekonomi har under de tio senaste åren, efter regeringsskiftet 1994, utvecklats snabbare än ekonomin i övriga EU-länder. Många av dessa övriga EU-länder har inte någon förmögenhetsskatt, och de har inte alls haft en lika god utveckling.
Av det drar jag inte slutsatsen att det finns ett sådant oavvisligt samband men är kanske något förvånad över den enorma vikt som interpellanterna lägger vid förmögenhetsskatten, som omfattar några få miljarder kronor i vår ekonomi om drygt 2 300 miljarder. Jag tror inte att man ska överdriva förmögenhetsskattens vikt och roll i hela vår ekonomi, utan det handlar kanske om helt andra proportioner.
Dessutom tror jag att interpellanterna är väl medvetna om att det, naturligtvis, finns en del skönhetsfläckar och problem med förmögenhetsskatten. Det är därför som regeringen för ett par år sedan tillsatte en särskild utredning, Egendomsskattekommittén, som tittat närmare på både förmögenhetsskatten och arvs- och gåvoskatten men också på en del andra av våra skatter.
Regeringen har också, vilket jag har redovisat i mitt interpellationssvar, vidtagit en rad åtgärder för att säkerställa förmögenhetsskatten och fastighetsskatten just för att se till att få bort en del av de svårigheter som funnits. Framför allt har regeringen där sett till att personer med låga inkomster via begränsningsregler, ändrade förmögenhetsskatteregler och annat har fått bättre villkor.
Det är kanske också något märkligt att interpellanterna hävdar att hundratals miljarder kronor försvinner ut ur landet på grund av denna förmögenhetsskatt, som de själva säger egentligen inte betalas av de rika människorna utan betalas av andra med betydligt mindre inkomster. Argumentationen verkar inte hänga ihop på något sätt.
Om det nu försvinner väldigt mycket kapital utomlands därför att man är rädd för att de som har höga inkomster tvingas betala så oerhört mycket i förmögenhetsskatt borde logiken egentligen vara en annan. Jag tror att man ska värdera förmögenhetsskatten på det sättet att den inte har den enorma betydelse som dess vedersakare ofta framför. Det finns skäl att göra ändringar både nu och i framtiden.
Det är därför som vi noga ska titta på Egendomsskattekommitténs olika förslag. Jag kan bara konstatera att jag inte har hört ett enda argument som inte förts fram förr i diskussionen här i kammaren och i andra sammanhang. Det visar kanske att fantasilösheten präglar interpellationerna mer än någon form av konstruktiva idéer om hur vi kan utveckla vårt skattesystem.
Det råder ingen tvekan om att den som i dag har ett småhus aldrig har haft så låga kapitalkostnader för sitt boende som nu. Det måste man också väga in i bilden. Det är faktiskt så att den som har betalat av sina lån och den som har mycket låga lån inte har några kostnader alls eller mycket låga kostnader. Även den som har relativt omfattande lån har lägre kapitalkostnader än som varit fallet på många många år genom den utomordentligt låga räntenivå som vi för närvarande har.
Detta har betytt väldigt mycket mer än skatterna för att sänka boendekostnaderna. Det har ingen av interpellanterna velat upptäcka eller ens vågat nämna i debatten. Jag kan förstå det politiska syftet - den godbiten vill man över huvud taget inte höra talas om.