KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Eskilandersson (SD):
För två år sedan var vi faktiskt ensamma om att stå här i kammaren och förespråka att vi skulle ta bort de pysventiler man brukar tala om när det gäller tvångs- och barnäktenskap.
Jag känner trots allt att någon måste påpeka att om vi hade gjort det då hade många unga sluppit befinna sig i äktenskap som de inte själva valt som vuxna, fria individer utan tvingats eller gifts in i utan att vara myndiga. Det är klart att man inte ska söka strid; det kan jag hålla med om, och jag anser inte heller att jag gör det.
Men jag tycker att det bör påpekas: Människor bör veta att tystnaden från övriga partier i stort sett var kompakt, med undantag för Centerpartiet, som hade precis motsatt mening och inte förstod varför vi över huvud taget lyfte frågan om barn- och tvångsäktenskap.
Men som jag sa när jag avslutade den delen mitt anförande hoppas jag att vi framöver är överens om att vi inte ska ha giftermål med barn i Sverige och att vi ska göra vad vi kan för att förhindra tvångsäktenskap.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag ber om ursäkt om jag uppfattats som sur; det har inte varit min mening. När man vill lägga tryck bakom orden blir det väl lätt så att man trycker lite för hårt och då uppfattas som att man har en sinnesstämning som inte är den gladaste. Jag håller med om att barnäktenskap har varit förbjudet i Sverige, men våra myndigheter har inte riktigt behandlat barnäktenskap så.
Tvärtom har vi i alltför många fall läst om hur myndigheterna, både Migrationsverket och Skatteverket, behandlat människor som gifta trots att de varit under 18 och ibland till och med under 15, även om det då rört sig om misstag, som man själv beskrev det. Detta är något som vi alla måste hjälpas åt att få stopp på. Så ska det inte gå till i Sverige.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag känner mig tvingad att gå upp och lite grann bemöta det som sägs om att vi vill att svensk lagstiftning ska gälla för äktenskap. Ola Johansson framhöll att vi skulle ha någon märklig uppfattning på grund av detta. Han framhöll också att han själv hade varit i kyrkan nyligen. Jag var i kyrkan i söndags. Det är kanske inte någon större bedrift att gå dit.
Däremot tycker jag att svensk lagstiftning ska gälla i Sverige för alla äktenskap. Det skulle vara mycket märkligt om vi hade en ordning där svensk lagstiftning inte gällde för äktenskap. Är det Centerpartiets mening att vi inte ska följa svensk lag när det gäller äktenskap?
Att trossamfund pekas ut för att inte följa svensk lagstiftning och att de därmed måste ta konsekvenserna av det är väl i så fall också ett naturligt steg? Följer man inte svensk lagstiftning då får man låta bli att viga människor. Det finns bara en väg framåt, och det är att skärpa reglerna och se till att de också följs.
Det trossamfund, oavsett vilket det är, som inte följer den lagstiftning som vi har fattat beslut om här i riksdagen ska inte heller ha rätt att viga människor. Jag tycker inte att det är svårare än så.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag ser inte riktigt inkonsekvensen. När det gäller utredningen om faderskap är det väl inte märkligt att man utreder faderskapet innan barnet är fött om det är möjligt. Om det inte är möjligt får man givetvis vänta.
När jag som 23-åring fick mitt första barn - om jag minns rätt från ett tidigare replikskifte var Ola Johansson och jag lika gamla när vi fick barn - fick man gå till socialen och skriva på några papper efter att barnet var fött. Jag tycker inte att man ska behöva vänta tills barnet är fött när utredningen består i att man ska skriva på ett papper.
Då kan man göra det innan barnet är fött, så att barnet kan få sin fader i samband med födseln. Jag förstår inte riktigt vad Ola Johansson syftar på när han säger att det är inkonsekvent. När det gäller den skärpta tillsynen av trossamfunden är det självklart de trossamfund som inte följer svensk lag som man vill komma åt. Det är kanske inte så troligt att Svenska kyrkan tillhör de trossamfund som inte följer svensk lag.
Jag hoppas att Svenska kyrkan följer svensk lag. Jag sitter själv i kyrkomötet, och jag skulle bli mycket upprörd om Svenska kyrkan inte följde den svenska lagen. Men vilka trossamfund vill Centerpartiet undanta och inte kontrollera om man skärper kontrollen? Är det så att vissa trossamfund ska få lov att så att säga tumma lite grann på reglerna och att det är lite mindre noga att de följer svensk lag? Vilka trossamfund är det?
Mikael Eskilandersson (SD):
Som vi hörde här framhåller Liberalerna att de minsann var före Sverigedemokraterna i den här frågan. Sverigedemokraternas förslag 2015 var att ta bort alla pysventiler som finns när det gäller barnäktenskap. Det röstade Liberalerna, Folkpartiet eller vad partiet nu hette på den tiden, emot.
Det går att ta fram röstresultatet från riksdagen, så kan man se hur vi röstade. Liberalerna framhåller att då var de ju ute och pratade om det här. Men är det då bara munväder som räknas? Är det inte hur vi röstar här i riksdagen som är det viktiga?
Den 4 mars 2015 höll inte Liberalerna med Sverigedemokraterna om att det behövde tas bort några pysventiler. Tvärtom satt de tysta och nämnde över huvud taget inte frågan, vad jag minns, trots att problemet var tydligt redan innan dess.
Sveriges Television, Sveriges Radio, Aftonbladet och Avpixlat hade skrivit om att det registrerades gifta från 15 år och uppåt, så det var allmänt känt.
Jag förstår därför inte hur man nu helt plötsligt kan påstå att det var Liberalerna som var först, samtidigt som man i riksdagen röstar emot vårt förslag.
Mikael Eskilandersson (SD):
Det där var väl för dåligt! Var det inte det? Här pratar vi i Sveriges riksdag om hur det fungerar i politiken. Det viktigaste uppdrag vi har som riksdagsledamöter är att sitta och rösta för eller emot de förslag som läggs fram.
År 2015 fanns det inte ens ett förslag från Liberalerna för att få bort pysventilerna.
Liberalernas företrädare säger att det var ju bara Avpixlat och sådana hatsajter som hade påtalat det här, men om han hade lyssnat på vad jag sa hade han uppfattat att det också var Sveriges Television, Sveriges Radio och Aftonbladet. Är SVT och Sveriges Radio också hatsajter, eftersom de inte är trovärdiga källor?
Nyamko Sabuni och det hon eventuellt har sagt en gång i tiden är tydligen mer trovärdigt än vad Sveriges Radio eller Sveriges Television rapporterade strax före debatten 2015. Det var helt tydligt att det inte fanns något förslag från Liberalerna eller något annat alliansparti. Därför var man helt enkelt tvungen att sänka Sverigedemokraternas förslag och sedan lägga fram egna förslag som gick ut på precis samma sak.
Detta fördröjde hela frågan två år. Det är tydligt för vem som helst som är det minsta insatt. Då kan man alltid slänga sig med munväder, beskyllningar och diverse epitet. Men faktum kvarstår: Liberalerna hade inget förslag 2015 utan var tvungna att gå tillbaka och kopiera SD:s förslag och lägga fram det i kammaren. De fick sedan stöd för det.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag kände mig så illa tvungen att begära replik när jag blev anklagad för att fara med osanning för att jag påstod att det är någonting mer än bara en redovisning, vilket Ola Johansson framhöll i sitt anförande att detta var. Jag vill läsa högt från s. 59 i den proposition som är framlagd. Det bör vara samma proposition som Ola Johansson har läst.
"Syftet med kravet på rapportering om mångfaldspolicy är att ge marknaden tillgång till information om hur företagen arbetar med dessa frågor, vilket indirekt sätter press på företagen att öka mångfalden i styrelserna." Detta är alltså inte bara en fråga om redovisning.
Jag fortsätter att läsa: "En ökad mångfald i styrelsen bidrar i regel till en effektiv tillsyn av ledningen och en framgångsrik styrning av företaget. Könsfördelning är en aspekt av mångfald."
Företagens rapportering om hållbarhet och mångfaldspolicy Utöver vad som står i propositionen kan jag framhålla vad som ofta framhålls när det gäller könsfördelningen i styrelserna, nämligen att det är viktigt att den är jämn därför att det säger någonting om hela företaget och att man genom att ha en jämnare könsfördelning i styrelserna ska få en jämnare könsfördelning i hela företaget.
Då måste ju samma sak gälla även övrig mångfald - genom att jämna ut i styrelserna tror man att man ska sätta press på företagen att öka mångfalden i hela företaget. Jag är inte säker på att det alltid blir så. Jag är definitivt inte beredd att ställa mig bakom att man i det enskilda fallet diskriminerar någon på grund av dess kön, ålder eller bakgrund.
Mikael Eskilandersson (SD):
Min åsikt är att den som ska avgöra vem som ska styra ett företag är den som äger företaget och ingen annan. Här framgår det tydligt att man vill sätta press på företagen så att det i det enskilda fallet ska fundera över om personen har rätt kön, om personen har rätt ålder eller om personen har rätt ursprung för att sitta i företagets styrelse. Det sägs ingenting om att man ska se till kompetens eller till vem som är mest lämplig för uppdraget.
Jag kommer aldrig att ställa mig bakom att människor ska diskrimineras, även om man gör en diskriminering därför att man tror att det på sikt blir mindre diskriminering. Diskriminering är aldrig rätt oavsett hur man lägger upp det. I det enskilda fallet blir det alltid en diskriminering om man säger att ett kön är mer värdefullt än ett annat kön, att ett ursprung är mer värdefullt än ett annat ursprung.
Det går inte att värdera människor på det sättet eftersom varje människa har en helt unik bakgrund och helt unika förutsättningar. Det finns ingenting som säger att den som kommer från ett annat land skulle ha en särskild erfarenhet på grund av just det. Vill man ha en person som har levt i utanförskap kan man lika gärna välja en svensk som har levt i Rosengård. Den personen har levt i precis lika stort utanförskap som en invandrare som har bott i ett svenskt område i Sverige.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag har, som märktes i mitt anförande, valt att koncentrera mig på den del av förslaget som gäller mångfaldspolicyn. Det gäller framför allt betydelsen av kön. Nu väljer regeringen att ytterligare sätta fokus på kön och att öka fokus på vilket kön människorna i styrelserna, och därmed också i företagen, har.
Jag ser det som ett problem, för det kan upplevas som diskriminerande. Framför allt kan det bli diskriminerande i det enskilda fallet. Det tror jag att regeringen inser. Om en styrelse redan har en låg representation av kvinnor kommer denna styrelse eller detta företag att känna en enorm press att välja bort män. Det är diskriminering, även om det är diskriminering av det som kanske traditionellt uppfattas som det starkare könet.
Jag skulle vilja se att man gick i riktning mot en lagstiftning och ett sätt att redovisa som i mindre utsträckning går in på vilket kön människor har - speciellt eftersom vi lever i en värld där man nu börjar tala om att införa ett tredje kön och att det finns människor som upplever att de inte har rätt biologiskt kön. Dessa människor ska man alltså tvinga in i ett system där de måste välja mellan de två kön som finns i dag.
Om man skulle införa ett tredje kön kan det bli ännu mer spännande att se hur man ska använda detta i en mångfaldspolicy. Jag undrar varför regeringen tycker att det är så viktigt vilket kön människor tillhör att man förutom att i andra sammanhang har hotat med lagstiftning om en jämn könsfördelning även i detta fall väljer att peka ut kön som en viktig mångfaldsfaktor. Varför är kön så viktigt för er?
Mikael Eskilandersson (SD):
Här fick vi höra att det inte är viktigt med kön. Exemplet var att son och dotter skulle ha samma förutsättningar. Men förstår man inte från regeringens sida att Johan Löfstrands son och Johan Löfstrands dotter får helt olika förutsättningar om de söker till samma styrelse där det saknas en person och där man redan har en överrepresentation av män? Då bedöms de givetvis inte lika.
Då bedöms givetvis dottern vara mer värd på grund av enbart sitt kön och ingenting annat för att det redan finns en överrepresentation av den ena sidan. Mångfaldsfrågor är fruktansvärt viktiga och mycket intressanta för företaget. Så långt håller jag definitivt med. Det handlar om att företaget ska kunna få maximal kompetens.
Ett företag som väljer bort människor på grund av kön, ålder eller ursprung får inte in maximal kompetens i sitt företag. För företagets egen skull måste det arbeta med mångfaldsfrågor på detta sätt. Detta att man ska gå in och redovisa vilket kön ens styrelsemedlemmar har är att gå för långt. Då börjar man sätta fokus på fel saker, och då har man inte längre koncentrerat sig på vad som är viktigt för företaget.
För företaget är det viktigt att ha en företagskultur som inte väljer bort kompetens oavsett om det gäller en man eller en kvinna. Oavsett om det är Johan Löfstrands son eller dotter som söker tjänsten i styrelsen ska hon och han bedömas utifrån vilken kompetens just de har. Även om båda skulle vara Johan Löfstrands döttrar har säkert inte båda exakt samma kompetens bara för det.
Företagens rapportering om hållbarhet och mångfaldspolicy Varför förstår inte regeringen en så grundläggande sak?
Mikael Eskilandersson (SD):
Lotta Johnsson Fornarve sa i sitt anförande att Sverigedemokraterna är emot jämställdhet och tog även upp att vi lever i ett patriarkalt samhälle, alltså ett samhälle som styrs av ett patriarkat. Patriarkat betyder fadersvälde, och det är där som söner och män normalt ärver titlar och pengar och har fördel av att vara man jämfört med att vara kvinna.
Vi har haft patriarkala strukturer i Sverige under lång tid bakåt i tiden. Dock tror jag att det mesta vad gäller lagstiftning och så nu är reglerat. Jag får uppfattningen att Lotta Johnsson Fornarve menar att hon fortfarande lever i ett patriarkat.
Då undrar jag: Exakt vilka lagar och regler är det som Lotta Johnsson Fornarve menar finns kvar som hindrar kvinnor från att bli jämställda med män och där kvinnor förfördelas? Det finns inte någon lag som säger att styrelserna ska innehålla fler män än kvinnor eller att män ska ha större fördel av att driva företag. Min personliga uppfattning är att vi kan få verklig jämställdhet först när vi kan bortse från kön och det inte har någon betydelse alls om du är kvinna eller man.
Jag ser att den lagstiftning vi har till stora delar går ut på att vi inte ska ha några skillnader. Men nu inför ju regeringen skillnader där man ska ta fram mångfaldspolicyer och eventuellt diskriminera män direkt när det gäller bolagsstyrelser för att få en jämnare fördelning i dem. Vilka lagar och regler är det som Lotta Johnsson Fornarve menar finns kvar som är patriarkala?
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag delar inte riktigt bilden av att det fortfarande skulle finnas en könsmaktsordning som gör att kvinnor tjänar mindre. En stor anledning till att kvinnor generellt tjänar mindre är att de arbetar inom den offentliga sektorn. Där sitter sådana som Lotta Johnsson Fornarve och hennes vänner i samma parti och beslutar om vilka löner som det ska vara.
Man hade i stort sett med ett beslut kunnat höja lönerna så att de blev mer jämställda, men man väljer att inte göra det eftersom man i så fall inte får ihop budgeten. Att kvinnor har sämre arbetsvillkor finns det inget inskrivet i någon lag som säger, utan det handlar om att framför allt den offentliga sektorn har dåliga arbetsvillkor överlag, och många kvinnor arbetar inom den offentliga sektorn.
Där delar sig nog vår syn på vad som är könsmaktsordning och vad som faktiskt handlar om vad vi har beslutat som politiker. Mycket av det skulle man kunna upphäva i morgon om man hade velat. Det är rena politiska beslut som avgör vilka löner det ska vara i offentlig sektor, och det är rena politiska beslut som avgör vilka arbetsvillkor det ska vara i offentlig sektor, för dem beslutar vi ju om till största delen. Jag förstår fortfarande inte varför man skyller det på en könsmaktsordning.
Beror det på män i allmänhet att det ser ut så här? Beror det på män i allmänhet att det inte beslutas om höjda löner och bättre arbetsvillkor inom offentlig sektor? Jag tror inte det. Jag tror att det beror på att de po-litiker som sitter där inte har tillräckligt med pengar för att genomföra det, som det ser ut i dag.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag uppfattade inte någon egentlig fråga, så jag får passa på att ställa en fråga till Miljöpartiet: Varför är det inte ett problem att Kappahl har mer än 60 procent kvinnor i sin styrelse, medan det är ett problem när en styrelse består av mer än 60 procent män? Jag kan faktiskt inte få ihop det. Det borde i så fall vara samma problem med det.
Jag tycker dessutom att det är direkt diskriminerande mot dem som sitter i Kappahls styrelse att säga att de har för många kvinnor, för jag tycker att det i högsta grad verkar vara kompetenta kvinnor som sitter i den styrelsen. Jag förstår varför Kappahl har så pass många kvinnor.
De marknadsför sig ju framför allt mot kvinnor, och då kan det finnas en fördel att ha kvinnor i styrelsen som kanske har en större insikt i de segmenten. Varför Miljöpartiet är emot det förstår jag faktiskt inte över huvud taget. Miljöpartiet tenderar ständigt att straffa kvinnor på olika sätt.
Det är samma sak när det gäller att företag inom skola och sjukvård, där många kvinnor jobbar, inte ska få lov att tjäna pengar. Däremot är det helt okej för den man som kör lastbilen med varorna dit att tjäna hur mycket pengar han vill, och den som gräver med grävmaskin på skolgården kan ha hur mycket vinst som helst på det han gräver. Man riktar hela tiden in sig mot kvinnorna snarare än för kvinnorna.
Jag skulle gärna vilja ha ett svar på varför Miljöpartiet gör det.
Mikael Eskilandersson (SD):
Man måste se det här i ett större perspektiv än bara det faktum att det inte finns 50 procent kvinnor och 50 procent män i varje bolagsstyrelse. Det är ett faktum att fler män än kvinnor tidigare utbildat sig till exempel till civilingenjör, som är en ganska vanlig utbildning hos dem som sitter i bolagsstyrelser.
För bara så kort tid sedan som 20 år var det 75 procent män som utbildade sig till civilingenjörer, och det tror jag har en mycket större påverkan än vad de har mellan benen. Jag har liksom svårt att se att det skulle vara det som det hänger på.
Jag förstår fortfarande inte riktigt tänkesättet att det är okej att kvotera men tydligen bara på det ena hållet: Kappahl ska tillåtas ha fler kvinnor i sin styrelse, men i andra företag som har ett överskott av män är det ett problem. Jag ser inte riktigt problemet på det sättet. Man måste se noggrannare på varje styrelse, och det finns det ingen möjlighet att göra.
Då är det bättre att ägarna får ta ansvaret att tillsätta den mest kompetenta styrelsen. Då är det viktigt att ägarna bortser från kön snarare än att de ska tvingas ha hälften av varje kön.
Mikael Eskilandersson (SD):
Nej, det är en ordentlig missuppfattning. Vi i Sverigedemokraterna har i stort sett samma inställning - med skillnaden att vi nu vill ha 25 000 kronor som gräns. Vi har inte ställt oss positiva till några SUP-bolag eller något sådant från EU:s sida. Däremot har vi tittat på hur det ser ut i till exempel Norge. Där är det betydligt lägre än 50 000.
Vi ser inte riktigt någon anledning till att det ska vara dyrast i Sverige, det vill säga dyrare än i samtliga övriga nordiska länder - ganska duktigt mycket dyrare. En normalisering till vad som i övrigt gäller i Norden och inte vad som gäller i Europa har ingenting med SUP-bolagen att göra.
Däremot förstår vi inte att beroende på om man befinner sig på den ena eller andra sidan gränsen till Norge eller Finland ska man ha dubbelt så mycket i aktiekapital. Nu är det upp till regeringen att svara på hur detta ska genomföras. Vi har sagt att det bör ligga på samma linje, det vill säga runt 25 000 kronor.
Mikael Eskilandersson (SD):
Nej, vi är kanske inte helt sampratade om vad ett första steg innebär. För min del innebär ett första steg att vi ändrar från 50 000 till 25 000 kronor och att det görs ett tillkännagivande till regeringen om att ta fram ett lagstiftningsförslag. Något annat har jag inte gått med på, och något annat har jag inte ställt mig bakom. Sedan var det frågan om man kan tolka vissa skrivningar som att Sverigedemokraterna är positiva till SUP-bolag i EU.
Jag förutsätter att frågan kommer upp som en egen punkt så småningom och att vi kan ta ställning till frågan då. I dag tar vi bara ställning till frågan om 50 000 eller 25 000 som lägsta aktiekapital, och då tar vi ställning för 25 000 kronor som lägsta aktiekapital. Vi ser det som ett mer gällande belopp i Norden eftersom våra grannländer har det beloppet.
Trots att våra grannländer har detta belopp, och Danmark har 1 krona, ser jag inte när jag åker hem till Skåne mängder med oseriösa danska bolag som invaderar Skåne. Det skulle de rent teoretiskt kunna göra om det är så som Socialdemokraterna som företrädare för regeringen försöker måla upp.
Från Socialdemokraterna har vi hela tiden fått höra att det kommer att bli mängder med oseriösa bolag om kapitalet minskas. Men så har det inte riktigt blivit i våra grannländer. Sverigedemokraterna ser därför inte någon anledning till att det ska vara dubbelt så dyrt att starta aktiebolag i Sverige.
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag hade inte möjlighet att ta replik på Socialdemokraterna, men detta fungerar säkert lika bra. Jag undrar hur Miljöpartiet tillsammans med regeringen egentligen ser på äganderätten och att markägarna ska stå för alla kostnader.
Även i det som nu har skickats till Lagrådet och som snart kommer upp som en proposition är det fortfarande markägarna som kommer att få ta kostnaderna för olagliga bosättningar. Det är kostnader för sanering, handräckning och inkomstbortfall.
Det tas inte ens upp att det skulle vara möjligt för dem att få ersättning, såvida de inte har en sådan väldig tur att den som bosätter sig på deras mark plötsligt har stora tillgångar. Men det är knappast troligt. Hur ser Emma Hult på att markägarna fortfarande åläggs alla dessa kostnader?
Mikael Eskilandersson (SD):
Jag vill börja med att säga att dessa människor givetvis har samma människovärde som andra. Men att alla har samma människovärde betyder inte att alla människor har rätt att komma till Sverige och bosätta sig på en viss markplätt eller ens i vårt land. Det är en viss skillnad mellan människors värde och deras rätt att bo i Sverige. Det är kanske där våra politiska skiljaktigheter är som störst.
Jag har en följdfråga till det som jag började säga tidigare. Kostnaderna hade ni alltså inget svar på, men hur ser ni på att problemet bara flyttar runt? Det har regeringen heller inte löst i det som skickats som lagrådsremiss. Det man gör i praktiken är att skicka polisen att flytta bort människor från ett ställe, och sedan bosätter de sig på ett annat. Det är ingen lösning på problemet.
Det skulle åtminstone vara en lösning för Sverige att flytta dessa människor ut ur landet om de inte har rätt att vistas här. I det fall de har rätt att vistas i landet ska socialhjälp kopplas in. Det vore det mest rimliga sättet att agera, speciellt med tanke på att man sätter in stödåtgärder via Europeiska unionen i dessa personers hemländer.
Det funkar inte att man sätter in sådana åtgärder där om de sedan vistas i Sverige på en åker någonstans ute i dyngan och bor i en bosättning. Det är väldigt illa att bo så, och jag förstår inte hur man kan vilja försvara att de ska fortsätta att bo på det sättet.