KBLab/rixvox huggingface dataset:
Linda W Snecker (V):
Jag tror att du, Morgan Johansson, just gjorde någonting oerhört viktigt här i riksdagens kammare genom att som justitieminister verkligen visa på var ansvaret ligger när det gäller mäns våld mot kvinnor. Jag tror att du gjorde någonting väldigt viktigt genom att som man och regeringsföreträdare ta vrålet från metoo på allvar. Det gläder mig.
Jag tror att vi just nu står vid någonting som kommer att leda till en förändring, vilket jag vet att både du och jag vill se. Tack för det uttalandet - det värmer mig som feminist jättemycket! Det var dock inte det jag tänkte säga i detta replikskifte. Jag tänkte snarare tala om hur vi ska få bukt dels med vinsterna i välfärden, dels med den ekonomiska brottsligheten.
Enligt Brottsförebyggande rådet har den ekonomiska brottslighet som riktas mot välfärden nämligen en koppling till den organiserade brottsligheten, särskilt i Sveriges tre storstäder. Det är inte ovanligt att gäng tar över helt legala och välfungerande företag, som har en god ekonomisk historik, och sedan utnyttjar dem hela vägen.
Gängen kan till exempel köpa varor på kredit eller använda sig av svart arbetskraft eller olika former av bidrag. När räkningarna sedan ska betalas är hela företaget tömt och personerna i bolagsstyrelsen borta. Detta gynnar den organiserade brottsligheten, som delvis lever på en svart ekonomi.
Min fråga är: Vad ska vi göra åt detta?
Linda W Snecker (V):
Jag har kikat på denna utredning om kvalificerad välfärdsbrottslighet och fusk med ersättningar. Många förslag ser bra ut, men det som missas i utredningen och som jag hoppas kan åtgärdas i propositionen är de byråkratiska lättnader gentemot företagare som alliansregeringen genomförde.
Detta skedde i en iver att göra det enklare för företag, vilket är behjärtansvärt, men det saknades kontrollmekanismer för att undvika att systemen utnyttjas hela vägen. Riksrevisionen kommer nu i dagarna, tror jag, att komma med en rapport om avskaffandet av revisionsplikten och vilka effekter detta har fått för brottsligheten.
Vad som oroar mig är att civilutskottet nästa vecka kommer att avslå en motion från Vänsterpartiet och hänvisa till ett tillkännagivande där Alliansen vill att fler bolag ska slippa revisionsplikten, vilket kommer att leda till att man öppnar för att det kommer att bli ännu lättare att ägna sig åt ekonomisk brottslighet. Här har vi en stor komplikation.
Alliansen lämnar tillkännagivanden som kan leda till en ökad ekonomisk brottslighet och ser inte hela vidden av att vinster i välfärden kan utnyttjas på fel sätt. Vi måste ha en revisionsplikt och lite krånglig byråkrati för att fula företag inte ska utnyttja det välfärdssystem vi har.
Jag är orolig över att Alliansen inte ser vidden av hur den ekonomiska brottsligheten gynnar den organiserade brottsligheten. Detta måste vi ta tag i.
Linda W Snecker (V):
Vänsterpartiet vill att funktionsnedsättning ska vara en grund för hatbrott. Så är det inte i dag. Har du en funktionsnedsättning och får ett hatbrott riktat mot dig - alltså ett brott, verbalt eller fysiskt, som du utsätts för bara för att du har en funktionsvariation - räknas det inte som hatbrott.
Det vill vi ändra på. Vänsterpartiet vill att funktionsnedsättning ska bli en grund för hatbrott. Det är dags för det nu. Hatbrott är ett angrepp mot de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna och ett uttryck för bristande respekt för människors lika värde.
Arbetet mot hatbrott och lagstiftningen på området är därför oerhört viktigt, eftersom alla människor ska kunna delta i samhället på samma villkor utan att utsättas för brottsliga handlingar. Vänsterpartiet anser att arbetet mot hatbrott måste stärkas.
Det finns inget enskilt brott som heter hatbrott, utan hatbrott är ett samlingsbegrepp för brott där gärningspersonens motiv för brottet är hat mot enskilda personers eller grupper av människors förmodade etnicitet, nationella ursprung eller sexuella läggning.
År 2015 identifierades uppskattningsvis 6 980 hatbrottsanmälningar. Enligt Brottsförebyggande rådet är de främlingsfientliga hatbrotten vanligast, och därefter kommer hatbrott som rör sexuell läggning. Personer med funktionsnedsättning utsätts för våld i samma utsträckning som människor med en normfunktionalitet.
I många fall utnyttjas att personen är beroende av sin omgivning och därmed särskilt utsatt. Brott som begås mot personer med funktionsnedsättning anses i dag inte kunna vara hatbrott, och i svensk lagstiftning utgör inte funktionsnedsättning en grund för exempelvis hets mot folkgrupp.
Däremot är funktionsnedsättning en diskrimineringsgrund i diskrimineringslagen. Men medan majoriteten av de övriga diskrimineringsgrunderna redan i dag också finns med i straffstadgarna om hets mot folkgrupp - eller inom en snar framtid kommer att finnas med där - omfattas inte funktionsnedsättning. Detta anser Vänsterpartiet är en brist som behöver åtgärdas. Fru talman!
Enligt Myndigheten för delaktighet har 18 procent av kvinnorna med funktionsnedsättning i åldrarna 16-29 uppgett att de har utsatts för hot eller våld om hot. Det är en stor skillnad i jämförelse med kvinnor utan funktionsnedsättning.
Att vara kvinna och funktionsnedsatt innebär att man är dubbelt utsatt, och risken för att man ska drabbas av brottslighet är särskilt stor. Då måste vi ha en lagstiftning som hänger med. Detta är en feministisk fråga som vi inte längre kan blunda för. Jag yrkar bifall till reservation 22.
Linda W Snecker (V):
Om vi ska vara ärliga, Andreas Carlson, har Vänsterpartiet och Kristdemokraterna inte särskilt mycket gemensamt; det har vi inte. Men det finns en fråga som vi har drivit i ungefär lika lång tid - det är nog i runt tio år - och det är att förbjuda sexköp utomlands.
Det ska inte finnas en fristad för män att åka till andra länder för att köpa kvinnors och barns kroppar. Vi kunde ha fått ett förslag till riksdagen om att förbjuda sexköp utomlands. Vi hade då haft en majoritet med en rösts övervikt. Men det satte Kristdemokraterna stopp för.
Ni sa nej, efter att ni under så många år har drivit den här frågan. Det gjorde att regeringen backade från förslaget, vilket inte heller är särskilt positivt. Jag är såklart kritisk till regeringen, och jag är också ganska besviken på Kristdemokraterna. Ni säger nej. Varför gör ni det? Varför backar ni från att skydda kvinnor och barn?
Linda W Snecker (V):
Jag ville självklart ge Kristdemokraterna kredd för den påverkan de har på svensk politik. Det har ni bland annat haft genom att sitta i en regering. Det har Vänsterpartiet aldrig gjort. Vi har däremot fått igenom väldigt mycket av vår politik genom att inte sitta i en regering. Det vore kanske ett tips till Kristdemokraterna i all välmening. Jag tänkte på det Andreas Carlson sa angående Lagrådet. Det är klart att vi som lagstiftare ska ha respekt för Lagrådet.
Men Lagrådet säger nej till ganska mycket, och riksdagen och olika partier bryr sig faktiskt inte om det särskilt mycket. Exempelvis kommer vi alldeles snart att klubba igenom en samtyckeslagstiftning. Den säger Lagrådet nej till. Den tillfälliga lagen sa Lagrådet och i princip samtliga remissinstanser också nej till. Ändå klubbades den igenom. Lagrådet sa även nej till gränskontroller.
Denna anledning har dock inte hindrat Kristdemokraterna tidigare och heller inte stoppat er och gjort att ni backar från den politik som ni står för. Jag som vänsterpartist har all respekt för att man inte ska kriminalisera för mycket. Jag brukar vara den som säger nej till det mesta som handlar om nykriminalisering och längre straff. Kristdemokraterna har en helt annan approach till rättspolitiken. Ni gillar nykriminalisering och nya lagar och vill driva på där.
Vi hade ett förslag som skulle ha gått igenom Sveriges riksdag där det minsta partiet i svensk politik skulle ha kunnat ändra på något ganska stort. Det hade gjort historisk skillnad och skulle antagligen ha gjort att vi hade kunnat exportera den nordiska modellen om sexköp till andra länder. Vi måste skydda kvinnor och barn. Lagstiftning är svårt, men lagstiftning är också att vilja.
Här måste vi politiker vara modiga och vilja och våga.
Linda W Snecker (V):
Barnen är vår framtid. Det är nog den sannaste klyschan som finns, för så är det ju faktiskt. De är vår framtid. Men när barn hamnar i kläm gäller den sanningen inte alltid längre, för då behandlas barn ofta under all kritik. Det gäller ofta i rättsprocessen och när barn blir brottsoffer.
När brottsoffret är ett barn ska det säkerställas att barnets bästa kommer i främsta rummet och att rättsväsendet och övriga delar av samhället som kan involveras i processen intar ett barnorienterat förhållningssätt.
Vänsterpartiet vill därför ta ett helhetsgrepp kring hur barns specifika behov ser ut i rättsprocessen, vilka stöd och skyddsåtgärder som måste bli bättre och hur frågan kan utvecklas. Det finns goda exempel, men det finns också alldeles för många dåliga exempel där barn definitivt inte har behandlats som vår framtid utan som något man inte alls behöver bry sig om.
Barnahus är ett gott exempel. Barnahus är en trygg och barnvänlig miljö där barn som misstänks vara utsatta för övergrepp står i centrum för utredningsprocessen. Där finns det polis, läkare, åklagare och personal från BUP.
Vänsterpartiet anser att det i möjligaste mån ska undvikas att ett barn slussas runt mellan olika myndigheter och att barn inte ska behöva upprepa sin historia för flera olika personer.
Vänsterpartiet driver tydligt frågan om att barn som har upplevt våld i nära relationer, exempelvis då en pappa i en familj har slagit en mamma, ska få målsägandestatus. Med dagens lagstiftning blir barnet "bara" ett brottsoffer.
Vi vet att barn som upplever och ser våld drabbas lika hårt som om det är barnet självt som har blivit slaget. Det är därför mycket rimligt att både barnet och mamman får målsägandestatus när brottet har skett. Det skulle också innebära att det juridiska skyddet och stödet för barnet blir mer omfattande och att barnet kan få skadestånd.
Det här är att ha ett brottsofferperspektiv på riktigt. Fru talman! Det måste finnas ett tydligare barnperspektiv genom hela rättsprocessen. Den får aldrig fallera. Vi ser förundersökningar som drar ut på tiden. Det behövs en enhetlig hot- och riskbedömningsmanual.
Brottsskadeersättningssystemet för barn fungerar dåligt, och näthatet är utbrett - ja, det finns helt enkelt väldigt mycket att göra för att stärka barnens rättigheter i rättsprocessen. Låt oss börja med det nu. Jag yrkar bifall till reservation 13.
Linda W Snecker (V):
Om vi, Pål Jonson, går ifrån att Moderaterna gärna vill måla upp att det stora problemet ligger i Regeringskansliet och lyfter blicken när det gäller vad it-skandalen på Transportstyrelsen egentligen handlar om härstammar detta från ett politiskt synsätt och en politisk vilja.
Dessa har ofta deltagit i en upphandling, som enligt lag måste ske till lägsta pris. Ni vill helt enkelt privatisera det offentliga för att slimma ned det, oavsett vad konsekvenserna blir. Vi har sett att detta leder till många problem inom välfärden, men också när det gäller rikets säkerhet.
Det handlar om allvarliga saker när vi låter privata företag ta hand om väldigt känslig information, vilket det uppenbarligen inte finns kompetens för. Vems ansvar detta är kommer förhoppningsvis att komma fram, men min fråga är: Varför vill Moderaterna behålla denna privatisering av säkerhetskänslig information när det är en så uppenbar säkerhetsrisk?
Det är inte bara Vänsterpartiet som säger detta, utan även våra vänner vid Säkerhetspolisen.
Linda W Snecker (V):
Problemet är, precis som du säger, Pål, att myndigheterna inte har kompetens när de gör en upphandling. Det är ett av de stora problemen i denna process, utöver att upphandling görs från företag som utför tjänsten till lägsta pris och utan den kompetens som krävs. Det är en vågskål: Myndigheterna gör inte sin del, och privata företag lever inte upp till det som vi i denna kammare kanske har lagstiftat om och skulle vilja att de utförde.
Att Vänsterpartiet vill förstatliga allt är väl en moderat beskrivning av hur de skulle vilja att en vänsterpartistisk politik såg ut. Så är inte riktigt fallet. Men vi ser absolut problemet när offentlig verksamhet går in i privat regi. Transportstyrelsen är ett alldeles för tydligt exempel på denna problematik.
Min nästa fråga till Moderaterna är: Ni gillar lite nya rättstraditioner i svensk politik. Ni är just nu inne i en valrörelse där ni gärna går längre och lite hårdare fram än andra partier. Finns det andra delar inom rättsväsendet som Moderaterna skulle vilja privatisera? Här kan man spåna fritt: Är det polisen vi ska privatisera? Ska vi pröva med privata fängelser?
Finns det andra saker, förutom känslig säkerhetsinformation, som ni gärna lägger ut på privata företag? Finns det andra delar av offentlig verksamhet som Moderaterna vill privatisera?
Linda W Snecker (V):
Vad jag har saknat den liberala feminismens röst i justitieutskottet, Maria Arnholm. Du är ett varmt och fantastiskt trevligt inslag i det debattklimat som vi har i justitieutskottet. Det handlar om kompetens i fråga om feminism, om strukturella hierarkier och faktiskt om det patriarkala samhälle som vi lever i och vad det gör med mer än 50 procent av befolkningen.
Jag vill tacka dig för ett jättehärligt anförande. Du är varmt välkommen tillbaka. Det finns två tillkännagivanden i detta betänkande. Jag är lite nyfiken på att höra hur alla borgerliga tänker om dem. Det finns ett tillkännagivande om att höja miniminivån från två till tre år för våldtäkt av normalgraden.
Jag är lite orolig över att det inte kommer att bli så bra som många hoppas på. Jag är orolig för att det inte kommer att bli så att fler kommer att dömas för våldtäkter när vi höjer miniminivån. Jag tänker på förundersökningen, stämningsansökan och hur det är i rätten. Kraven är högt ställda i dag, och det är ett så pass långt straff när vi börjar redan från tre år.
Det kommer att bli väldigt svårt att hitta all bevisning och att ställa de höga och bra krav som vi vill ha i rättsprocessen. Jag är rädd att det, när vi har puttat upp gränsen ännu lite högre, kommer att vara alldeles för många som inte kommer upp i våldtäkt av normalgraden. Det är en oro jag har. Jag hoppas att det inte blir så, men jag tror tyvärr att det kommer att visa sig att detta biter oss i rumpan.
Hur tänker du om det?
Linda W Snecker (V):
Tack, Maria Arnholm, för ditt svar! När det gäller mina studier i juridik får jag säga: Vi har nog samma erfarenhet i den världen. Nej, det är självklart inte så att vi på något sätt ser att det är lägre bevisbörda om det är två år än om det är tre år, och det är det vi är ute efter. Min farhåga gäller just att vi konsekvent och hela tiden höjer alla straff, vilket görs i justitieutskottet.
Vi höjer exakt alla straff man kan komma på, exakt hela tiden, eftersom vi är inne i en politisk debatt där höjda straff visar på handlingskraft från politiken. Vi är inne i en valrörelse just nu. Jag tror inte alltid att det leder till den bästa form av lagstiftning som vi kan göra i denna kammare. Man drivs med i att hårdare straff verkar bra. Då kommer opinionssiffrorna att öka.
Men just när det kommer till våldtäkt, där dömandegraden är så pass låg, ska man nog tänka både en och två gånger innan man höjer straffen, speciellt när det gäller miniminivån. Maxstraffet tror jag inte har samma påverkan som minimistraffet. Det kommer att fortsätta att vara mycket brottslighet.
Och när vi konsekvent höjer minimistraffet kommer det att vara många som inte kommer att åtalas. Jag hoppas att det inte blir så. Jag hoppas att denna samtyckeslagstiftning - och detta med oaktsamheten - kommer att leda till en samhällelig förändring av attityder och att pojkar och män slutar bete sig som om kvinnors kroppar är deras rättigheter.
Jag hoppas också att man från rättsväsendets sida kan åtala och döma på ett mer professionellt sätt än vad som stundtals sker. Men jag är lite orolig över miniminivån på straffen. Jag hoppas att jag har fel.
Linda W Snecker (V):
Detta är kapitalismens allra vidrigaste ansikte, och det är nog många av oss som inte vill se konsekvenserna av den. Men den finns där, och via lagstiftningen kan vi komma åt vissa delar. Men det är genom att ojämlikheten och utsattheten minskar som vi kan motverka att sådana här situationer över huvud taget uppstår.
Att vara kvinna eller barn betyder i alldeles för stor utsträckning att befinna sig i en utsatt situation. Patriarkatets förtryckande struktur utnyttjar den underordning som skapas av en manlig överordning. Det är kvinnor som utnyttjas av män, och det är barn som utnyttjas av män.
Och detta beror på att det är stora skillnader mellan maktfördelningen beroende på vilket kön du har. Kvinnor har mindre makt, ekonomiska resurser och frihet, i både Sverige och resten av världen. Det går tyvärr inte att förneka eller skylla på att kvinnor kanske har valt en lägre inkomst eller andra faktorer som ger henne mindre makt och inflytande.
Vi ser denna systematiska uppdelning och att den är stor när det kommer till brott mot människor, som människohandel innebär. Fru talman! Detta går heller inte riktigt att lagstifta bort. Även om jag självklart hade velat se en lag som förbjuder ojämlikhet inser jag hur orimligt det är.
Det är därför en systematisk ojämlikhet bara kan förebyggas med sociala insatser och ekonomiska styrmedel. Det är också därför det är oerhört viktigt med kompetens inom rättsväsendet när det kommer till människohandel. Det är en bred kategori av brott som kan ske, från tvångsarbete till trafficking och påtvingad prostitution.
Det är därför det behövs ett brett batteri av både kunskap och förståelse genom rättsväsendets alla delar. Vänsterpartiet anser att lagförslaget kommer åt viktiga delar av problematiken och hoppas att lagstiftning i kombination med sociala insatser är rätt väg att gå. Fru talman!
När vissa partier försöker förbjuda fattigdom genom att intyga att detta görs på grund av godhet och omtanke om de fattiga visar det på fulheten i en klasspolitik som tar sin utgångspunkt i att det är störande att se en tiggare utanför mataffären när fredagsmyset ska inhandlas.
Det handlar inte om att hjälpa fattiga människor från Bulgarien och Rumänien, utan det handlar om ett synsätt där vissa människor faktiskt är mindre värda än andra. Det är inte förvånande att det är riksdagens riktiga högerpartier Moderaterna och Sverigedemokraterna som föreslår just detta.
Aldrig har förståelse för utsatthet varit mindre än hos just partier som bara är för de rika. I ett klasslöst samhälle skulle ingen behöva tigga. Och ingen ska behöva tigga. Ingen människa ska behöva förlita sig på andra människors goda vilja och tjocka plånbok. Frihet är att själv kunna ha en egen ekonomi och betala för sig själv.
Men det görs varken via förbud eller femtiosju jobbskatteavdrag. Det kan bara göras genom en politik som skapar jämlikhet. För jämlikhet ger frihet, och frihet är att kunna betala sin egen hyra. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Linda W Snecker (V):
Alltför många drabbas alltför hårt av terrorism, som inte bara är ett hot mot mänskliga liv utan även mot vår demokrati. Terrorismen vill urholka det öppna och demokratiska samhälle som vi alla känner till, och detta är både grymt och hänsynslöst. Att förebygga och förhindra terrorism och annan allvarlig brottslighet är en av samhällets viktigaste uppgifter.
All lagstiftning som sker i syfte att motverka terrorism måste dock ske med samma respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna som övrig lagstiftning. På kort tid har våldsbejakande extremistiska miljöer återetablerats i Sverige. Vi ser dem organisera sig på 1 maj och demonstrera sin kraft utanför synagogor. Vitmaktmiljön är numera ett reellt hot mot vår svenska demokrati.
Vi kommer återigen att se dem under Almedalsveckan. Vi har en våldsbejakande jihadistisk miljö som snabbt går från idé till handling. För den som vill utföra terror finns det snabba och effektiva verktyg som anhängare till Daish gärna delar med sig av. Vi i Sverige har blivit drabbade, och den 7 april är ett datum vi aldrig kommer att glömma. Fru talman!
Riksdagen lagstiftar i snabb takt. Blocköverskridande beslut har tagits. Men det har gått för snabbt. Lagstiftningen är också för dålig. Det visar det låga antalet fällande domar, särskilt när det gäller brott som har skett utomlands, där bevisningen är otroligt svår och komplicerad.
Allt detta ska tas i beaktande när olika partier på bästa sätt försöker visa sig mest motståndskraftiga mot våld och extrema miljöer. Det är stora ord som yttras i den här kammaren, men lagstiftningsmässigt saknas ett helhetsgrepp mot terrorism. Det finns i dag en ensidig fokusering på jihadistiska miljöer.
Det är mot denna bakgrund som Vänsterpartiet yrkar avslag på det förslag som vi debatterar i dag om en mer heltäckande terrorismlagstiftning, precis som vi har gjort med tidigare lagstiftning.
Vår kritik var, och är fortfarande, att ett helhetsgrepp saknas samt att lagstiftningen är väldigt oklar vad gäller finansiering av terror, resande till olika länder och vad utbildning i terrorism egentligen är. Med detta förslag blir lagen bara mer spretig och oklar.
Enligt vår mening saknas det i propositionen tillräckligt underlag som visar att de föreslagna åtgärderna skulle bidra till att förebygga och förhindra terrorism. Det är helt enkelt omöjligt att se att förslaget verkligen skulle förebygga terrorism eller göra att någon på ett rättssäkert sätt skulle dömas för terrorism.
Att skärpa en redan dålig lagstiftning är som att bygga ett hus trots att det konstateras att grunden är byggd på ett gungfly.
Men det struntar regeringen i. Därför yrkar jag avslag på propositionen och bifall till reservation 1.
Linda W Snecker (V):
Tack, Anders Hansson, för väldigt bra frågor! Vänsterpartiet började arbeta med detta 2014/2015. Jag har bland annat skrivit en motion till riksdagen om hur vi kan motverka radikalisering i våldsbejakande extrema miljöer. Det är ett stort och viktigt arbete. Sedan motionen skrevs 2015 har saker skett i en rasande takt.
Vi ser inte bara jihadistiska miljöer, som var mest aktuellt då, utan även vitmaktmiljöer, som har ett enormt våldskapital och som vi i Sverige har en lång och ful tradition av. Speciellt runt Småland har vi ett geografiskt arv av våldsbejakande extremism. Detta är oerhört allvarligt, och där måste mycket arbete göras.
Jag skulle särskilt vilja hänvisa till Segerstedtinstitutet vid Göteborgs universitet, som bedriver fantastisk forskning om hur man motverkar radikalisering. Det är den ena delen, hur vi motverkar radikalisering. Den andra delen är hur vi lagstiftar mot det som absolut inte får hända men ändå händer. Där är det för oss i Vänsterpartiet oerhört viktigt att vi har en lagstiftning som fungerar.
Vår starkaste kritik mot lagstiftningen 2015, som kvarstår när vi ska rösta i dag, är att finansieringen av terrorism är oerhört oklar. Vad innebär att finansiera terrorism? Och vad innebär utbildning i terrorism? Är det att titta på en Youtubefilm om hur en bomb tillverkas? Har man då utbildat sig för att begå en terroristhandling? Och när det gäller resandefrågan: Vad innebär det att resa till ett annat land?
Om jag kliver på en flygbuss övertygad om att jag ska utföra ett terrordåd men sedan kliver av flygbussen, kommer jag då att åtalas för att kanske ha begått ett terrordåd? Det här är saker som propositionerna inte svarar på, vare sig den 2015 eller den i dag. Det är Vänsterpartiets kritik.