Ida Gabrielsson (V):
Läget är allvarligt. Vi ser hur fler personer intensivvårdas och att smittspridningen av covid-19 ökar igen. Därför är det som vi diskuterar i dag, en förlängd ersättning till riskgrupper, otroligt viktigt. Fru talman! Samhället skulle stanna om busschaufförer, barnskötare och undersköterskor skulle jobba hemifrån.
Klass avgör vem som riskerar att smittas och vem som kan klara sig undan. Risken att dö i covid-19 är fyra gånger så hög i gruppen låginkomsttagare som i gruppen med högst inkomst. Visst kan det funka att jobba hemifrån om du är reklamare i Stockholms innerstad, men att jobba hemifrån fungerar inte riktigt lika bra om du ska köra nattåget till Malmö.
Vi alla här är beroende av att hyllorna i affären fylls på med varor och att det finns någon som kan ta hand om oss om vi blir sjuka. Arbetsgivaren har också ett ansvar att ställa om och hitta andra arbetsuppgifter till den som tillhör en riskgrupp. Det finns goda exempel på det redan i dag, men det behövs fler. Det ser olika ut på olika arbetsplatser, och det skiljer sig mellan kommuner. Fru talman!
Regeringen har nu till slut sett till att ersättningen förlängs, men det har tagit tid, för lång tid. Under perioden har många människor drabbats hårt. Många har på grund av fördröjningen fått avslag på sin ansökan, och flera har känt av en stor stress på grund av ovetskapen om vad som ska hända.
Arbetsgivare som har ställt om har inte vetat hur länge det ska gälla, och personerna själva har inte kunnat känna en trygghet i att veta att de slipper oroa sig för att utsättas för smitta även nästa månad. Fru talman! Av regeringen fick vi först också veta att det vid årsskiftet skulle vara stopp för ersättningen till riskgrupper.
Hade man varit borta mer än 180 dagar från jobbet fick man vackert ställa om. Vänsterpartiet vill generellt ändra den här typen av obegripliga regler som tyvärr finns i bland annat vår sjukförsäkring. I ett första steg fick vi för ungefär en vecka sedan med oss en majoritet för att förändra. Det får vara slut på stupstockar i våra försäkringssystem, och det ska gälla alla sjuka, oavsett diagnos.
Kanske kan pandemin få fler, kanske till och med andra riksdagspolitiker, att förstå att så här kan vi inte ha det. Är man sjuk ska man också ha rätt att vara det - så är det bara. I regeringens tillfälliga förordning, som ska se till att människor inte utförsäkras under pandemin för att vårdinsatser och rehabilitering inte fungerar, finns stora brister. Även den måste ses över.
Vänsterpartiet har redan i dag lyft fram ett förslag om att så ska ske. Det måste bli ett slut på trögheten och utförsäkringarna. Fru talman! Vänsterpartiet väckte tidigare också ett utskottsinitiativ om att riskgrupper ska få ersättning även efter årsskiftet. Jag vill inte påstå att det var Vänsterpartiets förtjänst. Nej, det står ju till och med nedskrivet i något slags avtal att vi inte är med och påverkar. Men regeringen har nu anslutit sig i alla fall.
Vänsterpartiet välkomnar förstås detta och förutsätter att regeringen också utökar antalet ersättningsberättigade dagar inom de tillfälliga förmånerna viss sjukpenning i förebyggande syfte, viss smittbärarpenning och viss tillfällig föräldrapenning under samma period. Fru talman! Vänsterpartiet ser det också som självklart att de som har rätt till ersättning också får den och att inga missbedömningar görs utifrån diagnoskriterier och annat.
Avgränsningen som regeringen har gjort om personer som bor med någon som tillhör en riskgrupp är vi kritiska mot. Vi menar att bestämmelserna är för snäva. Även bestämmelserna om vård av barn som tillhör en riskgrupp är problematiska, då dessa endast omfattar barn som nyligen varit allvarligt sjuka. Andra tillstånd som gör att de tillhör en riskgrupp ger i dag inte rätt till ersättning. Fru talman!
Jag yrkar därför bifall till Vänsterpartiets reservation 2 under punkt 2. Fru talman! Vi har lagt fram andra förslag om stora och viktiga förändringar av sjukförsäkringen som ska gälla alla som drabbas av sjukdom.
Vi har också vid flera tillfällen föreslagit ett mer balanserat svar på den ekonomiska kris som vi nu befinner oss i. Företagare har fått stora, omfattande stöd, samtidigt som personalen inom sjukvården och äldreomsorgen är hårt pressade på grund av otillräckliga resurser. Krispolitiken får inte bidra till ökade klyftor utan bör utformas så att den bidrar till ett mer robust och starkare samhälle. Men bättre sent än aldrig.
Ersättningen till riskgrupper är en viktig del av krispolitiken.