Erik Ullenhag (L):
Låt mig börja med propositionen om svenskundervisningen för invandrare, som vi förberedde under alliansregeringens tid. Den var klar när vi tyvärr förlorade valet i höstas. Självklart kommer vi att stödja den. Detta är också en del av lösningen på många av de utmaningar vi ser när det gäller vuxenutbildning. Vi avskaffar alltså svenska för invandrare som egen skolform och för in det i vuxenutbildningen. Då har vi mycket lättare att få en individualisering utifrån vilken utbildningsbakgrund man har.
Jag skulle också vilja välkomna kravet från arbetsmarknadsministerns sida på Arbetsförmedlingen att ha just jämställdhetsglasögonen på sig. Det är också en naturlig följd av den politik vi förde i den förra regeringen. Sedan är statsrådet med all respekt lite intressant i sitt sätt att argumentera. Hon säger: Erik Ullenhag är så aggressiv. Sedan kan man lyssna på vad hon säger efter det. Hon säger: Den förra regeringen ägnade sig åt vårdnadsbidrag och nedskärningar i utbildningssystemet, och allt gick åt skogen.
Ska man göra rätt i dag, statsrådet, måste man fundera på hur verkligheten ser ut. Vad har vi gjort rätt tidigare? Jag vet att du ägnade hela valrörelsen åt att säga att jobbpolitiken inte funkade, men det vore klädsamt ifall du någon gång sa: Det var ganska bra att det blev 300 000 nya jobb i Sverige. Det var ganska bra att vi hade en tydlig jobblinje. Låt oss gå tillbaka och titta på hur Sverige såg ut när vi tog över.
Vi sa från början: Vi tänker aldrig acceptera ett utanförskap, utan utanförskapet är det stora hotet. Det gjorde att vi gjorde vad vi kunde för att bryta med förtidspensioneringar och sjukskrivningar. Den politiken gav effekt, Ylva Johansson. Detta innebar att människor som stod mycket långt från arbetsmarknaden fick en chans att komma tillbaka in på arbetsmarknaden. Några lyckades. Alla lyckades inte.
Det intressanta är, som regeringen borde lära sig av och gärna utforma sin politik utifrån, att vi också kunde se att det med det tydliga jobbperspektivet genom systemet fanns människor som man tidigare gav upp hoppet om. Tidigare sa man: Det finns inte plats på svensk arbetsmarknad, som kom med jobb. Då händer något statistiskt lite svårt, ifall vi tar det här på allvar. Det som händer är att arbetslösheten visserligen kan öka, för det kan innebära att arbetslösheten ökar när en människa som tidigare var sjukskriven eller förtidspensionär blir arbetssökande.
Är det bra eller dåligt? Jag tycker att det är bra. Ett annat sätt att mäta arbetslösheten - och det här vet ju arbetsmarknadsministern - är att titta på arbetslösheten i förhållande till hela befolkningen. Då ligger Sverige bland de bästa i Europa, därför att folk jobbar ganska länge. Vi har lyckats minska utanförskapet, och väldigt många är nu arbetssökande. Förra gången ni satt i regeringen förde ni en politik där ni stämplade "ej till arbetsmarknadens förfogande" på dessa människor, Ylva Johansson.
Hillevi Larsson säger att vi ska låta regeringens åtgärder verka ut. Ja, men det var inte frågan här. Frågan var vilka konkreta åtgärder arbetsmarknadsministern och regeringen har presenterat. Jag välkomnar förslaget om Arbetsförmedlingen, och jag välkomnar att ni för vidare en del av de saker vi gjorde från den förra regeringens sida. Det som bekymrar mig, Ylva Johansson, är att du stod i denna kammare i nästan varenda debatt under flera års tid och sa att vi hade en arbetsmarknadsminister i Sverige som inte lade fram en enda proposition.
Det var ditt huvudargument. Det har dock inte hänt så gräsligt mycket sedan du tog över både arbetsmarknadsministerposten och integrationsministerposten. Vi kan räkna. Vi har en dag i riksdagen då det är propositionsstopp - då regeringen lämnar alla sina propositioner till riksdagen - och har man lyssnat på dig i några år kunde man tänka sig att det skulle strömma in propositioner från Arbetsmarknadsdepartementet. Men det var ganska lugnt i riksdagen den dagen det var propositionsstopp i riksdagen, faktiskt en av de lugnaste dagarna hittills. Det dök inte upp så där gräsligt mycket från regeringens sida.
Jag har alltså all respekt, statsrådet. Vi kan gärna föra debatten på olika sätt. Det finns en hel del vi vill lika i, som förändringarna i svenskundervisning för invandrare. Jag välkomnar ett avskaffande av vårdnadsbidraget. Jag tror att det är viktigt, men det är inte hela lösningen. Det jag däremot tror att vi alla behöver göra, såväl regeringen som Folkpartiet och oppositionen, är att fundera på vad vi mer kan göra. Gapet mellan utrikes och inrikes födda på svensk arbetsmarknad är nämligen fortfarande alldeles för stort, i synnerhet när det gäller kvinnor.