Luciano Astudillo (S):
I detta ärende behandlar vi ett 90-tal motioner från den allmänna motionstiden 2005 och några motioner från den allmänna motionstiden 2004. Huvuddelen av motionerna rör diskrimineringsfrågorna, och resterande rör jämställdhet. I mitt anförande kommer jag att ta upp de yrkanden som rör diskriminering. Min kollega och partivän Ronny Olander ska senare ta upp frågorna kring jämställdhet. Fru talman!
När vi för ett år sedan debatterade diskrimineringsfrågorna här i kammaren stack jag ut hakan och hävdade att ingen regering tidigare investerat så mycket i kampen mot diskriminering som den vi har i dag. Jag sade då också att vi socialdemokrater tillsammans med våra samarbetspartier skulle göra mer om så krävdes.
Därför förstärker vi nu antidiskrimineringsarbetet ytterligare - för det krävs mer insatser! För att förbättra tillsynen gällande lagstiftningen och för att nå utsatta grupper ökas anslaget till ombudsmännen mot etnisk diskriminering med 13 miljoner åren 2007 och 2008.
Det statliga bidraget till antidiskrimineringsbyråerna ökar med 1 miljon år 2006 och 4 miljoner per år från och med 2007. Regeringen kommer att genomföra ett försök med avidentifiering av ansökningshandlingar vid rekryteringsprocessen vid ett antal myndigheter. Vi passar inte i denna fråga, Magdalena Andersson!
För att belysa den etniska segmenteringen av arbetsmarknaden kommer betydelsen av etnicitet i arbetslivet att utredas. Brottsförebyggande rådet kommer att få uppdraget att genomföra en undersökning om diskriminering i rättsprocessen. Det har ju talats väldigt mycket i medierna om hur diskrimineringen påverkar domar och hur människor hanteras.
Regeringen har också beslutat om en förordning där vi inför en så kallad antidiskrimineringsklausul. Varje år upphandlas det för över 400 miljarder i Sverige. Det ska kännas för de företag som inte jobbar aktivt mot diskriminering, och detta är en viktig åtgärd för att ytterligare skärpa kampen mot diskriminering.
Också när det gäller bostadspolitiken stärker vi skyddet mot diskriminering. Vi anslår också pengar för de kommuner som använder sig av hyresgaranti så att man inte där också ska börja sortera människor som ser annorlunda ut, som har sämre inkomster och så vidare. Därtill har vi fått en ny lag som skyddar barn och ungdomar mot kränkande behandling i skolan.
I den nya nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter har också ett särskilt fokus på icke-diskrimineringsarbete antagits. Fru talman! Allt detta tillsammans med tidigare års satsningar på kampen mot diskriminering gör att vi hävdar oss väl internationellt.
Migration Policy Group rankade 2005 Sverige tillsammans med Nederländerna på andra plats bland alla EU-länder vad gäller politik för integration och mot diskriminering. Vi ser också att det nu börjar vända uppåt. Förvärvsfrekvensen och sysselsättningen bland utrikesfödda ökar snabbare än bland inrikesfödda.
Förhoppningsvis - det är ingenting jag kan påvisa - är alla de här insatserna mot diskriminering en viktig faktor bakom att vi ser en vändning, att klyftan i sysselsättning minskar mellan utrikesfödda och inrikesfödda. Men vi kan inte vara nöjda så länge människor förnekas arbete för att de råkar ha ett namn som inte klingar svenskt.
Vi kan inte vara nöjda så länge människor vägras bostad eller inträde på en restaurang för att de har ett utseende som inte stämmer med schablonbilden av hur en svensk ska se ut. Vi är inte nöjda så länge också våra myndigheter och institutioner diskriminerar genom sina föråldrade, slutna strukturer som borde höra hemma i historieböckerna.
Diskrimineringen skadar nämligen inte bara den enskilde som utsätts; diskrimineringen drabbar också samhällsutvecklingen och vår förmåga att ta till vara allas kompetens, kunskaper och erfarenheter. Detta har inte Sverige råd med. Fru talman! Diskrimineringskommittén, som många har berört, har nyligen avlämnat sitt slutbetänkande En sammanhållen diskrimineringslagstiftning .
Utredningen är på väg ut på remiss och där finns en rad förslag som tangerar eller direkt är de som vi behandlar i dag med anledning av motionsyrkanden. Jag satt med i utredningen halva vägen. Jag kom in efter två år. Det har varit ett mycket stimulerande och intressant arbete.
Vi har under resans gång också fått tilläggsdirektiv ett par gånger, bland annat från riksdagen, men vi har också fått uppdraget att tillämpa EU-direktiv. Det är därför arbetet har pågått så mycket längre än vi trodde från början. Men jag är ganska nöjd med det förslag som majoriteten lägger fram i den utredningen.
Vi föreslår en lag mot diskriminering i stället för sju samt en ombudsman mot diskriminering. Vi föreslår skydd för nya diskrimineringsgrunder, könsidentitet och ålder samt skydd för juridiska personer. Vi föreslår skydd på nya samhällsområden och åtgärder för ökad tillgänglighet.
Vi föreslår utökade krav på aktiva åtgärder, likabehandlingsplaner för alla arbetsplatser med mer än tio anställda och positiv särbehandling på arbetsmarknaden. Vi föreslår därutöver en ändrad sammansättning i Arbetsdomstolen vad gäller ärenden som rör diskriminering, med mera.
Jag vill här flagga för att jag personligen inte delar kommitténs uppfattning rörande positiv särbehandling på arbetsmarknaden. Jag vill nämligen inte att någon människas chans att få ett jobb eller en högskoleplats över huvud taget ska påverkas av var man är född, varken negativt eller positivt.
Jag tror dessutom att det kommer att förstärka vi-och-de-tänkandet i samhället och inte minska det. Jag vill att vi nu respekterar den beredningsprocess som är på gång.
Och jag känner mig trygg i att regeringen sakta men säkert kommer att lägga fram förslag tagna ur det gedigna arbete som Diskrimineringskommittén ägnat sig åt under de här fyra åren. Sannolikt kommer vi under nästa mandatperiod att kunna se ett förslag på en sammanhållen lagstiftning.
Målet är att ett sådant lagförslag ska läggas fram 2008. Fru talman! Jag tror att vi i Sverige har förutsättningar att göra vårt land till den första diskrimineringsfria zonen i världen, åtminstone i Europa. Sverige har det som krävs.
Vi har en svensk befolkning med mycket positivare inställning till invandring och mångfald än många andra länder ute i världen, inte minst runtomkring oss i Europa. Och vi har en politisk majoritet, ett regeringssamarbete med Vänstern och Miljöpartiet, som tar dessa frågor på största allvar.
Jag vill uppehålla mig lite vid de kommentarer som kommit upp i kammarens debatt. Magdalena Andersson kritiserade att vi inte är tydliga nog i vårt betänkande. Då vill jag fråga Magdalena: Hur ser ni på att vi nu inför en antidiskrimineringsklausul vid offentlig upphandling? Är det någonting som Moderaterna stöder?
Är det också så att ni stöder kravet på likabehandlingsplaner för alla företag? Det är någonting som också finns i betänkandet från Diskrimineringskommittén. Magdalena nämnde inte det förslaget.
Hur ser det ut om olyckan skulle vara framme och det blir en borgerlig majoritet ledd av Moderaterna, kommer stödet till diskrimineringsbyråerna vara kvar, öka i den takt som vi tillsammans nu lägger fram förslag om eller försvinna? Martin Andreasson, Folkpartiet, slog fast att kampen mot diskriminering var en liberal stridsfråga.
Då vill jag fråga Martin Andreasson om han delar Lennart Rohdins analys av Diskrimineringskommitténs arbete när han i Dagens Nyheter skrev följande: Det förslag som Diskrimineringskommittén i dag presenterar kan däremot inte ligga till grund för en ny diskrimineringslag.
Jag har inte tolkat Martin Andreasson så när han stått i talarstolen. Men det är ändå det som Folkpartiet har sagt i Diskrimineringskommittén, och jag undrar om det är Folkpartiets linje eller om det är Martin Andreassons linje som gäller i fråga om förslagen till en sammanhållen lagstiftning, likabehandlingsplanen inte minst. Hur ser Martin Andreasson på de frågorna?
Jag vill avslutningsvis yrka bifall till förslagen i betänkandet och avslag på de reservationer som finns.