Mikael Damberg (S):
Jag vill börja med att beklaga interpellantens berättelse. Det är fruktansvärt när barn utsätts på det sättet av människor man litar på och har en förtroendefull relation till. Det skapar sår för livet, tror jag. Jag har träffat många människor som har drabbats av allvarlig brottslighet som barn och som har fått ärr för livet.
Därför måste samhället vara väldigt tydligt i fråga om vem som är förövaren, vem som ska bära skulden och skammen. Det ska inte brottsoffret utan förövaren göra. Det är ett otroligt viktigt perspektiv, inte minst i kommunikationen med barn och ungdomar så att de ska förstå att det inte är de som har gjort fel. Det är de som har utnyttjat dem som har gjort det.
På det temat, som ligger lite i samma härad, kan jag bara informera om att polisen i morgon kommer att starta en stor kampanj i skolorna om digitala övergrepp. De ska informera barn och ungdomar om vad som i dag gäller enligt lagen i fråga om att sprida nakenbilder och sådana saker. Men det handlar också om vilket ansvar som ligger på vuxna och på lärare i skolmiljön.
Vi har sett på senare år att den digitala utvecklingen har ökat utsattheten och bidragit till att barn drabbas av övergrepp på olika sätt. Jag är glad att polisen växlar upp också det arbetet. Med det sagt tycker jag att jag i mitt svar försökte förklara att det är flera förändringar som är på gång, bland annat på straffskärpningssidan. Jag tänker också på förra årets stora satsning på Polismyndigheten med 380 särskilda utredare.
Den rapport som det hänvisas till är Noas sätt att kritiskt granska om polisen historiskt sett har hanterat det tillräckligt professionellt och bra. Det är därför man har gjort den här stora satsningen. Det är också därför det nu finns ett metodstöd mellan polis och åklagare.
Det gäller hur de här brotten ska dokumenteras och hur man, inte minst när det gäller utsatta grupper, ska jobba med tidiga vittnesmål och förhör för att också säkra bevisning så att det kan leda till fler fällande domar framöver. Jag berättade även att det är flera straffskärpningar och nya frågor på gång. Jag sa i radio i går att ny lagstiftning är på gång när det gäller möjligheten att göra husrannsakan på distans, eftersom en del av brotten sker i digitala miljöer. Vi kommer alltså att fortsätta att göra väldigt mycket mer på området.
Jag vill betona att Polismyndigheten verkligen har de här frågorna i fokus, och man kommer inte att se mellan fingrarna om det avskrivs brott som skulle kunna utredas som berör barn till exempel på det här fruktansvärda sättet. Nej, min bild är att Polismyndigheten i dag tar det här på väldigt stort allvar. Om det är någon del av Polismyndighetens tillväxt som man är extra stolt över är det nog de här särskilda utredarna.
De känner man själv att man hade behövt ha, men nu har man det på ett helt annat sätt. När det gäller utvecklingen är det rätt att antalet anmälningar har ökat ganska dramatiskt. För att komplicera debatten lite vill jag säga att det är ganska svårt att titta på bara antalet anmälningar. Man måste titta också på självrapporterat. I Brås undersökning kan vi se att det fram till för ett par år sedan var en stor uppgång när det gäller vilka barn som anger att de har blivit utsatta. Sedan har det varit en viss nedgång. Jag vet inte om det är en nedgång på riktigt.
Det har också gjorts flera förändringar i lagstiftningen, inte minst vad gäller utvidgat sexualbrott. Det kan leda till en del normförskjutningar som är bra. Det ökar anmälningsbenägenheten. Fler av de här brotten måste anmälas. Det är i grunden bra att de anmäls. Då kan vi komma åt det, och då kan vi få stopp på det. När man gräver i det kan man alltså säga att det är lite mer komplicerat vad gäller hur utvecklingen ser ut just nu. Men även om det har minskat under ett par års tid är det ändå alldeles för höga nivåer.
Mycket mer arbete kvarstår.