Kerstin Lundgren (C):
Utmaningarna för det krigs- och konfliktdrabbade afghanska folket är naturligtvis oerhört stora. Sverige ger, och har givit, ett långvarigt stöd till afghanerna på områden som rör säkerhet och utveckling.
Sverige har också ett långsiktigt avtal med Afghanistans regering. Svenska kvinnor och män har medverkat i arbetet i den civila ideella sektorn, med svenska folkets stöd, och i den svenska militära insatsen. För det ska de alla ha tack.
Det är ett viktigt arbete som har gjorts och fortfarande görs. Fru talman! Betänkandet handlar om EU:s samarbete med Afghanistan. Precis som Sverige har ett långsiktigt avtal är det bra att det nu blir ett långsiktigt avtal mellan EU och Afghanistan.
Det är ett avtal som siktar tio år framåt, och det är ett avtal som baseras på ett antal principer som vi tycker är viktiga. Det är handlar om rättsstaten och demokratin. Det är inte minst viktigt inför det kommande valet, som är av stor betydelse. Vi hoppas att vi än en gång kan se att vi har skapat förutsättningar också för kvinnor i Afghanistan att delta i valet, precis som vi har gjort tidigare.
Det som har varit föremål för diskussion i det här betänkandet är återtagandeavtalet. Låt mig vara tydlig, fru talman. Det här handlar om rätten att återvända.
Det handlar inte om att bistånd ska villkoras, utan det handlar om att länder inte ska stänga ute sitt folk. Right of return, rätten att få återvända, är en viktig princip som vi i Sverige har hävdat, och hävdar alltjämt.
Länder ska inte kunna etniskt rensa eller stänga ute sin befolkning, utan den ska få möjlighet att återvända. Det är en viktig utgångspunkt när vi talar om återvändandeavtal. Ibland låter det bara som att vi kastar ut eller tvingar ut, men det handlar naturligtvis också om rätten att återvända. Fru talman!
Låt oss ta Syrien som ett exempel. Landet kräver att medborgarna uppvisar bevis på att de har ägt mark eller fastigheter inom 30 dagar, annars blir egendomen statens. Det innebär att man nekar människor möjlighet att få återgå till den tillvaro de haft före kriget.
Vi ska naturligtvis inte understödja en sådan politik. Därför är det viktigt att det finns en återtagandedel i avtalen; rätten att återvända.
Jag vill understryka att i det här avtalet, vilket också utskottet betonar, handlar det inte om att villkora bistånd, utan det handlar om att Afghanistan och EU ska hitta gemensamma lösningar.
Det handlar också om att man från EU:s sida måste se more for more-principen. Det är inte så att vi dikterar villkor, utan det handlar om partnerskap. Det är en viktig utgångspunkt. Det är ett partnerskapsavtal som vi har att ta ställning till. Det ska upprätthållas, och det finns också en struktur för hur det ska upprätthållas.
Det är en viktig utgångspunkt för att vi ska säga ja. Det handlar inte heller om återtagandekrav på det sätt som ibland under de senaste veckorna har framförts i debatten att vi från svensk sida hävdar. Det är en hållning som vi från Centerpartiets sida inte anser rimlig.
Vi tycker att det är viktigt med rätten till asyl, och vi tycker att det är självklart att bistånd ska ges utifrån OECD-Dac-principerna. Det är också vad som betonas i betänkandet. Fru talman!
Jag noterar med viss förvåning att Vänsterpartiet i sin reservation säger följande: "Bistånd får inte villkoras utifrån politiska prioriteringar i givarländerna." När vi i kammaren fattar beslut om grunderna för svensk utvecklingspolitik är detta vårt ingångsvärde. Det finns en lång rad strategier.
Vi talar jämställdhet, demokrati, kvinnors rätt och SRHR. Det finns många frågor där Sverige går in med bistånd för att försöka åstadkomma förändring. Det är vår roll som givare att också bidra med vår erfarenhet, vår kunskap och våra värden till att förbättra förutsättningar för människor i andra delar av världen. Så ska vi också göra i samarbetet med Afghanistan.
Fru talman! Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen.