Linda W Snecker (V):
Det finns två stora problem inom universitet och högskolor i dag. Det är dels frågan om anställningsprocesser, vilka som anställs, hur anställningen går till, på vilka grunder personer anställs och transparensen genom hela processen, dels frågan om fördelning av forskningsmedel.
Delegationen för jämställdhet i högskolan skriver i sin redovisning Jämställdhet i högskolan - ska den nu ordnas en gång för alla? att bilden av akademin är nedslående. Det är en organisation präglad av normer och värderingar som bekräftar män som överordnade och där olika villkor råder för kvinnors och mäns meritering och karriärutveckling.
Män har lättare att avancera i tjänst, kvinnor betydligt svårare. Avancerar kvinnor i tjänst är det inom undervisning och administration, något som ofta ses som ganska karriärsstjälpande för själva forskningen. Universitets och högskolors jämställdhetsarbete skiljer väldigt mycket åt.
Vissa arbetsplatser är framsynta och ambitiösa, andra ser jämställdhet som en icke-fråga. Vill Sverige ha framstående universitet och högskoleutbildningar måste frågan om jämställdhet inom själva universiteten tas på allvar och lyftas fram ännu mer. Mycket har gjorts, men mycket mer behöver göras.
Fördelningen av grundläggande medel till forskning och forskarutbildningar mellan universitet och högskolor ändrades 2009. Utdelning av mycket stora forskningsanslag skulle gå till starka miljöer och excellenscentrum. Rapporten Hans Excellens: om miljardsatsningarna på starka forskningsmiljöer totalsågar den satsningen ur ett jämställdhetsperspektiv.
Kvinnor hade totalt sett utgjort 12,7 procent av dem som tilldelades de strategiska medlen och män 87,3 procent. Till stor del berodde det på att andelen kvinnor som sökte medel var ovanligt låg, bara 15 procent. Det kan jämföras med när Vetenskapsrådet utlyser inom medicin.
Då är sökande 30 procent kvinnor. Om de medel som avsattes till strategiska satsningar i stället hade fördelats på ett vanligt sätt av forskningsråden skulle kvinnor ha fått 20 procent av medlen.
Det är omräknat i pengar 1⁄2-1 miljard kronor som omfördelas från kvinnor till män genom satsningar på excellenscentrum. Inom forskningen är motfinansiering från det egna universitetet en vanlig form. Det är ofta särskilt framgångsrika grupper som får denna motfinansiering.
Dessa medel kan bara komma från ett enda håll inom universiteten, nämligen från de forskare som inte har tilldelats några excellensmedel. Kvinnor och framför allt yngre forskare får alltså vara med och betala de satsningar de själva inte får vara med om. Den forskningspolitik som har bedrivits av Alliansen är en besvikelse för jämställdheten.
Efter att regeringen och Vänsterpartiets budget har röstats ned kommer den borgerliga politik som skapar ojämställdheten bara att fortsätta. Jag skulle också vilja passa på att lyfta upp frågan om folkhögskolan, även om den inte riktigt ingår i det här budgetområdet. Jag har under de senaste dagarna fått många mejl från anställda på Sveriges folkhögskolor.
De är minst sagt oroliga över hur Alliansens budget kommer att påverka deras verksamhet. Eller rättare sagt: Alliansens budget kommer över huvud taget inte att påverka folkhögskolornas verksamhet. Under Alliansens regeringsinnehav införde de kursen Studiemotiverande folkhögskolekurs.
Folkhögskolorna fick 1 000 extra platser för att unga vuxna skulle kunna hitta tillbaka till studieglädjen. Utvärderingarna av kurserna har visat fina resultat. En mycket stor del av deltagarna gick vidare till arbete eller fortsatta studier, många till folkhögskolans allmänna kurs där de gavs möjlighet att läsa in motsvarande gymnasienivå.
Regeringen och Vänsterpartiets budget ökade de av Alliansen införda extraplatserna från 1 000 årsplatser till 1 500 platser år 2015 och 2 000 platser år 2016. Det var ett mycket välkommet tillskott som hade kunnat betyda att ännu fler fick möjlighet att avsluta sina gymnasiestudier.
Vi kunde ha haft 2 000 utbildningsplatser inom folkhögskolans studiemotiverande kurser. I dag fick vi ingenting. Folkhögskolorna i Sverige måste prioriteras högre, precis som våra universitet och högskolor måste bli mer jämställda och forskningsmedlen mer rättvist fördelade. Det här är frågor som i Alliansens budget över huvud taget inte prioriteras. Vi kunde ha fått ett bättre Sverige.
Tyvärr blev det inte så.