Sven Otto Littorin (M):
Jag menar att det regelverk som finns i form av arbetsmiljölagstiftningen och de instruktioner och förordningar som finns från Arbetsmiljöverket redan finns på plats för att lösa den typen av frågor som det hela handlar om. Den uppmärksamhet som frågan fick på Arbetsmiljöriksdagen bygger just på ett tusental genomförda inspektioner från Arbetsmiljöverket.
Syftet är att sprida information om den här typen av frågor, och detta finns alltså på plats. I grund och botten ser jag det som arbetsgivarens skyldighet att erbjuda en god arbetsmiljö. Där ligger huvudansvaret.
Det som kommer att behövas framöver handlar mycket om att det måste och borde ligga i arbetsgivarens intresse att se till att man inte sliter ut sina medarbetare.
När vi nu har tagit ett nyhäv på det som vi diskuterade i den förra interpellationsdebatten om en ny tankeram och så småningom en ny nationell arbetsmiljöstrategi är min utgångspunkt att de 50 miljarderna per år i samhällsekonomiska kostnader för arbetsrelaterad ohälsa av olika slag måste bekämpas. De måste gå ned. För det första gäller det den enskilde. Det är självklart att man ska kunna gå till jobbet utan risk för att bli sjuk eller skadad på jobbet.
Det tycker jag är en naturlighet. För det andra gäller det arbetsgivaren. Om man sliter ut sina medarbetare drabbas produktionen och så småningom också vinst och vad det nu kan vara. Det borde man naturligtvis inse. För det tredje är det ett samhällsekonomiskt slöseri av stora mått.
Om vi tittar på utvecklingen under åren som har gått kan vi konstatera att inspektioner, kontroller och tillsyn är ett oerhört bra och grundläggande instrument för att se till att de lagar och regler vi har efterlevs och följs. Men jag gör den bedömningen att det inte räcker. Inte ens om vi skulle fördubbla, för att ta ett exempel, Arbetsmiljöverkets anslagsram skulle det räcka till. Det räcker inte med statlig kontroll, utan det behövs andra saker.
En viktig dimension i detta har varit parternas ansvar att i den direkta kontrollen och också i ett upplysningsarbete informera om olika mått och steg man kan vidta för att förbättra arbetsmiljön. Det handlar om att informera på ett bättre sätt. Men det finns ytterligare en dimension som jag kommer att fortsätta att försöka föra in i arbetsmiljöpolitiken.
På seminariet som vi hade den 24 augusti pratade jag om att vi tydligare måste koppla samman arbetsmiljöpolitiken med jobbpolitiken i övrigt för att minska kostnader och få flera att stanna kvar i arbetskraften längre. Det är bra för den enskilde, det är bra för samhällsekonomin och det är definitivt bra för arbetsgivarna. Vi måste också, som jag ser det, få en mer positiv laddning i arbetsmiljöfrågan. Det måste löna sig för en arbetsgivare att visa upp att man är en bra arbetsgivare.
Det måste bli ett konkurrensmedel, om man så vill, att erbjuda en god arbetsmiljö. Jag fick naturligtvis direkt frågan: Hur menar du då? Har du något exempel? Jag tog upp det här danska exemplet med smileys. Jag är villig att erkänna att det kanske inte är världens bästa exempel. Det var några som undrade om vi skulle ersätta arbetsmiljöinspektörer med gröna klistermärken. Det var naturligtvis aldrig avsikten.
Poängen är att försöka göra - vilket man har lyckats med i Danmark - arbetsmiljö till ett konkurrensmedel när man rekryterar medarbetare, när man behåller medarbetare och när man visar upp sig för omvärlden. Jag tror att vi får mycket gjort om vi kan göra det. Låt mig svara på frågorna lite snabbt. Vilka åtgärder ämnar jag vidta med anledning av resultatet från Arbetsmiljöverkets tillsynskampanj? Jag kan inte ändra i lagstiftningen. Jag tror inte att det hjälper. Den finns på plats.
Det handlar om att uppmana parterna att informera bättre och uppmana arbetsgivarna att bli bättre på att organisera sina arbetsplatser. Jag får återkomma till den andra frågan i nästa replik.