Bosse Ringholm (S):
Frågan kvarstår: Kan regeringen för riksdagen redovisa hur man tänker när det gäller de 49 kvarvarande statliga företag som man inte har annonserat att de ska säljas ut? Maud Olofsson säger att man håller på att gå igenom detta för att se vilka som har ett publikt uppdrag, vilka som agerar på den kommersiella marknaden och vilka som har blanduppgifter. Men varför redovisar ni inte det för riksdagen? Varför sitter ni och klurar och hemlighåller det på Näringsdepartementet?
Det som Maud Olofsson nu säger om att man håller på att gå igenom detta och delar upp de statliga bolagen i tre olika fack är oerhört intressant. Men varför berättar ni inte det för riksdagen? Det kan väl inte vara någon intern hemlig uppgift som bara Näringsdepartementet ska hålla på? Vi vill alla veta vad ni har för uppfattning om detta. Sanningen är att när ni säljer ut företag gör ni det av ideologiska skäl, inte ens av ekonomiska skäl utan av rent ideologiska skäl.
Vore det av ekonomiska skäl måste man säga att det ibland är ganska dåliga affärer som ni gör. Många statliga företag förser varje år staten med många hundratals miljoner kronor, miljarder kronor. Dessa pengar försvinner bort. Det är en sak att få en engångssumma när man säljer och säga att man nu har fått lite mer pengar i kassan så att man kan minska statsskulden.
Men den inkomst som vi har haft varje år från de statliga företag som nu säljs ut och som kan användas för sjukvården, skolan, forskningen och våra pensioner och allt annat finns inte i fortsättningen. Vad Maud Olofsson och den borgerliga regeringen har medverkat till är att minska basen för finansiering av våra välfärdstjänster för att i stället få in ett engångsbelopp.
Då vore det jätteintressant om Maud Olofsson går ett steg längre och inte bara säger att man på Näringsdepartementet nu sitter och delar in företagen i tre olika grupper. Låt oss få höra vilka som tillhör grupp 1, grupp 2 och grupp 3. Ska jag behöva återkomma om ett år, 2009, med en ny interpellation och påminna Maud Olofsson om att jag 2006, 2007 och nu 2008 har begärt besked men ändå inte har fått det?
Vad är det som är så hemligt, Maud Olofsson? Det är en sak att man, när man driver affärer, sätter sig ned och förhandlar om ett pris. Jag inser att man inte kan göra det i riksdagen. Det har vi inga delade meningar om. Men det är inte det som det handlar om utan om regeringens ambitioner, som Maud Olofsson försöker dölja hela tiden därför att hon är så rädd för opinionen.
Hon vet att det finns en väldigt stark kritik just nu, inte minst bland landets pensionärer, mot utförsäljningen av apoteken därför att det finns en risk för att servicenivån sänks och priserna höjs. Stora internationella koncerner kommer att ta hand om många av våra apotek.
Maud Olofsson är jätterädd för att hon ska få den kritiken i mångdubbel skala när hon berättar vilka övriga företag som hon ska sälja ut framöver, om det är Vattenfall, LKAB eller andra. Men låt oss få se den lista som uppenbarligen finns. Maud Olofsson bekräftar ju nu att man nu sitter och delar in företagen i tre olika grupper på departementet, men listan är väldigt hemlig. Vi andra får inte veta något om detta och vad man tänker sig att göra.
Det var häpnadsväckande att vi fick veta att man tänkte sälja ut de sex första företagen. Om Maud Olofsson hade varit riktigt fiffig hade hon kunnat hemlighålla det också och inte ens berättat om de sex första företagen utan bara kommit till näringsutskottet eller kommit till riksdagen med en proposition och talat om vilka företag som man skulle sälja. Men dessa sex företag orkade hon peka ut. Varför vågar hon inte peka ut de andra som hon ska sälja?
Det kan väl inte vara av rädsla för folkopinionen, som inte gillar att man gör sig av med vinstgivande statliga företag? Om man jobbar på den privata marknaden, i näringslivet, Maud Olofsson, säljer man väl inte ut det bästa som man har? Det är det som Maud Olofsson håller på med. Om det handlar om företag som har gjort konkurser kan man möjligen fundera på att sälja ut, men det är en annan sak med konkurser, vilket Maud Olofsson har egen erfarenhet av.