Helene Petersson (S):
I detta betänkande behandlar vi frågor kring demokratiprocesser i kommuner och också bland annat kommuners kompetens, möjligheter, styrning och verkställighet. Som jag sade i det andra anförandet har vi också ett förenklat betänkande där vi tar upp andra frågor som vi behandlat tidigare under mandatperioden. Jag vill framför allt lyfta fram de frågor som rör demokratin. I regeringsformens portalparagraf står det att all offentlig makt i Sverige utgår från folket.
Demokratin måste alltid återvinnas för varje generation. Den får aldrig tas för given. Demokrati tar, och måste få ta, tid. Jag tror att vi är överens om de här sakerna. Jag tror också att vi i grund och botten är överens om att vi även i fortsättningen ska ha en representativ demokrati där vi på ett tydligt sätt kan utläsa vem som har beslutanderätt och av vem medborgaren kan utkräva ett ansvar.
Vi behöver stärka förutsättningarna för deltagande i den politiska verksamheten genom att förbättra arbetsvillkoren för många förtroendevalda. Vi behöver också undanröja hinder för deltagande. Det kan vara ekonomiska eller kunskapsmässiga. Men ibland kan våra egna organisationsformer och arbetssätt också vara hinder.
Attityder, hot, trakasserier, social bakgrund eller funktionshinder är andra saker som kan hindra en medborgare från att få eller vilja ta på sig ett förtroendeuppdrag. I maj 2001 överlämnade Kommundemokratikommittén sitt betänkande. En proposition följde. År 2004 kom en uppföljning från Justitiedepartementet tillsammans med Kommun- och Landstingsförbunden.
Den 11 mars 2004 överlämnades regeringens skrivelse, som innehåller en redovisning och en analys av den svenska demokratins utveckling efter 2002, till riksdagen. Det finns oerhört mycket att göra när det gäller demokratiutveckling och de förtroendevaldas situation, men majoriteten i utskottet ser i nuläget inget behov av ytterligare utredning i denna fråga.
En form av utveckling kan vara den IT-användning som har diskuterats i många sammanhang i demokratiska beslutsprocesser. Denna fråga har regeringen i december 2004 gett Örebro universitet i uppdrag att utreda. I uppdraget ingår också att lämna förslag på hur kommunala initiativ för att öka deltagande i demokratiska processer kan uppmuntras. Uppdraget ska redovisas till Justitiedepartementet senast juni 2005.
Kommunerna har i dag stor frihet att organisera sig. Det går att göra mycket som inte behöver kosta extra resurser. Det har också förekommit flera satsningar på demokratiutveckling, och regeringen har aviserat 10 miljoner till en ny demokratisatsning inför valet 2006, bland annat för att stimulera ökat valdeltagande.
Det finns alltså stora möjligheter att experimentera inom ramen för den gällande lagstiftningen. Den svenska demokratin ska också kännetecknas av ett brett medborgerligt deltagande inom ramen för den representativa demokratin. Det finns många sätt att stimulera medborgarna till ökat deltagande och inflytande. Kommunala folkomröstningar är bara ett sätt, andra är samråd, information, debattkvällar och utställningar.
Grundlagsutredningen har i sina direktiv fått uppdraget att förutsättningslöst se över bestämmelserna om kommunala folkomröstningar. Låt utredningen ta det här helhetsgreppet över demokratins möjligheter! Jag vill också ta upp frågan om återremiss. Det måste förutsättas att det finns en respekt för de demokratiska spelreglerna i kommuner och landsting.
Och det måste faktiskt gälla både minoritet och majoritet. Om någondera missbrukar sitt förtroende och sin makt riskerar man att mista väljarnas förtroende. Ett politiskt mandat har man inte för evigt. Det är bra att det finns en möjlighet till minoritetsåterremiss. Det kan bidra till att fördjupa demokratin och skapa större utrymme för debatt och diskussioner.
Att majoriteten formulerar och beslutar om andra motiv än de som minoriteten anför bör vara ett undantag, och det ska också motiveras av starka skäl. Det bör också nyttjas med stor försiktighet. Någon ändring av gällande bestämmelser anser vi dock inte vara nödvändig. Till slut vill jag beröra folkrörelsepolitiken. Det är ett viktigt område som Kerstin Lundgren tar upp i sin motion.
Det är också ett område som betonas av regeringen. Det är viktigt med en kontinuerlig dialog mellan föreningslivet och staten. Det är också viktigt med en verksamhet som har allmännyttan eller medlemsnyttan, inte vinstintresse, som främsta drivkraft. Jag tror att detta är ett område som starkt förenar Centerpartiet och oss socialdemokrater. Våra partier är ju sprungna ur folkrörelsetanken och det engagemang det medför.
Det pågår en hel del arbete bland annat för att stimulera och stödja människornas organisering i föreningar, och den arbetsgrupp som har arbetat sedan 2001 har konstaterat att det finns ett behov av att göra en översyn av den statliga folkrörelsepolitiken och de olika insatser som görs riktade mot föreningslivet och den sociala ekonomin. Detta har regeringen tagit till sig och aviserat att en utredning ska tillsättas.
Departementet arbetar på direktiv, och dessa kan förväntas runt sommaren. Allt tyder på att det blir en bred översyn som omfattar både hela folkrörelsepolitiken och att man tar ett grepp om den sociala ekonomin. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner.