Gustav Fridolin (MP):
Tack, försvarsministern, för svaret. Min interpellation handlar om Sveriges militära samarbete med ett land som har blivit fördömt av till exempel FN:s internationella domstol i Haag för att bryta mot folkrätten, ett land som gått in i en konflikt på två ockuperade områden där människor dödas av militärmakten.
I sitt svar säger försvarsministern att hon vill framhålla att Sveriges militära samarbete med Israel relativt sett varken är särskilt omfattande eller intensivt. Det har hon också sagt tidigare, och det var det som provocerade Palestinagrupperna i Sverige att gå igenom all den offentliga dokumentation som finns om samarbetet mellan Sverige och Israel i vapenhantering.
Då kom man fram till att det som för försvarsministern varken är omfattande eller intensivt består av en rad besök, möten, konferenser och också en rad affärer där Sverige inhandlat såväl kompetens som försvarsmateriel från Israel. Jag tänkte ta upp ett par frågor som ställs i min interpellation och som jag vill ha vidare svar på.
Den första av dessa gäller det militära besöksutbyte som finns med Israel. I ett svar som Leni Björklund tidigare har gett till riksdagsledamoten Alice Åström fick man intrycket att det militära besöksutbytet tog slut i och med ett besök av Sveriges ÖB i Israel 1998.
I Palestinagruppernas sammanfattning har man kunnat se att Israels ÖB enligt Försvarsmaktens toppbesöksplanering skulle besöka Sverige 2000 och att närmast en skytteltrafik har pågått av militära och militärtekniska besök mellan Sverige och Israel, inte minst på Musköbasen. Är detta vad försvarsministern anser är ett visst och normalt utbyte mellan försvarsmyndigheter, eller är det ett omfattande militärt utbyte?
Min andra fråga rör den militärtekniska farkost, UAV, som Sverige har utarbetat tillsammans med ett franskt företag. I sitt svar i riksdagen tidigare sade försvarsministern att vi har anlitat ett franskt företag för att leverera en UAV, en obemannad farkost. Frankrike har i sin tur valt en israelisk produkt.
Enligt det dokument som finns tillgängligt planerades israelisk medverkan i detta innan svaret lämnades i riksdagen och innan flygning gjordes, så tidigt som 2000. Det förefaller märkligt om det skulle ha kommit som en överraskning för berörda myndigheter att UAV-farkosten hade israeliskt ursprung. Ska det svar som försvarsministern då lämnade tolkas som att beställningen inte skulle ha gjorts om det israeliska sambandet hade varit känt tidigare? Min tredje fråga är följande.
I ett svar till mig rörande den konferens som den svenska armén har varit på i Israel säger försvarsministern att hon inte tänker klargöra att den typen av konferensdeltaganden är olämpliga. Vi talar alltså om en konferens där svenska militärer har fått information under titlar som Physiology and "less than lethal weapons" - where is it best to strike?
I klartext är "less than lethal weapons" de metallkulor med gummiöverdrag som för ett antal år sedan vållade en stor diskussion när utrikesminister Sten Andersson blev upprörd efter att ha träffat palestinska ungdomar som blivit förlamande av sådana. Ska svenska militärer verkligen lära sig hur man använder sådana och "where it is best to strike", var det är bäst att träffa, eller är den typen av samarbete med en ockupationsstat olämpligt?