Peter Hultqvist (S):
Tack för svaret. Samtidigt måste jag säga att jag blir lite förvånad. Det handlar alltså hittills om 66 enmansutredningar. Ministern tycker att de handlar om begränsade ämnen som är för begränsade för att bli föremål för flerpartirepresentation. Det handlar således inte som sådant där det behövs stabilitet över mandatperioderna, för att använda ministerns egna ord.
Då kan man fundera på vad det är för enmansutredningar som sitter nu. Obligatorisk arbetslöshetsförsäkring - är det en fråga som behöver stabilitet och långsiktighet? Möjligen kan jag tycka det. Vidare är det radio och tv i allmänhetens tjänst, värdighetsgaranti, äldreomsorg med respekt för människovärdet, fritt val inom äldre- och handikappomsorgen, patientens rätt till vården.
Sedan har vi hela skolsidan: reformerad gymnasieskola, fristående vuxenutbildning, införande av yrkeshögskola, betygssystem, skollag, utbildningsinspektionens framtida inriktning och utformning. Stora delar av hela skolsektorn är föremål för enmansutredningar. Det är ett typiskt område där man behöver långsiktighet och stabilitet. Jag tycker att det är förvånande.
Alla de utredningar som jag räknade upp tycker jag har bärighet på långsiktighet och stabilitet. Det borde ligga i allas intresse att finna lösningar på dessa områden som just håller långsiktigt. Genom att man tillsätter enmansutredningar knyts utredningarna mycket nära Regeringskansliet och blir dess redskap och huvudsakliga intresse.
Tanken att utredningarna ibland är rena beställningsverk vars syfte är att bekräfta eller driva igenom en viss ståndpunkt ligger mycket nära till hands. Visst är det bra med insynsaktiviteter, som referensgrupper, webbplatser och seminarier. Men aktiviteter av det här slaget rör inte själva kärnan i utredningsarbetet. Det ger inte rätt att kräva vissa underlag för att ta ställning till helhet eller att påverka utredningens strategi.
Egentligen är det inte jämförbart och skapar inte heller den ordentliga insyn och representation som oppositionen rimligtvis kan kräva. Tillsättandet av enmansutredningar får inte bli ett slentrianmässigt sätt att undvika insyn från oppositionen. Genom sitt sätt att agera anser jag att regeringen sänker statusen på utredningsväsendet.
Legitimiteten i det sjunker, och respekten för utredningsresultaten och beslutsunderlagen blir också på det sättet eroderad. Jag vill att ministern förklarar för mig varför det är så viktigt att frågor som obligatorisk arbetslöshetsförsäkring och reformerad gymnasieskola är föremål för enmansutredningar. Är det för att oppositionen inte ska ha insyn ordentligt i dessa frågor som har ett stort politiskt sprängstoff?
Är det för att man möjligen gör bedömningen att regeringens handlingsutrymme ökar om det inte är flera partier representerade? Eller har regeringen nog med sig själv med de fyra ingående partierna? Man har tillräckligt mycket jobb med att där komma överens och vill inte försöka komma överens med oppositionen inom ramen för den här typen av utredningar.
Jag tycker att ministern har stor anledning att förtydliga och fördjupa sitt svar. När man ser att så stora delar av hela skolans utveckling i dag ligger på enmansutredningar, sådant som verkligen behöver långsiktighet och stabilitet, kan man fråga sig: Hur tänker ni? Vad har ni för strategi? Vad sysslar ni med?