KBLab/rixvox huggingface dataset:
Berit Andnor (S):
Min fundering när jag lyssnar på Kenneth Johansson är om han över huvud taget läst direktiven. Det är fråga om oerhört omfattande direktiv, vilket Kenneth Johansson också säger mellan fraserna. Direktiven är omfattande. Det är inte alls någon snävare direktivskrivning än vad som sagts tidigare. Det är ett oerhört omfattande underlag som nu ska tas fram. Det är en bred och grundlig översyn som är mycket omfattande.
Man ska belysa problemen som finns i dagens system och analysera alternativa lösningar. Man ska inte lägga fram några förslag. Det här utredningsarbetet är alltså tänkt att ske i två steg. I ett första steg gör vi denna kartläggning och analys.
Vi tittar också på de olika faktorer som vi vet har stor påverkan på våra möjligheter att bevara ett generellt välfärdssystem även i framtiden. I andra steget kommer det här underlaget att lämnas över till en parlamentarisk utredning.
Det innebär att vi i samband med att den parlamentariska utredningen tillsätts kommer att ha ett gediget och bra underlag till grund för de överväganden som då ska göras i, som jag hoppas, så bred samsyn som det bara är möjligt. Detta är oerhört komplexa system som går in i varandra. De har oerhört stor betydelse för oss alla.
Alla vi människor är någon gång beroende av våra socialförsäkringar. Vi är sjuka eller arbetslösa. Det händer oss en olycka eller någonting annat som vi inte kan förutse. Då är det oerhört viktigt att de eventuella förändringar som ska genomföras är noga övervägda och att vi verkligen vet vilken grund vi utgår från när vi ska ta steg vidare. Så är det tänkt.
Det är två delar i den här utredningen. Inga förslag utan ett gediget kunskapsunderlag. En viktig del i den första delen av utredningen är också att inte upprepa ett misstag som vi gjorde i samband med pensionsöversynen, nämligen att vi inte hade en tillräckligt bred och omfattande folklig debatt om pensionssystemet.
Det tycker jag är en erfarenhet att ta med sig. Därför är det mycket klart och tydligt angett i direktiven att utredaren ska bedriva sitt arbete på ett sådant sätt att vi får en mycket bred folklig debatt om socialförsäkringarna, hur de fungerar, hur de är konstruerade, men också de problem och utmaningar vi ser inför framtiden.
Jag tror att det är nödvändigt för att få en bred uppslutning kring eventuella förändringar som kan tänkas komma. Sedan till principerna. Jag tycker att det är oerhört viktigt att slå vakt om de principer som ligger till grund för dagens socialförsäkringssystem. Det är exakt samma principer som ligger till grund för pensionsreformen.
Det har varit min uppfattning att det har funnits en stor enighet om de principerna i Sveriges riksdag, att det är utifrån dem vi ska bygga systemet. Någonting annat har jag inte uppfattat över huvud taget sedan direktiven. Det är regeringen som skriver direktiv till utredningar. Det innebär inte att vi inte lyssnar och tar till oss den diskussion som pågår.
Men, som sagt var, det parlamentariska inflytandet kommer att finnas i den andra fasen av denna utredning.
Berit Andnor (S):
Det råder inget tankeförbud, Kenneth Johansson, absolut inte. Det vore mig fjärran. Precis som jag sade tidigare tycker jag att en av bristerna vi hade när det gäller just pensionsöverenskommelsen var att vi inte hade en tillräckligt bred och omfattande folklig debatt om pensionssystemen och de olika inslagen till underlag som ju fanns och som bereddes mellan partierna.
Det här är ett första steg. Det kommer att vara ett kunskapsunderlag som kommer att tas fram. Det är min förhoppning att väldigt många kommer att delta i den här debatten, inte bara politiska partier utan också arbetsmarknadens parter, som också mycket tydligt pekas ut i direktiven som en viktig del. Vi för också ett resonemang kring parternas ansvar när det gäller till exempel de kollektiva försäkringarna och samspelet med de allmänna försäkringarna.
Jag hoppas mycket på att man kommer att delta från den sidan, förutom de politiska partierna. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi får den formen för det här arbetet. Det mesta är med i översynen. Det som inte finns med är av naturliga skäl ålderspensionerna, eftersom vi redan reformerat dem. Föräldrapenningen är inte med därför att den utreds i särskild ordning.
Det finns andra mål som är vägledande för utformningen av den försäkringen. Den ska bland annat bidra till ett högre barnafödande och möjligheter att kombinera arbete med familj liksom att vi får mer lika uttag mellan män och kvinnor. Den tredje delen som inte är med rör a-kassan, alltså arbetslöshetsförsäkringen.
Den är inte med av den anledningen att den i princip inte är en socialförsäkring. Det är en frivillig försäkring. Den skiljer sig också i konstruktionen från de övriga socialförsäkringarna. Däremot ingår den i den del den rör samspelet mellan sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. Det är precis som Kenneth Johansson säger. Det är oerhört viktigt att se hur dessa två försäkringar samspelar med varandra.
Ur den aspekten är den med. Det är samma sak när det gäller analysen av nivån på ersättningstaken. På det sättet är det väldigt viktigt att den är med. Resten är med när det gäller socialförsäkringarna, och det är väldigt mycket. Allting är med. Det är också viktigt att säga att det finns vissa principer som vi som socialdemokrater inte är beredda att ge avkall på.
Det handlar om den generella välfärden, att det ska finnas ett obligatoriskt system, att inkomstbortfallsprincipen ska råda, att det ska stimulera till arbetslinjen och att vi också ska ha en solidarisk finansiering. Om detta är vi inte beredda att kompromissa. Vi är inte det.
Grundtrygghet - det vet Kenneth Johansson - är inte ett alternativ för socialdemokratin, har aldrig varit och kommer aldrig att bli. Därför är det också viktigt att vara väldigt tydlig på den punkten. Men att diskutera den frågan ser jag inget problem med. Den aspekt som Centerpartiet företräder kan mycket väl belysas i samband med den första delen av utredningen.
Den kommer alldeles säkert fram ännu tydligare när vi går in i den sista fasen av det här arbetet. Vi pratar om ett arbete på mycket lång sikt. Kom ihåg att det tog tio år innan vi hade pensionsreformen klar.
Berit Andnor (S):
Det här med organisationsbidrag är inte lätt - det vet vi. Jag tror att vi har den erfarenheten allesammans här. Jag ska bara nämna lite grann om bakgrunden. Detta har setts över i olika omgångar, och man sjösätter nya system. Senast var det själva grunden för det här systemet som utreddes särskilt av Berit Oscarsson. Det var en utredning som tillsattes 1998.
Det är den som ligger till grund för det nya bidrag som trädde i kraft så sent som den 1 juli 2000 - det tycker jag är ganska sent. Det har alltså varit i gång i lite drygt fyra år nu. Under den här tiden har anslaget ökat från 129 miljoner kronor till 162 miljoner. Det är en ganska stor ökning. Antalet organisationer har också samtidigt ökat.
Det ska vi också komma ihåg. Det var ju en av uppgifterna för utredningen att just titta på hur man också ska ge nya handikapporganisationer som kommer fram tillträde. De har ökat från 43 till 55 stycken. Socialstyrelsen har kopplat till sig ett råd med företrädare från handikapporganisationerna. Man har något som man kallar en modellgrupp, som har suttit och diskuterat hur bidraget ska se ut.
Det är också den gruppen som har varit med och diskuterat förändringen av merkostnadsbidraget. Vad jag förstår är den stora förändringen som påverkar ekonomin för DHB just merkostnadsbidraget. Förändringen när det gäller grundbidraget har varit successiv, och vi har använt stötdämpare. Det är merkostnadsbidraget och de förändringar av det som nu föreslås av Socialstyrelsen som det handlar om.
Låt mig säga att detta är någonting som Socialstyrelsen är ansvarig för och har ett ansvar för att genomföra. Jag kan med en gång säga att jag inte har för avsikt att gå in och ändra i den överenskommelsen. Men det är känt för mig att det finns olika uppfattningar bland handikapporganisationerna om hur bidragen fungerar.
Jag har bett att få titta på de exakta siffrorna för föreningen DHB för att skaffa mig en uppfattning. Jag kan inte se den dramatiska förändring som Inger Lundberg redogör för och att det skulle ske ett sådant stort tapp fram till 2005. Det känner jag mig tveksam inför.
Jag tror att det finns anledning för oss att ta en lite närmare kontakt och titta på hur det ser ut för 2005. Siffrorna stämmer inte riktigt med det som jag har sett.
Det annonserades i budgetpropositionen, och det pågår också just nu ett funderande i Justitiedepartementet om att ta fram direktiv till en översyn av den statliga folkrörelsepolitiken. Det skulle röra en större översyn av bidrag till organisationer.
Som underlag för arbetet finns en rapport som Statskontoret har genomfört. Man har tittat på bidragsgivningen och efterlyser en ökad tydlighet. Detta är alltså ett tankearbete som just nu pågår. Men jag är som sagt väl medveten om att det finns olika uppfattningar bland handikapporganisationerna.
Berit Andnor (S):
Som jag sade inledningsvis är vi helt överens när det gäller vikten av att vi har handikapporganisationer som gör ett fantastiskt bra arbete. Det är en viktig del i hela samhället. Det är viktigt att vi har bidrag som fungerar på bästa möjliga sätt. Jag vill understryka att själva avsikten med den här förändringen som gjordes den 1 juli 2000 var att förbättra situationen.
Jag tror nog att jag kan säga att det redan då fanns de som hade avvikande synpunkter, men det fanns en mycket stor majoritet som ansåg att det nya systemet skulle fungera bättre. Vi har lagt till pengar, 30 miljoner, som jag sade. Vi har också haft den här stötdämparen för att just förbereda för omställningen. Den skulle få ta några år för att man skulle kunna anpassa sig. Det här systemet ställer krav på förändringar.
Det gäller framför allt organisationer som är, om jag får använda det uttrycket, gamla organisationer. Det handlar också om att skapa ett utrymme för nya organisationer att få tillträde till detta. Det händer ju att det inte blir riktigt som man hade tänkt sig och att det inte fungerar exakt som man hade förutsett.
Det är också bakgrunden till varför vi har haft den här stötdämparen, och vi har också gett Socialstyrelsen i uppdrag att följa tillämpningen av det här nya systemet och rapportera till regeringen. Det kommer att ske den 28 februari nästa år. Jag tycker att det är viktigt att inse att detta har varit i gång förhållandevis kort tid.
Vi kommer att få en återrapportering från Socialstyrelsen. Då finns det också anledning att titta över och värdera om systemet har fungerat väl eller inte. Låt mig också avslutningsvis konstatera att det finns olika uppfattningar. Merkostnadsbidraget är avsett att stå för de extrakostnader som uppstår till följd av det funktionshinder som man har.
Här finns olika uppfattningar om möjligheten att styrka den typen av extra kostnader. Jag följer detta noga. Jag tar till mig den debatt som vi har haft här i dag. Jag tänker ägna tid åt att följa upp frågan.
Berit Andnor (S):
Linnéa Darell har frågat mig vilka åtgärder jag planerar att vidta för att landets försäkringskassor ska klara både nuvarande mål om handläggningstider och de uppgifter som följer med en eventuell ändrad lagstiftning på sjuklöneområdet den 1 januari 2005. Regeringen anser att det är oacceptabelt med långa handläggningstider för sjukpenningärenden.
Sjukförsäkringens syfte är att ge en person som drabbas av sjukdom en ersättning som är relaterad till inkomstbortfallets storlek. Den enskilde är beroende av ersättningen för sin försörjning, och regeringen menar att det är mycket viktigt att sjukpenningärenden handläggs både så snabbt som möjligt och konsekvent enligt gällande lagstiftning.
För att förkorta handläggningstiden för ärenden angående rätt till sjukpenning har regeringen redan under sommaren gett Riksförsäkringsverket i uppdrag att vidta åtgärder. Uppdraget, med förslag till åtgärder, redovisades till regeringen den 15 oktober i år. RFV föreslår i huvudsak tre åtgärder. Den första åtgärden gäller Försäkringskassans arbetsmetoder som ska bli mer effektiva.
För att uppnå detta ska gemensamma riktlinjer införas som anger hur handläggning av rätten till sjukpenning, rehabiliteringspenning och samordning ska ske. Till exempel gäller detta vilka moment som ska göras i handläggningen liksom när och hur lång tid momentet bör ta. Den andra åtgärden som föreslås är att försäkringskassan ska få in ärenden snabbare efter sjuklöneperioden.
RFV föreslår bland annat att en regeländring införs i lagen om sjuklön som innebär att om arbetsgivaren i början av ett sjukfall får in ett läkarintyg som sträcker sig förbi sjuklöneperioden ska arbetsgivaren sjukanmäla den anställde och skicka in läkarintyget till försäkringskassan inom ett visst antal dagar.
Den tredje åtgärden gäller försäkringskassans prioritering av ärenden där rätten till sjukpenning är oklar. RFV föreslår bland annat att det på försäkringskassan skapas en rutin gällande dessa ärenden för att den enskilde tidigare ska få information om att rätten till sjukpenning är oklar. Förslagen till åtgärder bereds för närvarande inom departementet.
Vad gäller Linnéa Darells fråga angående vilka åtgärder jag planerar vidta för att landets försäkringskassor ska klara de uppgifter som följer med en eventuell ändrad lagstiftning på sjuklöneområdet den 1 januari 2005 förutsätter jag att Linnéa Darell åsyftar det förslag som regeringen lämnat om att arbetsgivare från och med den 1 januari 2005 ska medfinansiera arbetstagares sjukpenning. Förslaget kommer att medföra ökade arbetsuppgifter för försäkringskassan.
Det gäller till exempel uppdatering av uppgifter om arbetsgivare, beräkning av vilken avgift respektive arbetsgivare ska betala och informationsinsatser till arbetsgivarna. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att försäkringskassan tillförs extra resurser för detta arbete, och jag bedömer att detta inte ska fördröja utbetalningen av sjukpenning.
För år 2005 tillförs försäkringskassan totalt sett 508 miljoner kronor till åtgärder för att bryta utvecklingen inom ohälsoområdet.
Berit Andnor (S):
Alla ska med. Så enkelt är det. Så riktigt är det uppfattat, Erik Ullenhag. Det är det som det handlar om. Det är utifrån den devisen som vi socialdemokrater formar vår politik och bedriver den i praktisk handling. Det är inget slagord. Det är innehållet i den som är det väsentliga. Det är utifrån den devisen som vi arbetar. Alla ska med. Så enkelt är det.
Det är outslitligt, liksom de värderingar som detta bygger på. Det handlar om jämlikhet, det handlar om solidaritet och det handlar om rättvisa. Det är inget slagord. Det är ingen slogan. Erik Ullenhag!
Är det på det sättet som Folkpartiet formulerar sin politik nuförtiden, utifrån slagord och en slogan? Är det bara yta? Var är innehållet? Var är de socialliberala tankarna, som tidigare har varit vägledande för Folkpartiets arbete?
De har ju varit så viktiga och har varit ett stöd i arbetet för att skapa ett samhälle där man inte slår ut människor, där man arbetar för att se till att skapa delaktighet och jämlikhet, där alla ska vara med, där alla har en plats.
Var är alliansens politik? Var är Folkpartiets bidrag i detta? Jag lyssnade till den grupp som har hand om handikappolitiken och de förslag som man lämnade från den gruppen. Det var tomt och det var innehållslöst.
Tyvärr var det dessutom byggt på okunskap och dålig kunskap om vilka beslut som har fattats i denna riksdag. Vi socialdemokrater arbetar för att skapa ett samhälle som är till för alla. Det gör vi inom en rad olika sektorer.
När det gäller handikappolitiken är det naturligtvis väldigt viktigt att ansvaret för den tas av dem som också har möjligheten att genomföra förändringar.
Det innebär att det är den ansvariga ministern för infrastrukturen som ska komma till riksdagen med åtgärder som förbättrar tillgängligheten inom det transportpolitiska området, och det är inom det området som den typen av frågor ska diskuteras.
På samma sätt är det inom alla andra politikområden. Det är en väldigt viktig princip, som vi har arbetat och arbetar utifrån. Jag kommer att återkomma till riksdagen i mars månad med en avstämning av vad vi har gjort och vilka framsteg som har gjorts när det gäller det handikappolitiska arbetet. De mål som vi har satt upp gäller.
Om detta ska det inte råda någon tvekan.
Vad är, Erik Ullenhag, er politik inom det handikappolitiska området?
Berit Andnor (S):
Målen ligger fast. Om detta ska det inte finnas någon tvekan alls. Jag kommer att återkomma till riksdagen i mars med en avstämning. Det följer helt och hållet den planering som vi arbetar utefter, och det följer den återrapportering som riksdagen har att förvänta sig.
Då kommer vi att få tillfälle att mer i detalj kunna gå in och värdera det arbete som har gjorts och det som kommer att göras. Erik Ullenhag säger att Folkpartiets politik inom det här området är mycket tydlig. LSS ska återställas.
Då vill jag bara ställa frågan till Erik Ullenhag: På vilka punkter är LSS försämrad? Det som Erik Ullenhag tar upp är att förstatliga LSS. Vad är det för människosyn, och vad är det för syn på funktionshindrade, som ligger till grund för den typen av åtgärder?
För mig är det en självklarhet att alla människor, oavsett om de har ett funktionshinder eller inte, är kommunmedborgare. Vi har haft ett system i Sverige, Erik Ullenhag, där staten har tagit ett stort ansvar i ett institutionsboende för funktionshindrade.
Vi har haft en handikappolitik som har utvecklats under mycket lång tid under stor enighet. Där har vi haft som utgångspunkt att det är den enskilda människans behov och förutsättningar som ska vara utgångspunkten och grunden för de insatser som görs. Vi ska inte skilja ut människor bara för att de har ett funktionshinder.
Det är grundläggande, och det är grundläggande för den syn som jag företräder som socialdemokrat. Likaså är det med de förslag som Lars-Ivar Ericson tar upp. Han nämner alliansens förslag inom det handikappolitiska området. Vi föreslår bidrag för att starta företag, säger Lars-Ivar Ericson.
Ska det vara någon särskild sorts bidrag till funktionshindrade för att starta företag, Lars-Ivar Ericson? Vad är det för människosyn som ligger till grund för det förslaget? För mig handlar handikappolitiken om alla människors lika värde.
Det handlar om jämlikhet och att skapa förutsättningar så att alla människor kan delta i samhället på lika villkor. Det handlar om mänskliga rättigheter, och det handlar ytterst om demokratin. Det handlar om människosyn. Ulrik Lindgren tog i sitt första inlägg upp något som jag tycker är viktigt att säga.
Vi bör alla tillsammans göra vad vi kan för att skapa ett tillgängligt och gott samhälle. Det är också min uppfattning. Jag delar den uppfattningen. Det är ett sådant tänkande som ska genomsyra alla de beslut som fattas i våra fullmäktigeförsamlingar, i landstingsfullmäktige, i organisationer och föreningar och var det än är.
Det gäller också inom restaurangvärlden och i alla typer av sammanhang som rör samhällslivet. Det är bara så vi kan nå en verklig framgång. Jag skulle önska att vi i denna kammare skulle kunna tillsammans ge uttryck för detta och den hållningen. Så är det tyvärr inte.
Berit Andnor (S):
Vad är det Erik Ullenhag har räknat upp som alternativ till en socialdemokratisk politik? Jag tycker att det är ganska tomt i uppräkningen. Det är tomt och innehållslöst. Det omdömet står jag för. Det är precis det som alliansen har kommit fram med. Det är tomt och innehållslöst.
Jag har den allra största respekt för Bengt Westerberg och för det som Folkpartiet har uträttat tidigare. Men det var då. I dag är Folkpartiet någonting helt annat. Folkpartiet deltar mycket aktivt i formandet av en politik inom högeralliansen.
Det präglas inte direkt av de ledord som låg till grund för den reform som Bengt Westerberg var med och skapade: jämlikhet, delaktighet och inflytande. Det handlar om att få kunna leva ett liv på ungefär samma villkor som alla andra. Det är tyvärr så.
Jag kan bara påminna Erik Ullenhag om de förslag som direkt riktar udden mot människor som är i en mycket svår och utsatt situation. Det gäller de sjuka, de arbetslösa och de förtidspensionerade. Där är en stor grupp funktionshindrade.
Även de ska få vara med och betala skattesänkningar för de rika genom att de ska få en lägre pension den dagen de blir pensionärer. Så ser verkligheten ut i dag, Erik Ullenhag. Att förändra ett samhälle kräver långsiktighet och metodik. Vi skärper kraven på våra myndigheter.
Vi förutsätter att man ska genomföra de handlingsplaner som vi har sagt att man ska genomföra. Vi driver detta arbete intensivt och aktivt. Jag kommer tillbaka till denna riksdag, och då kan vi diskutera i detalj. Men kom inte här och påstå att ni har ett alternativ som är värt något.
Berit Andnor (S):
Även jag upprörs av de beskrivningar av konflikter som finns mellan kommuner. Det är ju det som det handlar om: Det är kommuner som inte kan komma överens, och det leder till att människor hamnar i kläm, människor som behöver stöd och service i stor omfattning - kanske inte vård, men däremot drägliga livsvillkor.
Som jag sade i mitt svar är utgångspunkten att alla människor har lika värde, att alla människor ska ha en möjlighet att leva som vem som helst i samhället. Ingen människa är mindre värd än någon annan, därför att de grundläggande behoven är ju desamma, och varje individ ska respekteras.
Det är också viktigt att skilja på det stöd och den service som en enskild person behöver för att leva ett bra liv. Det är ett särskilt beslut. Sedan finns det en civilrättslig reglering mellan kommuner i de fall då man inte på hemmaplan eller av andra skäl inte kan genomföra en god service till den enskilda personen.
Det tycker jag är upprörande. De kommuner som framför allt har hamnat i blickfånget för detta sätt att agera är kommuner i storstadslänen, framför allt i Stockholmsområdet - Danderyd, Lidingö, Täby och Nacka - kommuner som säger upp avtal som har funnits tidigare.
Jag vill understryka att det inte finns något stöd för att säga upp avtal på det sätt som hävdas. Det finns inget stöd i det nya kostnadsutjämningssystemet för att kunna hävda att det är rätt sätt att agera på. Jag upprörs över detta.
Vi har bett om underlaget, och det finns också med i den beredning som just nu pågår inom Socialdepartementet när det gäller att utforma tilläggsdirektiv till den sittande utredningen om lagen om personlig assistens. Jag avser att återkomma till riksdagen i den frågan. Jag tycker dock, Per Westerberg, att kommunerna borde ta sitt ansvar för att se till att alla människor behandlas lika.