Isabella Lövin (MP):
Jag vill börja med att tacka Vänsterpartiet för att man tog initiativet till denna viktiga debatt och lyfter fram klimatpolitiken i kammaren. Det är svårt att föreställa sig någonting viktigare, för 100 meter härifrån sitter nu skolstrejkande ungdomar som kräver att vi här i kammaren lever upp till vårt ansvar för klimatavtalet i Paris. De säger att de inte har någon anledning att utbilda sig när vi inte ger dem en framtid.
Det är ett kusligt budskap, men ändå logiskt. Hos dem och på många andra håll höjs röster som menar att jordens klimat befinner sig i ett nödläge. Det håller jag med om. Det har vi i Miljöpartiet sagt länge.
Det var den insikten som gjorde att vi i Miljöpartiet för sju år sedan föreslog att Sverige skulle inrätta ett klimatpolitiskt ramverk med ambitiösa klimatmål, en klimatlag och ett oberoende råd som granskar regeringens samlade politik. Nästan alla riksdagspartier slöt upp bakom tankarna och bidrog med egna delar.
Det samarbetet har gett Sverige en av de starkaste lagstiftningarna i världen på klimatområdet. En viktig del i ramverket är att varje ny regering ska presentera en handlingsplan som beskriver vilken klimatpolitik som kommer att bedrivas under mandatperioden. Den bereds nu inom regeringen och kommer att redovisas i höst. Självklart är Klimatpolitiska rådets rapport ett centralt underlag. Fru talman!
Det finns många viktiga slutsatser och rekommendationer i rådets rapport. Jag vill särskilt nämna tre. Det första är att Sverige, trots allt som gjorts, är långt från att uppfylla vår del av ansvaret för Parisavtalet. Det kan inte råda något tvivel om att behovet av åtgärder är stort och brådskande.
Det andra jag vill lyfta fram är att vi inte kan skriva under Parisavtalet med ena handen och med den andra bevilja fossila subventioner och fortsätta med politik som låser fast oss i fossilberoende. All relevant politik och lagstiftning måste anpassas till klimatmålen. Detta leder till det tredje som jag vill lyfta fram: att alla sektorer och aktörer måste vara delaktiga i arbetet. Ansvaret ligger hos oss alla.
Vi måste alla göra vad som krävs. Ingen kan längre säga att någon annan ska göra jobbet, och ingen kan längre sitta på läktaren och kommentera eller klappa händerna eller ta avstånd. Det här måste vi göra tillsammans. Den beslutsamhet och enighet som fanns när det klimatpolitiska ramverket och de ambitiösa målen antogs behöver följas upp med en lika bred enighet och samverkan när det gäller åtgärder.
Klimatet får inte bli en fråga där planeten offras för billiga politiska poänger. Fru talman! Det är min avsikt att den klimatplan som nu bereds ska inkludera viktiga rekommendationer som kommer från Klimatpolitiska rådet och Naturvårdsverket men även från civilsamhället, näringslivet och andra politiska partier. Det är min ambition att handlingsplanen ska vara hela Sveriges plan.
Jag vill därför rikta en uppmaning till kammaren. Om det finns en enda fråga där vi måste samarbeta är det klimatfrågan. Vi har visat att det är möjligt att enas tidigare. Låt oss visa att vi kan göra det även i fortsättningen. Ja, det är ett nödläge, och det som krävs i sådana lägen är att vi agerar och samarbetar.
Jag ser fram emot konkreta inspel från alla partier och hoppas att alla partier utvecklar egna skuggplaner som kan bidra, på samma sätt som alla partier presenterar egna skuggbudgetar. Låt oss ge ungdomarna en framtid!