Beatrice Ask (M):
Inrikesministern tycker inte att vi tar hänsyn till omvärldsförändringarna. Det är ju snålt om tid i en sådan här debatt, men när det gäller till exempel problemet med bråk på flyktingförläggningar är det ju framför allt ett bekymmer i glesbygden. Det problem vi ser är att resursfördelningen inte tar hänsyn till flyktingförläggningar och annat, vilket gör att det blir ännu snålare med resurser i glest befolkade områden. Här hade ju regeringen kunnat ta ett initiativ om man hade velat - det är ett riktigt problem.
Men flyktingkrisen och de utmaningar den ställer polisen inför förklarar inte de bristande resultat vi ser generellt. Det går inte att skylla på det. Många av problemen har visserligen funnits tidigare. När det gäller de utsatta områdena och framför allt den grova organiserade brottsligheten satte ju alliansregeringen redan 2007 igång mobiliseringen mot sådan brottslighet.
Det var en av förutsättningarna för att komma till rätta med en del av de problem vi såg och ser i Södertälje. Så visst är det så att problemen verkar över tid. Denna debatt ska handla om polisens situation, och jag tycker att det är viktigt att den gör det. Det handlar ju inte om partiernas egna önskelistor i största allmänhet, vilket en del tycks ha uppfattat. Jag konstaterar att polisen har problem, och det är mycket som inte fungerar.
Det krävs åtgärder, inte politiker som bara följer utvecklingen och har något slags armarna-i-kors-mentalitet. Tyvärr är det min kritik mot regeringen: Ni gör för lite och tar för få initiativ. Jag förväntar mig att regeringen, när Statskontoret har lagt fram sin rapport, återkommer med konkreta förslag om vad vi ska göra för att åtgärda uppenbara bekymmer när det gäller reformeringen. Vi kommer att diskutera resursanvändning och resurstilldelning när vi kommer till budgetdebatterna.
Där tycker vi att ert förslag är otillräckligt. Vi vill se fler poliser, minst 20 000 som en nedre gräns. Vi vill ha fler civilanställda. Sedan behövs det också initiativ när det gäller mängdbrotten. Det finns en kultur inom polisen i dag som går ut på att prioritera ned den brottslighet som medborgarna möter. Det är därför man struntar i att någon blir pistolhotad på kyrkogården i Malmö. Det är därför det på en del håll inte händer något när man är utsatt för misshandel.
Det är därför vi inte får inbrott uppklarade. Samtidigt vet vi att man kan klara upp ganska många bostadsinbrott om man använder rätt metoder. Det handlar om den verksamhet som inte fungerar i vardagen. Den kräver ledarskap och åtgärder, och vi måste ta i med kraft. Jag tror att Anders Ygeman litar alldeles för mycket på rikspolischefen - att han ska mäkta med att klara detta själv.
Jag är för självständiga myndigheter; jag tror att det är bra. Men ibland måste de ha draghjälp och coachning från oss politiker. Vi måste peka med hela handen och säga: Vi förväntar oss att ni bryr er om vardagsbrotten. Vi förväntar oss att ni sköter DNA-registret som vi har beslutat om i riksdagen. Vi förväntar oss att ni ingriper mot den och den typen av brottslighet. Annars får ju inte ledarskapet det stöd som krävs för att det längst ut på linan ska hända något.
Jag blir vansinnig när man struntar i att ta problem på allvar när folk äntligen kommer fram i den växel som nästan aldrig tycks fungera inom polisen. Jag tror att vi måste samla ihop oss till en åtgärdsplan för att få mer effektivitet och fart på polisverksamheten så att vardagen blir tryggare för våra medborgare i storstäderna och förorterna och på landsbygden.
Det finns hur mycket som helst att göra, och då hjälper det inte att bara åse verksamheten. Sedan konstaterar jag att nästan alla bra förslag som Ygeman tar upp är sådant som Alliansen har tagit fram och drivit, så vi är ju uppenbarligen överens om mycket. Vi kommer att återkomma med fler förslag.