Birger Lahti (V):
Innan jag går in på det som jag tänkte prata om måste jag säga något när det gäller effektbalansen. Jag tror att även i fortsättningen kommer de sjöar som finns på tavlan bakom mig att vara en stor del av det som vi kallar för effektbalansen. När jag var hos Svenska kraftnät var det tryggt att höra dem säga att det var en turbin i Harsprångsverket som gjorde att vi hade 50 hertz på nätet.
Det handlar om energipolitik och näringsutskottets betänkande om just detta. Det intressantaste jag hittills i mitt uppdrag som riksdagsledamot har fått vara del av är Energikommissionen. Jag har fått vara med om kunskapsinhämtning och fått lära mig jättemycket om möjligheter men även utmaningar som vi står inför.
Om det är något land som ska kunna göra en blocköverskridande överenskommelse om elenergi och förhoppningsvis även energi som helhet är det vårt land, med våra förutsättningar.
Regeringen har i sin budgetproposition för 2016, utgiftsområde 21 Energi, fastslagit att det övergripande målet för energipolitiken är att på kort och på lång sikt säkra tillgången till el och annan energi på gentemot omvärlden konkurrenskraftiga villkor. Det är också en målsättning om ett 100 procent förnybart energisystem på sikt. Det ställer vi i Vänsterpartiet givetvis oss bakom.
Men vad som kan komma att ske i framtiden är att skiftet från fossila bränslen i transportsektorn - det är det som inte kan elektrifieras - till hållbara och förnybara alternativ kan ske tidigare än planerat. Vi tycker att man kanske ska ta höjd för det.
Men som jag inledde med har vi med våra unika förutsättningar, och i det här fallet med skogen som en jättestor resurs, inga som helst problem med att klara även den utmaningen.
Vänsterpartiet har inte lämnat in några motioner i ärendet energipolitik av den enkla anledningen att vi vill ge Energikommissionen en ärlig chans att försöka komma fram till en överenskommelse om långsiktiga spelregler för något som är så viktigt för Sverige som industrination men även för våra kommande generationer, så att de kan lita på att energiförsörjningen är säker och hållbar.
Men det handlar även om att alla ska ha tillgång till den och att det i förhållande till omvärlden ska vara jämförbara priser. Men med det sagt innebär det inte att vi i Vänsterpartiet inte har en åsikt om hur vi som parti ser på energiförsörjning och vad vi betraktar som förnybart, hållbart och säkert.
Som alla vet drev vi som parti en linje som är ambitiösare än det som till exempel EU och regeringen landade i vad gäller utsläppsmål, förnybarhetsmål och energieffektiviseringsmål. Jag har roat mig med att läsa vad det står i Alliansens energiöverenskommelse från 2009, det som många har lyft upp i dag. Jag har speciellt tittat på avsnittet om kärnkraft.
Jag ska citera lite grann - det gäller skälen för regeringens bedömning: "De svenska reaktorerna är normalt beställda och levererade för en planerad drift på 40 år. Den tekniska livslängden kan dock bli kortare eller längre, beroende på hur anläggningen drivs och underhålls. En anläggnings ekonomiska livslängd ska bestämmas av hur länge det är ekonomiskt lönsamt att driva anläggningen med de moderniseringar som krävs, bl.a. för att upprätthålla säkerheten.
De svenska kärnkraftverken har nått en ålder som innebär att moderniseringsinvesteringar behöver göras av både säkerhetsmässiga och effektivitetsmässiga skäl." Men sedan kommer ytterligare några intressanta saker som jag måste peka på. Jag ska citera igen: "Något statligt stöd för kärnkraft i form av direkta eller indirekta subventioner kan inte påräknas.
Viktiga förutsättningar för fortsatt drift av kärnkraften är att säkerhetskraven fortsätter att skärpas successivt och att ansvaret för olyckor skärps i enlighet med de möjligheter som ges av rådande internationella konventioner." Här kan vi alltså läsa att staten inte ska ge subventioner till kärnkraften utan att den ska stå på egna ben.
Sedan skriver man egentligen om kärnkraftsföretag, att de har kunnat höja säkerheten och tillgängligheten i äldre reaktorer och att de i många fall har gjort det med lönsamma reinvesteringar. Då pekar man på globala kärnkraftsanläggningar. Detta är alltså den överenskommelse som allianspartierna hänvisar till i stort sett i alla motioner. Det är gott så, men en sak har jag svårt att förstå i sammanhanget. Herr talman!
På hemsidan kan man läsa hur Centerpartiet tolkar den här överenskommelsen - jag är lite förvånad över detta. Där kan man läsa att målet är ett helt förnybart energisystem 2040 - det håller jag med om - och ett samhälle som är fritt från kärnkraft och som i stället drivs av energi som är 100 procent förnybar. Men ändå har man gått med på en generationsväxling för kärnkraften om kostnaderna kan tas.
Och man pekar på en förlängning av livslängden för kärnkraft upp till 60 år. Jag har svårt att få ihop det med att det ska bli 100 procent förnybart och fritt från kärnkraft. Hur ska man sedan tolka den enorma lobbyism som många har varit inne på, som pekar på det här med effektskatten för kärnkraft och att den ska avvecklas?
Är det ett direkt eller indirekt stöd som Alliansen själv också är allergisk mot i den uppgörelse som de har från 2009 som alla pekar på? Här passar det nog, herr talman, att jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Jag och Vänsterpartiet vill ge förutsättningar för stabila grunder för investerare och industri samt en trygg och säker energiförsörjning för såväl nuvarande som kommande medborgare i vårt fantastiska land, där förutsättningarna närmast skiner på oss och där det ibland blåser så att även en norrlänning söker skydd.
Vi får sedan inte glömma våra Norrlandsälvar, som redan har betalat miljöpriset för att förse landet med en stor del av elenergin men även med effekt och den omtalade svängmassan, som vi har lärt oss om i Energikommissionen.
När det gäller lösningar för transporter som inte går att elektrifiera och kemisk industri samt även för effektbalansen har vi enorma möjligheter med skogen som en förnybar resurs. Vi som sitter i Energikommissionen har ett speciellt ansvar för att försöka vårt yttersta, så att en bred uppgörelse blir av.
Då kan våra barn och barnbarn och kommande generationer läsa om historien och betrakta hur kloka de som satt i kommissionen ändå var. Och tänk er, de kan då säga att det var politiker som kom överens, de som ofta av allmänheten pekas ut som självgoda och som navelskådare.