Thomas Östros (S):
Jag vill börja med att önska statsrådet Odell god fortsättning och samtidigt önska att det inte blir en fortsättning på denna förfärliga process som vi har haft med utförsäljning av de statliga bolagen - skandaltyngt under ett och ett halvt år. Precis som den tidigare interpellationen visade är det skandaler som växer till även under detta år.
Obesvarade frågor om utförsäljningsrådet måste vi återkomma till och hoppas att Mats Odell besvarar frågorna när det gäller de här två viktiga interpellationerna. Kompetensen kring Mats Odell har skalats av i en rasande snabb takt när det gäller utförsäljningar. Medier rapporterar att sex av Mats Odells absolut närmaste medarbetare, ansvariga för utförsäljningen, har hoppat av eller fått avsked under det första årets styre.
Man kan sammanfatta det med att nästan ingen av de experter som har suttit närmast Odell vid besöken i näringsutskottet för diskussioner om utförsäljning längre arbetar med Mats Odell. Det gör mig djupt bekymrad att Mats Odell inte här ger signalen om att han hejdar processen, lägger utförsäljningarna på is och är mer rädd om medborgarnas tillgångar.
Dessutom har vi Riksrevisionens anklagelse om grundlagsbrott, Carnegieskandalen med kopplingar rakt in i Regeringskansliet och nu också en finansiell oro över hela världen. Inget att detta får Mats Odell att säga det som sunt förnuft talar för: Vi hejdar utförsäljningsprocessen. Vi låter inte ideologin kosta skattebetalarna miljardtals kronor och leda till urusla affärer för staten.
Nu handlar det om två viktiga bolag, Telia Sonera och Nordea, väldigt viktiga för Sverige. Det handlar också om OMX, även det av central betydelse för Stockholms framtid som finanscentrum. Telia Sonera är ett bolag som är helt avgörande för Sveriges roll som ledande IT-nation.
När jag då ställde frågor om vilket ansvar regeringen tar vid utförsäljningen av dessa viktiga bolag för att det blir långsiktigt ägande i Sverige med huvudkontor i Sverige, forskning och utveckling i Sverige svarar Mats Odell, liberalt kan man nog säga, att det inte spelar någon större roll; det ska marknaden avgöra. Men det som händer på de där marknaderna är att vi har flera olika statliga aktörer som är aktiva.
Vilka kan tänkas vara spekulanter på att köpa andelarna i Telia Sonera? Kan det vara Deutsche Telekom där ungefär 30 procent ägs direkt eller indirekt av den tyska staten? Är det France Telecom där ungefär 28 procent ägs direkt av den franska staten, eller norska Telenor där ungefär 54 procent ägs direkt av den norska staten?
Eller är det den norska oljefonden som ju har mycket stora resurser till förfogande och ökar sitt ägande runt om kring i världen i olika bolag? Är det möjligen en rysk oligark med nära samverkan med den ryska regeringen? Den här typen av frågeställningar blir allt viktigare för regeringen att ta ställning till.
Hur kan det komma sig att det när svenska staten är delägare i Nordea och Telia Sonera är förkastligt av ideologiska skäl, men du är beredd att sälja så att en annan stat kan äga dessa bolag? Själv har jag en pragmatisk hållning.
Jag menar att staten kan vara en långsiktig ägare både i Nordea och i Telia Sonera och bidra till en utveckling av dessa bolag, med huvudkontor och forskning och utveckling i Sverige och intressanta expansionsmöjligheter utomlands. Men frågan måste besvaras: Är regeringen och Mats Odell beredda att sälja till aktörer som kontrolleras av andra stater - är det bara den svenska staten som icke får äga?