KBLab/rixvox huggingface dataset:
Katarina Brännström (M):
Det är en väldigt viktig fråga vi diskuterar här i dag, som föregående talare redan har nämnt. Det är intressant att Socialdemokraterna och Miljöpartiet så pass mycket kritiserar regeringen. När man går tillbaka och tittar i den budget som de själva har lagt fram finns det inte särskilt mycket konstruktivt som inte redan finns.
Det är väldigt konstigt att ni kan kritisera en regering som lägger fram förslag och säga: Ni gör ingenting, och sedan har ni inte kontrollerat vad som görs. Socialdemokraterna lägger fram en lägre budget än vad vi gör. De har högre kostnader för att anställa ungdomar än vad vi har. De till och med fördubblar arbetsgivaravgiften. Sedan påstår de: Utbildning kommer att vara lösningen på hela ungdomsarbetslöshetsproblemet.
Det räcker inte bara med utbildning. Man måste stimulera arbetsgivare att vilja anställa. Där har ni gått totalt fel när ni vill höja kostnaderna för att anställa ungdomar. Ni föreslår också det som redan finns. Det finns redan i dag en rad anställningsformer med olika stöd och subventioner.
Det finns redan möjligheter för Arbetsförmedlingen att sätta in insatser från dag ett med de nya bedömningsverktyg man har. Här slår ni helt in öppna dörrar. Det går i dag att jobba halvtid och studera på halvtid. Det finns studiemotiverande förslag som till exempel att gå på folkhögskola med förhöjt studiebidrag.
Ni talar om yrkesintroduktionsanställningar. Det pågår just nu en överläggning mellan staten, regeringen, fack och arbetsgivare om den så kallade jobbpakten där man just ska komma fram till dessa lösningar. Allt det ni föreslår är det vi redan gör. Frågan är: Vad är då ert förslag till att ungdomar ska komma i jobb, utöver att ni säger att ni ska ge en massa utbildningsplatser?
Jag vill påminna om att vi satsar på 4 200 tillfälliga högskoleplatser nästa år. Under 2010-2011 är det en satsning på 10 000 högskoleplatser. Likväl säger ni att vi ingenting gör. Det ni gör är att minska RUT och ROT. Det kommer inte att ge fler jobb till unga. Ni höjer skatterna. Det kommer inte att ge fler jobb till unga. Ni höjer kostnaderna för att anställa unga. Det kommer inte att ge fler jobb till ungdomar.
Ni vill höja restaurangmomsen. Det är en bransch där väldigt många ungdomar jobbar. Det kommer inte att ge fler jobb till unga. Ni vill heller inte ha den lägre bolagsskatten som vi vill ha. Vi kan inte se att det skulle ge fler jobb till någon. Frågan är: Vad är det oppositionen tänker göra som inte regeringen redan har gjort? Vi kunde få en ny debatt här i stället med friska förslag och nya idéer.
Tala framför allt om: Var finns de jobb ni säger ska skapas av dessa utbildningar? Det vore väldigt intressant att få ett svar på det.
Katarina Brännström (M):
Det var ett väldigt huggande på fas 3 här. Fas 3 finns faktiskt inte längre, för den heter numera sysselsättningsfasen, kan jag informera om. Självklart är det ingens mål att vi ska ha människor i olika typer av faser eller sysselsättningsåtgärder över huvud taget. Men vi är inne på femte året av en lågkonjunktur.
Vi har upplevt en djup kris som vi inte har återhämtat oss efter, och nu går vi in i en ny svacka. Jag tycker att man ska vara lite ödmjuk när man pratar om ungdomsarbetslösheten. Faktum är att redan på 90-talet steg ungdomsarbetslösheten, och i början av 2000-talet var den hög.
Den är hög fortfarande - vi säger ingenting annat - men skillnaden mellan er och oss är att den var hög under högkonjunktur när ni styrde. Jag tycker alltså att man ska vara lite ödmjuk. Ni skäller på fas 3 och säger att den måste avskaffas. Men då ni styrde gjorde ni det genom att förtidspensionera människor. En del fick komma till plusjobb, men resten förtidspensionerades bort.
Vi gömmer ingen, och vi glömmer ingen. Därför finns de med i vår arbetslöshetsstatistik. Många av dessa människor har ingen riktig utbildning. De är skoltrötta, och det är ett resultat av den skola som ni faktiskt var ansvariga för. Det finns väldigt få förslag på hur man ska komma åt det. Monica Green säger att det behövs investeringar.
Det märkliga är att vi beskylls för att göra än för mycket, än för lite, men Socialdemokraterna själva lägger en stramare budget för nästa år än vad vi gör. Man höjer kostnaden för ungdomsjobben. Det är en svår ekvation att få att gå ihop. Det är ni som inte har någon politik. Vi har det.
Katarina Brännström (M):
Om de socialistiska partivänner och broderpartier som Socialdemokraterna och de andra rödgröna har ute i Europa hade hört denna debatt tror jag att de hade blivit mycket förvånade. Det finns de som har det oerhört svårt med mycket hög arbetslöshet och kris i ekonomin där man får dra in på det ena efter det andra. I Sverige har det gått väldigt bra.
Vi är inne på ett femte år av kris och djup lågkonjunktur, och vi har klarat oss mycket väl. Likväl har vi en opposition som står här och låter som om det vore eländet på jorden i Sverige. Jag tycker att det är lite magstarkt. Självfallet är vi lika oroliga för alla andra när det nu kommer varsel efter varsel. Vi är helt beroende av omvärlden.
När omvärlden - Tyskland och andra - drar ned påverkar det efterfrågan på svenska produkter. Det är bekymmersamt. Därför har Alliansen lagt fram en mycket stark och offensiv budget med 23 miljarder i satsningar. Vad gör då Socialdemokraterna? De lägger fram en mycket stramare budget med lägre satsningar.
Likväl står de nu och kräver mer av regeringen. Jag tycker att man ska titta på sina egna förslag i första hand. Vi satsar på forskning, innovationer och infrastruktur. Vi gör ett ungdomspaket på 8 miljarder med lärlingsutbildningar och stärkta gymnasieutbildningar. Vi satsar på yrkeshögskolan och annat. Vad Socialdemokraterna gör är att öka kostnaden för unga. De höjer restaurangmomsen och andra skatter.
De tar nästan 20 miljarder och ger tillbaka 5 miljarder. Den största delen, 60 procent, av Socialdemokraternas budget går till ersättningar och bidrag. 15 procent går till utbildning. 8 procent går till företagande. Och likväl står ni här i kammaren och kräver svar av arbetsmarknadsministern om vad regeringen gör. Vad gör ni själva?
Det vore intressant att få höra hur ni har tänkt när det gäller detta. Vi satsar i dag 2 miljarder mer än vad Socialdemokraterna gjorde 2006 på vuxenutbildning. Vi kanske lägga det åt sidan att vi inte satsar på vuxenutbildning. De kraftiga höjningar som Socialdemokraterna vill göra hotar ju fler jobb än de varsel vi redan har sett.
Jag tycker att man ska se om sitt eget hus innan man kräver ännu fler svar här i dag. Det är en offensiv budget som vi har lagt fram. Vi har ordning och reda. Vi har utrymme i ekonomin att kunna satsa i Sverige. Det är ytterst få länder i hela Europa som har det. Varför satsade aldrig Socialdemokraterna på yrkesutbildningar? Många av dem som blir varslade i dag har oftast inte någon utbildning alls efter grundskolan.
De har visserligen en yrkeserfarenhet, men de har svårt att få andra jobb. Vad gjorde ni när ni hade ansvaret för utbildningarna? Jag tycker att man ska se om sitt eget hus. Man ska vara trovärdig när man kritiserar andra.
När man har lagt en sämre och mindre budget, när man säger att man ska avskaffa långtidsarbetslösheten för ungdomar - det är stora löften - och när det mesta i den egna budgeten går till ersättningar och bidrag tycker jag att man ska vara lite varsam med kritiken mot regeringen.
Katarina Brännström (M):
Självklart är det oppositionens roll att kritisera regeringens politik. Det tillhör politikens spel. Jag menar inte att man inte får kritisera. Jag menar bara att man kanske ska vara lite ödmjuk när man säger att ingenting görs och att det saknas allt från regeringens sida. Det blir inte riktigt trovärdigt.
Därför tycker jag att man ska jämföra med sin egen politik, vilka förslag man själv lägger fram, och man kanske också ska jämföra med andra länders politik för att se vad som händer där. Det var det jag försökte säga. Min roll är en annan än arbetsmarknadsministerns. Jag kan kanske gå hårdare fram när det gäller vad Socialdemokraterna gör och säger eller inte gör och säger.
Till Peter Hultqvist måste jag ställa frågan: Vill ni att regeringen ska gå in i enskilda företag med riktade insatser? Är det en regerings uppgift? Varsel är ju inte detsamma som arbetslöshet. I normalfallet brukar inte mer än en tredjedel bli arbetslösa, och de som blir arbetslösa brukar komma tillbaka till jobb inom sex till tolv månader.
Det är alltså inte där de största hoten ligger för att arbetslösheten ska bita sig fast. Den stora utmaningen är de som står långt från arbetsmarknaden samt ungdomarna. Här har vi nu en jobbpakt på gång. Arbetsgivarorganisationer, arbetstagarorganisationer och regeringen kommer med förslag där man ser till att det blir bättre för ungdomarna. Det är viktigt att en regering skapar förutsättningar för jobb.
Det har regeringen gjort genom RUT, ROT, jobbskatteavdrag och den satsning som nu görs i budgeten. Det ska inte vara högre kostnader eller högre skatter. Där måste ni socialdemokrater gå tillbaka och titta över de förslag ni lägger fram om ni ska vara trovärdiga i er kritik av alliansregeringen. Det är viktigt vad man säger och gör för att det ska vara trovärdigt.
Katarina Brännström (M):
Nu står vi här igen och diskuterar arbetsmiljö. Det tycker jag är bra, för det är ett viktigt område. Av den anledningen har jag låtit utredningstjänsten här i riksdagen ta fram en rapport om arbetsplatsolyckor som är ganska färsk. Den gjordes i november. Det är ganska intressant att studera vad man har kommit fram till där.
Det som våra kära socialdemokrater som har skrivit dagens interpellationer påstår här i talarstolen stämmer inte. Antalen arbetsplatsbesök var både 2008 och 2010 väldigt höga. Jag kan ta 2002 som jämförelse. Då var de drygt 26 000. År 2008 var de 33 000, år 2010 var de 33 000.
Antalet gick ned något 2012 till knappt 32 000. Likaså var olyckorna och dödsfallen i arbetet betydligt fler förr när Arbetsmiljöverket hade en mycket större budget, som ni påstår. Det finns alltså ingen relation mellan hur stor budget Arbetsmiljöverket har och hur många olyckor och dödsfall som sker på arbetet.
Det är helt andra faktorer som spelar in. Därför tycker jag att det är viktigt att vi tittar på verkligheten, på den statistik som finns, och inte bara kommer med påståenden. Det som är glädjande med det som har gjorts är att Arbetsmiljöverket på ett gott sätt har effektiviserat sitt eget arbete. Man arbetar på ett modernare sätt, man har ny teknik och framför allt använder man en betydligt större del av sin verksamhet till kunskapsspridning.
Det är inte antalet inspektörer som gör en god arbetsmiljö i Sverige. Ansvaret ligger hos arbetsgivarna. Det är jätteviktigt att man då informerar arbetsgivarna om vilka regler som gäller och ser till att man följer de lagar och regler som gäller. Kraften ska läggas på rätt ställe. Man ska ta reda på vilka branscher som är mest riskfyllda.
Man ska också kontrollera de arbetsplatser där det sker olyckor och naturligtvis se till att arbetsgivarna där skärper sig. Det är ingen idé att man kontrollerar goda arbetsgivare på samma sätt som man kanske gjorde tidigare. Framför allt är det att använda ett modernare och bredare arbetssätt och en bredare kunskapsspridning som är Arbetsmiljöverkets nya roll. Här visar statistiken väldigt tydligt år efter år att det går åt rätt håll.
Det har skett en liten ökning sedan 2009, och Arbetsmiljöverket ska nu utreda vad det kan bero på. Det vet ingen ännu. Jag kan alltså säga som sammanfattning att ingenting när det gäller arbetsmiljön var bättre förr. Allting blir bara bättre och bättre, och det tycker jag att vi ska glädjas åt. Vi ska vara glada över att i fjol var det år med näst minst döda på arbete.
Kanske får vi ett nytt rekord i år. Den skräckpropaganda som har spridits i medier, av fackföreningsrörelse och framför allt av socialdemokrater är ohederlig. Den stämmer inte med verkligheten. Vi ska glädjas åt att färre människor drabbas av olyckor. Men vi ska också oroa oss över att det finns en del områden, till exempel där kvinnor arbetar, där sjukskrivningarna ökar.
Det har Arbetsmiljöverket fått ett särskilt uppdrag att titta på. Kraften ska läggas där den behövs och inte på att räkna pinnar för att man gör antal inspektioner på ställen där det kanske inte är lika nödvändigt.
Katarina Brännström (M):
Jag tycker att det är oseriöst av Socialdemokraterna att sprida falska siffror och känslosamma påståenden om tragiska dödsfall som faktiskt har skett. Det är väl självklart att ingen vill att varken olyckor eller dödsfall ska ske på jobbet. Olle Thorell sade tidigare att arbetslivet ska vara hållbart och mänskligt och att Socialdemokraterna bryr sig. Det gör vi också, men vi kanske har olika verktyg.
Jag förstår inte varför fakta inte duger åt Socialdemokraterna, varför de ska hitta på och ge helt fel information. Det är ju så att det blir bättre och bättre och sker färre och färre olyckor. Jämför 2012 och 2006 - det är en enormt stor skillnad. Tar man hänsyn till att det är fler arbetade timmar och fler människor som är ute och arbetar är det en kraftig sänkning. Alltså har arbetsmiljön blivit mycket bättre.
Det kanske är viktigare att vi diskuterar vad och hur Arbetsmiljöverket ska göra och inte bara räknar antalet inspektioner. Men det är just inspektioner de här herrarna verkar helt ha riktat in sig på, som om hela det svenska arbetsmiljölivet står och faller med antalet inspektioner. Det tror jag inte alls på. Ta på er nya glasögon och se sanningen! Arbetsmiljöverket genomgår en omorganisation.
Det kommer att resultera i ett nyare, modernare och effektivare arbetssätt som förhoppningsvis kommer att leda till allt färre olyckor. Det är viktigt. Alla verk måste utvecklas; alla verk måste bli effektivare. Det tycker jag att vi ska glädjas åt. Sedan vill jag säga till Raimo Pärssinen: Lägg inte ord i min mun som jag inte har sagt! Jag tycker att det är glädjande, och det tycker de flesta andra också, att arbetsmiljön blir allt bättre i Sverige.
Vi ska glädjas åt att vi har kanske världens bästa arbetsmiljö. Arbetsmiljön är en av Alliansens viktigaste frågor, oavsett vad Socialdemokraterna står här och talar om.
Katarina Brännström (M):
Bemanningsanställdas situation på arbetsmarknaden har varit oerhört uppmärksammad den senaste tiden. Det kom en beställd studie, och Arbetsmiljöverket har gjort en särskild granskning av branschen. Det påstods att man var väldigt otrygg i sin anställning och att man mådde psykiskt dåligt. Det drogs väldigt långtgående slutsatser av undersökningen. Bemanningsbranschen själv har dock kommit med oerhört starka protester mot den beskrivningen.
Här handlar det i mycket om politik. Socialdemokraterna, LO och facket i stort vill inte ha bemanningsföretag. Man vill inte ha personal som jobbar som bemanningsanställda. Hade man varit lika orolig för hur kvinnor har det i offentlig sektor i kommuner och landsting, ofta styrda av socialdemokrater, hade vi haft en mycket intressantare debatt här i kammaren.
Visst är det sant att bemanningsanställda ofta arbetar i riskfyllda branscher och framför allt får komma in vid toppar och stressade situationer. Därför är det inte märkligt att statistiken visar att det har varit fler olycksfall.
Det är viktigt att vi tar alla undersökningar på allvar, och det är viktigt att den som jobbar i bemanningsbranschen trivs med sitt jobb och är säker och trygg på sitt arbete. Självklart är arbetsmiljöfrågorna viktiga. Alla anställda ska ha en god arbetsmiljö oberoende av vilken anställningsform de har.
Både bemanningsföretaget och den som hyr in ska se till att de anställda har en bra arbetsmiljö. Det är klart att om man gör över 1 000 inspektioner inom en viss bransch vore det konstigt om man inte hade hittat många anmärkningar. Det måste man ju göra, annars skulle man inte ens visa att inspektionerna behövdes. Alla behövs på arbetsmarknaden. Alla jobb behövs.
Alla som jobbar behövs. Bemanningsföretagen behövs, och de som jobbar i bemanningsföretagen behövs. Det har dessutom visat sig att jobb i bemanningsföretag väldigt ofta är människors första fot in på arbetsmarknaden. Man får anställning en viss tid och får arbeta upp sina kunskaper och få erfarenhet. Man blir mer attraktiv att anställa.
Bemanningsföretagen är en oerhört viktig del och kommer att finnas med både på svensk arbetsmarknad och på annan arbetsmarknad oavsett vad socialdemokrater, LO och andra fack påstår. Det gäller nu att vi ser till att det blir bra för alla på svensk arbetsmarknad och inte hackar på vissa grupper.
Jag tycker i så fall att man borde gå till de kommuner och landsting som är styrda av socialdemokrater och diskutera hur kvinnor mår i den branschen. Varför stiger sjukskrivningstalen? Vad kan kvinnor säga till om, och vad har de för inflytande på sitt arbete? Hur mår de psykiskt?
Jag tycker att vi ska ha en balanserad debatt och inte enbart rikta in oss på vissa grupper. Det är viktigt att Arbetsmiljöverket gör inspektioner och att de får resurser att göra det de ska.
Men i den här kammaren låter det ibland som om Socialdemokraterna mest är oroade för Arbetsmiljöverket självt, ett statligt verk, för dem som jobbar där, inspektörerna, och för skyddsombuden - det är kanske inte arbetsmiljön som är huvudpunkten.
Katarina Brännström (M):
Jag tror att Socialdemokraterna väldigt gärna vill att arbetsmarknaden ska vara som den alltid var förr, med fasta, ofta livslånga, anställningar på samma arbetsplats, där man via fack och skyddsombud kunde kontrollera allt som skedde och alla som arbetade.
Nu har vi delvis ett annat arbetsliv med en ökad rörlighet, med kortare anställningar och med bemanningsföretag som kommer in när det krävs, när behoven ökar, ibland kortvarigt. Då är det inte lika lätt att kontrollera detta längre. Då får fackombuden naturligtvis inte samma kontroll. Inte heller skyddsombuden får det.
Därför är det ännu viktigare med rätt information och bred kunskap som kan förmedlas via Arbetsmiljöverket till de arbetsgivare och de arbetsplatser där riskerna är som störst. Det är där kraften ska läggas. Svensk arbetsmiljö är kanske bäst i världen. Det finns ett bra skydd för alla anställda.
Fokus ska därför ligga på de riskfyllda jobben och på arbetsgivare som inte sköter det som de bör göra. Men det är svårt för Socialdemokraterna att acceptera att Alliansen styr Sverige, att vi gör annorlunda, att vi ställer andra krav och att vi vill att Arbetsmiljöverket ska göra andra saker. Visst kan allt bli bättre; så är det.
Men vi ska väl också glädjas åt det som är bra, att vi har statistik som visar att arbetsmiljön blir bättre och bättre i Sverige. Sist vill jag bara påminna om att alla jobb behövs, även bemanningsföretagens jobb, gamla och nya i Sverige. Så ser det ut i framtiden.
Katarina Brännström (M):
Arbetsmiljöarbete är viktigt. Det är viktigt att alla parter tar sitt ansvar. Det är väldigt viktigt att man sätter till rätt resurser, att arbetsgivaren förstår att informera och att facket, skyddsombudet och den anställde gör sitt. Därför är det glädjande att utvecklingen i Sverige går åt rätt håll. Statistiken ger sitt tydliga svar.
Därmed är det inte sagt att inte varje olycka och varje människa som skadas eller - ännu värre - dödas på sitt arbete är helt fel och något som vi alla måste ta till oss. Men jag tycker ändå att vi måste vara glada över hur det ser ut i Sverige. Sverige kanske har den bästa arbetsmiljön i hela världen.
Vi kanske har det bästa arbetsmiljöarbetet om vi jämför med resten av världen. Det är farligt om man tror att resurser till ett statligt verk aktivt skulle kunna påverka hur det ser ut på enskilda arbetsplatser. Ett statligt verk har ingen möjlighet att kontrollera varje arbetsplats.
Däremot har ett statligt verk stor skyldighet att informera, att se till att det finns kunskap där ute, hos varje arbetsgivare som ska ta sitt ansvar och hos de anställda som ska veta hur det ska gå till, och det är viktigt att de gör det. Det är också glädjande att Arbetsmiljöverket har förändrat sitt arbetssätt. Jag tror att det är ett verk som är stadd i fortsatt utveckling.
Man hade fokus mycket på den fysiska arbetsmiljön, och man hade fokus på en traditionell tillverkningsindustri, en typiskt manlig miljö. Men så ser det ju inte riktigt ut i det moderna arbetslivet.
Att kalla detta vilda västern, som Eva-Lena Jansson gör, tycker jag verkligen är att vara oseriös, när man pratar om hur människor skadas eller hur människor, arbetsgivare och andra, aktivt och seriöst arbetar med arbetsmiljöarbete. Det finns ingen som vill att någon ska skada sig - det är självklart.
Men vad vi än beslutar i denna riksdag eller vilka omorganisationer eller effektiviseringar en generaldirektör än gör kommer det tyvärr att ske olyckor. Många av de olyckor som räknas in i statistiken är trafikolyckor. Där har vi inte heller nått någon nollvision, som det brukar talas om.
När man säger att det är många brister vid inspektioner ska man ha klart för sig att en brist kan vara en mycket liten sak, samtidigt som det kan vara en allvarlig sak som att man har slarvat med ett skydd som verkligen kan göra att någon kan slå av sig fingrarna eller annat vid en maskin.
Att bara räkna pinnar, antalet inspektioner eller antalet brister, säger inget om hur det står till därute, utan det behövs djupare analyser. Om man kallar det vilda västern har man inte gjort någon analys alls. Jag tycker att det är viktigt att framhålla att Sverige ligger i topp när vi jämför med hur det ser ut på våra arbetsplatser. Det ska vi vara stolta och glada för.
Det arbetet ska självklart utvecklas och drivas vidare, och den här regeringen och vi i Alliansen tar detta på stort allvar. Men vi kanske inte gör på exakt samma sätt som Socialdemokraterna alltid har gjort, utan vi kanske gör det på ett modernare sätt som är mer anpassat till dagens arbetsliv.
Katarina Brännström (M):
Som vanligt dundras det på från denna talarstol, och jag tycker att det är ganska trist att lyssna på det. Vi ska väl någon gång lyfta fram det som är gott och bra? Det har gjorts flera lagändringar, och det har gjorts flera saker som faktiskt har lett till att statistik och annat visar att arbetsmiljön har blivit bättre. Medellivslängden har ökat, och arbetslivslängden har ökat.
Vi har friskare människor som är äldre och arbetar i dag. Det är också ett kvitto på att arbetsmiljön är god. Jag förstår inte varför vi alltid ska vara så negativa. Jag har varit med på inspektioner, och det är mycket intressant. Jag behöver inte gå med Byggnads eftersom jag har följt med inspektörer från Arbetsmiljöverket. Självklart är inte allt guld och gröna skogar där ute.
Det som kommer fram är att de flesta arbetsgivare är mycket seriösa och vill gott. Mycket som sker sker därför att man slarvar och är nonchalant eller därför att man inte har riktig kunskap om hur viktigt det är att använda de skyddsåtgärder som finns. Det är viktigt att också framhålla att svensk arbetsmiljö håller hög klass. Det finns mycket kvar att göra.
Jag och regeringen menar att Arbetsmiljöverket ska gå på och fokusera mer på dem som slarvar i branscher där det sker många olyckor och dödsfall. Där ska krutet läggas. Men man ska inte ut och räkna pinnar bara för att man ska visa att man har gjort någonting på goda arbetsplatser. Det påverkar inte så att det blir en bättre arbetsmiljö. Men vi ska vara glada för att statistiken visar att Sverige ligger i topp. Och det kommer att bli ännu bättre.
I år kanske det blir ett rekordår när det gäller få olycksfall på arbetsplatserna. Låt oss glädjas åt det.