Isabella Lövin (MP):
Jag tycker ändå, Karin Enström, att det är lite egendomligt att tala om utfasning av bilaterala, långsiktiga utvecklingssamarbeten i en akut fas. Ett av de länder som den tidigare regeringen ville avsluta engagemanget i var Burkina Faso. Det är ett land där Sverige just nu stöder valsystem. Det handlar om att man ska sätta upp ett säkert val efter ett antal kuppförsök i landet.
Vi har sett till att kvinnor har fått legitimation och identitetskort, så att de över huvud taget kan gå och rösta. Vi kommer att se ett ökat valdeltagande hos kvinnor tack vare specifikt svenskt långsiktigt utvecklingsbistånd. Om Burkina Faso skulle bryta samman, vad händer då med flyktingar? Vad händer med de människor som hamnar under en militär eller annan regim?
Det kan göra att hela landet bryter samman i ett inbördeskrig. Vi har en väldigt viktig roll att spela i det långsiktiga. Vi kan inte, på grund av att resten av världen inte tar sitt ansvar för den humanitära katastrofen när det gäller akut matbistånd, avveckla ett sådant långsiktigt stöd som faktiskt ger förutsättningar för en demokratisk utveckling i människors länder. Det handlar också om en ekonomisk utveckling och om kvinnors deltagande.
Det är precis de prioriteringar som regeringen gör. Karin Enström lyfter frågan om kärnstöd. Det är väldigt viktigt att framhålla det. Sverige ger ett oöronmärkt stöd till de flesta av de här organisationerna. Det är ett mycket stort sådant, vilket gör att organisationerna har en flexibilitet. De kan gå dit där det inte finns tidningsrubriker.
Det handlar om de bortglömda kriserna och om människor som sedan årtionden sitter i olika flyktingläger. Det kan också vara en naturkatastrof som inträffar. Innan andra regeringar hinner fatta beslut är våra organisationer på plats tack vare svenska pengar och att vi går in med kärnstöd. Svar: Ja, jag har tagit upp det här i New York under toppmötet.
Fler måste ta ansvar med just oöronmärkt stöd. Jag tycker att det egentligen är ganska sorgligt att världen nu börjar prata om massiva humanitära insatser i Syriens närområde för att detta har blivit väldigt synligt och påtagligt på hemmaplan i Europa just nu. Det här borde man ha reagerat på för länge sedan, precis som Karin Enström säger. Det är ett politiskt problem i botten.
Vi måste stödja länderna i närområdet, och det gör Sverige. Sedan jag tillträdde har vi gett 100 miljoner kronor för första gången till Jordanien och till Libanon. Det handlar om förstärkningar i fråga om skolsystem, vatten och infrastruktur i länder som tidigare inte mottog svenskt bistånd. Vi ser nu över hela vår strategi för det här. Nästa år antar vi en ny Syrienkrisstrategi på sammanlagt 1,6 miljarder.
Vi jobbar med att stärka hela Mellanöstern långsiktigt med vårt långsiktiga biståndsengagemang. När det gäller översyn av våra gåvor till olika FN-organ vore det intressant att höra av Sofia Damm vilka organ som hon tycker är onödiga. Vi behöver nämligen ett globalt samarbete mer än någonsin. Vi har också ett hopp om en bättre framtid genom de nya globala hållbarhetsmålen, som antogs i fredags.
Sedan handlar det om det som Sofia kallar för informationsanslag. Det handlar inte om debatt. Det handlar om att engagera civilsamhället. Det är 36 miljoner kronor till skolor, museer, kommuner och andra som vill jobba med tvillingprojekt i utvecklingsländer för att se hur Sverige bäst kan hjälpa andra länder att ta sig ur fattigdom så att vi långsiktigt motverkar krig och konflikter.