Staffan Danielsson (C):
Det ministern och Transportstyrelsen egentligen säger är att i Norge vet de inte vad de håller på med, att deras körprov är godtyckliga och att de riskerar människors liv. Norge har lägre trafikdödlighet än Sverige. Varför ska inte ögonläkare och erfarna körkortsprövare få göra sitt jobb? I stället testas det i Sverige i en syntestmaskin under oerhörd stress. Sedan har vi simulatorn som ett steg åt rätt håll, men det räcker inte.
Sverige sätter alltså upp stränga krav på test som de med mindre synfältsbrister måste klara med huvudet fixerat i en synmaskin. Klarar man inte stressen och de stränga kraven får man inte körkortet tillbaka, punkt slut. De som fråntas sina körkort är de som läkare tvingas anmäla till Transportstyrelsen vid minsta brist i synfältet. Då anses man trafikfarlig. Körkortet ska tas direkt, och man får inte köra bil.
Mångdubbelt fler i trafiken med samma synfältsbrister eller större går inte till läkare och märker inte att de har mindre brister. Det kan vara äldre, 80-95 år. Synen påverkas och blir sämre ju äldre man blir, även synfältet. Förare med synfältsbrister som har EU- och internationella körkort, som har testats, kör i Sverige i tio- och hundratusentals.
Vore de mindre brister i synfältet, som gör att Transportstyrelsen omgående berövar tusentals personer sina körkort, så allvarliga som Transportstyrelsen hävdar måste ju Transportstyrelsen bedriva en omfattande uppsökande verksamhet för att få fast alla de mångdubbelt fler på svenska vägar som kör med samma eller större synfältsbrister. Men se, det gör Transportstyrelsen inte alls, märkligt nog.
Tvärtom motsätter sig Transportstyrelsen att allmänna syntester över huvud taget görs under människors körkortsinnehav. Chefsläkare Englund har i stället deklarerat en stor tilltro till människors egna omdömen: De slutar säkert att köra bil när synen och synfälten blir sämre utan kontroll. Detta är oerhört märkligt. Personer med mindre synfältsbrister får inte visa sin körduglighet i praktiska körprov där man får vrida på huvudet. Kraven är stenhårda.
Samtidigt får mångdubbelt fler personer med samma eller större synfältsbrister obehindrat köra vidare på våra vägar utan att Transportstyrelsen lyfter ett finger för att kontrollera deras syn. Transportstyrelsen måste begå allvarliga tjänstefel när man bara kontrollerar det fåtal som anmäls till Transportstyrelsen men inte gör något alls åt de mångdubbelt fler som utan åtgärd kör vidare på våra vägar.
Om inte regeringen granskar denna märkliga uraktlåtenhet från Transportstyrelsen faller ansvaret tungt också på regeringen. Detta är något som Justitieombudsmannen och kanske KU borde granska. Min bedömning är att Transportstyrelsen nog gör rätt som inte regelbundet vartannat eller vart femte år kontrollerar syn och synfält på körkortsinnehavare.
Exemplet från Norge visar att man har världens kanske lägsta trafikdödlighet. Då framstår den rigida strängheten för dem som läkare tvingas rapportera till Transportstyrelsen som fullständigt oförklarlig. Om de som kör vidare med mindre brister i sitt synfält inte är trafikfarliga, hur kan då de som klarar ett praktiskt körprov vara det?
Trafikutskottet säger i sitt kommande betänkande att man förutsätter att Sveriges regler inte är strängare än andra länders och att Transportstyrelsen ska mildra dem om så är fallet. Trafikministern antyder något liknande. Men både utskottet och ministern sätter bocken till trädgårdsmästare då det är Transportstyrelsen, som är väldigt sträng, som ska utvärdera sina egna regelverk.
Denna analys kräver rättvisa för de människor som drabbas och att en oberoende utredare tillsätts.