Désirée Pethrus (KD):
Jag vill inledningsvis säga att jag står bakom alla våra reservationer i betänkandet, men jag yrkar bifall endast till reservation 3. Flera miljoner kvinnor lever i dag under hedersförtryck. Till hederskulturen räknas könsstympning, tvångsäktenskap, hot, trakasserier och våld där det yttersta kan resultera i hedersmord. Även om pojkar och män också är utsatta är majoriteten flickor och kvinnor.
Centralt för begreppet heder är en kulturell kontext där kvinnans och flickans kyskhet och oskuld ligger i vågskålen. Familjen anses ha en gemensam heder, vilket betyder att flickans och kvinnans eventuella "vanära" anses drabba alla i en familj, och därför måste hon stoppas.
Minst 100 000 unga i Sverige, precis som tidigare nämnts här i debatten, lever under hot och våld eller kommer inte att få välja sin egen partner. När familjer kommer till Sverige från områden med hederskultur uppstår en konflikt för hela familjen.
Särskilt unga flickor kan känna sig mycket övergivna när de inte kan lämna denna kultur när de kommit till Sverige, utan de drabbas av repressalier från familjen. Därför måste vi i det svenska samhället stå på flickornas sida och ge dem det stöd de behöver. Ingen ska behöva leva i Sverige med hot och våld i sin vardag. Fru talman!
Det betänkande vi behandlar i dag handlar om förslag till ändringar i bland annat brottsbalken, passlagen och LVU. Vi kristdemokrater välkomnar att regeringen skärper lagstiftningen, även om regeringen på flera områden inte går så långt som vi skulle vilja. För att veta vilka åtgärder som krävs behövs exempelvis relevant statistik. Det är någonting som jag har tagit upp här tidigare i en interpellationsdebatt med jämställdhetsministern.
Tyvärr har Socialstyrelsen sagt att man inte kan ta fram statistik på grund av att det förs för lite statistik ute i kommuner men även inom olika myndigheter. Där har regeringen inte agerat som man borde för att någonting ska hända så att vi får fram bra underlag för att kunna vidta fler åtgärder.
När det gäller förändringarna i lagstiftningen som regeringen föreslagit gällande barnäktenskap tror vi att utreseförbud och tillfälligt utreseförbud kan vara viktiga verktyg för att skydda barn från att föras utomlands för att ingå barnäktenskap. Men vi tror att det kan finnas flera skäl att ytterligare vidga tillämpningsområdet. Utreseförbudet anses i lagförslaget utgöra hinder för att utfärda pass samt skäl för att återkalla pass.
Vi välkomnar att man prövar det i förebyggande syfte. Men förmodligen behövs det ännu tuffare lagstiftning. Jag skulle gärna se den typ av lagstiftning som finns i Storbritannien. I samband med att ett barn anmäls försvunnet i Storbritannien kan en domstol utfärda en skyddsorder som möjliggör rättsliga åtgärder mot föräldrar som inte inom 48 timmar återför pojken eller flickan.
Det kan handla om att föräldern häktas och i förlängningen fängslas. Det är tuffa tag, men jag tror tyvärr att det är nödvändigt i vissa fall att ha den möjligheten. Likaså kan man i Storbritannien utfärda något som man kallar för Ward of Court som ger befogenheter att agera utomlands för att ta hem bortförda barn. Det sker genom samarbetsavtal med tredjeland. Detta utförs genom en så kallad Forced Marriage Unit, det vill säga en tvångsäktenskapsenhet.
Det är någonting som jag besökte i Storbritannien för några år sedan. Det ligger under inrikes- och utrikesdepartementet. Vi kristdemokrater har under flera år nu i våra alternativa budgetar avsatt 10 miljoner kronor till NOA inom polisen för att direkt starta en verksamhet liknande den brittiska. Men tyvärr har detta avvisats av regeringen.
Jag skulle önska att samarbetspartierna tog tag i frågan och verkligen försökte att få fram en liknande enhet. När det gäller åtgärder mot könsstympning är det ju sedan 1982 förbjudet enligt svensk lag, och flera skärpningar av lagen har gjorts sedan dess. Men bara ett fåtal har dömts för brottet.
De senaste fem åren har 13 misstänkta fall registrerats hos Riksåklagaren. Globalt har Världshälsoorganisationen, WHO, uppskattat att ca 140 miljoner flickor och kvinnor i världen är könsstympade. Det är ofattbara siffror. Barnrättsorganisationen Unicef beräknar att 3 miljoner flickor årligen könsstympas.
Trots att detta är olagligt inom EU beräknar EU att ca 600 000 personer som lever i Europa har underkastats kvinnlig omskärelse, och ytterligare 180 000 flickor beräknas vara i hög risk för att utsättas i de 13 EU-länder som har uppgifter över detta. Detta grymma brott strider mot barnkonventionen och kvinnors mänskliga rättigheter.
I Sverige har vi en påföljd på två till sex års fängelse oavsett om ingreppet görs i Sverige eller i utlandet. Det är bra. Men för att man ska kunna upptäcka det här menar vi kristdemokrater att det behövs ökad kunskap inom rättsväsendet, men kanske framför allt inom skola och socialtjänst, om hur man upptäcker och förebygger att flickor och kvinnor blir utsatta för könsstympning. Tyvärr avslår majoriteten vårt förslag på området.
Något vi också har drivit under en längre tid är att lagstiftningen måste vara tydlig när det gäller hedersvåld och förtryck och att det därför behövs, vilket flera har varit inne på tidigare här, en särskild brottsrubricering för hedersrelaterade brott. Det skulle främja möjligheten att straffa flera personer som är involverade i ett brott i hederns namn. Det får aldrig råda straffrihet för hedersrelaterade brott.
Regeringen har tillsatt en utredning, och vi menar att regeringen nu skyndsamt måste återkomma till riksdagen så fort det finns ett förslag från utredningen och när den har presenterat sitt slutbetänkande. Under 2013 fick Länsstyrelsen i Östergötland ett uppdrag av regeringen att utveckla sitt kompetensteam till ett nationellt kompetensteam.
Det har bidragit till att kompetensnivån har höjts i landet, och det ger stöd åt poliser, socialtjänst, skolor och så vidare. Den rödgröna regeringen har skapat en mer osäker tillvaro för teamets arbete. När man startade Jämställdhetsmyndigheten avsåg man först att lägga ned verksamheten på Länsstyrelsen i Östergötland, men efter protester från bland andra Kristdemokraterna drog man tillbaka förslaget.
Men regeringen har nu bara sagt att verksamheten ska kvarstå under några år för att sedan utvärderas, och ännu har inget beslut fattats om att permanenta just detta kompetenscenter. Avslutningsvis, fru talman: För att motverka hedersnormer måste Sverige ha en väl fungerande integration. Vi kan inte se på när utanförskapsområden skapar egna normer och värderingar.
Därför måste det redan från dag ett när man kommer som asylsökande vara tydligt vilka normer och värderingar som gäller i Sverige. Flickor och kvinnor behöver tidigt få veta vad de har för rättigheter. I dag får många asylsökande vänta tills de får uppehållstillstånd innan de får sfi, svenska för invandrare, samhällsinformation eller någon typ av sysselsättning. För många tar det lång tid innan man får sitt uppehållstillstånd; det kan gå flera år.
Därför har vi kristdemokrater föreslagit att man redan från dag ett ska kräva att asylsökande ingår i ett så kallat asylprogram med sfi, sysselsättning och samhällsinformation. För dem som ändå utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck måste samhället erbjuda stöd. Det kan handla om skyddat boende, men då många står isolerade från sina familjer behöver de också kontakt- och stödpersoner.
Socialtjänsten måste ha resurser avsatta och god kunskap om de mekanismer som finns kring hedersvåldet, särskilt när det gäller att ge stöd till barn och unga. Fru talman! Det är uppenbart att vi inte kan slå oss till ro efter dagens beslut. Fler åtgärder krävs framöver för att skydda alla utsatta.