Jacob Johnson (V):
Jag tolkar finansministerns svar som ett halvt medgivande av att vi har en girighet inte bara hos enskilda personer utan den är inbyggd i dagens internationella finanssystem. Det tycker jag är en god insikt och talar för mer av offentliga ingripanden och offentligt ägande också inom dessa system, som jag ser det.
Däremot svarade inte finansministern på min fråga om vårt förslag om en finanskommission. Det är väldigt stora frågor. Vi behöver en bred debatt. Även om jag förstår att finansministern har jobbat i tvåskift för att lösa de kortsiktiga frågorna gäller det också att lyfta blicken på längre sikt och få ut den här frågan brett i samhället. Carnegieaffären är det senaste resultatet av finanskrisen här i Sverige.
Svenska Dagbladet har som rubrik: Staten räddare i nöden. I Dagens Nyheter är det en stor bild av Reinfeldt med rubriken: Sveriges nye bankdirektör. Bland andra liknande rubriker tror jag att det var någon om socialisering med en bild på Odell. De här skyhöga bonusarna har också tidigare betalats ut till de anställda på Carnegie.
De sticker naturligtvis i ögonen på vanliga människor som ska försörja sig på vanliga löner och betala vanliga hyror. Tyvärr är det väl så att den girighetskultur och omdömeslöshetskultur som finns hos Carnegie inte är någonting som bara finns hos dem utan nog tyvärr finns brett utbrett inom finanssektorn.
Det kanske är förklarligt med de höga vinster som denna sektor har kunnat ta ut, som - det har jag sagt tidigare - är väsentligt högre än inom industri och handel. Det kanske inte är rimligt. Det är egentligen ett klassiskt exempel på att de som sitter där uppe berikar sig. Det måste bli ett stopp för det. Kanske är det dags för Finansinspektionen, som för övrigt behöver förstärkas för att klara sitt uppdrag, att ordna studiecirklar i samhälleligt ansvar för dem som verkar inom finanssektorn.
Finanssektorn är ju en del av vårt samhälles gemensamma infrastruktur och måste stå under strikt demokratisk övervakning. Staten kan visa föredöme genom eget ägande inom sektorn. Jag skulle vilja höra lite mer, om Anders Borg kunde utveckla vilka initiativ han tänker ta för att få till en förändring av denna kultur inom finanssektorn. Sedan vill jag lyfta blicken något till det internationella också.
Vi har ju toppmöte i Washington nu till helgen. EU har ställt sig bakom vissa principer om att inga finansinstitut, marknadssegment eller någon jurisdiktion ska undgå proportionerlig adekvat reglering. Det systemet ska vara grundat på principer om ansvar och insyn.
Det är väldigt allmänt formulerade principer som man kan ställa sig bakom här, men jag tror att regeringen har bromsat de här skrivningarna lite grann. De var skarpare från början. Det är väldigt viktigt att komma till rätta med de skatteparadis som finns runt jorden. Jag vet också att regeringen arbetar på det. Jag vill också ta upp de olika instrumenten.
Om jag går till marknaden på Vaksala torg i Uppsala kan jag välja till exempel billiga kantareller av okänt ursprung eller dyra från Uppland. I den valsituationen fungerar den marknadsekonomiska liknelsen väl. Men hur är det med dessa instrument, dessa hedgefonder, dessa derivat? Anser ministern att den marknadsekonomiska modellen är tillämpbar på derivat och hedgefonder?
Bör inte det internationella samfundet överväga att rensa ut dessa ur denna flora?