KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Sofie Alm (M):
Det är upplyftande att ministern säger att han vill gå mig till mötes i detta. Jag vill tacka ministern för det. Men det har tagit nästan fyra år att få lagen om blåljussabotage på plats - tre till fyra år.
Därför skulle jag, herr talman, vilja att ministern öppnar upp för denna tanke: Finns det ingen legitim anledning så tillsätt inte en utredning, utan fatta beslutet! Beslutet möjliggörs enkelt genom att yrkesgruppen infogas tillsammans med de andra yrkesgrupperna i lagen om skydd för viss tjänsteutövning.
Det strider inte mot systematiken som helhet utan framstår som ett ändamålsenligt undantag i linje med övriga grupper i den skyddade personkretsen enligt 17 kap. 5 § brottsbalken.
Räddningstjänsten Mitt Bohusläns räddningschef var tillsammans med Kristers sambo här i riksdagen med en stor namninsamling för att få till hårdare straff för våld och hot mot blåljuspersonal och för att efterlevandeskyddet ska ses över och förbättras. Det är inte rimligt att man kan köra ihjäl en uppskattad kollega i tjänst, en älskad förälder och en livskamrat och undgå fängelse.
Samhällets respons måste vara tydligare och hårdare. Vårt rättssystem måste stå upp på samhällsbärarnas sida. Jag hoppas att ministern tar del av namninsamlingen och uppropet Vi är du. Jag vill fråga ministern om regeringen är beredd att göra det rätta: att skyndsamt införa tjänstemannastatus för all blåljuspersonal.
Ann-Sofie Alm (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag uppfattar ministern som en jordnära och engagerad person. Jag ser dessvärre att vi har en regering som för en kontraproduktiv politik, om man ser till helheten. Herr ålderspresident! Jag hörde dessvärre inget svar på hur målen i livsmedelsstrategin ska uppnås.
Efter två och ett halvt år har gårdarna ännu inte sett någon skillnad. Många svävande ord sätter inte svensk mat på bordet. Ta till att börja med vargjakten! Moderaterna vill införa mer jakt på varg under reglerade former, såsom skyddsjakt och licensjakt, då det gynnar svensk livsmedelsproduktion och biologisk mångfald.
Ju fler lantbrukare som vågar satsa på djurbesättningar, desto fler öppna och betade marker och därmed mer mat till folket som bonus. I dag finns det dubbelt så många vargar som det lägsta antalet riksdagen beslutat om. Och lantbruksföretagare väljer att lägga ned sin produktion. Den ekvationen behöver vi lösa.
I direkt koppling till detta kan med emfas nämnas att rättssäkerheten för lantbrukare måste stärkas. I dag ser vi hur lantbrukare drabbas när djurrättsaktivister utför rena dödshot och gör sig skyldiga till terrorbrott, trakasserier och förföljelse utan att särskilt hårda straff, om ens några, utdöms.
Det finns dock framgångsrika exempel i våra grannländer, som med terrorlagstiftning skyddar företagarna på landsbygden och därmed också tryggar framtida livsmedelsproduktion. Moderaterna har haft många förslag för jakt och fiske. Det handlar om hur man ska förenkla reglerna för jägare i stället för att krångla till det. Att underlätta när det gäller att ta till vara vad skogen ger i form av närproducerad mat är klimatsmart. Ta vildsvinsplågan, till exempel!
Vildsvinsstammen växer på bekostnad av grödor, och den orsakar trafikolyckor. Lantbrukare vittnar om att plågan blir övermäktig och väljer att lägga ned sina jordbruk. Här borde lagarna förändras så att det blir lättare att sälja vildsvinsköttet, både privat och på den kommersiella marknaden. Jägare är liksom lantbrukare fyllda av tacksamhet över naturen.
Man använder den med vördnad och alltid med stark moral som drivkraft bakom sitt hållbarhetsarbete. Ingen jägare skulle skjuta vildsvin och bara låta köttet ligga. Därför behövs det regelförenklingar. Jag åt vildsvinsbiffar, herr ålderspresident, på Drottninggatan för några veckor sedan. Det var jättegott. Herr ålderspresident!
Jag vill fråga ministern om regeringen kommer att underlätta för jägare att sälja sitt vilt även kommersiellt. När kommer vi i sådana fall att få se det hända? Jag vill fråga ministern varför inte regeringen tillser att förvaltningen utgår från och följer riksdagens beslut om antalet vargar i Sverige.
Jag vill också fråga ministern om regeringen tar hoten mot de svenska lantbrukarna på allvar och kommer att verka för att det ska dömas utifrån att detta hotar svensk livsmedelsproduktion och utifrån de terrorbrott som de faktiskt är.
Ann-Sofie Alm (M):
Tack, ministern, för svaret! Jag ser fram emot fortsättningen. Det här är den mest regeltunga bransch vi har.
Den har 600 fler regler att följa än andra branscher, så om ministern åtminstone kan komma tillbaka med en lista med hälften, alltså 300 regler, tror jag säkert att vi skulle ha en ganska stor majoritet i riksdagen för att dra igenom dem.
När det kommer till innovationer och utveckling för landsbygden, herr ålderspresident, finns det exempel där regeringen motverkar riksdagens beslut. Då tänker jag främst på gårdsförsäljningen.
I dag är vin- och ölproduktion inte bara en damejeanne i källaren som står och puttrar; det är en hel värld av vetenskap som bemästras av kemister med en gedigen kunskap. Att tillåta gårdsförsäljning skulle ge landsbygden möjlighet till högteknologiska arbetstillfällen, extra inkomstkällor och dessutom ett uppsving för vår turistindustri.
Jag skulle vilja fråga ministern varför regeringen obstruerar mot riksdagen och inte inför gårdsförsäljning fast riksdagen uttryckligen och upprepat tillkännagett detta för regeringen. Anser inte ministern att detta skulle vara ett litet men gott verktyg för att släppa innovationskraften på landsbygden fri och därmed underlätta för svenskt lantbruk att blomstra och känna framtidstro? Herr ålderspresident!
Jag vill också fråga ministern om skarpare verktyg för att öka svensk matproduktion i upphandling. I dag serveras det mat i skolor, på äldreboenden och på sjukhus som är importerad.
Undersöker man den importerade maten och tittar på hur den är producerad inser man snabbt att om maten skulle ha producerats här skulle bonden ha kastats i fängelse - lite raljant, men det är faktiskt sant. Moderaterna anser att upphandlad mat självklart även den ska följa svenska produktionsregler så långt det är möjligt.
Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att främja svensk livsmedelsproduktion vid offentlig upphandling? Vid insynsrådet på länsstyrelsen i Västra Götaland fick vi för några månader sedan information om att svensk djurproduktion kunde vara hotad av afrikansk svinpest.
Jag ställde då frågan varför inte uppmaningen från länsstyrelserna var att köpa svenskproducerad mat, eftersom det skulle vara en av de främsta åtgärderna för att motverka spridning av smittan. Herr ålderspresident! Svaret jag fick var att jag borde fråga ansvarigt departement.
Så det gör jag nu: Varför ser vi inte mördande reklam för svenskproducerad mat när vi vet att den är säkrare, sundare och bättre för svensk företagsamhet?
Ann-Sofie Alm (M):
Tack för att ministern tar hoten och trakasserierna mot lantbruken på allvar! Jag hoppas att del 2 av livsmedelsstrategin kommer att innehålla skarpa åtgärder som främjar svenskt lantbruks exportmöjligheter. Det är livsviktigt. Jag tänker bli lite personlig.
Alla barn som får en cancerdiagnos i Sverige får ett supersnöre. Barnet trär pärlor på supersnöret, som symboliserar olika händelser i sjukdomsförloppet. Det hjälper barn och föräldrar att komma igenom trauman i de olika faserna. Det finns 39 olika pärlor, till exempel ambulanspärlan, födelsedagspärlan och pärlan för när man börjar tappa håret.
Supersnöret blir något som barnen är riktigt stolta över och vill visa kamraterna när de kommer hem. Men när livet hänger på en skör tråd är frågan om antibiotikaresistens otroligt viktig. Vårt svenska lantbruk är ett föredöme för resten av världen, och vi har en unik möjlighet och skyldighet att sprida vetskapen om hur man håller livsmedelsproducerande djur friska och produktiva med en liten användning av antibiotika.
Att använda den kompetensen utgör ett betydande bidrag för att minska det globala hotet från resistenta bakterier. Herr ålderspresident! Jag önskar verkligen att våra svenska lant- och skogsbrukare ska få känna framtidstro. Det är en härlig känsla.
Så, herr ålderspresident, jag undrar vad regeringen har för konkreta verktyg för att öka svensk livsmedelsexport.
Ann-Sofie Alm (M):
Tack, ministern, för svaret! Min fråga handlar ytterst om samhällskontraktet och om något så grundläggande i en rättsstat som förtroendet för våra domstolar. Jag hävdar att med redan nu väldigt långa handläggningstider, som nu ytterligare förlängs, riskerar förtroendet för våra domstolar att rubbas hos allmänheten.
Detta, herr talman, är någonting otroligt allvarligt. Regeringen har i sin budget inte gett migrationsdomstolarna tillräckligt med resurser för att klara sitt uppdrag, vilket är anmärkningsvärt. Märkligaste med hela neddragningen är dock att Migrationsverket beräknar att besparingen på domstolar genererar ökade kostnader som överskrider besparingen på domstolarna. Herr talman!
Det finns helt ingen logik i varför neddragningarna görs. Varför gör regeringen en sådan neddragning på migrationsdomstolarna när det leder till ökade kostnader, längre handläggningstider och framför allt den konsekvens som ministern också nämnde, nämligen en ökad psykisk ohälsa när fler personer får leva längre i total ovisshet om sin framtid.
Vi i Moderaterna lägger i vår budget resurser för att migrationsdomstolarna ska klara sitt uppdrag. Även om regeringen ibland är för ideologisk för sitt eget bästa och därför inte lyssnar till våra kloka förslag borde man åtminstone lyssna till fackförbunden.
Socialförsäkringsutskottet fick ett brev från fackförbunden Saco-S och ST vid migrationsdomstolarna i Malmö och Göteborg som beskriver att regeringens neddragningar leder till både arbetsmiljöproblem och längre handläggningstider. Justitiedepartementet och minister Morgan Johansson fick brevet för kännedom, herr talman.
Brevet beskriver handgripliga konsekvenser av bland annat en arbetsrelaterad stress på grund av orimligt hög arbetsbelastning, rekryteringsmöjligheter som försvinner och en negativ inverkan på rättssäkerheten. Herr talman! Fackförbunden skriver följande: I regeringens budget ges en bild av att Migrationsdomstolarna tillförs medel för att förkorta handläggningstiderna.
Denna bild är emellertid inte förenlig med de verkliga förhållandena. Jag vill därför fråga ministern om han anser att fackförbunden talar osant i sitt påstående, eller om det är så att regeringen far med förskönande osanningar i den budget de lägger fram för folkets företrädare här i riksdagen.
Ann-Sofie Alm (M):
Det enkla svaret på den frågan är att migrationsdomstolarna nu får de resurser de behöver från Moderaterna för att klara sitt uppdrag. Jag antar att ministern själv får svara fackförbunden om han anser att de far med osanning eller inte i sitt påstående.
Att regeringen inte såg migrationsdomstolarnas ökade resursbehov komma och att det skulle vara en överraskning ser jag som högst osannolikt. Med den politik som regeringen med hjälp av januaripartierna har slagit fast ökar invandringen till Sverige och därmed migrationsdomstolarnas arbetsbörda.
När många uppehållstillstånd beviljas blir en naturlig följd att övriga migrationsmål ökar, det vill säga anknytningsmål och medborgarskapsmål. De kommer att öka kraftigt. Migrationsverket har fortfarande kvar tusentals muntliga förhandlingar i asylmål att klara av.
Det gör mig bestört att regeringen inte ser att bakom varje fint ord som benämner dessa mål - anknytningsmål, migrationsmål, asylförhandling - och bakom varje siffra finns en människa vars liv är satt på paus. Att förlänga pausen med otillräckliga budgetresurser till migrationsdomstolarna är inte vad en human stormakt står för.
Det är inte samhällsekonomiskt försvarbart, inte ens när regeringen säger att pengarna ska gå till en extra familjevecka. Herr talman! Regeringen har satt upp verksamhetsmål för Migrationsverket. Regeringen säger att merparten av övriga migrationsmål ska avgöras inom fem månader.
Det är bra med kort avgörandetid, och det är precis därför Moderaterna avsätter tillräckliga resurser till migrationsdomstolarna. Herr talman! Med regeringens tankevurpa, som den kallar budget, kommer dessa migrationsärenden att få en väntetid på flera år innan de avgörs slutgiltigt.
Jag vill därför fråga justitie- och migrationsministern hur Migrationsverket ska uppnå regeringens mål med den bakhala ekonomiska uppförsbacke som regeringens budget har försatt verket i. Eller har ministern för avsikt att genomföra andra reformer för att motverka att migrationsdomstolarna blir en flaskhals i migrationssystemet?
Vilka är de reformerna?
Ann-Sofie Alm (M):
Jag har tjuvkikat lite! Morgan Johansson brukar i debatter i sitt avslutande inlägg fara med påståendet att Moderaterna monterar ned välfärden. Men, herr talman, jag vill påstå att det är just det som den socialdemokratiska regeringen gör.
Men vad värre är; med otillräckliga resurser till migrationsdomstolarna monterar regeringen ned inte bara välfärden utan också välmåendet hos de personer som det faktiskt handlar om, de som väntar på avgörande beslut om framtiden.
Man kan bara föreställa sig hur den person mår som passivt måste vänta på att få starta sitt livs resa mot ett bättre liv, vilket är avhängigt ett beslut från migrationsdomstolen. Herr talman! Jag vill fråga justitie- och migrationsministern om regeringen är medveten om att till följd av den budget de har lagt fram kommer migrationsdomstolarna att behöva minska sin bemanning markant.
Det har ministern tagit upp. Det innebär också att produktiviteten kommer att minska med färre avgjorda mål som följd. Herr talman! Är ministern medveten om den ökning av psykisk ohälsa som kommer till följd av den frustration som många känner och kommer att känna?
Är regeringen införstådd med säkerhetsrisken när många människor måste vänta på beslut om framtiden? Om medvetenheten finns, vore det inte klokt att lägga fram en extra ändringsbudget - göra om och göra rätt?
Ann-Sofie Alm (M):
Jag skulle vilja tacka ministern för svaret, men jag känner att ministern inte fullt ut har svarat på frågan. Jag vet mycket väl att det är Migrationsverket som har det yttersta ansvaret när det gäller alla slags beslut inom migration och uppehållstillstånd, men det är lärarnas beslut som ligger till grund för vad Migrationsverket ska besluta. Herr talman!
Att ministern i sitt svar anger att Migrationsverket har en servicefunktion på sin webbplats, där man ger stöd och hjälp och svarar på frågor, som svar på ifall regeringen har en plan för att ge lärarna stöd i den svåra situation som gymnasielagen har försatt dem i är en bra ansats, men det får mig att fundera lite på hur regeringen ser på sitt ansvar i frågan.
Det är verkligen inte något svar på frågan, som jag ser det. Jag litar naturligtvis också på skolornas profession och att de följer sina regelverk och styrdokument.
Jag har fullt förtroende för att såväl lärare och rektorer som annan skolpersonal är professionella i sin yrkesutövning, men jag måste säga att regeringen utsätter skolans personal för orimliga prövningar genom gymnasielagen och lämnar kommuner och skolor i sticket när dessa inte får det stöd som de känner att de behöver och som jag ser att de skulle behöva.
Jag kanske ska uttrycka mig så här, herr talman: Lärarna har inte fått tydliggjort vad de ska dokumentera. Det ställs orimliga krav på lärarna att dokumentera närvaro och resultat, som kan få ödesdigra konsekvenser för eleven, och sedan kommer de etiska kraven utöver detta.
Om man ser att en elev mår riktigt dåligt, så dåligt att eleven inte ens kan ta sig till skolan, vad gör man som lärare då? Det är en intressekonflikt, och det blir en svår lojalitetskonflikt för lärarna. Eleverna har inte tillräckliga förkunskaper, och gymnasielagen har därför gett orimligt hopp till dessa människor.
Det är inte konstigt att lagen kallas en långsam utvisning, och det är inte konstigt att den psykiska ohälsan breder ut sig bland både elever och lärare. Detta påverkar naturligtvis lärarnas arbetsmiljö. Vad gör ministern specifikt för att stötta i detta läge, där regeringens havererade lagstiftning, som kallas gymnasielagen, har försatt dem i denna situation?
Kommunerna å sin sida, herr talman, har inte fått tydliggjort vilka slags utbildningar som räknas som godkända, men de har slitit och svettats för att få kostsamma utbildningar på plats.
Som tack tar nu regeringen, via Migrationsverket, sin hand, eller ska jag säga sitt tak, ifrån dessa unga vuxna, som nu kan bli bostadslösa därför att Migrationsverket har tolkat lagen så att man inte längre behöver inhysa ungdomarna, något som nu blivit kommunens ansvar.
Ungdomarna skulle vara bostadslösa om inte kommunerna tillsammans med frivilligorganisationer återigen hade slitit för att få dem under tak. Herr talman! Ministern är jurist i botten och är säkert, som jag, lite förundrad över avsaknaden av konsekvensanalys innan lagen sjösattes. Jag vill fråga: Är det inte dags för en översyn och analys av lagen?
Vilka direkta åtgärder avser ministern att vidta för lärarnas arbetssituation?
Ann-Sofie Alm (M):
Jag tackar ministern för detta svar. Jag tvivlar inte alls på ministerns välvilja när det gäller skolans personal och eleverna.
Jag bor i Vänersborgs direkta närhet och vet mycket väl vilket arbete som dessa lärare, kommunen och frivilligorganisationerna har lagt ned för att med mycket kort varsel få något slags ordning i det som gymnasielagen har ställt till. Som ministern påpekar är det svårt med svensk utbildning för nyanlända.
Men en del liknar det vid ett skolpolitiskt haveri, alltså att man sviker ungdomarna gång på gång genom att ställa alldeles för höga krav på dem och ha alldeles för höga mål. Man blåser upp falska förhoppningar, och det känns inte rättvist.
Vi har de senaste dagarna kunnat läsa om psykisk ohälsa, om prostitution och om hemlöshet i bakvattnet av gymnasielagen. När eleverna inte längre klarar att hålla hoppet uppe väntar antingen utvisning eller att ansluta sig till det växande skuggsamhället.
När gymnasielagen drevs igenom möttes det av en massiv kritik, inte bara från oss moderater utan från Unicef, Sveriges Kommuner och Regioner, polisen och Advokatsamfundet. Men tydligast av alla var Lagrådet. Deras ord, att gränsen har nåtts för vad som är acceptabelt i fråga om hur lagstiftning kan utformas, borde ha fått varningsklockorna att ringa.
En konsekvensanalys borde också ha gjorts där och då. Att lagen ändå drevs igenom i denna kammare är för mig en gåta. 7 000 tillfälliga uppehållstillstånd har nu beviljats. I stället för asylskäl är det gymnasienärvaro eller komvuxnärvaro som avgör om personerna får stanna. Men detta gäller bara för vissa.
De som ska tvingas avgöra om dessa 7 000 ska få stanna är lärarna och övrig skolpersonal. Även om det är Migrationsverket och domstolarna som fattar det sista beslutet ligger lärarnas bedömningar till grund för detta. Fru talman! Gymnasielagen är ett tydligt haveri, och regeringen erkänner inte sitt misstag.
Men jag skulle vilja uppmärksamma ministern på de oerhörda svårigheter som små kommuner har att behålla lärare och att rekrytera nya lärare. Jag vet att ministern känner till detta, men det bör uppmärksammas i denna debatt också. Den arbetsmiljö som skapas genom gymnasielagen gör det inte lättare. Jag vill åter fråga ministern vilka konkreta åtgärder som regeringen avser att vidta för att komma till rätta med situationen.
Även om statsrådet fick ett positivt bemötande i Vänersborg - lärare, kommunens personal och alla som har hand om dessa ungdomarna där är jätteduktiga - är det en besvärlig situation. Finns det en plan för att lätta bördan för våra svenska lärare?
Ann-Sofie Alm (M):
Jag vill tacka ministern, för som jag sa tidigare vet jag att man verkligen försöker. Det är en väldigt engagerad minister vi ser, och det tycker jag är bra. Jag vill dock inte säga att jag är verklighetsfrånvänd.
Jag har suttit med lärare som gråtit när de pratat med mig, och det har de gjort för att deras arbetssituation har blivit dem helt övermäktig i och med gymnasielagen och att lärarnas beslut ligger till grund för Migrationsverkets avgörande. Det var det jag sa; jag sa inte att det var de som avgjorde. Det var i alla fall inte det jag menade.
Jag vill betona att vi moderater tänker fortsätta avkräva regeringen svar på hur den tänker hantera de ödesdigra konsekvenserna av gymnasielagen. Jag ska också ta ministerns råd om att ställa resten av ministerkåren till svars för det.
Vi kan nämligen inte nöja oss med svaret att lagen ligger fast, för det är ett omänskligt lidande - faktiskt - som regeringen har åsamkat dessa människor med sin migrationspolitik. Gång på gång väcker man falska förhoppningar hos migranter, i det här fallet ungdomar, och gång på gång får de slag i ansiktet i form av indraget boende och ändrade regler. Hoppet dras hela tiden undan.
Det är inte hårt och kallt att ställa krav; det är tvärtom omtänksamt att ha tydliga regelverk. Men Sveriges kommuner och lärare ropar på hjälp, fru talman, och regeringen vägrar lyssna. Jag hoppas att ministern med sin goda vilja kommer att ta tag i lärarnas arbetssituation och förbättra den på riktigt. Vi behöver våra lärare, och vi behöver en stark och frisk lärarkår.
Ann-Sofie Alm (M):
Jag tackar ministern för svaret. Själva kärnfrågan i denna interpellation handlade om att införa stillaliggandeersättning. Denna har redan införts. Det ska alla vi som älskar skaldjur i allmänhet och havskräftor i synnerhet vara mycket glada för.
Jag och min kollega Johan Hultberg, som har ställt denna interpellation men som är förhindrad att vara här i dag, är ändå starkt kritiska mot regeringens saktfärdighet i fråga om detta. Som ministern nämnde tyckte hon att det gick lite för långsamt.
När coronapandemin slog till fick de svenska yrkesfiskarna se priserna på havskräftor störtdyka samtidigt som det var högsäsong för kräftfisket. Det är inte svårt att tänka sig den oro som man känner som företagare i en bransch där marginalerna redan är tuffa. Hoppet tändes när EU:s ministerråd tog beslut om stillaliggandeersättning.
Sedan fick man vänta ända fram till början av sommaren på besked från den svenska regeringen om att stödet skulle införas. Det var nog många tankar som då hann fara genom huvudena på dessa företagare. Amorteringar och räkningar slutade ju inte att komma. Stillaliggandestödet var en akutåtgärd som vi nu äntligen ser är på plats.
Men det är anmärkningsvärt, fru talman, att det svenska fisket behövde ytterligare konkurrensnackdelar på grund av att vår svenska regering agerade alldeles för långsamt. Det är illavarslande att regeringen är saktfärdig när det gäller relevanta förslag för att stärka fisket kortsiktigt och långsiktigt. Det är lika illavarslande att det inte verkar finnas någon plan att åstadkomma en stabil fiskerinäring.
Fru talman! Jag vill fråga ministern vilka åtgärder som hon och regeringen har för avsikt att vidta för att stärka det svenska yrkesfisket, både på kort och på lång sikt.