Martin Kinnunen (SD):
I dag ska vi på initiativ av Miljöpartiet diskutera klimatpolitik, vilket vi gör ganska ofta i denna kammare. Om några veckor är det dags för en ny klimatdebatt - då ska vi bland annat tala om den kommande klimatlagen, som ser ut att bli verklighet. Den här debatten tycks dock, att döma av den motivering som skickats in, handla om någonting annat; den tycks handla om väder.
Jag tänkte att jag skulle prata lite om det. Jag undrar egentligen om man ska motivera en aktuell debatt i Sveriges riksdag med att det på en plats i världen varit extremt varmt under några dagar, för det har faktiskt ingenting med klimatförändringar att göra att det var väldigt varmt i Arktis vid en tidpunkt ett år.
Man skulle kunna titta på att isutbredningen har minskat med ungefär 7 procent jämfört med tidigare decennier - det är relevant - men temperaturen i Arktis i november 2016 är inte relevant. Arktis hade ungefär samma temperatur 1976 och 1958, så vi kan inte säga så mycket om globala temperaturförändringar med utgångspunkt i vädret i Arktis i november 2016.
På samma sätt kan vi inte säga så mycket om temperaturförändringarna i Sverige med utgångspunkt i att det var snö och hagel en bra bit in i maj i södra delarna av Sverige. En seriös debatt om klimatfrågor bör inte sammanblandas med väder. Jag kan tycka att detta inte riktigt är rätt plats för att debattera klimatförändringar.
Jag tycker att vi som politiker bör diskutera vilka åtgärder vi ska vidta för att minska risken för temperaturförändringar. Vad forskarna tycker och tror om kommande klimatförändringar vet vi ju redan. Vi kan gå till Kungliga Vetenskapsakademien och läsa vad de säger.
De har uppmärksammat en temperaturförändring på ungefär 1 grad globalt och konstaterar att de studier som finns på området tyder på en fortsatt uppvärmning på 1-4 grader. Detta är vad vi vet. Givet att utsläppen av växthusgaser fortsätter på den här nivån kommer vi att få se klimatförändringar som kan bli allt från inte speciellt dramatiska till dramatiska i vissa delar av världen. Detta, fru talman, måste vi naturligtvis ta på allvar.
Vi måste diskutera hur vi kan förhindra eller minska risken för en sådan utveckling och hur vi kan minska utsläppen av växthusgaser på jordklotet. Då tycker jag inte att vi ska börja diskutera vilket väder det var på en enskild plats ett enskilt år. Alla rapporter om när isen kommer att försvinna är inte heller speciellt relevanta.
Vi har kunnat läsa rapporter om att isen skulle försvinna 2010 respektive 2016, och vi kan säkert även läsa rapporter om att den ska försvinna 2030 eller 2040. Det vi däremot borde diskutera är vilka åtgärder vi ska vidta för att minska utsläppen av växthusgaser på global nivå. Jag ska återkomma till det senare, men nu tänkte jag prata lite om regeringens politik.
De förslag som kommer från regeringen tyder på att man väljer att utgå mer från känslor än från en vilja att förändra något på riktigt. Om man utgick från rationalitet skulle man inte lägga utredningsresurser och stora ord på en klimatlag som inte förändrar något och som av såväl Lagrådet som andra expertinstanser har dömts ut som helt onödig. Då skulle man inte nylansera ineffektiva åtgärder som Klimatklivet, som redan har provats och dömts ut.
Då skulle man heller inte lansera sektorsvisa mål inom transportsektorn, trots att även dessa kategoriskt dömts ut av såväl Konjunkturinstitutet som Finanspolitiska rådet som ineffektiva åtgärder som inte gör någon skillnad i ett bredare perspektiv, förutom att det kommer att bli dyrt för skattebetalare, företag och människor på landsbygden. Fru talman! Det är grundläggande att det globala perspektivet är centralt när klimatpolitiken diskuteras.
I annat fall riskerar man att göra betydligt mer skada än nytta. Det är ju så - om man bedriver en isolerad, ambitiös klimatpolitik, som man kan slå sig för bröstet för i Sverige, kan man faktiskt orsaka mer skada än nytta.
Om vi gör det dyrare att producera varor i Sverige, dyrare att transportera oss och dyrare att flytta produkter i vårt avlånga land från punkt A till punkt B - då kommer man att hitta andra marknader för att producera dessa produkter. På dessa marknader kommer det att vara billigare, och produktionen kommer att generera större utsläpp av växthusgaser.
En obetänksamt ambitiös klimatpolitik kan alltså vara dålig för klimatet - det måste man ha i bakhuvudet. Koldioxidflykt är ju ingenting som vi har hittat på, utan det är ett faktum som forskarna alltid brottas med när klimatåtgärder diskuteras. Vi borde titta lite mer på detta i Sverige. Det vi måste fokusera på är att ha en effektiv klimatpolitik som syftar till att minska utsläppen globalt.
Var i världen de minskar är helt irrelevant.