KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Ertsborn (FP):
Även vi inom Folkpartiet liberalerna känner en tillfredsställelse över att utredningen om fastighetsmäklare nu verkligen har kommit i gång. Fastighetsmäklare spelar ju en viktig roll och har en betydelsefull ställning i samband med ett villaköp, i synnerhet för konsumenten. Det är ett stort steg som man kanske inte tar så många gånger i livet.
När det gäller utredningen har vi gjort bedömningen att direktiven är så omfattande och välformulerade att de täcker de frågeställningar som har kommit upp om lockpriser och om hur man eventuellt ska reglera budgivningssituationer, som ju har blivit vanliga nu under senare tid.
I frågan om besiktningsmän ställer vi oss bakom den reservation som är avgiven. Besiktningsmän spelar också en stor roll i det här sammanhanget.
Jag har precis som Bertil Kjellberg erfarenhet av, och vet, att den vanligaste tvisten i svenska domstolar handlar om fastighetsköp. Det är tvister mellan köpare och säljare, mellan köpare och besiktningsmän och ibland mellan köpare och fastighetsmäklare eller möjligen säljare och fastighetsmäklare.
Totalt sett är detta ett stort område som våra domstolar får arbeta mycket med. Det är absolut nödvändigt att man gör någonting åt de här frågorna. Nu vill vi att man ska se över just besiktningsmännens situation. Vi tycker att det är så speciellt med besiktning av fastigheter att det inte kommer att bli någon bra lösning att ta med detta i den stora översyn som regeringen har aviserat.
Den här frågan bör lösas separat. Vi har tidigare i Folkpartiet sagt, och det står vi fortfarande fast vid, att man borde göra en ännu vidare översyn och se över felreglerna i jordabalken. Man borde pröva om det danska systemet, som nu har varit i kraft i några år, skulle kunna vara en lösning för oss.
Det danska systemet för villaköp och villaförsäljningar är just att man har en obligatorisk besiktning och att det utlåtande som besiktningsmannen lämnar ifrån sig har en avgörande betydelse för de eventuella felaktigheter i fastigheten som kan dyka upp vid ett senare skede. Men i det här betänkandet nöjer vi oss med att stå bakom reservationen.
Jan Ertsborn (FP):
Fastighetsrätt i lagutskottet är väl favoriter i repris. Men önskereprisen saknar vi denna gång sedan regeringen efter ett antal års debatter ändå har tillsatt en utredning av fastighetsmäklarlagen. Övriga frågor är också favoriter i repris.
Jag vill uppehålla mig en kort stund vid två reservationer av Folkpartiet som bygger på motioner som vi har väckt. De är också upprepningar. Det är tredje gången som vi reserverar oss till förmån för en utredning och översyn av felreglerna i samband med köp och försäljning av fastigheter.
Det finns lite stöd här och var från enskilda riksdagsledamöter, och det finns numera också ett stöd från Fastighetsmäklarsamfundet, för att man ska göra en sådan här översyn. Om vi håller på ytterligare, med några debatter till, kanske vi får till stånd en majoritet här i kammaren.
Jag har tidigare i dessa sammanhang berättat om den situationen då man säljer sin fastighet efter att den ene av två makar har avlidit. Ofta är det mannen som avlider först och änkan som sedan får sälja sin fastighet. Hon får då ett tioårigt ansvar för dolda fel, alltså fel som hon inte har den minsta aning om och som kanske inte heller hennes man kände till.
Vi vet att det finns en bra lösning för att klara ut det här med dolda fel i Danmark. Där har man ett obligatoriskt besiktningsförfarande, och sedan kombinerar man besiktningsutlåtandet med en försäkringslösning. Det gör att köparen har ett försäkringsbolag att vända sig till om det dyker upp fel i fastigheten, och säljaren blir fri från det ansvaret.
Det är en förmån för köparen att ha ett försäkringsbolag att vända sig till, för då vet man att det finns någon som kan betala om man har rätt. Vi är lite förvånade över att man från majoritetens sida inte kan tillstyrka förslaget i reservationen så att vi kan få till stånd den här översynen.
Folkpartiets andra reservation i detta betänkande avser ett ärende som vi har behandlat i riksdagen tidigare och där man har beslutat att inte införa något system för att kunna pantsätta byggnader på annans mark. Det var ett i mitt tycke märkligt beslut.
Att riksdagen för så länge sedan som 1998 gjorde ett tillkännagivande att man ville ha en utredning, och den departementspromemoria som blev följden av det tillkännagivandet, visar att det fanns ett behov av att kunna pantsätta byggnader på annans mark. Vi envisas med att framföra det här förslaget.
De skäl som man hade för avslag, kostnadsskäl och att det skulle vara besvärligt att upprätta ett register, har inte någon bäring efter vad vi har kunnat se. Vi vet att man nu kan upprätta till exempel ett lägenhetsregister, och det blir mycket mer omfattande än ett register över byggnader på annans mark. De finns för övrigt redan registrerade hos skattemyndigheterna.
Vi vidhåller alltså även den reservationen. Vi får väl hoppas att vi om inte vid eftermiddagens votering så i ett senare skede till slut får bifall till de här två bitarna som vi tycker är viktiga inom fastighetsrätten. Jag yrkar för vår del bifall till vår reservation nr 1.
Jan Ertsborn (FP):
Jag vill ställa en fråga med utgångspunkt från det exempel som jag väldigt kort redovisade i mitt anförande med det äldre paret som har bott i sin villa i många år, mannen avlider och änkan säljer huset. Med nuvarande regler följer ett ansvar för fel, speciellt dolda fel, i tio år.
Det finns många möjligheter att ersätta detta med en försäkringslösning, och det är den jag pläderar för. Min fråga är då: Kan inte Socialdemokraterna se att det skulle vara en fördel för denna änka att kunna komma ifrån ansvaret med en försäkringslösning som dessutom skulle kunna vara till fördel för köparen?
Jan Ertsborn (FP):
Vi är naturligtvis inte alls överens på den punkten. Jag är ute ganska mycket i våra domstolar i det här landet. Jag har under senare år alltid tagit upp en fråga med domare: Vilken typ av tvistemål är det vanligaste i svenska domstolar?
Det vanligaste målet är en tvist mellan köpare och säljare, en tvist mellan en köpare och en mäklare eller en tvist mellan en köpare och en besiktningsman som har varit anlitad i samband med ett fastighetsköp. Vi har oerhört många tvister vid våra domstolar.
Tycker inte Socialdemokraterna att man ska göra något åt en situation när man kan konstatera att den leder till så många tvister i våra domstolar?
Jan Ertsborn (FP):
Jag vill inledningsvis tacka justitieministern för det svar som vi har fått på interpellationen och även på den skriftliga fråga som jag skrivit med i princip samma innehåll. Det känns också väldigt tillfredsställande att det fanns utrymme i den gällande lagstiftningen för Rättshjälpsmyndigheten att göra en omprövning för att lösa just det aktuella fall som har gjort att vi står här i dag och diskuterar rättshjälp för svenska medborgare utomlands.
Jag anmälde mig till den här debatten därför att jag skulle vilja skicka med lite grann till justitieministern. Jag förstår att om man har varit minister i mindre än två månader så kan man inte säga alltför mycket i de olika ärenden som dyker upp, men det räcker nog inte för justitieministern att följa utvecklingen, utan det krävs lite åtgärder.
För min del tycker jag att vi har en olycklig konstruktion i lagstiftningen då vi har plockat ut sexualbrotten speciellt och kan tänka oss att ge rättshjälp där. Jag tror och tycker att den här lagstiftningen borde vara uppbyggd kring brottets svårighetsgrad i stället för att man pekar ut en viss typ av brott. Det aktuella fallet visar väl också att det hade varit en bra lösning lagstiftningstekniskt.
Jag hoppas att man kan göra de förändringarna. Sedan är det väl också så att hela vårt rättshjälpssystem behöver ses över, inte bara när det gäller saker och ting som händer utomlands. Det är mycket angeläget när det gäller brott som begås utomlands, naturligtvis, eftersom det blir allt vanligare och vi har väldigt mycket svenska medborgare som bor utomlands mer eller mindre permanent och som reser utomlands.
Min förhoppning och mitt medskick till justitieministern är alltså att det nog faktiskt krävs en översyn av den här lagstiftningen, och det är min förhoppning att en sådan kan komma till stånd.
Jan Ertsborn (FP):
Om jag börjar med adoptionsreglerna är det naturligtvis så att om man tycker att tingsrätten kommer till ett felaktigt resultat måste man överklaga och gå vidare inom domstolsväsendet och på det viset få till stånd ett prejudikat i likhet med det alldeles utmärkta prejudikat som jag nyss relaterade till beträffande vårdnaden.
När det gäller underhållsskyldigheten har det länge varit en livlig debatt i den här kammaren om att myndighetsåldern är 18 år och att vi inte ska införa några andra myndighetsåldrar i det här landet.
Ungdomarna själva är väldigt måna om att det ska vara 18 år, och de blir mycket irriterade när det i några sammanhang finns andra regler om högre ålder.
Varför man nu skulle införa en underhållsskyldighet som skulle gå längre än 18 års ålder eller gymnasieskolans utgång, som lagreglerna i dag säger, har jag väldigt svårt att förstå.
Även om jag är medveten om att det säkert finns situationer som den Hillevi Larsson beskriver - en ensamstående mamma som sitter med en 19-åring som varken går i skolan eller arbetar - måste det ändå vara en skyldighet för denna 18-19-åring att ta sig själv i kragen och göra någonting. Samhället måste faktiskt ha detta som utgångspunkt.
Det vore inte någon hjälp att kunna gå till domstol och få ut ett underhållsbidrag från den andra föräldern, ett bidrag som i många fall kanske inte betalas. I så fall blir resultatet att vi får ändra i reglerna om underhållsstöd hos Försäkringskassan också, så samhället får betala den vägen. Det är inte lösningen på det problem som skisseras.
Jan Ertsborn (FP):
Hillevi Larsson är själv egentligen inne på rätt spår. Det är inte fråga om att ändra reglerna om underhållsskyldighet i föräldrabalken. Om det finns en sådan stark belastning på boendeföräldern och vi därför ska ändra någonting är det reglerna i socialtjänstlagen, om de nu gör att boendeföräldern får en för stark skyldighet att hjälpa sina barn.
Nu är det också så att det finns väldigt många föräldrar som med varmt hjärta hjälper sina barn - boendeföräldrar förstås men också pappor som inte bor med sina barn men ändå hjälper till efter 18 års ålder. Hur stort problemet är vet jag inte, och det tror jag inte någon vet.
Men är det något som ska angripas i detta sammanhang är det i så fall socialtjänstlagen och reglerna om hur vi ska hjälpa ungdomar som inte fullföljer gymnasieutbildningen. Det är det som ska ske, inte någon legal underhållsskyldighet i föräldrabalken.
Jan Ertsborn (FP):
Det är mig främmande att stå här i talarstolen och lägga en börda på en mamma som har en 19-årig son sittande hemma. Det har jag definitivt inte gjort. Det måste bero på en grav missuppfattning från Jan Lindholms sida om han uppfattade mig på det viset.
När det gäller frågan om fler än två vårdnadshavare är det naturligtvis alltid en risk att man i min ålder inte ser verkligheten. Det blir man ofta beskylld för när man kommit upp lite i åren. Men jag tror att jag ser tillräckligt av verkligheten genom alla de kontakter jag har för att ändå försöka förstå den här situationen.
Vi har i Folkpartiet under en lång tid haft vår inställning klar när det gäller möjligheten för homosexuella att fungera som föräldrar på samma sätt som heterosexuella. På den punkten har jag ingen som helst avvikande mening. Men vad jag menar att man skulle ha tänkt på när man lade fram den här motionen är att det är barnets situation det gäller.
Jag tror inte att det är någon fördel för barnet i någon situation att helt plötsligt och lagligt få tre eller fyra vårdnadshavare.
Jag tror inte på det, och jag tror detta så starkt att jag inte tycker att det finns tillräcklig anledning att sätta i gång en utredning som inte alls har någon prioritet i förhållande till alla andra utredningar som vi i den här riksdagen diskuterar, som inte minst oppositionen kräver att vi ska tillsätta och som regeringen tillsätter i mycket stor utsträckning.
Jag ser svårigheter och komplikationer, och jag tycker att vi bör lägga den här frågan till handlingarna.
Jan Ertsborn (FP):
Jag förstår om Jan Lindholm känner av att allianspartierna och allianspartiernas företrädare är ett sammansvetsat gäng som diskuterar och pratar sig fram till många olika lösningar. Men att citera fel person i debatten här i kammaren kan i varje fall inte jag acceptera.
Det som Jan Lindholm nu tog upp har yttrats, såvitt jag kommer ihåg, men inte av mig. Jag tycker att vi kan kräva av varandra i debatten att vi ska få veta vem som säger vad. Jag vidhåller min uppfattning beträffande underhållsskyldigheten - den är bra utformad i dag och ska förbli så.
Jag vidhåller också att vi inte bör tillsätta en utredning i frågan om fler vårdnadshavare.
Jan Ertsborn (FP):
Låt mig inleda med att klargöra, om det skulle behövas, att även Folkpartiet på sina landsmöten har beslutat att det ska införas en könsneutral äktenskapslagstiftning i Sverige. Jag och mina 27 kolleger i riksdagsgruppen har i uppdrag att se till att detta blir verkställt. Det tar vi på fullt allvar.
I sak föreligger inte några bekymmer. Frågan är formerna för att genomföra detta. Det är så debatten håller på att utveckla sig.
Johan Löfstrand sade att man tog upp det här beslutet på sin kongress för att visa respekt för medlemmarnas åsikter i det socialdemokratiska partiet. Jag tycker att vi ska visa respekt för ett ordinärt och noggrant beredningsarbete av frågan. Det är för mig huvudpunkten.
Det som gör mig bekymrad med den inställning som socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister visar i dag är inte sakfrågan, för där är vi överens.
Det är att man försöker göra sken av att vi i eftermiddagens votering kan stifta denna lag så att homosexuella kan gifta sig i sommar, som någon uttryckte sig. Detta är fullständigt fel. Ni kör ut en bild till allmänheten som ni vet är felaktig.
Det är att visa bristande respekt för den här frågan. Det är också att visa bristande respekt för hur lagstiftning går till i det här samhället. Ni vet alla att det är fråga om ett tillkännagivande.
Ni som har suttit här i riksdagen ett par år eller många år vet hur många tillkännagivanden riksdagen har givit genom åren och hur lång tid det i många fall har tagit både för den ena regeringen och den andra regeringen innan det blivit lagstiftning.
I dag borde man i debatten visa en väldigt tydlig respekt för det beredningsarbete som pågår. När kommer propositionen? Det är en berättigad fråga. Den skulle också jag ha ställt om jag var i något av oppositionspartierna. Men jag ställer den också i den ställning jag har.
Jag vill också få fram propositionen. Vi har fått ett klart och tydligt uttalande av vår statsminister. Jag har ingen som helst anledning att betvivla det. Dessutom kan jag nämna för er att i den tryckta verksamhetsplanen för Justitiedepartementet har justitieministern upprepat detta och sagt att proposition kommer till hösten.
Jag har all anledning att tro att man kan lita också på justitieministern. Jag kan dock inte ange någon närmare tidpunkt än vad statsministern och justitieministern har sagt, det vill säga hösten 2008. Jag tycker inte att detta på något sätt är någon anmärkningsvärt lång tid.
Det är i stället att visa respekt för hela beredningsarbetet och vad remissinstanserna har sagt och så vidare. Det är ett sätt som vi normalt sett arbetar på här i riksdagen. Avslutningsvis vill jag betona att när jag röstar i eftermiddag röstar jag inte emot en könsneutral äktenskapslagstiftning.
Jag röstar för ett seriöst beredningsarbete som jag väntar på och som jag ska rösta för i höst.
Jan Ertsborn (FP):
Det är självklart att det tar olika lång tid att bereda olika frågor. Det finns olika skäl för när det går fort och när det tar lång tid. Det är inget speciellt för vår alliansregering. Det är någonting som har gällt i det här landet under väldigt lång tid.
Vi har massor med ärenden från förra mandatperioden som jag skulle kunna räkna upp som fortfarande när regeringsskiftet kom inte var beredda över huvud taget trots tillkännagivanden från riksdagens sida. I en sådan central fråga som äktenskap och familjerätt tycker jag inte att det är fel att det får ta lite tid att bereda detta.
Det gäller både bland tjänstemännen på Justitiedepartementet och bland politikerna. Tre månader har gått sedan remisstiden gått ut. Det kan definitivt inte vara någon särskilt lång tid. Vi har dessutom utställt ett löfte om att det ska komma en proposition till hösten.
Jag förstår därför inte varför man ska försöka ge sken av att det är fråga om något annat än hanteringsförfarandet vi voterar om i dag.
Jan Ertsborn (FP):
Om det nu är så väldigt intressant att börja jämföra olika ärenden kan man ställa sig frågan vad den socialdemokratiska regeringen gjorde med tillkännagivandet om fastighetsmäklarlagen under en följd av år. Jag kan räkna upp massor av andra ärenden. Det är inte särskilt intressant i det här sammanhanget. Det intressanta är att föra detta ärende framåt. Det tycker jag att vi som har uppfattningen att vi ska införa en könsneutral äktenskapslagstiftning ska göra tillsammans.
Jan Ertsborn (FP):
Det är bara omkring nio månader sedan vi här i kammaren senast debatterade precis samma ärende som i detta betänkande. Vi var då överens om behovet av att förändra nuvarande namnlag. Den är från 1982. Den är inte i och för sig så gammal, men tidens förändringar har gjort att den alldeles uppenbarligen är föråldrad.
Man kan göra en jämförelse med samäganderättslagen som är från 1904, alltså över hundra år gammal. Den har vi ännu inte tagit upp, men den behöver också moderniseras. Vi har tillkännagivanden som vi alla står bakom. Det ska ske en översyn och en utredning. Frågan handlar om att komma i gång med utredningen.
Det har vi fått förvissningar om från departementet. Det ska startas en utredning under det här året. Med det är vi faktiskt nöjda. Vi skulle naturligtvis kunna, som vissa av de tidigare debattörerna gjort, diskutera varför det dröjer och vem som varit långsammast, alliansregeringen eller den socialdemokratiska regeringen.
Men jag tycker för min del att det är en helt meningslös debatt att föra. Det viktiga är naturligtvis att få till stånd en utredning. Det löfte vi har fått från departementet ska vi från allianspartiernas sida se till uppfylls. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.
Jan Ertsborn (FP):
Det är väl kända omständigheter som Sonia Karlsson räknar upp, men de gäller även i Trelleborg, Oskarshamn och så vidare. Polisen måste transportera anhållna personer till förhandlingar, och enskilda personer måste förflytta sig för att komma till en domstol. Vi känner väl till det.
Jag ställer än en gång frågan: Vad är det som gör det så speciellt med Motala? Och vem var det som beslutade att lägga ned Motala tingsrätt?
Jan Ertsborn (FP):
Företeelsen sms-lån lanserades under år 2006. Jag får börja med att ställa frågan om det var en genial affärsidé som man kunde tjäna mycket pengar på och om det var en produkt som marknaden efterfrågade. Efter vad som har varit under det här året är det ganska enkelt att konstatera att sms-lånen naturligtvis är en bra affärsidé som man tjänar pengar på.
Enligt de senaste uppgifterna som nått mig är vi nu är uppe i 30 olika långivande företag i Sverige. Som interpellanten här sade kommer bortemot 10 000 ärenden till Kronofogdemyndigheten. Då kan man naturligtvis fundera över hur många lån det egentligen handlar om.
När jag ställer mig frågan om dessa lån är önskvärda på marknaden kan jag samtidigt förstå att det vid speciella tillfällen kan vara bra att snabbt få ett lån. Men nackdelarna är så pass stora att det är alldeles uppenbart att något måste göras åt detta.
I vårt samhälle måste vi på olika sätt hjälpa till så att personer som har väldigt lätt för att falla för en frestelse får en möjlighet att tänka efter. Detta med tidsaspekten är, tycker jag, det absolut viktigaste att se över.
Vi vet också att man beträffande dessa lån till stor del riktar sig till unga människor, kanske speciellt till dem som behöver inte bara få tid att tänka efter utan också en del information om vad det egentligen handlar om. Jag för min del tycker att det, med tanke på den utveckling vi sett, är rätt självklart att en kreditprövning och en kreditprövningstid behövs.
Vi behöver få uppgifter om effektiv ränta, och vi behöver överväga kravet på en revers vid lån. Något som jag tycker är tråkigt och som framgick i programmet Uppdrag granskning är att vi i varje fall hittills inte har sett att någon låntagare har ifrågasatt om man inte blir ett offer för ocker.
En sådan bestämmelse finns faktiskt kvar i vår lagstiftning. Visserligen har den inte hanterats särskilt mycket under 1980- och 1990-talen och hittills under 2000-talet. Men den finns kvar. Jag drömmer om att någon låntagare vågar göra en invändning i domstol. En kronofogde har uttalat att sms-lånen är en motorväg rakt in i skuldfällan.
Som många känner till har vi ett arbete i gång där inte minst jag själv har fått på min lott att titta närmare på frågan om överskuldsatta personer i vårt land - hur många de är, varför de är överskuldsatta och varför skuldsaneringslagen inte fungerar tillräckligt. I den delen tycker jag att vi har ett väldigt gott arbete i gång; naturligtvis tycker jag det.
Jag tycker också att det svar som justitieministern här i dag har givit oss - att man arbetar med de här frågorna, bland annat frågan om kreditprövningen, i departementet - är väldigt bra. Jag hoppas att det finns möjligheter för departementet att inom en ganska snar framtid komma vidare.
Jan Ertsborn (FP):
För att inte på något vis bli missförstådd och felciterad i framtiden vill jag betona att mitt inlägg inte hade till syfte att vi skulle förbjuda några sms-lån, utan min inställning är att det ska finnas en avtalsfrihet i det här landet där även sms-lån kan fungera, men vi behöver ha några villkor i samband med tagande av sådana här snabba lån.
De villkoren, menar jag, är motiverade av att det finns personer som väldigt lätt faller för frestelser, som inte tänker efter och som helt enkelt behöver samhällets stöd när det gäller att tänka efter innan man ingår ett oförmånligt avtal. Jag tycker mig ha fått klara besked av justitieministern om att man överväger frågan om kreditprövning och informationsskyldighet när det gäller den effektiva räntan.
Jag är övertygad om att det kan vara tillräckliga åtgärder för att stötta de här personerna som lätt faller för sådana här erbjudanden. Jag ser fram emot ett arbete och ett resultat från departementet och hoppas att det ska komma tämligen fort.
Jan Ertsborn (FP):
Det här är en synnerligen viktig och angelägen fråga som vi har på riksdagens bord. Det kan då synas lite konstigt kanske att anförandena blir kortare och kortare under debattens gång. Men den enkla förklaringen är egentligen att vi alla som arbetar i civilutskottet har precis samma målsättning. Vi vill att barn som har förts bort så snart som möjligt kommer tillbaka.
Vi vill ha system som förhindrar bortförande av barn på både nationell nivå och internationell nivå. Jag tycker att vi ska ta åt oss att vi tog ett väldigt bra initiativ med den uppföljningsrapport som vi snart kommer att få publicerad i riksdagens skriftserie.
Vi kommer säkert alla att fortsätta att följa de här frågorna mycket noggrant. Jag instämmer i övrigt i vad mina kolleger har sagt här med den skillnaden att jag yrkar bifall till utskottets förslag till riksdagsbeslut och avslag på reservationerna. I övrigt synes vi helt överens.