KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Målet att ha den lägsta arbetslösheten i Europa är och har alltid varit svårt att nå. Det var det redan när det sattes upp, och det har blivit ännu svårare. Den stora skillnaden är naturligtvis hur stor andel av befolkningen som är i arbetskraften. Det slår direkt mot arbetslöshetsstatistiken. Jag är stolt över att vi har en väldigt hög andel av befolkningen i arbetskraften. Det är en stadigt ökande andel. Det är bra för Sverige.
Men det påverkar också arbetslöshetsstatistiken. Jag skulle aldrig ägna mig åt att försöka få bort folk från arbetskraften för att klara ett arbetslöshetsmål. Det är helt fel väg att gå. Jag kan bara påverka i Sverige, och i Sverige har arbetslösheten sjunkit och arbetskraftstalet ligger verkligen rekordhögt. Det ligger imponerande högt, måste jag säga. Vi har en rekordhög sysselsättningsgrad.
När Sverige under flyktingkrisen tog emot fler flyktingar - mycket fler flyktingar - än andra EU-länder var det många som gjorde bedömningen att detta skulle leda till en ökad arbetslöshet. Men vi lyckades klara det och ändå sänka arbetslösheten. När jag tillträdde var det, tror jag, ungefär 19 procent som var i arbete efter två år i etableringen. Nu är vi uppe i över 32 procent.
Jag är förstås inte nöjd med det, men vi har styrt väldigt tydligt mot att få kortare tid till arbete. Under många år tog det nio år innan hälften i en grupp av flyktingar var etablerade på arbetsmarknaden. Nu är vi nere i fem år. Jag är förstås inte nöjd med detta, men vi har nått betydande framgångar under den gångna mandatperioden. Alla grupper har ökat sin sysselsättningsgrad, men allra mest har den ökat för utrikesfödda kvinnor.
Det är särskilt glädjande. Den gruppen ligger fortfarande lägst, men tidigare låg den väldigt mycket lägre än andra grupper. Nu närmar sig de utrikesfödda kvinnorna de andra grupperna, trots att de andra grupperna också har ökat sin sysselsättningsgrad. En annan grupp som har ökat mycket är de över 65. Det är också väldigt glädjande, för vi behöver folk som kan och vill jobba längre.
Jag tycker att målet har fungerat väl som en styråra för den ekonomiska politiken och arbetsmarknadspolitiken och har gett goda resultat. Men jag ska ändå ta seriöst på Lars Beckmans fråga: Vad hade kunnat göras annorlunda? Det jag kan se är att fler borde vara i utbildning. Med de stora kompetensbrister som finns på arbetsmarknaden är det ännu fler i arbetskraften som borde gå en yrkesutbildning.
Det har naturligtvis tagit tid att bygga upp utbildningarna med Kunskapslyftet. Det har vi gjort successivt. Men det är fortfarande en för liten andel av de kortutbildade arbetslösa som går in i utbildning. Där tycker jag att man behöver göra ännu mer.
Ylva Johansson (S):
Det är intressant att Lars Beckman anser att det är ett misslyckande om man inte har 32 000 ungdomar i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd och de i stället har fått arbete på den reguljära arbetsmarknaden. I stället för att ha en så hög ungdomsarbetslöshet att man får EU-stöd når man den lägsta ungdomsarbetslösheten på 18 år. Det uppfattar Lars Beckman som ett misslyckande. Jag har precis motsatt syn på detta.
Arbetslösheten har minskat år efter år som jag har varit arbetsmarknadsminister samtidigt som sysselsättningen och sysselsättningsgraden har ökat. Det är jag stolt över. Det finns många likheter mellan Sverige, Tyskland och England, som Lars Beckman tar upp. Men det finns också olikheter. En av de stora olikheterna är att man i dessa båda länder har en väsentligt lägre andel av befolkningen i arbetskraften.
Jag tänker aldrig styra mot och ha som mål att vi ska ha färre människor i arbetskraften. Det är det inte värt för att få en bättre arbetslöshetsstatistik. Jag tänker alltid se till att föra en politik som gör att så många människor som möjligt är i arbetskraften. Den svenska politiken har lyckats. Andra länder får svara för hur de lyckas.
Ylva Johansson (S):
Erik Bengtzboe har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen tänker vidta för att säkerställa att Arbetsförmedlingen fullföljer sitt uppdrag. Med anledning av Erik Bengtzboes fråga vill jag inledningsvis framhålla följande. Arbetsförmedlingens kontrollarbete är en central och mycket viktig del i arbetslöshetsförsäkringens funktion som omställningsförsäkring.
Ett väl fungerande kontrollsystem är viktigt av flera skäl: dels för att säkerställa att en arbetssökande faktiskt vidtar de åtgärder som förväntas av hen i syfte att finna ett nytt arbete, dels för att underlätta för Arbetsförmedlingen i dess arbete med de arbetssökande.
Ett väl fungerande kontrollsystem är självklart också viktigt för legitimiteten för arbetslöshetsförsäkringen, och det är därför av vikt att Arbetsförmedlingen tar sitt uppdrag, att säkerställa arbetslöshetsförsäkringens roll som omställningsförsäkring, på största allvar.
Som Erik Bengtzboe säkert redan känner till gav regeringen 2016 i uppdrag åt Delegationen mot överutnyttjande av och felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen att genomföra omfattningsstudier avseende felaktiga utbetalningar från de aktuella systemen inom områden där det finns väsentliga risker för detta och där sådana studier saknas eller är inaktuella.
I december 2017 gav regeringen också Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen i uppdrag att granska Arbetsförmedlingens kontrollarbete inom arbetslöshetsförsäkringen och inom de arbetsmarknadspolitiska programmen. Båda rapporterna konstaterar som sagt brister i Arbetsförmedlingens kontrollfunktioner. Arbetsförmedlingens ledning är ansvarig för att verksamheten bedrivs effektivt och enligt gällande rätt. Det är angeläget att Arbetsförmedlingen säkerställer att brister i hanteringen åtgärdas.
Jag kommer att följa hur myndigheten tar sig an denna uppgift och kommer att se över behovet av åtgärder. Frågan om kontrollen av arbetssökande kommer också att hanteras inom ramen för arbetet med att reformera Arbetsförmedlingen. I det arbetet kommer det att vara viktigt att upprätta en ändamålsenlig organisation av kontrollen av arbetssökande.
Ylva Johansson (S):
Jag delar Erik Bengtzboes syn på allvaret i detta. Självklart måste vi agera, vilket jag också sa i mitt interpellationssvar. Det är naturligtvis helt oacceptabelt att Arbetsförmedlingen inte rapporterar till a-kassorna när personer missköter sitt arbetssökande.
Man har ju också granskat a-kassornas arbete och där inte funnit några stora avvikelser. Det stora problemet är Arbetsförmedlingen, som inte rapporterar vidare. Det här är viktigt av flera skäl och därför allvarligt när det inte följs. Försäkringen är ju uppbyggd på att vi har en sanktionstrappa.
Om du missköter ditt arbetssökande ska du få en varning, vilket i normalfallet leder till att du börjar söka arbete mer och till att chansen att få ett arbete ökar. Om du fortsätter att missköta ditt arbetssökande eller missköter det mer gravt blir det utökade sanktioner. Därför är det väldigt allvarligt när Arbetsförmedlingen inte rapporterar in det man ser i form av brister i de arbetslösas arbetssökande.
Jag tar mycket allvarligt på den här frågan. Det är självklart oacceptabelt att det är på det här sättet. Det var därför regeringen - det vill jag ändå påpeka - gav det här uppdraget till Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen för ett drygt år sedan: just för att vi misstänkte att de här bristerna fanns. Nu har allvaret i detta påvisats, och det är självklart att det måste leda till åtgärder.
Ylva Johansson (S):
Jag vill upprepa att det är självklart att åtgärder behövs. Det är oacceptabelt att vi har denna nivå på underlåtenhet att rapportera in till a-kassorna när människor inte följer regelverket. Det är självklart att åtgärder behövs. I första hand är det naturligtvis Arbetsförmedlingen som ska vidta de åtgärderna. Det är en myndighets skyldighet att följa regelverket.
Det är naturligtvis myndighetsledningen som är ytterst ansvarig för att myndigheten följer det regelverk som politiken har beslutat om. Så är det. Där måste ansvaret ligga. Jag vill dock också peka på att det med den reformering av Arbetsförmedlingen som vi nu genomför blir ett ökat fokus på kontrollfrågorna.
Självklart kommer bakgrunden från den här rapporten att vara en viktig del i hur vi utformar arbetet framöver för att säkerställa en god kvalitet i kontrollfunktionen.
Ylva Johansson (S):
Det finns många skillnader mellan mig och Lars Beckman. En av dem är att hur man organiserar Arbetsförmedlingen inte är en grundläggande ideologisk fråga för mig. För mig handlar grundläggande ideologi om helt andra saker. Det handlar om synen på människan och människovärdet. Det handlar om att inte förfrämliga den andre.
Det handlar om full respekt för kulturens frihet och journalistikens frihet, om möjligheter för rättsväsendet att agera fullt ut utan inblandning från politiker. Det handlar om öppenhet mot andra länder, om internationellt samarbete, om att bemöta andra som sina likar. Det är viktiga värden för mig, och därför är det otroligt viktigt för mig att ett parti som Sverigedemokraterna inte ska ha inflytande över regeringsmakten.
Det är för mig en grundläggande ideologisk fråga. Arbetsförmedlingen ska reformeras i grunden. Man kan inte ha lyssnat särskilt noga om man inte har hört mig säga också tidigare att Arbetsförmedlingen har stora problem och en hel del brister och behöver stora reformer. Så är det. Men det är naturligtvis en grannlaga uppgift. I dag är det ungefär 60 procent av Arbetsförmedlingens arbete som utförs av privata aktörer.
Med den reformering som nu ska ske kommer det att bli en större andel. Det är otroligt viktigt och en grannlaga uppgift att göra denna reformering på ett ansvarsfullt sätt. Vi såg hur det gick till under den borgerliga tiden, när man av ideologiska skäl släppte lös en marknadsstyrning med etableringslotsar och jobbcoacher. Enligt min mening var det ett totalt moras.
Det drog till sig oseriösa aktörer som kunde ta del av skattebetalarnas pengar, och enskilda människor kom i kläm. Jag är fast besluten att se till att något sådant inte sker igen. Det är bland annat därför jag inte i dag har svaren på alla frågor. Jag tror att man ska tänka igenom ganska noga på vilket sätt man ska genomföra en grundläggande reformering för att undvika att den leder till effekter som man inte vill ha.
En av de saker jag tror att man ska tänka noga på är det Ali Esbati kallade experiment. Jag tror att man ska undvika experiment. Jag tror att man ska tänka efter ganska noga innan man genomför något för att undvika just experiment, för gör man dem i stor skala riskerar man att det leder till oönskade konsekvenser. Man kan naturligtvis tänka sig försöksverksamheter och annat som utvärderas. Det är ett sätt att göra det. Men man bör tänka efter noga hur man ska genomföra större förändringar för att säkerställa dem.
Självklart kommer jag senare att kunna redovisera för riksdagen och för Lars Beckman hur reformeringen ska gå till. Men innan dess ska vi tänka igenom den noga, och de fyra partier som står bakom januariavtalet ska alla vara med i det arbetet innan vi presenterar hur det ska gå till.
Ylva Johansson (S):
Jag tycker att jag redan har svarat på frågan. Jag återkommer till riksdagen när vi har genomarbetade förslag om hur reformeringen ska ske. Dessa förslag kommer att utarbetas gemensamt av de fyra partier som står bakom januariavtalet. Låt mig ändå säga att jag tror att man ska lära lite både av andras misstag och av andras framgångar.
Det gjordes ett stort misstag under den borgerliga tiden med etableringslotsarna och jobbcoacherna. Men hade över 1 000 leverantörer, och de fick betalt bara för att ta sig an en person. Ersättningen var över huvud taget inte baserad på resultat. Detta drog till sig oseriösa aktörer som ville sko sig på skattebetalarnas pengar. Jag besökte Australien för en tid sedan och tittade på deras system.
De har ett väldigt strikt resultatbaserat system, som bygger på att man får betalt när en person har haft ett arbete under en längre tid. Det har naturligtvis också sina tillkortakommanden, men det är i alla fall ett system som i mina ögon fungerar mycket bättre än det system som fanns med etableringslotsarna och jobbcoacherna. Det är väl snarare den riktningen det handlar om, men jag tycker att man ska titta även på andra system och andra länder.
Man bör dra slutsatser både av sådant som fungerar och av sådant som inte fungerar. Det har fungerat både i vårt land och i andra länder.
Ylva Johansson (S):
Låt mig först säga något om den nordiska jämförelsen. Det har gjorts två olika jämförande studier. Jag tycker att det är bra om man gör den typen av studier, för det finns mycket att lära. Det har visat sig att våra grannländer i Norden är bättre än vi på att snabbare få in nyanlända i arbete. Det har också visat sig att inget land har gjort så stora förbättringar av resultaten under senare år som Sverige. Detta är glädjande, för det betyder att politiken spelar roll.
Något som också är glädjande är att vi är det enda land i Norden där framför allt kvinnornas etablering fortsätter att förbättras även efter lång tid i Sverige. Medan andra länder når en platå efter några år och så stannar det där lyckas vi förbättra resultaten även för dem som har varit länge i Sverige men som ännu inte har kommit in på arbetsmarknaden.
Även om de utmaningar som kvarstår är stora vill jag peka på att när den tidigare regeringen under den förra mandatperioden hade möjlighet att styra och leda arbetet utifrån våra prioriteringar och budgetar hade vi tydliga förbättringar för precis dessa grupper. Detta arbete behöver fortsätta. Nu har vi en budget som andra partier står bakom. Vi har kunnat göra förändringar i den, men det är trots allt begränsat vad man kan göra i en vårändringsbudget. Vi återkommer med full budget till hösten.
Uppsökande verksamhet är oerhört viktigt, inte minst för den grupp som Amineh Kakabaveh pratar om. Det är ofta personer som inte är inskrivna på Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen kan ju inte gärna jobba med dem som inte är inskrivna, utan det behöver finnas en uppsökande verksamhet. Där är studieförbunden och den ideella sektorn viktiga aktörer i att kunna söka upp och motivera, och detta är en verksamhet som jag vill se fortsätta växa.
Den spelar stor roll särskilt för den grupp bestående av personer som har varit här länge och som ofta inte är inskrivna på Arbetsförmedlingen. Nyanlända skrivs ju in mer eller mindre automatiskt. Som jag sa i mitt tidigare inlägg prioriterar Arbetsförmedlingen att jobba med de egna systemen och attityderna för att komma undan att man omedvetet behandlar män och kvinnor olika.
Jag har ingen illusion om att man helt har lyckats med det, men jag vet att man prioriterar frågan högt inom myndigheten och kommer att fortsätta att kontrollera det. När det gäller att uppnå jämställdhet och att män och kvinnor ska behandlas och bemötas lika och mötas av liknande förväntningar och få förutsättningar utifrån sina behov är statistik kvinnans bästa vän.
Man ska alltid följa upp, ha statistik och mäta så att man ser vilka förändringar och effekter olika typer av arbetsmarknadspolitiska åtgärder ger. Det är precis som Amineh Kakabaveh säger, att extratjänster är den enda arbetsmarknadspolitiska åtgärd som har 50 procent kvinnor och 50 procent män. Lokala jobbspår har också 50 procent kvinnor och 50 procent män.
Detta är exempel på insatser som vi vet har en jämställd fördelning mellan män och kvinnor, medan till exempel nystartsjobben har stor tonvikt på männen. Det här är viktigt och bör också styra prioriteringarna framåt.
Ylva Johansson (S):
Först, om resurserna till arbetsmarknadspolitiken, vill jag säga att man inte ska ha några illusioner. Om man skär bort 2,7 miljarder från arbetsmarknadspolitiken, så som skedde med det riksdagsbeslut som M, KD och SD röstade igenom strax före jul, får det effekter. Dessa effekter, när man skär i arbetsmarknadspolitiken, drabbar dem som behöver arbetsmarknadspolitiken mest. Det ligger lite grann i sakens natur. Jag tror alltså inte att man ska ha några illusioner om att det blir effekter.
Detta har föranlett att Arbetsförmedlingen har fått dra i nödbromsen för att besluta om nya insatser, trots att det fortfarande är många som är i extratjänster. Extratjänsterna kommer att fortsätta, men man måste ha nya resurser för att kunna bevilja nya stöd. Det kommer en del nya resurser nu, genom omfördelningar inom anslag. Genom omfördelningar i vårändringsbudgeten kommer Arbetsförmedlingen, om riksdagen så beslutar, att tillföras ungefär 640 nya miljoner som kan användas inom arbetsmarknadspolitiken.
Det blir naturligtvis upp till myndigheten att göra dessa bedömningar, men extratjänster är självfallet en av de insatser som kan komma i fråga för dessa resurser. Även lokala jobbspår, stöd och matchning kan vara viktiga insatser. Jag vill också säga att Arbetsförmedlingen inte försvinner. Arbetsförmedlingen kommer att vara kvar och fortsätta att vara en stor och viktig statlig myndighet, men det kommer att ske förändringar.
Vi ska säkerställa att detta sker på ett sådant sätt att de som behöver arbetsmarknadspolitiken mest - Amineh Kakabaveh lyfte upp en av dessa grupper - inte drabbas hårdast av förändringarna. Detta ser jag som en viktig prioritering. Sedan är det en oerhört viktig diskussion hur vi ska fortsätta att förstärka, permanenta och systematisera arbetet mot hedersförtryck och hedersvåld, som begränsar många kvinnor i dag.
Detta bär lite utanför, men jag hänvisar vidare till min kollega Åsa Lindhagen, som säkert gärna kommer hit och diskuterar denna fråga ytterligare.
Ylva Johansson (S):
Jan Ericson har frågat mig om jag och regeringen har övergett Socialdemokraternas mål om lägst arbetslöshet i EU till år 2020. Jag har nyligen svarat på en liknande fråga angående arbetslöshetsmålet. Arbetslöshetsmålet verkade under förra mandatperioden som en styråra för regeringens politik. Samtidigt utvecklades den svenska arbetsmarknaden starkt. Den tidigare regeringens mål om lägst arbetslöshet i EU fanns dock inte med i den nuvarande regeringens regeringsförklaring den 21 januari 2019.
Under den förra mandatperioden ökade antalet sysselsatta med långt över 300 000 personer, varav 200 000 är utrikes födda. Hela jobbtillväxten kom till i reguljära jobb - inte genom subventionerade anställningar. Vi har den högsta sysselsättningsgrad som Eurostat någonsin uppmätt i ett EU-land och den högsta i Sverige på över 25 år. Inget annat EU-land har en större andel av sin befolkning i arbetskraften.
Etableringen av nyanlända på arbetsmarknaden går allt snabbare. Arbetslösheten är nästan nere på 6 procent och minskade med över 1,5 procentenheter under den förra mandatperioden. Drygt halva sänkningen av arbetslösheten bedömdes i budgetpropositionen för 2018 hänföras till den finanspolitik som regeringen förde. Ungdomsarbetslösheten minskade med ca 6 procentenheter under samma period.
Andelen som befinner sig i ersättnings- och försäkringssystemen är den lägsta sen 1981. Det underskott på ca 60 miljarder som den tidigare borgerliga regeringen lämnade efter sig har vänts till ett stort överskott. Statsskuldskvoten sjunker och hamnade under 2018 på sin lägsta nivå sedan 1977.
Ylva Johansson (S):
Det är ändå viktigt med lite jämförelse. När jag tog över som arbetsmarknadsminister efter att Moderaterna hade styrt hade vi skyhög ungdomsarbetslöshet. Den var så hög att vi fick stöd från andra EU-länder för att bekämpa den. Vi hade en mycket hög långtidsarbetslöshet. Fas 3 svämmade över. Jag är stolt över vad vi åstadkom under förra mandatperioden. Vi vände utvecklingen på ett väldigt starkt sätt.
Sysselsättningsgraden ökade under förra mandatperioden med 2,5 procentenheter. Sverige har haft en stark utveckling på arbetsmarknaden. Andra länder har också haft en stark utveckling på arbetsmarknaden, men inget annat land i EU har en så stor andel av befolkningen i arbetskraften som Sverige har.
Vi har ett fantastiskt högt arbetskraftsdeltagande i Sverige, och det är jag stolt över. Den grupp som står för den absolut största ökningen av arbetskraftsdeltagandet är utrikes födda kvinnor. För tio år sedan var skillnaden i arbetskraftsdeltagande mellan utrikes födda kvinnor och inrikes födda kvinnor ungefär 10 procentenheter. Nu är det nere på några få procentenheter. Det är viktigt, och mer behöver göras för att lyckas med detta.
Sverige är också det land i Europa som tog det största ansvaret för flyktingmottagandet under 2015 och 2014. Trots det har vi klarat att få ned arbetslösheten varje år, och det är jag stolt över. Självklart finns det stora utmaningar framöver. Men de största utmaningarna - det måste jag ändå säga, i polemik med Jan Ericson - handlar inte om bidragssystemen.
Vi har den lägsta andelen personer som är beroende av någon typ av stöd för sin försörjning på 38 år. Det är klart att jag tycker att vi ska fortsätta att försöka pressa ned antalet personer som är beroende av till exempel försörjningsstöd. Men där står vi väldigt starka. Det måste vi ändå säga. Jan Ericson målar upp en bild av familjeveckan eller familjedagarna, som finns i januariavtalet.
Det handlar alltså om att föräldrar ska få några extra lediga dagar per år att använda när förskolan är stängd, när det är planeringsdagar eller när en son eller dotter av olika skäl kanske mår dåligt eller har råkat ut för någonting och då förälderns närvaro gör stor skillnad.
Föräldrar ska kunna ta detta föräldraansvar även när de har jobb som inte medger flexibla arbetstider. Men mer behöver göras för att vi ska fortsätta att pressa ned arbetslösheten och för att vi ska rusta oss för det man kan befara är en kommande vändning i konjunkturen. Därför är det viktigt med en reformering av Arbetsförmedlingen, en reformering av arbetsmarknadsutbildningarna och att fortsätta att jobba med de insatser som fungerar.
Ylva Johansson (S):
När jag tillträdde var 28 procent av dem som lämnade Arbetsförmedlingens etableringsuppdrag i arbete eller studier. I dag är det 44 procent. Andelen som går till studier har sjunkit. Jag är ledsen för det, för vi behöver få in fler i studier. Det finns självklart fortfarande stora utmaningar, men det är en klar förbättring.
Till skillnad från Jan Ericson ser jag en väsentlig skillnad i att vara i fas 3 jämfört med att ha en anställning, ett riktigt jobb med en riktig lön där man bidrar till att förbättra tillvaron för till exempel de som bor på äldreboenden eller i andra delar av välfärden.
Arbetskraftsdeltagandet ökade under den borgerliga tiden. Men sedan den förra regeringen tillträdde, 2014, har arbetskraftsdeltagandet ökat långt mycket mer än vad det gjorde under den borgerliga tiden. Vi har ett fantastiskt högt arbetskraftsdeltagande. Det har ökat med 1,4 procentenheter, och det är jag väldigt glad för. Självklart behöver mer göras. Jag är den första att erkänna det.
Som arbetsmarknadsminister kan jag aldrig vara nöjd när arbetsgivare inte får tag i personer med rätt kompetens för de lediga jobben. Det förhindrar svensk ekonomi att växa. Det förhindrar företag att växa på det sätt som de vill. Det förhindrar att kvaliteten i välfärden levereras på den nivå som den borde.
Självklart är det alltid ett misslyckande när människor som söker arbete inte kan finna ett arbete eller när de insatser man kan göra för att hjälpa människor till arbete inte biter. Men vi kan göra en jämförelse mellan en tid med en socialdemokratisk arbetsmarknadsminister och en tid med en moderat arbetsmarknadsminister.
Vi kan då se att det är en dramatisk skillnad i arbetsmarknadens funktionssätt, i sysselsättningsgraden, i arbetslösheten och i det som Jan Ericson kallar utanförskap och bidragsberoende. Jag kommer naturligtvis att återkomma till riksdagen med nya förslag om hur vi ska fortsätta att bekämpa arbetslösheten och om hur vi bättre rustar oss för den vikande konjunktur som troligen kommer så småningom.
Jag kommer alltid att ha bekämpning av arbetslösheten högst upp på min dagordning.