Maria Larsson (KD):
Låt mig säga att ingen skugga ska falla över Stefan Attefall, som inte är här. Frågan är formulerad utifrån våld mot kvinnor, Carina Ohlsson, och det är anledningen till att den faller på min lott. Om Carina Ohlsson är intresserad av att diskutera bostadspolitik i lite mer generella termer går det säkert att formulera en fråga där utgångspunkten inte är kvinnor som utsätts för våld, och då kommer Stefan Attefall med all säkerhet att infinna sig i kammaren.
Det är ett litet tips. Det finns en problematik som handlar om bostäder. Det är naturligtvis resultatet av att det under tjugo års tid har byggts för lite i vårt land. Därför finns det bostadsbrist i många kommuner, dock inte i alla. Det finns kommuner som har överskott på bostäder; det finns kommunala bostadsbolag som har problem att hitta hyresgäster till sina bostäder.
I jämförelse med våra nordiska grannländer har det byggts betydligt mindre i Sverige under en tjugoårsperiod. Det är en anledning till att det ibland kan vara svårt för socialtjänsten att hitta en ledig bostad. Det kan också vara så att socialtjänsten inte har upparbetat kontakter och ett gott samarbete med fastighetsägare, varken med det egna kommunala fastighetsbolaget eller med privata fastighetsägare.
Där dessa kontakter finns, där det finns ett strukturerat samarbete med såväl kronofogden och kvinnojourer som fastighetsägare, kan man oftast mycket enklare komma fram till en bostadslösning. Detta försöker vi stärka kommunerna med genom att vi vidtagit ytterligare en åtgärd, utöver dem som jag redan räknat upp, nämligen att tillsätta en hemlöshetssamordnare.
Samordnaren tittar på hur strukturerat kommunernas arbete är för att därigenom kunna motverka att människor inte har någonstans att bo, för att få fram tillgängliga bostäder också till den målgrupp som behöver stöd och insatser från socialtjänsten. Hemlöshetssamordnaren Michael Anefur inriktar sig framför allt på de kommuner där det vräks barn, där det finns risk för att barn ställs på gatan.
Det har i allra högsta grad bäring på det som vi nu diskuterar. Kännetecknande för hans arbete har varit att han naturligtvis har med socialtjänsten, men han riktar också sitt arbete mot kommunstyrelsen. Det beror på att det är ett arbete som socialtjänsten inte kan lösa ensam. Det handlar verkligen om samverkan på många plan om vi ska hitta bra lösningar på den här typen av frågor.
Den samverkan måste finnas mellan kommunens olika delar, men den måste också finnas med externa parter som fastighetsägare och myndigheter av olika slag samt frivilligorganisationer. Här kommer kvinnojourerna in, som ju ofta drivs och organiseras av frivilligorganisationer.
Sedan skulle jag återigen vilja säga att även om lagförtydligandet inte är färdigt kommer en viktig del att vara att ändra i kommunernas bostadsförsörjningsansvar för att lösa en del av denna problematik. Jag stöter i dag på kommuner som inte tycker att de har något bostadsförsörjningsansvar eller som inte tycker att de har något socialt ansvar.
Här tror jag att vi behöver ett regelverk som på ett tydligt sätt uttrycker vad som gäller. Det är ett arbete som återstår, men det kan vara en ytterligare pusselbit i det som verkligen handlar om att hitta en bra helhetslösning.