KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
Låt oss återigen påminna statsrådet om att det bara finns ett enda dokument på regeringens hemsida som handlar om regelkrångel. Det kanske inte är den kraftfullaste satsning som jag har varit med om, och det finns säkert förklaringar till det.
Låt oss konstatera att sex av tio företag i den undersökning som släpptes i går säger att bördan har blivit större, att det har blivit krångligare och att det har blivit svårare att vara företagare i Sverige sedan 2014. Låt oss också konstatera att NNR säger samma sak. Detta kan man rimligtvis inte skylla på en annan regering. Jag tycker att Viktor Barth är lite rolig. Jag vet att statsrådet brukar vara på Twitter ibland.
Jag tycker att statsrådet ska gå in och titta på den enkla talepunktlista som DN:s krönikör har gjort, där regeringen har tre talepunkter just nu. Och det är alltid någon annans fel. Det hade varit klädsamt om det hade funnits 250 initiativ på regeringens hemsida.
Jag är ganska säker på att det hade varit lättare och roligare att vara företagare i Sverige om det hade sprutat ut debattartiklar om att det är viktigt med regelförenklingar och om statsrådet hade varit som en blåslampa på sina regeringskollegor och frågat vad de har gjort på sina respektive områden för att minska regelkrånglet. Jag är ganska säker på att den undersökning som kom för en tid sedan då hade visat att företagare upplevde att regelkrånglet hade minskat i Sverige i stället för att öka kraftigt.
Jag tror nämligen att det är en reell skillnad, men det kan också vara känslan av att krånglet har ökat. Det intressanta när man läser undersökningarna är tidsserien, att man har ställt samma fråga över tid och inte plockat ut den i enskilda mätningar. Jag har aldrig någonsin sett en så kraftig ökning av regelkrånglet, så uppenbarligen finns det mer att göra. Statsrådet skulle kunna publicera en debattartikel i morgon om att regelkrånglet ska minska i Sverige.
Lars Beckman (M):
Tack, Sotiris Delis, för en viktig interpellation! Jag blir lite förvånad över kulturministerns passiva svar i den här frågan. Det borde bekymra en kultur och demokratiminister om vi får ett distributionsmonopol i Sverige. Tänk, herr talman, om det bara fanns en livsmedelskedja! Tänk, herr talman, om det bara fanns en kedja som säljer bilar i Sverige!
Det här är precis den utvecklingen, och det är så jag tolkar Sotiris interpellation. Han är djupt orolig för svensk tv-produktion och filmproduktion och vad det betyder för svenska tv-bolag om vi hamnar i en monopolsituation. Vad det betyder för oss konsumenter har vi redan sett. Nu i veckan kunde vi läsa, jag tror att det var i Dagens industri, att den kraftiga prishöjning Com Hem har gjort har gått bra.
I Expressen kunde vi läsa att Com Hem räknar med att tappa kunder på grund av de stora prishöjningar man tänker göra. Varför kan man då göra dem? Jo, naturligtvis på grund av att man får distributionsmonopol. Vi konsumenter är bundna till den operatör vi har, och det är relativt svårt att byta.
Då är det som både statsrådet och min ärade riksdagskollega från Jönköping säger: Det här får prövas av myndigheter och domstolar vad gäller lagstiftningsdelen. Men det är ingenting som hindrar att ministern här i kammaren uttrycker om det är lämpligt och om man önskar få en försämrad tv-marknad.
Naturligtvis vore det också intressant att veta vad statsrådet tror att det kan få för konsekvenser, inte minst för svenska produktioner. Det framgår inte ett dugg, i alla fall inte i det första inlägget, men det är möjligt att statsrådet har tänkt svara på det i nästa inlägg.
Delar statsrådet oron över att ett distributionsmonopol är dåligt för oss tv-konsumenter, dåligt för tv-bolagen och dåligt för svensk film och tv-produktion? Har statsrådet någon uppfattning om det över huvud taget? Det är väl det interpellationen handlar om.
Och om statsrådet är orolig och delar vår oro för att monopol är dåligt, vad avser då statsrådet att göra? Statsrådet sitter i regeringen. Statsrådet äger förmågan att lägga fram förslag till riksdagen. Statsrådet har hela makten i sin hand att komma hit till kammaren med konkreta politiska förslag om statsrådet är orolig för en monopolsituation. Om statsrådet inte är det, tala då om det!
Tala om det i nästa inlägg! Är statsrådet orolig för att det blir ett monopol i Sverige så att konkurrensen försämras och vi får ett distributionsmonopol? Bolagen är oroliga för det. Jag och Sotiris var på samma seminarium, ett alldeles utmärkt lunchseminarium med ledande tv-bolag i Sverige. De är jätteoroliga.
En av Sveriges främsta tv-personligheter, Jan Scherman, gav på detta seminarium uttryck för väldigt stark oro över vad det betyder för konkurrenssituationen i Sverige om vi får ett monopol. Det är precis det som svenska folket, tv-bolagen och alla andra är nyfikna på. Vad tycker statsrådet i den här frågan?
Lars Beckman (M):
Jag är glad att jag och statsrådet har samma syn på behovet av fri press i Sverige. Nu handlar denna fråga egentligen inte om detta, även om nyheter naturligtvis produceras och sänds i dessa kanaler. När man får en monopolliknande situation, vilket vi ser tendenser till nu, kan ett företag utnyttja detta på två sätt.
Det ena är att man höjer priset till oss konsumenter, och det är precis det som händer just nu. Bolaget som chockhöjer sina priser säger också: Ja, vi höjer priserna, och vi är medvetna om att vi kommer att tappa kunder. Det kan ju aldrig vara bra för oss tv-konsumenter.
I den andra ändan kan man, om man utnyttjar ett distributionsmonopol, sänka priserna eller försämra villkoren för dem som vill finnas i detta distributionsnät. Och, herr talman, vi har också i vinter sett exempel på hur konsumenter helt plötsligt får sina tv-apparater släckta - inte helt, men vissa kanaler försvinner. Detta kan bero på att ett företag utnyttjar sin monopolställning.
Man höjer alltså priset för konsumenten men sänker priset och försämrar villkoren för den som vill distribuera. Det är just därför jag är så glad att Sotiris har uppmärksammat denna fråga. Skillnaden mellan oss riksdagsledamöter och statsrådet är såklart att statsrådet faktiskt kan agera. Statsrådet kan göra saker.
Om statsrådet på allvar kände oro för denna fråga skulle man naturligtvis se över om det fanns behov av förändrad lagstiftning eller vidta andra åtgärder. Det hjälper inte, herr talman, att vi är överens om att detta är ett problem, utan det blir skillnad först om man gör saker.
Lars Beckman (M):
Här har vi ett statsråd som har gått i korståg mot landets friskolor. Vi har ett statsråd som har gått i korståg mot vinster i välfärden för att han vill förändra lagstiftningen. Nu står samma statsråd här och hänvisar till någon annan. Det var någon annans ansvar. Vi har efter 14 minuter fortfarande inte fått det enkla svaret från statsrådet.
Anser han i likhet med mig att barn ska ha rätt att vistas i en miljö som är opolitisk? Anser statsrådet att barn i Sverige som går till en fritidsverksamhet ska ha rätt att vistas i en opolitisk miljö? Den frågan går att besvara med ja eller nej.
Om statsrådet anser, vilket jag verkligen hoppas, att barn ska ha rätt att vara i en verksamhet - en fritidsgård, en fritidsklubb eller ett sommarläger finansierad av våra skattemedel - som är opolitisk, vad tänker då statsrådet göra åt det?
Statsrådet har hela makten att tillsammans med sina vänner i regeringen lägga fram ett lagförslag till Sveriges riksdag, precis som statsrådet gör på andra områden där statsrådet reser land och rike runt för att han vill förändra lagstiftningen.
Om statsrådet kommer med ett väl balanserat förslag till Sveriges riksdag och säger: Självklart ska vi inte ha politiska sidoorganisationer som tillåts bedriva verksamhet på entreprenad där man ställer krav på att man ska dela arbetarrörelsens värderingar, och vi ska säkerställa att barn ska ha rätt att vara i en fritidsklubb i en opolitisk miljö - är jag relativt säker på att en sådan lagstiftning sannolikt skulle få brett stöd i Sveriges riksdag.
Men det bygger på att statsrådet har sett problemet och svarar på frågan: Finns det risk att ett barn i Sverige har påverkat ideologiskt av en organisation närstående Socialdemokraterna?
Lars Beckman (M):
Vi har alltså en regering som har avgått redan nu. Det är därför bara att beklaga yrkestrafiken och bilisterna som kommer att köra genom Gävleborg nästa vinter, då samma trafikkaos kommer att uppstå. Självklart kan regeringen regera landet! Självklart kan regeringen skriva in i regleringsbrev till sina myndigheter att det ska tecknas ett nationellt avtal som gör att inte den enskilde bärgaren tar affärsrisken.
Detta är alltså inte ett problem bara i Gävleborg, utan det finns runt om i Sverige. Jag noterar att statsrådets statsrådskollega Tomas Eneroth i en annan interpellationsdebatt har gett ett annat svar än vad statsrådet gav nu, och det tycker jag är olyckligt. I grund och botten borde det ju handla om att vi alla ska vara överens om att livsviktiga vägar i Sverige ska fungera oavsett väder och vind och vem som kör på dem. Det borde vi ju inte ens stå här och debattera, fru ålderspresident.
Lösningen måste naturligtvis vara att regeringen instruerar sina myndigheter hur de ska agera så att vi över hela Sverige får en likvärdig tillämpning av ett nationellt regelverk. Det är ju inte rimligt att skuldbelägga en enskild polisman i Hudiksvall för ett myndighetsutövande; det ska vara solklart för alla vad som gäller.
Då ska det väl inte heller vara så att det tickar på i två och en halv timme innan man får någon som betalar. Två och en halv timme - föreställ dig bilköerna som uppstår från Hudiksvall, fru ålderspresident! Det är ju bilköer ända upp till Sundsvall för att E4:an står still. Och här står statsrådet och säger: Nej, det är inte regeringens problem. Ursäkta, fru ålderspresident, men jag anser absolut att det är regeringens ansvar att styra sina myndigheter och styra landet.
Jag tackar dock för interpellationsdebatten, och jag önskar statsrådet en trevlig sommar. Detta blir väl sannolikt den sista interpellationsdebatten i den här rollen.
Lars Beckman (M):
Jag tackar utrikesministern för svaret till Carl-Oskar Bohlin. Jag delar Carl-Oskar Bohlins uppfattning i frågan, och jag har ställt en skriftlig fråga i ungefär samma ärende. Jag har fått ett skriftligt svar av utrikesministern på den frågan, och av detta svar framgår några saker. Bland annat skriver utrikesministern: "Med anledning av formuleringarna i artikeln har dessutom en dialog förts med Håkan Juholt som stöd i hans fortsatta arbete som Sveriges ambassadör på Island."
Det vore naturligtvis intressant om utrikesministern nu tog tillfället i akt att här i kammaren berätta mer om innehållet i det samtalet. Utrikesministern skriver vidare i sitt svar till mig: "Utnämningen av ambassadörer föregås av en sedvanlig beredningsprocess i Regeringskansliet. De personer som regeringen slutligen utser har den erfarenhet och de kvalifikationer som bedöms lämpliga.
Inför tillträdet genomgår personen dessutom ytterligare kompetensutveckling utifrån de krav som rollen som myndighetschef och företrädare för Sverige ställer." Det är en betryggande skrivning, och det är betryggande bedömningskriterier regeringen har. Men uppenbarligen har något gått väldigt snett i det här fallet, eftersom utrikesministern ju inte verkar nöjd med det uttalande som Håkan Juholt gjorde.
Då måste jag fråga: Vad gick snett? På vilket sätt avser regeringen och utrikesministern att förbättra de rutiner som finns för hur man utser ambassadörer? Det är alltså två frågor jag gärna skulle vilja ha svar på.
Lars Beckman (M):
För att det inte ska råda några som helst oklarheter vill jag först säga att alla partier i denna kammare självklart har att göra en jätteviktig insats för att sprida en god Sverigebild. Det är inte detta som den här debatten gäller, utan det är snarare tvärtom: Carl-Oskar Bohlin är bekymrad över att det skadade Sverige och svenska intressen när ni utsåg Håkan Juholt till ambassadör på Island.
Det skadade Sverige och svenska intressen när detta uttalande flög över hela världen. Det är ju därför CarlOskar har ställt denna interpellation. Jag har heller inte fått svar på frågan om vilka lärdomar regeringen har dragit.
I svaret på min skriftliga fråga nämns kvalifikationer, utbildning och hur ni arbetar, men jag måste ändå få fråga: Vilka lärdomar har ni dragit? Vad kommer ni att göra annorlunda i framtiden som gör att detta inte uppstår igen? När det gäller Sverigebilden är det nog så att den har fått sig en liten törn. Jag och ledamoten Hillevi Larsson var på svenska ambassaden i Wien i samband med civilutskottets resa.
Vi pratade om handgranater i Malmö och om en granne till ledamoten i Malmö som hade fått sin son ihjälskjuten. De närvarande på ambassaden blev allt vitare i ansiktet av den Sverigebilden, som också sprids. Det finns två bilder. Vi gjorde naturligtvis väldigt mycket tillsammans för att lindra denna Sverigebild, som trots allt fanns. Man hade i Österrike uppmärksammat de dödsskjutningar som återkommande sker i Malmö.
Det är dock viktigt att sprida en positiv Sverigebild när vi är på delegationsresa. Just därför är det viktigt att regeringen tar detta till sig. Samma regelverk måste gälla för socialdemokrater som för andra - det är detta som verkar vara skillnaden.
Lars Beckman (M):
Vi är alltså överens om att det ska finnas ett starkt konsumentskydd. Vi är överens om mycket i frågan. Däremot är jag inte lika säker, som statsrådet gör gällande, att man inte behöver vidta några åtgärder alls. I det här fallet - och det finns säkert fler fall - har en otydligt utformad blankett, som inte är individuellt anpassad, lett till problemet i min valkrets.
Med en individuellt utformad blankett kan det göras tydligt att om du inte kryssar i rutan betyder det att över 850 000 kronor tillfaller de andra försäkringstagarna. Med dagens moderna teknik kan vi mycket väl ställa högre krav på försäkringsbolagen över hur de utformar blanketter och information.
Jag tror att de allra flesta av oss har varit i en situation att vi på banken fyllt i någonting. Det är visserligen tre namnteckningar, men det är fyrtioelva blanketter med hundra paragrafer. Tyvärr kan det vara otydligt. Det är viktigt att vi som politiker driver på att det ska vara enkla förutsägbara blanketter som är lätta att förstå.
Det är stötande när någon missar att fylla i två kryss och det får så oerhört stora privatekonomiska konsekvenser. Jag vet att det på marknaden finns andra försäkringsbolag som vid utbetalningstillfället bara ställer frågan: Vilket kontonummer vill du ha pengarna till? Det skulle inte få den konsekvensen.
Om det historiskt sett finns något försäkringsbolag som har många kunder som missar krysset på blanketten, kan det leda till en konkurrenssnedvridning på marknaden där återbäringsräntan blir högre på ett försäkringsbolag än vad det blir på ett annat på grund av att det är många försäkringstagare som inte får pengarna utbetalda till de anhöriga. Det här är en fråga som måste följas upp.
Lars Beckman (M):
Trots det omfattande regelverk som finns, och trots de krav på information som finns i dag, har det alltså gått snett, i alla fall i några fall, där försäkringsbolaget uppenbarligen inte har varit tillräckligt tydlig i sin information. Vi är helt överens om att det ska vara produktfrihet, vi är helt överens om att det ska vara marknadsekonomi och vi är helt överens om att det ska vara ett starkt konsumentskydd.
Oavsett regering i höst behöver vi titta på krav på individuellt utformad information. Med dagens moderna teknik måste det vara relativt enkelt att ställa krav på att det är Heléne Fritzons unika försäkringsuppgifter som gäller i den information som ska gå ut och som jag ska ta ställning till.
Det blir tydligt att om jag inte kryssar i rutorna betyder det att XY kronor tillfallet de andra försäkringsmottagarna i försäkringsbolaget. Det skulle inte vara en särskilt omfattande fördyring för försäkringsbolagen, men det vore en mycket bra konsumentupplysning för de konsumenter som berörs av frågan.
Jag tycker också att det känns stötande när anhöriga säger att de inte törs eller kan processa mot det stora försäkringsbolaget eftersom de privatekonomiska konsekvenserna skulle bli så oerhört stora om de förlorade. Det innebär att det finns ett konsumentskydd på papperet, men frågan är om det går att tillämpa i praktiken. Men vi måste definitivt ställa krav på ännu enklare och tydligare utbetalningsvillkor.
Det är en fråga som vi generellt måste titta på i konsumentlagstiftningen. Hur kan vi se till att det blir tydliga och enkla villkor? Det är säkert någon som har en köpt en app någon gång, och sedan ska man trycka tre gånger på telefonen - och få har läst uppdateringen. Samma sak upplever jag att det är i försäkringsbranschen och med bankvillkor.
Lars Beckman (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Det var nyss en intressant debatt om LSS här i Sveriges riksdag. Det har visat sig att den här regeringen har svikit Sveriges funktionsnedsatta å det grövsta, på många olika områden. Det var därför jag skrev den här interpellationen. Inför valet 2014 drev ett av regeringspartierna frågan om flexjobb hårt.
Inte minst funktionshindersrörelsen drev frågan, med all rätt. Det är nämligen inte mänskligt att så många funktionsnedsatta är förtidspensionerade i dag, fru talman. Det kan till och med vara på det sättet att unga människor går i skolan och drömmer om ett jobb.
Men när de kommer ut i arbetslivet möts de av sjuk- och aktivitetsersättning. Det är inte rimligt. Alla människor, oavsett om man har en funktionsnedsättning eller inte, ska kunna ha en arbetsplats att gå till. Det är på det sättet samhällets pengar ska användas. De ska ge en möjlighet att komma in på arbetsmarknaden.
Regeringen gav ett löfte om att 100 000 funktionsnedsatta skulle få jobb. Man skrev om det i regeringsförklaringen. Stefan Löfven var på Handikappförbundens kongress den 20 maj 2015. Där sa och lovade han att regeringen hade "påbörjat ett arbete med flexjobb för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Vi kommer inte att ge oss. Alla ska kunna arbeta. Ingen ska lämnas bakom!" Det är klart att en och annan trodde på det.
Det är väl ganska rimligt. På samma sätt trodde man på Magdalena Andersson när hon sa att det inte fanns något behov av att höja bensinskatten. Ett och ett halvt år senare kostar bensinen 16 kronor litern. Tre år efter Stefan Löfvens löfte finns det i bästa fall en informationssida på Arbetsförmedlingens webbplats. Fru talman! Det här duger inte.
Om man ska ha förtroende för politiker måste de rimligtvis göra vad de säger, inte minst för Sveriges funktionsnedsatta. Det är unga människor som vill ha ett jobb och en arbetsplats att gå till. Det blir såklart lite rörigt när regeringspartierna säger en sak men gör en annan. Det är också rörigt för många arbetsgivare.
Stödsystemen som Ylva Johansson talar om i sitt svar är väldigt många och omfattande, och det är krångligt. Många arbetsgivare - jag tror till och med enskilda arbetsförmedlare, i alla fall som jag har träffat - säger i dag att det finns så många stödsystem att det inte ens går att hålla reda på dem.
Priset för det får den som är funktionsnedsatt betala, när man inte får det där Gevaliakaffet; man får inte komma till den där arbetsplatsen med arbetskamrater. I stället har regeringen ägnat mycket tid och kraft åt att öka bidrag, och fler unga har hamnat i utanförskap. Det är inte acceptabelt. Fru talman!
Sveriges funktionsnedsatta förtjänar att ha en arbetsplats att gå till. Sveriges funktionsnedsatta ska ha samma rätt som vi andra att vara med på arbetsmarknaden. Jag kommer i mitt nästa inlägg att tala om varför löftesbrottet är så allvarligt.
Lars Beckman (M):
Låt oss först konstatera vad man skriver i artikeln i Fokus: "Riksrevisionen har riktat hård kritik mot Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och andra myndigheter. Tiotusentals unga förtidspensioneras och tvingas sedan fortsätta leva på extremt låga inkomstnivåer livet ut. De senaste fem åren har förtidspensioneringarna av unga ökat." Det är alltså detta som är verkligheten med den här regeringen.
Jag tycker inte att jag möter någon ödmjuk attityd från statsrådet över det misslyckande som det innebär med varje unge människa som får förtidspension i stället för ett jobb att gå till, med en kaffekopp, arbetskamrater, glädje och gemenskap på en arbetsplats. Detta måste den nya regeringen i höst prioritera. Det är jätteviktigt.
Jag vill inte se denna bidragspolitik fortsätta, där man förtidspensionerar unga människor som har drömmar om ett jobb och om en inkomst som andra. Då kanske de till och med skulle ha råd att köpa en elcykel med regeringens subventioner i stället för att få 8 000 kronor i sjuk- och aktivitetsersättning. Klistra inte på mig uppfattningar som jag inte har!
Jag säger inte att funktionsnedsatta ska ha lägre lön. Men jag sa att det tidigare på byggen fanns tjänster där man hade enklare arbetsuppgifter. Exakt hur systemen ska utformas, vilken subvention vi ska ha och hur det hela ska göras har jag inget svar på i dag. Det får naturligtvis Alliansen och alliansregeringen i höst ta tag i. Men vi måste bryta de senaste fem årens utveckling där antalet unga med förtidspensionering har ökat kraftigt.
Det är inte acceptabelt, och vi måste få en bättre ordning.
Lars Beckman (M):
Jag vill haka på där Ann-Charlotte Hammar Johnsson slutade: Var är den feministiska regeringen? Var är den feministiska regering som värnar kvinnligt företagande i Sverige? Var är den feministiska regering som värnar de kvinnor som i dag arbetar i privata välfärdsföretag med låg sjukskrivning, fru talman?
Jag är helt säker på att statsrådet är väl medveten om att sjukskrivningstalen inom den offentliga sektorn är väsentligt högre än i privata välfärdsföretag. Det är detta som samhällsproblemet handlar om - inte om att det finns nöjda kunder hos välfärdsföretag. Det handlar heller inte om att de ungdomar som just nu sitter på läktaren har rätt att välja skola eller om att AnnCharlotte Hammar Johnsson har rätt att välja äldreomsorg till sina föräldrar. Detta kan ju inte vara ett samhällsproblem.
Samhällsproblemet måste vara hur vi förbättrar välfärden och verksamheterna. Tänk om regeringen lade lika mycket tid på att förbättra den kommunala skolan och äldreomsorgen som att svartmåla de privata välfärdsföretagen! Jag tycker att statsrådet ska ta med sig näringsministern och åka till Bollnäs. Jag tycker att ni ska åka till medarbetare inom de privata välfärdsföretagen, se dem i ögonen och säga: Ni ägnar er åt vinstjakt.
Detta är inte verkligheten. I verkligheten gör medarbetarna i de privata välfärdsföretagen ett fantastiskt arbete, och i verkligheten förbättrar dessa välfärdsföretag verksamheten, precis som Ann-Charlotte Hammar Johnsson sa. De brinner för att göra saker bättre. Jag tycker att ni ska sluta med er svartmålning. Annars ska ni vara ärliga och säga att ni socialdemokrater inte vill ha valfrihet, vare sig för dem som vill välja friskolor eller för dem som vill välja äldreomsorg.
Säg då att de som ska välja personlig assistent ska välja kommunen! Valfriheten innebär att man ska välja kommunen. Jag delar inte en sådan uppfattning, och jag tycker att ni ska skrota den här retoriken och kampanjen.