Jesper Skalberg Karlsson (M):
Vattenvårdsbetänkandet är ett återkommande motionsbetänkande. I år behandlas ett trettiotal motionsyrkanden och elva reservationer. Jag står såklart bakom alla de fem moderata reservationerna, men för att spara allas vår tid yrkar jag enbart bifall till reservation 1, som är Alliansens reservation, och reservation 7 från Moderaterna. Herr talman!
Sverige har med sina 2 400 kilometer kust en av Europas längsta kustlinjer, från Haparanda i norr till Strömstad i väst. Sverige omges av Östersjön i öst och syd och av Kattegatt och Skagerrak i väst. Räknar vi sjöar och älvar närmar vi oss 38 000 mil stränder.
Längs med kusten och i haven lever som vi vet en stor del av vår biologiska mångfald. Men haven utsätts också för stora påfrestningar. Tro mig - som gotlänning vet jag att omfattande algblomning är något som påverkar det dagliga livet.
Det är mer än fina flygbilder från Nasa - det är en hämmande faktor för en ö som annars är ganska populär för badande svenskar och internationella turister. Vi är kort sagt beroende av att Östersjön är välmående och livskraftig. Men så ser situationen kanske inte riktigt ut i dag. Östersjön är ett av världens mest förorenade innanhav.
Ett begränsat vattenutbyte med Nordsjön i kombination med övergödning leder till syrefria bottnar. Fiskar, havskräftor och räkor dör eller flyr till friskare vatten. Lägg därtill problematiken med invasiva arter på västkusten och det marina skräpet, som bioackumuleras i näringskedjan och i vissa fall påverkar även våra större matfiskar. Herr talman! Utmaningen att säkerställa rena hav är stor.
Men havs- och vattenmiljön har under lång tid varit ett prioriterat politikområde för Moderaterna och alliansregeringen. Låt mig därför kort redogöra för vilka insatser som gjordes mellan 2006 och 2014. Som ordförandeland i EU drev Sverige på för en gemensam strategi för Östersjön. Tidigt slog vi fast att samarbete med övriga åtta länder runt Östersjön är helt centralt.
Sveriges första marina nationalpark inrättades år 2009 i Kosterhavet. Det var en viktig milstolpe som åtföljdes av ett etappmål för skydd av marina områden. Som första land i EU förbjöd Sverige år 2009 fosfater i tvätt- och rengöringsmedel. Detta förbud har nu även övriga EU-länder infört. Vi är ett grönt föregångsland. Som ordförandeland för Helsingforskommissionen 2010-2012 drev Sverige på för genomförandet av Baltic Sea Action Plan.
Tillsammans med Finland har vi dessutom inrättat Baltic Sea Action Plan-fonden, som finansierat över 30 projekt runt Östersjön med syftet att minska näringsläckaget och förbättra reningen. År 2011 inrättades Havs- och vattenmyndigheten, som nu tar ett samlat grepp om havs, vatten- och fiskefrågor. Det som tidigare var en otydlig post i budgeten blev en havsmiljömiljard.
År 2013 presenterades kemikaliepropositionen På väg mot en giftfri vardag med nya etappmål och insatser för att nå både generationsmålet och miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. En samlad strategi för arbetet för en giftfri miljö föddes här, och det finns fortfarande flera bra förslag för den nuvarande regeringen att plocka upp och göra till verklighet.
Kort sammanfattat: Alliansregeringen har enträget jobbat med frågor som rör havs- och vattenmiljön. Vissa resultat har visat sig, bland annat när det gäller minskat näringsläckage. Men många resultat kommer att dröja lång tid. Frukterna av det arbete som hittills har gjorts kommer inte att kunna skördas fullt ut än på många år.
Det är tydligt för mig att arbetet för en förbättrad havsmiljö kräver långsiktighet i planeringen och insatserna, men framför allt tålamod. Oavsett dagens ambitionsnivå är vi nämligen decennier från ett helt rent hav. Herr talman! Jag vill särskilt lyfta fram tre ämnen som berörs i detta motionsbetänkande.
För det första: Miljösituationen i våra hav är kritisk och kräver ganska långtgående insatser och stort engagemang för att minska utsläpp och miljöpåverkan. Sverige bör här fortsätta vara en pådrivande kraft i havsmiljöarbetet, mot övergödning, mot giftiga utsläpp och mot nedskräpning - både regionalt och internationellt.
Mätning och uppföljning av miljötillståndet i svenska hav och vatten är nödvändigt för att man ska få tillräcklig kunskap om halterna av skadliga ämnen i fisk och dricksvatten. En bra miljö i våra hav är också viktig för flera näringar, till exempel turism och fiske. Därför vill jag passa på att yrka bifall till reservation 1, där allianspartierna utvecklar detta resonemang ytterligare.
Som en liten bisats kan jag också nämna att jag ser fram emot att Alliansens dricksvattenutredning snart lämnar sitt slutbetänkande. Enligt Livsmedelsverkets granskning får 3,4 miljoner svenskar sitt vatten från täkter som är påverkade av PFAS. Här behövs krafttag, och det är tydligt. För det andra: Mellan 4 000 och 8 000 kubikmeter skräp flyter årligen i land på västkusten.
Det orsakar stora kostnader för berörda kommuner och är ett stort problem för såväl boende som det lokala näringslivet. Att ta hand om det marina skräpet är i dag ett kommunalt ansvar. Vi anser att berörda kommuner bör stödjas bättre, liksom de många frivilliga initiativ som tas i arbetet mot det marina skräpet.
I augusti 2009 inrättade alliansregeringen det så kallade LOVA-stödet för att stödja just lokala åtgärder för bättre vattenmiljö. Över 700 projekt genomfördes inom ramen för LOVA de första fyra åren, och miljö- och jordbruksutskottets granskning år 2014 säger att LOVA är välfungerande.
Ett tillkortakommande i dag är däremot att LOVA inte täcker alla åtgärder som skulle behövas för en bättre vattenvård i alla avseenden. Moderaterna föreslår därför att LOVA-stödet breddas så att det även blir möjligt att få stöd för åtgärder som syftar till att minska problemen med just marint skräp och mikroplast. Därför vill jag yrka bifall till Moderaternas reservation nr 7. Havet är vår gemensamma angelägenhet.
Det faller lite på sin egen orimlighet att några få västkustkommuner ensamma ska bära kostnaden för internationella skräpmassor. Här måste jag säga att jag är förväntansfull inför den kartläggning som Naturvårdsverket just nu gör av det marina skräpet och dess källor. Den ska vara klar den 15 juni 2017. Jag är glad att regeringen lyssnat på Alliansens tillkännagivande om just marint skräp och tillsatt utredningen.
Mina kollegor i utskottet fortsätter också enträget att interpellera berörda ministrar i ämnet. Herr talman! För det tredje, och sista: Ska vi på allvar komma till rätta med Östersjöns hälsa krävs också internationella krafttag. Kemikaliepropositionen, LOVA-stödet och marina nationalparker är Sveriges bidrag. Men andra måste också dra sitt strå till stacken. Titta till exempel åt öst.
Där är det inte självklart att samma hänsyn tas som i Sverige. Utsläppen från ryska Kaliningrad, med bara 1 miljon invånare, står för ett fosforutsläpp på 300 ton årligen. Det är, för att sätta det i ett sammanhang, lika mycket som hela Sveriges fosforutsläpp med tio gånger fler invånare. Vattnet i Kaliningrad visar rester av oljeprodukter som ligger 1 000 gånger över det ryska gränsvärdet, enligt Transparency International.
Fosforhalten ligger över 50 gånger den tillåtna. Här behövs lösningar som främjar ny teknik, internationellt samarbete och ett gemensamt ansvar för Östersjön. I det specifika fallet kan vi också nämna uppföljning och ansvarsutkrävande. De pengar som avsätts ska användas på ett kostnadseffektivt sätt och kännetecknas av additionalitet.
Man kan lätt undra var de 140 Sidamiljoner som har pumpats in i Kaliningrad har tagit vägen. Här är Romson och Lövin skyldiga svaret. Herr talman! Om dessa tre frågor tror jag att vi kan träta, och vi kan få återkomma till dem även vid senare tillfällen. Något som jag däremot hoppas att vi kan fortsätta att vara eniga om som behandlas i betänkandet är vattendirektivet.
Jag menar att det är en styrka att utskottet visar på stor enighet här. Kostnadseffektivitet bör vara högt på dagordningen när åtgärderna ska implementeras. Åtgärderna bör förenas med en helhetssyn där man också tittar på arbetstillfällen i hela landet och det konkurrenskraftiga jordbruket. Det är en balanserad betänkandetext. Jag är glad att vi är eniga. Nu gäller det också att de på andra sidan vattnet från riksdagshuset är eniga.
Herr talman! Det finns mycket att säga om vattenvården. Det är kanske för att lösningarna på problematiken utgörs av en hel verktygslåda. Jag vill sammanfattningsvis säga: Mycket har gjorts, men vi är ännu inte i mål. För den regering som vill se levande hav och vattendrag finns fortfarande ett stort jobb att göra.