Adam Marttinen (SD):
Det finns i huvudsak två skäl till att Sverigedemokraterna ställer sig bakom delar av de föreslagna skärpningarna av straffskalorna i betänkandet Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott . Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott För det första har vi reflekterat över att allmänheten och kanske framför allt brottsoffer och deras anhöriga sällan känner en riktig upprättelse genom de straff som i dag döms ut för många våldsbrott.
Det främsta och viktigaste skälet till vår hållning handlar alltså om brottsofferperspektivet och just upprättelse för brottsoffer genom att verka för att straffpåföljderna för våldsbrott blir betydligt längre. För det andra blir vissa personer bättre människor av att sitta längre tid i fängelse. Närmare specifikt är det just strafftiden kring sex månader som visar på den största differensen mellan dem som återfaller i brott och dem som inte gör det lika lätt.
De som sitter längre tid än sex månader återfaller sedan ganska många år tillbaka nu betydligt mindre i brott än de som sitter sex månader och mindre på anstalt. Det här beror såklart på att kriminalvården får bättre förutsättningar att göra ett bättre arbete med dem som sitter inne en längre tid. Det andra skälet till vår hållning är alltså att vi vill skapa bättre förutsättningar för att färre som blir dömda för våldsbrott ska återfalla i brott efter avtjänat straff.
I det här betänkandet har ett samlat grepp kring ett begränsat antal brottstyper hanterats. Förslagen innebär i regel för dessa brottstyper höjda minimistraff från dagens sex månaders fängelse till nio månaders fängelse. Fru ålderspresident! Sverigedemokraterna ser positivt på att straffskalorna skärps i syfte att ändra påföljderna med ett högre straffvärde för vissa våldsbrott som resultat.
Vår ambition är dock, till skillnad från regeringens, att göra en bredare översyn av samtliga våldsbrott och att även justera olika brottskategoriers såväl maximinivåer som miniminivåer. För att uppnå den samlade ambitionsnivå som vi eftersträvar krävs det dock en bredare översyn och beredning för att skapa en sammanhållen helhet.
Av den anledningen väljer vi att begränsa våra förslag till de förutsättningar som vi upplever att regeringens proposition ger utrymme till.
En rimlig avvägning utifrån förhållandena till andra straffskalor och med bibehållen möjlighet till en differentierad straffmätning anser vi är: att minimistraffet för grov misshandel och grov utpressning höjs från ett års till två års fängelse att minimistraffet för grovt olaga tvång och grovt olaga hot höjs från sex månaders till ett års fängelse.
Avslutningsvis kan jag väl bara att säga att även för denna debatt finns skillnader i hur vi ser på brott och straff i den här kammaren. Regeringens samarbetsparti, Vänsterpartiet, delar inte vår syn på att brottsoffer förtjänar en rejäl upprättelse genom hårdare straff för våldsbrott och föreslår därför att hela propositionen avslås.
Det är värt att tänka på att ett så kallat feministiskt vänsterparti inte står upp för alla de kvinnor som på olika sätt utsätts för våldsbrott av män, som det oftast är. Vänsterpartiet anser att dessa män förtjänar låga straff, för de tror att korta straff och mindre möjlighet till behandling gör kvinnomisshandlare till bättre människor.
Framför allt tror Vänsterpartiet att våldsutsatta kvinnor mår bättre av att så snart som möjligt efter en avhandlad rättegång kunna stöta på sin förövare ute i friheten. Fru ålderspresident! Vi delar inte Vänsterpartiets uppfattning, och vi vill gå längre än regeringen när det gäller hårdare straff för våldsbrott. Därför väljer jag att yrka bifall till vår reservation i detta betänkande.