Jessica Polfjärd (M):
Det började med en hashtagg under namnet #metoo där kvinnor uppmanades att berätta om sexuella övergrepp - en uppmaning som spred sig från land till land och från bransch till bransch. I Sverige har detta fått mycket stort genomslag.
Det kan finnas många förklaringar till det, men en förklaring är att Sverige är ett jämställt land och att det fanns en mognad för att berätta de berättelser som behövde berättas och som borde ha berättats för länge sedan. För visst är Sverige ett jämställt land på papperet, men de senaste veckorna berättar och vittnar om att det fortfarande finns mycket kvar att göra. Herr talman!
Det är dock glädjande att ca 70 procent av svenskarna tror att dessa kampanjer kommer att leda till förändring i samhället. Det behövs. Vi har hört skrämmande berättelser från kulturen, skolan, politiken och journalistiken - helt olika branscher men med samma vittnesmål och samma berättelser.
Vi har fått ta del av tusentals fruktansvärda vittnesmål om hur framför allt flickor och kvinnor utsatts för alltifrån maktmissbruk till oönskade närmanden och sexuella övergrepp. En kvinna berättar: Han höll fast mig hårt och hade sex med mig mot min vilja. Han är viktig, högt uppsatt och är god vän med flera av mina vänner, så jag vågade aldrig berätta för någon.
En annan kvinna berättar: Jag var utsatt för övergrepp när jag var ung. När jag som vuxen berättade om det för mina anhöriga var det ingen som trodde mig. Det var det största övergreppet. Det här är bara några av alla de berättelser som vi har kunnat läsa om. Heder till alla er som har orkat berätta. Att detta förekommer har inte varit okänt.
Men när människor gör sina röster hörda samtidigt får det en helt annan kraft och ett helt annat genomslag. Metoo är en murbräcka i tystnadskulturen. Vi har alla ett ansvar för att de här vittnesmålen inte ska ha varit förgäves. Därför är jag glad att vi har den här debatten i kammaren i dag. Här kan vi visa att vi från politiken tar vårt ansvar i denna viktiga fråga.
Jag vill tacka Vänsterpartiet för initiativet till debatten. Vi politiker kan visa vägen genom att vara tydliga i lagstiftningen. Det är ett kraftfullt verktyg för att påverka attityder och hur människor ser på jämställdheten. Kvinnors utsatthet när det gäller sexualbrott har ökat kraftigt de senaste åren. Det är alarmerande. Samtidigt kan vi läsa om hur grova sexuella övergrepp inte utreds för att polisen inte hinner.
Hur är det möjligt att den här typen av brott inte utreds i världens mest jämställda land? Och hur är det möjligt att vi inte har resurser att utreda så allvarliga brott i ett land med ett av världens högsta skattetryck? Jag har under de senaste veckorna läst starka berättelser om vad kvinnor har utsatts för. En del har varit så fruktansvärda att jag inte har orkat läsa hela på en gång.
De har handlat om kvinnor vars tidigaste minnen om övergrepp är från när de var tre år gamla. De handlar om hur de våldtagits av pappor, bröder, styvpappor och kusiner. I det vi kallar för familj, där kärleken och tilliten ska vara villkorslös och där barn ska få vara barn, har många kvinnor berövats sin egen kropp och fått sår som aldrig läker. Det är en grymhet som inte går att förstå.
Jag har läst och jag har gråtit. Jag har förbannat de män som har misshandlat, hotat, våldtagit och berövat kvinnor deras kroppar, trygghet och sexualitet. Till alla er modiga kvinnor som har vågat berätta om vad ni har blivit utsatta för vill jag bara säga en sak: Det var inte ert fel.
Som jämställdhetspolitisk talesperson är jag särskilt glad över att vi moderater har lagt fram ett brett åtgärdsprogram med förslag på skärpt lagstiftning och förbättringar av rättsväsendets hantering av sexualbrott. Bland annat föreslår vi en skärpning av straffen för våldtäkt. Straffen för våldtäkt är alltför låga i dag, och ofta dömer domstolarna i nedre delen av straffskalan. Straffskalorna är i princip oförändrade sedan brottsbalken infördes för 50 år sedan.
Genom att skärpa straffen sänder vi en tydlig signal om hur allvarligt vi ser på dessa brott. Min förhoppning är att fler partier under debatten i dag ansluter sig till Moderaternas krav om skärpta straff för våldtäkt. Nu räcker inte fina ord. Nu måste politiken och lagstiftningen stå upp och visa hur allvarligt samhället ser på brott mot kvinnor. Vi stöder införandet av en samtyckeslag.
Det finns också anledning att se strängare på vissa former av sexuella ofredanden som inte når upp till vad som utgör en våldtäkt. Därför bör en ny rubricering med en högre straffskala införas för sexuellt ofredande. Skadestånden för den som utsätts för våldtäkt och andra sexualbrott måste också höjas. Vidare måste resurserna till polisen öka. Vi vill att det i varje polisregion ska inrättas särskilda grupper som är specialiserade på sexualbrott.
Detta är en del av vårt åtgärdsprogram. Sexuella övergrepp hör till det mest kränkande en människa kan utsättas för. Bakom brottsstatistiken och siffrorna handlar det om avskyvärda övergrepp som berövar offren deras frihet, integritet och trygghet. Traumat är något man tvingas bära med sig hela livet. Det är viktigt att samhället agerar kraftfullt. Det här är några exempel på vad vi kan göra från lagstiftarens sida, men samtidigt kan politiken inte lösa allt.
Vi har alla en skyldighet att säga ifrån och bidra till att förbättra attityder, normer och värderingar som kollegor, medmänniskor, vänner och föräldrar.