KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Jag ska gärna delta i en sådan debatt. Vi kan kombinera den med en debatt om Förbifart Stockholm, så blir den riktigt spänstig. När jag säger att det inte bara handlar om förslaget att Stockholms läns landsting ska bli en region utan om något annat går jag tillbaka till det som Mikael Damberg själv skriver i sin interpellation. Han skriver att det kanske handlar om en region på tre miljoner invånare som står för 40 procent av Sveriges bruttonationalprodukt.
Detta är någonting som jag inte tycker ska kommenderas fram uppifrån. Det är väldigt viktigt att man har med sig alla på detta. Jag tycker att det sker en nedvärdering av det regionpolitiska utvecklingsarbete som nu sker i Stockholmsregionen. Det är som om detta är en tundra där ingenting händer. Det är inte alls sant.
Det finns ett antal mycket spännande projekt. Vem är ordförande i Norra Stationsprojektet? Jo, det är den förre forsknings- och utbildningsministern Per Unckel som nu är landshövding. Han gör detta på ett alldeles utmärkt sätt. Jag tycker att man måste honorera det som nu sker i regionen. Det är inte alls den mörka bild som framställs här. Mikael Damberg skriver i sin interpellation: Det är mycket som står på spel.
Vi socialdemokrater ser en uppenbar risk att Stockholmsregionen hamnar rejält på efterkälken om inte frågan får en lösning snart. Nu har vi en utredare som heter Mats Sjöstrand. Han ska titta på detta och se vad som är möjligt att åstadkomma. Hans uppdrag är att arbeta aktivt med detta där det finns en efterfrågan på hans tjänster.
Hans perspektiv är att det ska finnas förslag framme som ska kunna beslutas om i samband med riksdagsvalet 2014 och träda i kraft 2015. Det är ambitionen. Det låter som om vi är väldigt oeniga om detta. Det här är länsgränser som har funnits väldigt länge. Stockholms länsgränser är antagligen nyare än många av de andra länens som är från 1600-talet.
Jag tycker inte att det är riktigt seriöst att vi ska hasta fram det här just nu. Jag har besökt alla landets län utom två som jag ska besöka under den kommande veckan och veckan därefter. Jag har i landshövdingarnas regi träffat företagare. Jag träffade Stockholms länsstyrelse och en stor mängd företagare i februari.
Det var ingen av de företagarna som lyfte fram den här frågan som väldigt väsentlig, utan det var andra för dem mycket viktigare frågor som handlar om företagsklimatet och deras villkor. Jag skulle tro att de företagarna skulle ha känt sig betydligt mer oroade om de då hade vetat att det ni föreslår är att återinföra en förmögenhetsskatt i Sverige.
En av de frågor som verkligen stod på tapeten var riskkapitalförsörjningen för att de ska kunna göra de investeringar som är nödvändiga för att kunna tillgodogöra sig den potential som finns i den här regionen. Låt nu Mats Sjöstrand jobba med detta, och låt diskussionen pågå under valrörelsen! Jag ställer gärna upp i debatter i detta ämne.
Mats Odell (KD):
Luciano Astudillo har frågat nordiska samarbetsministern Cristina Husmark Pehrsson på vilket sätt hon avser att motverka Region Skånes och Malmö och Lunds kommuners satsning för att stärka Kastrups attraktivitet. Bakgrunden till frågan är att dessa kommuner och landsting tillsammans avser att satsa 9 miljoner kronor på att marknadsföra Kastrups flygplats i Köpenhamn. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan.
Allmänt sett kan sägas att en kommun eller ett landsting bara får ha hand om sådana angelägenheter som är av allmänt intresse och som har anknytning till kommunens eller landstingets område eller medlemmar. Vidare får en kommun eller ett landsting inte ha hand om sådana angelägenheter som ska handhas enbart av någon annan, till exempel rent statliga angelägenheter.
En annan begränsning i kommunernas och landstingens kompetens är att de inte får ge stöd till enskilda företag om det inte finns synnerliga skäl för det. Frågan om beslutet att lämna ekonomiskt stöd i syfte att stärka och marknadsföra den danska flygplatsen är lagligt eller inte kan jag inte uttala mig om. Detta är en uppgift för domstol att ta ställning till. Jag har också erfarit att frågan för närvarande är föremål för domstolsprövning.
Vid sidan om frågan om beslutet är lagligt kan det naturligtvis alltid diskuteras om detta är ett lämpligt sätt att stärka den lokala eller regionala konkurrenskraften. Jag tycker dock att detta är en fråga som bäst förtjänar att diskuteras just lokalt och regionalt. Politiken för regional tillväxt bygger på att regionalt ansvar och inflytande ger möjligheter att växa utifrån egna förutsättningar.
Region Skåne har sedan mer än tio år ansvarat för det som i dag benämns det regionala tillväxtarbetet och som definieras som insatser för att skapa hållbar regional tillväxt och utveckling. I ansvaret ingår att ta fram och samordna genomförandet av ett regionalt utvecklingsprogram . Inom ramen för ett sådant program kan frågor om utveckling och konkurrenskraft i regionen hanteras.
Sverige har ett starkt kommunalt självstyre. Jag tycker att det är viktigt att värna principen, inom de lagliga ramar som finns, att det är ett lokalt och regionalt ansvar att ta ställning till vilka åtgärder som bäst utvecklar kommunerna och landstingen. I valet får sedan väljarna ta ställning till om de tycker beslutet var korrekt. Jag har därför inte för avsikt att vidta några åtgärder i detta ärende.
Mats Odell (KD):
Är det inte en spännande debatt, så säg! Låt mig nämna för Luciano Astudillo och andra att jag som statsråd med ansvar för detta har gjort en hel del för att utöka den kommunala kompetensen.
Vi lade fram en proposition 2008, den kommunala kompetenspropositionen, där vi föreslog riksdagen utökad kompetens för kommuner och landsting att lämna bidrag till byggande av statlig väg och järnväg, lämna bidrag till högskoleverksamhet och medfinansiera projekt inom ramen för EG:s strukturfonder. Kommuner får numera också tillhandahålla företagslokaler om det saknas privata alternativ för företag i kommunen.
Men att finansiera flygplatsverksamhet i ett annat land är något av ett oskrivet blad, måste jag ändå säga, i uttolkningen av den kommunala kompetensen och vad den ska omfatta. Som vi har konstaterat pågår just nu en prövning i det ärendet. Jag läste i Sydsvenskan att det bolag som driver Kastrup 2008 omsatte 3,1 miljarder kronor och gjorde en vinst på hela 1,3 miljarder.
Då måste man fråga sig varför skattebetalarna i Skåne ska rycka ut för att marknadsföra en sådan verksamhet. Jag tycker i alla fall inte att det framstår som helt glasklart när man läser det. Inte desto mindre förstår jag, som tidigare kommunikationsminister, också att det är väldigt viktigt för Sydsverige att Kastrup är och förblir en internationell flygplats, som också betjänar Sverige, som vi har hört här.
På detta vilar näringslivet och den omfattande forskning som vi har i Sydsverige. Men det är också av stor vikt att vi i vårt land, som ju internationellt sett är ett högskatteland - tvåa efter Danmark - kan motivera och förklara de utgifter och åtaganden som vi politiker gör å skattebetalarnas vägnar.
Jag tror att det är något som Luciano Astudillo också instämmer i. Det är viktigt, om nu detta ska göras - vilket vi inte vet - att det också blir väldigt tydligt och kan förklaras för skattebetalarna i de skånska kommunerna och i regionen varför denna satsning i så fall görs.
Mats Odell (KD):
Jag tror inte att det egentligen råder någon stor åsiktsskillnad mellan oss som debatterar den här frågan. Regional utveckling är centralt för att Sverige ska kunna fortsätta vara ett välfärdsland i denna höga och kalla nord, och vi måste göra vad vi kan för detta. Nu har vi lagar på detta område som vi måste utreda.
Jag tror att det är viktigt att Kastrup finns som en internationell flygplats i Malmöregionens närhet, med stark dragningskraft. Men vi har lagar som hindrar kommuner att göra precis vad de vill med sina skattepengar. Det säger sig självt att man ibland hamnar i gråzoner, och då måste man pröva det hela rättsligt. Det är precis detta som just nu sker. Jag vill kort identifiera några frågeställningar som jag tycker att man måste belysa i det här sammanhanget.
Den första är om lokaliseringsprincipen som den nu är utformad tillåter stöd till en flygplats i ett annat land. Det vet vi inte nu. Om den inte gör det och vi kommer fram till att den borde göra det får vi återkomma och se på det problemet. Om vi är överens kan vi ju då i denna kammare fatta beslut om en förändring.
Den andra är att man kan hävda - och det görs ofta från kommunalt håll - att just infrastruktur är en statlig uppgift. Mot detta står de nya möjligheterna i propositionen om kommunal kompetens som gör att kommunerna kan delta i sådan här verksamhet.
Ytterligare en aspekt är naturligtvis att de skånska kommunernas stöd i det här fallet går till ett enskilt företag som ägs av danska staten och ett australiensiskt investmentbolag. Det är också en sak som måste redas ut. Jag vet ju att syftet är att satsningen ska attrahera nya flyglinjer till exempelvis USA, Kina och Indien.
Mot denna bakgrund vill jag säga att det är viktigt att vi har regler för detta, och det är därför också viktigt att vi avvaktar den rättsliga prövning som pågår i den här frågan.
Mats Odell (KD):
Jag tycker att vi har en god enighet omkring det här. Det är viktigt med regional utveckling. Öresundsregionen är central för Sveriges utveckling och för Danmarks utveckling. Det handlar om den här regionens sätt att klara sig i den allt tuffare globala konkurrensen. Jag har gett ett besked här i dag, nämligen att det här nu prövas rättsligt.
Om en rättslig prövning visar att nuvarande lagstiftning inte skulle tillåta detta har jag sagt att jag är beredd att återkomma och att titta på den frågan. Det tycker jag är ett bra resultat av den här debatten. Slutligen vill jag bara säga en sak när det gäller välfärdens kärna, Luciano Astudillo.
Den här regeringen har faktiskt kommit med förslag till riksdagen, och också genomfört det, om ett tillskott till välfärdens kärna på inte mindre än 38 miljarder kronor brutto och 26 miljarder kronor netto, under den här mandatperioden. Det tror jag också är någonting som väljarna har upptäckt.
Mats Odell (KD):
Monica Green uppfyllde nog alla rimliga krav på folklighet. Problemet var att det saknades en del saklighet i Monica Greens presentation.
Jag har här beskrivit hur man inte bara på EU-nivå utan också på global nivå har fattat beslut som implementeras i bindande lagstiftning, inte bara i USA och andra världsdelar utan också i Europa och i Sverige.
Jag kan försäkra Monica Green att hon kommer att få svar på sina frågor före jul när Finansinspektionen kommer med sitt förslag, som har varit ute på remiss, om hur sakerna ska implementeras för svenska institut. Det kommer att gälla retroaktivt, Monica Green, från och med den 1 januari 2009, det vill säga det som har tjänats in under det här året och framåt. Vi kommer att visa att vi menar allvar. Monica Green får gärna återkomma med frågor när förslaget har presenterats.
Mats Odell (KD):
Jag kan också upprepa mig och säga att regeringen har en samlad uppfattning att det är absolut nödvändigt att få ett stopp på den bonuskultur som har premierat ett osunt risktagande, som har förvärrat den här krisen, som har fördjupat den och som har förlängt den. Det är därför som Sverige har varit pådrivande genom alla de processer som vi har haft ansvar för.
Jag vet inte om Monica Green har noterat att det är Sverige som är ordförande i EU, att det är vi som har lett de rådsarbetsgrupper som har fått fram de här förslagen och som har fått dem i hamn i en politisk överenskommelse så sent som den 2 december. Jag tycker att Monica Green har en viss uppförsbacke i sin argumentation. Det är också bakgrunden till att vi har drivit på.
Jag ska ge ett rakt svar till Monica Green: Ja, vi vill, vi kan och vi ska.
Mats Odell (KD):
Den 13 juli lade kommissionen fram sitt förslag till CRD 3, kapitaltäckningsdirektiv nr 3. Där fanns förslag till regleringar av bonusar och andra ersättningar. Sedan gick det en tid, och så kom uppgörelsen i Pittsburgh.
Då tog det svenska ordförandeskapet, i detta fall under min ledning, initiativet till att också lägga in Pittsburgh-slutsatserna, som skärpte upp bonusdelen mycket kraftfullt i detta kapitaltäckningsdirektiv som vi nu har nått en politisk överenskommelse omkring. Där är vi i mål.
Vad gäller Sverige kommer alltså Monica Green att få se detta före jul, när Finansinspektionen kommer med sina slutsatser efter att ha lagt fram sitt förslag, som har varit ute på remiss och som kommer att börja gälla retroaktivt också under detta år. Jag vet inte vad mer Monica Green kan begära.
Mats Odell (KD):
Jag förstår och respekterar Kent Perssons ståndpunkt i denna fråga, men jag delar den inte. Det är ganska enkelt: Vi har redogjort för att det vore oklokt att förbjuda prospektering. Jag är glad att vi nu har en överenskommelse där också Socialdemokraterna är med i denna hållning. Sedan kommer frågan om brytning av uran. Det är en helt annan fråga. Det mesta talar för att det inte kommer att brytas någon uran.
Detta är av rent ekonomiska skäl och av det skälet att det är lokala politiker, valda på de orter där detta kan bli aktuellt, som ska fatta dessa beslut. Det tycker jag är en bra ordning. Det är en subsidiaritetsprincip att föra ned besluten så nära de berörda människorna som möjligt. Jag tror att Kent Persson lever i en ganska idyllisk värld. Det går bra att sortera undan allt som verkar jobbigt och svårt att hantera, men vad är då kvar?
Jag vet inte om Kent Persson lyssnade på Ekot i morse om kolkraften, hur den nu utvecklas och hur mycket koldioxid som släpps ut. Det går bra att tänka bort hälften av svensk elproduktion, men vad ska då komma i stället? Det handlar ändå om att ta ansvar för försörjningen för de väldigt många medborgare som arbetar inom de svenska basnäringarna ute i Bergslagen, i Västerbotten, i Norrbotten och runt om i hela vårt land.
De inser att elektricitet producerad på ett miljömässigt riktigt och koldioxidfritt sätt, där man ställer väldigt höga krav på säkerhet och miljö, är någonting vi för närvarande kommer att fortsätta med. Det gäller tills det finns bättre alternativ.
Jag tror att alla här inne ser fram emot den dag vi har tillgång till elektricitet som produceras på ett på alla vis glädjande sätt - inga gruvor, inga utsläpp, ingenting förutom sol och vind som flödar, och vi kan ta det lugnt - men vi är inte där än, Kent Persson.
Mats Odell (KD):
Jag vill börja där Kent Persson slutade. Vi kommer att se över minerallagen, och det kommer att ske med samverkan över blockgränsen, där vi ska titta på förutsättningarna.
Var det kommer att sluta vet inte jag, men en sak är säker: Det kommer icke att brytas någon uran i Sverige utan att de lokala medborgarna runt om platserna genom sina valda ombud har sagt ja till detta och att man har uppfyllt de absolut strängast tänkbara miljökraven. Vi kan åka runt och titta på industriell verksamhet, inte minst gruvverksamhet, och titta på hur det ser ut med de restprodukter som kommer.
Det är inte så trevligt heller när man bryter järnmalm och annat, men här måste vi ändå vara medvetna om att vårt land är helt beroende av att vi exploaterar de naturtillgångar som finns och gör detta på ett ansvarsfullt och miljöriktigt sätt. Där tror jag att Kent Persson och jag har samma ambitioner, nämligen att det ska ske på ett långsiktigt hållbart sätt.
Mats Odell (KD):
Låt mig börja i slutet. Ja, det ska vara tillåtet att bryta uran i Sverige. Om man kan få med sig den lokala befolkningen, om man kan få med sig de tillståndsgivande myndigheterna och om man uppfyller de mycket stränga miljökrav som finns i miljöbalken ska det vara tillåtet.
Sedan kommer punkt nummer två: Sannolikheten för att detta ska inträffa i nuvarande marknadsläge när det gäller prisvärt uran för de reaktorägare som efterfrågar uran är låg. Det ser mörkt ut för att det ska ske i Sverige, om jag uttrycker mig på det sättet. Det är slutsatsen. Det ska dock vara tillåtet.
Det ska avgöras av befolkningen runt de platser som är aktuella, och man ska uppfylla de miljökrav som finns. Vi gläds åt den stora efterfrågan på svenska metaller och mineraler. Det sker nu en väldigt snabb tillväxt av arbetstillfällen, som Karin Åström mycket riktigt påpekar.
Hur ska man då matcha de arbetslösa så att de blir anställningsbara inom dessa sammanhang? Detta är en uppgift som regeringen tar på allra största allvar. Vi har satsat väldigt mycket i en arbetsmarknadspolitik som handlar om att göra människor anställningsbara. Vi har gett jättemycket nya resurser till högskolor, universitet och vidareutbildning.
Vi har en stor satsning på yrkeshögskolan, någonting som Socialdemokraterna har motsatt sig under decennier. Vi öppnar upp för att vidareutbilda unga människor som inte vill gå en akademisk väg. Varför har Socialdemokraterna under alla dessa år nedprioriterat dessa mer manuella yrken? Det är nu som den här regeringen har satt i gång ett stort arbete.
Yrkeshögskolan är en fantastisk succé så här långt. Nya sådana utbildningslinjer växer fram överallt. Jag är övertygad om att den matchning och den satsning som görs för att göra unga människor anställningsbara kommer att lyckas.
Mats Odell (KD):
Jag vet inte om Karin Åström har studerat de prognoser som finns för sysselsättningsutvecklingen i Sverige. Vi hörde i går på nyheterna att det har tillkommit 100 000 fler sysselsatta på ett år i Sverige. Vi har i Sverige den snabbaste jobbtillväxten i den industrialiserade världen för närvarande. Den stora utmaningen kommer att vara precis det som Karin Åström tar upp, nämligen att få unga människor anställningsbara.
Vi ser att arbetslösheten kommer att sjunka i en mycket rask takt. Det är första gången som vi inte har en jobblös tillväxt. Vi har en mycket stark tillväxt, och vi har en mycket stark sysselsättningstillväxt. Det är den politik som den här regeringen har fört som nu ger resultat. Jag håller med om att det som måste ske är att se till att det inom de branscher och näringar där det finns flaskhalsar utbildas människor.
Där har vi yrkeshögskolan och de stora satsningarna på eftergymnasial utbildning och fortsättningsutbildning för människor som vill gå vidare och ta mer kvalificerade jobb. Hela problemet handlar egentligen om att få in människor, nyanlända människor som kommer till Sverige och unga människor, på arbetsmarknaden väldigt fort, om vi inte ska få en uppbromsning av den mycket goda utveckling som vi ser för närvarande.
Jag tar på allvar det Karin Åström säger, att gruvnäringen är en näring där vi måste hitta möjligheter för att bättre få tag på människor. Jag hörde av en kollega att en truckförare i gruvorna i Norrbotten tjänar 32 000 kronor i månaden, och man är ofta 19 år när man får det jobbet. Vilket incitament finns det då att studera vidare? kan man fråga sig.
Det finns många aspekter att ta hänsyn till när vi har en sådan oerhörd efterfrågan inom en bransch där man betalar mycket för olika jobb. Det känns kanske inte så angeläget att sätta sig på skolbänken om man redan innan man fyller 20 år kan få en lön som många har som slutlön.
Mats Odell (KD):
Elmarknaden är någonting som vi ägnar oss mycket åt i näringsutskottet och som regeringen också ägnar sig mycket åt. Det var en tidigare regering som började med avregleringen av elmarknaden - en regering som Ann-Kristine Johansson säkert kommer ihåg. Elmarknaden kan absolut fungera bättre.
Därför är det viktigt att vi fortsätter med reformer på området och att Energimarknadsinspektionen, Energimyndigheten och vi alla bidrar till den processen.
När det gäller Vattenfall tror jag att det är en klok politik som också en socialdemokratisk regering började med, nämligen att bolagsstyrning är en sak - hur själva bolaget styrs - medan politiken och i det här fallet energipolitiken mycket väl kan ligga på ett annat departement. Det finns ingen motsättning i detta.
Mats Odell (KD):
Min uppfattning är att svenska folket skall äga vattenkraften i Sverige för evärdlig tid - punkt. Den ska icke säljas till någon annan. Vem som sedan är operatör av detta kan man alltid diskutera, men vattenkraftstillgångarna bör tillförsäkras svenska folket. De bör inte vara till salu. Vattenfall har verksamheter i många länder. Man kan alltid diskutera vad en optimal bolagsstruktur är.
Vattenfall är någonting som kan användas till olika saker. I dag är det framför allt en sedelpress för svenska staten. Enligt min uppfattning kan den bli ännu effektivare. Det finns goda möjligheter att utveckla företaget ännu mer så att vi som skattebetalare får en ännu större avkastning; det är alldeles uppenbart. Men staten bör absolut ha ett majoritetsägande.
Mats Odell (KD):
Jag står bakom de ägardirektiv som finns som regeringen har gett Vattenfall. Det är alldeles uppenbart. Tysk energipolitik skiljer sig markant från den svenska. Det gäller också det tyska folkets syn på olika energislag. De är så emot kärnkraft, och det är Vattenfalls kärnkraftspolitik som är den verkligt heta politiska frågan i Tyskland.
Man kedjar fast sig vid järnvägsspåren för att inte släppa fram transporterna med utbränt bränsle. Det är det tyska folkets uttryck för sin syn på energipolitiken. Ett svenskt företag som arbetar i ett annat land ska följa de statliga ägardirektiv som finns från ägaren, den svenska staten. Det ska också följa den energipolitik som befolkningarna i de aktuella länderna har lagt fast.
Det är de två styråror som bolaget har att rätta sig efter.
Mats Odell (KD):
Problemet för Kent Persson, och faktiskt även för mig, är att vi inte vet vad som skulle hända med energiomställningen om Vattenfall överlämnade verksamheterna till något mindre nogräknat företag som skulle sköta dem i Tyskland. De kommer att finnas kvar. Vattenfall är ett statligt ägt och ansvarigt bolag som enligt min uppfattning driver sådana här processer med bästa möjliga kommersiellt tillgängliga teknik. Det vet vi inte om någon annan operatör skulle göra.
Därför tycker jag att i mitt svar låg också svar på Kent Perssons frågor. Min uppfattning är att man ska följa de statliga ägardirektiv som finns i Sverige, och man ska följa den energipolitik som i det här fallet den tyska befolkningen har röstat fram.
Mats Odell (KD):
Jag är ledsen om jag rörde till begreppen för Krister Örnfjäder. Jag tror dock att jag var väldigt tydlig om två saker. Jag sade att vattenkraften i Sverige ska tillförsäkras svenska folkets ägande för evärdlig tid. Vattenkraftens ägande tillhör svenska folket. Vattenfall som bolag äger olika typer av tillgångar i olika länder.
Min uppfattning är att det ska finnas ett statligt majoritetsägande där. Varför använder jag det uttrycket? Jo, jag vet att Vattenfall står inför stora investeringar, inte minst i förnybar energi, och man står inför stora investeringar i andra länder än i Sverige. Här kommer det enligt bolaget självt att krävas väldigt mycket nytt kapital.
En hel del av det kan lånas, men inte allt. Det kommer att behövas nytt ägarkapital, och då tycker inte jag att det är rimligt att vi i denna kammare ska besluta att ta pengar under utgiftstaket som behövs för sociala satsningar på välfärdsområden för att till exempel investera i energianläggningar i utlandet.
Då är det rimligare att Vattenfall släpper in nya ägare på ett begränsat sätt. De får vara med och investera. Detta har statsministern sagt. Det har också jag och andra statsråd sagt. Detta ligger närmare till hands än att ta svenska folkets medel som ska användas för välfärdssatsningar i Sverige. Detta är beskedet.
Beskedet är alltså tydligt: Vattenkraften tillhör svenska folket. För investeringar som behöver göras på olika håll får man vara beredd att släppa in nya ägare. Vi har exempelvis AP-fonderna som är intresserade av den här typen av investeringar om det skulle öppnas en möjlighet.