Mikael Damberg (S):
Jag tror att den här frågan har hamnat i ett besvärligt läge därför att folk är ganska oroade för vad som händer med LKAB:s ställning långsiktigt. Det är ju inte bara vad som händer med samhällsomvandlingen som påverkar LKAB, utan det är också de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för kommande gruvnivåer och hur man ska klara de investeringar som krävs. Då räknas alla kostnader in.
Det innebär inte att LKAB på något sätt av det lägre malmpriset påverkas i sitt ansvar för samhällsomvandlingen. Om man vill ned på en lägre nivå i gruvan och det påverkar staden så att den måste flyttas har man ett ansvar att ersätta de relevanta kostnaderna för detta. Det är den ersättningen som LKAB förhandlar med aktörer om.
Skillnaden mellan mig och Vänsterpartiet är att verkligen se att LKAB har ansvar för att driva det här som ett bolag och att jag inte som minister har ansvar för att bestämma vilken avtalsnivå LKAB ska fatta beslut om. Jag hoppas att man kommer överens med alla så att det blir en bra överenskommelse med de berörda parterna. Men om man inte blir överens i de här avtalskonstruktionerna är det ytterst en juridisk process som kommer att avgöras i domstol.
Jag tror att det vore konstigt om riksdagen eller regeringen hade en principiell uppfattning om exakt vilken nivå alla avtal ska sättas på, därför att LKAB har ett ansvar för att driva denna fråga och även komma överens med parterna. LKAB har redovisat de principer som de har ansett ska gälla för ersättningen.
Om man flyttar in i en bostad med högre kvalitet och högre värde är det precis som med andra hyresrätter.
Nu har vi ingen lagstiftning, vilket påtalades av interpellanten, som säger exakt hur det ska gå till i en sådan här situation, men vi har en annan lagstiftning som säger att en hyresgäst som bor i ett bestånd som ska renoveras och därmed får en högre hyra måste bestämma om man ska bo kvar eller söka sig någon annanstans.
Det LKAB har gjort är att man, som jag uppfattade det och försökte säga, har kommit överens om den här trappan. Vid sidan av det som gäller om man bara hade renoverat eller byggt nytt har man också kommit överens om att ha en trappstegsmodell som gör att hyreshöjningen inte slår in med en gång. Jag uppfattar att det finns en bild av att det ändå var ett bättre system än att det bara rakt av skulle bli en högre hyra.
Jag tycker att LKAB har visat att man har ansträngt sig för att försöka hitta en modell för att hantera detta. Jag tror att man både från LKAB:s och Kiruna kommuns sida gärna hade sett att alla som ville bo kvar i ett gammalt bestånd med låg hyra kunde göra det. Nu räcker inte de bostäderna till när man måste flytta delar av staden och riva det befintliga beståndet.
Vi vet ju alla att när man bygger nya bostäder är de alltid dyrare än gamla bostäder. Det är ju det som är problemet. Ska alla människor ha någonstans att bo kommer några att behöva bo i nya lägenheter. Jag tar den här frågan på stort allvar. Jag kommer att följa den, och vi kommer också att ha en malmfältsgrupp där vi diskuterar inte bara samhällsomvandlingen utan framför allt de nya utmaningar som LKAB står inför.
Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att de kostnader som nu uppstår, oavsett om det är i gruvdriften eller samhällsomvandlingen, kommer att räknas in i kalkylen för LKAB för att se om man klarar av att göra alla de investeringar som krävs inför framtiden. Mitt största ansvar för bolaget måste vara att se till att bolaget agerar korrekt men också att man för progressivitetsdiskussioner och ganska jobbiga effektivitetsdiskussioner för att vara konkurrenskraftiga i framtiden.