Stefan Attefall (KD):
Det är intressant att lyssna när Teres Lindberg ska försöka beskriva en socialdemokratisk bostadspolitik, förutom trätan om att Socialdemokraterna under tolv års tid misslyckades med att få till stånd ett tunnelbanepaket och alliansregeringen höll på i sju år för att få ihop det komplicerade avtalet. Det kan man diskutera.
Men beskedet att vi inte ska revidera PBL när Socialdemokraternas bostadspolitiska talesperson här i riksdagen har som huvudnummer att, som Ola Johansson påpekade, tillsätta en ny PBL-utredning och lägga ned Bromma flygplats uppfattas inte som socialdemokratisk politik. Det är möjligt att det är socialdemokratisk politik i Stockholms stad, men i riksdagen är det inte det.
Men om det nu skulle vara så att vi skulle bygga både på Bromma flygplats och på Bogesundslandet är problemet hur lång tid det tar att få fram detaljplanerna. Det är det som är huvudproblemet. Det är därför kommun efter kommun säger: Vi har hög aktivitet på planarbetet.
Ja, nu säger de det, men det tar flera år att få fram planerna därför att vi har en komplicerad planprocess, därför att kommuner har uppemot hundra nationella mål att ta hänsyn till, därför att vi har en övarklagandeordning som skapar möjligheter att driva det här hur långt som helst och därför att vi har en lång rad problem med handläggningstider på olika nivåer. Vi jobbar konkret och praktiskt nu med att förkorta planprocessen.
Vi har redan gett mer pengar till länsstyrelserna och mark- och miljödomstolarna för att förkorta deras handläggningstider. Länsstyrelserna har vi stenkoll på. De har kraftigt minskat sina handläggningstider, och vi kommer att ligga på dem ännu mer i framtiden. Vi tittar över instansordningen för överklaganden för att under rättssäkra och demokratiska former också ha en effektiv överklagandeprocess i stället för som nu då man kan köra om samma argument i alltför många omgångar. Vi kommer att gå till riksdagen och föreslå enhetliga byggregler. Varför?
Jo, därför att vi ska kunna bygga billigare och kunna pressa byggkostnaderna. Ett bra exempel på detta är de kommunala bostadsföretagens gemensamt upphandlade typbostäder - kombohus, som de kallas - som innebär att man för ett fast pris kan avropa ett hus och sätta upp det i olika våningar och tre fyra företag har lagt sina anbud och fått dem godkända.
Problemet är de inte får byggas i alla delar av Sverige, därför att det kommer kommunala och tekniska särregler som stoppar den möjligheten.
Vi vill skapa enhetliga, tekniska regler i Sverige för att få till stånd bland annat industriell utveckling, utveckla billigt byggande, utveckla nya produktionsmetoder och inte minst främja det som ur klimatsynpunkt kanske är mest intressant, nämligen trähusbyggande.
Konkret handlar det om hur man jobbar med de praktiska problemen för att skapa en snabbare och bättre process, bygga enklare, bygga billigare och därmed också skapa bättre förutsättningar att lösa bostadsbristen. Allt tal om att vi måste göra någonting måste leda till hur vi ska göra det. Annars blir det bara pamfletter. Det är det som är problemet med bostadsdebatten.
Det är mycket av: Ni borde göra någonting och du borde göra någonting, i stället för att man talar om hur det ska göras. Här har vi en praktisk agenda som vi jobbar med konsekvent. Jag vill påstå att när man utvärderar de här åren när vi nu jobbar med det här kommer man se att det hände oerhört mycket under den här tiden och mycket som kommer att innebära en praktiskt mycket bättre verklighet för många människor. Tyvärr tar det tid innan det slår igenom fullt ut i praktiken, men vi är på rätt väg. Det är bara att fortsätta i ännu högre takt än hittills.