KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stefan Jakobsson (SD):
Jag vill återge vad Roza sa tidigare: Inte ett barn ska lämnas efter. Det låter väldigt vackert, och jag håller med om att det vore underbart om så var fallet. Tyvärr ser dock verkligheten ut som den gör, vilket Roza så föredömligt beskrev. Därför tycker vi att man kanske inte alltid ska stirra sig blind på de lösningar som finns i dag. För vem kan sina barn bäst?
Det är med största sannolikhet förhoppningsvis föräldrarna. Varför kan man då inte titta på alternativa lösningar där vi ger föräldrar möjlighet att kanske vara hemma med sina barn längre? Vi behöver inte styra in dem utifrån olika riktlinjer om hur många dagar som ska gå till den ena parten och hur många som ska gå till den andra parten. Jag är helt övertygad om att svenska föräldrar vet bäst vem som ska stanna hemma med deras barn. Vi kanske inte är överens här, men jag tror att vi kan vara överens om att föräldrarna nog har bäst koll på sina barn. Vi har presenterat andra lösningar.
Exempelvis ska mor- och farföräldrar kunna stanna hemma för att barn inte ska skjutsas in i förskolan för tidigt. Hur bra förskolan än är är man inte särskilt stark som individ när man är ett år; man är i princip fortfarande ett litet knytt och behöver verkligen mycket kärlek, ömhet och framför allt uppmärksamhet av föräldrarna. Jag hörde också att du föredömligt tog upp utemiljön. Jag håller med om detta. Det är fantastiskt.
Problemet i dag är EU, och var Sverigedemokraterna står i EU-frågan behöver vi inte ta upp för någon längre debatt här. Men EU har väldigt mycket regler som sätter stopp för enkla saker som att gräva ned däck, lägga in en båt och fylla den med sand eller lägga in några stora stockar och stenar mitt i alltihop. Här säger EU-reglerna nej, trots att det är en fantastiskt bra lärmiljö för barnen. Jag växte själv upp i skogen. Det var fantastiskt att ha den möjligheten och närheten.
Stefan Jakobsson (SD):
Huruvida vi grundar våra fakta och kunskaper på forskning och sådana saker kan vi ha en längre debatt om en annan dag. Jag är dock helt övertygad om det som över 300 personer inom vårt gebit med ena foten i politiken och andra i verksamheten har tagit fram. Dessa personer besitter enormt mycket mer kompetens än någon av oss som sitter här inne, för de jobbar dagligen i denna verksamhet. De är också lokalpolitiker och bidrar med väldigt mycket.
De sitter med på alla olika nivåer och bidrar till Sverigedemokraterna med en väldigt bra politik som vi kan driva. Det är en politik som är pragmatisk och verklighetsförankrad. Jag ska dock inte hålla ett försvarstal. Vi är helt överens om att en förskola som har en hög och bra kvalitet garanterat kommer att se till att barnen mår bättre och lyckas bättre i skolan. Det är absolut så. Tyvärr är detta inte fallet. Vissa förskolor är så övertrasserade med barn att det mer eller mindre handlar om förvaring.
Där finns det alternativa lösningar att ta till, tycker jag, för att komma över de pucklar som finns. Huruvida våra världsbilder är likvärdiga eller ej vet vi kanske redan nu att så inte är fallet. Min andra fråga har en annan inriktning. Jag tror att vi är överens om vikten av att barnen har en fast punkt i förskolan och att det inte är för stor ruljangs bland pedagogerna, utan att de verkligen stannar kvar.
Sverigedemokraterna har presenterat något som är som en Singaporemodell med en helt annan löneinriktning och med helt andra nivåer. Enligt vår politik ska man inte behöva byta kommun för att få högre lön. Just nu börjar hopplärarna fungera, framför allt i små kommuner. Vi talar inte om Arjeplog, men i till exempel Stockholms län är det nära mellan de olika kommunerna. Här har vi ett konkret förslag för att få pedagogerna att stanna kvar.
Man ska kunna jobba i Sveriges minsta kommun och ändå vara den högst betalda förskolläraren, för att man jobbar i en modell som inte kräver att man byter kommun. Vilken lösning har Socialdemokraterna för detta?
Stefan Jakobsson (SD):
Nej, en utvärdering är aldrig fel utan självklart bra att göra. Men jag tror faktiskt att kursbetygen har nått vägs ände. Vi kan titta på hur bra eleverna lyckas i dag. Vi har otroligt mycket fler avhopp i dag än tidigare. Vi har många elever som kommer ut och är dåligt anpassade till marknaden. Varför då? Jo, för att de kan välja kurser.
Om man är 15, 16, 17 år, kommer man då att välja de kurser som är tuffast att läsa och ger störst möjligheter att få arbete, eller väljer man kanske de kurser som är lite lättare att läsa så att man får ett bra betyg? I dag när elever kommer ut har de inte alla grundläggande saker som behövs eftersom de själva har fått välja vilka kurser de velat läsa. Det kan bli oändligt många kombinationer bland de elever som kommer ut. Jag gick själv fyraårig teknisk.
När jag kom ut på arbetsmarknaden visste man exakt vad jag hade läst. Man var trygg med den information man hade och visste vilka små resurser som behövde sättas in för att stärka mig på arbetsplatsen. Detta går inte att göra i systemet med kurser. Vill Moderaterna göra en utvärdering så varsågod - vi välkomnar den. Vi ska också titta på hur det ser ut. Men jag anser att en tillbakagång till de ämnesbetyg vi hade inte kräver någon större utvärdering. Av den anledningen anser vi att vi redan i dag kan säga att kursbetygen inte fungerar.
Jag vill sluta stressa Sveriges elever. Jag vill att eleverna ska må bra och lära sig något på gymnasiet. De ska vara trygga i sig själva och komma ut med den ämneskunskap som behövs för att lyckas i arbetslivet.
Stefan Jakobsson (SD):
Självklart tror vi inte. Vi har inom vår krets gjort en stor utvärdering av detta och har tagit fram all statistik och alla fakta som finns att tillgå. Vi ser att gymnasieeleverna misslyckas mer i dag än de gjorde tidigare och att de är sämre anpassade till marknaden än tidigare. Tidigare kom de mycket lättare ut i arbete. Vilka var skälen till att vi gick över från ämnesbetyg till kursbetyg? Ja, om detta tvistar de lärde.
Det finns lika många olika teorier som det finns professorer där ute. Jag litar inte på att vi ska fortsätta driva något bara för att vi har genomfört det. Vi måste vara pragmatiska och titta på detta. Har kursbetygen nått vägs ände? Enligt Sverigedemokraterna och den statistik och forskning som vi har tagit fram är det absolut så. Herr talman! I det här fallet finns det redan ett färdigt betygssystem att gå tillbaka till. Ämnesbetygen fanns där. Vi vet hur det funkade. De fanns under många år. Är det något som Moderaterna är duktiga på är det att kopiera.
Detta borde inte vara något problem för dem.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag har en kort fråga om detta, eftersom jag tror att vi skulle kunna ha ett riktigt bra utbyte. Att Rickard Nordin brinner för denna fråga finns det ingen tvekan om - det syns tydligt. Vi har också tittat mycket på dessa delar. Jag har gått på ett idrottsgymnasium för gymnastik och har den bakgrunden. Jag har tränat där och vet vad det innebär. Det vi såg som det största problemet var att få tillgång till kompetensen för att kunna driva olika gymnasier.
Jag börjar med att fråga: Hur ser Centerpartiet på denna fråga? Kan vi få tillgång till kompetensen? Det är där någonstans vi har fastnat i utredningen. Hur säkerställer vi att vi kan få tillgång till rätt personer som har en bra koppling till marknaden så att man får denna utbildning? Detta är något som gäller de flesta idrottsgymnasier. Vi har precis haft OS och lyckats extremt bra inom de olika sporterna. Det har att göra just med att vi har haft rätt tränare och rätt personer på rätt plats - fysiologer och allt som finns kring detta.
Rickard Nordin nämnde i sitt anförande bland annat vikten av att ha hela det kompletta setet. Finns några tankar hos Centerpartiet där?
Stefan Jakobsson (SD):
Jag är ödmjuk nog att kunna ge Rickard Nordin helt rätt i den frågan - självklart. Däremot måste vi kanske fortfarande tillsätta en utredning. Om vi ska få igenom en sådan tankegång här uppifrån måste vi som partier parlamentariskt komma överens om vissa kriterier. I det här fallet tror jag att det kan vara klokt att göra en utredning. Jag är den förste att sätta mig vid ett runt bord och diskutera denna fråga, för den är viktig. Det är en fråga för framtiden. Vi får inte hamna på efterkälken här i Sverige, utan vi måste snarare ligga i framkant.
Jag sträcker ut handen till Rickard Nordin och hoppas att Rickard tar emot den. Jag kan sätta mig och ta en kopp kaffe vilken dag som helst.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag ska väl låta Håkan Bergman avsluta sin mening och det han ville säga innan han börjar besvara mina frågor. Vi kanske kan samordna oss så. Håkan Bergman är egentligen en mycket bättre politiker och debattör än han var nyss när han gick så lågt som han gjorde mot Sverigedemokraterna. Vi har så många gånger hört debatten om att vi har tagit pengar och att vi inte ger något tillbaka. Fru talman! Låt mig vara extremt pedagogisk. Mattias Karlsson, Sverigedemokraternas gruppledare, hade en gång en väldigt bra föredragning. Jag kommer inte ihåg om det var på våra landsdagar eller om det var någon annan gång.
Han försökte i alla fall förklara detta på ett pedagogiskt sätt. Av en händelse har jag råkat få med mig en smurf, som jag håller upp här. Med hjälp av den här smurfen ska jag försöka förklara det som Mattias Karlsson försökte förklara. Han sa: Ja, vi tar 13 miljarder från kommunerna. Vi tar dem och flyttar över i statlig ägo. När vi har dessa pengar i statlig ägo öronmärker vi dem och ser till att vi har korrekta stimulansbidrag som går till faktiska saker som bidrar.
Sedan tillför vi dessa bidrag till verksamheten igen. Den här smurfen får alltså illustrera att Sverigedemokraterna visserligen tar pengar men sedan tillför exakt lika stor summa tillbaka. Vi styr dem bara från statens håll. Det är med en ära som jag överräcker smurfen till Håkan, fru talman, så att han i fortsättningen alltid påminns om denna debatt.
Stefan Jakobsson (SD):
Eftersom vi i en tidigare debatt införde ordet "gullig" vill jag säga att det var väldigt gulligt att jag fick tillbaka smurfen. Jag lovar att återgälda den till mina barn som har glömt kvar den här. Jag förstår inte riktigt Håkans resonemang, fru talman. Det här är ju precis vad Sverigedemokraterna vill göra. Vi anser att kommunerna inte är byxmyndiga nog att ta hand om dessa pengar. Att Sverigedemokraterna driver frågan att vi vill ha en statlig huvudman borde över huvud taget inte förvåna någon här.
Låt oss se på det vi diskuterar i dag: utbildningsområdet. Håkan Bergman borde bli lugnad, fru talman, av att vi inte tar några pengar från vuxenutbildningen. Det enda vi gör är att öronmärka och styra upp dem så att de säkert kommer till rätt saker. Inom vissa områden som hör ihop med vuxenutbildningen, bland annat folkhögskolorna och folkbildningen som jag talade om förut, har vi sett hur extremt illa det har gått när vi inte styr upp dem med statliga medel.
Vi har exemplen med Brunnsvik och Studiefrämjandet i Västerbotten där vi har sett hur illa det kan gå när vi inte har statlig kontroll och styrning av pengarna. Det är precis detta vi vill göra. Vi anser att vissa enheter inte är byxmyndiga att ta hand om dessa pengar. För Sverigedemokraternas del har de i åratal visat att de inte är lämpade att göra detta. Jag behåller smurfen och lovar att återgälda den till mina barn. Jag hoppas dock att vi kan släppa denna debatt nu, för vi tar inga pengar. Vi återför dem igen, om än öronmärkta.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag såg andra lampor som lyste men upptäckte att det var för att man tyckte att Christer Nylander gjorde ett bra anförande, vilket jag faktiskt måste hålla med om. Jag missade att instämma. Sverigedemokraterna har under lång tid drivit linjen att vi måste gå tillbaka till någon sorts tvåårig gymnasieutbildning. Alla människor är inte teoretiker. En del är praktiker; en del behöver komma ut i arbetslivet snabbare.
Jag vet att många med mig känner personer som i dag har kommit väldigt långt i samhället, som kanske har lyckats otroligt bra, trots att de inte lyckades bra i skolan. Det är för att de har know-how - de vet hur det funkar ute i samhället. Jag driver tillsammans med mitt parti linjen att det är viktigt att koppla ihop näringslivet och skolan igen så att vi får återkoppling. Jag vet att en tvåårig gymnasieutbildning är ett förslag i den riktningen.
Här tror jag att Alliansen och Sverigedemokraterna börjar närma sig varandra och ett bra och vettigt förslag. Hur ser Christer Nylander på att öka möjligheterna för företag att komma in och hjälpa och stötta, både på gymnasieutbildning och på högre utbildning, med konsekvensanalys av vad som behöver användas i gymnasieskolan för att man faktiskt ska få jobb efter gymnasieskolan? Kanske komma in ännu tidigare?
Det är inte någonting vi debatterar i dag, men många elever vet i dag inte varför de går i skolan. Jag är helt övertygad om, fru talman, att Sverige har det bästa skolsystemet i hela världen. Inte nog med att vi får gå i skolan gratis - vi får till och med betalt för att läsa vidare på högre utbildning. Hur ser Christer Nylander på de här sakerna?
Stefan Jakobsson (SD):
Jag bemöter de två frågorna som jag uppfattade. Det var mycket moderat politik som framfördes här. Jag tror att vi till största delen är överens i frågorna. Vi i Sverigedemokraterna har själva lagt fram förslagen, och vi har lagt fram dem på den ekonomiska nivån på så sätt att vi har föreslagit dem i våra budgetar. Vi har satt undan pengar för att genomföra förslagen. Men, som sagt, kärt barn har många namn.
Vi föreslår samma saker, men kanske med små förändringar, ett men eller ett kommatecken som ska flyttas hit och dit. Det är de sakerna jag menar att vi måste diskutera. Jag tror inte att vi löser skolans problem genom att jag och Erik Bengtzboe sätter oss och tar en kopp kaffe. Det är inte så jag menar. Jag tror att vi löser problemet genom att vi låser in alla politiker, som Finland gjorde 1985, och ser till att vi alla kommer överens om en långsiktig skolpolitik. Det var svaret på den sista frågan.
Jag tror inte att alla elever här och nu är lämpade att läsa vidare, men i Sverige finns världens bästa vuxenutbildning. Vi har alla möjligheter i livet att ändra inriktning. Jag är ett av de exemplen. Jag har haft fem olika yrken, vilket innebär att jag har läst in, pluggat och pluggat mer, olika behörigheter för att kunna gå vidare i olika yrkeskategorier.
Det handlar mycket om att fortsätta att ge elever möjligheter. Jag fokuserar mycket på att det ska vara så få avhopp i det svenska skolsystemet som möjligt. Det är de sakerna som Sverigedemokraterna har fokuserat på. Det är en personlig kris att behöva kliva av en utbildning. Du kanske drabbas av en personlig ekonomisk kris. Du kanske i värsta fall tar studielån för saker som du sedan aldrig kommer att jobba med.
Det finns alldeles för många arbetslösa i dag i Sverige som har bra utbildning, men vi har ingen nytta av dem eftersom det är fråga om övertrasserade konton.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag håller med Erik Bengtzboe i mångt och mycket. Det är självklart att det finns saker som den nuvarande regeringen har gjort bra. Skolkommissionen är en av dem, men tyvärr bytte ordföranden yrke och håller nu på med något annat. Gymnasieutredningen är också ett bra exempel, parlamentariskt tillsatt så vi får tala om vad vi tycker och tänker. Där är ämnesbetyg, som Sverigedemokraterna drev från dag ett, en sådan sak som parti efter parti sedan anslöt sig till.
På så sätt kanske vi kan få bort kursbetygen för gymnasieeleverna, som jag tror är en av de största orsakerna till att vi stressar ihjäl de stackars eleverna. Samtidigt tillsätter regeringen vansinniga utredningar, till exempel om vinster i välfärden och Reepaluutredningen. Det har lagt sig som en våt filt över hela skolan och nyetableringen samt möjligheten att erbjuda den mångfald som skolan ska göra på alla möjliga sätt.
Man har också lagt ned väldigt mycket tid och energi på att utreda hur många skolmyndigheter vi ska ha och hur vi ska göra med skolmyndigheterna i framtiden. Det finns 53 skolmyndigheter, om man räknar in alla universitet. Sverigedemokraterna föreslog för ungefär ett och ett halvt år sedan en skolmyndighet. Och vi har massvis av länder som vi kan titta på och lära oss av här. Här har man nu gjort en jättestor utredning.
Vi har i veckan fått höra att man lägger ned utredningen, som jag tror är en av de bästa utredningar vi någonsin har sett komma fram i den här kammaren inom utbildningsområdet, för om man inte vet vem som bestämmer vet man heller inte åt vilket håll vi ska. Jag vill tacka Erik för debatterna under den här mandatperioden och hoppas att vi återkommer för fyra år, fast med en större överenskommelse för skolans bästa.
Stefan Jakobsson (SD):
Det är lika jobbigt varje gång att komma upp i talarstolen efter Erik, vilket inte har med hans parti att göra utan med den längd han besitter. Elisabet Knutsson är precis som jag lärare i grunden och har erfarenhet av detta sedan tidigare. Då vi båda tillhör kategorin lätt övre medelålder kan vi kanske dra oss till minnes saker som har genomförts inom skolsystemet.
Min frågeställning är: Kommer Elisabet Knutsson ihåg när vi gjorde om den tvååriga gymnasieskolan till treårig under 1993 och 1994 och vad som hände? Det var nämligen så dåligt genomfört att varken läroplaner, studieplaner eller någonting över huvud taget följde med. Det enda man gjorde var att man tog de tvååriga utbildningar som fanns och drog ut dem och gjorde dem treåriga.
Redan då skapade vi alla hål som har varit otroligt svåra att fylla sedan dess. Har Elisabet några tankar kring detta?
Stefan Jakobsson (SD):
Människan är det enda djur som gör samma sak om och om igen och förväntar sig olika resultat, för att förvränga ett citat. Om vi inte drar lärdom av tidigare dåligt genomförda reformer finns det stor risk att vi gör samma sak en gång till. Det var det som jag ville komma fram till. Om vi nu ska göra stora reformer i det svenska skolsystemet, som föreslås i denna proposition, bör de vara genomtänkta och förankrade. Vi sverigedemokrater anser att de inte är det.
Jag ska återgå till det som verkligen är viktigt. Det är ämnesbetyg, som dina kollegor, Elisabet Knutsson, tidigare har nämnt. Där tror jag att det viktigaste i det svenska skolsystemet finns i dag. Orsaken till att eleverna hoppar av är nämligen att det enda sättet att förändra ett kursbetyg är att kliva av den utbildning som man går och backa tillbaka och börja om på den igen. På det sättet kan man läsa upp betyget. Ett kursbetyg kan aldrig förbättras. Det är låst. Det betyg som man har får man stå ut med hela vägen.
Vi tillhör, som sagt, kategorin lätt övre medelålders. Vi gick i det gamla gymnasiesystemet där man kunde växla upp när man närmar sig. När man börjar i årskurs ett som 16-åring är man inte riktigt klar över vad man vill här i livet. Jag har själv haft fem olika yrkeskategorier. Jag är säker på att Elisabet också har en liknande erfarenhet. Men vi förringar väldigt lätt att vi har världens bästa vuxensystem. Vi har ett komvux som kan motsvara alla de krav som vi önskar.
Om det tar ett år att läsa in på gymnasiet borde det ta ett år att läsa in på komvux också. Det är inte så att det är mycket stök, stånk och stön för att detta sker senare i livet. Vi behöver ta med oss en undersökning som har gjorts. Det är att 60 procent av alla elever som förra året valde gymnasieutbildning valde samma sak som kompisen. Det är sådana saker som fortfarande styr våra ungdomar.
Hur mycket vi som politiker än piper och skriker här behöver vi faktiskt ta till oss realiteter, alltså hur elever väljer i dag. Det kan vara en så enkel faktor som gör att man väljer fel program.
Stefan Jakobsson (SD):
Eftersom du väckte mig ur min dvala, Ulrika Carlsson, var jag tvungen att gå fram och replikera. Jag vet att vi har ungefär samma bakgrund och att vi båda har kunskap inom skolan. Jag tycker tyvärr inte att nuvarande skolplaner, läroplaner och allting som vi ska styra skolan med är speciellt bra. Jag tycker att de är baserade på helt fel saker - inte på kunskap. När man går igenom dessa skolplaner och läroplaner kan man läsa, precis som du säger, att eleverna ska utnyttja sin fulla potential.
Det kan ju låta bra. Men om man jämför med Singapore, där det står "bring out the best in every child", skiljer det för mig världsdelar, och inte bara därför att vi är på andra sidan jorden. Jag valde att åka och titta på det land som har lyckats bäst med sina elever de senaste tio åren. De ligger på första plats, medan vi ligger på plats 25, 26, 27 eller 28 beroende på vilken undersökning man tittar på. Att sitta och navelskåda sig själv och inte våga titta på andra länder tror jag inte utvecklar vårt land.
För mig är det en extrem pedagogisk skillnad mellan att elever ska utnyttja sin fulla potential och att vi ska "bring out the best in every child". Det är alltså lärarens uppgift att se till att eleven växer. Det är lärarens uppgift att ta tillbaka mandatet och bli en styrande, stödjande och lärande enhet. För mig som sverigedemokrat är valet väldigt lätt om jag måste välja mellan å ena sidan lite katederundervisning och en styrande, tydlig lärarenhet som är baserad på kunskap och å andra sidan den nuvarande flumskolan.
Här får Centerpartiet självt redovisa var man står.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag vidhåller nog faktiskt att det är en flumskola. De bra rektorer, lärare och elever som Centerpartiet här räknar upp klarar sig trots denna flumskola; det handlar inte om att de får stöd och hjälp av de olika saker som finns runt omkring. Att Centerpartiet inte ser skillnaden mellan dessa två saker är kanske anledningen till att Sverigedemokraterna ligger på 20-25 procent i undersökningarna och Centerpartiet på 8-10 procent; det vet jag inte. Det kan också vara annan politik som gör det. Jag håller dock helt med om en sak: Vi måste se till att vi får en likvärdig skola i Sverige.
Där har Sverigedemokraterna en lösning, nämligen ett statligt huvudmannaskap. Vi bör återta denna roll. Jag bryr mig om det som finns runt skolan. Sverigedemokraterna struntar fullständigt i med vilken pedagogik och i vilken form skolan drivs. Om det är Montessori, friskola, kommunala enheter eller kooperativ bryr jag mig inte om, och jag tror att det är här som vi i politiken har gjort fel. Vi går in och petar i skolans värld, och lärarna får politiker hängande över axeln.
Ta tillbaka det som finns runt omkring lärarna! Se till att återställa all den personal som kommunerna har sagt upp - alla SYV:are, alla personer som jobbar inom skolhälsovården, alla kuratorer och alla andra som ska göra så att lärarna kan göra sitt riktiga jobb. När man i dag befinner sig i ett vanligt fikarum kommer rektorn in och säger: "Oj, jag har ingen som kan ha matematiken i eftermiddag." Rektorn frågar SO-läraren: "Är du snäll och tar lektionerna på eftermiddagen? Du är ju lärare; även om du inte kan matematik kanske du kan ha eleverna inom det här området."
Jag utmanar varje person att gå in i en byggbod och säga samma sak: "Här inne sitter bara snickare och betongare, men vi ska dra elektriciteten i dag. Elektrikerna har inte kommit, så var så goda och ta tag i det här!" De skulle bara ha hånskrattat åt oss. Vi inom läraryrket gör det därför att vi brinner för barnens bästa. Jag tror väldigt mycket på att komma tillbaka till att vi styr skolan statligt.
Är det sedan så att det inte fungerar, att man kommer ut i arbetslivet eller näringslivet eller till vidare studier och det inte funkar, då är jag helt överens med er om att vi ska tillsätta en statlig rektor som går in och stöttar och hjälper. Där är vi helt överens.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag kan inte låta bli att reagera när Daniel Riazat nämner lite olika saker här. Daniel Riazat sa i ett anförande tidigare att Stefan Jakobsson uppenbarligen har jobbat i alla yrkeskategorier som finns i hela världen. Det var någon sorts retoriskt knep han försökte kasta på mig. Herr talman! Jag har jobbat i fem olika yrken. Om Daniel Riazat tycker att det är alla yrken som finns i hela världen säger det mer om Daniel Riazats verklighetsuppfattning än om min yrkeserfarenhet.
För jag kan väl aldrig tänka mig att Vänsterpartiet, som väldigt hårt driver linjen att de ska vara ett arbetarparti, tycker att yrkeserfarenhet och livserfarenhet är någonting negativt. Eller är det så?