Per Bolund (MP):
Miljöministern hänvisar till stränga säkerhetskrav och säger att det inte ska innebära någon ökad risk för cancer att bo i närheten av kärnkraftverk. Hur kan miljöministern veta att de kriterierna uppfylls, att det verkligen är så? Det står tydligt i det skriftliga svaret att det inte finns någon vetenskaplig studie utförd i Sverige. Hur kan miljöministern då veta att de stränga säkerhetskraven har gett den effekt vi vill ha och att det inte finns någon ökad barnleukemifrekvens i närheten av kärnkraftverk i Sverige?
I ett antal studier runt om i världen har man påvisat att så är fallet. Ministern glider på ett oroväckande sätt beträffande sanningen när han säger att det inte finns några sådana kopplingar inom forskningen. Det man inte har kunnat påvisa - det kan jag erkänna - är att det skulle finnas ett tydligt samband mellan just strålning och leukemifrekvenser. Varför det finns en ökad frekvens av leukemi i närheten av kärnkraftsanläggningar är inte bevisat.
Däremot kan man tydligt påvisa att det finns en koppling, att frekvensen av barnleukemi är högre runt ett antal kärnkraftsanläggningar runt om i världen. Det första steget måste väl vara att påvisa detta. Om vi i Sverige inte ens har visat att det finns en sådan koppling är det omöjligt att gå vidare och studera varför den kopplingen finns. Men inte ens det första steget vill miljöministern ta initiativ till att gå vidare med. Det tycker jag är upprörande.
Strålsäkerhetsmyndigheten har uppenbarligen inte tagit sitt ansvar här. Miljöministern försöker hänvisa frågan till myndigheten. De har inte gjort det. Det finns ingen sådan vetenskaplig studie, vilket myndigheten själv tydligt påpekar. Jag kan konstatera att den tyske miljöministern tagit denna fråga på betydligt större allvar än hans svenske kollega och gett strålskyddsmyndigheten i Tyskland i uppdrag att gå vidare och studera frågan i grunden, ta reda på vad kopplingen beror på.
Det är dock inte vår miljöminister beredd att göra, vilket jag tycker är väldigt, väldigt tråkigt, för att uttrycka det milt. Man kan se att det finns en klar vilja från vetenskapligt håll att utreda frågan i grunden. Jag noterar att Lars Barregård vid Miljömedicinskt Centrum på Sahlgrenska Universitetssjukhuset i medierna sagt att han skulle vilja undersöka förekomsten av barnleukemi kring Ringhals, detta just för att minska oron.
Jag förstår inte varför miljöministern inte kan se till att resurser ställs till förfogande så att man kan få fakta på bordet och avgöra frågan. Det är lite genant att Sverige som har god statistik över cancer och andra sjukdomar inte kan göra det som gjorts i så många andra länder, nämligen se till att frågan utreds. Jag kan också notera att det finns en studie i mindre skala från Sverige som visar på den mycket oroande kopplingen mellan barnleukemi och kärnkraft.
Vid universitetssjukhuset i Lund studerade man 1997 cancerfrekvensen runt Barsebäck. I studien fann man att det inte fanns någon koppling till cancer generellt men just när det gällde barnleukemi, som min fråga rör, var frekvensen runt Barsebäck dubbelt så hög som det förväntade. Vore det inte rimligt att ta den studien på allvar och se till att man gick vidare och genomförde liknande studier runt andra kärnkraftsanläggningar i Sverige så att vi fick fram fakta på bordet? Är det en ökad risk?
Finns det anledning för människorna som bor där att vara oroliga eller inte? Vad är faran med att få fram dessa fakta? Miljöministern kan inte bara hänvisa till myndigheter. Det finns bra redskap som miljöministern kan använda sig av. Man kan tillsätta en statlig offentlig utredning för att få reda på om det finns ett sådant samband. Man kan i regleringsbrevet till Strålsäkerhetsmyndigheten tydligt skriva in: Vi ber er ta reda på detta.
Vi har uppmärksammat att det finns studier runt om i världen som visar att det finns en koppling. Kan ni vara snälla och ta fram fakta och visa om det finns en sådan koppling även i Sverige? Vari ligger det orimliga i att agera som miljöminister?