Pyry Niemi (S):
Det var tider det, när vi hade en socialdemokratisk ministär. Jag har det som ett glatt och kärt minne, och jag hoppas att det ska bli så även i framtiden. Ursäkta utvikningen, herr talman! Landsbygdsministern nämner i sitt interpellationssvar Matlandet Sverige. Kontigo har tagit fram en rapport på uppdrag av regeringen för att utvärdera Matlandet Sverige.
Jag ställde också frågan om vilken typ av och hur mycket jobb som kan skapas, och jag citerar ur rapportens sammanfattning: "På den övergripande nivån kan vi för det första konstatera att målen om tillväxt och sysselsättning på landsbygden inte är på väg att infrias. Både ekonomin och sysselsättningen på landsbygden utvecklas sämre än för Sverige i sin helhet.
Här finns visserligen delar i vår utvärdering som antyder att det 'kunde ha varit ännu värre' utan insatserna, men den samlade bilden är ändå att målet inte uppnåtts och heller inte är på väg att uppnås." När Matlandet sätts under lupp blir effekten av alla de fina mål som sattes upp under devisen Matlandet Sverige relativt marginella. Det är sant att de som uppbär olika former av stöd via projektet väl känner till Matlandet. Det är bra.
Det är också bra att svensk mat i stort får en rimlig och värdefull uppgradering. Men oavsett hur mycket landsbygdsministern talar sig varm för Matlandets positiva effekter på den svenska livsmedelsbranschen blir insatserna, som så mycket med regeringens insatser, relativt futtiga. Eller, för att komma tillbaka till temat: För att kunna sälja något måste innehållet motsvara det som utlovas på förpackningen. Men när det krisar vaknar regeringen och EU.
Det har framkommit en hel del nya förslag, och andra är på g, med anledning av den så kallade hästköttsskandalen. Det som landsbygdsministern säger är bra, att vi ska öka den statliga kontrollen och kvalitetssäkra livsmedelsinspektörerna. Men det behövs också tydliga regelverk inom hela EU för att kunna komma åt ursprungsmärkningen på processat kött och på den färdigpackade mat som finns. Det kanske låter tekniskt, men det handlar också om att veta vad som finns i köttfärsen och även kunna spåra varifrån köttet kommer.
De här detaljerna är inte oviktiga. Det handlar ju också om att främja konsumenternas krav på innehållet. Både statsministern här i kammaren och landsbygdsministern var skeptiska till ursprungsmärkningen till en början, medan andra EU-länder gjorde väldigt kraftfulla insatser. Jag minns att president Hollande i Frankrike tog tag i frågan direkt. Man gjorde samma insatser i England. Effekterna var i och för sig mycket tydligare där.
Det var mycket mer uppenbart att det var fusk. Sammantaget var det ändå så att landsbygdsministern, jag ska säga det bildlikt, duckade rätt rejält. Han ville inte ha ursprungsmärkning. Han angav att det här var bedrägerier och fusk, vilket det förvisso är, men det handlar ju också om att visa ledarskap i en tid när det krisar.
När väl vi inom Socialdemokraterna, i oppositionen och även andra organisationer gick ut ganska skarpt och sade att vi måste ha ursprungsmärkning på den här typen av mat, men inte förrän efter att presidenten i Frankrike och flera engelska ledare hade gått ut och sagt att det här behöver vi, landade regeringen i slutsatsen att det kan vi också i Sverige ställa upp på. Ursprungsmärkning är ju inte helt okontroversiellt.
Vi har haft den frågan uppe ganska många gånger i kammaren och även i EU-nämnden. Där har regeringen i allt väsentligt sagt att det här är livsmedelsföretagens ansvar. Men jag tror inte det. Jag är helt övertygad om att det behövs politisk kraft, vilja och mod för att kunna genomföra det här, för det är så att livsmedelsföretagarna i grund och botten är delar av pusslet.
Då är det så, därför att maten är så viktig för alla konsumenter, att vi som förtroendevalda måste visa vägen när det krisar så att människor kan tro på och känna trygghet inför det de konsumerar och får i sig.