Åsa Lindestam (S):
Riksrevisionen säger i sin senaste rapport att det finns en stor risk att antalet studenter tenderar att leda till att man satsar på breda utbildningar. Det är de som går igenom som man också får pengar för. Kullarna ökar nu - 2012, 2013 och 2014 - och då drar man ned på högskolan. Det är de kullar som går in i högskolan som ökar. Arbetslösheten måste bekämpas.
Det känns bra att veta att vi är överens om att vi ska se över det här. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Det jag vill prata om här är de extraordinära insatserna, som jag önskar ska kunna göras av hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna - det gäller inte de vanliga arbetsuppgifterna. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna tycker vi väldigt mycket om i försvarsutskottet. Det har vi hört här från talarstolen, och jag tror att vi alla, oavsett parti, kan stämma in i det.
Låt vara att utbildning sker på distans och genom högskolan. Kanske blir det även en möjlighet att gå på universitet så småningom. Men utbildningssystemet måste vara steg på vägen. Om högskolan inte är lösningen förstår jag inte detta. I går satt mina kamrater och jag med Svenskt Näringsliv, med handelskammaren och med Småföretagarna. De talade om matchning. Men det stämmer inte. Det matchar inte. De sade att de inte får tag på den arbetskraft som de behöver i Gävleborg.
Det är en väldigt bra grupp personer som vi har, som vi kan använda i många olika sammanhang. Men just det som vi ska prata om nu handlar om när någonting inträffar. Det är alltså inte de vanliga sakerna, som vi använder dem till, som vi har sett hittills. Jag har själv varit med när vi har utnyttjat hemvärnet. Och jag ser att de flesta kommer. När någon säger att det är dags att ställa upp, då kommer hemvärnet.
De undrade hur de ska lösa frågan med pensionsavgångar, vård, skola och omsorg, hur de ska få dit folk och hur de ska klara generationsväxlingen om inte genom högskolan. Vi måste ta oss ur den arbetslöshet som vi har i dag. Vi måste på något sätt se till att även de som kan erbjuda jobb kan få den kvalificerade arbetskraft som de behöver. Det kan vi få genom att vi har högskoleplatser. Det är oerhört viktigt för hela landet, inte bara för vissa delar.
Det är inget snack om saken, och det här bygger på ett väldigt stort intresse från dessa killar och tjejer som vi ska vara mycket tacksamma för. Det är kostnadseffektivt, och det är väldigt hög kvalitet i det de gör. Vi borde dock utöka nyttjandegraden. Hemvärnsberedskapen har, som vi också har hört, bara använts en gång så här långt, men det här handlar om att förändra hemvärnsförordningen.
Man måste kunna leva överallt i vårt land. Det är helt nödvändigt. Det är skogslänen som står för stora delar av exporten. Då måste vi också ha möjlighet att ha utbildningar även i län som ligger norr om Stockholm. Det är helt nödvändigt.
När man tittar över det som har gjorts hittills runt hemvärnet kan jag se att förra Försvarsberedningens rapport tog upp detta. Man ville använda hemvärnet ytterligare på olika sätt. Jag ser också i propositionerna från regeringen att man pratar om användbarhet, tillgänglighet och att flexibiliteten ska öka - inte vara lika utan öka.
Att arbetsgivaren kanske inte vill släppa arbetstagaren tvivlar jag på. I de situationer som jag har sett på nära håll har det inte varit något snack om saken. Nu kommer jag från Söderhamn i Hälsingland, och jag vet hur mycket hemvärnet betyder där uppe. Men jag har även träffat hemvärn på andra ställen, och det är ungefär samma där.
Jag har också tittat på vad Riksrevisionen har skrivit, och även de vill ha ett förtydligande och följa upp och säkerställa vad som i dag finns i de här skrifterna.
Det jag skulle vilja lägga kraften på är alltså sårbarheten i det samhälle vi lever i. När vi tittar på tv på kvällarna får vi bilder till oss från andra ställen, där det händer väldigt mycket otäcka saker. Det är naturkatastrofer och annat. Det finns alltså en farlig utveckling i vårt land, trots det robusta vi har, att någonting också skulle kunna inträffa här. Det är ingenting som jag hoppas på, tvärtom.
Det vi föreslår här rör saker som vi hoppas aldrig någonsin ska inträffa. Vi vill ha en högre tillgänglighet. Vi vill ändra beredskapsgraderna så att man kan använda dem på andra sätt. Det handlar alltså om mycket stora påfrestningar i samhället. Det är när det händer katastrofer vi ska använda dem. Jag kommer ihåg en gång på den tiden när jag var rektor.
Vi fick väldigt mycket snö, och ingen kunde ta sig till sitt arbete. Vi blev uppringda och man sade: Stanna hemma! Det är större fara att ni beger er till jobbet. De gångerna finns hemvärnet. Jag var också med och körde genom Gävle dagen efter att detta snöfall på tre meter kom. Det var som att köra i tunnlar. Där kunde vi också använda hemvärnet.
Men tänk er en situation att detta skulle hända samtidigt på flera ställen, både i Gävle och i Söderhamn, i hela Hälsingland och i Gästrikland, i hela Gävleborg. Hur blir det då? Det är sådana stora katastrofer som jag vill att vi ska prata om. Tänk er ett Gudrun plus! Kommer ni ihåg hur det såg ut där nere och vad som hände?
Det här är självklart frivilliga krafter, men när hela samhället måste ställa upp måste det också gå utanför de frivilliga krafterna. Och då måste vi ha hemvärnet som ordnar det här. Vi ser också på tv om pandemier. Vad kommer att hända? Det kanske kommer att öka. Det vet vi inte. Det kanske handlar om att utrymma enormt stora områden.
Det kanske handlar om isstormar som vi har sett i Kanada eller om jättestora olyckor. Det här är alltså resurser som vi vill ha för att kunna tillgripa bortom allting annat, och det hemvärnet kan stå för i det här är ledningen av insatsen. Det är logistiken med transporterna men kanske också annan logistik som behövs. Det är underhållet, och det är staben som man också har.
Det enda som vi vet med stor sannolikhet är att det här kommer att hända någon gång. Förhoppningsvis inte på många år och i bästa fall aldrig, men vi måste alltså ha en beredskap. Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet.