Peter Hultqvist (S):
Först vill jag tacka ministern för svaret. Det här inleddes med en enkel fråga från min sida om vilka åtgärder ministern avser att vidta för att markera barnskötarnas behov när det gäller vidareutbildning, kompetensutveckling och utveckling i arbetet. Jag tyckte då att jag fick ett rätt så magert svar. I stort sett var det inte mycket som sades, utan det som konstaterades när det gäller barnskötarna var att barnskötarna kommer att ha stor betydelse även framöver.
Det var alltså lite sparsamt. Därför utvecklade jag det hela till en interpellation. Nu görs det en större ansträngning från ministern i svaret. Jag får tacka för det. I svaret hänvisas till en rapport, till ett direktiv och till effekterna för personal inom förskolan av ett stärkt pedagogiskt inslag och förtydligande av vissa mål i förskolan. De två förstnämnda åtgärderna har så här långt i praktiken inte inneburit någonting för barnskötarna.
Det finns två förslag från en utredare och en regeringsbedömning om att det fortsatt är viktigt att utveckla möjligheterna till vidareutbildning. Fortfarande tycker jag inte att ministern når fram till någonting konkret här som gör skillnad. Den tredje så kallade åtgärden handlar om att barnskötarna påverkas om förskolan får nya krav och om läroplanen förändras. Det kan innebära, står det, utveckling i yrket för barnskötarna.
Om det sker en förändring i förskolans verksamhet är det, anser jag, en självklarhet att även barnskötarna deltar i förändringen. Det ska inte markeras som en särskild upphöjelse av den här gruppen, utan så sker normalt när en sådan här åtgärd vidtas. Det är inget svar som egentligen svarar upp mot det jag efterfrågar: Hur ska barnskötarnas behov av vidareutbildning, kompetensutveckling och utveckling i arbetet tillgodoses?
Jag anser att barnskötarna som yrkesgrupp ofta glöms bort. De utgör ungefär hälften av personalen i förskolan. Grunden för den verksamhet som de arbetar inom finns i Läroplan för förskolan . Förskollärarna har det pedagogiska ansvaret. Men i det dagliga arbetet utgör förskollärarna och barnskötarna ett arbetslag där man gemensamt tar ansvar för barnen och verksamheten. Förskollärarnas kompetens är inlärningspedagogisk.
Barnskötarnas och dagbarnvårdarnas kompetens är omsorgspedagogisk. Båda dessa kompetenser behövs i framtiden. Vi socialdemokrater anser att det krävs en satsning på fortbildning och kompetensutveckling för hela förskolans personal, inklusive barnskötarna. Det som markeras här i svaret är ändå en tendens till att det är förskollärarna som är nummer ett i sammanhanget.
Jag har tolkat det så också när ministern i andra sammanhang har redogjort för den kommande satsningen på utbildning inom förskolan. Varför kan man inte klart utsäga att en satsning även omfattar barnskötarna, den personalgruppen?
Formuleringen i svaret är: "Jag förutsätter att kommuner och andra huvudmän erbjuder den kompetensutveckling som både barnskötare och förskollärare behöver för att utvecklas i yrket och på så sätt utveckla verksamheten." Kan man egentligen förutsätta saker med allmänna ord och veta att det verkligen är så här? Man kan klart markera att kommunerna har ansvaret. Men hur var det i förra debatten?
Då var det riktat statsbidrag som gällde för att nå effekt; det var att liksom peka lite tydligare. Det är vad jag efterlyst i olika sammanhang, för jag vet hur det kan fungera ute i en kommunal verksamhet. Man når inte ända fram om man inte ibland också vågar styra lite grann från statens sida. Jag till och med berömde ministern för att han i alla fall i den debatten redovisade den typen av insikt. Vad vill ni alltså med barnskötarna?
Kommer de att omfattas av en framtida satsning eller inte? Varför talas det aldrig klarspråk, i positiva termer, om att också den här yrkesgruppen finns och om att vi ska satsa på den?