KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Helander (C):
Tack, statsrådet, för svaret! I dag har vi 200-250 fäbodar kvar. För 50 år sedan hade vi kanske något tusental. Av de 200-250 fäbodar vi har kvar är det bara ett femtiotal som håller på med mjölkhushållning. I sitt svar tog statsrådet upp att det finns ansvariga myndigheter.
Riksantikvarieämbetet ansvarar för kulturmiljö, och Naturvårdsverket ansvarar för riksintressen för naturmiljö. Så är det, men det finns många fler myndigheter som är involverade i fäbodbruket, till exempel Jordbruksverket. EU:s jordbrukspolitik blir också en del av fäbodbruket.
I min grannkommun Rättvik har vi Karl-Tövåsens fäbod, där Tin Gumuns har bedrivit fäbodbruk i 29 år. Nu orkar hon inte längre utan lämnar över. Tin är välkänd i fäbodkretsar för att hon kämpat otroligt hårt i sin kamp mot myndigheter. Statsrådet kanske kommer ihåg att Skatteverket krävde att hon skulle ha elektriska kassaapparater uppe i fäboden.
Tjänstemannen som hanterade ärendet satt i Göteborg. Han fick frågan om han någonsin hade varit på en fäbod. Det hade han förstås inte. Tanken att man skulle elektrifiera en fäbod för att kunna ha elektriska kassaapparater förfelar ju hela syftet.
Fäbodar och fäbodvallar kan utgöra ett riksintresse, men inte själva verksamheten och brukandeformen, säger ministern. Men om inte brukandeformen finns kvar blir fäboden och fäbodvallen egentligen bara en plats där det står visserligen ganska fina hus. Syftet försvinner ju om det inte bedrivs ett aktivt fäbodbruk. Det finns ekonomiskt stöd.
Men de som jag träffade när jag var på årsmöte på gården med det vackra namnet Fågelsjö gammelgård bortom åa, dessutom en fantastiskt vacker plats, kände inte att de hade det så lätt. Det kan ses som en del av grunden till den här interpellationsdebatten. Fäbodbruket är en otroligt småskalig verksamhet.
Man står och handkärnar smör. Verksamheten är inte anpassad till EU:s jordbrukspolitik eller Jordbruksverkets system. De krav som ställs på jordbruks- och livsmedelsverksamhet passar inte in i fäbodbruket. Jag kan ta Karl-Tövåsens fäbod som exempel igen.
På sommaren är det ljust nästan dygnet runt, men ändå måste det finnas elektrisk belysning inne i fjöset, den lilla ladugården. Det får inte heller vara för långt mellan fjöset och platsen där man tillverkar mejeriprodukterna och så vidare. Samtidigt är det oftast kulturskyddade miljöer, så man får inte bygga om heller.
Min fråga till landsbygdsministern är: Har landsbygdsministern eller regeringen några förslag på hur småskalig verksamhet som fäbodbruk ska kunna få ett enklare regelverk och mindre byråkrati för att man ska orka fortsätta med sitt hantverk?
Peter Helander (C):
Jag tackar statsrådet för svaren. Det vi vill bevara är inte bara miljöerna utan även själva fäbodbruket. Vilka verktyg vi använder, vad vi kallar dem och om det är ett riksintresse eller inte är mindre viktigt.
Sedan 2005 har fäbodrörelsen arbetat för att göra fäbodbruket till ett immateriellt kulturarv via Unesco.
Jag vet inte om statsrådet har koll på vad som har hänt den senaste tiden, men Institutet för språk och folkminnen, Isof, skrev förra året att svenskt fäbodbruk tillsammans med norskt säterbruk har kvalificerat sig för att ansöka om att hamna på listan över immateriella kulturarv.
Jag tror att det även är en viktig gest för att alla dessa människor som sliter hårt med sitt fäbodbruk ska känna sig erkända. Det är också ett sätt att höja nivån på fäbodbruket. Detta har att göra med svensk historia och hur man levde förr, men även med kvinnohistoria. Det var kvinnorna som arbetade på fäbodarna.
Männen var hemma på gården eller jobbade i skogen. Det finns en speciell kulturhistoria kring fäbodar som är värd att uppmärksammas. Framför allt har den biologiska mångfalden varit otroligt viktig. När vi inte längre har betande djur i våra skogar försvinner en del av den biologiska mångfalden.
Det är säkert så att statsrådet inte kan lova någonting, men jag önskar att statsrådet supportar ansökan till Unesco. Jag skulle också vilja ta upp mulbetesrätten, som nämns i interpellationen.
Mulbetesrätten, som de flesta kanske inte har så bra koll på, handlar om att man har rätt att ha fritt strövande djur som betar på fäbodarna. Under en längre period har det varit så att många fäbodar omvandlas till sommarstugor och fritidsboenden. Man gör om fäbodarna, och mulbetesrätten försvinner.
När jag pratar med fäbodbrukarna får jag höra att de är lite oroliga över vad som händer med mulbetesrätten. Den frågan är också viktig att bevaka. Landsbygdsministern kanske har den på sitt bord eller har koll på den.
Peter Helander (C):
Kulning är verkligen speciellt. Jag minns när jag var kommunalråd i Mora och vi hade juniorhockey-VM. Det inleddes med kulning, och det hade de internationella spelarna aldrig hört förut. Låt mig slutligen skicka med det jag fick med mig från Fågelsjö gammelgård bortom åa.
Många fäbodbrukare jobbar inte heltid med detta, men de brinner för det och lägger sina somrar på det. Det är jättejobbigt för dem att hantera många myndigheter och all byråkrati.
Jag förstår att det är svårt att bilda en myndighet för fäbodbrukare, men det behövs ett regelverk som är anpassat till mindre livsmedelsproduktion och mindre djurhållning och som gör hanteringen lättare. Man kan säkert digitalisera mycket och förenkla mycket.
Det skulle vara bra inte bara för fäbodbruket utan för många små livsmedelsproducenter i allmänhet.
Ulrika Heindorff (M):
Jag tackar Niklas Karlsson för repliken. Det är klassisk socialdemokratisk retorik att ställa skattesänkningar mot en stärkt välfärd. Men håll i dig nu, Niklas! Under Alliansens regeringstid ökade skatteintäkterna med hela 36 procent mellan 2006 och 2014, alltså långt mer än vad inflationen på 10 procent avsåg. Det är mycket enkel retorik att säga: Låt oss höja skatten.
Då får vi per automatik en bättre välfärd. Man önskar att det vore så enkelt, men det är det inte. Socialdemokraternas huvudtes är alltid att höjd skatt per automatik ger en bättre välfärd. Vad fantastiskt om det hade varit så! Jag återkommer till det som jag sa i mitt huvudanförande, nämligen att vi behöver fler i arbete, fler som kan bidra och fler som kan betala skatt.
Det är en stor skillnad mellan den sittande rödgröna regeringens alternativ och alternativen från oppositionspartierna i Alliansen. Vi har nämligen otroligt olika syn på detta. Man kan också nämna i sammanhanget att medelskattesatsen under 2015 har ökat med 0,13 procentenheter. Det motsvarar 2 miljarder kronor.
Men de totala skatteintäkterna tack vare fler i arbete har ökat med 18 miljarder. Det är en rätt bra jämförelse, och det tydliggör problematiken.
Ulrika Heindorff (M):
Vi kommer åter tillbaka till att man gärna ställer skattesänkningar mot ökad välfärd. Jag ser inte den motsättning som Socialdemokraterna bevisligen ser. Vi har en hög skattesats i Sverige. Vi har det högsta skattetrycket på arbete av EU:s 28 medlemsländer. Det här gäller totalt sett när man ser till bnp som andel av de totala skatteintäkterna.
Dessutom har Sverige världens högsta marginalskatter. Ändå väljer regeringen i sin budgetproposition att höja marginalskatten ytterligare genom att trappa ned jobbskatteavdraget. Vad gäller pensionärerna är jag glad att kunna säga att vi under Alliansens regeringstid sänkte skatten för pensionärer fem gånger - och detta utan att behöva höja skatten för dem som arbetar.
Nu blir det en sänkning av skatten, men det finns risk att den äts upp av den ökning av maxtaxan som man gör inom hemtjänsten. Jag tycker att det är mycket snack och lite hockey. Det är en viktig fråga för många äldre att få ihop ekonomin i vardagen. Den här regeringen väljer nu att höja taket för taxan i hemtjänsten, och det ökar kostnaderna uppemot 2 500 kronor. Jag talar hemskt gärna om Moderaternas egen politik. Det lade jag hela mitt huvudanförande på.
Men det är klart att i repliker måste man också kunna bemöta regeringens politik och de förslag som regeringen har lagt fram. Det hoppas jag att jag nu har gjort på ett bra sätt.
Ulrika Heindorff (M):
Niklas Karlsson talar om att ekonomin och tillväxten börjar bli stark. Man undrar lite vad som hände med de tomma ladorna, som finansministern har talat mycket om. Det kan knappast handla om vårändringsbudgeten och de få månader som den har gällt. Det kan inte vara detta man kan tacka den starka ekonomi som vi ändå har i Sverige för.
Det är i stället en borgerlig ansvarsfull politik, som har gällt i nio budgetar och där krona-för-krona-principen har varit gällande som vi har att tacka. Jag vill fokusera på två problem och några frågor som jag har till Niklas Karlsson gällande statsbidragen.
För det första: Att viktiga prestationsbaserade satsningar på ökad tillgänglighet och kortare vårdköer får stå tillbaka för generella statsbidrag sänder helt fel signaler. Regeringen har tillsammans med Vänsterpartiet skrotat kömiljarden. Man har inte några krav på prestation eller på minskning av väntetider.
Det är problematiskt att denna åtgärd från statens riskerar att leda till att landstingen omprioriterar sina resurser. Därmed får det små effekter på tillgänglighet och kvalitet.
Därför vill jag fråga Niklas Karlsson från Socialdemokraterna: På vilket sätt skulle ett generellt statsbidrag vara bättre än en kömiljard som bidrog till att alla landsting och regioner på ett bra sätt mätte köerna och satte fokus på tillgängligheten? I många landsting och regioner såg man minskade köer och ökad tillgänglighet.
Jag vill inte att Niklas Karlsson i svaret hänvisar till undanträngningseffekt för återbesöken, för det var det som skulle komma som nästa steg. Det var nästa planerade steg i kömiljarden.
Ulrika Heindorff (M):
Krona-för-krona-principen har nu fallit; det kan vi konstatera. Det var tydligen någonting som finansministern hade längtat efter, vilket känns oroväckande. Jag håller absolut med Niklas Karlsson när det gäller det kommunala självstyret. Jag värnar det. Jag tror dock att den effekt man kunde se av kömiljarden var värdefull, och det är synd att man väljer att skrota den.
Som jag nämnde i min första replik är det två problem som jag primärt ser med Socialdemokraternas politik vad gäller generella statsbidrag. Jag tänkte nu gå in på det andra problemet. De generella statsbidragen är inte lösningen på kommunernas och landstingens finansiering. Ökningen av de generella statsbidragen under 2016 står för 0,1 procent av de totala intäkterna för kommunerna.
Det är därför oroväckande när man ser lokala och regionala företrädare för Socialdemokraterna som sätter en stor tilltro till just statsbidragen, när de egentligen borde fokusera på hur jobben kan bli fler och hur skatteintäkterna kan öka.
Nyligen uttalade sig Henrik Fritzon från Region Skåne så här: Det är glädjande att regeringen delar min uppfattning att det behövs mer generella statsbidrag och att det innebär en bredare förstärkning där landstingen och regionerna själva bestämmer bäst hur medlen bäst ska användas. Han är alltså regionstyrelseordförande i Region Skåne.
Med anledning av detta uttalande tänker jag på ett citat om att någon annan betalar som passar bra: "The problem with socialism is that you eventually run out of other people's money". Så sa Margaret Thatcher en gång.
Jag vill fråga Niklas Karlsson om han ser ett problem med att de socialdemokratiska företrädarna i kommuner och landsting sätter sin fulla tilltro till statsbidragen när de i själva verket borde fokusera på hur jobben kan bli fler och hur skatteintäkterna kan öka.
Ulrika Heindorff (M):
Företagande och entreprenörskap är inget som vi politiker skapar, hur gärna vi än skulle vilja det. Men vi kan i vart fall ge rätt förutsättningar och stimulera detta genom reformer. Vi i Moderaterna är tydliga med att vi vill se en utveckling av ROT och RUT, inte en avveckling som regeringen ger uttryck för genom kraftiga sänkningar av avdragsrätten.
Regeringen planerar att sänka RUT från dagens 50 000 kronor per person och år till 25 000 kronor per person och år. När det gäller ROT gör man en sänkning från 50 till 30 procent. I Moderaternas budget ligger ROT- och RUT-avdragen kvar på samma nivåer som under alliansregeringstiden. Dessutom vill vi gärna se en utökning, så att de även omfattar flyttjänster.
Flyttjänsterna kommer att kosta ungefär 550 miljoner kronor årligen och ge 1 000 nya jobb. Det är jobb som verkligen behövs, och det finns de som verkligen behöver dem. Fru talman! Rekordmånga svenskar har hittills under 2015 nyttjat RUT-avdraget. Fram till september i år är ökningen hela 9 procent.
Jag har tillsammans med interpellanten AnnCharlotte besökt ett av alla de företag som sysslar med hushållsnära tjänster i Helsingborg. I och med regeringens förslag kommer de att få vidta åtgärder. Antagligen kommer de att behöva höja priserna, men de såg det som ganska svårt i och med att svartjobben kommer att öka i branschen.
Denna bedömning är det inte bara jag som gör, utan även Näringslivets skattedelegation och Svenskt Näringsliv delar den. Vi ska inte glömma bort att denna reform har sänkt trösklarna till arbetsmarknaden, där svarta jobb har blivit vita och där arbetstagarna har fått både pensionsgrundande inkomster och försäkringar.
Enligt statistik från SCB ökade antalet företagare inom lokalvård med hela 24 procent på tre år sedan RUT-avdraget infördes. Detta kan jämföras med den totala ökningen under samma tid, som var på 7 procent. Av de nya företagarna utgjorde kvinnorna 59 procent. RUT är dessutom en sektor inom vilken många utrikesfödda kvinnor har startat företag.
Av de 950 nya företagarna var 63 procent utrikesfödda. Vi har en regering som kallar sig feministisk, vilket jag personligen kan tycka är lite förmätet då halveringen av RUT kommer att slå mot framför allt kvinnliga företagare. Det är ju faktiskt inte vad man säger som räknas utan vad man gör.
Fru talman! Jag vill se feministiska förslag på riktigt, inte förslag som motverkar kvinnligt företagande.
Ulrika Heindorff (M):
Jag har några kommentarer på det som statsrådet pratade om tidigare. Det pratades om att slåss mot väderkvarnar likt Don Quijote. Det anser jag inte att jag, Erik och Ann-Charlotte gör i dag. Vi slåss för mer företagande. Jag har en liten fundering. Man är inte sämre än att man kan ändra sig, finns det ett uttryck som heter.
Så verkar det vara med statsrådet Johanssons kollega statsrådet Damberg - tyvärr, får jag säga denna gång. År 2010 skrev han en debattartikel i Svenska Dagbladet. Han skrev: "Skattereduktionen för hushållsnära tjänster till barnfamiljerna bör därför öka. Till skillnad mot vad den omfattande debatten kanske givit sken av, så är kostnaden för dagens skattereduktion för de hushållsnära tjänsterna relativt måttlig."
Det finns ju mycket som man vill kommentera i det citatet, men jag funderade lite på det här med barnfamiljerna och utökningen som din kollega statsrådet Damberg då pratade om. Jag vill med anledning av detta ställa en fråga till statsrådet Ylva Johansson. Finns ambitionen att öka RUT-avdraget för barnfamiljer fortfarande kvar? Regeringens nu liggande förslag går stick i stäv med detta.
Det klingar rätt illa med den ambitionen om den fortfarande ligger kvar. Sedan vill jag avslutningsvis poängtera att RUT- och ROT-avdragen inte innebär att man får mer pengar från staten utan att man får behålla mer av sina intjänade och skattade pengar.
Ulrika Heindorff (M):
Vi ska nu diskutera socialutskottets betänkande nr 14 Riksrevisionens rapport om investeringsstödet till särskilda boenden för äldre . Riksrevisionen har granskat investeringsstödet 2007-2014. I september 2018 lämnades rapporten till regeringen.
I det betänkande vi har framför oss behandlar vi regeringens skrivelse och nio motionsyrkanden. Riksrevisionens granskning av det statliga investeringsstödet till särskilda boenden för äldre fick som resultat att man i rapporten säger att stödet till övervägande del inte är ändamålsenligt utformat. Fru talman!
Vi moderater anser att generella statsbidrag ska vara huvudregel när vi stöttar regioner och kommuner med statliga medel. Efter att själv ha sysslat med regionpolitik i Region Skåne i åtta år och även i några år med kommunpolitiken kan jag vittna om de svårigheter som de riktade statsbidragen ibland kan medföra.
Det är viktigt vi har en tilltro till våra regionala och kommunala företrädare. Det är därför av största vikt att staten dels är återhållsam när det gäller nya riktade statsbidrag, dels att det tas fram en nationell strategi och plan för att få till stånd mer systematiska processer i samband med beslut om riktade statsbidrag. Fru talman!
Jag vill yrka bifall till Moderaternas reservationer nr 1 och nr 3. Reservation nr 1 innebär att vi tillsammans med Centerpartiet anger att generella statsbidrag är huvudinriktningen när det gäller statsbidragen. Reservation nr 3 innebär att Moderaterna anser att regeringen ska säkerställa att investeringsstöd och statsbidrag riktade till äldreomsorgens verksamheter följs upp och utvärderas.
Ulrika Heindorff (M):
Min fråga går till statsrådet Lena Hallengren. Det är ett välkänt faktum att vårdköerna har fördubblats under den här regeringens tid. Även köerna till barn- och ungdomspsykiatrin har ökat. De har tredubblats. Och nu ser vi att även cancerköerna ökar. Genom riksdagens utredningstjänst har vi fått fram siffror som regeringen borde ta på största allvar.
Som exempel kan jag nämna att sex av tio kvinnor med bröstcancer tvingas vänta längre än föreskriven tid på sin operation. Fem av sex män med prostatacancer får inte heller sin strålbehandling i tid. Det är helt oacceptabelt. Jag vill veta vilka ytterligare åtgärder regeringen avser att vidta för att korta köerna inom cancervården.
Ulrika Heindorff (M):
Jag noterar att statsrådet nämner både standardiserade vårdförlopp och kömiljard, vilket är positivt. Jag håller i min hand en debattartikel från 2014. Den är skriven av statsrådet Hallengren tillsammans med Stefan Löfven. Den handlar om att alla cancerpatienter ska få påbörja sin behandling inom fyra veckor. Jag nämnde några exempel tidigare. Även tjocktarmscancer och cancer i urinblåsan är områden där köerna är långa.
Står Hallengren kvar vid sitt vallöfte som gavs för snart sex år sedan?
Ulrika Heindorff (M):
Min fråga går till socialminister Lena Hallengren. Vet ni att vi har en möjlighet att i Sverige utrota livmoderhalscancer inom fem år? Livmoderhalscancer är den vanligaste cancerformen globalt sett. En orsak är HPV-infektion. Men som tur är kan den förebyggas genom vaccin. 550 kvinnor drabbas i Sverige varje år, 150 kvinnor dör.
I Sverige har vi ett screeningprogram med högt deltagande och ett unikt omfattande nationellt kvalitetsregister. Det som behövs för att utrota livmoderhalscancer inom fem år är endast 25 miljoner kronor varje år samt rätt stöttning till kommunerna. Är statsrådet beredd att arbeta för detta?
Ulrika Heindorff (M):
God vård är viktigt. Vård i rätt tid är lika viktigt. Vi moderater sätter patientens bästa främst, och vi vill att Sverige ska ha en vård av hög kvalitet - men den ska också vara tillgänglig när man behöver den. I Sverige är det faktiskt föreskrivet i lag när man ska få sin vård. Denna vårdgaranti har kraftigt försämrats sedan 2014. Håll kvar i minnet att den var dålig redan innan pandemin.
Köerna var långa redan då. Fru talman! Vårdköerna inom specialistvården har fördubblats de senaste åren. Det borde vara uppenbart för regeringen att man behöver agera. Vem som är utförare torde spela tämligen liten roll när det gäller liv och död.
Min fråga går till socialminister Lena Hallengren: På vilket sätt avser regeringen att underlätta för privata vårdgivare som vill hjälpa till att faktiskt minska köerna?
Ulrika Heindorff (M):
Tack, statsrådet, för svaret! I dag finns ju en hel del begränsningar för de privata vårdgivarna ute i regionerna. Man sätter produktionstak och så vidare där antalet operationer begränsas. Även om man vill hjälpa till får man inte göra det som privat vårdgivare. Därför kvarstår frågan: Vad avser regeringen och Lena Hallengren att göra i denna fråga?
Ulrika Heindorff (M):
Jag tackar ledamoten för frågorna. Jag kan börja med den sista, som gällde karensdagen. I går kom det ju nya bud från regeringen i frågan. Man kan väl börja med att säga att exceptionella situationer självklart kräver exceptionella åtgärder. Det fanns en utökad karensdag tidigare, och vi moderater får liksom följa situationen.
Nu är den borttagen, och den nya inriktningen kom i går. Vi är beredda att göra ett nytt ställningstagande, vilket jag får diskutera med mina moderata kollegor inom ramen för socialförsäkringsutskottet, där de besluten tas. Det kan vara så att man ska gå tillbaka till slopad karensdag; man får helt enkelt följa situationen.
Man ska dock komma ihåg att detta inte är något man gör lättvindigt, utan det är något som görs på grund av en exceptionell situation såsom en pandemi. När det gäller Karin Rågsjös andra fråga tror jag att jag redogjorde ganska bra för detta i mitt anförande tidigare. Det har inte varit en optimal situation för regionerna när det gäller att följa utvecklingen och de rekommendationer som har getts på nationell nivå.
Det är klart att de går tillbaka i kapacitet när man den 29 september säger att restriktionerna och rekommendationerna tas bort. De stora lokaler för vaccination som fanns togs bort, och annan verksamhet som tidigare funnits där återupptogs på grund av att restriktionerna togs bort.
Sedan dröjde det några veckor innan detta med den tredje dosen kom, en vecka efter att generaldirektören gett ett lite annorlunda besked. Så det är klart att det inte har varit en optimal situation för regionerna att agera i med tanke på den ryckighet som man upplevt från Folkhälsomyndighetens sida i denna fråga, som jag tror att ledamoten också kan se.
Ulrika Heindorff (M):
Vi får helt enkelt återkomma längre fram när det gäller slopad karensdag. Men detta är också, som jag ser det, kopplat till pandemins utveckling. Vad gäller regionerna och deras arbete tycker jag ändå att de, utifrån de förutsättningar som getts från den nationella nivån och med den ryckighet som har varit och de olika besked som har getts, har gjort ett gott arbete. Jag tror inte att det handlar om pengar.
Du nämnde överskott i någon region och liknande, men jag tror inte att det är där det ligger. Jag tror att det behövs gemensamma krafter - att vi på nationell nivå och regionerna arbetar tillsammans. Det handlar om information. Vi vet att det finns socioekonomiska skillnader när det gäller vaccinationerna, och där har vi ett stort arbete att göra för att nå alla. Det är jätteviktigt för att vi ska komma ur pandemin att vi når alla grupper. Vi har ungefär 85 procent vaccinerade. Gott så hittills, men det är klart att vi måste upp högre.
Därför får väl vi med gemensamma krafter, både moderater, vänsterpartister och alla andra partier i denna kammare, arbeta för att fler ska vaccinera sig.
Ulrika Heindorff (M):
Häromdagen presenterade Demoskop att energi är den fjärde viktigaste frågan för väljarna. För mig som bor i Skåne har tyvärr elförsörjningen varit oroande i många år, och skånska politiker har larmat om både elbrist och höga elpriser. Detta är ju en effekt av regeringens politik. Man har lagt ned kärnkraft i förtid. Utöver detta har vi Sverige världens högsta dieselpris.
De höga elräkningarna i kombination med extremt höga drivmedelspriser gör att många har svårt att få ekonomin att gå ihop, och situationen är nu ohållbar. Moderaterna vill ju gå från mål om 100 procent förnybar elproduktion till 100 procent fossilfri energiproduktion år 2040, där kärnkraften skulle vara en självklar del. Vad anser klimat- och miljöministern om denna förändring?
Ulrika Heindorff (M):
Undernäring bland äldre är en dold folksjukdom som orsakar stort lidande för den enskilde. Som ett verktyg för att komma åt detta har Moderaterna drivit på för en nollvision för undernäring. Undernäring bland äldre beror på hur maten är sammansatt men också själva måltidssituationen, till exempel att man saknar middagssällskap. Men det beror också på kompetensbrist, för lång nattfasta och för många eller fel mediciner.
Den 31 mars uppmanade riksdagen regeringen att ta fram ett underlag till en sådan här nollvision. S, C, V och MP reserverade sig mot beslutet. Min fråga går till socialminister Lena Hallengren. Vad har regeringen gjort för att möta riksdagens vilja att en nollvision för undernäring ska bli verklighet?