Maud Olofsson (C):
Patrik Björck har frågat mig om jag avser att ta några initiativ till att ge de regionala samordnarna verktyg så att de kan lösa sina uppgifter och inte bara beskriva problem och framställa önskemål. Krister Örnfjäder har frågat mig vilket mandat jag har gett de regionala samordnarna att själv vidta åtgärder och vilket syfte regeringen hade med att inrätta de regionala samordnarna. En följd av finanskrisen och konjunkturnedgången är att kommuner och län i Sverige har drabbats av varsel om uppsägningar och nedläggningar av verksamheter.
Därför har regeringen uppdragit åt regionala samordnare i samtliga län, sammanlagt 37 personer, att för regeringens räkning samordna insatser lokalt och regionalt. Det gäller först och främst att på bästa sätt använda de verktyg och resurser som redan finns på lokal och regional nivå. Det kan exempelvis handla om resurser inom ramen för regionala tillväxtprogram, regionala strukturfondsprogram, socialfondsprogrammet, Arbetsförmedlingens coachningsresurser, yrkesvux, Almis långivning, företagsakuter etcetera.
Den arbetsmodell som regeringen valt bygger på samverkan mellan statens företrädare i länen, landshövdingarna, och det regionala politiska ledarskapet i de län där de har ansvaret för regionala tillväxtfrågor. Det är med utgångspunkt i deras olika roller som företrädare för stat respektive region som de har mandat och resurser att samordna varselarbetet samt vidta åtgärder.
Syftet är att främja kraftsamling och samverkan mellan aktörer som exempelvis Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan, trygghetsråden och Trygghetsstiftelsen, Almi, Nutek, ESF, kommuner, företag, fackliga och ideella organisationer. Målet med åtgärderna måste vara att Sverige stärkt sin konkurrenskraft när konjunkturen vänder. En viktig del i samordnarnas arbete är dialoger med medborgare, företag och kommuner för att skaffa sig en bild av situationen och behoven i länet.
Därtill kommer ett stort behov av kontakter med de lokala, regionala och nationella aktörer vars verksamheter och resurser kan bidra till att möta företagens och medborgarnas behov. I uppdraget ingår även att till regeringen redovisa utvecklingen i berörda kommuner och län samt att identifiera behov av särskilda insatser i olika delar av landet. För att skapa "en dörr in" till Regeringskansliet och därmed underlätta dialogen mellan regeringen och samordnarna har regeringen inrättat en nationell samordningsfunktion i form av en statssekreterargrupp.
Vid fyra tillfällen har regeringen fört en samlad dialog med samordnarna och vid två tillfällen har samordnarna rapporterat till regeringen om varselsituationen i länet, hur arbetet går samt resultat av arbetet. Rapporteringen visar samlat på hur lokala, regionala och nationella resurser på kort och lång sikt kan användas för att möta neddragningar och varsel. Tyngdpunkten i rapporterna ligger på redovisning av åtgärder och initiativ som tagits av samordnarna och andra aktörer på lokal och regional nivå. Arbetssättet har fallit väl ut.
Det är inom ramen för ett aktivt regionalt tillväxtarbete både på kort och på lång sikt som det finns förutsättningar att möta behoven hos företag och individer i tider av kris och oro. De regionala samordnarna vittnar om betydelsen av långsiktiga regionala strategier som grund för snabba beslut om åtgärder i en krissituation. Det förtroende och den tillit som byggts upp efter år av samverkan mellan lokala och regionala aktörer i partnerskap ligger nu till grund för en väl fungerande samverkan i varselarbetet.
Enligt samordnarna är engagemanget och uppslutningen kring genomförda aktiviteter och åtgärder stort. Många vittnar om att arbetet, trots den svåra situationen, präglas av optimism och framtidstro. Regeringen har fått ett brett stöd för detta sätt att arbeta, inte minst från samordnarna själva.