Johan Forssell (M):
Jag blir lite fundersam när jag hör statsrådets svar här och faktiskt ännu mer när jag läser det svar som avgetts. Jag ska inte säga att regeringen inte känner till exakt vad ett regleringsbrev syftar till, men jag blir lite bekymrad när jag hör hur man ser på dem.
Jag läser ur svaret, herr talman: "Mål för myndigheterna kan föras in i regleringsbrevet om det finns ett behov av att för det kommande året tydliggöra regeringens prioriteringar." Om det kan man säga två saker. För det första är inte mål och prioriteringar alls samma sak. Det är faktiskt två helt olika saker. För det andra vänder jag mig mot själva grundansatsen, för den är nämligen fel. Hos Ekonomistyrningsverket kan man läsa hur de ser på regleringsbreven.
De säger så här: "Innehållet i regleringsbreven utgår från riksdagens beslut om statsbudgeten och regeringens ambitioner." Här är alltså två saker som regeringen ska hålla i huvudet samtidigt. Det är dels det som Annika Strandhäll talar om, det vill säga prioriteringar, vad man vill göra och allt detta, dels de beslut som fattas här i kammaren.
Det är kanske lite typiskt, mot bakgrund av de diskussioner vi har haft tidigare, att Annika Strandhäll väljer att utelämna just riksdagen i det här sammanhanget. Regleringsbreven är inte regeringens egen lilla önskestund. Så fungerar det inte, utan de bygger faktiskt på de beslut som vi fattar i den här kammaren, väldigt omedelbart när det gäller de ekonomiska anslagen naturligtvis men också på just själva innehållet.
Jag vill betona att Annika Strandhäll inte har fått stöd för något beslut i den här kammaren som stöder att valfriheten ska tas bort som mål. Det är faktiskt vad som har hänt. Det är sant att Försäkringskassan ska fortsätta sprida kunskap om sitt regelverk, men vad statsrådet har gjort är att plocka bort vad detta ska syfta till, nämligen att uppnå just valfriheten. Detta är ett regleringsbrev på 31 sidor.
Inte någonstans finns valfriheten med, utan det har tagits bort överallt. Jag ställde frågan om tankeexperimentet till statsrådet. Jag fick inget svar, men det finns ju fler möjligheter. Vi har en ordning i Sverige där folket utser riksdagen, och sedan utser riksdagen statsminister och regering. Regeringen styr sedan myndigheterna. Det är sunt förnuft att allt detta måste hänga ihop.
Man kan inte ha en riksdag som säger en sak och en regering som gör något helt annat. Då blir det fel i systemet. Jag har den största respekt för att det finns olika uppfattningar i sak. Jag hör ju flera socialdemokrater här i talarstolen, och jag har full respekt för era uppfattningar. Men mitt budskap till er är, herr talman, att om ni inte är nöjda med de beslut som riksdagen fattar, arbeta då för att förändra dem!
Strunta inte bara i dem, kör inte över dem eller ta en rövare och hoppas att ingen kommer på er, för det är faktiskt väldigt dålig politik. Målet för utgiftsområdet är fortfarande att öka valfriheten. Det sa Annika Strandhäll själv.
När nu regeringen har valt att stryka målet om valfrihet i Försäkringskassans regleringsbrev, hur ska man då uppnå målet om det inte längre ska finnas med i regleringsbrevet? Det kan man fundera på. Vad har regeringen för andra spännande initiativ för att uppnå det mål om valfrihet som den här kammaren har antagit? Det vore roligt att få höra.