KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pär Nuder (S):
Jag tror att vi är ense om det angelägna i att vallokalerna ska vara öppna så länge som det bara går. Samtidigt är jag angelägen om att beslutet om att möjligen begränsa öppethållandet ska ske lokalt.
Jag skulle emellertid gärna se att Vallagskommittén såg över om man skulle kunna förstärka befogenheterna för länsstyrelserna i egenskap av regional valmyndighet på samma sätt som vi redan i dag har när det gäller att slå vakt om de funktionshindrades möjligheter att rösta.
Det är möjligt att det behövs ett samrådsförfarande mellan en kommunal valnämnd och den regionala tillsynsmyndigheten, länsstyrelsen, när ett begränsat öppethållande ska ske och under vilka former det ska ske. Det bör Vallagskommittén studera.
Pär Nuder (S):
Tobias Krantz har ställt tre frågor till mig. Vilka områden avser jag att prioritera och genomföra reformer på i samband med den kommande grundlagsöversynen, vilka åtgärder avser jag att vidta i syfte att stimulera till en bred samhällelig debatt om det som så småningom ska bli Sveriges nya grundlag och vilken inställning har regeringen till partiella författningsreformer i samband med den grundlagsöversyn som nu ska inledas?
Som Tobias Krantz känner till pågår just nu inom Regeringskansliet ett arbete med att ta fram direktiv till en ny författningsutredning, som ska ha i uppdrag att göra en samlad översyn av regeringsformen. Samtliga riksdagspartier är kallade till överläggningar nu på onsdag om innehållet i uppdraget. Enligt min uppfattning bör kommittén ha i uppdrag att göra en översyn av i princip hela det parlamentariska systemet inklusive valsystemet.
Härutöver bör uppdraget innehålla en hel del andra frågor, inte minst frågor som riksdagen har aktualiserat, till exempel en översyn av folkomröstningsinstitutet. Uppdraget bör alltså bli mycket omfattande, och det ska bli intressant att höra partiernas uppfattning. Som Tobias Krantz förstår måste onsdagens överläggningar avvaktas innan det är möjligt att precisera vad som slutligen kommer att ingå i kommitténs uppdrag.
När det gäller Tobias Krantz andra fråga är det min avsikt att det i författningsutredningens uppdrag också ska ingå att skapa debatt och att utredningens arbete ska stimulera det offentliga samtalet om författningspolitiska frågor. Kommitténs arbete bör alltså bedrivas under stor öppenhet och med biträde av en författningspolitisk diskussion i hela det svenska samhället.
När det slutligen gäller möjligheten att lägga fram förslag till partiella författningsreformer är den frågan naturligtvis beroende av hur arbetet i kommittén fortskrider och om tillräckligt stor enighet om sådana reformer kan nås där. I vårt land har ju sedan länge eftersträvats bred politisk enighet inför ändringar av konstitutionella regler och andra bestämmelser av central betydelse för demokratin och parlamentarismens funktionssätt. För mig är det angeläget att vi håller fast vid detta.
Huruvida förslag till partiella författningsreformer kan komma att läggas fram går alltså inte att förutse.
Pär Nuder (S):
Jag vill på inget sätt lägga hinder i vägen för partiella reformer, om de sker i den endräkt som är nödvändig för att vi ska förändra regeringsformen. Jag vill emellertid höja ett varningens finger: Det duger inte med att partierna kommer överens om författningsförändringar utan att de har föregåtts av en bred offentlig diskussion.
Vi genomförde en mycket viktig författningsförändring för ett antal år sedan, när mandatperioden förlängdes från tre till fyra år, i stor politisk endräkt och med mycket välgrundade motiv bakom reformen.
Men den föregicks dessvärre inte av en bred offentlig debatt, framför allt inte med våra uppdragsgivare, väljarna, som vi ju faktiskt berövade ett valtillfälle under en tolvårsperiod, vilket ju är medborgarnas yttersta möjlighet att påverka. Därmed inte sagt att det var en dålig reform.
Jag tror att det var en förutsättning för väldigt mycket av den framgång som Sverige har haft under senare år, men jag vill inte se partiella författningsreformer som är en effekt av att partierna i slutna rum kommer sams om någonting som inte har föregåtts av en offentlig diskussion. Jag vill alltså inte lägga några principiella hinder för eventuella partiella reformer.
När det gäller utredningens arbetsformer är jag mycket lyhörd för möjligheten att kommittén ska arbeta på ett annorlunda, bredare, mer öppet sätt än vad en statlig kommitté brukar göra. Vi har ju haft sådana kommittéer under senare år med god framgång. Däremot är jag angelägen om att detta ska vara en parlamentarisk kommitté.
Regeringsformen är, om något, någonting som de politiska partierna måste känna ansvar för. Att känna ansvar för regeringsformen innebär också att känna ansvar för den breda offentliga debatten.
Återigen: Det materiella innehållet i utredningen måste inrymma allt det som vi brukar betrakta som den konstitutionella kärnan: de frågor som Tobias Krantz har tagit upp som handlar om personval, eventuellt skilda valdagar, valsystem, mandatperiodens längd, spärrens nivå och så vidare.
Vi måste ha en offentlig diskussion som handlar om relationen mellan väljarna och deras valda representanter, som handlar om relationen mellan politiken och juridiken och som handlar om kraven på å ena sidan representativitet och å andra sidan handlingskraft - dessa eviga författningspolitiska frågor. Det ska inte råda något tankeförbud för den kommitté som nu ska börja sitt arbete.
De socialdemokratiska positionerna, ja, dem är vi på väg att utmejsla i en intern partiprocess, och jag tänker inte föregripa den, Tobias Krantz. Vi har en intern demokratisk process där vi nu vänder på alla författningspolitiska stenar. Vi gör det förutsättningslöst och frimodigt, och vi ställer provocerande frågor till varandra. Jag uppmanar fler att göra på samma sätt. Det är det sätt som jag tror att vi alla bäst gagnas av.
Pär Nuder (S):
Jo då, vi har väldigt många åsikter om både det ena och det andra. Så sent som när jag tillträdde som statsråd hade jag en debatt här i kammaren, jag tror till och med att det var med Tobias Krantz. Jag minns inte om vad, men det var definitivt så att våra åsikter bröts mot varandra. Jag hoppas en sak av det kommande arbetet, och det är att vi ska försöka byta plats mentalt någon gång emellanåt.
Försök tänka den svindlande tanken att Folkpartiet skulle komma till regeringsmakten och försök tänka in de bekymmer som det är att regera ett land, inte minst med tanke på det valsystem som vi har. Det är förvisso en del av den stora kompromiss som regeringsformen bygger på.
Här indikerar jag ett perspektiv som vi upplever som bekymmersamt, nämligen den fragmentisering som vi har sett av riksdagen sedan enkammarriksdagens och den absoluta proportionalitetens införande. Det är emellertid bara en fråga som vi vill diskutera. Vi vill också diskutera relationen mellan väljare och valda, om vi ska gå längre i personvalsinstrumentet eller inte.
Vi har en mycket intressant diskussion på gång som handlar om relationen mellan politik och juridik där jag tror att en och annan kan bli förvånad över de diskussioner som förs inom mitt parti. Tobias Krantz kan vara helt lugn. Socialdemokratin kommer att finnas på banan när vi väl har sjösatt den här utredningen, som kommer att jobba på ett mycket öppet och frimodigt sätt, hoppas jag.
Pär Nuder (S):
Först och främst vill jag upprepa vad jag sade i mitt svar till Mats Odell. Det finns inga genvägar för att klara den utmaning som ligger framför oss. Vi måste öka sysselsättningen, vi måste fortsätta att hushålla med de offentliga finanserna på så sätt att vi bygger upp buffertar inför framtiden och vi måste vårda det pensionssystem som vi har en bred överenskommelse om i den här kammaren. Detta är grunden för att klara den utmaning som ligger framför oss.
Jag blir lite bekymrad när jag hör Mats Odell säga att vi inte ska se vad andra länder har. Jag tycker faktiskt att oppositionen någon gång kunde uttrycka lite stolthet över Sverige och de framgångar som vi har haft i det här landet och över det bättre utgångsläge som vi har jämfört med andra länder.
Sanningen är ju den att vi har en högre sysselsättning, högre kvinnlig förvärvsfrekvens, starkare offentliga finanser och ett pensionssystem värt namnet som den ena delegationen efter den andra kommer till Sverige för att studera.
Allt detta borde vi väl kunna enas om över den så cementerade blockgränsen åtminstone någon gång i stället för att bara ägna oss åt det som Mats Odell gjorde i sin inledning, nämligen att försöka placera ansvaret än här, än där. Men detta hindrar inte att jag är öppen för att diskutera ytterligare åtgärder. Vi måste hela tiden ligga i frontlinjen.
Om vi så redan i dag är bäst i Europa måste vi försvara den positionen med ständigt nya åtgärder. Jag tror till exempel att det finns väldigt stora vinster att göra i offentlig sektor när det gäller att öka produktiviteten, men det är inte lika lätt som att öka produktiviteten i industrin. När man väl befinner sig i vården och omsorgen behöver man mänsklig omvårdnad, och det är inte särskilt lätt att mäta en produktivitetshöjning där.
Men visst finns det betydande möjligheter att öka produktiviteten i den samlade offentliga sektorn, och därmed kan man få möjligheter till ökade välfärdstjänster. Men den riktigt stora intressanta diskussionen har vi framför oss. Vi är överens om att vi måste öka produktionen. Vi måste öka sysselsättningen för att klara den demografiska utmaningen. Där tror jag inte att vi skiljer oss särskilt mycket åt. Men sedan kommer nästa stora fråga.
Vad väljer vi, ökad privat konsumtion eller ökad offentlig konsumtion? Ska vi välja lövtunna TV-apparater i vartenda vardagsrum, eller ska vi satsa våra gemensamma resurser på än bättre välfärdstjänster? Nästa val är frågan om hur dessa välfärdstjänster ska finansieras och produceras. Ska det ske offentligt eller privat? Ska det ske genom privata försäkringslösningar, eller ska vi försöka omfördela solidariskt? Fru talman!
I slutändan kommer detta att bli en debatt och ett vägval som handlar om ökad satsning på än mer privat konsumtion eller offentlig konsumtion. Den debatten kommer vi socialdemokrater inte att tveka att ta ens ett ögonblick.
Men om Mats Odell har konkreta förslag på hur arbetsutbudet för de äldre ska kunna öka är jag den förste att lyssna på det.
Pär Nuder (S):
I skiftet mellan 1800- och 1900-talen fanns det 12 stycken 100-åringar i Sverige, 1950 var de 43, år 2000 drygt 1 000. Det är med andra ord hundra gånger vanligare att man blir 100 år gammal i dag än det var för hundra år sedan. Detta är för mig ett mått, om något, på framgång för Sverige och välfärdssamhället.
När jag lyssnar på debatten om demografin i Sverige får jag intrycket av att de som råkade födas på 40-talet är en stor börda för alla oss andra. Det var precis detta jag kritiserade på mötet på SE-banken. Men en sax på Sveriges Television kan klippa ut ett enda litet ord. Varsågod, Mats Odell. Jag känner till den uppgift Kristdemokraterna fick i Högfors.
Ni ska dra runt dyngstacken. Det var ju den uppgiften ni fick där i Högfors. Det klär inte riktigt Mats Odell att ta den rollen. Jag tycker att det var en väldigt bra interpellation. Desto mer bekymrad blir jag när Mats Odell kliver upp i talarstolen och inte vill föra en saklig diskussion om de här problemen utan i stället håller sig till det manus som någon PR-byrå på stan kanske har skrivit, allt i syfte att fläcka ned socialdemokratin.
Men låt mig sträcka ut en hand till Mats Odell så här i juletid. Jag kommer snart att tillkalla en grupp oberoende ekonomer som ska få skanna av alla konkreta förslag, inklusive dem som Kristdemokraterna har, på hur vi ska få fler äldre att stanna kvar längre på arbetsmarknaden. Vi ska lyssna till Kristdemokraternas förslag, men det handlar inte bara om de äldre.
Det handlar också om hur vi ska få invandrare att komma in på arbetsmarknaden och hur vi ska få ungdomarna att tidigare komma ut på arbetsmarknaden. Det är väldigt viktigt. Jag är öppen för alla konkreta förslag. Låt de oberoende ekonomerna värdera förslagen. Sedan ska vi återkomma och förhoppningsvis föra en seriös diskussion om de här problemen.
Pär Nuder (S):
Annelie Enochson talade om och refererade till en artikel av några socialdemokrater som visade hur starkt växande den privata tjänstesektorn hade varit. Det är helt rätt. Man behöver inte vara professor i nationalekonomi för att se hur den privata tjänstesektorn har vuxit i Sverige. Det är i mångt och mycket den som bär den kommande sysselsättningsökning som vi nu ser framför oss.
Men det intressanta är att dessa nya jobb i den privata tjänstesektorn är en rad olika typer av arbeten. De har inte tillkommit beroende på några skattesubventioner, utan de har tillkommit därför att det finns en efterfrågan. Och när det finns en efterfrågan formas ett utbud och en marknad skapas. Ni vill från den borgerliga oppositionen - märk väl, den borgerliga oppositionen - subventionera en viss typ av sysselsättning.
Ni har säkert vällovliga motiv för detta. Men jag konstaterar att ni säger en sak i teorin och att ni säger en annan sak här och nu. Anna Grönlund Krantz frågade mig om jag aldrig någonsin kommer att lägga fram ett förslag om ROT-avdrag på riksdagens bord. Man ska vara väldigt försiktig med att måla ut några löften om att man aldrig någonsin mer ska göra något.
Men så mycket kan jag lova som att jag kommer att vara väldigt försiktig när det gäller att subventionera vare sig byggnadsverksamhet, hushållsnära tjänster eller någonting annat. Jag tror inte på den ekonomisk-politiska modellen helt enkelt. När det gäller den här frågan i ett större perspektiv tackar jag Anna Grönlund Krantz för hennes kommentar om en sansad nivå på debatten.
Jag tycker också att den här diskussionen har haft övertoner. Inte minst framställs det i debatten som att det är så svårt att göra rätt för sig när man väl vill göra det. Man behöver ju inte betala svart. Man kan anlita någon med A-skattsedel.
För att göra detta uppenbart och tydligt för fler uppdrog regeringen på mitt förslag i förra veckan åt Skatteverket att bättre sprida informationen om att det faktiskt går att göra rätt för sig och att vara laglydig. Man behöver inte betala svart. Det gäller även på detta område. Jag tror gott om svenska folket. Jag tror gott om många barnfamiljer som har det tufft och behöver ett handtag i sin vardag.
Om de vill köpa den här tjänsten finns den möjligheten. Men vi ska inte gå omvägen över att subventionera. Då har vi betydligt bättre verktyg att använda för att få i gång efterfrågan totalt sett i ekonomin - att sprida skattesänkningar över sektorer som är betydligt större och bredare, att stärka löntagarnas köpkraft i sin helhet, inte bara för dem som utnyttjar och köper en viss tjänst.
Jag fortsätter gärna att diskutera den här frågan, sansat eller ej. Men jag har inga planer på att subventionera en viss typ av sysselsättning.
Pär Nuder (S):
Annelie Enochson, det är ingen skillnad på samordningsminister Nuder och finansminister Nuder. På HSB-stämman talade jag inte om att vi skulle subventionera några bonära tjänster. Däremot är jag den förste att erkänna att vi behöver diskutera hushållsnära tjänster. Men grundfrågan är om vi ska subventionera.
Och med en drucken papegojas envishet och med risk för att bli tjatig måste jag säga att vi har lite ombytta roller här - subventionsivrarna där och marknadsekonomen här. Men jag tar på mig den rollen därför att jag inte tror på att subventionera viss typ av sysselsättning. Anna Grönlund Krantz, om skattekilarna är så höga, varför är de så otroligt besvärande just på det här området?
Jag är inte så säker på att den där efterfrågan är så stor som dessa undersökningar ger vid handen. Enligt de marknadsekonomiska principer som jag vet att ni står för skulle det uppstå en marknad med ett utbud som skulle vara anpassat till den väldigt stora efterfrågan som ni talar om. Varför är skatterna så väldigt besvärande just på det här området? Vi har ju råd att köpa en massa andra tjänster vitt, varför ska vi inte subventionera dem?
Jag känner att argumenten börjar återkomma. Men jag är den förste, som sagt, att fortsätta att diskutera dessa frågor.
Pär Nuder (S):
Per Landgren säger att han inte är motståndare till fastighetsskatt. Men ändå säger han att det är något fel i konstruktionen. Nu är visserligen jag inte här för att ställa frågor till interpellanten, men frågan kan ställas retoriskt. Vad är Per Landgren för då? Vi ser inte likadana ut som fastighetsägare, som förmögenhetsinnehavare.
Det är därför vi har infört dämpningsregler, begränsningsregler och fribelopp. Vi kan inte ha skattesystem som är konforma, exakt lika för alla därför att vi som individer har olika förutsättningar.
Men om vi är överens om att vi behöver ha denna stabila skattebas därför att den just är stabil jämfört med andra skatter som utsätts för internationell konkurrens, borde vi inte bilda opinion mot fastighetsskatten som sådan utan tvärtom bilda opinion för den, hjälpas åt, Per Landgren.
Vi kan väl gå i armkrok för att bilda opinion för fastighetsskatten därför att det är en bra skatt sett i detta internationella perspektiv. Jag är den förste att lyssna om Per Landgren har konkreta och bra ytterligare förslag förutom begränsningsregeln, dämpningsregeln, det höjda fribelopp som vi nu inför och som gör att många villaägare slipper att betala förmögenhetsskatt.
Men låt oss då tillsammans mycket tydligt artikulera att vi behöver fastighetsskatten, den ger en stabil och bra skattebas som inte utsätts för internationell konkurrens. Har Per Landgren några konkreta förslag då ska jag lyssna på dem, fru talman.
Pär Nuder (S):
Det dröjde inte längre än till andra repliken förrän den statliga fastighetsskatten så att säga försvann. Det var precis vad jag misstänkte. Det här var en omväg för att komma fram till slutsatsen: Avskaffa den statliga fastighetsskatten och ta bort 25 miljarder kronor ur statens budget. Vill man det, ska man naturligtvis stå för det. Då ska man stå för de konsekvenser som det innebär att vi plockar bort 25 miljarder kronor ur statskassan.
Det var ett intressant besked som Per Landgren kom med. Jag trodde mer, att döma av den inledande replikrundan, nämligen att Per Landgren stod för att vi behöver ha en statlig fastighetsskatt, särskilt i ljuset av den internationella konkurrens som andra skatter utsätts för. Men vi får väl diskutera den frågan i annat sammanhang.
Pär Nuder (S):
Egentligen finns det inte anledning att upprepa det jag sagt i mitt svar, nämligen att reklamskatten ska avskaffas. Det som både interpellanten och Marietta de Pourbaix-Lundin säger är riktigt. Flera gånger har riksdagen uttalat så, så även regeringen. Jag måste ändå göra kammaren uppmärksam på det faktum att denna skatt inbringar nästan 1 miljard kronor.
Jag delar inte den uppfattning som Gunnar Andrén ger uttryck för i sin interpellation, att det är fråga om en liten summa. Sett i ett statsfinansiellt perspektiv är det en betydande summa. Regeringen har tillsammans med sina samarbetspartier hittills inte funnit ett ekonomiskt utrymme för att avskaffa reklamskatten. Det besked som jag nyss gav gäller emellertid, nämligen att vi givetvis ska pröva detta vid budgetberedningen inför 2006 års statsbudget.
Det är klart att jag inte kan annat än tvingas konstatera att jag efter en vecka som finansminister har uppvaktats av jag vet inte hur många personer som vill ha endera ökade utgifter eller också sänkta skatter. Välkomna i den kön! Den är redan efter en veckas tid väldigt lång.
Detta hindrar inte att vi har en skattepolitisk diskussion - gärna, precis som Gunnar Andrén mycket riktigt sade, med ideologiska förtecken - om hur skattesystemet ska vara utformat. Jag kan bara konstatera att även om jag så gick till mötes halva den kö som redan står utanför min dörr skulle vi befinna oss i statsfinansiellt moras. I ett sådant tänker jag inte sätta Sverige.
Pär Nuder (S):
Ingendera av IFK Ölme, IFK Österåker eller för den delen Rydboholms Sportklubb ska behöva betala reklamskatt. Det är regeringens principiella uppfattning. Därför ska reklamskatten avskaffas när statsfinanserna så tillåter. Så var det med den saken och våra kära hemmaklubbar.
Jag har inte bara läst Gunnar Andréns interpellation utan jag har också läst Folkpartiets budgetmotion. Även på den här punkten får Gunnar Andrén rätta mig om jag har fel, men jag har inte funnit i motionen att det är Folkpartiets uppfattning att reklamskatten ska avskaffas.
I stället vill man slopa dubbelbeskattningen på aktier, lindra skatten för fåmansbolag, avskaffa förmögenhetsskatten och sänka fastighetsskatten, arbetsgivaravgifterna och marginalskatterna. Vidare vill man införa skattelättnader för tjänster riktade mot hushållen. Hur är det nu egentligen?
Är det kanske så att avskaffandet av reklamskatten inte heller ryms i Folkpartiets budgetalternativ? I så fall sitter vi i samma båt. Vi har den principiella uppfattningen, men det hela ryms inte inom den samlade ramen. Sedan kan jag vara väldigt kritisk mot Folkpartiets skattepolitik, men det är en diskussion för sig.
Eftersom Marietta de Pourbaix-Lundin kastat sig in i debatten kan väl hon berätta för kammaren om Folkpartiets samlade skattepolitik. Inga andra har ju varit så tydliga i kritiken mot Folkpartiets ekonomiska politik som Moderaterna varit. Nu har Marietta de Pourbaix-Lundin ingen talartid kvar, men hon kanske kan göra det vid något senare tillfälle. Men som sagt delar vi den principiella uppfattningen.
Kanske är det så att det här inte heller ryms i Folkpartiets budget. I så fall har frågan kommit i en helt ny dager.
Pär Nuder (S):
Visst är det en väldig skillnad på att sitta i regering och att vara i opposition. Jag har också varit i opposition både nationellt och kommunalt. Jag var tolv år i kommunstyrelsen i Österåker i opposition, och jag har skrivit reservationer. Jag vet villkoren. Men är det inte så att man inom de förvisso begränsade resurser som Folkpartiet har till sitt förfogande inte hade kunnat få in reklamskattens avskaffande i det samlade budgetalternativet. Det må jag säga, herr talman, var en ganska krystad förklaring.
Jag tror att det är precis som det har varit för regeringen, nämligen att det inte funnits utrymme. Det har varit andra, i Folkpartiets fall, skattesänkningar som har varit mer angelägna. I regeringens fall har det varit att se till att vi har en statsbudget som går ihop inte bara i fiskala termer utan även i ideologiska termer. Återigen: Vi är överens om det grundläggande, att reklamskatten ska avskaffas.
Regeringen kommer att pröva den frågan i budgetberedningen inför 2006 års budgetproposition. Låt mig avslutningsvis säga till både Gunnar Andrén och Marietta de Pourbaix-Lundin att även jag välkomnar en intensiv debatt om skatter och annat i denna kammare.
Pär Nuder (S):
Jag har givit mitt längsta interpellationssvar hittills, och jag har ingenting att anföra utöver det svar som jag precis har angivit. Jag har heller inte fått någon fråga av Per Landgren. Jag har bara en stilla reflexion. Jag förstår egentligen inte varför Per Landgren över huvud taget botaniserar i hur fastighetsbeskattningen är konstruerad i sina enskildheter med tanke på att Kristdemokraterna vill avskaffa fastighetsskatten.
Jag förstår kanske ändå varför han gör det. Han har ju inte lyckats övertyga sina borgerliga bröder i den så kallade alliansen om nödvändigheten av att avskaffa fastighetsskatten. Vi får väl fortsätta, i den skatteöversyn som jag har aviserat efter valet, att diskutera även hur fastighetsbeskattningen ska vara beskaffad. Välkommen i det arbetet.