Gunnar Andrén (L):
Jag beklagar att jag sent anmälde mig till debatten, men jag var på ett intressant seminarium anordnat av RUT - allas vårt RUT, riksdagens utredningstjänst - som handlade om något så oerhört intressant som den kommunala skatteutjämningen, skatteutjämningen mellan kommuner och landsting. RUT är ju något som vi alla numera litar på. Inte minst både socialdemokrater och moderater har god anledning att luta sig mot denna utmärkta institution här inom riksdagen.
Låt mig dock gå vidare till interpellationerna och säga att det alltid är lika trevligt att debattera med statsrådet Ringholm om de här sakerna. Jag skulle vilja börja med det ideologiska och fråga: Är förmögenhetsskatten en bra skatt enligt principen skatt efter bärkraft?
Våra två partier är eniga om att den grundläggande principen för all beskattning är att vi ska ha skatt efter bärkraft. Men utvecklingen har gått dithän att det är som flera av mina vänner från Moderaterna här talat om, nämligen att just förmögenhetsskatten har blivit ett lotteri.
Generaldirektören för det tidigare Riksskatteverket säger att förmögenhetsskatten har blivit en frivillig skatt.
Det har flyttats så oerhört stora summor utanför detta land - 500 miljarder visar en utredning för två år sedan från dåvarande Riksskatteverket - att man inte längre kan säga att det finns någon rättvisa i denna skatt.
Tidigare har vi hört finansministern säga att det ändå är så att den översta kvartilen kanske betalar bortemot 90 % av den förmögenhetsskatt som nu betalas in. Då skulle man kunna tycka att detta är en god sak. Men problemet är att det inom denna kvartil, och även inom andra kvartiler, för enskilda individer blir fruktansvärt orättvist.
Många människor känner sig plågade framför allt av det som tagits upp här, nämligen av att en så stor del av förmögenhetsskatten kommer från höjda taxeringsvärden. Det gör att det finns en rent social sida i detta. Människor känner inte längre att, som Gunnar Sträng så väl uttryckte det, villaägarna ska vara en del av vårt folk. Alltför många känner sig otroligt pressade.
Man kan inte påverka den egna förmögenhetsskatten. Det är andra som påverkar den genom att de flyttar in. Är det inte så orimliga effekter för ett fåtal människor att detta är en grund för att man måste göra någonting mera radikalt än de i och för sig goda åtgärder som statsrådet vidtagit här? Det finns ett systemfel i hela förmögenhetsskattedebatten.
Det visar också det som hänt under våren. Det gäller då inte bara statsministerns uttalande om att den här skatten kanske borde avskaffas. I skatteutskottet, där Ulf Sjösten och jag sitter med, har vi under våren hört att förmögenhetsskatten är en alldeles lysande skatt. I Skattebasutredningen talar en annan utmärkt socialdemokrat om denna skatt som en alldeles utmärkt skatt.
Egendomsskattekommittén har, tror jag, just i dag sagt - men det har kanske inte kommit ut ännu - att det måste vara nya regler för vissa delar på förmögenhetssidan. På något sätt blir det hela alldeles orimligt.
Jag får väl återkomma till detta i nästa inlägg men vill nu bara fråga: Tycker statsrådet att den här skatten uppfyller de krav på skatt efter bärkraft som folkpartister, liberaler och socialdemokrater i årtionden har varit eniga om?