Mikael Eskilandersson (SD):
Varför behandlas barn fortfarande som gifta i Sverige år 2017? För nästan exakt två år sedan, den 4 mars 2015, debatterade vi barnäktenskap och tvångsäktenskap i denna kammare.
Då var Sverigedemokraterna ensamma om att vilja se skärpningar av reglerna medan övriga partier var tysta - förutom Centerpartiets Ola Johansson, som inte kunde förstå varför jag lade ned tid på att argumentera för skärpta regler mot barnäktenskap. Det är glädjande att samtliga partier nu har förstått att det finns ett behov av skärpta regler. Det är också glädjande att det blir ett tillkännagivande till regeringen.
Sverigedemokraterna var först, och vi var också tydligast med vad vi står för och hur vi vill att samhället ska utvecklas. I vårt Sverige ska barn få vara barn. Aldrig kommer vi acceptera att barnäktenskap blir en del av vardagen i Sverige.
Allt som oftast den senaste tiden har företrädare för övriga partier upprepat att barnäktenskap i Sverige "blev känt" hösten 2015, att det var då som problemet uppstod och att de sedan dess gjort vad de kan för att förhindra barnäktenskap i Sverige. Det är bara ett problem med det påståendet: Det stämmer inte med verkligheten. Barnäktenskap i Sverige är inte något som blev känt först hösten 2015.
Det var övriga partier som valde att titta bort. Visst, det är sant att man 2014 införde vissa skärpningar och gjorde det omöjligt för personer från Sverige att gifta sig med barn, men bristerna i den lagen visste man om redan när den antogs. Hösten 2014 registrerade Skattemyndigheten av misstag ett fall av barnäktenskap där flickan var så ung som 14 år.
Detta förorsakade en mindre debatt i medierna. Skattemyndigheten förklarade sitt handlande med bristande rutiner - framöver skulle enbart barn över 15 år kunna registreras som gifta hos den statliga myndigheten. Detta rapporterades av både Sveriges Television och Sveriges Radio men även av medier som Avpixlat och Aftonbladet.
Det var alltså mycket tydligt redan före debatten 2015 att barn i Sverige registrerades som gifta och behandlades som gifta av myndigheter. Övriga partier har medvetet försenat åtgärderna med två år för att inte behöva stödja Sverigedemokraternas förslag utan i stället hinna kopiera dessa och lägga fram dem som egna förslag för att därefter söka vårt stöd för att tvinga regeringen till åtgärder.
Frågan är om vi nu ska fira att Sverigedemokraterna ändå fick igenom sitt yrkande till slut, eller om vi ska sörja för alla de barn som tvingats vara kvar i äktenskap i Sverige. Snabbast hade det givetvis gått om regeringen valt att agera direkt. Men det är att hoppas på för mycket, har jag lärt mig. Det tål att upprepas: Barn ska aldrig behandlas som gifta i Sverige.
Jag hoppas att vi kan vara överens om det och att det också blir resultatet av vårt tillkännagivande i dag. Fru talman! För de flesta i Sverige är det självklart att äktenskap och kärlek är tätt förknippade. Det är också självklart att man själv bestämmer vem man ska gifta sig med och att man gör det utifrån sin egen fria vilja och sina egna känslor.
I dag är det för oss självklart att äktenskapet är ett kärleksbevis mellan två människor som älskar varandra. Den tid i Sverige då äktenskapet snarare var en affärsuppgörelse och till för att bevara förmögenheten i släkten är för oss sedan länge bortglömd. Det är sådant som vi kan läsa om i böcker som berättar om hur det var förr i vårt land. Ändå är det någonting som verkar vara galet i Sverige i dag.
Unga, framför allt i utanförskapsområden, känner i allt större utsträckning att de saknar möjligheten att fritt välja partner. Det som för ett par decennier sedan knappast förekom alls är nu en realitet för en stor del av unga som växer upp i Sverige. I dag är det inte främst förmögenheten eller gården som ska bevaras i släkten.
I stället handlar det om att äktenskapet måste ske med någon som tillhör samma religion. Ibland ska det påtvingade äktenskapet även ge någon möjligheten att få uppehållstillstånd i Sverige.
Lagen mot tvångsäktenskap skärptes 2014, men det har till synes inte gett någon egentlig effekt - delvis för att den nya lagen är full av kryphål där både tvångs- och barnäktenskap accepteras men även på grund av svårigheterna att påvisa att det förekommit tvång.
De värsta fallen är kanske de som aldrig upptäcks och aldrig anmäls, de där kvinnan finner sig i att bli bortgift och accepterar detta. Det är av naturliga skäl nästan omöjligt att ens uppskatta hur många sådana fall som finns i Sverige. Att vi dessutom har en regering som hellre sopar problemen under mattan än gör något åt dem gör inte direkt saken lättare.
De unga kvinnor som löper risk att utsättas för tvångsäktenskap lämnas tyvärr åt sitt öde. Jag hoppas att övriga partier i framtiden ska kopiera även vårt förslag om en 24-årsregel för äktenskap som ska leda till uppehållstillstånd i Sverige. Vi vill att Sverige tar lärdom av vårt grannland Danmark.
Danmark införde 2002 en 24-årsregel som i praktiken innebär att den som vill gifta sig med någon från ett icke-EU-land måste vara över 24 år. Detta ledde nästan omedelbart till att unga med invandrarbakgrund utbildade sig längre och därmed även fick jobb och etablerade sig bättre i samhället.
Man tror att detta till stor del beror på att unga danskar med invandrarbakgrund slapp undan släktens eller familjens krav på tidigt äktenskap för att därigenom ge någon bekant till släkten möjlighet att få uppehållstillstånd i Danmark. Vi sverigedemokrater är övertygade om att en sådan lagstiftning skulle ge samma positiva effekter i Sverige.
Fredagen den 31 mars kommer Morgan Johansson att besvara min interpellation om tvångsäktenskap och den prejudicerande dom som kom i höstas. Den visade inte bara att det är svårt att bevisa tvångsäktenskap utan också att även när bevisningen finns och håller är straffet näst intill obefintligt.
Mindre än ett års fängelse för att tvinga någon att ingå äktenskap är knappast ett straff i proportion till brottet utan snarare ett hån mot den som drabbats. Det hjälper inte att göra något olagligt om det inte finns ett straff kopplat till brottet som står i rimlig proportion till gärningen.
Jag hoppas att regeringen här utnyttjar det tillkännagivande som nu finns för att verkligen skärpa lagen och även kopplar lagen till ett betydligt hårdare straff. Allt annat vore ett stort svek mot de utsatta kvinnorna. Fru talman! Att barn ska ha rätt till båda sina föräldrar borde vara en självklarhet.
För två år sedan ställde sig ett enigt utskott bakom att fadern till ett barn ska kunna fastställas även innan barnet fötts. Detta för att barnet på ett naturligt sätt ska få sin pappa vid födseln även om föräldrarna inte är gifta. Tyvärr har regeringen ännu inte återkommit med något konkret förslag.
Ett naturligt nästa steg efter att man gett barnet rätten till båda sina föräldrar från födseln bör vara att ge mamman och pappan gemensam vårdnad även om de inte är gifta. Fadern är en viktig person, och hans närvaro bör alltid eftersträvas. Allt fler undersökningar visar på vilka positiva effekter som barnet får av att ha en närvarande pappa under sin uppväxt.
Bland de människor som hamnat snett i vårt samhälle finns ofta en gemensam nämnare i en frånvarande pappa. Pappan är helt enkelt en alltför viktig person i ett barns liv för att vi i onödan ska riskera hans frånvaro. Trots arbetet med jämlikhet i familjen kvarstår mammans rätt att ensam avgöra om pappan till det gemensamma barnet ska få del i vårdnaden.
Detta innebär att pappan är helt utlämnad till mammans godtycke om han ska få finnas med i barnets liv från början eller inte. Lagen behöver därför ändras och moderniseras så att även ogifta föräldrar automatiskt får gemensam vårdnad vid födseln. Jag avslutar med mina yrkanden. Sverigedemokraterna har en lång rad av reservationer.
Jag står givetvis bakom alla, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall endast till reservation 12 om automatisk vårdnad för ogifta föräldrar och reservation 16 om registrering av testamente.