Tomas Eneroth (S):
Jag tackar för engagemanget. Jag tycker att det är helt rätt. Om det är någon gång som det är viktigt att markera mellan våra länder, från både svensk och norsk sida, är det nu om vikten av att förstärka gränstransporterna. Givet de erfarenheter vi har när det gäller pandemin, som jag tycker har varit sorgliga i stora delar, är det än viktigare för mig som infrastrukturminister att också fördjupa samarbetet och titta på möjligheter till gränsöverskridande transporter. Vi är beroende av varandra.
Jag tycker också att det är helt rätt att sluta tänka gränser och i stället tänka regioner. Det bästa exemplet på det är i Skåneregionen - Öresundsregionen. Vi ser hur Katrin Stjernfeldt Jammeh och andra i Malmö leder samarbetet med Köpenhamn och vidgar hela arbetsmarknadsregionen, som har 4 1⁄2 miljoner människor, och integrationen där har fungerat väldigt väl. Vi kan se att infrastrukturen med Öresundsbron var en avgörande satsning.
Och vi har från regeringens sida nu tillsammans med Danmark utrett förutsättningarna för en förbindelse mellan Helsingborg och Helsingör. Det har betydelse på samma sätt som den nya Svinesundsbron har betydelse med den kapacitetsökning som den innebär. Det gäller också att utveckla och utforska alla finansieringsmöjligheter som finns, inte minst med CEF-medel och Europamedel. Naturligtvis tittar vi också på detta.
Däremot ska man vara försiktig med en del andra finansieringsförslag som vi har hört talas om i debatten. Jag vill inte att vi hamnar i en modell likt Karolinska sjukhuset i Stockholm eller annat med excesser där man tror att saker betalar sig för att de läggs ut på en marknad, men där det i förlängningen blir väldigt dyrt. Vi ska ha ordning och reda i fråga om det ekonomiska ansvaret för infrastrukturplaneringen, och vi ska se till att kunna göra det ordentligt i Sverige.
Men i grunden handlar detta om hur vi väljer att prioritera resurserna framöver. I denna debatt är det två moderata debattörer som vill se mer gränsöverskridande transporter, inte minst på järnväg. Det uppskattar jag. Men hittills har det varit så att när Moderaterna som parti har fått bestämma har det inte varit satsningar på järnväg. Tvärtom har de lyft ut satsningar på järnväg. Norrbotniabanan är det bästa exemplet på detta.
Hade man inte gjort det hade det för norra Sverige och för hela Sverige varit en otrolig skillnad, inte minst nu med de investeringar på 1 000 miljarder kronor som görs i norra Sverige.
Jag tror att det är viktigt att det också förs en diskussion i alla partier om vikten av att nu satsa mer på klimatsmarta transportvägar och öka kapaciteten i det svenska järnvägssystemet för godset - inte minst viktigt - eftersom vi är ett exportberoende industriland, men också för persontransporterna och inse att det också innebär minskat slitage på vägarna. Tidigare i dag diskuterade vi järnvägen Göteborg-Borås.
Jag tycker ett väldigt bra argument för denna investering är att minska slitaget på väg 40 som är en väg som är ordentligt belastad just nu. Det behövs en upprustning av järnvägen där. Detta är regeringens ambition. Det visade vi redan i den förra nationella planen. Och i det underlag som vi nu får in för arbetet med infrastrukturplaneringen kommer också önskemål från hela landet. Där signalerar vi att vi måste fortsätta att välja rätt, inte minst för att klara klimatomställningen.
Jag uppskattar, som sagt, engagemanget, och jag ser det som viktigt och angeläget att ha en fördjupad diskussion och relation, inte minst med den norska regeringen. Och vi har en bra dialog, oavsett om vi pratar om förbindelserna Göteborg-Oslo eller Stockholm-Oslo eller om vi pratar om andra gränsöverskridande förbindelser. I en tid som denna är det kanske viktigare än någonsin att ge dessa signaler.