Nyamko Sabuni (L):
Jag har först en kommentar till Inger Davidson som i sitt anförande säger att föräldrar alltid vill sina barn väl. På vilket annat område skulle man acceptera att staten går in och bestämmer i stället för föräldrar? undrar hon. Jag har två svar till dig. Det ena är att det finns en stor minoritet i Sverige som anser att fostran med hjälp av aga är helt okej.
Staten har gått in och sagt: Nej, det är inte okej. Det andra är att det finns befolkningsgrupper i Sverige som anser att könsstympning av flickor är det bästa de kan göra för sina flickor om de ska bli gifta i framtiden. Staten går in och säger: Nej, det är inte okej. Det finns många områden där staten kan gå in och säga nej.
Vi har som samhälle ansvar för dem som minst kan göra sig hörda i samhället. Jag är så nöjd med att lyckas sätta denna viktiga fråga för Sverige på agendan igen.
Efter överenskommelsen om ett utbildningsprogram i Allians för Sverige var många, för att inte säga samtliga, redo att lägga frågan om det olämpliga med religiösa skolor på hyllan under kommande mandatperiod. Men så blir det inte. Det handlar om barn - våra barn och Sveriges framtid.
Det handlar om den grupp människor vars rättigheter slås fast i barnkonventionen, som stadgar att barnens rättigheter alltid ska sättas i främsta rummet. Konventionen om barnets rättigheter, artikel 14, säger tydligt att konventionsstaterna ska respektera barnets rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet.
Till Moderaterna, Kristdemokraterna, Centerpartiet och Miljöpartiet vill jag ställa följande fråga: På vilket sätt anser ni att ni med detta betänkande och detta förslag respekterar barnets tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet? Vi har i decennier fört en hård kamp för att befria skolan och undervisningen från religiöst inflytande.
När vi lyckades få bort den kristna religionens inflytande i skolan kunde ingen på allvar föreställa sig att vi i Sverige på 2000-talet skulle få en explosion av statsfinansierade religiösa skolor och förskolor. Men där befinner vi oss i dag. Vi har ett regeringsparti med en skolminister som säger sig ogilla religiösa skolor. Men han förmår inte få sitt parti att rösta för motioner som vill förbjuda desamma.
Det har i debatten i talarstolen bland annat framställts som om detta betänkande är det värsta som kan hända och att alla som värnar den sekulära skolan bör agera mot det. Sanningen är att det redan i dag finns religiösa skolor och att det i framtiden kommer att etableras fler - med eller utan detta betänkande. Det här är inte det stora hotet.
Det stora hotet är oviljan att göra något åt de befintliga alternativ som redan finns. Det stora hotet är oviljan att göra något för att gardera oss mot värre sektskolor. Jag inser att min kamp för förbud mot religiösa skolor och förskolor försvåras av de konventioner som vi förbundit oss till. Det finns konventioner som ger föräldrarna rätt att starta den här typen av skolor och sätta sina barn i sådana.
Men det hindrar inte att vi vidtar åtgärder för att säkerställa att skolor som startas på konfessionell eller ideologisk grund verkligen lever upp till skollagens och läroplanens krav. Jag är för etableringsfrihet. Jag är för friskolor. Det är religiösa fri- och förskolor som jag ifrågasätter. Folkpartiets gruppledare i utbildningsutskottet Ulf Nilsson gjorde en viktig deklaration tidigare i denna debatt.
I alliansens utbildningsprogram konstateras det att partierna i Allians för Sverige har delvis olika uppfattningar när det gäller regler för tillståndsgivning och kontroller av skolor som vilar på religiös grund. Som ledamot i Folkpartiets partiledning vill jag för Folkpartiet avge följande löfte: Folkpartiet kommer i ett eventuellt regeringssamarbete att fortsätta att kritiskt granska de religiösa fri- och förskolorna.
Folkpartiet kommer under mandatperioden att arbeta för att det tillsätts en utredning med uppdrag att utforma ett system som i högre grad säkrar att alla skolor och förskolor som vilar på religiös eller ideologisk grund respekterar den värdegrund som ska prägla alla skolor i Sverige. Alla skolor måste vara öppna för alla barn och skolorna måste garantera att undervisningen bedrivs enligt läroplanen, det vill säga på icke-konfessionellt sätt.
Det kan handla om utfästelser om lärarkårens sammansättning, oberoende representation i styrelsen, att den lokala barnombudsmannen inbjuds att ha en roll i skolan och att dessa skolor samverkar med kommunala eller andra skolor med annan inriktning. Skolorna ska också redovisa hur de arbetar för att främja det demokratiska tankesättet och jämställdheten. Viktigt för tillståndsgivning är skolans finansiering utöver skolpengen.
All finansiering ska tydligt redovisas, och inga krav i strid med den svenska skolans gemensamma värdegrund ska kopplas till finansiering. I regeringsställning kommer Folkpartiet vidare att arbeta för att befintligt kontrollsystem blir effektivt och att bestämmelserna om hur skolan bör fungera verkligen följs upp. Nuvarande kontrollsystem fungerar uppenbarligen inte.
Skolverket måste via regleringsbrev få tydliga instruktioner om hur dessa kontroller ska utformas och genomföras. Från Folkpartiets sida har uttalats att det är vår uppfattning att när det gäller friskolor bör inga nya tillstånd beviljas för religiösa skolor i avvaktan på en översyn av reglerna. Med detta sagt har jag inte svårt att rösta för förslaget i detta betänkande på onsdag.