Björn Söder (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation. I samband med att riksdagen i juni beslutade att förlänga Libyeninsatsen i 90 dagar ställde jag frågan: Är denna insats början till något som kommer att dra ut på tiden genom ytterligare förlängningar framgent? Jag kan i dag konstatera att svaret på denna fråga var "ja" eftersom regeringen tillsammans med Socialdemokraterna nu vill fortsätta det svenska deltagandet i kriget genom att ytterligare förlänga insatsen med 30 dagar.
Sverigedemokraternas ursprungliga ställningstagande har inte förändrats. I juni påpekade jag att vi är kritiska till det svenska deltagandet i insatsen av flera skäl. Vi är visserligen inte principiellt avvisande till att delta i militära operationer utomlands, men detta betyder inte att det är självklart att Sverige måste delta i alla typer av internationella krigsoperationer.
Vår inställning bygger på att ett svenskt deltagande förutsätter ett tydligt uttalat syfte med operationen, över hur lång tid den kan förväntas pågå och hur omfattande den ska vara. Så är inte fallet med denna operation, vilket vi åter här och nu kan konstatera. I juni anslog man 115 miljoner kronor till att förlänga insatsen. Nu anslår man ytterligare 21 miljoner kronor. Kostnaden bedömer regeringen ska kunna tas inom ramen för anslagsområdet.
Den totala kostnaden för Libyeninsatsen bedömer man till 336 miljoner kronor. Som jag påpekade i juni tas pengarna från andra delar av försvaret, vilket redan nu går på knä och knappast kan uppfylla kravet om att försvara vårt eget territorium. Herr talman! När de tidigare betänkandena skulle behandlas varnade Sverigedemokraterna för att det fanns risk för att flera av de andra länder som deltar i operationen successivt skulle vidta alltmer långtgående åtgärder i kriget.
Vi har de senaste månaderna fått se konkreta bevis på just detta. Natotrupper har under lång tid varit på marken för att leda rebellerna. Man har haft specialförband inne i Libyen för att söka efter Gaddafi, och trots FN:s vapenembargo har man försett rebellerna med vapen. Herr talman! Vi har tidigare varnat för den osäkerhet som finns angående vilka vi verkligen stöder i denna konflikt och utfallet av densamma.
Robert Egnell, lektor vid Försvarshögskolan, skriver i en debattartikel i Svenska Dagbladet den 24 augusti att i princip varje steg i det pågående inbördeskriget har missförståtts, och profetior med ytterst dålig träffsäkerhet har förkunnats i alla riktningar. Han skriver: "Det är alldeles uppenbart att den västerländska expertkåren inte besitter i närheten av den kunskap som krävs för att förstå libysk politik.
Detta innebär att vi även i detta ögonblick bör granska utvecklingen med stor ödmjukhet. Vad vet vi egentligen om det nationella övergångsrådets ledning och intressen?" Vi betvivlar inte att det finns goda intentioner hos en del av dem som deltar i upproret, men olyckligtvis finns det en hel del som talar för att rebellsidan inte kommer att bli basen för en friare och mer demokratisk utveckling i Libyen.
Libyen är ett klansamhälle, och vad rebellerna verkligen vill se för utveckling annat än att få bort Gaddafi är det ingen som vet. Dessutom har en del av rebellerna tydliga al-Qaida-kopplingar. Vi har också fått se konkreta bevis på hur rebellsidan begått övergrepp på civila. Man har förstört egendom, bränt ned hus och plundrat sjukhus, hem och butiker samt misshandlat personer anklagade för att ha stött regeringsstyrkorna. Man har även utbildat och använt barnsoldater i kriget.
Observationer av detta slag har gjorts under hela den tid konflikten har pågått, vilket vi tidigare har påpekat. Det handlar inte om att förringa Gaddafis våld mot de egna, utan det handlar också, precis som tidigare har sagts här i talarstolen, om att lyfta fram det våld som rebellsidan stått för men som ofta tystas ned. Egnell varnar också i sin debattartikel för att situationen i Libyen kan utvecklas till ett eskalerande kaos och stambaserat inbördeskrig.
Det vilar således ett tungt ansvar på den Natoledda koalitionen och de som förespråkar deltagandet i kriget i Libyen. Riskerna att världen får se ett nytt Irak eller Afghanistan är överhängande, och då har Sverige aktivt bidragit till detta. Herr talman!
Vår inställning är fortfarande att Sverige under rådande omständigheter inte bör delta i de militära operationerna i Libyen och att resurser i stället bör läggas på det som vi är bra på, humanitära insatser på plats för att hjälpa dem som flytt Libyen sedan oroligheterna inleddes.