Nina Lundström (L):
Jag vill börja med att för tids vinnande bara yrka bifall till reservation nr 1, men jag står självfallet bakom alla våra reservationer. Fru talman! i dag behandlar vi bostadspolitiska frågor i bred mening. Allianspartierna har liksom enskilda ledamöter visat bostadspolitiken ett mycket stort intresse. Det är många viktiga förslag som har lagts fram i riksdagen.
Bostadspolitik engagerar. Den påverkar människors möjlighet att göra viktiga val i livet. Det handlar om att flytta hemifrån, att flytta ihop med sin kärlek, att skiljas, att byta jobb, att tacka ja till ett jobb, som vi har hört talas om här tidigare, att flytta på ålderns höst eller att som nyanländ kunna skapa sig ett hem.
Men det handlar också om att få en ny chans när livet rasat samman och det hem man en gång hade är förlorat. Det handlar om att få en ny chans. Ja, det mesta i livet påverkas av möjligheten att få en bostad. Och i dag debatterar vi förslag som enligt oss som reserverat oss skulle kunna göra skillnad i fråga om hur bostadsmarknaden fungerar.
Det handlar om åtgärder för ett ökat bostadsbyggande, åtgärder för fler studentbostäder, en ny boendeform för unga, åtgärder för att underlätta bostadsägande, ägarlägenheter med mera. Fru talman! Den tidigare regeringen hade fokus på långsiktiga spelregler för att skapa just de här förutsättningarna. Att undanröja hinder för bostadsbyggande har varit högprioriterat.
Det handlar också om att genomföra regelförenklingar och koordinera investeringar i bostäder och infrastruktur. Och - ja - vad gäller infrastrukturen handlar det också om cykling. Enligt Boverkets bostadsmarknadsenkät har 156 kommuner i Sverige någon form av bostadsbrist. Men samtidigt har 35 kommuner överskott av bostäder.
Förutsättningarna för bostadspolitiken ser olika ut beroende på var i Sverige vi bor. Den utredning som pågår om regionplanering har också som syfte att se över vilka förutsättningar som behövs och finns. Det finns ljuspunkter - det måste framhållas i den här debatten. Byggandet har ökat de senaste åren.
Det är glädjande, men vi får inte slå oss till ro. Enligt Boverket har bostadsbyggandet ökat snabbt efter eurokrisen 2011-2012. Under 2015 kommer ca 42 500 bostäder att börja byggas. Detta är mycket glädjande. Det är framför allt flerbostadshusen som ökar.
Boverket gör bedömningen att 76 procent handlar om flerbostadshus och att 24 procent handlar om småhus. Och 51 procent bedöms vara hyresrätter. Fru talman! Förutsättningarna ser väldigt olika ut.
Låt mig ge några exempel på hur det kan se ut bland kommunerna i Sverige: 4 916 invånare per kvadratkilometer - så är det i Sveriges mest tätbebyggda och till ytan minsta stad. Det är Sundbyberg. 0,2 invånare per kvadratkilometer - så är det i den kommun som är minst tätbebyggd, och det är Arjeplog.
Sverige har i snitt 23 invånare per kvadratkilometer. Utmaningarna finns där. Det är utmaningar som handlar om att minska hinder och krångel. Därför måste vi se de här förutsättningarna. Vi debatterar inte riksintressen och strandskydd i dag, men de frågorna måste också tas med just i diskussionen kring hinder och förutsättningar. Fru talman!
Regeringspartierna avslår alla de förslag som vi debatterar i dag. Låt mig citera ur betänkandet: "Närmare överväganden i frågor om behovet av lagstiftningsåtgärder eller andra insatser som syftar till att stimulera bostadsbyggandet får i stället göras när sådana mer konkreta förslag behandlas i utskottet."
Propositionslistan är oroväckande tom på förslag. Utskottet har alldeles för lite att göra. Om inte utskottet hade motioner från allmänna motionstiden att behandla hade det inte funnits någon bostadspolitik alls att debattera i utskottet. Detta är mycket märkligt.
För ett år sedan fanns det en rad möjligheter att fatta beslut kring viktiga åtgärder. Dessa avslogs ofta genom påståendet att det var andra åtgärder som måste till. Var är förslagen?
Bostadsministern säger i tidningen Bofast nr 2 att han vill vara en blåslampa i baken på kommuner som inte bygger. Jag ställer frågan: Hur då? Studentbostäder är en stor och viktig fråga. Jag noterar att Svenska Dagbladet i går gav råd och tips till unga som söker bostäder.
De hade åtta förslag. Kötiden för en studentbostad är 100 veckor i Stockholm och 142 veckor i Uppsala. Jag möter ofta far- och morföräldrar som berättar om sin oro för dagens ungdomar. Jag träffar också föräldrar som känner samma oro. De som kan belånar sina hus för sina barns skull. Vilka kan då flytta hemifrån?
I värsta fall tvingas de unga att tacka nej till en utbildning. Så kan vi inte ha det. Det finns en rad åtgärder som kan vidtas för att underlätta byggandet av studentbostäder. Det handlar om bullerregler, byggregler, marktillgång, tillfälliga bygglov, kortare planprocess etcetera. Men de rödgröna menar: "Det krävs att alla berörda parter, dvs.
i första hand staten, kommunerna och ägarna till studentbostäderna medverkar till att förbättra bostadssituationen för studenterna." I första hand staten - jag undrar: Hur då? Man skriver också i betänkandet: "Utskottet förutsätter att regeringen är väl medveten om bristen på studentbostäder och överväger olika åtgärder som kan bidra till ett ökat byggande.
Något tillkännagivande i frågan enligt motionsförslagen kan därför inte anses vara nödvändigt. Motionerna avstyrks således." Utskottet förutsätter att regeringen är medveten om bristen på studentbostäder, men var är förslagen? När kommer de?
Jag noterar också att vd:arna för Sveriges Kommuner och Landsting samt Sabo den 9 mars i Aftonbladet påtalar att den undersökning som de gjort i 60 tillväxtkommuner givit resultatet att 70 procent svarat att just bullerförordningen hämmar möjligheten att bygga de små bostäder som till exempel de unga och studenterna behöver.
Varför kommer inte de beslut om bullerförordningen som skulle kunna lindra de bekymmer som de unga har och få fram de små hyresrätterna? Det är mycket märkligt. Fru talman! Ägarlägenheter är ett annat område som skulle kunna bidra till att det frigörs bostäder. Det här är en välkänd boendeform internationellt sett.
Sverige saknar dock möjligheten att ombilda befintliga fastigheter till ägarlägenheter. Möjligheten finns med nyproduktion, men inte om man vill omvandla fastigheter i exempelvis miljonprogrammen. Det här skulle kunna ge många fler hyresrätter på bostadsmarknaden. Men på denna punkt har motståndet varit kompakt. Utredningen bereds. Fru talman!
Mycket politisk kraft ska tydligen gå till att organisera köer. Bostadsköerna ska organiseras bättre. Det är receptet. Det ska vara rättvisa köer. Men varför inte fokusera på att avskaffa köerna, så att folk slipper köa? Det är en mycket stor och viktig fråga, fru talman.
Vi behandlar i dag också skrivelsen om bostäder för äldre i avfolkningsorter samt motioner om bostadspolitik. I Riksrevisionens granskning påtalas utmaningar vad gäller äldres möjligheter på svaga bostadsmarknader. Den tidigare regeringen tillsatte utredningen EU & kommunernas bostadspolitik. Likaså tillsattes en utredning om nya ombyggnader av egnahemsboenden.
Genom dessa utredningar kommer det att finnas underlag för ytterligare överväganden, anser regeringspartierna. Men frågorna infinner sig igen: Kommer regeringen att återkomma med förslag? I så fall, med vilken inriktning? Fru talman! Regeringens tystnad kan tolkas som att man inte riktigt vet vilken väg man ska ta.
Alliansen har däremot haft en tydlig riktning mot mindre krångel, bättre förutsättningar och långsiktiga spelregler. Regeringens hållning för mina tankar till Alice i Underlandet. - Ursäkta, men vet du vilken väg jag ska ta? frågade Alice. - Det beror på vart du ska, svarade katten. - Det vet jag inte, sa Alice. - Men då kan det väl kvitta?
Jag ser fram emot att bostadsministern kommer till civilutskottet. Vi kan bistå med både karta och kompass.