Jörgen Johansson (C):
Skilsmässan mellan kyrkan och staten har vissa kvardröjande effekter. I och med att kyrkan minskar sina församlingar och folkbokföringen fortfarande följer kyrkans territoriella indelning sker en förändring av folkbokföringen som det kan ifrågasättas om den är bra. Nedläggningen av församlingar har lett till att antalet församlingar sedan år 2000 har minskat med en tredjedel fram till efter årsskiftet. Förändringarna är alltså stora.
Då kyrkans indelning i stort sett var i överensstämmelse med den gamla sockenindelningen har begreppet socken framförts som en lämplig indelning under kommunbegreppet. När man läser de remissvar som utskottet har fått med anledning av de motioner som inkommit i frågan kan man konstatera att alla är överens om att en indelning under begreppet kommun är nödvändig och att frågan bör utredas närmare.
Sveriges Släktforskarförbund och Sveriges Hembygdsförbund har genom kampanjen Rädda våra socknar kämpat hårt för att rädda den kulturella skatt som sockenbegreppet tveklöst utgör. Även de förordar en utredning i frågan. Jag tycker att vi kan konstatera att det här inte är en fråga om nostalgi utan tvärtom en fråga om att trygga kontinuiteten i forskningen inför framtiden.
Sockenbegreppet är viktigt för att man ska kunna använda befolkningsstatistik i långa och obrutna tidsserier, vilket är viktigt inte enbart för historisk forskning utan också för forskningen inom exempelvis medicin, ekonomi och samhällsvetenskap. Det är därför den här frågan har fler bottnar som är väl värda att begrunda. Det svenska samhället vilar till stor del på den gamla sockenindelningen som skapades under tidig medeltid.
Vi pratar alltså om 1100-1200-talen. De svenska ortsnamnen bygger på sockenområdena, och såväl den kyrkliga som den borgerliga kommunen har vuxit fram ur sockenområdena. Byggtraditioner, dialekter, sånger, seder och bruk utgår ofta från socknarna. Det är därför naturligt att museernas och arkivens samlingar har sockenområdena som registerområden.
På samma sätt är det exempelvis när det gäller folklivsforskning, medicinsk forskning och naturhistorisk forskning. Det här lyfts fram i en motion som mycket väl kan vara användbar i den fortsatta utredningen. Att slopa sockenbegreppet som en geografisk enhet är därför ett långsiktigt hot mot hela vårt kulturarv, som jag ser det.
Alltsedan den nya fastighetsbildningslagen började diskuteras i slutet av 60-talet har protester framförts mot utmönstringen av sockenbegreppet. Det är därför naturligt att en stor del av remissinstanserna för Utredningen om folkbokföring i församling motsatte sig att kommunerna skulle nyttjas som registerområden för folkbokföring. Nu är det ju så att kyrkans församling fortsättningsvis skulle kunna vara den territoriella grunden för folkbokföringen.
Därmed är vi då framme vid dagens problem. Som jag ser det är sockenbegreppet en fast och bra grund för folkbokföringen i framtiden. Det är också en bra grund för fastighetsregistrering. Att använda sockenindelning i de här sammanhangen skulle dessutom vara en värdefull insats för att värna kontinuiteten och underlätta forskningen.
De värden som står på spel är så stora att jag tycker att man kan konstatera att regeringens hantering av frågan i samband med budgetpropositionen var tämligen avslagen. Därför tycker jag att det är bra att utskottet har tagit det initiativ man har gjort. Jag vill i likhet med Lennart instämma i den motivreservation som vi har presenterat i utskottet.
Men jag förutsätter att den utredning som ska ske nu också analyserar de inlägg som har gjorts här i riksdagen och samtliga de motioner som har väckts i ärendet. Därför avstår även jag från att yrka bifall till den motivreservation som föreligger.