KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunilla Wahlén (V):
Jag tackar ministern för svaret, även om det inte är så uttömmande och fylligt som jag hade väntat mig. Riksdagen och regeringen har ju varit klara i ställningstagandet för jämlikhet och mot könskränkningar inom Försvarsmakten. Återigen har förekomsten av sexuella trakasserier inom Försvarsmakten påtalats, denna gång i samband med uttalanden från den avgående ordföranden för Värnpliktsrådet under värnpliktskongressen.
Kvinnor som utsätts för sexuella trakasserier utsätts för en allvarlig kränkning och förnedring av sin person och sin personliga integritet. Sexuella trakasserier är en kränkning av mänskliga rättigheter. Det är ett vanligt mönster att utsatta personer inte vågar ta upp kränkningarna av rädsla för repressalier. Både män och kvinnor kan drabbas, men det vanligaste enligt undersökningar är att kvinnor är mest utsatta för sexuella trakasserier.
En av grundorsakerna anses vara att kvinnor som grupp är i en underordnad position och att mannen har mera makt och vill befästa sin maktposition. Sexuella trakasserier kan leda till psykiskt lidande, långvariga sjukskrivningar och personliga tragedier eller att personen väljer att sluta sin tjänst.
En studie som genomfördes inom Försvarsmakten 2005 visar att 36 % av kvinnliga officerare och 36 % av värnpliktiga samt 13 % av civilanställda kvinnor inom försvaret uppger att de har blivit utsatta för trakasserier på grund av kön eller av sexuell natur. Hur tacklar Försvarsmakten och förvarsministen detta faktum som arbetsgivare?
De vidtagna åtgärderna, förändringarna och utbildningarna, har uppenbarligen inte varit tillräckliga. Vad har Försvarsmakten för målbild då det gäller att förhindra denna typ av förnedrande behandling av kvinnor? Det är uppenbart att delar av Försvarsmakten fortfarande genomsyras av en könsmaktsstruktur liksom andra maktstrukturer och en människosyn som tillåter respektive hemlighåller företeelser av kränkande slag.
Nu krävs att åtgärder vidtas för att på allvar komma åt de bakomliggande orsakerna. Det är dags för en nollvision mot sexuella trakasserier inom försvaret. Tänker försvarsministern ta initiativ till en sådan nollvision?
Gunilla Wahlén (V):
Det gläder mig att höra att ministern nyligen har tagit upp dessa frågor med Värnpliktsrådet. Det är väldigt viktigt vilka signaler man ger från ledande ställning - och försvarsministern är naturligtvis en ytterst ledande person inom Försvarsmakten - och att man faktiskt visar, följer upp och ser att de värnpliktiga, unga män och kvinnor, verkligen känner att de har ett stöd och känner att de kan ta upp dessa problem om de uppstår när de gör värnplikten.
Då Försvarsmaktens verksamhet numera inriktas mot internationella uppdrag motiverar detta ytterligare skärpningar av synen på könskränkningar och andra kränkningar. Förutom att förband tjänstgörande i internationella miljöer kan utsättas för ökade psykiska och fysiska påfrestningar så ställs höga krav på det moraliska handlandet.
Den utbildning som genomförs om genusperspektiv och FN:s resolution 1325 inför ett utlandsuppdrag är viktig och bör utvecklas ytterligare. Resolutionen utgör en ram för kvinnors roll i fredsprocessen. Den slår fast att flickor och kvinnor berörs av konflikter på andra sätt än män.
Detta faktum visar på nödvändigheten av kvinnors delaktighet och beslutsrätt på alla nivåer inom freds- och säkerhetsarbetet. Kvinnor som väljer att arbeta med konflikt- och säkerhetsfrågor är särskilt modiga kvinnor. Det är kvinnor som vågar ge sig in i en mycket manlig struktur där normer och regler sedan urminnes tider styrs av manliga värderingar och manliga lösningar på allmänmänskliga problem.
Kvinnorna har oftast en lägre ställning än männen och deltar sällan i de rum där de avgörande besluten fattas. Helt riktigt säger försvarsministern i sitt svar att Försvarsmakten är bärare av frihetens och demokratins idéer med respekt för den enskilde individen. Men var finns kvinnorna i detta?
Kvinnorna utgör endast drygt 4 % av dem som finns inom Försvarsmakten. Det är klart belagt att sexuella trakasserier är vanligast i miljöer som domineras av ett kön. Ministern svarar att i ett läge där vi bara behöver utbilda ca 8 500 värnpliktiga måste männen prioriteras och kvoteras in. Varför ska vi utesluta just kvinnorna, det ena könet?
Hur ska man radikalt kunna öka andelen kvinnor inom försvaret med den politiken? Denna diskriminering finns inte inom utbildningsväsendet och inte inom polisen, och kvinnor kan bli busschaufförer. Varför ska dessa urvalskriterier finnas inom Försvarsmakten? Man kan ha andra urvalskriterier, till exempel längd. Man kan räkna in högskoleprov och idrottsutövande.
Andra urvalskriterier är om man är född på ett udda eller jämnt datum eller om man är född på en udda eller jämn månad. Det finns olika urvalskriterier som man kan välja. Försvaret behöver nämligen allas kompetens och erfarenhet, även de unga kvinnornas. Därför är det helt nödvändigt att man ökar andelen kvinnor inom Försvarsmakten. Hur tänker försvarsministern gå till väga för att öka andelen kvinnliga medarbetare inom försvaret?
Gunilla Wahlén (V):
Det är vällovligt och bra att problemet uppmärksammas och att Försvarsmakten och försvarsministern tar det på allvar. Det har jag helt klart för mig. Men det går för långsamt. De sexuella trakasserierna minskar inte i den takt som man skulle önska.
Och med tanke på att så få kvinnor finns i försvaret borde det kunna vara en nollvision inom försvaret att kvinnor inte utsätts för sexuella trakasserier. Självklart kan man göra en jämförelse med mobbning eftersom detta är en typ av kränkning. Och det är inte enbart kvinnor som blir utsatta för denna typ av diskriminering.
Man kan bli utsatt för diskriminering på grund av sexuell läggning och annat. Självklart är det av yttersta vikt att försvaret kommer till rätta med detta. Men jag tycker att det går för långsamt. Jag tror att ett sätt att lösa detta problem är att det blir flera kvinnor inom försvaret.
De kvinnor som faktiskt väljer att vara med i försvaret och faktiskt värna om landets säkerhet och vara med i fredsprocessen är en kraft och har en energi och en syn på deltagandet i detta som skiljer sig från killarnas. De går faktiskt ett steg längre.
När det gäller sexuella trakasserier, kvinnors delaktighet och bra förebilder för kvinnor så tror jag att det är bra att man ökar andelen kvinnor i detta sammanhang. Man behöver inte ta med alla, utan man kan ha andra urvalskriterier än att bara välja bland män. Man kan till exempel ta ut 50 000-60 000 men välja med hjälp av födelsedatum för att få in både kvinnor och män i försvaret.
Gunilla Wahlén (V):
Det är bra att Rolf Gunnarsson litar på sin egen regering. Det är ju helt rimligt att man gör det. Jag tycker också att det är bra att kammaren och Moderaterna har förstått att Vänsterpartiet tycker att vi behöver ha en transportkapacitet. Eftersom vi ska delta i internationella fredsbevarande insatser måste soldater och materiel kunna transporteras dit.
Rolf Gunnarsson frågar om vi lider av Natofrossa. En majoritet av Sveriges befolkning tycker inte att vi ska gå med i Nato, så i så fall är det en majoritet av Sveriges befolkning som har anledning att ha frossa tillsammans med oss. Det här är ett långtgående Natosamarbete.
Det går inte att komma ifrån. Rolf Gunnarsson sade också att det var svårt för den tidigare regeringen att tillsammans komma fram till hur ett förslag skulle se ut. Men det var inte det här förslaget som låg på bordet då. Det är det förslag som er regering har förhandlat fram som vi diskuterar i dag, och det ser inte bra ut. Vi kan tänka oss andra lösningar.
Man kanske ska ha en samnordisk lösning. Man kanske ska kräva att EU ser till att EU:s insatsstyrkor har en transportkapacitet så att det, oavsett vilket land inom EU som ska skicka i väg en battle group , finns ett system där man använder transportkapacitet som EU gemensamt står för och som inte är Natoägt. Det kan alltså finnas olika lösningar.
Jag måste fråga vad det finns för skäl till att man anser att 25 eller 30 år är en rimlig tid. Jag skulle säga att det vore rimligt, om man absolut måste få i gång det här snabbt, att ha en avtalstid på fem år. Då kan man omförhandla det. Men 30 år?
Gunilla Wahlén (V):
Efter det förslag som fanns förra perioden, eller kanske rent av perioden dessförinnan, har man tänkt ett varv till. Jag menar att problemet med detta förslag är att det har kommit så hastigt fram att man inte har tänkt ett varv till. Vänsterpartiets största invändning mot detta är att det är ett trettioårigt avtal.
Vi skulle kunna stå ut med ett avtal på ett par år för att till exempel få fram en transportkapacitet i ett koncept med Nato eftersom vi måste få fram transportmedel till våra styrkor som finns i Afghanistan. Så länge de finns där måste vi ansvara för det. Varför är det en ko på isen? Varför måste vi bestämma detta i dag?
Det står i propositionen att kapaciteten på 550 timmar inte kommer att räcka om vi ska skicka i väg en NBG-styrka 2011. Då måste vi ha ytterligare kapacitet. Varför ska vi bygga ett system som inte är hållbart? Varför kan vi inte fortsätta transportera tunga saker med båt som vi har gjort hittills och ha en längre inställelsetid än tio dagar? Det är det som kostar.
Det går inte att fråga regeringen eftersom försvarsministern inte är här, utan det blir regeringens företrädare Rolf Gunnarsson som ska svara på frågan. Varför är det en ko på isen? Varför måste man fatta beslut om detta i dag?
När det gäller de 550 timmarna kunde man ha valt en samnordisk lösning där de nordiska länderna gått samman om ett paket med timmar eller en lösning där Nordic Battlegroup-länderna hade ett paket. Men Irland finns av någon anledning inte med i paketet. Vad är det som gör att vi måste fatta beslut nu? Vad är det som gör att det måste vara så långvarigt?
Varför ska vi låsa 1,5 miljarder de närmaste tre fyra åren i detta projekt?
Gunilla Wahlén (V):
Staffan Danielsson och övriga borgerliga riksdagsledamöter! Det finns ett skäl till att vi diskuterar detta så djupt och detaljrikt nu. Vi gör det därför att det står i propositionen att Sverige har undertecknat avtalet med förbehåll för riksdagens godkännande. Det är alltså det vi ska fatta beslut om i dag. Om riksdagen säger nej i dag går frågan tillbaka och man får ta ett omtag.
Det är nu i dag som man kan besluta om man ska godkänna avtalet eller inte, och det är det avtalet vi diskuterar. Jag måste ge beröm till regeringen för propositionen. Det står mycket klart och tydligt vilka kostnader och vilka tider som gäller och hur avtalet ser ut. Det var lätt att gå igenom, diskutera och fundera över hur avtalet ser ut. Det är därför vi kan ta upp så detaljerade frågor i dag.
Man kan hitta en annan lösning, menar vi - och inte bara vi i Vänsterpartiet utan också andra. Man skulle kunna ha en samnordisk lösning där man äger planen civilt, men där de är utrustade för att man ska kunna göra militära strategiska transporter.
Problemet med avtalet är att de här tre planen ägs och förvaltas av Nato. Problemet är inte att Natoländer ingår eftersom nästan alla länder i Europa är Natoländer, utan problemet är att de ägs och förvaltas av Nato. Det finns, precis som Peter Jonsson sade, lösningar redan i dag som man kan ta till för de transporter som behövs i dag.
Vi vet inte om det blir någon battle group 2011. Jag är helt övertygad om att man efter utvärdering kommer att komma fram till att det koncept som 2008 har kan man inte ha fortsättningsvis, utan man måste ha ett annat koncept.
Gunilla Wahlén (V):
Vi har inte bundit oss vid det här avtalet ännu, Staffan Danielsson. Jag hoppas att vi inte gör det kl. 16 i dag heller. Vad är det som gör att beslutet måste fattas nu innan höstens proposition kommer, innan man har klarlagt och diskuterat hur framtidens försvar ska se ut i Sverige? Vad är det som gör att vi måste fatta ett 30-årigt bindande avtal nu?
Vi kanske gör om lite grann i våra insatsstyrkor. Vi kanske kommer fram till att vi inte har råd att skicka så många soldater eller så mycket tung utrustning som vi trodde för att par år sedan. Vi kanske förändrar vår politik. Vi vet inte hur budgeten ser ut nästa år. Varför ska vi binda oss fast de närmaste åren till en kostnad på 1,4 miljarder när det finns mycket angelägna behov som måste tillfredsställas som kan gå före detta?
Det går inte bara tåg via Sibirien ut i världen. Det går tåg från Sverige genom hela Europa och ned på afrikanska kontinenten, eller också kan man ta båt. Det finns transportkapacitet i dag, precis som Peter Jonsson sade. Vi behöver se andra lösningar som man kan använda både civilt och militärt.
Då kan man äga dem civilt samtidigt som de är utrustade för att användas militärt därför att man ska in i militära områden. Jag tycker att vi behöver en annan lösning för ett problem som vi är överens om att man måste lösa.
Gunilla Wahlén (V):
Det finns olika fokusfrågor. Vi har just diskuterar miljöfrågan. Jag skulle vilja diskutera jämställdhetsfrågan. I mitt anförande tog jag upp att vi är eniga i Sveriges riksdag om att andelen kvinnor i Försvarsmakten måste öka. Vi är eniga om att resolution 1325 är viktig och att den måste finnas, kvinnor behövs i freds- och säkerhetsarbetet.
Sverige har ratificerat den, och vi vill att den ska uppfyllas. Då har jag en fråga: Hur ska man uppnå en ökad representation av kvinnor inom försvaret om man inte sätter upp mätbara mål? Vänsterpartiet har ett mål på 40 procent, och det har inte blivit tillgodosett. Man tycker att det verkar högt och mycket.
På vilket sätt kan Nils Oskar Nilsson tänka sig att man kan öka andelen kvinnor inom försvaret? Vill man till exempel sätta upp ett mål att det ska bli en fördubbling av antalet kvinnor inom försvaret inom ett år? Då går vi från 3 procent till 6 procent kvinnor. Eller kan man tänka sig en målformulering som säger att antalet kvinnor i internationella insatser ska fördubblas på ett år?
Eller kan man säga att om tre år ska andelen kvinnor i internationella insatser vara 10 procent? Vad kan ni tänka er för strategi för att förverkliga målet om fler kvinnor i försvaret?
Gunilla Wahlén (V):
Jag har varit riksdagsledamot i tio år. Vi har diskuterat Försvarsmakten och jämställdhet i Försvarsmakten ända sedan jag började, och jag är helt övertygad om att det har varit en diskussion före min tid. Det är inte mer av samma sak vi behöver. Det finns utbildningar i gender. Det finns informationsaktiviteter. Det finns en bra värdegrund hos Försvarsmakten att vi ska få fler kvinnor.
Det finns en konsensus hos oss politiker att det ska bli fler kvinnor. Men vi kan inte fortsätta med mer av samma. Vi måste svara på: Hur ska vi ta steget så att det går fortare än vad det nu gör, för det går väldigt långsamt? Det kryper till och med tillbaka när det gäller antalet kvinnor som finns inom försvaret. Vi ska göra det mer attraktivt. Men hur ska vi göra det mer attraktivt att vara kvinna inom försvaret? Som kvinna är man så unik.
Nästan alla, 96 procent, är män. De kvinnor som kommer in blir så unika. De har problem med att det inte finns hjälmar i rätt storlek, att det inte finns handdukar i rätt storlek, att det inte finns sport-bh eller olika saker. Hur ska man få kvinnorna att känna att det är tillrättalagt och att det finns de grejer som de behöver i rätt storlek? Vad är det man ska göra förutom information? Vad är det man ska göra förutom att ha en politisk vilja?
Vi hade en öppen utfrågning på förmiddagen i dag. Vi måste kunna mäta målen. Har Försvarsmakten nått de mål som politikerna har satt? Har Försvarsmakten nått målen så att vi uppfyller de krav som vi har tagit på oss enligt resolution 1325? Vi måste kunna mäta och säga: Ja, vi har nått de målen. Politikerna har sagt att det ska finnas fler kvinnor inom försvaret.
Då måste man tala om hur många det är och i förhållande till vad. Annars kan vi inte säga om vi har lyckats eller misslyckats. Vi provar en strategi och ser att vi inte kommer fram till målet med den strategin. Då får vi ta till en annan metod.
Gunilla Wahlén (V):
Jag är liksom många med mig djupt berörd och upprörd över det lidande som en ung man utsattes för i Kongo för fem år sedan. Det är fullständigt oacceptabelt och obegripligt att kränkningar av folkrätten med tortyr och andra grova övergrepp över huvud taget förekommer i internationella operationer, oavsett vilket land som sänder trupper.
Uppgiften är entydig; det är civilbefolkningen som ska skyddas från krig, terror, våldtäkter och svält. Det är även oacceptabelt att soldater som deltar i fredsstyrkor tvingas bevittna och uppleva fruktansvärda övergrepp och kränkningar från sina kollegor i internationella missioner.
Det är också oacceptabelt att vi inte har försäkrat oss om att den unge mannen har fått hjälp och upprättelse. Ingen verkar veta någonting om hans öde. Försvarsministern har genom sitt svar på min fråga om vilka åtgärder han har vidtagit för att försäkra sig och hela svenska folket att liknande situationer absolut inte inträffar igen helt avstått från att besvara den frågan i dag.
Försvarsministern ska tydligen invänta den pågående utredningen om händelsen i Kongo som ska redovisas i maj. Har inte försvarsministern redan nu försäkrat sig om att en liknande händelse inte kan inträffa i dag eller i morgon? Vi har en mängd soldater ute i fredsbevarande svåra insatser i flera länder just nu. Herr talman!
Jag välkomnar initiativet till att utreda ledarskap, konflikthantering, sekretessfrågor, kultur och lydnadsförhållanden inom specialstyrkan. Jag välkomnar även Försvarsmaktens beslut att ta hem Hans Alm från hans pågående uppdrag i Tchad. Det sänder tydliga signaler till de svenska soldaterna att Försvarsmakten tar anklagelserna mot Alm på allvar.
Självfallet delar jag försvarsminister Sten Tolgfors mening då ministern svarar att det inte får råda några tveksamheter om vilka värderingar Försvarsmakten står för vare sig här hemma eller utomlands. Personalen i fredsfrämjande insatser ska agera i enlighet med de mänskliga rättigheterna och den humanitära rätten. Folkrättsbrott ska inte förekomma och aldrig tolereras.
Är försvarsministern övertygad om att våra soldater har tillräcklig, heltäckande utbildning om folkrätt och att alla regler dagligen följs minutiöst hela tiden redan nu?
Gunilla Wahlén (V):
De förberedelser som vi hade under senhösten när det gällde Nordic Battle Group, Tchad och Sudan med ett sammansatt utskott vittnar om att alla parter tar ett stort ansvar i det här. Vi fick en proposition som alla partier diskuterade, och vi förbättrade och förstärkte den och tog in alla aspekter när det gällde säkerhet och utbildning.
Det var en lång diskussion om hur soldaterna skulle uppleva det och om de hade fått rätt utbildning. Det är därför vi blir tagna på sängen när sådant här inträffar. Att skicka soldater till ett annat land kräver ett mycket stort ansvarstagande. Vi är där för att hjälpa och skydda, och vi ska bara vara där om hjälp och skydd verkligen behövs. Det krävs kunskap om konflikten och lyhördhet mot landets civilbefolkning.
Vi har fått ett stort förtroende, och det förtroendet ska värnas och tas på allvar. Om Sverige inte klarar av den uppgiften, att värna om folkrätten och de mänskliga rättigheterna, ska vi inte gå in i ett land militärt.
Därför vill jag uppmana försvarsministern att verkligen följa upp de utredningar som pågår och komma med nya, klara regler som gör att man kan försäkra sig om att vi har den utbildning, det regelverk och det rapporteringssystem som vi behöver. Vi behöver åtgärder för att stävja den machokultur som verkar finnas i de här styrkorna.
Vi måste visa att vi inte alls kan misstänkliggöras för att delta i en rasistisk diskussion utan att vi verkligen upprätthåller människovärdet och mänskliga rättigheter. Jag är helt övertygad om att vi med gemensamma krafter även fortsättningsvis kommer att kunna skicka styrkor internationellt. Men vi måste vara mycket noga och ta ett mycket stort ansvar för det uppdrag vi har som politiker.
Gunilla Wahlén (V):
Ja, nu står regeringen och funderar över vad oppositionen har för strategi när det gäller svensk försvarsindustri. Det är väldigt märkligt att man kan begära att oppositionen ska ha ett gemensamt ställningstagande om försvarsindustrin i Sverige när inte ens regeringen själv har det, som har ansvaret i dag. I det här ärendet behandlas ju en strategi för en konkurrenskraftig europeisk försvarsindustri.
Jag delar Peter Jonssons syn, att vi, innan vi diskuterar en europeisk försvarsindustri, kanske skulle diskutera den svenska försvarsindustrin eller, som det mer riktigt heter, försvarsindustrin i Sverige.
Det är också förvånande att Staffan Danielsson diskuterar Vänsterpartiets neddragning i budgeten på det här området, eftersom de saker som vi drar ned på handlar om exportstöd, alltså stöd för att sälja de här varorna till andra länder.
Vi vill i stället rikta det stödet till att exportera miljöteknik, klimatteknik och ge Exportkreditnämnden pengar för att stödja en annan industri, en civil industri. Vi vill satsa pengarna där i stället för på ett exportstöd. Jag undrar: Hur ser Centerpartiets politik ut för försvarsindustrin i Sverige?
Vilka pengar har ni avsatt? De pengar som vi drar ned på, förutom exportstödet, gäller ju internationella insatser. Det är där vi tar de summorna, och det ingår inte alls i det här yttrandet till regeringen. Vill Centerpartiet verka för att det ska bli internationella etiska regler när det gäller vapenhandel och vapenexport?
Gunilla Wahlén (V):
Man kan ju räkna kronor och ören, men jag tycker att det viktigaste ändå är att diskutera vad som ska vara innehållet i försvarspolitiken. Men vi har väldigt små möjligheter att diskutera regeringens förslag vad gäller innehållet i försvarspolitiken, eftersom vi inte får någon försvarsproposition förrän till våren. Staffan Danielsson säger: Vi har ju regler som fungerar.
Vi har en svensk försvarsindustri som ska fortsätta som hittills. Men det var ju redan innan vi blev medlemmar i EU som vi byggde upp den stora svenska försvarsindustrin, och det är sedan vi blev medlemmar i EU som vi har ökat samarbetet med EU när det gäller försvarsindustrin. Hur ser det egentligen ut med politiken? Ska vi köpa från hyllan, eller ska vi inte köpa från hyllan? Ska vi beställa varor, eller ska vi inte göra det?
Ska vi öka vårt samarbete med USA eller inte? Hur ser Centerpartiets och regeringens försvarsstrategiska upphandling av varor och tjänster ut?