KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eric Palmqvist (SD):
Att jag vurmar för svensk landsbygd beror inte bara på att jag bor där - det gjorde jag redan när jag bodde i centrala Malmö. Jag tror dock på samspel mellan stad och land snarare än motsättningar dem emellan. Tyvärr upplever allt fler som bor utanför storstadsområdena sig styvmoderligt behandlade av politiken.
Det är vanligt att jag upplever att frustrationen är så massiv att jag nästan kan ta på den när jag träffar väljare utanför storstäderna. Det handlar ofta om en känsla av att man först straffas ekonomiskt för att man valt att bo eller driva företag på landsbygden för att sedan kompenseras genom diverse bidrag i stället för att, som det borde vara, ges rimliga förutsättningar från första början.
Det finns mycket driftigt folk på Sveriges landsbygd och folk som med rätt förutsättningar kan och vill hålla hela landet levande. En av förutsättningarna för detta är dock att den kommersiella servicen fungerar i hela landet. Där utgör bensinmackarna eller lanthandlarna, vilket jag tidigare nämnt i denna debatt, en av de viktigaste hörnpelarna.
Jag är tacksam över att statsrådet tycks dela min uppfattning i denna fråga och säger sig vara medveten om de mindre, fristående drivmedelsstationernas utsatta situation - detta även om jag anser att det finns delar av den politik som statsrådets regering för som har en direkt kontraproduktiv inverkan på möjligheterna att bo och verka på Sveriges landsbygder. Men det är en helt annan debatt som vi inte hinner med här i dag.
Med detta sagt, herr talman, vill jag understryka att min förväntan på statsrådet är att hon framgent kommer att verka för att de nya miljöregler som vi nu debatterat inte kommer att få de negativa konsekvenser som branschorganisationen varnar för och att hon kommer att verka för att tidsfristen för bensinmackarna kommer att skjutas fram tills det finns en lösning på problemet.
Eric Palmqvist (SD):
Att det är skillnad på exploateringstrycket längs stränder i Sverige är vi alldeles överens om. I min egen valkrets, och framför allt i min egen kommun, är ju exploateringstrycket exceptionellt lågt. Det är en enormt stor kommun med väldigt liten befolkning, så det finns definitivt utrymme att släppa på reglerna där. Statsrådet framhåller också de satsningar som görs i Norrbotten.
Det är satsningar som jag inte sällan framhåller i den här talarstolen. När jag flyttade till Gällivare för 13 år sedan såg det lite ut som Tjernobyl, och det är lite värre i dag i och med att man avvecklar Malmberget. Jag har för mig att statsrådet själv har varit uppe och sett hur det ser ut.
Om han inte har varit det skulle jag rekommendera statsrådet att göra en resa upp till Gällivare och se hur gruvbrytningen påverkar vår stad, positivt och negativt. De investeringar som görs är fantastiska, men det måste också till bostäder. Dock ska man inte ha en övertro på folks vilja till inflyttning om det inte byggs attraktiva bostäder. Jag har själv jobbat i gruvbranschen och sett hur mycket fly in och fly out man har.
Folk är inte benägna att flytta till Gällivare, då man ser det som en arbetskoloni. Strandskyddsreglernas vara eller icke vara, eller snarare deras utformning, är ingen ny fråga. Detta är frågor som har behandlats i den här kammaren många gånger. Jag sökte på riksdagens hemsida i går och fick då 1 600 träffar på "strandskydd". Att det är en fråga som engagerar är alltså ingen överdrift. En genomlysning och modernisering av strandskyddsreglerna har varit efterfrågad länge, och förväntningarna har varit väldigt höga.
En översyn av strandskyddsreglerna utgjorde också en del i den så kallade januariöverenskommelsen. Statsrådet konstaterar i sitt svar till mig att det i direktiven till Strandskyddsutredningen bland annat framgår att det i områden med lågt exploateringstryck ska vara enklare att få bygga strandnära. Vidare säger han att det i sådana områden också ska skapas bättre förutsättningar för bostäder och näringsverksamhet främst för småföretagare, besöksnäring och gröna näringar. Fru talman!
Jag tror att det är många kommunpolitiker som har tagit fasta på detta och har höga förväntningar på att regeringen nu levererar en proposition som infriar de högt ställda förväntningarna. Jag vet att det är att föregripa regeringens beredning, men samtidigt är det i detta läge, då någon proposition ännu inte finns att ta ställning till, som det ännu finns utrymme för politiska inspel och tid för eftertanke hos dem som arbetar med frågan.
Om statsrådet tillåter uppmanar jag honom alltså att betrakta en del av det jag anför i den här debatten som medskick i det fortsatta arbetet med frågan.
Eftersom det som statsrådet anger i sitt svar tycks gå stick i stäv med hur utredarnas förslag uppfattas av beslutsfattarna i många av de berörda kommunerna kvarstår frågan: Kan statsrådet här i dag lova att verka för att regeringens slutgiltiga förslag inte kommer att besanna de farhågor om minskat kommunalt inflytande över strandskyddet som kommunpolitikerna i Norrbotten hyser?
Eric Palmqvist (SD):
Tack, statsrådet, för det svaret! Mycket av det miljö- och klimatministern säger om strandskyddet här i dag låter väldigt bra. Det kan väl i sammanhanget påpekas att det inte är signifikant för vad jag brukar anse om de åsikter och argument som Miljöpartiets statsråd och ledamöter anför i sina debatter. Jag vill egentligen tro och hoppas på att statsrådet i just den här frågan har de bästa av intentioner för de berörda svenska landsbygdskommunerna.
Trots detta är det något som skaver, och det är vetskapen om att många kommunpolitiker runt om i vårt land oroas av och uttrycker besvikelse över det som föreslås i utredningens betänkande. Jag hoppas att vi när vi väl ser regeringens proposition kan konstatera att oron var obefogad och att regeringen har hörsammat kritiken och landat i välavvägda ställningstaganden.
Om inte får vi säkert anledning att debattera de nya strandskyddsreglerna här i denna kammare under nästa riksmöte, givet att regeringen inte entledigas efter de begivenheter som äger rum här i kammaren på måndag. Med det sagt, fru talman, ser jag fram emot regeringens kommande förslag till strandskyddsregler. Jag, och många med mig, hoppas trots allt på att det kommer att leva upp till förväntningarna.
Hur det blir med den saken får vi se. Jag har ingen avslutande fråga i denna interpellationsdebatt, men eftersom det här med stor sannolikhet är min sista debatt med miljö- och klimatministern före riksdagens sommaruppehåll passar jag på att redan nu önska honom en behaglig och coronasäker sommar, även om jag utgår ifrån att han ännu har mycket arbete framför sig innan han går på sin sommarledighet.
Eric Palmqvist (SD):
Jag vill inleda med att tacka näringsministern för svaret. De omfattande stölderna av framför allt koppar utgör ett stort samhällsekonomiskt problem. Stölderna drabbar allt från småföretag till Sveriges kyrkor, järnvägar och kraftförsörjning och förstör infrastruktur, kulturarv och människors och företags egendom.
Trafikverket har lagt ned mycket arbete och pengar på förebyggande längs landets järnvägar, och stölderna har minskat något där. Men tyvärr fortgår inbrotten och stölderna fortfarande i oförminskad takt i exempelvis landets kyrkor och småföretag. Även de metallåtervinningsföretag som samlar in och lagrar dessa metaller utsätts i dag för inbrott i högre grad än vad som varit fallet tidigare.
Till detta ska läggas den tämligen nya företeelsen katalysator- och partikelfilterstölder. Dessa komponenter innehåller nämligen eftertraktade och dyrbara metaller som palladium, platina och rodium. Enligt Larmtjänsts statistik för 2020 har stölderna ökat lavinartat. Ökningen är faktiskt över 4 000 procent jämfört med året innan.
Jag menar att detta är en konsekvens av underlåtenhet från regeringens sida att på allvar adressera problematiken. Fru talman! I sak tror jag inte att jag och näringsministern är av speciellt olika åsikt i den här frågan. I sitt svar till mig är näringsministern exempelvis tydlig med att regeringen delar Sverigedemokraternas syn på att stölderna av koppar och andra värdefulla metaller utgör ett allvarligt problem.
Det är bra eftersom det betyder att jag inte i den här debatten behöver ägna min energi åt att övertyga näringsministern om att metallstölder och handel med stulet metallskrot är något dåligt. I stället kan jag ägna den åt att få statsrådet att inse att utan konkreta åtgärder kommer handeln med stulet metallskrot inte att försvåras och därmed inte heller stölderna av koppar och andra värdefulla metaller att minska.
Det går inte att, som regeringen hittills har gjort, förlita sig på frivilliga överenskommelser inom branschen. Sådana frivilliga överenskommelser beaktas ju bara av de seriösa aktörerna, dit kriminella grupperingar som vill avyttra stöldgods knappast vänder sig, medan de ljusskygga aktörer som handlar med metallskrot med tvivelaktigt ursprung knappast känner sig bakbundna av den typen av frivilliga regler.
Fru talman! Jag menar att det som behövs är konkreta åtgärder. Varför då inte börja med att införa sådant som torde vara enkelt att genomföra och som har efterfrågats av branschorganisationen Återvinningsindustrierna i åratal eftersom man menar att det på allvar skulle försvåra för de kriminella?
Min fråga till näringsminister Baylan är därför: Varför är ni emot ett införande av tillståndskrav och kontantförbud vid handel med metallskrot? Delar ni inte uppfattningen att det är åtgärder som skulle försvåra för de kriminella?
Eric Palmqvist (SD):
Tack, näringsministern, för svaret! När jag gav mig in i lokalpolitiken hemma i Gällivare var en av de saker som slog mig hur långsamt de politiska kvarnarna vanligtvis mal. Jag tror att det är en aha-upplevelse som jag delar med många som engagerat sig politiskt.
På nationell nivå vet vi att frågor kan begravas i utredningar och närmast försvinna från dagordningen medan andra regler och lagstiftningar faktiskt kan trummas igenom i rasande takt, i alla fall om det finns en bred politisk enighet om att så behövs och om den politiska viljan finns. När jag tittar på riksdagens hemsida konstaterar jag i alla fall att Sverigedemokraterna återkommande har motionerat om att införa en hårdare reglering av handel med metallskrot ända sedan riksmötet 2011/12.
Även om motionen från 2011/12 är ganska tunn i förhållande till hur motioner på området ser ut i dag vittnar den om att problematiken med metallstölder var på tapeten redan då, för tio år sedan. Jag kan dessutom försäkra näringsministern om att till AMT kommer passusen om tullen att ingå som ett yrkande i vår kommittémotion på området. Vi har redan uppdaterat just den delen. Då har jag det sagt.
Fru talman! Min avslutande fråga till statsrådet är: Hur kan det komma sig att en problematik som belysts i denna kammare i nära nog ett decennium inte har kommit längre än till ett regeringsuppdrag åt berörda myndigheter att redovisa en lägesbild för regeringen, som sedan kanske - eller ska jag säga förhoppningsvis - landar i att föreslå åtgärder som av allt att döma kan bli verklighet tidigast år 2023?
Eric Palmqvist (SD):
Jag vill inleda med att tacka näringsministern för svaret på min interpellation. Marknadshandeln har gamla anor och anses ibland vara den äldsta handelsgren vi har. Trots att nya handelsmönster har vuxit fram i takt med en tilltagande urbanisering och trots att det finns möjlighet att transportera sig på sätt som förr inte var möjliga har marknadshandeln följt med i utvecklingen och anpassat sig till det moderna samhället.
Marknadshandeln utgör än i dag en viktig kugge i besöksnäringen på många platser i vårt land. Den lokala sommarmarknaden eller vintermarknaden är inte sällan en del av ett historiskt arv och infaller inte sällan vid en tidpunkt då människor som lämnat ett samhälle eller en bygd reser hem för att träffa släkt och vänner som ännu bor kvar. Då kan de också besöka marknaden. Marknadshandeln har, i likhet med många andra delar av handeln, påverkats mycket negativt av coronapandemin.
De marknadshandlare som reser runt mellan landets olika marknader är inte många, men de är hårt ekonomiskt drabbade av den pågående pandemin. Man kan med fog påstå att näringen i praktiken har omfattats av ett näringsförbud sedan mars månad 2020 - detta som en direkt konsekvens av de restriktioner som då infördes med stöd av ordningslagstiftningen.
Det är få som ifrågasätter att man i det initiala skedet, då man fick kännedom om hur covid-19 smittar och när någon pandemilagstiftning ännu inte fanns att tillämpa, valde att kraftigt begränsa möjligheterna att bedriva marknadshandel. Det är inte heller det som den här interpellationen handlar om.
Vid tidpunkten då jag skrev denna interpellation reglerades fortfarande marknader som offentliga tillställningar i enlighet med den i sammanhanget tämligen fyrkantiga ordningslagstiftningen, trots att den av regeringen efterfrågade lagen om särskilda begränsningar för att förhindra spridning av sjukdomen covid-19, i folkmun kallad pandemilagen, var tillämpbar.
Vi hade således en situation som innebar att marknader i princip var förbjudna trots att Folkhälsomyndigheten hävdat att smittrisken utomhus är uppemot 20 gånger lägre än den är inomhus. Att handla i gallerior och köpcentrum eller, för den delen, åka i fullsatt kollektivtrafik var således fullt tillåtet samtidigt som en hel bransch i realiteten var ålagd näringsförbud trots att den i huvudsak bedrev sin verksamhet utomhus, där risken för smitta är lägre.
I statsrådets interpellationssvar framgår dock att marknader från och med den 1 juni 2021 ska regleras som andra handelsplatser i stället för som offentliga tillställningar, vilket är en rimligare hållning och är i linje med det jag efterfrågade.
Med det sagt, fru talman, vill jag påpeka att det är positivt att regeringen äntligen landade i denna hållning även om jag inte kan låta bli att undra varför det dröjde i princip ett år från det att vi beslutade om pandemilagen här i denna kammare tills den kom att tillämpas för denna hårt drabbade handelsgren. Detta hoppas jag att näringsministern kan ge mig svar på.
Eric Palmqvist (SD):
Jag ser beviset på att näringsministern är en mer upptagen herre än vad jag själv är; jag hann faktiskt vaccinera mig ungefär en vecka före statsrådet. Därigenom har jag också tagit mitt ansvar. Låt mig svara på den fråga jag fick. Jag anser att stringenta och logiska regler är av yttersta vikt för att vinna folks acceptans.
Antingen finns regler för marknadsknallarna som harmonierar med annat eller så får man införa regler för annat som harmonierar med dessa regler. Men det måste finnas en röd tråd som gör det hela begripligt. Är det inte begripligt får man inte människor att följa de rekommendationer eller regler man står inför.
Det är oerhört skadligt med regler som känns omotiverade eller på något sätt inte följer ett logiskt mönster. Fru talman! Med detta sagt har jag ingen avslutande fråga till statsrådet. Förutsättningarna för det som stod i min ursprungliga interpellation har ändrats sedan jag skrev interpellationen.
Min förhoppning är att vi snart kan se slutet på pandemin och att vi alla kan hjälpas åt att ta ansvar för att begränsa smittspridningen.
Eric Palmqvist (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Svensk gruvnäring har en väldigt lång tradition. Den har utgjort och utgör än i dag en hörnpelare för oss som industrination. Svensk gruvnäring är modern och väsensskild från mångas sinnebild av smutsiga män med hackor i trånga gruvorter med virkesstöttor. Vår gruvnäring ligger i framkant vad gäller både säkerhet och innovation, och den har en nära koppling till akademin.
I Sveriges gruvor utvinns alltså inte bara metaller och mineral, utan där utvecklas också allt från energibesparande ventilationssystem till tunga lastbilar och högspecialiserade gruvmaskiner. Inom svensk gruvindustri forskas det, och det utvecklas nya miljövänliga brytmetoder och processer för efterarbete - det som i folkmun felaktigt kallas för återställning. Jag vill att det ska vara så.
Jag vill att vi ska bli bättre på att värdesätta denna för landets välstånd viktiga industri. Jag vill att vi ska fortsätta att ligga i topp och vara en ansedd och respekterad nation på detta område. Jag vill att vi ska ha världens mest moderna och miljövänliga gruvindustri, och jag vill att vi visar omvärlden att det går utan barnarbete, slavliknande arbetsförhållanden och extrem miljöpåverkan. Fru talman!
När näringsministern i en intervju för en tid sedan slog fast att det behövs nya gruvor om vi ska lyckas med elektrifieringen och att vi inte bara kan oja oss när vi läser att kobolt utvinns av barnarbetare i Kongo höll jag naturligtvis med, men jag började också fundera.
Jag kom att fundera över hur det kan komma sig att ett land med en regering vars företrädare uttalar sig i så positiva ordalag ändå faller som en sten i en internationell jämförelse gruvnationer emellan. För så här är det, fru talman.
På fyra år, från 2016 till 2020, har Sverige som gruvnation betraktad sjunkit från åttonde till 36:e plats i ansedda Fraser Institutes rankning av länder som internationella bolag anser attraktiva att investera i. Från att ha spelat i samma liga som USA, Australien och Kanada placerar vi oss nu tillsammans med länder som Mali och Ghana. För att vända den utvecklingen behövs inte fagra ord.
För att vända den utvecklingen behövs att man spottar i nävarna och kavlar upp ärmarna. Jag noterar att det i statsrådets svar finns många fagra ord om svensk gruvindustri och dess betydelse för oss som nation. Inget fel i det.
Men förutom utredningar och sammanställningar av myndigheternas statistik kopplat till miljöprövningen ser jag inte en enda stavelse som antyder något som liknar ett enda skarpt förslag som syftar till att vända den nedåtgående trenden, och det, fru talman, gör mig orolig.
Så min fråga till statsrådet är alltjämt: Avser regeringen att vidta åtgärder - alltså fatta konkreta beslut - som syftar till att stärka Sveriges ställning som gruvnation och därmed öka vår självförsörjningsgrad gällande metaller och mineral?
Eric Palmqvist (SD):
Tack, näringsministern! Jag trodde att jag var alldeles glasklar i mitt förra anförande om att det inte råder något motsatsförhållande mellan jungfrulig brytning och återvinning. Jag vet inte hur jag tydligare kan framföra det, men så är det i alla fall. Mycket av det som näringsministern säger låter jättebra. Jag vill egentligen ta honom på orden och tro på att han har de bästa av intentioner för den för Sverige så viktiga gruvnäringen.
Trots detta är det något som skaver, och det är det faktum att vi här i denna kammare har debatterat denna fråga återkommande och från oppositionens håll presenterat förslag efter förslag på konkreta åtgärder som, om de hade genomförts, med stor sannolikhet hade positionerat Sverige något bättre som gruvnation än vad som nu är fallet. Fru talman!
Jag har svårt att förstå anledningarna till den saktfärdighet som regeringen har uppvisat när det gäller att hantera de här frågorna, speciellt mot bakgrund av att man säger ett men gör något annat. Det blir en smula obegripligt, och jag vet att näringsministern kommer att slå ifrån sig när jag påstår att grunden till detta är Socialdemokraternas samarbete med Miljöpartiet. Det har han nekat till tidigare, och det ska han naturligtvis också göra som företrädare för hela regeringen.
Med det sagt, fru talman, ser jag fram emot vad utredningarna som näringsministern hänvisar till kommer att bära för frukter, och jag och statsrådet får säkert anledning att debattera Sveriges ställning som gruvnation igen i den här kammaren.
Eftersom detta med stor sannolikhet är min sista debatt med näringsministern före riksdagens sommaruppehåll passar jag på att önska honom en behaglig och coronasäker sommar, även om jag vet att han har mycket arbete framför sig innan han går på sin sommarledighet.
Eric Palmqvist (SD):
Den 1 juli nästa år träder nya regler för bensinstationer i kraft, regler som innebär att mackarnas rörledningar måste säkras mot rost och fukt. Dessa regler tvingar landets mackägare till mycket kostsamma investeringar, detta samtidigt som många mackägare i dag beskriver bränsleförsäljningen som en samhällsservice som det knappt går att tjäna pengar på.
Enligt Svensk Bensinhandel riskerar följden att bli att uppemot 500 bensinmackar läggs ned, främst i Sveriges landsbygder där macken inte sällan också fungerar som livsmedelsbutik, postutlämning och apoteksombud.
Min fråga till landsbygdsminister Jennie Nilsson lyder därför: Avser man från regeringens sida att vidta åtgärder för att de nya reglerna inte ska tvinga befintliga bensinmackar till nedläggning, med de negativa konsekvenser detta skulle medföra för människor och företag i Sveriges landsbygder?
Eric Palmqvist (SD):
Att det är regler som redan finns på plats och som man har infört för ökad säkerhet känner vi till. Det är givetvis positivt att värna säkerheten. Men man måste kunna väga säkerheten mot de negativa konsekvenserna av beslutsfattandet.
Om regeringen anser att bensinmackarna på landsbygden faktiskt fyller en viktig funktion och om de nya reglerna, om de inte ändras, kommer att ha de här negativa effekterna . Ja, tack! Det blev ingen fråga.
Eric Palmqvist (SD):
Under ledamoten Gardfjells anförande kunde man inledningsvis höra vad Miljöpartiet hoppas att landsbygdspolitiken ska handla om. Personligen är min uppfattning att den ska handla om det som efterfrågas av dem som faktiskt bor, lever och verkar där och inte om vad Miljöpartiet hoppas att den ska handla om. Det här är inget hittepå.
Jag tycker att politiken ska bygga på det som människorna ute i landet efterfrågar. Jag kommer från ett glesbygdslän, Norrbotten. Där fick Miljöpartiet 2,76 procent i väljarstöd i förra valet.
Skickar inte det något slags signal till Miljöpartiet om att de lever uppe i det blå, att de kanske inte för den politik som är bäst för de människor den faktiskt drabbar?
Eric Palmqvist (SD):
Gällivare är en av de kommuner där vi har tre kommunalråd. Det är en liten kommun med tre kommunalråd. Majoriteten kan inte samsas om vem som ska styra. Därför har vi bland annat ett miljöpartistiskt kommunalråd. Jag tror att väljarnas dom kommer att bli ganska hård över den konstellationen till hösten, men det är inte det vi debatterar här i dag. Maria Gardfjell frågade mig bland annat om det är ansvarigt.
Vi kan bolla lite hur saker är i verkligheten. I dag uppmuntrar man människor även ute på landsbygden att köpa elbil. Man säger att det ska vara den bästa lösningen och hävdar att det går att förlita sig på hemmaladdning. Men de avstånd vi har förutsätter att det också ska finnas snabbladdare.
Den senaste veckan har jag varit i kontakt med ett bostadsbolag, ett åkeri och en mack som nekas att få den uppsäkring som behövs av elbolagen för att kunna bygga snabbladdare. Det är nämligen kapacitetsbrist. Om det är kapacitetsbrist och det inte går att bygga ut snabbladdare faller hela den här idén. Men ändå straffar man människor som inte har något alternativ i sin vardag.
De har inget alternativ. Den energipolitik som gör att det inte går att säkra upp mackarna, åkerierna och bostadsbolagen är inte Sverigedemokraternas politik, utan det är den politik som Maria Gardfjells parti och Socialdemokraterna ligger bakom. Är det ansvarigt?
Eric Palmqvist (SD):
Jag hade inte heller tänkt ta replik på Maria Gardfjell. Men jag kunde inte låta bli. I ett tidigare replikskifte här med Peter Helander hävdade ledamoten Gardfjell att Miljöpartiets förslag var fullt av liberala förslag.
Hur jag än vrider och vänder på det, och när jag betraktar de senaste åren där Miljöpartiet ingått i regeringen, har man med en konsekvent straffbeskattning pungslagit landsbygden. Jag ser bara ren och skär socialism. Det skattetryck man har gjort med energiskatter och drivmedelsskatter är socialism.
Ledamoten Gardfjell var inne på att M-SD-KD-budgeten var skadlig och pinsam.
Men om man ska göra en lite större internationell betraktelse tror jag att man ska titta på de företeelser som utspelade sig här för några veckor sedan när Miljöpartiet, Gardfjells eget parti, lämnade regeringen sju timmar efter att vi hade utsett en statsminister. Det sände ett eko över hela välden.
Om man nu är orolig för att vi sänder pinsamma signaler från Sverige och den här kammaren kanske det är dags att rannsaka sig själv.