KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Tobias Andersson har frågat mig hur regeringen kommer att agera för att verkställa det blivande tillkännagivandet om kriminalisering av rymning och avvikelser och när förslaget kan ha hunnit bli verklighet. Frågan om kriminalisering av rymningar från anstalter och andra institutioner uppkommer då och då. Det är naturligtvis mycket allvarligt när rymningar från anstalter sker - detta i synnerhet när det finns risk för eller förekommer att personer som avviker begår nya brott.
Ansvariga myndigheter arbetar aktivt med frågor om säkerhet, och antalet rymningar och avvikelser från anstalt eller permissioner är förhållandevis litet. Exempelvis har det inte förekommit några rymningar från häkten eller anstalter i säkerhetsklass 1 eller 2 på flera år. Regeringen har nyligen beslutat om flera nya uppdrag till den pågående utredning som ser över delar av lagstiftningen om hemliga tvångsmedel. Det handlar bland annat om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation för att lokalisera personer som uteblivit eller avvikit från verkställighet av fängelse och andra påföljder.
Preskriptionsutredningen har också lämnat förslag om att utdömda fängelsestraff aldrig ska preskriberas. Det gäller även sådana straff där verkställigheten har avbrutits, till exempel för att den dömde avvikit. När det sedan gäller konsekvenserna för den dömde ska den som begår ett brott i samband med eller under en rymning givetvis straffas särskilt för den brottsligheten. En rymning eller en avvikelse för också med sig konsekvenser för den dömde genom att möjligheterna till permission och andra vistelser utanför anstalt minskar.
En rymning kan också innebära en längre tid i fängelse eftersom den villkorliga frigivningen kan skjutas upp med anledning av ett sådant agerande. För ett drygt år sedan trädde dessutom lagstiftning i kraft som innebär att uppskjuten villkorlig frigivning kan komma i fråga i fler fall än tidigare vid misskötsamhet, till exempel i form av rymningar eller avvikelser. Med det sagt är jag öppen för att titta på om det finns behov av ytterligare förändringar. I det kan ingå att överväga en särskild kriminalisering av rymningar och avvikelser. Regeringen kommer i närtid att återkomma till frågan.
Morgan Johansson (S):
Det finns stora frågor och små frågor. Jag vill nog påstå att detta är en marginell fråga. Det viktigaste är att det numera knappt sker några rymningar från svenska fängelser. De avvikelser som sker utgörs framför allt av att folk kommer för sent från sina permissioner.
De regelrätta rymningarna, som vi hade för 10-15 år sedan och som då var ett stort problem, förekommer nästan inte. Som sagt har det de senaste åren inte förekommit några rymningar från något fängelse i säkerhetsklass 1 eller 2, och det är där vi har dem som dömts för de allvarligaste brotten. Detta är en stor framgång, vill jag påstå. För 10-15 år sedan var det här ett problem.
Då förstärkte man säkerheten på fängelserna i en sådan omfattning att det numera som sagt knappt förekommer. Med det inte sagt att det inte kan hända - vi ser trots allt enstaka sådana här händelser. Det är fel av Tobias Andersson när han påstår att detta inte sanktioneras, att det inte blir några konsekvenser om man skulle rymma eller försöka rymma. Den första är förstås att det blir avsevärt mycket svårare att få permission om man kommer för sent tillbaka från sina permissioner.
Den andra är att det numera är så att risken för att villkorlig frigivning ska skjutas upp ökar; man får helt enkelt sitta av hela straffet om man har försökt med detta. Behöver man då bygga ut det här ytterligare? Vi öppnar för att kanske titta på den här frågan igen. Men man ska nog inte dra några stora växlar på detta.
Med det antal rymningar som vi har är detta som sagt en ganska marginell fråga. Vi är dock öppna för att se över den.
Morgan Johansson (S):
Tobias Andersson försöker återigen måla upp bilden att nästan inga döms, att de får bra rabatter och det ena efter det andra. Men saken är ju den att vi nu dömer fler till ansvar för deras brott än någonsin tidigare. Vi dömer dem också till längre fängelsestraff. År 2021 dömde svenska domstolar ut över 13 000 fängelseår sammanlagt. Det är en ökning med över 50 procent på bara tre fyra år.
Det är alltså en mycket kraftig ökning av antalet fängelseår som svenska domstolar dömer ut. Man dömer som sagt fler och även till längre straff. Och det har fått effekten att både häktena och anstalterna fylls upp. Det här är en effekt av de omfattande straffskärpningar och nykriminaliseringar som vi har gjort.
Vi har skärpt straffen för grov misshandel, grovt rån, grov våldtäkt, grov utpressning, grovt olaga hot och mord. Jag skulle kunna fortsätta räkna upp fler. Det rör sig om sammanlagt 70 straffskärpningar och nykriminaliseringar som vi har gjort under de här åtta åren och som har fått effekt.
När man jobbar politiskt måste man ändå utgå från att allvarliga frågor måste lösas först, och mindre allvarliga frågor får man lösa lite senare. Därför har hela utgångspunkten varit att inrikta oss på de brott som faktiskt begås i stor omfattning och skärpa straffen där.
Eftersom det nästan inte sker några rymningar har det varit naturligt att vi först har fokuserat på de brott som faktiskt begås, i stället för att ägna kraft åt en sådan fråga. Den får komma lite längre ned på prioriteringslistan. Nu ser jag tillkännagivandet från riksdagen och säger: All right, vi får titta på den frågan också, även om den som sagt inte är världens största.
Vi är beredda att i närtid återkomma med lagstiftningsförslag i den frågan. Men man ska som sagt inte tro att detta är en stor, omfattande fråga. Jag förstår att Tobias Andersson försöker rida på den rent principiellt. Men i sak finns det andra straffskärpningar som är viktigare att få på plats.
Morgan Johansson (S):
Sakfrågan gäller kriminalisering av rymningar. Tobias Andersson påstod tidigare att det inte leder till några sanktioner om man rymmer, men jag har påpekat att det mycket väl kan leda till det. Den villkorliga frigivningen kan skjutas upp, och man kan få sitta ganska länge till i fängelse efter det. Jag har nu öppnat upp för att också titta på kriminaliseringen av rymning. Varför har inte det här skett tidigare?
Återigen, jag har som princip att försöka gå på de allvarliga problemen i första hand. Och vi är som sagt i en situation där det knappt är några som rymmer från svenska fängelser längre. Det var några år sedan. Vi får gå 15 år tillbaka för att hitta stora problem med det. Min uppfattning är att om man ska skärpa straffen och nykriminalisera ska man först gå på de brott som faktiskt sker.
Jag ser hellre till att gå på grov utpressning, grovt rån, grov misshandel, grov våldtäkt, grovt olaga hot, mord och allt det andra som vi har skärpt straffen för. Det är i så fall prioriterat. När det gäller min avgång får vi återkomma till den frågan i nästa vecka. Men jag tror inte att Tobias Andersson ska hoppas alltför mycket på det.
Morgan Johansson (S):
Tobias Andersson har frågat mig hur jag avser att verka för att upplopp som de som skedde under påskhelgen i flera svenska städer inte händer igen samt hur jag inom mitt ansvarsområde avser att verka för att garantera grundlagsstadgade rättigheter. Det ska inte råda någon tvekan om att demonstrationsfriheten i Sverige är fundamental. I vårt land är det tillåtet att uttrycka åsikter även om vi kan tycka att det som sägs eller görs är både fel och provocerande. Vi måste markera kraftigt mot alla angrepp på polisen och annan blåljuspersonal.
Polisanställda ska vara skyddade när de utför sitt arbete. Det urskillningslösa våld som riktades mot poliser under påskhelgen i flera svenska städer var ett angrepp på hela vårt demokratiska samhälle. Den typen av agerande accepteras inte. De ansvariga ska gripas, dömas och få sina rättmätiga straff. När det handlar om vilken typ av utrustning Polismyndigheten har behov av är det inte en fråga för regeringen eller mig som minister att avgöra. Det är myndigheten som bedömer vilka behov som finns och vilken utrustning som behöver införskaffas.
Polismyndigheten har också aviserat att en översyn av utrustningsbehovet kommer att genomföras inom myndigheten. Från regeringens sida ska vi förstås se till att Polismyndigheten har förutsättningar att utföra sitt uppdrag. Vidare är det upp till Polismyndigheten att avgöra vilken taktik och kompetens som bedöms behövas för att hantera olika situationer och för att lösa polisiära uppgifter. Det är också Polismyndighetens uppgift att pröva om förutsättningarna för att ge tillstånd till demonstrationer eller andra allmänna sammankomster är uppfyllda.
Polismyndigheten bedömer varje tillståndsansökan utifrån omständigheterna i det enskilda fallet och har även möjlighet att meddela de villkor som behövs för att upprätthålla ordning och säkerhet vid sammankomsten. Sedan påskhelgen har Rasmus Paludan vid flera tillfällen kunnat uttrycka sina åsikter, med polisens tillstånd och utifrån vissa villkor, utan att situationen urartat på samma sätt som skedde under påsken. Vi behöver nu dra lärdom av hanteringen och orsakerna till händelseutvecklingen under påskhelgen för att undvika att något liknande sker igen.
Rikspolischefen har redan tillsatt en extern utvärdering under ledning av den tidigare chefen för den militära underrättelsetjänsten, Must. Såväl interna som externa och fackliga företrädare samt representanter från Polismyndighetens skyddsorganisation kommer att ges möjlighet att delta i arbetet. En extern utvärdering har av rikspolischefen bedömts vara ett snabbt och effektivt sätt att gå till botten med hur upploppen under påsken hade kunnat förebyggas.
Även orsakerna till händelseutvecklingen och polisens metoder ska kartläggas samt vilka lärdomar som kan dras av det som hände. Därtill har riksdagen också uttalat att man vill tillsätta en större utredning med anledning av påskens händelser. Ett arbete kommer därför att påbörjas i Regeringskansliet med att ta fram direktiv till en sådan utredning.
Morgan Johansson (S):
Vi får väl först se hur valet går. Som det nu ser ut kommer nog denna arbetsfördelning att bestå, vad än Tobias Andersson tycker. Jag är beredd att ta många, många fler debatter med Tobias Andersson och alla andra sverigedemokrater under de kommande åren. Det kan jag försäkra.
Jag noterade under Tobias Anderssons inledningsanförande att Tobias Andersson inte hade ett enda ont ord att säga om Paludan, trots att detta är en rasistisk dansk som far runt och försöker splittra Sverige och ställa till med den här typen av våld. Inte ett enda ont ord hade han att säga. Varför? Jo, det är naturligtvis för att det finns en massa sympatisörer till Sverigedemokraterna som tycker om Rasmus Paludan, och Tobias Andersson vågar inte stöta sig med de sympatisörerna.
Det är fegt, tycker jag. Det bästa hade varit, tycker jag, om Sverigedemokraterna hade varit beredda att ta avstånd från Rasmus Paludan och allt det han gör. De skulle då inte bara säga: Vi gör inte så. Vi arbetar inte på det sättet. Tänk om Sverigedemokraterna hade orkat med att också ta avstånd från Rasmus Paludan på ett kraftfullt sätt, men det har de faktiskt inte lyckats göra. De våldsverkare vi pratar om är inte representativa för dem som bor i områdena, även om Sverigedemokraterna försöker dra alla över en kam.
De allra, allra flesta i dessa områden vill bara jobba, försörja sina familjer, se till att de har lugn och ro och ge sina barn en bra uppväxt. Det är vad de allra flesta människorna i de här områdena vill. Jag uppmanar därför faktiskt Tobias Andersson att då och då besöka dessa områden och själv lära känna de människor som bor där. Då kanske han skulle få en annan bild av dem.
Morgan Johansson (S):
Låt mig först konstatera att det är av stor vikt att förhindra att personer som är eller kan bli ett säkerhetshot mot Sverige eller andra länder uppehåller sig eller etablerar sig här i landet. Samtidigt är det också grundläggande att alla personer som söker uppehållstillstånd i Sverige ska få en rättssäker och individuell prövning. EU:s medlemsstater, inklusive Sverige, följer FN:s säkerhetsråds sanktioner i syfte att motverka internationell terrorism.
Inom ramen för dessa sanktioner har EU också infört egna riktade åtgärder mot personer och enheter involverade i terrorism. En av de organisationer som omfattas av denna listning är PKK. Varken Sverige eller Säkerhetspolisen har någon egen nationellt beslutad lista. Om Säkerhetspolisen befarar att en utlänning kan utgöra ett säkerhetshot görs en utredning som leder fram till en bedömning. Bedömningen kan vila på information som inhämtats såväl nationellt som internationellt och som därefter bearbetats och analyserats.
I arbetet ingår att göra bedömningar av hur tillförlitliga källorna är och huruvida informationen är korrekt. Mest omfattande är myndighetens samverkan med de nordiska säkerhetstjänsterna, med övriga länder inom EU och med andra västländer. Jag har fullt förtroende för att Säkerhetspolisen gör en väl genomarbetad och individuell analys och bedömning av det säkerhetshot som en person kan bedömas utgöra innan en erinran mot uppehållstillstånd lämnas till Migrationsverket. I slutändan är det inte Säkerhetspolisen som avgör om utvisning ska ske.
Beslutande myndighet är Migrationsverket. I de fall ett ärende överklagas prövas detta av domstol eller i vissa fall regeringen. Processen innefattar en rad rättssäkerhetsgarantier, och jag har inte för avsikt att initiera en granskning eller vidta några generella åtgärder med anledning av Säkerhetspolisens arbete i dessa ärenden. Säkerhetspolisens operativa arbete präglas av omfattande sekretess eftersom verksamheten som bedrivs har till uppgift att avvärja hot mot Sveriges säkerhet.
När det gäller grunderna för nekande till uppehållstillstånd eller medborgarskap är dock utgångspunkten att parten ska få del av allt underlag i sitt ärende. Avsteg från detta tillämpas restriktivt, och uppgifter undanhålls bara när det är nödvändigt med hänsyn till skydd för Säkerhetspolisens källor och metoder.
Morgan Johansson (S):
Källorna kan vara många. Det handlar sannerligen inte i första hand om vad Turkiets underrättelsetjänst säger. Källorna kan ha många olika former, vara av olika karaktär och vara många olika personer - även inom nätverken. Det är precis därför som man inte alltid kan vara öppen i en sådan process med vilka källor som finns. Det är ett dilemma som alla rättsstater står inför.
Sverige är inte det enda landet med det problemet. Jag håller helt och hållet med Amineh Kakabaveh om att IS är en av de värsta terroristorganisationerna som har funnits och som fortsätter att finnas. Vi kommer från den svenska regeringens sida att göra allt vi kan med att fortsätta att bekämpa IS och de individer som sympatiserar med IS och går deras ärenden.
Men PKK är också en terroristorganisation. Den har varit terrorstämplad i Sverige sedan nästan 40 år tillbaka. Svenska myndigheter har också gjort mycket stora insatser för att bekämpa också PKK. PKK, påstår jag, företräder inte kurderna.
Där finns en liten grupp kurder som har varit och är engagerade i terroristorganisationen, men de företräder inte på något sätt den stora gruppen av kurder. Det är snarare tvärtom. De flesta vill bara hålla sig så långt borta från PKK som de över huvud taget kan tänka sig. Jag kan som sagt inte gå in i enskilda ärenden.
Men jag säger återigen att kontakter med enbart YPG och YPJ, som inte är terroriststämplade av vare sig Sverige, USA eller EU, eller att man har lajkat en bild på Instagram är inte grund för erinran från Säpo. Det finns alltid mer information än så i de fallen.
Migrationsverket och domstolarna har tillgång till hela materialet, även om den sökande inte alltid har det på grund av källorna. Det är förstås en brist, men det kan inte göras på något annat sätt.
Man kan inte ge terroristorganisationer information om vilka källor som säkerhetspolisen har, just av det enkla skälet att terroristorganisationer har en tendens att gå hårt fram mot de eventuella källor som finns som kan röja dem.
Vi kommer att fortsätta att bekämpa terroristorganisationer som IS, PKK eller andra organisationer, men vi kommer att göra det inom ramen för rättsstaten. Med den ordning som vi har, det vill säga att vi inte lämnar ut individer till andra länder med mindre än att det har prövats av Högsta domstolen eller Migrationsöverdomstolen - domstolarna har vetorätt.
Den ordningen tänker vi inte ändra på eftersom det är en viktig rättssäkerhetsordning i en rättsstat. Den kommer vi att fortsätta att hålla på.
Morgan Johansson (S):
Sverige har genom åren genomfört utlämningar också till Turkiet. Det har gällt vanliga kriminella. Men alla utlämningarna prövas av Högsta domstolen, och när det gäller utvisningsärenden sker det av Migrationsöverdomstolen. Ordningen är den att domstolarna har vetorätt.
Om domstolarna kommer fram till att det finns hinder, till exempel för att man riskerar tortyr eller annan omänsklig behandling, får inte regeringen besluta något annat. Om det inte finns hinder kan regeringen fatta beslut om ja eller nej. Men här har domstolarna vetorätt. Det här är en ordning som har funnits, om jag inte minns fel, sedan 1957. Det är en viktig rättssäkerhetsgaranti.
Det är ett uttryck för Sverige som rättsstat att det är domstolar som beslutar och har inflytandet över de enskilda ärendena, och det tänker vi inte ändra på. Jag kan inte gå in i de enskilda ärendena mer än så, men jag kan ändå konstatera att de allra flesta kurder som finns i Sverige har över huvud taget aldrig varit föremål för en sådan prövning.
Det finns kanske över 100 000 kurder i Sverige. Säpo tar in 300-500 ärenden per år för prövning, och sedan lämnas erinringar i 15-20 procent av fallen. Det är inte så att det finns ett slags generell stämpel om att man har haft kontakt med YPJ eller YPG.
Jag hävdar att om det kommer en erinran från Säpo om att det här finns skäl att inte bevilja asyl finns det mer än vad som har kunnat offentliggöras i förhållande till den andra parten. Men då har domstolarna tillgång till ett större och mer fullständigt underlag.
Morgan Johansson (S):
Sten Bergheden har frågat mig varför jag och regeringen trots riksdagens tillkännagivanden om att ta bort de femåriga licenserna inte genomfört detta och vilka skäl jag har att inte genomföra riksdagens beslut om att ta bort femårslicenserna. Marléne Lund Kopparklint har frågat mig hur jag ämnar verka för att genomföra de tillkännagivanden om vapenfrågor som riksdagen fattat beslut om samt vilka åtgärder jag ämnar vidta så att vapenlagen förtydligas när det gäller vapenförvaring så att laglydiga jägare och sportskyttar inte drabbas negativt.
Regeringen arbetar aktivt för att säkerställa att vapenlagstiftningen inte ska vara onödigt betungande för jägare och sportskyttar. Som ett led i detta arbete har regeringen tillsatt en utredning för att se över lagstiftningen utifrån de tillkännagivanden som finns på vapenområdet. Det huvudsakliga syftet med översynen är att skapa ett regelverk som inte i onödan försvårar för legala vapeninnehavare som jägare och sportskyttar. Vid översynen finns det möjlighet att titta på om förvaringsreglerna i vapenlagen behöver ändras eller förtydligas på något sätt.
En fråga som utredningen särskilt ska titta på är handläggningstiderna i vapentillståndsärenden. Utredaren ska bland annat undersöka om processen för förnyelse av femårslicenserna kan effektiviseras, exempelvis att det kan övervägas om flera femårslicenser ska kunna omprövas gemensamt. När det gäller frågan om att avskaffa femårslicenserna är det viktigt att komma ihåg att kravet på förnyelse endast gäller helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott.
Det är alltså vapen som är särskilt stöldbegärliga och farliga och som använts vid till exempel terrorbrott. Som alltid är det viktigt att ändringar i vapenlagstiftningen föregås av noggranna överväganden. Lagstiftningen måste vara utformad så att den i möjligaste mån motverkar förekomsten av illegala vapen och förhindrar att vapen kommer till brottslig användning. Samtidigt får reglerna inte vara onödigt betungande för jägare och sportskyttar. Regeringen anser att det är viktigt att frågorna utreds ordentligt och kommer därför inte att föregripa utredningens arbete.
Morgan Johansson (S):
Till att börja med kan jag väl säga så här till de moderata debattörerna: Ni får gärna kalla mig okunnig och dum, säga att jag ska skämmas och så vidare. Jag har nu varit med i över 20 år i politiken på den här nivån och har hört det här från högern många gånger tidigare. Så fort argumenten tryter och ni inte klarar debatten höjer ni i stället tonläget, går till personangrepp och beter er precis som ni gör nu. Det är ingen styrka att göra så.
Tvärtom är det att uppvisa svaghet att inte klara av att föra debatten på ett bättre sätt än vad ni gör just nu. Om det nu är så att jag är okunnig och inte vet någonting om de här frågorna, och om dessutom departementet är okunnigt, är min nästa fråga till Moderaterna: Är polisen och Säkerhetspolisen också okunniga om det här?
Normalt sett brukar Moderaterna vara oerhört lyhörda för allt vad polisen och Säkerhetspolisen säger och deras bedömningar. Men så är det inte i det här fallet. Här bryr ni er inte ett endaste dugg om vad polisen säger.
När polisen varnar för att fler farliga vapen av automatkaraktär kommer att komma ut i samhället om man tar bort femårslicenserna och det sedan kan kopplas till bland annat terrordåd rycker Moderaterna på axlarna och låtsas som ingenting. Ni har uppenbart lyssnat på vapenlobbyn.
Min fråga till Moderaterna är: Varför vill ni inte lyssna på polisen och Säkerhetspolisen? Boriana Åberg säger helt korrekt att tillkännagivanden inte är bindande för regeringen, och oavsett hur det går i valet tänker jag inte verka för att det blir så. Det måste nämligen råda ett samspel mellan regering och riksdag.
Regeringen förbereder lagstiftningen och lägger fram förslag till riksdagen, men det finns inget som hindrar riksdagen från att själv lagstifta, om den nu vill göra det. Den enda skyldighet regeringen har när det gäller tillkännagivanden är att man ska redovisa för riksdagen hur man behandlar dem. Det är precis det jag gör nu och det vi gör i en särskild skrivelse till riksdagen varje år.
Vad jag säger här i dag är att riskerna med att ta bort femårslicenserna är så stora att varken jag eller den regering jag företräder kan ta på oss det. Låt mig påminna om att det här inte handlar om jaktvapen utan om automatvapen, pistoler och särskilt stöldbegärlig egendom. Om ni vill ta bort femårslicenserna får ni göra det själva.
Ni får utarbeta ett sådant lagförslag, lämna det till Lagrådet, skicka ut det på remiss, höra vad polisen och Säkerhetspolisen säger, lagstifta om det och sedan ta konsekvenserna.
Om det sedan leder till ett eller flera sådana här fruktansvärda dåd är ansvaret ert, inte mitt. Ingenting hindrar dock riksdagen från att stifta en sådan lag och gå fram med det, men då får ni som sagt ta denna risk.
Vi har tillsatt en utredning för att se över vapenfrågorna i stort, och jag påstår att det inte alls är fråga om inskränkningar. Syftet med utredningen är att Sverige ska leva upp till vapendirektivet, precis som alla andra länder i EU ämnar göra. Tänker Moderaterna medverka till att Sverige kan leva upp till och implementera vapendirektivet?