Kerstin Nilsson (S):
Det här ärendet handlar om en handräckningsbestämmelse i lagen om mottagande av asylsökande. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna.
Sedan juni 2016 har vi bestämmelser i LMA som säger att rätten till bistånd upphör när ett avvisnings eller utvisningsbeslut vunnit laga kraft och en eventuell tidsfrist för frivillig avresa har löpt ut. Med bistånd räknas också boende på anläggningsboende. LMA-bestämmelserna gäller för vuxna utan barn.
Ibland händer det dock att den enskilde inte vill flytta ut från boendet. Men det är ju ett boende man inte längre har rätt till. Den som förlorar sin rätt till bistånd i form av logi kan få sin sak prövad i domstol, men beslutet gäller omedelbart. Domstolen kan dock inhibera beslutet.
Den nu föreslagna handräckningsbestämmelsen innebär att när Migrationsverket gjort vad det kunnat för att få den enskilde att lämna boendet, eller om det finns särskilda skäl för att polisens medverkan behövs, får Migrationsverket begära hjälp av polisen för själva avhysningsdelen - inget annat, bara avhysningsdelen.
Handräckningen kan bara användas när det finns särskilda omständigheter. Handräckningsbestämmelsen gäller också familjer med barn som har fått uppehållstillstånd och en kommunplacering. Jag kan förstå att det kan kännas skrämmande med ytterligare ett uppbrott, men att bo kvar på anläggningsboendet är inget alternativ.
Nu är det ju dags att på riktigt börja sitt nya liv i Sverige, och det innebär att komma ut i det svenska samhället, att få ett eget boende och möjligheter till skolgång, språkstudier, utbildning och arbete. Detta kan inte alltid erbjudas på alla orter, speciellt inte på alla de orter där vi i dag har små asylboenden.
Integration i samhället sker bäst i ett vanligt boende. Våra nya svenskar behöver spridas i hela landet. Det är nämligen den bästa integrationen. Asylboendena är till för dem som väntar på att få sin sak prövad.
När vi fick många asylsökande under kort tid upphandlades många och olika asylboenden, både i städer och i små byar. Nu när flyktingströmmen till Sverige har minskat är det helt naturligt att Migrationsverket ska minska sina kostnader. I det ligger att minska antalet anläggningsboenden, först de tillfälliga och upphandlade boendena.
Målet är att de flesta ska vara i Migrationsverkets egen regi. Att förfarandet går direkt mellan Migrationsverket och polisen tror jag är det bästa. Att blanda in Kronofogdemyndigheten, som ibland också tar handräckningshjälp, förlänger hela processen.
Jag har stor tilltro till att poliskåren har både kompetens och kunnande för att hjälpa till med avhysningsprocessen. När det gäller resurserna för handräckningen är det omöjligt att förutspå hur stora de behöver vara och hur många ärenden som kommer att bli aktuella för avhysning. Det kan också spridas över hela landet.
Vi kommer, från regeringshåll, att följa detta noga. Ifall kostnaderna blir alldeles för stora får vi försöka rätta till det, genom ytterligare resurser till polisen. Men vi ger inte extra pengar innan vi vet om merkostnaderna blir stora. En handräcknings-bestämmelse i lagen om mottagande av asylsökande m.fl.
Uppgiften om att det finns människor som inte har fått beslut i sin hand och som är helt oförstående till detta får vi titta närmare på. Jag tror att de allra flesta har fått sina beslut i handen. Men ibland vill man kanske inte riktigt förstå det beslut man har fått.