Patrik Björck (S):
Det har blivit någon sorts strategi bland de borgerliga statsråden att kräva svar på frågor från interpellanten i stället för att svara på interpellationerna. Det är väl så här att när vi har ärendedebatter i kammaren och diskuterar politiken, till exempel arbetsmarknadspolitiken, för vi den typen av debatter.
Interpellationen är till för att statsråden ska svara på frågor från riksdagsledamöterna om vad statsråden avser att ta för initiativ. Det finns nog en anledning för statsrådet att hålla sig till den ordningen, för annars blir det lite knepigt det här. Vi kanske kan få återkomma om två år. Jag vet inte om det är förmätet av mig att tro att jag någonsin hamnar i den situationen att jag får lov att svara på interpellationer, men jag lovar att om det skulle bli så kommer jag att göra det.
Det här var andra chansen, men det kom inget svar på den viktigaste frågan i interpellationen. Jag kan citera svaret från arbetsmarknadsministern förra gången jag ställde en liknande fråga. Då var svaret mycket tydligt: "Ja, jag har fortfarande för avsikt att föreslå att en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring införs."
Så svarar arbetsmarknadsministern i en interpellationsdebatt den 19 februari 2008.
I dag kan jag konstatera att arbetsmarknadsministern - det går inte att tolka på något annat sätt - har inlett en besvärlig politisk reträtt från en fråga som han har grävt ned mycket politisk prestige i, en fråga där arbetsmarknadsministern i stort sett från start har stått ensam och som han nu på något sätt försöker ta sig ur.
Det är i och för sig inget fel att ändra en uppfattning om den är felaktig, inte håller för verkligheten. Om kartan så att säga inte stämmer med verkligheten finns det väl anledning att göra om kartan. Så långt kan det vara positivt. Men bekymret är att det då uppstår en massa följdfrågor.
Om inte arbetsmarknadsministern nu tänker sig den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen, som har varit arbetsmarknadsministerns patentsvar på ett av de stora problem som arbetsmarknadsministerns politik har skapat, nämligen att en halv miljon människor har lämnat a-kassan, vad avser då arbetsmarknadsministern att göra, mer än att lämna walk over och lita på att vi ska lösa det här problemet om två år? Det må vara hänt.
Vi kommer att få många sådana frågor i vårt knä, frågor som finns kvar att hantera. Jag tycker ändå att det är rimligt för riksdagen att ställa frågor till det ansvariga statsrådet.
Om man nu överger en ståndpunkt som man har laddat med så mycket personlig politisk prestige som frågan om obligatorisk arbetslöshetsförsäkring och nu tänker lämna den ståndpunkten, vad avser arbetsmarknadsministern att sätta i stället?
Arbetsmarknadsministern säger att man sitter och går igenom remissvaren på departementet, och det är väl rimligt och riktigt att man gör det. Skulle arbetsmarknadsministern möjligen kunna redogöra för lite av innehållet i de här remissvaren? Om det finns någon tendens i åt vilket håll innehållet i dem går skulle det vara spännande att veta.
Det kanske skulle kunna underlätta debatten eller göra att de som lyssnar hade lättare att förstå arbetsmarknadsministerns ståndpunkt. Det kan vara en stilla vädjan om att få en kort redogörelse för det som står i svaret. Arbetsmarknadsministern säger här att det pågår ett intensivt arbete med de remissvar som har kommit in. Vad är det för signaler som de remissvaren ger, arbetsmarknadsministern? Kan vi få en redogörelse för det?
Och är det rätt tolkat att arbetsmarknadsministern nu har lämnat förslaget om en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring?