KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Larsson (KD):
Man måste alltid belysa saker ur både ett individperspektiv och ett samhällsperspektiv. Socialstyrelsen är, som sagt, vår kunskapsmyndighet, och vi måste förlita oss på de tolkningar de gör utifrån tillgången till den evidens som finns kring den här problematiken. Sedan kan jag glädja William Petzäll med att läkemedelsförskrivningen mot opiatmissbruk har ökat ganska mycket.
År 2006 var det 2 760 individer som fick detta i Sverige. År 2010 var det 3 774. Det är alltså en ökning med ungefär 1 000 personer under den korta perioden. Det vittnar om att det är allt fler landsting som använder behandlingsmetoden i enlighet med beprövad erfarenhet och evidens.
Det händer ändå saker ute i landstingen, och det är naturligtvis viktigt att alla landsting är uppdaterade när det gäller den senast tillgängliga kunskapen när de värderar vilken typ av vård och behandlingsinsatser de ska erbjuda.
Maria Larsson (KD):
Äldreomsorgen är en framtidsbransch på det sättet att det kommer att finnas arbete. Därför kan jag känna mig lite orolig för att de mediebilder som har varit förhärskande denna höst skrämmer många av våra framtida medarbetare i äldreomsorgen, inte minst ungdomar. Jag tycker att det är viktigt att säga att det kommer att finnas jobb här. Vi vill skapa förutsättningar för att man ska kunna utvecklas inom arbetet.
Det är därför vi nu satsar på ett kompetenslyft när det handlar om grundutbildning, specialisering, påbyggnadsutbildning och fördjupning inom rehabilitering eller demensvård.
Det handlar också om möjligheter till en bra ledarskapsutbildning och till att kunna driva egen verksamhet, som Karin och Carina, som hade jobbat 20 år i omsorgen själva och nu ville starta en egen hemtjänstverksamhet. Som vanligt när det handlar om valfriheten talar Socialdemokraterna med kluven tunga. De vill ha valfrihet, men inte på det här sättet. Det är viktigt att den har rimliga villkor, säger de.
Jag skulle vilja fråga Monica Green: Hur ser dessa rimliga villkor ut? Vad är det ni vill ha, och vad är det ni inte vill ha? Ingen av oss vill ha vinster som förs utomlands till skatteparadis. Det har vi tydligt markerat, och det kommer vi att utreda en lagstiftning för under de kommande månaderna. Men det är mer oklart vad Socialdemokraterna vill. Ni talar alltid om valfriheten som någonting ont och beskriver den i negativa termer.
Men jag får också ganska många berättelser, Monica Green, om äldre som äntligen kan välja en hemtjänstleverantör som inte kommer med 23 olika personer inom loppet av en månad som kommunen tidigare gjort. Så kan det se ut. Jag får sådana brev. Att då inte ha någonting annat att välja i stället gör dessa människor väldigt olyckliga.
I stället ska de kunna välja en utförare som säger: Vi är fem olika personer som kommer hem till dig - du kommer att lära känna oss alla vid namn. Eller så kan de få möjlighet att välja någon som talar finska, om de själva har finska som modersmål men beroende på en demenssjukdom har glömt bort den svenska de lärt sig. Tänk vilken kvalitetsförbättring, Monica Green! Ändå är ni alltid så negativa i era formuleringar och uttryck när ni talar om möjligheten till valfrihet.
Det är den kluvna tungan och det halva hjärtat. Vad vill ni? Ska vi förbjuda att man får göra vinst? Ska det finnas olika leverantörer? Ska mångfalden finnas där? Vill ni förbjuda den? Hur ska förutsättningarna se ut? Det ska bli väldigt spännande att få detta lite bättre beskrivet.
Maria Larsson (KD):
När det gäller kompetensstegen, Socialdemokraternas iscensatta utbildningssatsning, var det så, Monica Green, att vi fullföljde den precis enligt de planer som fanns när ni lade den på plats. Vi avbröt ingenting. Vi fullföljde den planen. Vi får ändå hålla oss till sanningen här. Vi ser ett fortsatt behov, eftersom sju av tio som jobbar i äldreomsorgen i dag har en utbildning på området men tre av tio saknar det.
Då är det viktigt att vi stöder kommunerna, även om de fortsatt har huvudansvaret, genom att ge en utbildningsmöjlighet med rabatt från staten. Vi vill se en utveckling. Men vi vill också ge möjlighet till en fördjupning, till nationellt satta specialiseringar, för att man ska känna att man kan utvecklas och finnas i vårdyrket hela arbetslivet.
Jag blev däremot inte klok på vad Monica Green vill med företagen, som hon kallar dem. Är det bara non profit-företag som ska tillåtas i Socialdemokraternas Sverige? Det vore jättebra om vi fick ett svar här. Vi har fått så många olika svar, från er partiledare och från andra företrädare.
Ska man över huvud taget kunna göra vinst som sedan används för till exempel återinvesteringar? Det kan också vara så att en aktör har tagit stora banklån som måste betalas tillbaka. Var går gränsen? Får det bara finnas non profit-företag? Jag skulle vilja se att de blir många fler i Sverige. Men det behövs också sådana som Karin och Carina, som har startat en egen verksamhet och tagit banklån.
De har jobbat 20 år i omsorgen, men nu driver de en egen verksamhet, som har varit deras dröm. Ska de få finnas eller inte? Den vinst som de har behöver de för att investera, betala av på sina banklån och till annan verksamhet. De vill naturligtvis också ha betalt för sitt merarbete som de har lagt ned. Vi ska ändå slå fast att det är kommunerna som har huvudansvaret.
Ingen regering har gjort så stora satsningar med öronmärkta medel till äldreomsorgen för att stödja kommunerna som den här regeringen har gjort. Socialdemokratiska regeringar har inte varit i närheten av det. Jag är bekymrad över att Socialdemokraterna i sin budget talar så mycket om att stödja äldreomsorgen och personalen men inte avsätter några pengar till det.
Däremot kan vi se att man säger nej till arbetsgivaravgiftssänkningen för unga, vilket skulle drabba kommunerna. 5 000-6 000 ungdomar skulle få lämna sina jobb i kommunerna, en del av dem säkert anställda i äldreomsorgen.
Maria Larsson (KD):
Jag konstaterar att lagen om offentlig upphandling har använts för välfärdstjänster i ungefär 20 år. Det betyder att under ganska många år som detta land har letts av en socialdemokratisk regering har möjligheten för vinstdrivande företag att föra vinster utomlands till skatteparadis funnits utan att Socialdemokraterna gjorde något åt det. Nu säger vi att vi ska göra någonting åt det. Vi tycker inte att det här är rimligt. Men ni hade många år på er, Monica Green, utan att göra någonting.
För mig är mångfalden positiv, för den ger äldre möjlighet att välja bort. Vi kan se att äldre gillar det. När LOV, som är en kvalitetskonkurrens, inte en priskonkurrens, finns på plats i kommunerna är det i snitt 40 procent av de äldre som redan efter två år gör ett aktivt val. Mest väljer de som är nytillträdda.
De som har funnits i hemtjänsten länge kanske ofta är nöjda med det de har, men nya som kommer in vill titta på hela utbudet. Jag tycker att det är positivt. Men jag vet också att en mångfald alltid måste omgärdas av ett regelverk. Därför har vi varit noga med att tillskapa regelverk i form av kontroll och tillsyn. Det behöver vi förbättra ytterligare. Men ni gjorde ingenting. Det är vi som har lagt en skarpare tillsynsmyndighet.
Det är vi som har lagt på plats kvalitetsuppföljning i form av öppna jämförelser och brukarundersökningar. Monica Green är mig nog svaret skyldig beträffande väldigt mycket av det hon kritiserar nuvarande regering för, där den socialdemokratiska regeringen inte lade två strån i kors för att göra någonting.
Maria Larsson (KD):
William Petzäll har frågat mig om jag kommer att verka för att korta kötiderna och skapa en mer likvärdig och rättvis beroendevård. Han har även frågat om jag kommer att verka för att stärka vårdgarantin som Missbruksutredningen föreslår och om jag kommer att verka för att patienter ska ha rätt till ett bra bemötande inom socialtjänsten och hälso- och sjukvården.
När det gäller frågan om kötider inom beroendevården har Socialstyrelsen haft i uppdrag att göra en fördjupad tillsyn av missbruks- och beroendevården. Tillsynen genomfördes under perioden 2008-2010. En aspekt som man tittade på var just tillgängligheten till vård. Det visade sig att det som regel gick snabbt att få kontakt med vården för ett första samtal och att det i de allra flesta fall inte var någon väntetid för att påbörja behandling.
Varken inom socialtjänstens öppenvård eller inom landstingets beroendevård var långa väntetider ett problem. Som jag tidigare informerat Petzäll om genomförde Socialstyrelsen redan under våren 2007 en särskild granskning av alla verksamheter som bedrev läkemedelsassisterad underhållsbehandling. Den granskningen visade då på brister när det gällde tillgänglighet till sådan vård.
I den nyligen fördjupade tillsynen följde Socialstyrelsen upp dessa brister och konstaterade att tillgängligheten har ökat i flera regioner men att det fortfarande finns regionala skillnader. Att tillhandahålla en god likvärdig vård är ett ansvar för landstingen. Socialstyrelsens tillsyn är ett viktigt instrument för att säkerställa kvalitet och likvärdighet i vård och omsorg. Ett annat är publicering av öppna jämförelser.
I år kommer Socialstyrelsen för fjärde året i rad att publicera öppna jämförelser inom missbruks- och beroendevården där tillgängligheten är en kvalitetsaspekt. Petzäll har även frågat mig om jag avser att genomföra de förslag som Missbruksutredningen lämnat i sitt betänkande som rör en förstärkt vårdgaranti och krav på gott bemötande. Missbruksutredningens samtliga förslag bereds nu inom Regeringskansliet, och jag vill därför invänta det arbetet. Förste vice talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad.
Maria Larsson (KD):
William Petzäll har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att starta en utredning om att legalisera cannabis. Han har också frågat mig om det är mitt ställningstagande att det finns goda skäl att börja forska på cannabisens lindring av olika sjukdomstillstånd. Att röka cannabis kan ge akuta biverkningar som hallucinationer och akut toxisk psykos.
Att röka cannabis kan också långsamt skapa ett beroende som kan vara mycket svårt att bryta. Abstinensreaktionerna efter långvarigt missbruk kan vara utdragna och psykiskt plågsamma. Att vanemässigt röka cannabis kan orsaka en mängd sjukdomar och störningar, bland annat svåra förvirringstillstånd av schizofrenityp, personlighetsförändringar och depression med självmordsrisk. Listan över skadorna kan göras lång.
Jag avser inte att ta initiativ till att starta en utredning om att legalisera cannabis. I stället har regeringen vidtagit åtgärder för att förhindra bruk av bland annat cannabis och ge vård till dem som behöver det.
I den av regering och riksdag antagna ANDT-strategin, proposition 2010/11:47, slås i de långsiktiga målen fast att tillgången till narkotika ska minska, att antalet barn och unga som börjar använda narkotika ska minska samt att personer med ett missbruk eller beroende ska ha ökad tillgänglighet till vård och stöd av god kvalitet.
För att genomföra en långsiktig satsning på alla dessa områden avsätter regeringen 256 miljoner kronor per år under hela mandatperioden. Det innebär att kommuner och landsting får stöd i att utveckla både det preventiva arbetet och vård- och behandlingsinsatserna. Som svar på den andra frågan vill jag säga att det alltid finns skäl att forska för att hitta lindring av olika sjukdomstillstånd. Det förekommer en intensiv forskning kring eventuella läkande effekter av cannabinoider och övriga ämnen i cannabis.
Det är också en av anledningarna till att vi på senare år har fått större kunskap om skadorna av cannabis. Förste vice talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad.
Maria Larsson (KD):
Lena Hallengren har frågat mig om jag har för avsikt att göra Nationellt kompetenscentrum Anhöriga, NkA, till permanent verksamhet, vilka förutsättningar jag ser att Kalmar län har för att få behålla NkA som permanent verksamhet i Kalmar och hur min tidsplan ser i ut i detta ärende.
Inom äldreområdet finns sedan 2008 två nationella kompetenscentrum, Svenskt Demenscentrum och Nationellt kompetenscentrum Anhöriga, NkA. Regeringen avsätter 10 miljoner kronor per år till de båda kompetenscentrumen. Deras uppdrag är bland annat att samla in, strukturera och sprida kunskap om vård och omsorg om äldre personer.
Det innebär till exempel att kartlägga erfarenheter från hela landet, att ta del av och sammanställa utvärderingar och forskningsresultat samt att sprida goda exempel. Kompetenscentrumen ska också verka för att påskynda kunskapsutveckling mot en mer tillämpad och praktisk inriktning och fungera som en länk mellan forskning, praktik och beslutsfattare.
Målgruppen för insatserna är såväl arbetsledare och andra anställda som beslutsfattare, äldre personer och anhöriga. I början av år 2011 gav regeringen Socialstyrelsen i uppdrag att svara för en utvärdering av kompetenscentrumens etablering och verksamhet.
Den utvärdering som Socialstyrelsen lämnade till regeringen i december 2011 visar bland annat att NkA har lyckats väl när det gäller att sprida och synliggöra sin verksamhet. Närmare 800 anhöriga, politiker, tjänstemän och anhörigsamordnare har deltagit i 66 lärande nätverk runt om i landet.
Några exempel på specifika framgångsfaktorer är att organiseringen av NkA är spridd över landet. Det gör det möjligt att fånga upp kompetens och att sprida resultat. Man har ett evidensbaserat arbets- och förhållningssätt i produktionen av kunskap, och de anhöriga uppfattas och ges en roll som aktiva i denna produktion.
Utvärderingen lyfter även fram specifika frågor som NkA bör utveckla, som exempelvis att arbeta mer gentemot landstingen, lyfta frågan till central politisk nivå för att öka medvetenheten och bidra till ett anhörigvänligt arbetsliv och en anhörigvänlig vård och omsorg som helhet samt att vidga arbetet mot andra anhöriggrupper än äldre. Jag vill i detta sammanhang understryka att jag är glad för resultatet av utvärderingen.
Den visar på att de båda kompetenscentrumen i stort har lyckats med uppdraget. Det har varit nödvändigt att ta del av den utvärdering som nu finns, och den fortsatta finansieringen kommer att behandlas i sedvanlig ordning. NkA består av många samarbetspartner, och den geografiska placeringen är en fråga som ankommer på samarbetsparterna att lösa.
Maria Larsson (KD):
Jag är glad över att Lena Hallengren uppskattar den här verksamheten, som jag har varit angelägen om att starta. Anhörigas insatser är nämligen betydelsefulla och förtjänar att uppmärksammas. Och kunskapen om vad det innebär att vara anhörigvårdare behöver spridas över landet. Det var anledningen till att vi gav ett uppdrag med en utlysning. Alla fick komma in och ansöka om att etablera det här centrumet.
Det var då en första omgång på några år som vi naturligtvis ville utvärdera. Det betyder att utvärderingen har varit central för hur vi ska gå vidare. Men vi såg ett behov av att både samla kunskapen och sprida den. Det är anledningen till etableringen. Jag blev oerhört glad - låt mig säga det - när jag läste Socialstyrelsens utvärdering.
Det är sällan man läser så positiva utvärderingar som den av kompetenscentrum för anhöriga och den av Svenskt Demenscentrum. Bägge får ett väldigt gott betyg för att de snabbt har kommit upp på banan och etablerat en verksamhet som verkligen bygger nätverk för kunskapsspridning och också fungerar väldigt väl när det gäller att samla in den relevanta kunskapen.
Det är självklart en bra grund för hur arbetet ska gå vidare. Lena Hallengren som själv har varit statsråd vet naturligtvis hur formerna ser ut och att det är i samband med budgetprocesser som man beslutar om en fortsättning. Det var viktigt att göra utvärderingen, att få den på bordet och veta att det här är en verksamhet som har varit lyckad.
Jag kan väl ändå säga att det gavs en fingervisning när vi fattade ett beslut den 29 november 2011. Vi gjorde faktiskt precis det som Lena Hallengren efterfrågade, nämligen utvidgade uppdraget. Det är ett samarbete med Socialstyrelsen och Linnéuniversitetet.
Man ska ha ett samarbete när det gäller ett nationellt utvecklingsarbete för stöd till barn i familjer med exempelvis missbruk, alltså barn som anhöriga. Det här är ett utvecklingsarbete som ska pågå under perioden 2011-2014. Det ska också finnas en bas för kunskapsproduktion och kunskapsspridning. Linnéuniversitetet genomför det här uppdraget i samarbete med NkA.
Det betyder att NkA faktiskt har fått ett utvidgat uppdrag att arbeta med mer än bara anhöriga till äldre, som ju det första uppdraget gällde. Låt mig också säga att jag har stor förståelse för viljan att se till att det finns etableringar i Kalmar län. Jag har själv mitt barndomshem i Kalmar län. Jag har en sommarstuga där nere. Det är ett fantastiskt län. Jag är den första att hålla med om det.
Men vi måste ta saker och ting i rätt ordning. När det gäller den här typen av nätverk har etableringen egentligen skett i hela landet, men basen finns i Kalmar län. Det viktiga med de här kunskapsspridande organisationerna är att de verkligen fungerar organiskt och att det finns tillgång till dem i hela landet. Det har man lyckats med. Men basen ligger i Kalmar.
Det är naturligtvis en fråga för partnerskapet, i händelse av en förlängning, var man vill förlägga verksamheten. Utvärderingen är som sagt fantastiskt bra. Det ger naturligtvis stora förhoppningar att det här ska kunna vara en verksamhet som fungerar väl också i framtiden, förutsatt att vi hittar budgetresurser för den.
Maria Larsson (KD):
Mitt engagemang för anhörigfrågor tror jag har varit synligt och tydligt, inte minst genom att vi har etablerat det här centrumet. Sedan 2008 finns det på plats. Jag tror ändå att det är viktigt att säga att när man etablerar en ny verksamhet och har ett ansökningsförfarande är det betydelsefullt att titta på var det finns ett embryo till att kunna hantera den här verksamheten och ha en god kompetens. Nu har vi fått en utvärdering som säger att man har lyckats väldigt väl i Kalmar.
Det finns från min sida självklart ingen ambition att flytta en verksamhet som är väl fungerande. Det jag säger är att det naturligtvis ibland är så att det inom ett partnerskap eller ett nätverk, som det här är, kan uppstå andra förhållanden som gör att verksamheten själv kan fundera på annan lokalisering. Det finns inga sådana ambitioner från min sida.
Sedan är det så att man i samband med budgeten beslutar om vad man ska använda statsbudgeten till nästkommande år. Det är ingen nyhet. Det har Lena Hallengren varit med om ganska många gånger. Därför ska jag be att få återkomma. Inriktningen när vi startade verksamheten var att vi såg att det fanns ett behov av det här.
När vi i november 2011 gav ett utvidgat uppdrag innebar det att vi fortfarande såg att behovet kvarstod. Sedan är ingenting klart förrän det är klart. Vi får återkomma med närmare besked när vi har haft en budgetgenomgång och budgetförhandlingar.
Låt mig när det gäller forskningspropositionen - som jag av förståeliga skäl inte har något svar på exakt vad den kommer att innehålla - säga att behovet av forskning inom hela det sociala området naturligtvis är stort, inte minst av den praktiknära och verksamhetsnära forskningen. Vi har sett det här väldigt tydligt.
Det är också anledningen till att vi har krokat arm med Sveriges Kommuner och Landsting när det gäller området evidensbaserad praktik inom socialtjänsten.
Det är en gemensam överenskommelse som vi har haft under flera år, utvidgad efter hand, och som jag ser som väldigt betydelsefull just för att föra ned också forskningen och forskningens resultat till den praktiska vårdvardagen, anhörigvården och så vidare.
Här finns en tydlig ambition uttalad att den kunskap som finns tillgänglig på respektive forskningsfält verkligen ska ned i myllan och kunna spridas. Kunskapscentrumen har en del i kunskapsspridningen, men det här är också ett bra sätt att sprida kunskap vidare. Det fortlöper väldigt väl. Vi har ett antal konferenser nu som är mycket välbesökta.
Det är verkligen ett efterfrågetryck från socialtjänsten, vilket är väldigt glädjande.
Maria Larsson (KD):
Det finns verkligen ett starkt stöd och en stark support för att anhörigfrågorna ska levandegöras och vinna spridning i hela vårt land och att det nätverksarbete som är så omfattande i dag faktiskt också kan fortsätta.
Det är ganska mycket vi har gjort åt anhörigfrågorna för att lyfta anhörigas betydelse, inte minst förändrade vi också lagstiftningen där vi skrev att socialtjänsten ska erbjuda ett stöd åt den som har behov av stöd och hjälp för sina egna behov, inte för behoven hos den man vårdar. Den vägledning som sedan har tagits fram av Socialstyrelsen med anledning av lagstiftningsförändringen håller också på att vinna spridning.
Allt det här sammantaget är viktigt, att vi ökar vår kunskap ytterligare om anhörigas förhållande. Vi har nu ett uppdrag till Socialstyrelsen som jag tror också kan vara till gagn för att öka kunskapen om hur anhörigvårdares situation blir när man går in i ett sådant här åtagande. För mig är det viktigt att säga att den insats man vill ge av kärlek och omtanke som anhörigvårdare ska vi som samhälle ta emot och vara tacksamma för.
Men alla ska känna att det bara är av fri vilja. Man ska aldrig känna sig tvingad. Därför är det viktigt att öka kunskapen om anhörigvårdares situation. Därför fyller det nationella centrumet för anhörigvårdare en väldigt stor funktion. De har tillfört den kunskap som vi efterfrågade och eftersökte. Lena Hallengren kommer att få svar på alla frågor så småningom. Det kan jag garantera. Men ibland får man det inte riktigt på dagen och på studs. Tack för en bra debatt!
Maria Larsson (KD):
Låt mig först säga att vanvård eller dålig kvalitet i äldreomsorgen aldrig kan accepteras. Äldre ska känna sig trygga med att när de behöver omsorgen och vården ska den finnas på plats. Skatt ska betalas i Sverige.
Peter Persson vet mycket väl att vi har tillsatt en utredning som tittar på att förhindra den typen av skatteflykt som inte är någon nytt fenomen utan som också fanns under Peter Perssons partis regeringstid.
Det är lite att måla världen svart och vit att säga att vanvård enbart kan förekomma när det finns en enskilt driven verksamhet.
Jag vill påminna Peter Persson om att när vi fick se reportagen från äldreomsorgen i Piteå, demensboendet med låg bemanning, där det inte fanns någon personal nattetid, att det var fråga om ett kommunalt boende. När vi fick redovisningarna från Norrköping om ett förfärligt bemötande handlade det om kommunal omsorg.
Vi har sett historiskt att vanvård kan uppstå i olika verksamheter, vare sig det är enskild verksamhet eller det är kommunal verksamhet. Lösningen heter inte kommunalt monopol. Lösningen heter möjlighet att jämföra, att öppet redovisa, hur kvaliteten ser ut. Men det har ni socialdemokrater aldrig brytt er om tidigare.
Nu har vi fått ny och ökad kunskap tack vare att vi har infört öppna jämförelser och att vi har börjat fråga de äldre själva vad de tycker om kvaliteten. Plötsligt vet vi mycket mer än vi har någonsin gjorde under er regeringstid. Nu har det varit möjligt att göra en tillsyn nattetid på 100 demensboenden samtidigt. Det har skett tack vare den nya organisationen.
Där har skett tillsyn på samma sätt i hela landet samtidigt.