KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Det är faktiskt så att jag ringde Fredrik Malm flera gånger. Men Fredrik Malm ringer aldrig tillbaka. Jag ringde även till andra partier som jag skulle kunna tänka mig att samarbeta med kring den här frågan. Men jag fick kalla handen. De partier som hade noll insikt och sa att detta inte var ett problem tyckte jag inte att det var någon idé att ringa till. Dem kan jag inte få tillbaka på något sätt.
Här är det tydligt att det också finns ett utbildningsutskott där man kan jobba med sådana här saker. När jag som nytt statsråd presenterade mina förslag fick jag kalla handen. Jag fick till och med höra förvanskade historier om vad mina förslag skulle innebära. Då är det ganska svårt att ringa upp och säga: Hej, ska vi ha ett samtal kring det här?
Jag är dock väldigt glad att vi kanske kan gå fram med frågor kring detta efter valet. Nu har vi en resursfördelning. Jag är glad att riksdagen nu verkar vara öppen med att de kommunala skolorna har ett större ansvar än de fristående. Jag ringde till och med upp ett parti och sa: Ska vi prata om landsbygdsskolorna? Men det blev ett blankt nej.
Det som har hänt sedan jag presenterade de här förslagen är att opinionen har vänt. Forskningen har tittat på detta, det har producerats flera böcker och framför allt har svenska folket insett det vansinniga med marknadsskolan och dess baksidor. Samtidigt ser vi hur rapporter om vinstuttag och skattepengar som inte går till elever duggar tätt.
Vi har ett problem, och jag ser fram emot att i framtiden arbeta framåt med flera av de här förslagen.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Det känns som om opinionen har gjort skillnad i det här rummet. Jag blir väldigt förvånad. Senare, fru talman, skulle jag kunna ha en diskussion med den person jag då ringde upp inom just Centerpartiet för att jag ville prata om förslaget. Jag frågade till och med vad vi skulle kunna göra och om detta med mindre skolor på landet, eftersom jag själv är en riktig lantlolla.
Men jag fick kalla handen. Opinionen var sådan: Nej, vi ska inte röra fristående skolor! Vi ska inte ens få tala om vinsten. Det var precis som att man hade bestämt sig: Det här förslaget skulle inte få gehör. Det har dock kommit väldigt mycket fakta på bordet. Opinionen har vänt. Marknadsskolan har nått vägs ände.
Svenska folket förstår att detta inte gynnar Sverige och svensk industri. När Svenskt Näringsliv säger till oss att marknadsskolan inte utbildar för det som svenskt näringsliv behöver, så att vi blir beroende av arbetskraftsinvandring, tycker jag att det är fel.
När vi har en skola där vissa skolor som kanske har de lättaste eleverna får lika mycket i bidrag som de skolor som har de största utmaningarna tycker jag också att det är fel.
Vi försöker lappa och laga i det här systemet, men så länge lärare är servicepersonal och elever är kunder som oftast har rätt kommer arbetsmiljön att vara ett hinder, och framför allt kommer pengar att fortsätta försvinna från välfärden.
Det må vara en droppe i havet att 1,3 miljarder som skulle ha gått till elever inte gick till dem, men 1,3 miljarder är 1,3 miljarder för mycket.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Jag vet inte hur tydlig jag ska vara här, men jag ringde upp samma vecka som jag presenterade förslaget och erbjöd en diskussion för att tala om skolorna på landsbygden och fick kalla handen för att vinstlobbyn var starkare då. Vinst var något positivt - det är klart att man ska kunna tjäna pengar på Sveriges barn! Det var en självklarhet.
Sedan har många partier, eller i alla fall några stycken, vänt illa kvickt bara den senaste månaden. Att man inte ens kan erkänna det tycker jag är lite konstigt. Kalla handen gavs från första början. När vi presenterade förslaget fick vi nej, men nu står ni här, och vissa minns inte ens att jag har ringt och till och med haft ett samtal på ett tåg om de här frågorna. Det är väldigt konstigt.
Men jag tänker så här: Vi får kanske släppa prestigen. Jag ser fram emot ett samarbete om de här frågorna, fru talman. Jag satsar gärna på landsbygdsskolorna. De pengar som nu försvinner bort från eleverna vill jag hellre satsa på skolor på landsbygden.
Det finns många skolor på landsbygden som också tar ett större ansvar än vad många friskolor gör i de större städerna där det räcker med lite "glossy" broschyrer och så där. Skolorna på landsbygden utgör en viktig grund för infrastrukturen på landsbygden. Självklart ska det kunna speglas i den resursfördelning som kommunen gör. Det här får vi prata vidare om.
Jag ser fram emot att komma vidare, för det här är väldigt viktigt.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Här blandar vi stora och små frågor hej vilt! Jag tycker att den här debatten har varit väldigt intressant, för jag har hört så många härliga ursäkter.
Många gånger har det varit att det saknas något komma eller någon liten detalj, och här är det att vi ska ha en hel utredning kring resurserna till skolan - något slags förstatligande, något stort fördelningsförslag och att skolpengen i Stockholms innerstad ska vara samma som i Haparanda, för då blir det lika. Så fungerar inte svensk skola, vill jag upplysa Christian Carlsson om.
En annan sak är att vi måste göra skillnad på myndighetsansvaret och utbudsansvaret. Man får läsa på om den skillnaden i förslaget. Kommunerna har myndighetsansvaret, och det får de avdrag för, men inte utbudsansvaret för att erbjuda platser till nyanlända och nyinflyttade eller platser ute på landet, vilket ibland kan vara väldigt kostsamt. Det här vet vi.
Jag är väldigt glad att det verkar ske en förändring här och att många nu ser, bara under den här eftermiddagen, att kommuner faktiskt har ett större ansvar och att det kostar och är orättvist om de inte får en resursersättning för det.
Ska vi göra om skolpengen från grunden så att alla elever har samma peng oavsett var i landet de bor måste vi förstå, om vi pratar likvärdighet, att lärarlönerna är olika i Sverige - tyvärr, för de borde vara höga överallt - att lokaler kostar olika mycket och att elever på olika platser i Sverige kan lära i olika stora grupper och med olika sorters förutsättningar.
Därför kanske vi måste ha ett mer komplext resursfördelningssystem som inte kan presenteras i en debattartikel eller i en rubrik.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Jag tänker säga samma sak till dem som jag kommer att säga till Christian Carlsson nu: Vi ska ha en svensk skola som prioriterar eleverna, inte vinster. Det är grunden. Sedan vill jag ha ett skolval där alla har samma möjligheter att välja skola och samma chans att komma in.
Jag förstår inte hur man kan kalla det ett fritt skolval när platserna redan är paxade; det kallar jag någon sorts DDR-valfrihet. Jag vill att alla ska kunna välja mellan alla platser på lika villkor.
Det ska inte hänga på om man har en mamma eller pappa som kan ta ledigt den dagen och har ett snabbt bredband så att man kan hamna först i kön, utan det ska vara ett öppet och transparent system där alla kan och har samma chans att välja skola. Det jag ofta får höra är problemet med ett sådant system - och anledningen till att vissa av dina kollegor på högerkanten inte tycker om det, Christian Carlsson - är att det då blir väldigt svårt att göra pengar på svensk skola.
När Lärarnas Riksförbunds rapport, som faktiskt är gjord av en moderat politiker, presenteras säger man att man måste kunna sortera eleverna om man ska göra pengar på skolorna. Man kan bara göra pengar på lönsamma elever, och elever med dyslexi, NPF eller andra svårigheter kommer inte att vara attraktiva för de skolorna. Därför ska vi inte ha ett skolmarknadssystem som segregerar.
Framför allt tycker jag så här: Många av oss vanliga där ute har inte högskoleutbildning. Vi kanske behöver flytta. Vi kanske har adopterade barn, och vi kanske har barn med diagnoser. De ska inte bli bortvalda från svensk skola, som är skattefinansierad. Den ska inte heller finansieras på annat sätt. Skolan är för viktig för att lekas bort på en marknad.
Nej, svenska politiker ska ansvara för hur skattepengarna används och för hur det går för svensk skola.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Jag tycker att det är ganska roligt att höra Lars Hjälmered prata om det gemensamma skolvalet. Vi hade med det i vår budget, fru talman, men Moderaterna tog bort det. Det ville inte se någonting sådant. När vi presenterade dessa förslag hörde jag osanningar om vad de innebar innan man ens hade läst dem, för man ville använda skrämsel. Det var ganska tydligt osanningar.
Då tänker jag att man inte vill samtala. En annan sak jag tänker är att de här frågorna, vilket Gunilla Svantorp tidigare beskrev, har legat på bordet länge. Skolkommissionen började 2015 och presenterade sitt förslag 2017, och sedan dess har det varit en lång utredning. Det har varit seminarier och enormt mycket, och man har haft möjlighet att påverka och vara en del av detta.
Men man har inte sett problemen. Innan jag började med politik och faktiskt jobbade med skolfrågor, när jag tillämpade lagar och jobbade med politiska beslut som fattades ute i kommunerna, såg jag att det fanns en enorm okunskap om och naivitet i de här frågorna - samtidigt som 16 000 lämnar grundskolan och vi delar ut flera miljarder i vinst till aktieägare.
Det är pengar som skulle kunna ha gett väldigt mycket särskilt stöd, psykologer och så vidare. Jag tänker så här, fru talman: It takes two to tango. I det här fallet ser jag att man har sagt nej från början. Man tänker inte gå med på någonting som kommer från regeringens sida. Jag tänker också: Vad har ni utskottet till, Lars Hjälmered? Vad pratar ni om där om det inte är de förslag som ligger på bordet?
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Som vanligt är det väldigt mycket tomma ord - och förvirrande ord. Ingen skugga ska falla över mina partikamrater i utbildningsutskottet. Det har försökts väldigt många gånger. Jag vill säga att detta handlar om skolvalet och den ovilja som finns från högersidan att se problematiken med det. Till sist handlar det om vems sida man står på. Står man på den vanliga svenskens sida?
Det handlar om dem som är där ute och jobbar och faktiskt inte har tid att ställa sitt barn i kö första veckan efter att det är fött. Det handlar om dem som inte planerar sina födslar för att kunna komma till skott - eller som vill kunna byta bostadsort senare. Man kanske inte vill bli bortvald för att man inte har högskoleutbildning.
Det här handlar om vanliga människors rätt till en rättvis skola, med resursfördelning, och ett rättvist skolval där man faktiskt har samma chanser som de väletablerade och välutbildade. Jag vill bara säga en sak apropå att kunna göra vinst i svensk skola.
En partikamrat till Lars Hjälmered säger att vinstens storlek är en funktion av skolpengen och kostnaden för eleven och att det för vinstdrivande friskolor därför är rationellt att skapa kö för att på så sätt ha kontroll över vilka elever som antas. Till sist, Lars Hjälmered, handlar det här för Moderaterna inte om eleverna, utan det handlar om pengar.
Därför tolkar och vantolkar man, och man förblir passiv in i det sista när det gäller problem som alla vi andra, och alla utanför det här rummet, ser. Det är dags att inte bara använda munnen utan också öronen.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Först och främst kan jag, allmänt hållet, säga att skolkön segregerar; det vet vi. Den splittrar. Det finns också forskning från Uppsala universitet, från ganska nyligen, som har förklarat att de med lägre utbildningsbakgrund i föräldragruppen fått sämre bemötande och lockats mindre till skolan. Detsamma gällde dem med utländska efternamn.
Det finns alltså tecken på att de här köerna kan fungera på ett diskriminerande sätt och inte bara på ett segregerande sätt. Ett annat problem som Skolinspektionen har påpekat är att det inte finns någon offentlighet alls. Skolköerna är i dag en hemlig pärm på rektorns rum som inte ens Skolinspektionen får titta på.
Därför finns det ett problem med hur de tillämpas. När antagningen till en skola väl har skett är det faktiskt så att det är rektorn själv som kan välja vem man vill ta in när det blir en plats ledig. Det finns ingen möjlighet till insyn. Problemet kvarstår.
Jag undrar hur vanliga svenskar gynnas av paxade skolköer, som vi vet segregerar. Hur gynnas vanliga svenskar av fri etablering ute i kommunerna, vilket förstör välplanerade kommuner, och av att miljarder av våra skattepengar, som skulle ha gått till särskilt stöd och så vidare, försvinner bort? Det här är en viktig fråga.
Dessa saker hänger faktiskt ihop.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Jag förstår att Sverigedemokraterna är väldigt vana vid att tala om utländsk bakgrund. När SCB tittar på faktorer som påverkar elevernas möjlighet att klara skolan finns inte kriteriet "utländsk bakgrund" med. Det är alltså inte en faktor som kostar mer eller försvårar för ett barn att klara skolan. Att ha varit i Sverige kortare tid än sex år påverkar däremot.
Elever som har gått sex år i svensk skola klarar sig lika bra som barn som är födda i Sverige. Det finns dock andra faktorer som faller tungt där. Risken att man lever i fattigdom är väldigt mycket större. Risken att man har föräldrar med låg utbildningsbakgrund är större.
Därför är det inte dyrare att utbilda elever med utländsk bakgrund - svart hår eller ljust hår har ingen betydelse. Det har däremot betydelse om föräldrarna har akademisk utbildning, hur ekonomin ser ut, hur många syskon man har, om föräldrarna bor tillsammans och så vidare. I Skolkommissionens rapport finns en lista på de faktorer som SCB säger verkligen gör skillnad. Utländsk bakgrund har inte gjort skillnad.
Det här är ett systemfel; det trodde jag att vi var eniga om här i dag. Skolköerna segregerar, och det finns tydliga tecken från forskning på att de också diskriminerar. Det är i dag svårt för fristående skolor att tillämpa dem.
Både kommunala och fristående skolor verkar på en skolmarknad som vanliga människor är de stora förlorarna på. Vi måste återgå till en stark svensk skola, vilket vi faktiskt hade förr i tiden, där vi verkar för alla elevers utbildning - någonting som vi i Sverige kan vara stolta över när vi möter folk från andra länder.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Sedan vi lade fram propositionerna fick vi höra av alla att det var ett icke-problem och att förslagen innebar socialism och sådana saker. Det här är inte ett problem, och därför tänker vi inte från början ställa oss bakom det.
Jag vill bara citera följande: "Att begränsa kötiden till ett visst antal år skulle skapa en antagning som mer liknar biljettsläppet till en Håkan Hellström-konsert". Vem är det som säger så? Jo, det är Centerstudenter som säger så. Jag tycker att det finns en ganska bred uppslutning bakom att det är dags att vi avskaffar köerna. De har helt fel syfte.
De driver på segregation. Vi vet också att vi i och med förslaget hade kunnat ge många kommuner därute i dag möjligheten att säga nej till ovälkomna etableringar av fristående skolor som de ej önskar och som sätter ramar för kommunernas budget, möjligheter att planera och möjlighet att styra över skolan. Vi skulle ha kunnat gå vidare i dag.
Men i stället ansluter sig Centern i dag till högerblocket, vars syften jag inte riktigt förstår. Jag tror inte att ni ens delar problembilden. Det känns som att Centern vet att det är ett problem. Vi kanske får möjligheten att prata om det här i framtiden. Vi ska inte säga att kön är dålig, så vi kan bara halvera den och ha den lite halvdålig.
Nej, jag tycker att vanliga människor i Sverige förtjänar ett rättvist skolval och ett rättvist system där alla på lika villkor kan göra ett aktivt skolval.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Jag har hört så många ursäkter för att få trycka på nej-knappen, den ena efter den andra. Jag har inte ringt och inte varit tillräckligt trevlig och tillmötesgående. Till sist handlar det om: Vad förtjänar Sveriges medborgare? Är det så att alla ska få välja skola på lika villkor utan att man ska välja i ett system där platser redan är paxade i kön?
Är det så att vi ska ta bort den fria etableringen som förstör så många fina, planerade och bra skolkommuner i Sverige? Det är konstigt att Centern tänker säga nej. Ska vi inte ha lokala politiker? Jag har varit i många kommuner där de har listor på många små åtgärder för att minska segregationen.
Då menar de inte bara att man ska minska effekten av segregationen utan att man faktiskt tänker göra någonting åt det. Det handlar om samhällsplanering och var skolan ska ligga. Hur finns det skolvägar så att alla kan ta sig till den närmaste skolan? Är det så att man tror att närhetsprincipen är den enda principen har man inte läst förslaget. Det här förslaget innebär en möjlighet för alla huvudmän.
Jag vill upplysa om att de i den här kammaren som tror att huvudman är rektor inte har förstått skollagen. Jag vill bara påpeka det. Skolpolitiker ute i kommunerna måste få verktyg för att minska segregationen.
De ska inte vara offer för fri etablering, och de ska inte vara offer för hemliga skolköer i vissa fristående skolor som de är tvungna att finansiera.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
När jag har beskrivit de åtgärder som man vidtar ute i fristående skolor för att just kunna göra vinst på elever var det allmänt hållet. Jag tänker inte stå här och erkänna någonting som jag aldrig har gjort. Jag vill bara tala om när fristående rektorer träffas och när vi ser hur systemet är.
Vi ser att de hemliga köerna är just vad ett kösystem i en friskola är. Den är inte offentlig för någon annan än att rektor får titta i den. Ingen annan har insyn, och inte ens Skolinspektionen. Därför kallar jag det för en hemlig kö. Vem som står på vilken plats finns det ingen som har rätt att veta. Det gäller vem som står bakom, vem som står därefter och hur man tillämpar reglerna.
Samtidigt vet vi att många skolkoncerner har en vinstmarginal på eleverna på kanske 5-10 procent av all skolpeng. Får man alltså in 100 000 kronor per elev tar man 5 000 eller 10 000 kronor som går direkt till vinst. Då har man inte råd med vissa elever. Det här vet alla. Det är allmänt känt.
Det är dock väldigt svårt för föräldrar att kunna vända sig till Skolinspektionen och faktiskt säga: Jag tror att någon fick gå före. Hur ska man veta att man har den rätten? Hur ska man veta om de tester som man gör av alla i kön? Där kan man kalla tillbaka de svaga eleverna och säga: Det är nog bäst att ni går till en annan skola.
Det är också ett system för att tydligt sålla bort elever som gör att marginalen blir 5-10 procent som man vill ha ut i vinst och som kanske ägaren kräver. Jag tror att många lärare gör ett superjobb därute i både kommunala och fristående skolor. Men detta är ett system som vi har förlorat kontrollen över.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Jag är jätteglad att så många partier har bytt fot i många frågor. Det känns som att det, sedan vi presenterade det här förslaget, är många som nu ser behovet och möjligheterna. Jag måste dock upplysa Christian Carlsson om att det i den budget som vi lade fram faktiskt ingick en post som hette Gemensamt skolval.
Men den tog Kristdemokraterna bort i sitt förslag. När det kommer till kötider och så vidare vet vi att kö segregerar och diskriminerar.
Och även om vi kortar den och gör den offentlig kommer det att bli samma känsla som när biljetterna ska släppas till en Håkan Hellströmkonsert.
Det är viktigt att vi tittar på att även en nyinflyttad elev, en elev som är placerad i ett fosterhem eller barn till andra, vanliga arbetare som inte kan ta ledigt för att vara först i kön ska ha samma rätt att välja skola. Det är en viktig del.
Jag undrar hur Kristdemokraterna kan säga nej till det här förslaget, som innehåller möjligheter för kommuner att begränsa den fria etableringen. Det är oförståeligt för mig. Det förstör för väldigt många fina kommuner i Sverige i dag.
Förslaget handlar också om att ge kommunpolitiker, som faktiskt har ansvaret för de lokala skattemedlen, möjlighet att äga skolan i sin kommun. De togs ifrån möjligheten att ha flera verktyg när man planerar för och ska genomföra en rättvis skola för alla elever.
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Jag slutar aldrig att förundras över Liberalerna. När jag presenterade förslaget var det vissa som precis samtidigt for med lögner i pressen. Det var inte ens egna lögner, utan man hade så lite skolpolitik att ta upp att man var tvungen att låna andras lögner om vad förslaget innehöll.
Hur många ursäkter kan man hitta för att slippa gå fram i frågan? Liberalerna har bytt fot och riktning. Liberalernas viljekompass till vad man vill åstadkomma, vem man är till för och så vidare snurrar.
Jag blir alldeles förbluffad över den ovilja som finns att låta vanliga människor göra ett skolval på lika villkor. Liberalerna var med Socialdemokraterna när vi byggde upp ett av världens mest jämlika och framgångsrika skolsystem.
Nu försvarar man en ojämlik resursfördelning, och man försvarar ett skolval som faktiskt segregerar och diskriminerar. Man försvarar även den möjlighet som kommuner måste ha att säga nej till fristående etableringar i välfungerande kommuner.
Jag blir förvånad när jag hör om de små detaljerna för att slippa gå fram i frågan. Efter valet vill Liberalerna förhoppningsvis sitta med Moderaterna och Sverigedemokraterna. Vilken fråga ska man gå fram med då? Är det vinstfrågan? Man har öppnat för att begränsa vinsten. Nu pratar man lite om att ta bort kön.
Vad vill Liberalerna egentligen?
Lina Axelsson Kihlblom (S):
Det är tydligt att Fredrik Malm inte har läst förslaget. Vi vet att alla pratar om segregation precis som att alla förstår den, men den kan faktiskt se olika ut. Däremot är motsatsen till segregation allsidig elevsammansättning. Det är något vi kan sträva efter.
Sverige har en lång tradition av att ha med i läroplaner och i styrdokument att samhället, de som styr och råder över skattemedel, också ska sträva efter att minska segregationen - inte bara effekterna av den utan även sträva efter en minskning. Då blir det fråga om samhällsplanering - vem som går i vilken skola.
Men i fråga om kvoter känner jag återigen att Fredrik Malm och Liberalerna far med lite osanningar. Det blir både ditten och datten. Det stämmer inte. Jag vill inte säga orden, de är så dumma, men ni säger att elever ska bussas utifrån etnicitet. Något så dumt! Vilka lögner man for med när förslaget presenterades.
Jag är i dag så glad därför att av alla de förslag jag har lagt på riksdagens bord har de flesta gått igenom. Det är två som inte har det, men jag kan säga att opinionen har vaknat. Jag märker att det har skett en förflyttning i kammaren. Numera kan vi se att det finns ett problem. Bara för några månader sedan sa alla blankt nej till att ens diskutera frågan. Man tyckte inte att det var ett problem.
Låt oss prata vinst, rättvist skolval, rättvis resursfördelning och alla barns lika möjligheter i skolan. Jag vill se en svensk skola med tydligt fokus, och det ska vara eleverna, inte marknadstrams där alla tävlar mot varandra.