Gustav Fridolin (MP):
Jag upplever inte att detta är en diskussion som förs i särskilt konfrontativ ton. Vi har en stor utmaning, vilket vi alla understryker, och det är att vi sätter in stöd till elever med behov av särskilt stöd alldeles för sent. Vi ger faktiskt mest särskilt dokumenterat stöd i nionde klass, och som alla förstår är det för sent för de flesta eleverna. I de bästa skolsystemen i världen sätter man i stället in stödet tidigt, när barnet är sex sju åtta år. Dit måste vi gå också i Sverige.
För att göra det behöver vi se till att alla sexåringar börjar i skola. Vi har gett Grundskoleutredningen direktiv att se hur en plan kan se ut för att göra förskoleklassen obligatorisk och, vilket är mitt svar till Gunilla Nordgren, att titta på om det innebär att förskoleklassen blir en del av grundskolan eller fortsätter att vara en egen skolform.
Grundskoleutredningen kommer att titta på detta och lägga fram alternativ både med förskoleklassen som fortsatt egen skolform och med förskoleklassen som en del av grundskolan. Man tittar på de olika alternativens innehåll och vad det innebär med gällande rätt och förordningar. Detta ska Grundskoleutredningen lägga fram förslag på, och i båda fallen handlar det om en obligatorisk skolverksamhet för sexåringar.
Precis som Maria Stockhaus konstaterar är det inte här skillnaden mellan partierna, i den mån det finns någon skillnad, går att finna. Vi vill också, precis som interpellanten och de andra debattörerna, göra förskoleklassen och den verksamhet som i dag erbjuds sexåringar likvärdig över hela landet. Det är anledningen till det uppdrag som Skolverket har fått. Det är ett sätt att göra detta snabbare än den strukturförändring som sker genom Grundskoleutredningen.
Det motsäger inget som kommer genom Grundskoleutredningen, men vi får ett särskilt avsnitt i läroplanen som rör förskoleklassen för att få ett likvärdigt innehåll i förskoleklassen över hela landet. Vi vill också se till att förskoleklassens unika verksamhet som brygga mellan förskola och grundskola stärks. Här utgår vi från den forskning som vi har tillgänglig.
Det handlar dels om OECD:s undersökningar där man genom PISA-provet konstaterar att prov som 15-åringar gör påverkas av vilken tillgång de har haft till förskolepedagogik som barn, alltså vad de har haft för pedagogisk verksamhet nio år före provet. Så stor effekt kan en god förskolepedagogisk verksamhet ha. Dels handlar det om resultatet av den utredning som den förra regeringen tillsatte under rubriken "I rätt tid", som just tittade på skolstart.
Man konstaterade att det är mötet mellan det lekfulla lärandet, förskolepedagogiken och grundskolan i de tidiga åren som avgör vilken start man får i skolan. Det möte som förskoleklassen kan erbjuda när den fungerar som bäst vill vi ta fasta på och skapa en likvärdighet över hela landet. Det innebär att förskoleklassen får bli en brygga där grundskollärare och förskollärare möts. Här finns måhända en skillnad mellan oss.
Jag skulle inte uttrycka mig som att det räcker med förskollärare. Jag upplever och vill beskriva förskollärare som akademiskt skolade experter på små barns lärande. Jag tycker att det är bra att sexåringar får vara i en verksamhet där de både möter förskollärare och grundskollärare.
De möter på det sättet två lärarkategorier där några har utbildning i att bedöma enskilda barns kunskapsutveckling, för att använda Maria Stockhaus beskrivning, och andra har en utbildning i lekfullt lärande. Detta möte är bra. Avslutningsvis, herr talman, behöver vi skärpa verksamhetens inriktning mot basfärdigheterna i förskoleklassen. Det är målet med en läsa-skriva-räkna-garanti.
Vi tar vidare det som börjar med införandet av kunskapskrav i ettan till en läsa-skriva-räkna-garanti från förskoleklass till årskurs 3. Jag tror inte att det kräver att vi har kunskapskrav också för sexårsverksamheten av den anledningen att det införts kunskapskrav i ettan som man kan arbeta mot, men man får en strukturerad verksamhet.