Désirée Pethrus (KD):
Dagens betänkande handlar om mänskliga rättigheter som alla här har pratat om före mig och jag också. Det här är, som jag också tänkte, ett begrepp som vi ofta använder men som verkligen förtjänar en fördjupad debatt och förklaring till vad det faktiskt handlar om. Det är svårt att omfatta alla mänskliga rättigheter i en debatt, och därför har utskottet delat upp olika prioriteringar.
Förra året var det kring olika regioner som Afrika och Latinamerika bland annat. Det här betänkandet har fokus på grundläggande rättigheter, barnets rättigheter, förföljelse på grund av sexuell läggning, rättigheter för personer som tillhör ursprungsbefolkning och så vidare. Jag kommer inte heller att hinna ta upp alla delar ens i det här betänkandet, men jag ska försöka lyfta fram några områden som är viktiga för oss kristdemokrater.
Grundläggande mänskliga fri- och rättigheter kom till för att försvara framför allt människovärdet och syftar till att garantera människor ett liv i frihet från fruktan och nöd. För dem som lever i ofrihet ger de grundläggande mänskliga rättigheterna hopp om ett liv i värdighet, bortom åsiktsregistrering, förföljelse och förtryck.
De mänskliga fri- och rättigheterna är som flera har varit inne på okränkbara, odelbara och universellt giltiga. Det är alla staters skyldighet att se till att de efterlevs. Människors ofullkomlighet och ibland också dess värre deras totala ondska gör dock att de mänskliga fri- och rättigheterna dagligen kränks och inskränks.
Om det så rör sig om rätten till rent vatten eller rätten att utöva sin religion bryter stater dagligen mot FN-stadgan om de mänskliga rättigheterna. För oss kristdemokrater är de mänskliga fri- och rättigheterna en grundförutsättning för bekämpandet av fattigdom och för en hållbar utveckling. Med ökad tillgång till mänskliga fri- och rättigheter minskar människors ekonomiska fattigdom.
Det är vår övertygelse. En av alliansregeringens prioriteringar inom utrikespolitiken är just att värna demokrati och mänskliga rättigheter. Vi använder därför också en del av våra biståndspengar till det särskilda demokratistödet som går till svenska partiknutna organisationer, det vi kallar för PAO-stödet.
Tanken är att använda och utveckla stöd till nya demokratier och till att försöka stödja demokratikämpar som verkar i diktaturer. Herr talman! Genom historiens gång har Europa dess värre inte alltid stått för och värnat det okränkbara människovärdet. EU är dock ett levande exempel på medlemsstaternas vilja att göra upp med sitt förflutna.
Mänskliga fri- och rättigheter står nu i centrum för EU:s agerande, såväl inom som utom unionens gränser. Vi ställer krav på de länder som ska komma in i gemenskapen, men lika viktigt är det också att vi nu fortsätter hävda att de här rättigheterna och värderingarna ska fortsätta att vara en tydlig del av EU:s gemensamma normer och värderingar.
Även om den konkreta politiken naturligtvis kommer att vara olika i de olika länderna får vi inte tumma på de grundläggande värderingarna. FN är det främsta forumet för att stärka de mänskliga fri- och rättigheterna globalt. Som en av organisationens större givare måste Sveriges roll bättre återspeglas inom FN, inte minst på området mänskliga rättigheter.
Dess värre misslyckas ibland FN med att klara sin uppgift. Folkmordet i Rwanda stoppades till exempel inte. FN har därefter fått gå in i självkritik som lyft fram nya mekanismer för att göra FN mer ansvarstagande.
Där säkerhetsrådet inte kan enas finns nu möjlighet att via generalförsamlingen fatta beslut om åtgärder genom det som kallas för Uniting for Peace, vilket betyder att en majoritet av stater kan köra över ett förlamat säkerhetsråd. På den internationella arenan finns i dag ett viktigt instrument för att skipa rättvisa. Den internationella brottmålsdomstolen ICC fyller en viktig funktion som vi måste fortsätta att värna.
I före detta Jugoslavien, Rwanda, Darfur och östra Kongo finns krigsförbrytelser, folkmord och brott mot mänskligheten dokumenterade, och många fall har också lett till fällande domar. Men det krävs ett fortsatt stöd från Sverige till ICC för att inte straffrihet för förövare får råda.
Då tänker jag särskilt på dem som använder sexuellt våld som krigföring och de som använder barnsoldater.
För att säkerställa att de ansvariga för tragedier som det stora antalet våldtäkter och folkfördrivningar som pågår i östra Kongo ställs till svars måste Romstadgan gälla och EU:s krav på borttagen straffrihet vinna universell giltighet, samtidigt som överlämnande av misstänkta krigsförbrytare underlättas.
Att ICC:s nye chefsåklagare nu vill prioritera hårdare tag mot sexuell krigföring är något som vi välkomnar. Herr talman! Utveckling handlar inte endast om att skapa en bättre värld här och nu. Lika mycket handlar det om att skapa hållbarhet över generationsgränser. Barns rättigheter får aldrig nedprioriteras utan måste vara ett centralt element i all politik, inte minst i utrikespolitiken.
Det är barnen som är vår framtid. Just som vi kristdemokrater vill stärka respekten för barns rättigheter i Sverige genom att göra FN:s barnkonvention till svensk lag, lika kraftfullt vill vi motverka kränkningar av barns rättigheter globalt. Barn, var de än må leva, måste få vara just barn. Fler av världens stater måste därför nu ta sitt ansvar och ratificera ILO:s konventioner om de värsta formerna av barnarbete och minimiålder.
Sverige har gjort en del, men vi måste göra mer. På samma sätt som barnarbete är oförenligt med FN:s barnkonvention är barnaga det, vilket FN:s barnrättskommitté har fastslagit. Att slå barn är att slå på barns fri- och rättigheter. Trots detta är barnaga alltjämt tillåtet i alldeles för många länder, till och med, som någon tidigare har varit inne på, i 11 av EU:s 27 medlemsstater.
Det är inte okej. Vi kristdemokrater menar att Sverige, som det föregångsland vi är på området, måste fortsätta att gå i förtruppen för ett globalt förbud mot barnaga. Här vet vi att Unicef gör ett fantastiskt arbete, och flera riksdagsledamöter har deltagit genom att göra resor för att försöka påverka olika länder att motverka barnaga. Herr talman!
Att bedriva klappjakt på och diskriminera en människa på grund av dennes sexuella läggning är ett övergrepp som egentligen hör hemma i historiens skamvrå. Trots detta möts vi varje dag av berättelser om hur hbtq-personer, helt legitimt och fullt legalt, förföljs, attackeras och dödas i länder som Uganda och Saudiarabien.
I många hörn av vår egen kontinent är det fortfarande förenat med skam och fara att komma ut och leva som homo-, bi- eller transsexuell. Låt oss hoppas att EU med stöd av nya riktlinjer som nu har tagits fram för olika institutioner inom EU, liksom arbetet inom FN, kan bidra till att förbättra livet för dessa personer. Herr talman! Det mänskliga minnet är ibland skrämmande kort.
Efter nazismens och kommunismens grymma utrotningar av miljontals oliktänkande, judar, romer, homosexuella, funktionshindrade och många andra grupper hade man velat hoppas och tro att etnisk, religiös och språklig diskriminering var ett minne blott på europeisk mark. Men när vi nu skriver 2013 pågår en förföljelse av judar i Ungern som väcker allt annat än trevliga minnen till liv.
Samtidigt fortsätter en till synes accepterad diskriminering av romer i både Prag och Paris samt i Stockholm. Och det finns också de som aktivt söker hetsa till diskriminering av muslimer i Sverige. Sverige måste inom EU fortsätta att vara tongivande i arbetet med att motverka alla former av diskriminering på grund av etnicitet, tro och språk.
Unionens kommande riktlinjer om religions- och övertygelsefrihet är viktiga för att stärka alla EU-medborgares rätt att tro och tillbe, oavsett vilken gud de tillber och tror på. Samtidigt måste Sverige, både i våra bilaterala relationer och genom EU och FN, fortsätta att arbeta mot etnisk och religiös diskriminering i övriga världen.
Gentemot Turkiet, ett av EU:s kandidatländer, måste vi ställa krav rörande den etniska diskrimineringen av landets kurder och undergrävandet av kristna minoritetsgruppers religiösa och språkliga rättigheter. Om denna systematiska diskriminering inte upphör i Turkiet kan man inte stå på listan över dem som vill bli medlemmar.
I Mellanöstern och Nordafrika måste Sverige fortsätta att uppmärksamma och motverka övergreppen mot regionens många kristna minoritetsgrupper. Vi har diskrimineringen av Turkiets, Egyptens, Syriens, Libanons och Iraks kristna som vi inte får acceptera. Vi ser en olycklig utveckling som vi på alla möjliga sätt måste stävja nu. Diskrimineringen av muslimska minoritetsgrupper, såsom uigurerna i Kina och rohingyafolket i Burma kan inte heller tolereras.
Ett förnyat mandat för FN:s MR-råds specialrapportör om religiös intolerans är ett viktigt steg för att skynda på arbetet med att stärka respekten för och skyddet av religiösa och etniska gruppers fri- och rättigheter världen över. Herr talman! En grundläggande rättighet som vi värnar om i Europa är medborgarskapets rättigheter och rätten till fri rörlighet.
Ingen människa är illegal. Ändå är det ett begrepp som har varit ganska vanligt inom EU den senaste tiden. Som tur är har det kommit reaktioner emot just begreppet illegal invandrare. Jag vill starkt ifrågasätta det begreppet, och jag hoppas att vi får bort det från EU:s agenda.
Att frånta en människa dennes nationalitet eller neka honom eller henne rätten att ändra sin nationalitet är också ett brott mot FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Herr talman! Jag har också under det senaste året fått rapporter om att Förenade arabemiraten har satt i system att göra politiskt oppositionella medborgare statslösa. De kan inte söka vård, resa eller få del av sina medborgerliga rättigheter.
Det är naturligtvis inte acceptabelt. Det är med förfasande vi ser hur vissa EU- länder behandlar ensamkommande flyktingbarn, asylsökande eller offer för människohandeln. Människor som flyr från hot, krig och förföljelse till vår del av världen måste behandlas med respekt och medmänsklighet. Det är därför glädjande att EU nu har presenterat ett förslag som syftar till att stärka skyddet för dessa utsatta grupper.
Avslutningsvis, herr talman, vill jag säga att respekten för och skyddet av de mänskliga fri- och rättigheterna inte är givet. Varje kränkning av de mänskliga fri- och rättigheterna är en kränkning av människovärdet, en kränkning som försvårar en verkligt rättvis och hållbar utveckling globalt. Därför har vi lagt stor vikt vid att främjandet av mänskliga rättigheter ska förbli centralt inom svensk utrikespolitik.
Med detta sagt vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet.