KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emma Henriksson (KD):
Jag tänkte haka på där Gunnar Axén slutade. Jag tror att vi alla härinne och alla som någonsin har jobbat med Försäkringskassans svåra frågor är överens om att det är väldigt komplext att få lagar och regler så att man enkelt vet vem som ska ha rätt till försäkringen, vem som ska hamna i vilken del av försäkringen och hur processen ska gå framåt för att människan ska må så bra som möjligt.
Det är väldigt svårt, för det krävs en individuell bedömning för varje enskild person. Det räcker inte med att veta vilken diagnos en person har för att veta hur den personen mår och vilken möjlighet personen har att faktiskt arbeta. När man lyssnar på Veronica Palm och hennes partikamrater låter det som om detta problem inte fanns i den gamla försäkringen. I den gamla försäkringen var det alltid solklart vem som skulle bedömas på vilket sätt.
Det var alltid självklart vem som hade rätt till ersättning från försäkringen och vem som inte hade det. Men alla som någon gång under de senaste tio-femton åren har varit i kontakt med Försäkringskassan eller med någon som drabbats av en sjukdom vet att det inte är så man har upplevt det. Det har varit väldigt stora skillnader.
Väldigt många människor har känt att de inte har fått en bedömning som överensstämmer med deras situation, utan det har berott mer på var i landet man har bott, hur arbetsmarknaden på den orten har sett ut och också på hur duktig läkaren har varit på att skriva intyg.
Vi har försökt komma till rätta med de här problemen, men vi har insett att det kommer att krävas mycket tid innan vi får det att fungera på ett bra sätt, för det är så pass komplext. Utskottet tog ett initiativ för att komma till rätta med de problem vi såg när vi märkte att bedömningarna verkade bli för hårda.
Vi kommer att fortsätta följa detta och se om vi behöver göra ytterligare förändringar, för det är inte meningen att människor som är så sjuka att de inte kan arbeta inte ska få ersättning från försäkringen. Det är en självklarhet för oss kristdemokrater och har aldrig varit något annat. Det jag är bekymrad över är varför Socialdemokraterna vill skrämma människor i onödan.
Varför är det så viktigt att måla upp det som att det är massor med människor som kommer att bli utan ersättning? Det är ju inte sant! Faktum är att många - de allra flesta, till och med - kommer att få högre ersättning när de förs över från sjukförsäkringen till arbetsförsäkringen. Jag vill ta upp ett exempel som jag hörde talas om nyligen, en person som hade jobbat i offentlig sektor och varit sjukskriven i 22 år.
Efter 22 år, tack vare den nya försäkringen, är det någon som har tittat på den enskilda anställdes situation och funderat: Varför är den här människan sjukskriven? Personen har inte varit pensionerad, och det finns alltså inga skäl att tro att det är en människa som inte kan arbeta, men man har gång på gång förlängt sjukförsäkringen, för man har inte haft tid och resurser att få människan att komma tillbaka.
Nu äntligen har man gjort det, och på väldigt kort tid fick man tillbaka människan i heltidsarbete. Det är väldigt bra för den personen, och det är väldigt bra för vårt samhälle.
Emma Henriksson (KD):
Jag upprepar en gång till: Sjukförsäkringen är komplex. Det är det som gör att vi har dessa diskussioner. Människor blir oroliga därför att det har spridits väldigt mycket information som inte stämmer.
Jag har till exempel i insändare undertecknade av socialdemokrater läst sådant som gör att det framstår som om de som har fått en sjukpension nu ska vara oroliga för att den ska dras in eller att det numera finns en absolut gräns. Ingen, oavsett omständigheter, kommer någonsin att få ersättning så länge de är sjuka. Men detta är helt enkelt inte sant.
Den förändring som vi har gjort gäller de som av Försäkringskassan har bedömts ha en arbetsförmåga. Det är därför som de finns kvar i sjukförsäkringen, och det är därför som de inte har blivit förtidspensionerade. Det är de som ska få hjälp att komma ut, att faktiskt hitta denna arbetsförmåga och att få hjälp och stöd så att de kan komma ut i arbete i stället för att bara passivt gå och vänta. Det finns möjligheter för dem som har en allvarlig sjukdom.
Vi har i utskottet förtydligat att de ska få förlängd tid om de har en mycket lång rehabiliteringstid eller om de har mycket lång sjukdomstid och man inte vet hur det kommer att sluta. Som det fungerade tidigare sorterades människor bort.
Till exempel människor med en funktionsnedsättning sorterades bort på oviss tid, inte därför att de inte kunde förväntas arbeta utan därför att samhället inte gjorde vad man kunde för att faktiskt se deras förmåga. Man såg bara deras oförmåga.
Detta är en mycket bra reform, framför allt för alla de människor som nu kommer att få samhällets engagemang men också för att arbetsgivarna faktiskt får ett tvång på sig att fundera på hur de kan ta till vara människors förmåga. Det är någonting som jag är väldigt glad över. Men frågan till Socialdemokraterna kvarstår: Varför skrämmer ni människor i onödan?
Om människor är sjuka men kan arbeta, menar ni då att de ska förvänta sig att några andra ska försörja dem?
Emma Henriksson (KD):
När man pratar om sjukförsäkringsfrågan är det viktigt att se bakåt och se den situation som faktiskt rådde innan vi genomförde de stora förändringar som vi har genomfört. Det var inte ett system som gjorde att människor mådde bra, utan det var ett system som gjorde att väldigt många mådde extremt dåligt. Många mådde så dåligt att de inte ens orkade höra av sig. Det var den situation som vi behövde komma bort ifrån.
Men vi måste också våga se framåt. Det gäller alltså att inte bara tittar på vad det var som gällde och vad det var i detta som kanske ger fel effekter. Det gäller att vi vågar titta framåt och se vad det är för situation som vi ska komma till. För mig som kristdemokrat är det helt centralt att vi har ett trygghetssystem och en socialförsäkring som ger alla som är för sjuka för att jobba en ersättning.
Men det ska också vara ett system som ger alla som skulle kunna arbeta en chans att också få göra det genom att de får tillräckligt med stöd, hjälp och rehabilitering för att komma tillbaka till arbete. Vi ska självklart följa upp denna reform och titta på vad som kan ha blivit fel och vad det är som gör att människor upplever att de har kommit i kläm.
Men vi måste också titta på hela trygghetssystemet, för det finns också stora risker att det finns saker som vi inte har ändrat på och som gör att människor fortfarande inte får rätt hjälp. Vi håller på att göra detta i den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. I den är arbetsuppgiften klar och tydlig: Vi ska ha ett trygghetssystem för sjuka och för arbetslösa som gör att människor får rätt hjälp så att de känner sig trygga i vårt samhälle.
Emma Henriksson (KD):
Patrik Björck nämnde att han tror att vi väntar på att folk ska vänja sig. Jag funderar på om det är så att man tror att man känner andra genom sig själv. Jag tror att det är precis det här som hände med den sjukförsäkring vi hade tidigare.
Man vande sig vid att människor en efter en, sakta men säkert puttades undan, gömdes och glömdes bort. Man accepterade någonting som man visste. Man hade utredningar, man hade personliga möten med människor och man visste att människor for illa, men man vågade inte göra någonting åt det.
Man mäktade inte med att göra någonting åt det, därför att man visste att det är väldigt svårt att förändra ett system. Det är väldigt svårt att få ett system att fungera perfekt från första stunden. Jag tror inte att det finns någon här inne som kan känna att vi har lyckats ända fram, därför att vi träffar de här människorna, de som känner att de inte har fått den hjälp och det stöd de behöver, de som upplever att de har kommit i kläm.
Det är just med de människorna i fokus vi är helt övertygade om att vi måste fortsätta. Vi måste fortsätta med den reform som vi vet i väldigt stora delar var rätt. Men vi tänker inte ge oss förrän varje människa har fått rätt hjälp och stöd. Vi tänker inte acceptera att människor göms eller glöms bort. Vi tänker inte ge oss förrän varje person som är för sjuk för att arbeta också har rätt till en trygg ersättning.
Vi kommer aldrig att vika från detta.
Emma Henriksson (KD):
Jag tittade på Uppdrag granskning, ett program som sändes för några veckor sedan. Där kunde man faktiskt se en ganska bra bild av hur komplext det här området är, att det inte bara finns en sida av myntet utan att det finns två.
Den som kommer hit och jobbar för en lön som vi kan tycka är oanständigt låg är den som är den stora vinnaren i byn varifrån man kommer därför att man har blivit den som faktiskt får en möjlighet att försörja sig, faktiskt blir den som kan se till att maten på bordet räcker till barnen under hela det året.
Det här är ett svårt område, men utgångspunkten för oss kristdemokrater när vi har varit med och bidragit till att vi har en öppenhet för arbetskraftsinvandring i vårt land är att vi utgår från vad människor vill, vad människor har behov av och vilka rättigheter vi har.
Det som vi förväntar oss att vi ska kunna göra, de livsmöjligheter vi vill ha, att faktiskt få röra oss trots landgränser, att kunna vidga våra vyer, att ta steg ut i världen och kanske välja att komma tillbaka därför att vi tror att det är någonting som utvecklar vårt samhälle, utvecklar oss själva som personer ger självklart samma fördelar till dem som vi ger möjlighet att komma hit.
Det är aldrig acceptabelt att utnyttja människor. Vi ska inte acceptera det. Vi ska inte tolerera det. Därför är det viktigt att vi efter den viktiga reform som vi har genomfört också följer upp och ser hur vi kan komma till rätta med det som vi inte ska acceptera, det som kan bli avigsidan när man gör det möjligt för människor att flytta över gränser. Risken för människor att bli exploaterade ska vi inte negligera.
Men vi ska inte heller göra det så svårt att komma hit som arbetskraftsinvandrare att vi sätter upp gränser och hinder för människor, vilket tyvärr skulle bli resultatet om vi lyssnade på en del av dem som säger att det är klart att vi ska låta människor få komma hit, men i praktiken är de som tycker att det är okej att man ställer sig vid staketen vid byggen och skriker: Go home! Det hörde vi för några år sedan.
Vi ska ha en stor möjlighet till arbetskraftsinvandring därför att det är bra för människor och det är bra för vårt samhälle. Det bidrar också till de samhällen som människor kommer hit ifrån. Mycket har redan sagts i debatten, herr talman, så jag yrkar med detta bifall till förslaget i betänkandet.
Emma Henriksson (KD):
Varje dag av väntan för den mamma som inte vet hur hennes barn har det är självklart helt odräglig. Därför är varje dag viktig. Men de svar jag har fått från Migrationsöverdomstolen gör ändå att jag känner en tillförsikt i att de också tittar på de fall där det inte handlar om de biologiska banden.
Redan det beslut som togs här under våren har gjort att många familjer kan känna ett större hopp. Det vi gör parallellt är att se till att stärka upp så att det är möjligt att på plats lämna in en ansökan, vilket är otroligt viktigt för att det ska vara möjligt att få sin ansökan behandlad så snabbt som möjligt.
Vi har också sett till att det finns bra information, även om det självklart är svårt att ta till sig den här informationen för dem som inte känner vårt samhälle och inte vet hur situationen ska behandlas. Men det går inte en vecka utan att vi kristdemokrater arbetar för att den här situationen ska lösas så snart som möjligt.
Emma Henriksson (KD):
Kristdemokraterna är stolta över att vi har en övergripande migrationsöverenskommelse mellan Alliansens partier och Miljöpartiet. Det ger förutsättningar för att vi ska kunna gå framåt med migrationspolitiken i vårt land. Det ger förutsättningar för att migrationspolitiken inte ska få den utveckling som vi har hört att Sverigedemokraterna eftersträvar och menar att man har fått i länder runt omkring i Europa.
Det är inte okänt för någon att det finns skillnader mellan de politiska partierna i Sveriges riksdag och också vissa skillnader mellan de politiska partierna som ingår i alliansregeringen. Kristdemokraterna är det parti som kanske jobbar hårdast för att se till att vi ska ta steg för steg framåt.
Det är klart att vi känner en otålighet, men att bryta ett samarbete skulle kunna leda till att vi öppnar dörren för en sverigedemokratisk utveckling av migrationspolitiken, och det är jag inte beredd att göra. Vi ska fortsätta att jobba och ta steg för steg för att göra svensk migrationspolitik mer human och mer rättssäker.
Emma Henriksson (KD):
Separationsteam - team för att stötta föräldrar precis efter separationen - är ett viktigt sätt att hjälpa föräldrarna i en situation där det är lättast att redan från början få föräldrarna att ta det fortsatta gemensamma ansvaret. Jag tror att de allra flesta föräldrar vill sina barn det absolut bästa som de förmår.
Det är inte alltid man hyser riktigt samma omsorg om sitt ex. Många gånger har man konflikter med den andra föräldern - men inte på grund av att det handlar om barnets förälder utan på grund av att det gäller ett ex. Det kanske är ett svek som ligger bakom separationen som man har svårt att överbrygga.
Men med hjälp och stöd kan man många gånger komma förbi de hinder som man finns och det som gäller förhållandet till den andra parten. De som jobbar med familjerådgivning ser ofta hur de behöver gå in och ta barnets perspektiv, få de två vuxna att sätta sitt eget bästa i bakgrunden och sätta barnets främsta i förgrunden. Det behöver vi hjälpa till att stötta.
Det är därför vi har lagt fram förslaget och tittat på hur vi ska kunna inrätta separationsteam. Vilka kompetenser behövs? Det går inte att sätta det på plats första dagen. För att det ska bli bra och för att föräldrarna ska kunna få det stöd och den hjälp som de behöver är det bra att vi använder metoder för att titta på hur det ska utformas, så att det blir något som så många som möjligt får nytta av.
Emma Henriksson (KD):
När det gäller barnfattigdom, som jag uppfattar att frågan handlar om, vill jag säga att det finns barn i Sverige som lever i alla de olika grupper som man kan räkna fram när det handlar om barnfattigdom. Alla de barnen har stora utmaningar. Det finns barn i Sverige som har det så att man inte känner att man kan äta sig mätt varje dag.
Det är inte värdigt ett välfärdssamhälle. Oavsett hur vi mäter barnfattigdomen - och även om man kan se att vissa av måtten inte riktigt visar på hela sanningen - kan ingen av oss blunda för att vi har en utmaning och att det finns ett problem som vi behöver hantera. Det är också därför regeringen jobbar väldigt hårt för att människor ska komma i arbete.
Precis som Shadiye Heydari själv lyfter fram är arbete för föräldern det främsta medel vi kan använda för att barn inte ska hamna i barnfattigdom. Det finns vissa saker som regeringen är beredd att göra trots att det kommer att göra att barnfattigdomen i vissa mått kommer att öka.
Till exempel har det varit viktigt för oss kristdemokrater att barn i familjer som lever med försörjningsstöd får rätt att behålla sin egen inkomst. När man är tonåring och får sitt första sommarjobb ska det inte göra att förälderns försörjningsstöd minskas. Det kommer att innebära att fler får ett högre belopp i försörjningsstöd, så i det mått vi använder kommer det att se ut som om fler har blivit fattiga.
Men barnet får behålla sin egen inkomst - det är viktigt. Då får vi leva med att måttet går upp, för situationen för barnet och hela familjen förbättras.
Emma Henriksson (KD):
Att Kristdemokraterna nu får möjlighet att genomföra den förändring vi har arbetat för ser jag självklart som någonting väldigt positivt.
Vi kristdemokrater har särskilt pekat ut barnens situation i migrationsprocessen - att det är just för barn det är extra viktigt att förändra lagstiftningen, så att man kan göra en vidare tolkning och ta lite bredare hänsyn till de omständigheter som gäller för barn. Det är för att barn har en annan ställning.
Barn är inte ansvariga för den situation de befinner sig i. Vårt krav har varit att man ska ändra från "synnerliga skäl" till "särskilda skäl" just när det gäller barn. Det betyder dock inte att vi på alla andra områden tycker att lagstiftningen är tillräcklig i dag.
Där andra partier har ropat efter att vidga undantagen, så där lite mer luddigt som det ändå blir när man ändrar från "synnerliga" till "särskilda", för att komma till rätta med situationer som är specifika har vi kristdemokrater i stället efterfrågat de specifika förändringarna.
En sådan situation, som brukar nämnas, är den jag talade om i mitt anförande, alltså sista länken - när det är en ensam anhörig kvar i det forna hemlandet som vill kunna komma hit och återförenas med sina anhöriga. Det är en specifik situation, vi kan förutse den och vi borde i lagstiftningen kunna åtgärda den specifikt, så att det blir rättssäkert. Den möjligheten var det en gång i tiden Socialdemokraterna som begränsade.
Jag är glad om Socialdemokraterna har ändrat sig också på den punkten.
Emma Henriksson (KD):
I så fall har nog Fredrik Lundh Sammeli inte riktigt lyssnat, för när vi har pratat om de förändringar vi vill göra och när det har handlat om förändringen från "synnerliga" till "särskilda" har vi hela tiden sagt att det ska gälla barn. När det gäller barn är det nämligen viktigt att det finns en vidare tolkning, för det finns så mycket olika saker man inte kan förutse.
När andra partier har efterfrågat den bredare förändringen i situationer som går att förutse har vi i stället efterfrågat den specifika lagförändringen - att familjer ska kunna återförenas så att gamla föräldrar ska kunna tillbringa sin sista tid med sina anhöriga.
Det är en situation som är specifik, som går att förutse och som det går att ta hänsyn till i lagstiftningen så att det inte råder någon rättsosäkerhet och så att det inte blir beroende på hur gammal eller hur sjuk, halt eller lytt föräldern är. Det är i stället familjerelationen i sig som är så viktig att vi ska kunna genomföra en förändring på området.
Vi har inte nått ända fram i frågan, men givet hur många förändringar från Kristdemokraternas migrationspolitiska program vi redan har fått igenom hyser jag gott hopp om att vi så småningom kommer att nå fram i den frågan också. Jag är väldigt glad att Socialdemokraterna har en helt annan ton i debatten i dag och att man har kommit fram till att barnkonventionen ska införas i svensk lagstiftning.
Den förändringen kom inte omedelbart, men den har kommit. Det är viktigt. Det är helt andra toner från Socialdemokraterna i dag än från den migrationsminister från Socialdemokraterna som stod och sade att det skulle vara en humanitär katastrof om barn med uppgivenhetssyndrom skulle stanna i Sverige. Jag är glad att den förändringen har kommit. Det är viktigt för debatten här i kammaren, men det är framför allt viktigt för vårt land.
Emma Henriksson (KD):
Det förslag som vi lägger fram i finansutskottet och som riksdagen inte i dag utan vid nästa tillfälle ska rösta igenom innebär att vi ger regeringen en uppmaning att titta på det som har förutsättningar att stärka kvaliteten i de viktiga välfärdsområdena. Det handlar om att skapa förutsättningar för ökad tillgänglighet, ökad trygghet, ökad kontinuitet, effektivitet och innovation.
Det handlar om att fortsätta att behålla valmöjligheten - inte för politiker utan för brukare, patienter, elever och föräldrar, de som är användare av välfärdsverksamheten. Det är vad vi behöver lägga allt vårt gemensamma krut på. Det handlar om att skapa bättre förutsättningar.
Det handlar inte om att titta på statiska insnävningar som enkelt kan mätas men som säger ganska lite om kvaliteten och förutsättningar för en bra vård, en bra omsorg och en bra skola. Hade det varit så enkelt att vi kunnat sätta upp ett bemanningskrav och säga: Når ni bara detta har vi också nått ett bra bemötande, hade vi kristdemokrater säkert också kunnat tänka oss att ställa upp på det.
Men vi vet hur det är av erfarenhet och kunskap. Det räcker att tala med vem som än har ett boende på ett omsorgsboende eller en anhörig där, har en elev i skolan eller själv vänder sig till en vårdcentral. Det är inte antalet personer som får ett lönekuvert som avgör vilken kvalitet du får i den verksamhet som bedrivs.
Fokus i vårt uppdrag är att förbättra kvaliteten och förutsättningarna för att vi ska fortsätta att hela tiden höja kvaliteten i alla de delar som våra medborgare kan förvänta sig när de vänder sig till våra välfärdsverksamheter.
Emma Henriksson (KD):
Det är absolut så att händer i vården spelar en roll. Men det spelar också en väldigt stor roll vilken utbildning personen har som ska ge den vården och den omsorgen. Det spelar en roll hur många lärare som finns på en skola. Men framför allt spelar det en roll hur bra de lärarna är som finns på den skolan.
Det är inte alltid det som är enkelt att mäta, enkelt att begränsa och sätta upp mål och tak för som ger de bästa förutsättningarna för en ökad kvalitet.
När människor som är i behov av välfärdens viktiga verksamhet får möjlighet att själva välja bland olika verksamheter, och olika verksamheter får lika möjligheter att utvecklas skapas också förutsättningar för en förbättrad kvalitet.
Ni vill ge mer makt till de politiker som har skrivit de avtal som gör att man kan göra vinst när man levererar dålig kvalitet, de som driver den offentligt drivna verksamhet som både levererar underskott och dålig verksamhet. Det är inte vägen framåt.
Vi måste skapa bättre förutsättningar för att oavsett vilken huvudman aktören har ska fokus hela tiden vara på kvaliteten och förbättringar i kvaliteten. En utredning om ett regelverk för säkerställande av valfrihet, mångfald och kvalitet i fråga om välfärdstjänster Det kommer då inte att finnas utrymme för att göra vinst som är ohemul. Framför allt kommer det inte att finnas förutsättningar att fortsätta att år efter år driva verksamhet som både ger förlust och är dålig.
Emma Henriksson (KD):
Jag upplever att utgiftsområde 9 i sig omfattar väldigt många viktiga områden, så jag tänker inte i min replik gå in på järnvägar eller något annat som andra utskott får debattera. Min fråga till Lennart Axelsson är: Vad har Socialdemokraterna gjort för prioriteringar?
Den viktiga och långsiktiga satsning som socialtjänsten gör för att stärka stödet till familjehem hade, om er budget hade fått möjlighet att bli verklighet, halverats. Detta hade inte kunnat fullföljas. Och vilka konsekvenser längtar ni så hårt efter när ni tar bort investeringsstödet för trygghetsboenden?
På vilket sätt skulle det hjälpa den äldre som i dag inte får plats i ett boende som gör att den kan känna sig trygg? Ni har så mycket resurser, även om vi ser att det långsiktigt skulle undergräva förutsättningarna för resurser i samhället. Varför väljer ni då att ta bort så viktiga satsningar för de mest sjuka, de mest sårbara och de mest utsatta?