Per Bolund (MP):
Som ni har hört av tidigare talare har vi en stor enighet i finansutskottet. I likhet med övriga i utskottet är jag oroad över EU:s långtidsbudget. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. Kostnaderna inom EU skenar ganska dramatiskt. EU:s utgifter ökar med 7 procent, eller 70 miljarder euro, i det förslag som ligger, vilket inte är rimligt i en tid av ekonomisk instabilitet och kris.
Dessutom finns det många områden som EU kan skära i, inte minst jordbrukspolitiken. Att behöva göra en sådan här expansion av EU-budgeten känns därför inte motiverat. Det tas i förslaget steg mot ökad överstatlighet inom EU genom att principen om enhällighet vid beslut som rör skatter i vissa fall byts ut mot att beslut fattas med kvalificerad majoritet. Även det vänder vi oss emot.
Det innebär att risken ökar för att Sverige körs över av andra EU-länder och tvingas införa skatter vi inte valt själva. Det är också problematiskt att den nedsättning av EU-avgiften som Sverige har skulle minska rejält med det föreliggande förslaget. Sänkningen skulle vara från 5,5 miljarder per år till 3 miljarder, vilket innebär att Sverige om förslaget går igenom blir en ännu större nettobidragsgivare till EU.
Vi ser det som djupt problematiskt om Sverige ska stå för ännu mer av EU:s budget utan att få mer valuta för pengarna. I långtidsbudgeten lyfts också fram frågan om en skatt på finansiella transaktioner, eller Tobinskatt. Jag ska fördjupa mig lite i den biten. Det här är en skatt som Miljöpartiet har slagits för under lång tid, för vi anser att den skulle få stor nytta på de finansiella marknaderna.
Det handlar om en väldigt låg skatt, 0,1 procent av värdet på aktier, fondandelar och andra instrument på de finansiella marknaderna. Det är en så låg summa att vanliga aktiesparare inte skulle märka den över huvud taget. Däremot skulle en sådan här skatt kunna påverka finansmarknaderna positivt genom att minska de mest vilda svängningarna på börserna och minska spekulationen till exempel genom högfrekvenshandel på våra börser.
Som många av oss kanske såg på tv i går kväll ökar robothandeln på världens börser, och så även på Stockholmsbörsen. Detta gör, enligt många tunga bedömare, att börserna fungerar dåligt. I en studie där man frågade kapitalförvaltare på Stockholmsbörsen som intervjuades ansåg sex av tio att robothandeln eller högfrekvenshandeln gör att aktiemarknaden fungerar sämre än tidigare. Det är ganska uppenbart att högfrekvenshandeln leder till orimliga konsekvenser.
Det finns många oroande tecken. Ungefär 60 procent av alla ordrar på Stockholmsbörsen förra året drogs tillbaka inom en sekund. Bara ungefär 1,5 procent av alla ordrar leder till att det blir en affär. På de amerikanska börserna sker ungefär 75 procent av all börshandel genom robotar. Det förändrar hur hela börsen fungerar och skapar stor oro på marknaden.
Enligt uppgifter i TV4 ägs en aktie på den amerikanska marknaden i genomsnitt i 22 sekunder. Det beror självklart på att högfrekvenshandeln har ökat till orimliga nivåer. Finansinspektionen tar i sin rapport Risker i det finansiella systemet upp en händelse på den amerikanska börsen förra året. Då sjönk börsen i New York med 9 procentenheter inom loppet av fem minuter, för att sedan nästa minut återvända till samma nivå som tidigare.
Sådana orimliga svängningar kommer genom den högfrekvenshandel, den robothandel, som finns på dagens börser. Det finns mycket som tyder på att en låg skatt på finansiella transaktioner skulle minska högfrekvenshandeln kraftigt och stabilisera börserna. Dagens Industri rapporterar i en artikel: "Högfrekvenshandeln kommer att få en betydande sänkning av omsättningen eftersom mycket av den inte längre blir meningsfull" om man inför en skatt på finansiella transaktioner.
Man gör väldigt små vinster och handlar med mycket stora summor pengar. Finns det då en liten skatt på de finansiella transaktionerna försvinner lönsamheten. Det kan också tyckas vara ganska rimligt att finansbranschen får stå för åtminstone en del av kostnaderna för att sanera den europeiska ekonomin, när det åtminstone delvis är vidlyftiga lån från finansinstitut och banker som har skapat krisen.
Vi anser att en väl utformad skatt på finansiella transaktioner med bred internationell uppslutning skulle kunna minska finansiell spekulation och därmed bidra till att förbättra stabiliteten på finansmarknaderna. Förhoppningen är självklart att även andra delar av världen ska se värdet av en skatt på finansiella transaktioner, så att det blir ett globalt system. Men då krävs att någon vågar gå före och föreslå ett sådant system. EU-kommissionen räknar nu med att intäkterna från transaktionsskatten kan bli ungefär 57 miljarder euro per år.
Från Miljöpartiets sida anser vi inte att de pengarna ska gå till egna medel för EU-kommissionen, utan vi anser att de ska användas av medlemsländerna. Vi ser också att sådana intäkter skulle kunna utgöra en stabil och bra källa till finansiering av klimatåtgärder i utvecklingsländer. Det är något som har varit en av de stora stötestenarna i de internationella klimatförhandlingarna och som skulle kunna göra att vi närmade oss ett avtal på klimatområdet. Fru talman!
Att som regeringen gör sitta med armarna i kors och säga nej till de initiativ som tas på EU-nivå för en skatt på finansiella transaktioner är djupt beklagligt.
När nu EU-kommissionen kommer med förslag på en skatt på finansiella transaktioner, när många tunga ekonomer anser att det behövs en ökad beskattning av finanssektorn för att minska osund spekulation och när konservativa ledare som Angela Merkel i Tyskland och Nicolas Sarkozy i Frankrike har ställt sig bakom ett sådant förslag, varför vägrar då den svenska regeringen delta i processen och står vid sidan av och surar? Det är djupt beklagligt och svårförklarligt.
Därför har vi lagt ett särskilt yttrande om att vi anser att en skatt på finansiella transaktioner ska införas men att pengarna ska gå till medlemsländerna och inte till EU-kommissionen. I övrigt yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut.