KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag ser fram emot att kunna ta del av det underlag som jag förstår kommer att komma in i slutet av den här månaden. Vi har ännu inte sett det. Dock är frågan inte ny för oss. Vi har haft samtal med bland annat Jannike Åhlund utan att det har varit någon form av ekonomiska diskussioner utan bara ett rent informerande samtal.
Nu är det så att Ingmar Bergman har testamenterat sina tillgångar inklusive denna gård till sina barn. Det har inte funnits skrivet - i varje fall såvitt jag vet, och inte de senaste 30 åren - att det skulle bli någon form av stiftelse eller gåva till staten. Däremot har Ingmar Bergman donerat sitt privata arkiv till Stiftelsen Ingmar Bergman som nu förvaltas av Ingrid Dahlberg.
Nu har också regeringen gjort en satsning med de 20 miljoner kronor som jag redogjorde för tidigare. Det finns även annan finansiering. Det finns fler som har intresse av detta. Jag lovar att lyssna och ta del av det som förmodligen kommer till oss för kännedom någon gång i slutet av juni. Eftersom Lars Wegendal nu också försvinner i väg vill jag även önska honom en glad sommar med det som är bland det viktigaste under en sommar oavsett väder, att läsa.
Här är 100 sätt att rädda världen av Johan Tell.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Göran Persson har frågat mig vad jag avser att göra för att tydliggöra de ekonomiska villkoren för Riksantikvarieämbetets omlokalisering till Gotland. Det var, som Göran Persson är medveten om, den tidigare socialdemokratiska regeringen som beslutade om omlokaliseringen av delar av Riksantikvarieämbetet till Gotland.
Detta gjordes utan att man klargjorde hur de ökade kostnaderna och de nya ekonomiska villkoren för Riksantikvarieämbetet skulle hanteras. Jag var också mycket kritisk mot hur frågan hanterades av den förra regeringen. Men när jag tillträdde som kulturminister hade processen med omlokaliseringen gått så långt att det inte var försvarbart att avbryta den.
Omlokaliseringen medför som bekant stora påfrestningar för Riksantikvarieämbetet, inte minst när det gäller den ekonomiska situationen. Mot den bakgrunden har 23 miljoner kronor skjutits till för 2008 för att täcka vissa kostnader som är relaterade till omlokaliseringen. Vidare har myndigheten under två år fått ökade möjligheter att ta med sig anslagssparande från tidigare år.
De ekonomiska villkoren för kommande år hanteras inom ramen för den årliga budgetprocessen, som jag givetvis inte kan föregripa.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Göran Persson frågar: Var det helt fel? Om det var helt fel kan jag inte svara på. Men jag tycker fortfarande att det var fel. Jag har också redogjort för varför jag tycker det. Nu har vi en situation att förhålla oss till. Jag vet naturligtvis att det finns kompetens också på Gotland. Det vore ju konstigt annars. Man har byggt ett mycket vackert hus som man kommer att flytta in i under hösten.
Man ska då dela lokaler med Riksutställningar. Men det här har tagit mycket på Riksantikvarieämbetets resurser och möjlighet att arbeta med andra viktiga frågor. En del av dem har vi varit inne på under tidigare interpellationsdebatter här under kvällen, som det nu snart är. Jag vet att Riksantikvarieämbetet står inför en besvärlig situation, men vi har en fortlöpande dialog med riksantikvarien Inger Liliequist och många andra.
Även hon ser naturligtvis att det här är bekymmersamt. Många av dem som är nyckelpersoner för att Riksantikvarieämbetet ska kunna fullgöra sitt uppdrag är personer som i dag bor i Stockholm, har sitt nätverk i Stockholm och har sina familjer i Stockholm. De kanske har äldre föräldrar och andra engagemang. Därmed har de svårt att flytta med. Några personer kommer att göra det, och det kommer även att finnas möjlighet att pröva på.
Men hela vårt arbete går inte ut på att se bakåt, utan att försöka se framåt och på olika sätt trygga Riksantikvarieämbetets möjligheter att verka och göra ett riktigt bra jobb för hela Sverige.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Denna skepticism, om jag får säga så, när det gällde att flytta Riksantikvarieämbetet till Gotland delades av väldigt många. Det var en omfattande kör av kritiker. Det fick bland annat till följd att den tidigare socialdemokratiska regeringen gjorde en halv reträtt, och man beslöt att inte flytta hela Riksantikvarieämbetet till Gotland utan bara halva.
Nu är vi ändå här, och det är naturligtvis så, som Hans Wallmark säger, att utan att man vill ställa kulturverksamheter mot varandra har detta fått följder också för andra delar inom kulturbudgeten. Så är det. Men inte desto mindre är vi nu där vi är, och vi försöker på alla sätt som vi kan underlätta för Inger Liliequist att genomföra detta arbete.
Det är inte helt enkelt, men det måste bli bra. Det är alldeles självklart. Sedan vet jag att det också finns en del som har beslutat sig för att hoppa av och knoppa av och bilda eget. Förhoppningsvis kommer deras kompetens ändå att vara tillgänglig för Riksantikvarieämbetet fortsättningsvis.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Inte ska vi sluta debattera bara i och med detta, även om jag tror att just frågan om Riksantikvarieämbetets framtid härmed är om inte löst så i alla fall borta från den stridspolitiska dagordningen. Eftersom Göran Persson inte har någon mer interpellationsdebatt med mig, i alla fall inte i kväll, ska jag be att få lämna över en bok också till honom.
Det är Sture Linnérs mycket fina bok Ingen människa är en ö . Den rekommenderas varmt för läsning.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Inledningsvis ber jag om ursäkt för det fel som smugit sig in i interpellationssvaret. Givetvis vet jag att Resursbiblioteket för döva i Örebro har varit i gång längre än sedan 2006. De som deltar i de här samtalen är Kulturrådet och Resursbiblioteket för döva i Örebro. De sitter i samtal om framtiden. Jag kan inte ännu säga någonting mer om en eventuell finansiering.
Det kan jag inte förrän jag vet vad de kommer fram till. Däremot vet jag att det finns ett stort intresse och ett engagemang i Örebro där det, kan man säga, på många olika sätt finns ett center när det handlar om att ta till vara dövas möjligheter. Det gäller såväl teknik som kultur.
Jag träffade ett flertal företrädare för de dövas organisationer när jag för ungefär två veckor sedan talade på Hörselskadades Riksförbunds kongress. Vi vet att det finns mycket att göra när det handlar om tillgänglighet på alla våra institutioner.
Liksom Siv Holma gläds jag - jag uppskattar också det engagemang som Siv Holma visar för de här frågorna - åt det som bland annat Tyst teater arbetar med, nu också internationellt. Odysseus är en fantastisk föreställning, får jag säga, som i vintras visades på Stadsteaterns annex i Skärholmen. Om du, Siv Holma, inte såg den har du missat någonting.
Det finns mycket att göra. I Hallundadeklarationen tas, som jag nämnde i mitt svar, flera av de här frågorna upp. Övriga nordiska kulturministrar har också instämt i att det här är viktiga frågor. En hel del handlar om fantasi, om inlevelseförmåga.
Hur är det att närma sig ett konstnärligt kulturellt uttryck och inte kunna ta del av det på det sätt som kanske majoriteten kan göra? En hel del handlar också om teknik. Tekniken finns.
Jag har själv i mina samtal med företrädare för teatrarna lyft fram den display som bland annat Dramaten i Stockholm använt sig av och som jag själv eftersom jag har svårt att höra haft stor glädje av fastän jag, tyvärr, inte behärskar teckenspråket. Det här är till stor hjälp för många som är döva och som kan läsa. Det kan trots allt de flesta döva göra.
När det handlar om tillgången till litteratur för små barn finns det säkert mycket att göra. Allting kan inte ske på en gång. Behoven är stora inte bara där utan också på andra områden. Det är möjligt att vi kan återkomma till detta. Jag är inte - det måste jag erkänna - helt uppdaterad på just förlagssidan, men jag lovar att ta reda på hur det ligger till.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det var många frågor, och jag ska se om jag hinner besvara dem alla. När det gäller Teaterhögskolan är det, som Siv Holma vet, frågor som rör utbildningsminister Lars Leijonborg, så jag föreslår att frågan riktas direkt till honom. Jag tycker också att det är glädjande att det pågår väldigt mycket. Siv Holma nämnde guidningar på museer.
Jag har själv deltagit i en sådan på Moderna museet, där man har arbetat aktivt med de här frågorna. Då är det också viktigt att man hittar olika tekniker som fungerar, både pedagogiskt och rent tekniskt när det handlar om olika apparatur, så att även andra museer kan lära av detta.
När det gäller Ung kultur finns det också ett nytt projekt med en nybildad grupp som heter Ung tyst teater, som arbetar med mentorskap av tyst teater. Det kommer inte bara att handla om att ta del av utan också om att själv få vara delaktig. Det är mycket glädjande, tycker jag, och kan säkert komma döva och hörselskadade till del i hela landet.
Vad sedan gäller pengar är det, som Siv Holma säkert inser, lite för tidigt att tala om detta eftersom vi ännu inte vet resultatet av diskussionerna mellan Kulturrådet och Resursbiblioteket för döva i Örebro. Det har trots allt hänt en hel del på teckenspråkets område, och jag kan nämna något.
Det är skyldigheten för det allmänna att erbjuda tolk för vardagstolkning till döva, dövblinda, hörselskadade och vuxendöva. I sändningstillståndet för SVT ingår att sända dagliga nyheter på teckenspråk och att producera program på detta språk. Vi har också diskussioner med SVT vad gäller framtiden för Dövas tv i Leksand om hur man ska kunna trygga den verksamheten.
Teckenspråket är i dag ett allmänt språkämne för hörande elever i grundskolan, i gymnasieskolan och på komvux. Hörande föräldrar har rätt till teckenspråksutbildning på betald arbetstid. Med förslaget till språklag från Språklagsutredningen får man ett stärkt ansvar. Det är vad utredaren föreslår också för teckenspråket, i likhet med de nationella minoritetsspråken.
Jag vill hälsa Siv Holma välkommen till det seminarium som jag tror att hela kulturutskottet har fått en inbjudan till som vi har nu på onsdag den 4 juni. Där kommer Språklagsutredningen att diskutera de nationella minoritetsspråken och naturligtvis också teckenspråkets ställning.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Anneli Särnblad har frågat mig vad jag tänker göra för att verksamheten vid Föremålsvård i Grängesberg inte ska läggas ned och om jag i framtiden kommer att ta ett regionalt ansvar inom kulturens områden.
I budgetpropositionen för 2008 aviserade regeringen att den nuvarande verksamheten med Kulturarvs-IT vid Stiftelsen Föremålsvård i Kiruna ska ses över. Mot denna bakgrund och med hänvisning till den ekonomiska situationen för Stiftelsen Föremålsvård i Kiruna har stiftelsen lämnat förslag på bland annat en översyn av hela verksamheten till Kulturdepartementet.
Enligt direktiven skulle i detta sammanhang också övervägas om driften av Kulturarvs-IT, som förutom i Kiruna finns i Grängesberg och Strömsund, bör övertas av någon annan. Uppdraget redovisades till Kulturdepartementet den 28 april i år och har nu gått ut på remiss till 25 remissinstanser. Senast den 30 juni ska remissvaren skickas in till Kulturdepartementet.
Regeringen avser att återkomma i budgetpropositionen för 2009 angående Stiftelsen Föremålsvård i Kiruna och dess verksamhet.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Anneli Särnblad återkom till en del andra diskussioner som vi har haft om att vi måste satsa mer på vårt kulturarv, och så är det. Det ligger också som en av de viktiga prioriteringarna i alliansregeringens kulturpolitik. När det sedan handlar om föremålsvården i Kiruna är det inte okänt, och det var det ingalunda heller för den tidigare regeringen, att där fanns och hade funnits problem under ganska lång tid.
Även tidigare, socialdemokratiska ministrar hade kontakter med föremålsvården i Kiruna och deras sidoverksamheter som talade om de problem som fanns av olika slag, både ekonomiska och andra. Därför var det rimligt, tyckte vi, att göra en översyn av verksamheten.
Det är bra att Anneli Särnblad inser att jag inte i det här läget kan säga så mycket eftersom rapporten är ute på remiss till 25 olika remissinstanser. Någon gång i höst kommer vi att se ett tydligare förslag. Men det har funnits problem. Och oavsett vad nu Siv Holma säger att chefen för Historiska museet, Lars Amréus, har sagt, har naturligtvis också jag haft samtal med honom.
Det är bara att konstatera att det här är ett krångligt system, och det har inte precis underlättats av att man har verksamheten på tre orter. Sedan har det säkert funnits delar där det har fungerat bra, men det kanske inte alltid i alla delar har varit så bra för beställarna, om jag får kalla dem så, för museerna, för Kungliga biblioteket och för Riksarkivet.
I rapporten som jag och Christina von Arbin har tagit del av föreslås bland annat att man ska utgå från de behov som dessa institutioner har att värna kulturarvet, och man vill att medlen ska överföras till Statens historiska museum, Riksarkivet och Kungliga biblioteket.
Kiruna kommun, där Siv Holma själv är engagerad och bosatt, blir ny huvudman för verksamheten vid Kulturarvs-IT, men verksamheterna i Strömsund och Grängesberg ska avvecklas. Vad dessa förslag möjligen leder till är det som vi får reda på genom den omfattande remissrunda som nu pågår.
Jag kan inte säga så mycket mer ännu än att jag tror att det är väldigt bra att vi också på det här området, liksom när det gällde Världskulturmuseet i Göteborg, får en översyn av verksamheten och av konsekvenser av olika handlingslinjer.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag vet inte hur det ligger till med tunnelbanan. Men det är väl nationell finansiering på en hel del, även sådant som ligger i Kiruna, föreställer jag mig. Självklart, Annelie Särnblad, är jag väl medveten om att detta handlar om personer med ett arbetshandikapp.
När det gäller frågan om vilka delar man väljer att utveckla har det antytts att vi bara har ett intresse av att utveckla storstäderna. Så är det inte. Kiruna, som är Siv Holmas hemmabas, nämns i rapporten från Christina von Arbin som lämpligt att utveckla just detta med Kulturarvs-IT.
Det finns andra satsningar i alliansens budget på kulturområdet. Även om vi inte har hunnit ta del av det som gäller försvarsmusiken i Karlskrona så har vi Försvar i förvar , en diskussion vi hade förra året, Flygvapenmuseum i Linköping, Rooseum och annat. Det är inte bara Stockholm och möjligen Göteborg som får del av detta.
Det är trots allt så att det är behoven hos institutionerna som är avgörande, det vill säga kulturarvsbehovet och hur det bäst kan tillgodoses. När det gäller de mindre institutionernas behov föreställer jag mig att också deras önskemål kommer fram i den remissrunda som pågår.
Det är ett tjugofemtal instanser som har fått detta, och det kommer säkert också in spontana remissvar. Vad detta så småningom kommer att utmynna i vet jag inte ännu, men trots allt måste vi från Kulturdepartementets sida i första hand se till behoven hos institutionerna, och då är det kanske inte alltid så ändamålsenligt att forsla metallföremål tvärs igenom hela landet.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Anneli Särnblad sade att hon skulle åka hem utan svar. Det framgick redan i hennes första inlägg att hon inte riktigt hade väntat sig något svar eftersom det pågår en remissrunda. Den vill jag naturligtvis inte föregripa. Det är viktigt att ta in de synpunkter som kommer även om de ekonomiska övervägandena alltid måste finnas med.
Det kan vara tråkigt, men det behöver inte vara fel. Det viktiga för mig och för oss alla, för vi har ju ett gemensamt ansvar och engagemang, är att kulturpolitiken ser till hela landet. Men då handlar det om innehållet och kanske inte i första hand om regionalpolitik.
När det handlar om föremålsvården i Kiruna är frågan hur vi på bästa sätt kan tillgodose de behov som institutionerna har. Även jag får önska Anneli Särnblad en skön sommar med en bok på svenska, nämligen Karin Alvtegens bok Saknad som jag varmt kan rekommendera.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Helene Petersson i Stockaryd har frågat mig vad jag tänker göra med anledning av den skrivelse från Europeiska kommissionen daterad den 7 november i vilken det svenska systemet för presstöd ifrågasätts. I skrivelsen underrättar kommissionen Sverige om sin preliminära uppfattning om det svenska presstödets förenlighet med den gemensamma marknaden.
Det framkommer för det första att skrivelsen endast handlar om driftsstödet till dagspressen och att distributionsstödet inte är uppe för diskussion just nu. För det andra anser man att driftsstödet, inklusive de ändringar som riksdagen beslutade om 2006 och som anmäldes till kommissionen i september i år, är ett så kallat befintligt stöd.
Detta betyder att ändringarna kan träda i kraft den 1 januari 2009 utan att tidningarna löper risk att behöva återbetala det stöd som har betalats ut från detta datum. Vad gäller det befintliga stödets förenlighet med den gemensamma marknaden ifrågasätts om stödet behövs i mer tätbefolkade områden.
Dessutom skriver kommissionen att de höga stödbeloppen i storstadsområdena inte förefaller stå i proportion till syftet med stödet. Dessa synpunkter är inte nya för oss utan stämmer väl överens med vad regeringen har fått besked om i dialogen med konkurrensdirektoratet om presstödet som inleddes i början av 2007.
De svenska myndigheterna ska, som interpellanten också påpekar, reagera på skrivelsen senast i början av december. Det pågår ett arbete i Regeringskansliet med att ta fram ett svar, och jag kan inte föregripa detta här och nu. Jag vill bara påminna om regeringens hållning, vilken är att presstödet är viktigt för mediemångfalden.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Det är riktigt som interpellanten påpekar att det här har tagit sin tid. Det kan vi beklaga på olika sätt. Trots allt är jag efter de diskussioner som vi har haft både formellt och informellt med konkurrensdirektoratet absolut övertygad om att utan den här processen hade vi inte stått där vi står i dag.
Då hade det funnits stor risk att man hade fått göra betydligt större förändringar i presstödet än vad vi nu möjligen - det vet vi inte - kommer att tvingas göra.
Den notifiering vi gjorde som bygger på riksdagsbeslutet från juni 2006 innebär också att man har en förståelse för att andratidningarna, framför allt utanför storstadsområdena, behöver stödet för att kunna överleva. Man ifrågasätter nu också skriftligen det man tidigare muntligen har framfört när det gäller kritiken mot storstadsstödet. Men det här vet Helene Petersson också.
Vår absoluta ambition, och vi har inte planerat något annat, är att dessa ändringar ska träda i kraft den 1 januari nästa år, vilket alltså innebär en höjning av presstödet med 60 miljoner kronor.
När det gäller övergångsbestämmelserna såg varken Presskommittén eller den förra regeringen något behov av egentliga övergångsbestämmelser. Skulle man införa sådana nu har jag efter diskussioner med våra experter på departementet förstått att det skulle kräva ett nytt riksdagsbeslut.
Det är möjligt att de här förändringarna i viss mån kan innebära försämrade villkor för ett tiotal tidningar, men vi anser i alla fall att det finns en risk att man skulle göra större skada för tidningarna genom att fördröja beslutet och därmed tvingas lägga fram en ny proposition till riksdagen.
Vad vi avser att göra är alltså att genomföra denna större förändring, det vill säga med de 60 miljonerna. När det gäller det man ifrågasätter från Bryssel är det det vi också ska svara i det brev som Helene Petersson nämnde, och det är vi förhoppningsvis klara med till den 7 december.
Där kommer vi även att argumentera varför vi anser att storstadsstödet fortfarande behövs.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Som interpellanten påpekade finns det många olika delar i den här frågan. Helene Petersson talar om vad Justitiekanslern anför. Konkurrensverket har helt motsatt uppfattning. Där ser man snarare att stödet på sitt sätt kanske har varit skadligt för konkurrensen. Någonstans mellan Skylla och Karybdis ska man alltså kryssa för att komma fram till ett resultat som är bra.
Den departementsskrivelse som Helene Petersson hänvisar till bygger på de resonemang som har förts med konkurrensdirektoratet. Man har nu också framfört det skriftligen, vilket vi kanske inte är direkt glada för, men det underlättar i alla fall vår fortsatta hantering. Någonstans var det ju omöjligt att föra en öppen debatt, som vi är vana vid att ha i Sverige, när det inte fanns papper. Vi kommer att försvara storstadsstödet.
Det är vår uppfattning. I vad mån vi sedan är framgångsrika återstår att se. Men det är vår ambition att göra detta. Det finns nu inte längre bara ett utan två klagomål som vi också måste bemöta i samband med det brev som ska gå som ett svar förhoppningsvis före den 7 december. Det är ett danskt tryckeri som det finns en anmälan mot.
Man anser att konkurrensen har satts ur spel genom att Skånska Dagbladet får ett stöd. Det finns alltså många olika frågor. Vi vet inte om det här leder till ett mediemonopol, men det är absolut inte någonting som någon av oss eftersträvar - tvärtom.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag kan försäkra hela kammaren inklusive interpellanten att vi tar det här på absolut största allvar. Jag måste väl ändå få någon form av erkännande också från Helene Petersson för den diskussion vi hittills har fört och för de möten i KU där jag redogjorde för hur vi har agerat. Nu har vi ju också fått skriftligt från kommissionen vad den anser problemet är. Detta styrker att vi tar det på allvar.
Jag har skrivit ett brev till kommissionär Kroes, som har frågorna. Det var min förhoppning att också kunna möta henne när jag var på ministermöte i Bryssel i förra veckan. Då hade hon tyvärr fått förhinder; hon kunde inte vara i Bryssel den dagen. Men mina medarbetare - min politiska stab inklusive tjänstemännen - mötte hennes kabinettschef, vilket motsvarar ungefär statssekreterare. De framförde då de svenska synpunkterna även där. Något direkt svar fick de inte, och det var inte heller väntat.
Men vi har gjort vad vi kunnat för att framhålla de svenska synpunkterna om varför vi anser att stödet även till Svenska Dagbladet och Skånska Dagbladet är betydelsefullt för mediemångfalden. Nu pågår arbetet i departementet med att dels besvara brevet, dels kommentera de klagomål som har kommit in gällande tryckeriet och i vad mån det kan ha betydelse för konkurrenssituationen.
Jag kan hålla med interpellanten om att det är lite märkligt när sådant som vi uppfattar som strikt nationella frågor inte längre är det. Det finns många fördelar med medlemskapet i den europeiska unionen, men ibland kommer det upp saker på detaljnivå som blir besvärliga för oss alla. Det är jag den första att beklaga.