KBLab/rixvox huggingface dataset:
Robert Stenkvist (SD):
Det ska absolut forskas om mäns våld mot kvinnor. Det har högsta samhällsrelevans, och jag välkomnar sådan forskning. Man skulle också kunna skärpa regler och straff för att få lite snabbare effekt, men jag har absolut inget emot sådan forskning. Som jag sa i talarstolen är jag emot detaljerade könsmässiga mål, men vi ska alla ha samma förutsättningar. Det är två olika saker.
Det blir ingenjörskonst på för hög nivå. Det blir kvotering. Det står väl i regeringsformen att tilldelning av tjänster och anslag ska ske på meritokratiska grunder. Då ska vi följa det och inte ha detaljerade könsmässiga mål. Det är fler kvinnor än män som studerar på universiteten i dag.
Det skulle aldrig falla mig in att börja kvotera in män till nackdel för kvinnor. Det är fler kvinnor som söker till högskolan och som klarar antagningsproven. Var så god, plugga och gör något bra av chansen! Vi kan inte bestämma att det inte får vara mer än 55 procent kvinnor på universitet och högskolor i Sverige. Det vore helt fel.
Om det blir 65 procent måste vi fundera på vad det är för fel. Men det är en helt annan sak, och då måste vi kanske forska om vad som har gått fel och diskutera och debattera det. Det jag säger är att vi inte kan sätta upp sådana gränser. Jag upprepar så jag blir torr i halsen: Alla grupper ska ha samma förutsättningar. Det har alltid varit mitt mål, och jag har aldrig haft någon annan åsikt än den. Detta är viktigt.
Men alla grupper kanske inte har samma förutsättningar, för det kan finnas dolda aspekter som gör att vissa grupper får sämre förutsättningar.
Robert Stenkvist (SD):
Jag skulle vilja både besvara frågor och ställa frågor till statsrådet eftersom vi blev apostroferade, vilket jag visste att vi skulle bli. Statsrådet Ernkrans sa att vi attackerar hela forskningsfält - forskningsfält i pluralis. Då måste jag bli upplyst.
Jag tror, fru talman, att statsrådet menar detta med genusvetenskap och att jag har sagt att den ska lyda under samma krav och regler som all annan forskning. Jag har fått många signaler om att så inte sker. Jag tycker att det är rimligt. Det står i högskolelagen. Varför ska en disciplin inte följa högskolelagen?
Nu säger jag det för tionde gången, fru talman - nej, tjugonde eller trettionde gången: Vi vill inte lägga ned någon genusvetenskap eller genusforskning. Vi vill inte förbjuda någonting. Det är trettioförsta gången jag säger det. Men de ska ha samma krav som all annan forskning. Med det sagt är grundprincipen att det är andra forskare som ska bedöma forskningen. Det har statsrådet helt rätt i. Men det verkar inte fungera på det här området.
Det kanske finns flera områden det inte fungerar bra på. Då måste vi politiker åtminstone kunna diskutera problemet. Men grundprincipen är att forskare ska bedöma annan forskning; det är helt rätt. Sedan säger statsrådet att vi inte vill ge anslag till den konstnärliga forskningen. Alltså, det här med faktaresistens! Lite självinsikt här, fru talman!
Vi har fört över forskningsanslag och lagt ihop dem till ett anslag, helt enligt Strut-utredningens direktiv.
Robert Stenkvist (SD):
Hota och hata - var kom det från? Jag förstår inte det här. Det här är en valrörelse som har börjat alldeles för tidigt och på helt fel sätt. Vad har det här med det vi pratar om att göra? Är det några som har blivit hotade och hatade i svensk politik är det vi. Vi vet hur det känns att ha vänsteraktivister efter sig som kastar tomater och stenar. Då var Socialdemokraterna knäpptysta.
Fru talman! Statsrådet svarade aldrig på det här med att vi har dragit undan pengar för konstnärlig forskning. Vi har faktiskt dragit undan 10 miljoner som skulle gå genom Vetenskapsrådet. Vi förstod inte varför de skulle gå genom Vetenskapsrådet. Ge dem direkt till universiteten i stället! Då blir det mer akademisk frihet.
Det är den enda summa vi har dragit in. Alla andra pengar ligger kvar krona för krona. Vi har fört över forskningsanslaget till ett gemensamt anslag. Man ser det i budgeten, och det kan inte missförstås. Inte en krona har vi dragit bort. Självklart gäller grundprincipen: Lita på forskningssamhället.
Jag har hört att Socialdemokraterna kör det där ganska systematiskt. Man säger: Vi litar på lärarkåren, och vi litar på forskarsamhället. Men det är ju från akademin vi har fått signaler om att allt inte står rätt till. Det är inte jag som har hittat på det. Det kommer från människor som vi har pratat med inom akademin, också forskare. Vi måste lyssna på det vi hör.
Man kan inte bara lita blint på att lärarkåren fixar alla uppgifter och forskarsamhället fixar precis allt och inte gör några fel eller misstag eller att det inte finns några missförhållanden.
Robert Stenkvist (SD):
Jag har inget annat yrkande än majoriteten i utskottet i detta ärende. Förslaget i propositionen handlar om ifall regeringen måste ställa in högskoleprov. Det handlar inte om, som jag tycker att Vänsterpartiet har missuppfattat lite grann, om man ska ställa in högskoleprov eller inte.
Det handlar alltså om när vi ställs inför fullbordat faktum att högskoleproven är inställda och vad vi ska göra då. Vi måste då naturligtvis fylla upp de platser som vi har på bra och vettiga utbildningar. Det finns kanske inte tillräckligt många behöriga från högskoleprovet. Vi måste vara pragmatiska, och vi måste i någon mening förvalta landet.
Vi kan inte bara ägna oss åt partipolitik, som vi kanske gör allihop i alltför hög grad. Vi måste se till att högskoleväsendet fungerar, vi måste se till att platserna fylls och vi måste vara pragmatiska. Jag kan mycket väl tänka mig en situation när vi inte vill ställa in ett högskoleprov men att det blir inställt ändå.
Vi kan då inte sura över att vi inte fick vår vilja igenom, utan vi måste se till att saker och ting fungerar. Det är därför som vi yrkar bifall till regeringens proposition. Det är ren pragmatism.
Sedan har jag lite grann reflekterat över att en tredjedel alltid ska komma in genom högskoleprovet. Det är ingen naturlag som Newtons naturlag. Vi har någonstans någon gång bestämt att det ska vara så. Men det är ingen som säger att det ska vara så.
Det finns vissa utbildningar där det är väldigt dålig genomströmning i fråga om dem som kommer in genom högskoleprovet, och där det är betydligt bättre genomströmning i fråga om dem som kommer in på betyg. Det gäller till exempel vissa lärarutbildningar. Jag tycker faktiskt att vi borde fundera lite grann på detta med att en tredjedel ska komma in genom högskoleprovet. Med detta sagt tycker jag verkligen att vi ska vårda och ha kvar högskoleprovet. Studenter ska få en andra chans.
Jag har många bekanta som har tagit en andra chans och kommit in på högskolan. Men jag tycker inte att en tredjedel ska vara någon helig ko på precis alla utbildningar. Fru talman! Slutligen tror jag inte att detta kommer att bli några problem. Vi står här och debatterar, men jag tror att vi i mångt och mycket debatterar ett icke-problem. Nu kommer sommaren.
Jag tror att antalet smittade kommer att minska, men kanske inte lika mycket som förra sommaren. Men antalet kommer att minska kraftigt. Människor har börjat vaccineras i stor omfattning. Jag har själv fått första sprutan. Till hösten tror jag inte att pandemin kommer att snurra igång som den gjorde förra hösten. Jag är ganska övertygad om det.
Då är en väldigt stor del av vår befolkning vaccinerad, och de flesta vacciner har en skyddseffekt på 95 procent. Jag tror inte att detta kommer att bli något problem i framtiden. Detta visste kanske inte regeringen när man lade fram propositionen. Det är naturligtvis bara positivt om vi slipper använda den här lagen.
Robert Stenkvist (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Vi hoppas alla att älvdalskan ska utvecklas och finnas kvar. Den är som sagt en del av vårt historiska arv. Jag tycker att det är två frågor här som är viktiga. Den ena är om älvdalskan är att betrakta som ett eget språk eller en dialekt. Det är en sakfråga.
Den andra är om älvdalskan ska klassas som nationellt minoritetsspråk. Jag är inte enig med regeringen och inte de flesta språkexperter och lingvister över världen heller. Älvdalskan är att betrakta som ett eget språk, enligt alla fakta, all vetenskap och allt sunt förnuft.
Europarådets expertkommitté har upprepade gånger begärt att regeringen ska utreda om älvdalskan är ett eget språk, vilket regeringen inte har gjort. När det finns en massa argument måste man ta dem i beaktande. Älvdalskan befinner sig språkmässigt längre bort än danskan och norskan och är på ungefär samma avstånd från svenskan som isländskan.
Då kan den inte betraktas som en dialekt. Älvdalskan har ett eget språksystem, egna böjningar, ett ordförråd som skiljer sig helt från det svenska ordförrådet och en annan syntax - ja, i princip allt är annorlunda än rikssvenskan.
Europarådets expertkommitté skriver också i sin rapport från 2020 att älvdalskan uppfyller kraven för att klassas som ett eget språk. Expertkommittén yttrar sig inte i någon annan fråga utan bara i just detta om ett eget språk. Statsrådet nämner SIL i sitt svar.
Det är en internationell organisation som utvärderar och kategoriserar all världens språk. De avslog älvdalskan som eget språk första gången de prövade detta. Men andra gången, 2016, klassade de älvdalskan som språk. Fru talman!
Statsrådet Lind säger att regeringen tidigare gjort bedömningen att älvdalskan är ett så kallat folkmål, ett slags dialekt. Vad grundade regeringen detta ställningstagande på? Jag anser att älvdalskan bör klassas som ett nationellt minoritetsspråk. Jag förstår att det i förlängningen kan bli en budgetfråga.
Om älvdalskan klassas som ett eget språk bör den få status som ett nationellt minoritetsspråk, och i dag har vi fem sådana. Jag anser dock att det är ett begränsat ekonomiskt åtagande.
Älvdalingarna själva och den organisation som företräder detta språk, Ulum Dalska, kräver inte att älvdalskan ska kunna användas vid myndighetskontakter. I och med det faller en jättestor bit av kommunalt och statligt åtagande bort, och det blir lättare att genomföra.
Älvdalingarna vill bara att älvdalskan ska utvecklas utbildningsmässigt, kulturellt och medialt.
Robert Stenkvist (SD):
Det blir lite konstigt att bryta mitt i en interpellationsdebatt, men det får gå. Herr talman! Ministern nämnde Allmänna arvsfonden i samband med våra inledande anföranden. Fonden har gett bidrag för att främja språket älvdalska. De som tar del av bidraget från Allmänna arvsfonden är mycket tacksamma.
Men det är ett tillfälligt bidrag, och det är inte säkert att bidraget kommer att beviljas i all evighet. Det förnyas varje eller vartannat år. Jag har hört från dem som värnar om språket att de är oroliga för att bidraget ska försvinna.
Det finns inget som garanterar att bidraget kommer att fortsätta att delas ut, och det är ett skäl för att vidta statliga åtgärder för att skydda språket älvdalska. Statsrådet Lind nämnde tidigare regeringens expertmyndighet Isof.
Isof har inte tagit ställning till om älvdalskan är ett eget språk eller inte. Jag har själv tagit del av ett mejl från Martin Sundin på Isof till Yair Sapir.
Han skriver klart och tydligt i mejlet att Isof över huvud taget inte tar ställning till frågan, vilket jag kan tycka är lite konstigt. Vem ska ta ställning om inte de? Herr talman!
Statsrådet nämnde utredningen som låg till grund för att ge fem språk status som nationella minoritetsspråk. Den utredningen gjordes för länge sedan, och den är väl inte felfri.
Om all världens expertis säger något och utredningen säger något annat, ja, då kan man inte luta sig hur mycket som helst mot den gamla utredningen - anser jag, i alla fall. Jämför med tornedalsfinskan och meänkieli! De har ungefär samma historia, de här språken - eller de har helt olika historia, men de är jämförbara.
De har samma avgränsningar. Ja, jag tycker faktiskt att älvdalskan är fullt i klass med de två språken. Under frågestunden läste jag tyvärr på Wikipedia att meänkieli är ett döende språk. Det är ju väldigt trist. Detta trots att det är utsett till nationellt minoritetsspråk.
Jag hoppas verkligen att älvdalska inte går samma öde till mötes så att det om några år står på Wikipedia att det också är ett döende språk.
Robert Stenkvist (SD):
Ja, jag förstår argumentet om myndighetskontakt och nationellt minoritetsspråk. Men jag läste också alldeles nyligen att man i Älvdalen hade velat sätta upp skyltar på älvdalska men fått nej av kommunen, som ansåg att det stred mot lagen därför att älvdalska inte är ett nationellt minoritetsspråk. Det finns ju sådana saker också.
Nu tror inte jag att kommunen tolkade lagen rätt, ska sägas, men det finns sådana aspekter på det hela. Älvdalskan är ett eget språk. Det ligger bortom norskan och finskan och är att jämföra med isländskan. Lyssna på Ellinor Nilsson! Hon finns på Youtube, och hon sjunger moderna låtar på älvdalska.
Jag förstår inte ett ord. Det kunde ha varit ett asiatiskt språk. När hon sjunger på danska förstår jag i alla fall några ord. Nej, det är nog ett eget språk. En annan fråga är hur man ska stötta älvdalska nationellt. Det behövs faktiskt stöttning. Jag har sett hur det gått med meänkieli, och det går inte så bra.
Det skulle vara jättetrist om det blir likadant med älvdalskan. Men jag tror inte att det kommer att gå så. Det finns ett så stort engagemang, och det är ett växande engagemang. Det här är också vårt historiska arv. Älvdalska har kopplingar till fornnordiska, alltså direkta kopplingar.
Folk på 1300-talet skulle kanske ha förstått älvdalska. Det är ju fantastiskt. Jag ser att tiden är slut, så jag stannar där och tackar.
Robert Stenkvist (SD):
Jag tror inte att det här är någon fråga för partistrid och liknande, utan jag tror att vi i grunden tycker likadant. Vi vill alla bekämpa fusk. Jag vill först påpeka att det här inte är vanligt fusk, där man plagierar texter. Det finns verktyg för att mycket lätt och snabbt upptäcka plagierade texter.
Det här är en ny form av fusk, dock inte helt ny. Det började komma till Sverige i början av 2000-talet, vet jag. Det är alltså företag som erbjuder sig att skriva uppsatser och olika paper åt studenter för en summa pengar.
Det går inte att upptäcka med de vanliga verktygen som högskolorna använder för att upptäcka plagierad text. Företagen, som populärt kallas essay mills, kollar själva att uppsatserna går igenom de verktygen innan de säljer dem vidare till studenter. Det är alltså svårt att upptäcka.
Det är inte lätt att upptäcka, och det gör det extra komplicerat. Jag ska också säga att än så länge är det här inte en så stor företeelse i Sverige som det är i vissa andra länder, främst engelskspråkiga, och det beror helt enkelt på det svenska språket.
Företagen som säljer dessa uppsatser och andra handlingar är inte hemma på svenska, vilket än så länge utgör ett skydd mot detta i Sverige. Men mer och mer undervisning sker ju på engelska, vilket gör att det här kan bli ett mycket större problem i framtiden.
Många regeringar, även den nuvarande, reagerar sent på sådana här företeelser. Jag tycker att det är bättre att vara lite i framkant och hålla ögonen öppna för ett problem som kan och förmodligen kommer att växa sig mycket större.
Att de här företagen säljer sådana här handlingar är tyvärr inte olagligt. Deras verksamhet är än så länge helt laglig.
Jag kan förstå att det kan vara komplicerat att stifta lagar som förbjuder det här, men jag tycker att regeringen ska titta på om det går att göra något lagstiftningsvägen för att agera mot dessa företag även om de i nästan alla fall tyvärr är belägna utanför Sveriges gränser.
Eller tyvärr - det är väl bra att de inte finns i Sverige. Tack för svaret, om jag inte sa det! Jag tittar lite på åtgärderna mot studenter som ertappas.
Det är svårt att ertappa dem, men om de ertappas kan de bli av med studiepoäng och stängas av i ett halvår om jag fattat saken rätt. Jag undrar vad som händer med erhållet studiebidrag om de ertappas med att ha fuskat på det här sättet.
Finns det möjlighet att även dra in studiebidraget?
Robert Stenkvist (SD):
När det gäller mer som behöver göras nämnde jag de företag - essay mills - som förekommer, men detta kanske bör ligga på justitieutskottets bord. Jag kan föreställa mig att detta är en komplicerad fråga och att det blir fråga om komplicerad lagstiftning.
Under coronapandemin sker ju mycket av tenteringar och annat hemma, digitalt, och då ökar ju risken för sådant här dramatiskt. En återhållande faktor är ekonomin - en avhandling kostar enligt vad jag har erfarit 20 000-40 000. Jag kan inte garantera dessa siffror, men det är inte billigt.
Det är inte vilken student som helst som lever på nudlar som kan beställa sådana här tentor, utan om man så vill kan man anlägga ett litet klassperspektiv på detta. Det här är en avhållande faktor för många studenter. Jag behöver inte använda mer tid, men jag vill avslutningsvis höja ett varningens finger.
Alltmer undervisning sker på engelska, och det är den största riskfaktorn. Så länge tentor avhandlas på det svenska språket utgör detta ett naturligt skydd mot dessa företag, eftersom de själva inte kan hantera svenska språket.
Jag vill höja ett varningens finger så att regeringen, och framtida regeringar, håller ett öga på det här och så att inte utvecklingen eskalerar vad gäller denna typ av fusk. Det finns ju många olika typer av fusk, men det här är en ny typ av svårupptäckt fusk som vi bör hålla ögonen på.
Robert Stenkvist (SD):
Statsrådet nämnde oredlighet i forskning, och det tänkte jag återkomma till längre fram. Det är ju en jättestor fråga - faktiskt mycket större än den här. Jag tror att det är ett mycket större problem än det jag tog upp i dagens interpellation, och jag avser att återkomma i den frågan. Där finns det mycket att göra; jag tror att det är där det verkliga problemet ligger. Detta är ju ett problem i vardande, så att säga.
Oredlighet i forskning är en mycket större och allvarligare fråga. Det gäller inte bara oredlighet, utan det gäller också slarv och dåligt utförd forskning där forskaren eller forskarlaget inte har haft för avsikt att fuska men har slarvat och tagit genvägar. Detta är kanske ett ännu större problem än rent fusk.
Både när det gäller fusket med essay mills och oredlighet i forskning uppstår det till slut problem för allmänheten - slutanvändaren. Produkterna av det här blir ju undermåliga, så att säga. Ingen här inne vill behandlas av en läkare som har fuskat på en massa tentor och därmed har kunskapsluckor.
Om man inte har någon kunskapslucka behöver man ju inte fuska. Man fuskar för att man inte klarar provet. Och jag tror inte att någon av oss vill bli utsatt för en sådan läkare, till exempel.
Robert Stenkvist (SD):
Runt om i landet föregriper S-majoriteter på kommunal nivå förslaget om nytt skolval, vilket bland annat leder till att skolbarn bussas kors och tvärs med orimligt långa restider som följd.
I Trollhättan har förtvivlade barn och föräldrar körts över av politiska beslut, och fler kommuner kommer sannolikt att följa efter i linje med den utredning som snart hamnar på vårt bord och som utbildningsministern var inne på tidigare här. Alla skolbarn riskerar med regeringens förslag att bli verktyg och drabbas negativt av de senaste decenniernas misslyckade integration.
Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet Anna Ekström: Anser ministern att Sveriges elevers trygghet och trivsel ska få stryka på foten för desperata försök att lappa ihop en misslyckad integration?
Robert Stenkvist (SD):
Min fråga går till högskoleministern. Skatteverket har beslutat att yrkeshögskolorna ska betala moms på externa lärare, konsulter. Förvaltningsrätten har verifierat det beslutet. Det kommer att öka kostnaderna enormt för yrkeshögskolorna. Många utbildningar riskerar att läggas ned och kommer att läggas ned enligt yrkeshögskolorna själva.
Detta sker samtidigt som söktrycket väntas öka rejält på yrkeshögskolorna, bland annat genom regeringsbeslut i samband med pandemin. Yrkeshögskolorna har begärt momskompensation, som man kan tycka är en mindre summa i en statlig budget. Det är väldigt nödvändigt. Min fråga lyder: Vad kommer regeringen att göra åt detta?
Robert Stenkvist (SD):
Vi blev apostroferade i anförandet. Jag undrar om Liberalerna vill lägga ned de strategiska forskningsområdena. Det är politisk styrning. Profilområdena är politisk styrning. Sedan har vi den lite känsligare frågan, som jag har hört om från flera studenter, om genuspedagogiken, som tvingas på alla möjliga och omöjliga kurser på till exempel KTH, som vi besökte i går.
All sådan styrning vill jag ta bort. Nu vill jag vara tydlig: Ingen politiker ska detaljstyra vilka forskningsprojekt som Vetenskapsrådet eller, för den delen, universitet och högskolor satsar på. Däremot tar jag mig friheten att påverka genom att ha åsikter och synpunkter och föra debatt, och det är en helt annan sak.
Vi kommer inte att komma med några lagar eller något regelverk för vilka forskningsområden det ska satsas på. Det kommer vi absolut inte att göra, utan tvärtom. Vi föreslår till exempel att de strategiska forskningsområdena ska minskas ned. De ska inte tas bort helt, men minskas ned. Det blir mindre politisk styrning av det. Vi föreslår också att basanslagen ska öka.
Det blir det ännu mindre politisk styrning av. Där får universitet och högskolor bestämma själva vad de vill göra med sina pengar.
Robert Stenkvist (SD):
Den dagen kommer de strategiska forskningsområdena att minskas, och mer pengar kommer att gå till universiteten. Man kan ju misstro allt vad vi säger, och vi kan misstro allt vad som sägs i kammaren. Det hör till spelets regler. Då får man konstatera vem som ljuger mest. Jag tog för övrigt i mitt anförande upp det här med att ljuga. Jag avskyr lögner; jag är uppfostrad så.
Ja, det är ett jättearbete bakom de strategiska forskningsområdena. Men det hindrar inte att det är politisk styrning. Det är inte heller så enkelt. Det sitter experter i forskningsråden och delar ut pengar. Men hur är de tillsatta? Är det helt opolitiskt rakt igenom? Det är mer komplicerat än så.
Att någon högskoleminister ska sitta och detaljstyra vilka förslag Vetenskapsrådet ger forskningspengar till är ju helt absurt. Det kommer aldrig att hända. Däremot var ju Roger Haddad själv inne på, fru talman, att vi måste ha lite ansvar för skattepengarna.
Detta är skattepengar som går in, och man måste få debattera övergripande hur skattepengarna fördelas. Vi beslutar ju om det. Vi beslutar om vilka forskningsanslag olika högskolor och forskningsråd ska få och hur stora de ska vara.
Vi vill för övrigt minska pengarna till forskningsråden så att de går direkt till högskolor och universitet - ännu mer forskningsfrihet. Regeringen styr också genom sina regleringsbrev - ibland rätt mycket, i alla fall i de regleringsbrev jag har läst. Det är inte så många, men det är några stycken. Det sker alltså styrning i dag. Det kommer inte att bli mer styrning om jag blir högskoleminister.
Robert Stenkvist (SD):
Som jag nämnde i mitt anförande har vi konstaterat att det förekommer fusk. Vänsterpartiet konstaterar i sin följdmotion att det har läckt och läcker prov. Ni yrkar avslag på propositionen utan att, vad jag kan se, komma med några egna förslag för att stävja detta fusk. Men jag undrar hur ni resonerar och tänker.
På något sätt måste man stävja detta fusk, tycker jag och de flesta andra i alla fall. Ni kommer inte med några förslag. Ni yrkar bara avslag på propositionen. Jag är därför väldigt nyfiken på hur ni har resonerat.
Robert Stenkvist (SD):
Det var exakt det som jag föreslog och som vi har yrkat på, alltså detta med samordnare som samordnar proven så att de inte kommer personer som arbetar med prov runt om i landet till del förrän i absolut sista stund. Det låg inom propositionens ramar att föreslå det. Regeringen föreslog inte att det skulle bli obligatoriskt. Vi anser att det ska bli obligatoriskt.
Ja, det kommer nog att sluka en del resurser, fru talman, men det är väl värt dessa resurser. Det ekonomiska får aktuell regering sköta om i sin budget. Det behövs nog mycket riktigt ett resurstillskott. Men ni hade kunnat föreslå detta, till exempel. Då hade vi stoppat läckorna, eller i varje fall gjort det mycket svårare att läcka ut proven.
Det förslag som Ilona Szatmari Waldau pratade om var exakt det som jag menade när jag pratade om samordnare.