Sven Otto Littorin (M):
Där gjorde Eva-Lena Jansson det starkaste inlägget för en allmän obligatorisk a-kassa, nämligen för att fördela kostnaderna och riskerna kollektivt. Det blir naturligtvis svaret.
Man har utrett det förslag som jag tyckte var bra om att bygga vidare på dagens system med ett obligatorium, så att de dryga tre fjärdedelar av arbetsmarknaden som omfattas av dagens system inte påverkas, och sedan hitta ett system så att de resterande 25 procenten på arbetsmarknaden får ett inkomstrelaterat försäkringsskydd. Men nu bedömde ju a-kassornas samorganisation och a-kassorna själva att de inte ville det och inte klarade av det.
Om vi ska göra som Eva-Lena Jansson säger och fördela kostnaderna och riskerna för att se till att också denna grupp får det skydd som Staffan Danielsson efterlyser. Då blir svaret att göra detta till en allmän och obligatorisk försäkring. Det är därför som Socialförsäkringsutredningen ska se över frågan för att se hur detta kan genomföras och lösas. Så är det med det. Egentligen tycker jag att det är helt otroligt att Socialdemokraterna förfäktar system som inte omfattar alla. Det är ju det ni gör.
Ni förfäktar ett system som lämnar en stor del utanför. Det var 700 000 löntagare som var utanför när vi tillträdde. Nu har det tillkommit 500 000, varav 300 000 har ett par år kvar till pension. Det är det som har hänt. Tänk om ni skulle föra samma resonemang när det gäller de övriga socialförsäkringarna! Pensioner ska alla ha, skulle ni säga, men inte 500 000-700 000 svenskar. Det får de hantera själva. De får ett basbelopp. Är ni beredda att acceptera det? Är ni beredda att resonera om a-kassan på samma sätt som ni gör när det gäller de andra socialförsäkringarna?
Det skulle jag gärna vilja ha ett svar på. Patrik Björck säger att vi inte redovisar några fakta, att det inte finns någon forskning och så vidare. Han är hemskt välkommen upp till Arbetsmarknadsdepartementet och läsa igenom de hekatomber av forskningsrapporter som finns och som visar ett oerhört starkt stöd för just detta. Det har kommit flera bara den senaste perioden. Ta IFAU:s rapport. Anders Forslund kan ju inte direkt betecknas som en moderat förkämpe.
Han skriver: Regeringens reformer inom arbetslöshetsförsäkringen och inkomstbeskattningen kan enligt mina beräkningar förväntas leda till att jämviktsarbetslösheten går ned. Min bästa gissning om denna reformeffekt är att den ligger mellan 1 och 2 procentenheter. Finns det något starkare stöd? Lars Calmfors har gjort många utredningar, rapporter och forskningsavhandlingar på precis detta tema med ungefär samma resultat.
Jag läste en rapport där man hade sammanställt 1 400 forskningsrapporter på det här området som i princip alla visar på samma riktning. Det är klart som korvspad att det finns ett samband mellan premier, ersättningar och det som är risken i en sådan här försäkring, nämligen arbetslöshet. Det kan ju inte ens Patrik Björck förneka. Sedan säger Patrik Björck och andra att regeringen har förstört a-kassan. Allt är hemskt. Vi har raserat alltihop.
Då vill jag påminna om att vi har världens generösaste arbetslöshetsförsäkring. I Norge får man 57 procent från dag ett. Där har man ett obligatorium sedan 1937. I Danmark får man visserligen 90 procent, men man har ett tak som är oerhört mycket lägre än det vi har i Sverige. Effektivt är det naturligtvis inte 90 procent. Dessutom vill jag påminna om att man i Danmark har 50 procents ersättning med lågt tak för ungdomar.
Det tänker jag inte föreslå. I Storbritannien får man ett par tusen kronor i månaden i sex till åtta veckor. Det är omfattningen på deras arbetslöshetsförsäkring. För land efter land kan jag peka på att det är på det här sättet.
Jag inser naturligtvis att här går den klassiska skiljelinjen mellan socialdemokratin och de borgerliga, mellan en bidrags- och ersättningspolitik och en jobbpolitik - en politik som enligt både forskningsrön och fakta de senaste åren har lett till lägre arbetslöshet, högre sysselsättning och färre i utanförskap mot en politik för högre ersättningar för dem som inte jobbar. Jag kan förstå att det ömmar, men det är fel väg att gå om man menar allvar med arbetslinjen.