KBLab/rixvox huggingface dataset:
Linus Sköld (S):
Moderaterna hör till den utskottsmajoritet som står bakom ett förslag till tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med förslag på en förutsägbar och långsiktig finansiering av resursskolan.
Det finns en berättigad fråga i detta, alltså den om att resursskolans struktur inte nödvändigtvis kan hänföras till varje individuell elevs behov samtidigt som tilläggsbeloppen är individuellt prövade. I någon mening är alltså individuell finansiering otillräckligt, och det skulle behövas en strukturell finansiering.
I den meningen kan jag instämma i invändningen. Men regeringen är framsynt. Redan nästa vecka läggs ett förslag fram om att reglera uppdelningen av skolpengen i en basersättning och en strukturersättning, där strukturersättningen ska anpassas efter elevernas förutsättningar och behov.
Det finns relevanta remissinstanser som är positiva till detta, remissinstanser som Moderaterna brukar lyssna noga på: Friskolornas Riksförbund, Nätverket Fristående resursskolor och bolaget Utvecklingspedagogik. De har alla efterfrågat en reglering av strukturbeloppet.
Nu förhåller det sig dock så att Moderaterna och de andra högerut i kammaren avslår denna proposition i sin helhet. Min fråga blir därför: Hur ska Lars Hjälmered egentligen ha det? Ska resursskolan ha en förutsägbar och långsiktig finansiering eller inte?
Linus Sköld (S):
Nu handlade min fråga om finansieringen och strukturbeloppet. Jag noterar att Lars Hjälmered helt duckar för den frågan. Min misstanke är att den verkliga anledningen till att Moderaterna avstyrker förslaget om en långsiktig och transparent finansiering också för resursskolorna, nämligen strukturbeloppet, är att Moderaterna är ideologiskt förblindade. Samma proposition innehåller förslaget om att skolors finansiering ska anpassas efter vilket ansvar de har.
Det, fru talman, är Moderaterna rädda för skulle gå ut över skolbolagens vinstmarginal. Skolbolagen har i dag en bonus, det vill säga en ersättning, för ett ansvar som de inte har. Det är att erbjuda alla barn i kommunen en skolplats i rimlig närhet till hemmet.
I valet som Moderaterna nu hamnar i mellan att å ena sidan bevaka finansieringen för elever med de största stödbehoven och att å andra sidan bevaka skolbolagens vinstmarginal väljer Moderaterna bolagen före eleverna. Det tänker jag är det verkliga skälet till att det inte blev någon förutsägbar och långsiktig finansiering för de fristående resursskolorna.
Linus Sköld (S):
Skolpolitiken behöver en ny inriktning, säger Hjälmered från talarstolen. Det stora problemet är att Moderaterna inte visar något intresse alls för att ge skolpolitiken en ny inriktning. Moderaterna vill ju bevara det status quo av defekta system som utgör den svenska marknadsskolan och som är den huvudsakliga anledningen till den betygsinflation vi ser.
Moderaterna vill inte ändra i finansieringen. Moderaterna vill inte ändra i urvalsreglerna. Moderaterna vill inte ändra i etableringsrätten. Moderaterna vill inte stoppa vinsterna. Moderaterna vill inte ha insyn i friskolorna - allt detta som skapar det defekta i det svenska skolsystemet, som verkligen skulle behöva en ny inriktning för att motverka segregation, för att motverka läckaget av skattemedel och för att ge en rättvisare resursfördelning.
Den inriktningen vill Moderaterna inte ha. Moderaterna vill bevara systemet som det är. Då kommer man att ha betygsinflation. Då kommer vi att fortsätta den här resan. Eller också behöver man sätta plåster på såret, täcka över det med något. Vi kan täcka över det med förslaget om att ankra betygen i de nationella ämnesproven. Det verkar vara det som är Moderaternas bästa idé.
Linus Sköld (S):
Vi är överens om att vi vill se digitala och externt rättade nationella ämnesprov införda. Vi har också lagstiftat om en tydligare koppling mellan betygsättning och resultaten på de nationella ämnesproven under vår tid vid makten. Det är ju så: Vi har ett system som inte fungerar. Som jag sa i mitt anförande leder det betygssystem vi har fel.
Det leder till stress, press och ökad psykisk ohälsa. Det leder till en dålig bild av vilka kunskaper eleverna har när de är färdiga med gymnasieskolan. Det leder till orättvisa betyg. Det där är ett betygssystem som Lars Hjälmereds parti är ansvarigt för. Det var Moderaterna tillsammans med resten av Alliansen som införde det här betygssystemet som vi nu är överens om att vi måste ändra.
Lite hälsosam självkritik skulle alltså kunna vara på sin plats i det här sammanhanget, kan jag tycka. Vi är också överens om att utslagningen måste upphöra. Det är glädjande, tycker jag, att Lars Hjälmereds påstående om att utslagningen måste upphöra inte kan tolkas som något annat än att han också tycker att övergången mellan grundskola och gymnasieskola måste fungera för betydligt fler elever än vad den gör i dag.
Jag antar att Lars Hjälmered också är positivt inställd till den översyn av den hårda godkäntgränsen och behörighetsreglerna till gymnasieskolan som regeringen i den här propositionen aviserar att man tänker inleda.
Linus Sköld (S):
Jag tänker att det också är värt att ge Jörgen Grubb tillfälle att svara på hur han ställer sig till det som skulle vara det verkliga botemedlet mot betygsinflationen: att göra upp med marknadskrafterna i skolsystemet. Det innebär nämligen att stora skolkoncerner kan göra stora vinster, bara de håller uppe betygsnivåerna i sina verksamheter.
Det leder till att elever som kommer från fristående gymnasieskolor i genomsnitt har svårare att klara sig på nästa nivå, det vill säga första året på högskolan, trots att de har lika goda betyg.
Det innebär också att den skola som kan segregera elever bäst, som bäst kan plocka ut elever med svensk språkbakgrund och med god socioekonomisk status, kan göra de största vinsterna. Det leder till att man med höga betyg och med bra segregation kan tjäna mycket pengar.
Hela det systemet är grunden för betygsinflationen. Jörgen Grubb driver tillsammans med de andra i det högerkonservativa gänget i stället linjen att vi ska ha betygsystem som sätter större press på eleven vid provtillfället. Provet ska alltså tillskrivas ännu större vikt än det redan gör.
Hela poängen med den här reformen - att minska stress, press och psykisk ohälsa - riskerar att motverkas för att Sverigedemokraterna och deras kompisar hellre vill tillskriva elevens provtillfälle ännu större vikt, ännu mer press. Jörgen Grubb! Är du med när vi säger att vi vill motverka inflationen genom att göra upp med problemet på riktigt?
Linus Sköld (S):
Jag vill inledningsvis påpeka att det är Jörgen Grubb och hans åsiktsfränder som har satt betygsinflation på agendan i det här betänkandet. Jag kan läsa innantill om det skulle behövas, men jag tror att Jörgen Grubb vet vad utskottsmajoriteten har tagit fram för någon text kopplat till just digitala och externt rättade nationella prov som ett verktyg för att motverka betygsinflation.
Det är alltså inte jag som hittar på att debatten ska handla om det. Det var Jörgen Grubb själv som tyckte det. Jag spelar efter de reglerna. Nåväl! Jag tycker att det också är värt att prata en stund om Jörgen Grubbs motstånd till modersmålsundervisning.
Att lära sig språk är en process som avgörs av mängden ord man kan. Om man kan flera ord på sitt modersmål har man också bättre förutsättningar att lära sig sitt andraspråk snabbare och mer avancerat. Om man kan utvecklas i sitt modersmål kan man alltså utvecklas också i sitt andraspråk. Detta är med forskning belagt.
Men Jörgen Grubb och Sverigedemokraterna är i vanlig ordning helt immuna mot vad vetenskapen säger om hur språkutveckling går till och framhärdar i uppfattningen att modersmålsundervisningen borde avskaffas. Jag vill fråga Jörgen Grubb: Hur kan det komma sig att ni inte lyssnar på forskningen när det gäller modersmålsundervisningen?
Linus Sköld (S):
Klimatkrisen är på riktigt. Havsnivåhöjningar, artdöd och extremväder är dramatiska konsekvenser. Vi behöver göra saker på nya sätt för att bli kvitt vårt oljeberoende. I den omställningen ligger Sverige långt fram. Allra längst fram ligger norra Sverige och mitt hemlän Norrbotten. Enorma investeringar i ny teknik är aviserade. Det ger både jobb och klimatnytta.
Det hade inte blivit så om det inte vore för att socialdemokratisk politik har gett förutsättningar och pekat ut riktningen. Men nu är det viktigt att aviserade investeringar faktiskt blir av och att den positiva spiralen får fortsätta. Regeringen har gett Trafikverket i uppdrag att analysera vilka infrastrukturåtgärder som kan prioriteras eller tillföras som en följd av etableringarna.
Trafikverket föreslår, förutom tidigareläggning av projekt som redan finns i planen, ytterligare satsningar på väg och järnväg för över 9 miljarder. Hur avser infrastrukturministern att gå vidare nu?
Linus Sköld (S):
Jag vill rikta min fråga till skolministern. Ukraina är under attack. Krigets helvete har redan drivit miljoner människor på flykt. Hundratusentals förväntas komma till Sverige för att få skydd, och många av dem kommer att vara barn. Det är barn som har rätt till och behov av att gå i skolan. Vi vet hur viktigt det är med skolgång för ett bra mottagande.
Men jag noterar att det är vissa skolor som har ett större ansvar än andra. Kommunerna står med ansvaret för att ha beredskap att ta emot alla barn i sina skolor, ett ansvar som fristående skolor saknar. Därför undrar jag: Hur avser regeringen att agera för att detta ska fungera så bra som möjligt?
Linus Sköld (S):
Jag tackar skolministern för svaret. Jag tycker att det är lysande att de fristående skolorna nu får möjlighet att viga vissa platser åt nyanlända barn på samma sätt som 2015. Jag hoppas verkligen att de fristående skolorna tar det ansvaret och vill vara med och dela på uppgiften.
Även om många av de barn som nu kommer har med sig en i princip obruten skolgång, rimliga kunskaper i engelska och nog delvis bättre förutsättningar än vad som var fallet senast vi hade flyktingkris är det en stor uppgift skolsystemet har framför sig. Vilka ytterligare åtgärder vidtar regeringen?
Linus Sköld (S):
För oss socialdemokrater är det viktigt med en effektiv och lokalt förankrad polis. Mycket av samhällsdebatten i dag fokuserar med rätta på hur vi ska bekämpa den organiserade brottsligheten, få slut på skjutningarna och stoppa gängvåldet i våra storstäder. Det är viktigt. Men vi behöver också se att otryggheten tar sig olika uttryck.
I mitt hemlän Norrbotten, som är en fjärdedel av landets totala yta, bor vi utspridda, från stad till småort till glesbygd. Men oavsett var du bor ska du kunna känna trygghet dygnets alla timmar. Vi kan varken acceptera att människor känner otrygghet i sitt bostadsområde på grund av kriminella gäng eller att den som bor i glesbygd är osäker på om polisen kommer när man ringer.
Den satsning på polisen som pågår är därför otroligt viktig. 10 000 fler polisanställda kommer att vara något av det viktigaste i att öka tryggheten för hela befolkningen. Jag vill fråga justitieministern hur regeringen kommer att säkerställa att denna förstärkning av polisen kommer hela landet till del och att den lokala närvaron blir av.
Linus Sköld (S):
Min fråga går till klimatminister Annika Strandhäll. Den kommer sig av att jag i veckan har träffat en ung man från Skövde som heter Adam Fellbrant och går i årskurs 8. Han sitter också på läktaren i dag för att lyssna på svaret. Han tog upp en diskussion om den globala uppvärmningen. Den globala uppvärmningen är ju verkligen ett av de största problemen vi har i världen.
Ovanligt tidiga och ovanligt svåra värmeböljor - i år i Indien och Pakistan - är tydliga tecken på hur temperaturen stiger. Isarna vid polerna smälter allt snabbare, och om isarna smälter kommer det att få oerhörda konsekvenser. Städer kan dränkas. Djur som är beroende av isarna kommer att dö ut. Golfströmmen kan flyttas. Min fråga till ministern är: Vad gör regeringen för att hejda den globala uppvärmningen?
Linus Sköld (S):
Jag vill bara förvissa mig om att jag hörde rätt alldeles nyss. Jag satt här i bänken och lyssnade på debatten, och jag hade inte planerat att delta i den till dess Jonas Andersson begärde ordet - och jämställde det att vara transperson med det att vara terrorist. Det var det jag hörde Jonas Andersson säga! Om jag har missuppfattat eller hört fel tycker jag att Jonas Andersson ska använda sitt nästa inlägg till att förtydliga vad han egentligen menar.
Inte kan det väl vara så att han jämställde att vara transperson med att vara terrorist?
Linus Sköld (S):
Vi får väl låta frågan om exakt vilket ord som användes avgöras när protokollet från denna debatt kommer. Jag har för mig att extremism var det begrepp som användes. Nåväl, poängen är denna. Jonas Andersson sa att det han ville uttrycka var när man som folkvald politiker kan bryta in och alltså lämna principen om armlängds avstånd.
Han nämnde exemplen extremism och dragqueens på bibliotek. Det är alltså vid de två tillfällena. Jag tänker att detta egentligen är ett uttryck för Sverigedemokraternas sätt att se bildning och kultur som ett verktyg för att skapa den svenska nationen så som de vill ha den. Detta är i sanning oroande. Det är egentligen detta Jonas Andersson försöker säga.
Kulturella uttryck som Sverigedemokraterna inte håller med om och inte gillar kan man alltså intervenera mot. Jag tänker att det är detta som är poängen i Jonas Anderssons anförande. Och så fick det den olyckliga konsekvensen att det lät som att han jämställde transpersoner med terrorister.
Linus Sköld (S):
Tidigare i eftermiddags hade ministern en debatt om när mina norrbottniska grannar ska få besked om hur elprisstödet kommer att se ut för norra Sverige. Jag tänkte i den här delen av debatten, som mer tar sikte på företagens förutsättningar, också lyfta samma fråga.
Som min kollega påpekade har vi en regering som har ställt ut ett tydligt vallöfte. Den 1 november skulle elprisstödet vara på plats. Sveket är stort. Inte en enda krona har betalats ut. Inte heller till företagen har något besked lämnats.
Den 25 januari skrev tidningen Norrländska Socialdemokraten om detta. Vd:n på Nyhléns Hugosons, som är en stor charkproducent i Luleå i Norrbotten, vittnar om att elpriset diffar med 150 procent 2022 jämfört med 2021.
Elräkningen är alltså 150 procent högre för detta otroligt energiberoende företag. Det är en hård smäll för ett företag som jag tänker borde vänta på ministerns besked. Samtidigt säger Magnus Nilsson, som är vd, att han inte räknar med något elprisstöd, på grund av signalerna man fått från regeringen.
Så flagrant är alltså löftesbrottet att de företagare som är helt beroende av att regeringen ska leverera på det vallöfte de har ställt ut har slutat räkna med att det någonsin kommer att komma ett besked. Snälla Ebba Busch, lämna ett besked här i talarstolen i dag! När kommer stödet, och hur kommer det att se ut?
Linus Sköld (S):
Så här ser eftertankens kranka blekhet ut. Nu står Ebba Busch i kammaren och säger att hon inte kommer att lova något som hon inte kan hålla. För sent! Något högkostnadsskydd för hushåll och företag blev det aldrig. Det lovade Ebba Busch i valrörelsen. Något alternativ för företagen kan man inte säga finns på plats. Det kan inte ens ministern påstå.
Ingen tvingade Ebba Busch att lova att ett högkostnadsskydd skulle vara på plats till den 1 november. Ändå gjorde hon det. Varför lovar hon något som hon i dag står och säger inte var lagligt eller möjligt? När kommer beskedet till företagarna?
Eller är det helt enkelt så att Sveriges samtliga företagare ska göra som Magnus Nilsson, vd på Nyhléns Hugosons i Luleå, nämligen helt enkelt sluta förvänta sig att det någonsin kommer ett elprisstöd till företagen?
Linus Sköld (S):
Det är vackert i Älvsbyn. Så här års är det gnistrande kallt med iskristaller i träden, metervis med snö, slalomåkning i backen och kokkaffe vid elden. Det är fint i Älvsbyn. Men det är också glest mellan husen i Älvsbyn.
Som en följd av den urbanisering som har skett i strukturomvandlingens spår, framför allt när det gäller skogsbruket, har Älvsbyn också varit en avfolkningsbygd i ganska många decennier nu, med ett successivt minskat invånarantal. Älvsbyn är en kommun som ligger på gränsen mellan Norrbottens kust och inland med ungefär 8 000 invånare.
De stora arbetsgivarna är industriarbetsgivare som Älvsbyhus och Polarbröd. De är störst, näst efter kommunen själv. Jag är inte bara riksdagsledamot från Älvsbyn, utan jag är också lokalpolitiker i Älvsbyn.
För drygt tio år sedan lämnade Boliden beskedet som blev en game changer, eller potentiellt hade kunnat bli en game changer, både för lokalsamhället i Älvsbyn, för självförsörjningsgraden av kritiska metaller och för elektrifieringen av det här landet. Fyndigheten där den gamla Lavergruvan låg, där man bröt koppar på 30- och 40-talen, räcker nämligen för att öppna en gruva.
Det sa man för över tio år sedan. Sedan har ärendet vandrat fram och tillbaka, från instans till instans.
Som lokalpolitiker, som ska planera lokalsamhället, bedöma vilka infrastrukturbehov som finns, planera för framtida bostadsbyggande eller framtida behov av skolor och omsorg, är det inte så förbaskat enkelt.
Om gruvan kommer på plats med ytterligare några tusen arbetstillfällen kommer det att förändra förutsättningarna i grunden för den som ska planera lokalsamhället. Jag vill därför fråga om ministerns besked till lokalpolitikerna i Älvsbyn.
Ska lokalpolitikerna i Älvsbyn planera för expansion och växande arbetsmarknad eller för fortsatt utflyttning och föråldrad demografi?
Linus Sköld (S):
Tack, Ebba Busch, för möjligheten att debattera det här! Jag inser att ministern inte står här med information för att göra några utfästelser om Lavergruvan; den ligger inte ens för avgörande hos regeringen längre. Men jag kan ändå tycka att inriktningen är intressant.
Om det finns en optimism och positiv inriktning hos regeringen hade det ju varit fint om den var uttalad. Jag tänker att svaret vi fick ändå tyder på god vilja. Att se tillgångar i förslag som den förra regeringen banat väg för är vällovligt.
Jag vill återigen understryka att det finns en tillståndsprocess här som inte fungerar och som skulle behöva bli effektivare, mer transparent och mer förutsägbar. Det är skäligt att den som lämnar in en ansökan kan förutse vad som ska hända med den ansökan innan beslut fattas.
Om vi kan komma framåt och det finns förslag som är beredda så att vi kan komma närmare idealtillståndet önskar jag att ministern för de förslagen vidare så snart som möjligt. Man kan instämma i Isak Froms inledande fråga om varför de inte fanns på propositionslistan.
Linus Sköld (S):
Jag tackar skolministern för svaret, även om jag tycker att svaret väcker fler frågor än det släcker. Jag börjar från början när det gäller vinst i skolan. Den som driver skola för att berika sig själv eller sina aktieägare har drivkrafter att åsidosätta skolans egentliga syfte, alltså kunskap och värden och att utjämna skillnader i elevers livsförutsättningar.
För att kunna tjäna pengar på sin skola måste bolagen rikta in sig på att segregera ut ett högpresterande elevunderlag. Genom skolans placering, genom egen marknadsföring och genom att hålla uppe betygssnittet, genom kötid som urvalsgrund, genom referenser på sökande skolbarn, genom att byta undervisningsspråk till engelska eller införa rigida klädkoder attraheras elever från goda socioekonomiska förhållanden och andra alieneras eller stängs ute.
Med ett renodlat högpresterande elevunderlag kan klasstorlekarna sedan ökas, lärartätheten sänkas, behörighetsgraden hos personalen minskas, lärarlönerna sänkas, tillgången till skolbibliotek och elevhälsa sänkas och överskott uppstå.
Vi ser också exempel på vad jag skulle säga gränsar till bedrägerier i vinstjaktens namn - Realgymnasiets hästutbildningar utan hästar eller Praktiska Gymnasiets transportutbildningar, där de elever som utbildas för att bli lastbilschaufförer inte får körkort vid avslutad utbildning. Det är två sentida exempel på hur försämrad verksamhet kan leda till stora överskott. Överskottet kan sedan tas ut av skolbolaget på flera sätt.
Vinstutdelning till ägaren är självklart det som är mest i fokus. Men många skolbolag är en del av en koncern, och då kan överskottet föras via koncernbidrag till ett moderbolag, och vinsten tas ut ur det. Överskottet kan också användas för att expandera och på så vis öka bolagets värde, det vill säga att man köper eller startar nya skolor.
Skolans ägare kan också äga ytterligare ett bolag som håller på med andra grejer, till exempel fastigheter, städning eller skolmat. Genom att skolbolaget då betalar överpriser för hyra eller städning kan ägaren flytta pengar till sitt andra bolag och plocka ut vinsten där. Frågan för dagens interpellation var hur ministern avser att säkerställa att de skattepengar som avsätts till elevernas skolgång också går till elevernas utbildning.
När skolministern i sitt svar säger att skolpeng ska kunna återkrävas om den används till annat än skolverksamhet är det därför intressant att få höra mer om vad ministern bedömer vara skolverksamhet. Är vinstutdelning skolverksamhet? Är förvärv av nya skolor skolverksamhet? Är koncernbidrag skolverksamhet? Är överhyror skolverksamhet?
Eller hur menar ministern att denna möjlighet att kräva tillbaka utbetald skolpeng ska säkerställa att skattepengarna går till elevernas utbildning? Tidöavtalet beskriver också att regeringen vill införa en sanktionstrappa där begränsning för vinstutdelning vid kvalitetsbrister är en av sanktionerna.
Om ett transportprogram på gymnasiet inte ger eleverna som läser programmet för att bli lastbilschaufförer behörighet att köra lastbil, hur mycket vinst tycker skolministern att den skolan ska få dela ut?
Linus Sköld (S):
Skolministern inledde svaret med att säga att de svåraste utmaningarna är likvärdighet och att elever inte uppnår gränsen för godkänt och därmed inte tar sig vidare och blir behöriga till ett gymnasieprogram. Jag kan egentligen instämma i båda fallen, men problemet är att jag och skolministern har lite olika ingång när det gäller vad det är som skapar problemen. Jag noterar, fru talman, att skolministern notoriskt vägrar att svara på mina frågor. De var mycket enkla och mycket raka.
Den första frågan var: Är vinstutdelning skolverksamhet, eller ska skolpeng som disponeras för att delas ut i vinst kunna kallas tillbaka? Den andra frågan var: Hur mycket vinst ska man få lov att ta ut om man driver ett transportprogram där eleverna inte får körkort? Man ska få ta ut begränsat med vinst, har Tidöavtalet sagt. Hur mycket är då rimligt? Någon vinst ska man nämligen få ta ut, uppenbarligen.
När vi nu pratar om vinster tänkte jag ta upp en annan aspekt, eller en lite annan "take", på skolbolagens vinster. Liberalerna var med och tog fram den nu gällande skollagen; det var Jan Björklund som var skolminister.
Skolminister Björklund tog fram den vackra portalparagraf i skollagen som lyder så här: "Alla barn och elever i samtliga skolformer och fritidshemmet ska ges den ledning och stimulans som de behöver i sitt lärande och sin personliga utveckling för att de utifrån sina egna förutsättningar ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål." "Så långt som möjligt", står det.
Varje krona som försvinner i vinst, oavsett hur bra eleverna trivs på den skola som skolministern pratar om, är en krona som i stället hade kunnat gå till att stödja en elev i att nå längre i sitt lärande. Detta uppdrag upphör inte för att eleven har A. Inte ens om alla eleverna har A i alla ämnen har man gjort nog, för man ska nå längre - "så långt som möjligt" har inget stopp. Vinst är alltså helt oförenligt med den här portalparagrafen. Liberalerna har tagit fram skollagen, som uppenbart är oförenlig med att skolägare tar ut vinst. Nu har man slutit avtal om att skydda möjligheten att ta ut vinst, och i så fall måste ju portalparagrafen ändras. Den kanske i stället behöver lyda "elever ska få den ledning och stimulans som pengarna räcker till efter att aktieägarna har fått den vinst de vill ha", eller något i den stilen.
Frågan Lotta Edholm behöver svara på är alltså om hon är beredd att ändra i sin egen portalparagraf för att skydda skolbolagens vinster.