KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Jacobsson (KD):
Jag tror att min fråga måste gå till Mikael Damberg. I måndags kom det en rapport om höghastighetståg och kostnaderna för dem. Alla följer kanske inte frågan dagligdags, men det här har gått från den ursprungliga prislappen på 140 miljarder till 230 miljarder år 2015. Regeringen sa 205 miljarder, och nu är budet 295 miljarder plus minus 50 miljarder.
I en tidigare rapport sa Trafikverket att detta egentligen borde hanteras utanför budget. Riksrevisionen har pekat på en omstart, och det för mig till min fråga. Är regeringen beredd att göra en omstart av hela projektet? Vi behöver en fungerande järnväg för gods, persontrafik och arbetsmarknadsregioner.
Det är helt uppenbart att kostnaderna skenar redan innan vi har lagt ned en skena.
Magnus Jacobsson (KD):
Det här med vatten och avlopp är otroligt viktiga frågor. Jag har varit engagerad i dem i många år. Jag satt som ordförande i en teknisk nämnd i Uddevalla och var då med och byggde ut va-system. Utifrån den kunskap jag hade vid det tillfället var jag med och fattade beslut som gjorde att enskilda var tvungna att ansluta sig till va-systemet.
Jag och nämnden gjorde naturligtvis det utifrån de fakta vi hade och utifrån de lagar som gällde. Problemet är bara det, fru talman, att när man sedan jobbar vidare med politik och ägnar sig åt andra områden - i mitt fall blev jag senare utbildningspolitiker - finns det tillfällen då man träffar människor som drabbats av de beslut man tidigare varit med och fattat.
Då måste man stanna upp och ställa sig frågan: Var det här rätt? Jag har träffat äldre människor som förlorat sin make eller maka som tvingas göra stora investeringar på upp till en halv miljon, och där finns i princip ingen miljönytta. Den anläggning de hade dög, men man har skapat ett va-område och tvingar nu in den här äldre människan i ett system därför att lagen så säger.
Men det finns inget krav på kommunen att kunna påvisa förbättrad nytta. Det är egentligen rätt tragiskt att Myndighetssverige kan ge sig på en enskild och ställa stora ekonomiska krav utan att påvisa en förbättring. Jag är bohuslänning, så jag vet att vi har områden där vi behöver göra förändringar.
Vi har saltvatteninträngning och sådant. Men då kan man ju påvisa nytta. Jag brukar ibland skoja och säga att på vänstra sidan av E6:an när man kör mot Oslo finns det problem. Men på den högra sidan där det är skog och jordbruk finns egentligen inga problem, för utöver att man redan har en anläggning har man markretention som äter upp det lilla som är kvar.
Vi kan inte ha en ordning där enskilda tjänstemän kan fatta beslut som utsätter människor för ekonomisk skada. Vägar till hållbara vattentjänster Med det, fru talman, yrkar även jag bifall till samma reservation som Larry Söder tidigare yrkat bifall till.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag blir både ledsen och besviken när jag lyssnar till det här anförandet - "otäck form av hyckleri".
Jag tycker att det också är en otäck form av hyckleri när Miljöpartiet om och om igen, i alla möjliga olika sammanhang, försöker hävda att Sverige har ett extremt starkt beroende av olja och gas från Ryssland. Så ser det nämligen inte ut. Innan hela den här konflikten startade kom ungefär 8 procent av vår import från Ryssland.
Sedan finns det givetvis också olja som man inte har full koll på. Men det finns mängder med länder som producerar olja och gas. Just oljan är antagligen en av de enkla grejerna att växla bort. Det är egentligen samma sak med kärnkraft och uran. Det finns andra länder som producerar det, exempelvis Kanada. Även där kan vi växla bort.
Det blir egentligen lika otäckt och en form av hyckleri när man låtsas att reduktionsplikten får miljöeffekter.
Det är nämligen bara sant om det finns något att blanda i. Om det är brist, vilket det råkar vara, på något att blanda i är det lika stor miljöeffekt om Indonesien använder sitt eget miljöbränsle, om Brasilien använder sitt miljöbränsle eller om vi i Sverige i framtiden använder det miljöbränsle som vi producerar.
Effekten för klimatet blir lika stor oavsett var man använder miljöbränslet, så jag tycker faktiskt att det är en otäck form av hyckleri.
Magnus Jacobsson (KD):
Det blir väldigt mycket av ett cirkelresonemang när man ena stunden säger att det är hyckleri och i nästa ögonblick erkänner att det mesta av den svenska oljan är borta. Då tar man in resonemang om hela den globala marknaden. All respekt för det, men när vi sedan kommer över till resonemanget om biobränsle gäller helt plötsligt inte den globala marknaden.
Så länge det existerar en brist har inte reduktionspliktsbeslutet som vi tog förra hösten någon större effekt.
Om vi tar beslut om att vi ska ha 60 procents reduktion eller 60 procents inblandning - hur vi nu vill paketera det - när EU ligger på 7-8 procent har det ingen större effekt om det inte finns någonting att blanda i. Det är därför det blir ett sådant otäckt formulerat hyckleri när man låtsas att det finns någonting som inte finns.
Vi i Kristdemokraterna är de första att hålla med om att Sverige ska bygga upp en inhemsk marknad. Vi har stora och många samtal med olika entreprenörer som jobbar med det här. De vill ha långsiktiga och stabila spelregler, och jag har all respekt för det. Låt oss bygga långsiktiga och stabila regler som fungerar både för den som producerar och för de företag som måste använda sig av det som produceras.
Att slå ut svenskt jordbruk, att slå ut åkeribranschen och att sätta familjer i en situation där de inte kan köra barnen till träningen, åka och handla eller åka till jobbet är ingen långsiktigt god miljöpolitik. Det är däremot en otäck form av hyckleri.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag lovar att inte vara riktigt lika långrandig. Det finns spännande saker som man kan se när man är ute och rör sig i stadsmiljö. Vid något tillfälle såg jag en graffiti där det stod ungefär: Var realistisk. Kräv allt nu! Det var lite av den känslan som jag fick när jag lyssnade på Jens Holms anförande.
Temat var ungefär: Vi i Vänstern lovar allt gott till alla, och någon annan betalar. Jag har en liten fundering. När ni har höjt alla de skatter som det redogjordes för, jobben har lämnat landet och näringslivet har etablerat sig någon annanstans, hur har ni då tänkt att betala för all denna goda infrastruktur?
Magnus Jacobsson (KD):
Det som jag noterar när jag lyssnar på ledamoten Jens Holm är faktiskt en variant av skattenationalism. Vi andra försöker jobba inom EU-systemet och rigga så likvärdiga regler som möjligt. Och vi försöker få ett koldioxidsystem med utsläppshandel att fungera. Det börjar faktiskt fungera riktigt bra. Man ser att prisbilden har rört på sig. Detta börjar sätta tryck på näringslivet. Fru talman!
Men trots detta vill Vänsterpartiet att de svenska företagen ska ha det ännu lite svettigare än alla sina konkurrenter. Det är klart att man kan driva denna linje. Man kan alltid säga: Lite mer skatt. Det är inte så mycket. Det är modest just nu. Vi ska bara höja så att vi ligger högst i världen och högst i EU. Men detta får konsekvenser. Det får konsekvensen att jobb lämnar Sverige. Och det får konsekvensen att vi inte har råd med en god miljöpolitik.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag begärde replik därför att jag upplevde att ledamoten Lindberg i sitt anförande - säkerligen omedvetet - var negativ eller till och med lite arrogant gentemot landsbygden. Det tyckte jag var trist. Jag skulle rekommendera ledamoten att lyssna på sitt eget anförande sedan.
Vi är åtminstone två i rummet som uppfattade det så, och då finns det nog risk för att en och annan åhörare också gjorde det. Jag är väldigt glad för ledamotens senare kommentar till detta och tror att den är helt korrekt. Jag har nämligen aldrig uppfattat ledamoten som negativ mot olika delar av landet. Men som sagt reagerade jag, herr ålderspresident, på anförandet.
När det sedan gäller sakfrågan är det klart att man kan ha synpunkter på den riksdag vi har i dag. Jag brukar ibland när jag är ute i skolor beskriva det som att det i någon mening finns tre block i riksdagen.
Vi har inte längre riktigt den situation som åtminstone jag varit van vid sedan jag växte upp, där det är tydligt vad som är höger och vänster och vad som är borgerligt och socialistiskt. Det ser lite annorlunda ut. Om då det som från början är en budgetreservation sedan blir ett budgetbetänkande är det klart att riksdagen inte riktigt är riggad för att ta hela systemet.
Det är absolut ingen hemlighet att vi kristdemokrater har lagt fram en egen budgetmotion på det här området. Men nu när vi väl går in och röstar kommer vi att rösta likadant, precis som ledamoten säger. Det finns frågor jag skulle vilja lyfta fram, framför allt gällande finansieringen. Det tänker jag återkomma till i min nästa replik.
Magnus Jacobsson (KD):
I den sista delen delar jag Teres Lindbergs uppfattning. Jag har vid ett par tillfällen här i kammaren och även internt i partiet försökt väcka frågan om hur vi egentligen ska se på den långsiktiga finansieringen. Det skedde en stor förändring 1975/76, tror jag att det var, där man bytte finansieringsmodell och gick från en investeringsbudget till den budgetmodell vi har i dag. Är jag rätt påläst sjönk investeringarna från 2 procent av bnp till 1 procent av bnp.
Det är klart att en så lång tid av underfinansiering har lett till de stora problem vi ser i dag. Vi kristdemokrater har vid flera tillfällen lagt fram förslag om bompeng. Vi har pratat om en helt ny bränsle- och fordonsbeskattning. Vi har pratat om alternativbeskattning. Vi har lyft fram exempel som Arlandabanan och Öresundsbron. Jag tror att den frågan kommer, även om den kan beröra ett annat utskott. Vi kommer att vara tvungna att prata mer om den frågan. Nej, vi har inte lanserat 50 öre som den stora frälsaren för hela världen.
Men det var en signal om att vi bryr oss.
Magnus Jacobsson (KD):
Nej, Jens Holm har alldeles rätt. Jag värnar glesbygden och lyfter fram den i princip i alla mina inlägg här i kammaren. Samtidigt är det så, och det har vi debatterat tidigare, att det inte går att skapa välfärd om man inte har ett fungerande näringsliv. Det går inte att skapa välfärd om det inte pågår handel. Det finns de som trott att produktionen skapar välfärd och har testat det tidigare.
Men om du producerar någonting som står på lagret har du egentligen bara producerat en kostnad och miljöförstöring. Det är när det du producerar möter någon annan, när det sker ett handelsutbyte, som välfärden skapas. För att göra de här handelsutbytena behöver vi sjöfarten. Vi behöver järnvägarna, vi behöver flyget och vi behöver bredbandet.
Och hör och häpna: Även om Vänstern har svårt att acceptera det, herr ålderspresident, behöver vi väl fungerande vägar både i Stockholm och i glesbygden.
Magnus Jacobsson (KD):
Det är helt korrekt att vi är positiva till denna motorväg. Den kommer att leda till en ökad välfärd och underlätta för alla som bor i Stockholmsregionen, vilket i sig är positivt. Jag delar ledamoten Jens Holms uppfattning att man måste våga prioritera.
I vårt eget budgetförslag, som vi just i dag inte röstar på men där vi ändå har lyft fram vår framtidsvision, pekar vi på att exempelvis de resurser som läggs på höghastighetståg behöver omfördelas till annat. På rikstinget har vi sagt att vi egentligen inte står bakom höghastighetståg, men vi har också sagt att om det finns en majoritet som vill bygga måste man göra det utanför plan.
I dagsläget blir det annars en gökunge, och vi har till exempel varit beredda att satsa mer på Alingsås in mot Göteborg, väl medvetna om att Borås-Göteborg får vänta en stund. Man måste in med nya resurser om det ska fungera med den typen av projekt.
Magnus Jacobsson (KD):
På fråga två är svaret nej. På fråga ett är svaret också nej. Vi kommer inte att bidra till att avveckla biltrafik. Vi är inte ute efter att minska biltrafiken. Vi är ute efter att se till att den är miljövänlig. Det är ett helt annat perspektiv. När det gäller skattesänkningen på 50 öre är det korrekt, det som förs fram: Det leder inte till mindre CO2-utsläpp.
Å andra sidan är det inte heller det som förändrar hela infrastrukturen. Menar vi allvar med att vi ska förändra utsläppen från fordonsflottan behöver vi börja diskutera helt nya energisystem. Då måste vi få ut ledningar längs med vägar, och vi måste få laddstationer. Vi måste få fram vätgastankar. Vi behöver jobba med den nya frysta tekniken för biobränsle.
Det är en helt annan diskussion. Dessa 50 öre blir en symbol i två riktningar. De blir en symbol från vår sida där vi säger att vi tycker att landsbygden är viktig. Det blir en symbol från er sida, Axel Hallberg, där ni säger: Titta här - nu har man gett upp alla miljömål! Och inget av det är sant, höll jag på att säga. Det är 50 öre vi diskuterar.
I realiteten är det så här: Om vi vill förbättra våra miljömål, få en fungerande infrastruktur och värna det svenska näringslivet och den svenska landsbygden behöver vi mer el. Då behöver vi mer ny teknik. Vi behöver vara mer positiva, och då handlar det inte om att ha förslag, idéer och tankar om att begränsa tillväxt.
Den starkaste faktorn för färre som svälter, färre som är utan vatten och färre som lider är tillväxt. Det har vi sett under hela min generations tid; jag var ung på 80-talet, och det är en otrolig skillnad i välfärd mellan då och i dag. Det har skett genom tillväxt, och så kommer det att bli även nu när det gäller miljöfrågorna.
Magnus Jacobsson (KD):
Då har jag uppenbarligen varit otydlig. Vad jag sa var att vi inte ämnar agera för att rent generellt minska biltrafiken. Vi ämnar däremot agera för att minska utsläppen. Jag vill göra en liten liknelse. När jag var ett antal år yngre och gick i gymnasiet var det rätt vanligt att man hade en oljepanna i hemmet. I det första huset jag köpte, ihop med min dåvarande familj, hade vi oljepanna.
Det finns ingen som i dag skulle komma på tanken att installera en oljepanna i ett nytt hus, och jag tror att det kommer att vara exakt likadant på infrastrukturområdet. Framtidens flyg kommer att gå med helt andra bränslen, sjöfarten kommer att använda andra bränslen och jordbruket kommer att använda andra bränslen. Och om några år - en tid framöver - kommer man att se tillbaka och säga: Kommer ni ihåg att det fanns de som använde diesel i bilen?
Det är ingen som installerar en oljepanna i ett hus i dag, och jag tror att samma utveckling kommer att ske inom infrastrukturområdet.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag tycker alltid att det är roligt att debattera med ledamoten Lindberg, men det är inte helt givet att det som sägs alltid är korrekt. Jag hade förmånen att vara kommun- och regionpolitiker i 16 år innan jag återkom till kammaren, och jag kan konstatera att vi under de åren - framför allt under de åtta alliansåren - varje år fick mer pengar till kommunen.
Det fanns ett undantag, nämligen under finanskrisen 2009. Det var det enda tillfället då jag i min roll som kommunalråd var tvungen att spara. Alla andra år var det mer pengar till den offentliga sektorn. Det skedde bland annat genom att man hade en skattepolitik som uppmuntrade till arbete, uppmuntrade till att fler kom i försörjning och så vidare.
När det gäller infrastrukturen är det snarare andra beslut som har gjort att vi har halkat efter. Jag återkommer till 1976, då man bytte modell i Sverige. I alla andra organisationer har vi en investeringsbudget. Jag vill vara tydlig när jag säger detta: Mitt parti är inte framme i den här frågan, utan mitt parti är nöjt med den budgetmodell vi har. Men om vi tittar på när det rent ekonomiskt sker en stor förändring i satsningar på infrastruktur ser vi att det sker -76.
Före det gick ungefär 2 procent av bnp till investeringar, och efter att man bytte budgetmodell här i riksdagen läggs - oavsett regering - ungefär 1 procent. Det är klart att det händer någonting om man gör det över så lång tid. Man börjar gröpa ur systemet. Till det kommer att vi har haft en stark urbanisering, vilket har tvingat fram investeringar framför allt i städer. Landsbygden har halkat efter.
Vi behöver ta tag i detta, och det var därför jag i mitt tal pekade på flera olika sätt att dels använda pengar i budget, dels hitta andra lösningar - exempelvis bompeng.
Magnus Jacobsson (KD):
Det gläder mig att ledamoten nämner Arlandabanan. Det gläder mig däremot inte att nuvarande regering förlängde avtalet om Arlandabanan. Här har vi alltså en bana som är färdigbyggd - och den hade inte kommit till utan att Mats Odell och dåvarande regering tog de initiativ de gjorde - men som inte går med full kapacitet. Det här var ett val som socialdemokraterna och miljöpartisterna i den förra regeringen gjorde.
Det är en oerhörd misshushållning med resurser att göra på det sättet. Sedan finns det andra, bra exempel. Vi har byggt en bro hemma hos mig mellan Sverige och Norge. Den är tullfinansierad. Vi har byggt Öresundsbron. Vi har byggt i Sundsvall. Det finns andra sätt att hitta finansiering. Vi vet också att italienarna har varit duktiga på att använda sig av EU-stöd.
Jag tror att utöver det vi gör här i kammaren, utöver det vi kommer att fatta beslut om, behöver vi titta på andra lösningar om vi ska klara ekonomin framöver. Nu blir det bredband, vänner!
Magnus Jacobsson (KD):
Jag måste bli svaret skyldig när det gäller den exakta summan. Vi har ju nu en gemensam budget med flera partier, så jag blir det svaret skyldig. När det gäller principen om bredband har vi en problematik. Där vill jag berömma Mikael Larsson, för jag tycker att han lyfter fram det här i kammaren på ett väldigt fint sätt. Jag minns när jag satt i kammaren första gången, 1998-2002, när Göran Persson började prata om bredband.
Jag tror att det var så lite som 10 miljoner som var den stora satsningen då. Vi hade en minister som pratade om att internet är en fluga och så vidare. Hela grejen med bredband är superviktig. Den är viktig för att både stad och land ska fungera. Hela covidperioden har visat att vi troligtvis behöver prata ännu mer om bredband än vi gör. Och jag erkänner att det innebär att vi skulle behöva lägga mer resurser på bredband än vi gör.
Jag tror också att bredband i sig blir ett samlingsbegrepp. Men när vi pratade bredband när jag var här första gången för ett tjugotal år sedan, då var det kopparnät. I dag är det fiber. Vad är det om 20 år? Det här med bredbandsinvesteringar kommer nog att vara en fråga som den här kammaren kommer att behöva ta upp varje år.
Men det vi också måste göra är att koppla bredband till olika tekniker, för vi kommer nog inte att klara av att ha fiber i hela landet. Jag hör till dem som önskar att vi kunde ha det. Jag tycker att det är orättvist att vi inte når det. Men jag tror att vi ändå kommer att vara tvungna att använda luftburen teknik i vissa områden. Vi kommer också att behöva jobba med radio och radiolänk på olika sätt, framför allt i stråk där man kanske fjällvandrar eller som jag är ute och jagar och så vidare.
Jag är väldigt glad att frågan lyfts fram. Vi kristdemokrater tycker att det är en viktig fråga, och jag skulle önska att vi kan lägga mer resurser på detta framöver.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vet att jag satt med en gentleman som jobbat mycket med att bygga upp bredband i början. Det han visade på, och jag tror mig även ha sett sådana siffror från Post- och telestyrelsen, är att man ska jobba i samverkan. Överallt där vi haft fiberföreningar visar det sig eller tyder det på att priset faktiskt är lägre än där kommuner och stat på olika sätt har gått fram. Det finns också områden där vi ser en helt annan grej.
Stockholmsregionen har ett fantastiskt välarbetat kommunalt bredbandssamarbete, och jag tror att många kommuner ute i Sverige skulle behöva studera Stockholmsregionen och se om man kan samverka mer. Jag tror att alla vi som sitter i utskottet har drabbats av diskussionerna om att man inte får lägga bredband över till grannkommunen och alla de här gränsdragningarna som finns. Jag tror att vi måste inse, och där vill jag återigen berömma Mikael Larsson, att bredband är ett femte trafikslag.
Vi måste se det som det och därför också investera så.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag noterar särskilt att ledamoten Elin Gustafsson talar om ordning och reda och konkurrens på lika villkor. Det är glädjande. Jag tror att vi alla är överens om det. Men bara för att ta ett litet exempel: Våra inhemska åkare har hårdare regler, högre personalkostnader och högre bränslekostnader, och de betalar för att köra på svenska vägar.
Det ska jämföras med externa åkare, som många gånger har sämre regelefterlevnad, lägre personalkostnader och lägre bränslekostnader och som inte betalar för att köra på våra svenska vägar. Det är rätt självklart att detta varken leder till ordning och reda eller till konkurrens på lika villkor. Detta är snarare ett exempel på konkurrens på olika villkor.
Från kristdemokratiskt håll har vi lyft fram flera förslag, och jag vill nämna fem av dessa. Vi vill ha en översyn av de inhemska reglerna, det vi själva kan påverka. Vi har även under hösten och våren lyft fram förslag på sänkta bränslekostnader, av vilka en del också har gått igenom här i riksdagen.
Vi har vid flera tillfällen lyft fram behovet av en ny bränsle- och fordonsbeskattning som just syftar till att även utländska åkare ska betala för att köra på svenska vägar. Vi har lyft fram behovet av ytterligare fler poliser och kontroller. Vi är väl medvetna om att regeringen har gjort en del, men att det inte räcker hör man när man väl är ute och lyssnar på åkerierna.
Slutligen har vi lyft fram förslaget att när klampning sker ska klampningen sitta antingen tills man har betalat sina kostnader eller alternativt, i de fall det är åtgärder som ska vidtas, tills man har vidtagit sina åtgärder. Då är min fråga till ledamoten Elin Gustafsson: Är det här fem förslag som socialdemokratin skulle kunna tänka sig att vara med och driva?
Magnus Jacobsson (KD):
Jag är glad över att Socialdemokraterna har ett engagemang för arbetarna och arbetarnas förutsättningar. Även om detta inte har växt fram i Sverige, mycket på grund av Saltsjöbadsavtalet, är det ju så att den kristdemokratiska rörelsen har en egen fackföreningsrörelse och alltid har betraktat arbetsrätten som viktig och arbetsfrågorna som oerhört viktiga om man ska bygga ett gott samhälle. Det kan noteras att ingenting i de fem frågor som jag lyfter fram handlar om att försämra arbetstagarnas villkor.
Jag är väl medveten om att detta är en konkurrensfördel för en del av de konkurrenter vi har i form av lägre löner för personal. Det är dock inget vi förordar i Sverige, utan jag lyfter fram andra förslag. När det gäller den konkreta frågan om vägslitageavgift kommer vi att titta på detta när det kommer ett sådant förslag till riksdagen. Vi har ju själva vid flera tillfällen försökt att lyfta fram att man bör ta ett helhetsgrepp där man ser på bränslet och fordonen i en gemensam beskattning.
Det skulle göra att det går att få in helt andra aspekter när det gäller miljö och tider då transporter körs ut i städer - exempelvis skulle det kunna vara lägre beskattning om elfordon kör ut varor på kvällstid i stora städer. Det skulle kunna ge ett annat, mer effektivt sätt att jobba. Vi kommer givetvis att titta på det här, för det måste bli en ordning där även de som kommer till Sverige och kör i Sverige är med och betalar för detta.
Jag vet att Tomas Eneroth vid något tillfälle, i ett enskilt samtal, nämnde att det gäller cirka 3 miljarder. Det här är viktiga pengar för att kunna ha ordning på det svenska systemet. Jag vill ändå återkomma till detta: Är ni beredda att se över de inhemska reglerna? Är ni beredda att fortsätta vara med och sänka bränslekostnaderna? Är ni beredda att vara med och se till att vi får fler poliser och mer kontroll? Är ni beredda att ändra reglerna för klampning så att man faktiskt står kvar till dess att man har betalat sin avgift?
Vi är för ordning och reda, och vi hoppas att regeringen är med på den resan.