KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jennie Nilsson (S):
Ann-Sofie Alm har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att uppnå målen i livsmedelsstrategin. Den nationella livsmedelsstrategin med sikte mot år 2030 antogs av riksdagen den 20 juni 2017. Den innebär att en tydlig linje är förankrad för livsmedelspolitiken fram till 2030.
Strategins övergripande mål är en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, samtidigt som relevanta nationella miljömål nås, i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning och bidra till hållbar utveckling i hela landet.
Regeringen har under 2017-2019 avsatt 1 miljard kronor på genomförandet av livsmedelsstrategin, vilket kan delas upp i två delar: dels åtgärder inom landsbygdsprogrammet, dels insatser inom ramen för regeringens handlingsplan. Totalt innefattar det närmare 50 åtgärder och insatser för att bidra till livsmedelsstrategins övergripande mål.
Här ingår bland annat satsningar för att stödja branschen att samordna sig för att samverka kring forskning och innovation, för att verka för en innovativ, hållbar, lönsam och konkurrenskraftig livsmedelssektor. Dessutom finns åtgärder för att främja svensk livsmedelsexport som en del i det fortsatta arbetet för en ökad produktion, konkurrenskraft och lönsamhet i livsmedelskedjan.
Jordbrukets konkurrenskraft är en helt central aspekt i livsmedelsstrategin, vilket i sin tur är en väsentlig del av ett bondepaket, men där ingår även det krisstöd som beslutades i samband med vårändringsbudgeten. Också utformningen av EU:s gemensamma jordbrukspolitik blir en viktig aspekt för genomförandet av livsmedelsstrategin.
I budgetpropositionen för 2020 föreslår regeringen som en del av ett bondepaket att finansieringen av livsmedelsstrategin förstärks så att den, inklusive tidigare avsatta medel, uppgår till 261 miljoner kronor år 2020 och 122 miljoner kronor per år under perioden 2021-2025.
Detta innebär att vi kan skapa en kontinuitet i arbetet framåt med långsiktiga åtgärder, och det är en viktig del för att öka livsmedelskedjans konkurrenskraft. Jag ser att den svenska livsmedelskedjan har en stor potential som är viktig att utnyttja. Inom ramen för arbetet med livsmedelsstrategin har vi identifierat en rad frågor som är relevanta för företag inom livsmedelskedjan, så att det finns förutsättningar för företagen att fortsätta utvecklas.
Vi behöver hålla ett öga på primärproduktionens i vissa fall höga kostnadsläge, utmaningarna kring innovation och kunskapsutveckling samt behovet av ytterligare regelförenklingar, i synnerhet sådana regler som påverkar företagens möjlighet att växa. Detta är viktiga frågor som jag ser all anledning att fortsätta arbeta med.
Jennie Nilsson (S):
Jag tackar för frågorna. Här finns frågor som jag inte hinner med, och en del frågor hänvisar jag till att de nyligen har tagits upp i andra debatter. I stället ska jag försöka summera, givet det som är grunden för vad som är så viktigt, nämligen att vi jobbar med att skapa de bästa förutsättningarna vi kan för branscher som är viktiga för Sverige och för jobb och tillväxt i hela landet.
Jag tror att vi har en stor samsyn i frågan, men vi skiljer oss i vad vi tror är effektiva verktyg. Jag tror att regelfrågan är viktig, jag tror att det är jätteviktigt att vi jobbar med forskning och innovation och jag tror att vi behöver säkerställa att jordbruket får sin del av forskning och innovation. Vi behöver också fundera över hur vi utformar detta. Precis som nämndes i debatten tidigare är det fråga om branscher med låg lönsamhet. Det är inte så lätt att gå in med eget kapital för forskning och innovation.
Här behöver vi fundera över hur samhället kan hjälpa till. En konkret fråga som kom upp i den sista frågerundan är kopplad till det jag hade skrivit upp att jag ändå skulle säga. Frågan gäller exporten. Jag tror att vi måste säkerställa att hela kedjan hänger ihop. Om vi pratar om att öka lönsamheten och självförsörjningsgraden måste vi också klara att exportera mer. Här ser vi en positiv utveckling.
Svensk export ökade förra året, 2018, med 3 procent, och för första gången passerades ett exportvärde på 50 miljarder kronor. Vi jobbar med att få till exportprotokoll med Kina och andra viktiga marknader, och Business Sweden har fått ett riktat ekonomiskt påslag och uppdrag att specifikt jobba med marknadsföring av svenska produkter. Det är viktigt och bra. Sedan lyfte interpellanten upp AMR.
Jag vill med emfas understryka hur viktig frågan är. Vi måste visa på att vi tillsammans med Danmark är bäst i världen i denna fråga. Svenska producenter borde få bättre betalt, och vi måste också jobba med att sprida den kunskap vi har. Där har vi en plan.
Jennie Nilsson (S):
Jag tackar Runar Filper och Marléne Lund Kopparklint för inlägg i en viktig debatt. Denna fråga berör, och det är viktigt att vi visar att vi tar den på stort allvar.
Det är en svår och komplex fråga, och ett antal olika intressen ska vägas in. Enligt EU:s art- och habitatdirektiv är vargen strikt skyddad. Det innebär att vi måste förhålla oss till det och de förutsättningar och ramar som finns.
Vi har ett enigt riksdagsbeslut från 2013 i botten. Där sattes siffran till 170-270 utifrån den vetenskapliga grund man då hade att förhålla sig till. Här sägs också att det ska tas socioekonomisk hänsyn och att vargen ska vara spridd över hela landet.
Jag tror att vi alla är överens om att dessa målsättningar fortfarande gäller och att vi står fast vid dem. Ja, Naturvårdsverket är ansvarig myndighet i dessa frågor. Vad gäller licensjakt kontra skyddsjakt kontra illegal jakt sköts det under förra mandatperiodens licensjakt 98 vargar.
Under mandatperioden dessförinnan, 2010-2014, sköts det totalt 22 vargar genom licensjakt. Vad gäller skyddsjakt fälldes 118 vargar under 2010-2018 och ytterligare 19 vargar under 2019. Så här långt i år har det skjutits tre eller eventuellt fyra vargar.
Jag tror nämligen att det sköts ytterligare en häromdagen. I de överväganden som har gjorts har man funnit att det inte har varit möjligt med licensjakt eftersom antalet vargar efter förra årets räkning låg nära 300. Däremot sker skyddsjakt, av socioekonomiska skäl eller för att skydda tamboskap eller annat.
Detta är i enlighet med de verktyg man har att jobba med. Det finns inget i statistiken från 2010 till i dag som visar på en kraftig ökning eller differentiering utan licensjakt.
Under förra mandatperioden fattade vi ett antal beslut för att säkerställa hög effektivitet och tillgång till bästa möjliga verktyg. Vi inrättade bland annat en specialdomstol för överklagande för att få rättssäkra processer. Vi har också infört ett skyndsamhetskrav för att säkerställa att dessa ärenden hanteras fort.
Vi har också varit tydliga med att vi vill att man utvecklar en metodik kopplat till inventering för att få en bra avräkning och hög legitimitet i hur man räknar antalet vargar.
Det handlar också om att säkerställa att man använder DNA i så stor utsträckning som möjligt för att kunna inventera när det inte finns snö men framför allt för att kunna ha det som en grund i det vetenskapliga underlaget för gynnsam bevarandestatus.
Jennie Nilsson (S):
Tack för följdfrågorna! Jag kan bara konstatera att det är bekymmersamt att ha en diskussion om att man kan välja vad som är vetenskaplig grund.
Min förväntan och bild är att svenska myndigheter tar ett brett ansvar för att samla in breda vetenskapliga underlag och att detta är viktigt. Det är också viktigt för mig att de beslut som vi och myndigheterna har att hantera vilar på vetenskaplig grund.
Jag tycker att det är problematiskt när man indikerar att man kan välja underlag utifrån att det ska passa in. Detta är tyvärr något som förekommer lite för mycket i den politiska debatten, men det får politiska företrädare ta ansvar för själva.
Jag kan konstatera att jag har vargdebatter ganska ofta i denna kammare. Det visar att det finns ett stort och äkta engagemang i dessa frågor. Jag tycker att det är bra och viktigt att vi jobbar för att öka legitimiteten i dessa frågor och försöker hitta bra gemensamma vägar för att skapa ökad legitimitet.
Jag kan också konstatera att interpellanterna i debatterna så här långt alltid duckar inför det faktum att detta är en fråga där vi inte har suverän nationell kompetens. Vi har att förhålla oss till att det finns ett EU-direktiv som innebär ett strikt skydd och som kräver att Sverige har gynnsam bevarandestatus.
Där har vi redan nu ett överträdelseärende som ligger inaktivt och som kan aktiveras när som helst om man uppfattar att vi inte lever upp till direktivets intentioner på detta område. Min bild är att det skulle bli enormt kostsamt för Sverige med ett sådant överträdelseärende.
Det skulle kunna innebära både ett ganska högt fast belopp, givet att Sverige anses ha en hög betalningsförmåga, och eventuellt tickande viten. Jag skulle gärna vilja höra från interpellanterna hur de ser på det faktum att vi har ett art- och habitatdirektiv att förhålla oss till. Detta perspektiv saknar jag i debatten så här långt.
Utöver det tycker jag att det är positivt med en levande diskussion. Jag vill åter konstatera att vi de år då vi inte har licensjakt har skyddsjakt som det verktyg som vi använder. Det går tydligt att se att det används och har använts hela tiden.
Jag kan också konstatera att det år då det fanns flest vargar i Sverige sedan lagen infördes och kom på plats var vid den räkning som gjordes 2014-2015. Då var antalet över 400 - om jag kommer ihåg rätt var det 425. En fördel med ett så stort antal är givetvis att man, utifrån att det ska glesas ut, kan ta någon form av hänsyn till detta när licensjakt beviljas.
Jag kan också konstatera att det blir besvärande när det låter i debatten som att vargarna bara blir fler och fler. Detta är inte korrekt, utan de är färre.
Däremot är de väldigt koncentrerade till vissa områden, och mitt största bekymmer i detta läge är egentligen att hitta de faktiska verktyg som innebär att vi kan ha en bra och naturlig utglesning som accepteras av EU, givet att vi inte bryter mot det direktiv som vi har åtagit oss att följa.
Jennie Nilsson (S):
Jag eftersträvar också en så god dialog som möjligt med alla berörda intressenter, både regionala och andra, i denna fråga. Jag kan konstatera att Norge är ett dåligt exempel att mäta oss mot eftersom de inte är med i EU och därmed inte behöver följa det art- och habitatdirektiv som vi har att följa.
Jag noterade att jag, trots frågan, inte fick någon reflektion rörande om man gör en annan bedömning än vad jag som minister och våra myndigheter gör när det gäller vad vi har för handlingsutrymme på detta område. Jag ser fram emot detta i nästa debatt om detta ämne, som jag är säker på kommer inom kort. Bättre dialog är dock väldigt bra. Jag fick en konkret fråga om en ny viltvårdsmyndighet, där det finns ett tillkännagivande från riksdagen som är under beredning i Regeringskansliet.
Detta är en komplex och svår fråga. Det jag kan konstatera är att en ny myndighet fortfarande hade varit tvungen att förhålla sig till samma art- och habitatdirektiv som Naturvårdsverket är i dag. Sakläget förändras inte i den delen. Återigen: Jag välkomnar att vi har en ständig dialog i dessa frågor, som är viktiga.
Framför allt söker jag konstruktiva tankar och idéer om hur man kan jobba på ett bra sätt utöver det som regeringen redan har gjort när det gäller rättssäkra processer, infört skyndsamhetskrav och utvecklad inventering för att åstadkomma en bättre fördelning över riket. Detta är enligt min mening den kanske mest prioriterade frågan när det gäller att ha en god förvaltning av vår vargstam i nuläget.
Jennie Nilsson (S):
Det är många frågor som hänger ihop med varandra. Jag försöker ge en bild av att vi jobbar strategiskt med livsmedelsstrategin. Den bygger mycket på att vi orkar vara långsiktiga. Jag delar det som har sagts i interpellationen om att vi dessutom behöver jobba med en del andra frågor, framför allt kopplat till här-och-nu-frågor. Jag kan konstatera att 2018 var ett tufft år för våra bönder.
Då gick politiken in ganska brett; vi satsade 1,57 miljarder i ett sådant läge. Allting handlar någonstans om att vi behöver se till att man har rimlig konkurrensneutralitet gentemot andra länder. Det är också en fråga som vi bevakar hårt i de CAP-förhandlingar som förs. Nu lyfter John Widegren upp vargen som ett specifikt problem kopplat till exempelvis fårskötsel.
Jag skulle kunna nämna också renskötsel, om jag ska vara ärlig, för det är de två områden som sticker ut när det gäller skador här. Det finns ett pågående arbete just nu som jag delvis har redogjort för i den interpellationsdebatt om varg som vi hade alldeles nyss. Vi tar också ett helhetsgrepp nu för att titta över förvaltningsområden och ersättningsnivåer. Till detta ska jag absolut addera att jag ska titta på om det finns någonting som mäler ut sig i vad man kan få ersättning för.
Vi tar alltså ett så brett helhetsgrepp som möjligt om detta. Man skulle ärligt talat också kunna prata om vildsvinshanteringen när man lyfter utmaningar för jordbruket. Det kommer vi alldeles strax att ha en interpellationsdebatt om, så vi får tillfälle att utveckla oss om detta. Det handlar om den samlade bilden, och mitt budskap är att jag som minister försöker ta samlade grepp kring alla de här frågorna.
En del av frågorna, inte minst kopplat till hur man har jobbat med dem i gamla kulturer och så vidare, tar det tid att vända. Men jag är målmedveten och fast besluten att vi ska göra det så bra som möjligt på detta område.
Jennie Nilsson (S):
Magnus Oscarsson har frågat mig vad regeringens kraftfulla vildsvinspaket innebär, vad de 13 miljoner kronor som Jordbruksverket ska få ska användas till och när regeringen kommer att lägga fram en proposition med anledning av Livsmedelsverkets förslag. Regeringen ser allvarligt på de problem som vildsvinen orsakar för bland annat svenskt lantbruk. Därför har regeringen beslutat att avsätta ett kraftfullt vildsvinspaket i livsmedelsstrategins handlingsplan del 2.
Paketets innehåll kommer att beslutas i början av 2020. Totalt innehåller handlingsplanen del 2 för livsmedelsstrategin åtgärder för 122 miljoner kronor årligen till och med 2025. Dessutom görs ytterligare satsningar på totalt 114 miljoner kronor under 2020. Livsmedelsverket har haft i uppdrag att analysera och lämna förslag på förenklade förfaranden för avsättning av vildsvinskött på marknaden.
I slutet av 2019 redovisade Livsmedelsverket sina förslag. Rapporten och dess förslag håller nu på att analyseras, och en viktig utgångspunkt för regeringen är, förutom ambitionen att minska de skador som vildsvinen orsakar, en bibehållen livsmedelssäkerhet, där både livsmedelshygien och köttkvalitet säkras. Det gläder mig att Magnus Oscarsson ser fram emot regeringens vildsvinspaket, men nödvändiga analyser måste få ta sin tid.
Regeringen kommer, som utlovat, att återkomma under början av året och presentera innehållet i vildsvinspaketet.
Jennie Nilsson (S):
Jag upplever att vi har en stor samsyn, både att detta är ett problem och att vi behöver vidta åtgärder för att komma till rätta med problemet. Vi har redan vidtagit åtgärder och fler ligger i pipeline. Jag utesluter inte att ytterligare åtgärder kan behövas. Väldigt viktigt i sammanhanget är att ha en effektiv utvärdering av vad som ger god och önskad effekt och vad som inte ger det. Jag fick en fråga om "när".
Om jag inte var tydlig nog i mina tidigare anföranden gäller att vi bereder Livsmedelsverkets förslag om ökad avsättning till konsument och har för avsikt att komma med ett förslag i början av 2020. Vi är nu i februari. För mig sträcker sig början av året fram till påsk. Det är den tidsram som jag rent hypotetiskt jobbar med.
Vi måste givetvis säkerställa att det hela är rättssäkert och håller måttet så att man kan skicka ut förslaget på remiss. Det finns ingen anledning att vara så snabb att man får backa för att man inte har gjort procedurerna på ett lämpligt sätt. Alla vi som jobbar med politik och har gjort det länge vet att man som politiker alltid vill vara jättesnabb. Men vi behöver ta hänsyn till att detta är rättssäkert och att vi levererar detta på ett seriöst sätt. Samma sak gäller det här med utfodring.
Vi har haft långa diskussioner med alla intressenter. Alla här i kammaren kommer nog inte att få exakt så som man vill när det gäller hur det ska utformas. Det är dock bra att man vill väldigt mycket. Men jag förväntar mig samtidigt att vi alla erkänner att det här är ett problem som vi behöver ta ansvar för och få till en minsta gemensam nämnare. Det är inte konstruktivt att blockera eller skicka tillbaka en fråga. Vi har verkligen försökt att ha en konstruktiv dialog. Jag hoppas att ni har uppskattat det.
Jag hoppas också att det kommer att leda till att vi kan leverera på området. Det efterfrågar inte minst bönderna. Detta är väldigt viktigt. Tack för en bra och konstruktiv debatt! Jag ser fram emot att fortsätta den.
Jennie Nilsson (S):
Betty Malmberg har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta när det gäller den akuta bristen på djursjukskötare och veterinärer. De senaste åren har efterfrågan på och utbudet av djursjukvård stigit kraftigt. Inom djursjukvården finns i dag avancerade diagnostiska verktyg och behandlingsalternativ som i princip är fullt jämförbara med dem som används vid vård av människor.
Konkurrensverket har i sin rapport Bättre konkurrens om fler byter djurförsäkring redovisat att omsättningen för privata veterinärverksamheter som bedrivs i aktiebolagsform har ökat med 38 procent mellan 2013 och 2016. Denna utveckling har starkt bidragit till att det råder brist på veterinärer och djursjukskötare.
Sedan 2007 är antalet utbildningsplatser på veterinärutbildningen vid Sveriges lantbruksuniversitet, SLU, 100 stycken per år. SLU har under senare år, i flera steg, ökat antalet utbildningsplatser för djursjukskötare från 40 till 80.
Samtidigt har Statens jordbruksverk beslutat om tidsbegränsade undantag så att icke legitimerad personal, efter viss utbildning och erfarenhet, får utföra moment som ska vara förbehållna dem som är legitimerade till exempel när det gäller att söva djur.
Det så kallade snabbspåret för nyanlända veterinärer var ett lyckat samarbete mellan SLU och Arbetsförmedlingen som avslutades 2018 och resulterade i att nära nog samtliga 20 deltagare fick legitimation som djursjukskötare. Glädjande nog startade nyligen ett nytt snabbspår. Dessa projekt ger ett välkommet tillskott av djurhälsopersonal.
Distriktsveterinärerna påverkas också av veterinärbristen och det faktum att privata aktörer inte längre kan tillgodose de behov som finns i vissa områden. Regeringen har därför förstärkt de avsatta medlen för veterinär fältverksamhet med 15 miljoner kronor 2020 och 2021 samt 20 miljoner kronor 2022. Agrifood genomför för närvarande en analys av veterinärmarknaden.
I denna ingår att analysera vad bristen på veterinärer beror på och behov av åtgärder för att få marknaden att fungera bättre. Jag vill också nämna att både branschorganisationer, näring och myndigheter i olika sammanhang arbetar tillsammans för att öka kunskapen och försöka finna lösningar på bristen på djurhälsopersonal. Djurskydd är en prioriterad fråga för regeringen. Den uppkomna bristen på djursjukskötare och veterinärer är allvarlig.
Orsakerna till den uppkomna bristen är många. Jag kommer att ta del av resultatet av de aktiviteter som pågår och bedöma om, och i så fall vilka, ytterligare åtgärder bör tas från regeringens sida.
Jennie Nilsson (S):
Jag tackar interpellanterna. Jag kan bara understryka att jag delar synen att detta är en djurskyddsfråga som behöver prioriteras. Däremot tror jag att jag, möjligen på grund av att jag inte är i opposition, lite mer ser komplexiteten när det gäller att hitta de smarta, snabba lösningarna. Min bild är att vi här, som på andra ställen, behöver ett gott underlag för att fatta beslut.
Mitt sätt att få in underlag är alltid att försöka ha en så god dialog som möjligt med berörda intressenter. I den dialog som nu finns får intressenter och branscher - och då menar jag både veterinärbranschen, det vill säga de som utför tjänster när det gäller djurskydd, och de som är i behov av tjänster när det gäller djurskydd, exempelvis lantbrukare och annat - komma till tals, beskriva hur problemen ser ut och säga hur man ser på praktiska och möjliga lösningar. Jag tror att det är viktigt.
Parallellt med detta ska man absolut jobba med snabbfotade förslag, som Betty Malmberg uttryckte det, inom ramen för vad som är möjligt och rimligt. När det gäller utländska veterinärer och deras möjlighet att exempelvis föra journaler på engelska är det, spontant, ett rimligt förslag som man kanske kan hantera snabbfotat.
Jag har inte hört om just den problematiken, men jag förutsätter att den kommer upp i den typ av dialoger som nu finns med branscherna; det är lite grann det de är till för. Är förslagen rimliga ska vi hantera dem snabbfotat.
I övrigt tror jag väldigt mycket på de verktyg som exempelvis handlar om snabbspår - att vi säkerställer att människor som kommer till Sverige och som har den här typen av kompetenser får förutsättningar att snabbare komma in och få legitimation så att de kan praktisera yrket.
Utbildningsplatserna har varit utökade från 40 till 80 under en ganska lång period, och jag kan konstatera att 20 plus 20 platser i snabbspåret faktiskt har varit ett snabbt och effektivt sätt att öka volymen. Jag tror att man behöver göra mer där. Samtidigt är detta numera legitimationsyrken.
Vi har haft övergångsregler som har varit kopplade till att det har införts en legitimation i dessa yrken som inte har funnits tidigare, och det har varit bra och nödvändigt. Det fanns en stor massa människor som hade jobbat väldigt länge och som hade väldigt mycket erfarenhet inom detta område som behövde få olika sätt att validera denna kunskap och att kunna få sina legitimationer.
Att långsiktigt ha ett system för dubbla sätt att få legitimation och tillhörighet tycker jag dock inte givet är ett gott sätt att hantera frågan. Det kommer att bli svårt att motivera för människor varför de ska gå utbildningsvägen för att skaffa sig legitimation för detta yrke om det finns parallella sidospår eller annat - om vi nu talar om snabbspår på detta område - som går ungefär lika fort.
Det tror jag vore olyckligt, även om jag tror att validering som koncept rent generellt är ett verktyg som är viktigt. Jag talade tidigare om marknaden. Jag tror faktiskt att det är så att man behöver bestämma sig för om man är beredd att gå in och styra marknaden på det här området.