Jan Eliasson (S):
Jag förstår i högsta grad den otålighet som har uttryckts från interpellanterna i den här frågan. Jag har satt mig in i den i detalj under den korta tid som jag har tjänstgjort som utrikesminister och kan försäkra er om att jag känner ett djupt engagemang i frågan och att jag tänker ägna den stor uppmärksamhet.
Jag kan inte - och jag är glad att jag har fått förståelse för det - gå in på exakt alla de kanaler som kan användas och har använts, men jag har arbetat mycket med länderna på Afrikas horn sedan 90-talets början.
Jag har personlig relation till många personer i området, inte minst i Eritrea och givetvis också med deras representanter i New York. Jag har delvis använt och kommer i hög grad att använda mig av de kontakterna för att driva det här ärendet vidare.
Vi har haft delegationsbesök som tyvärr inte har lett till direkta besök från vår sida. Vi har diskuterat hela relationen till Eritrea. Det är viktigt att se fallet Isaak i denna totala relation. Vi har fått informationer från aktionsgruppen att systern har fått hälsa på och att Isaak har fått medicin för sitt höga blodtryck.
Vi har fört fram kraven till eritreanska myndigheter väldigt tydligt, både det grundläggande kravet och när det gäller de humanitära behoven för honom just nu.
Vi har självklart inte svajat det minsta när det gäller kraven på mänskliga rättigheter och vad vi förväntar oss av medlemsstaterna i FN och av dem som har skrivit på deklarationen om mänskliga rättigheter. Ett element av tyst diplomati måste också få utövas. Återigen: Jag förstår otåligheten, för resultaten har inte visat sig.
När det gäller att bedöma möjligheter till framgång, som jag fick en direkt fråga om, tror jag att det kräver att vi hanterar detta i insikt om att Dawit Isaak är både svensk och eritreansk medborgare. Så länge han är eritreansk medborgare kan man alltså hävda att fallet ska hanteras inom det eritreanska systemet. Därför får vi inte någon lösning på den här frågan förrän Eritrea samarbetar.
För detta krävs en dialog som handlar om hela relationen till Eritrea. Man är inblandad i en oerhört farlig och svår gränskonflikt. Det är frågan om bistånd och annat där Sverige inte har något bilateralt bistånd men där EU har humanitärt bistånd, som jag för övrigt inte vill ta avstånd från. Humanitärt bistånd måste utgå till alla människor som har behov av detta oavsett regim.
Det är en ganska komplicerad situation, och jag kan bara lova att jag ska ägna frågan stor uppmärksamhet. Jag har inte det minsta problem med att bege mig till Eritrea om det skulle hjälpa. Men självfallet måste ett sådant besök vara väl förberett om det ska genomföras. Det måste finnas utsikter att besöket ska leda till de resultat som vi önskar. Vi har gärna kontakt med er i riksdagen i frågan.
Vi har också nära kontakter med aktionsgruppen, som vi träffar regelbundet för att hålla oss informerade. Vi hoppas få hålla en förtroendefull dialog med er i olika former för att understryka att vi arbetar med frågan intensivt. Vi kommer att arbeta intensivt med frågan, och vi hoppas att en kombination av principiella ställningstaganden och effektiv diplomati kan leda till att Dawit Isaak, som sig bör, friges.
Så måste ju ske till slut och snart, hoppas vi. Vi hade samma förhoppningar som ni när han frigavs kort, men sedan komplicerades bilden ytterligare också av skäl som har att göra med den politiska situation som råder i Eritrea. Jag kan garantera att jag tänker arbeta intensivt med frågan. Jag hoppas att vi ska nå framgång gemensamt.