Tomas Eneroth (S):
Jag tackar både Jens Holm och Carl Schlyter. Interpellationen är utmärkt, och ni ställer viktiga frågor. Ingen ska tveka om regeringens klimatambitioner. Det är helt nödvändigt att Sverige ställer om, och det är helt nödvändigt att världen ställer om. Fördelen när Sverige ställer om och gör det före andra är att det skapar både ett föredöme och ett hopp i en värld som i vissa delar är ack så dyster när det gäller klimatförnekelse.
Det är också viktigt eftersom det i Sverige kan ge affärsmöjligheter och jobb när vi visar hur vi kan klara av att bli världens första fossilfria välfärdsland. Det kan visa att vi i Sverige vågar etablera det som jag brukar kalla den permanenta världsutställningen för implementering av miljösmart teknik. Sverige har stora möjligheter att gå före. Det kommer dock att kräva att flyget tar sitt ansvar.
Med anledning av Jens Holms argumentation vill jag ändå säga att inom hela transportsektorn är fortfarande andra tunga transporter den stora utmaningen. Det är viktigt att komma ihåg det. Men långsiktigt är det en väldigt stor utmaning att också flyget tar sitt ansvar. Bland annat detta är ett argument för flygskatten. Övriga transport- och fordonsslag betalar ju faktiskt en hel del av sina utsläpp. Därför måste vi hitta en ordning som går förbi Chicagokonventionen och som gör att flyget tar sitt ansvar.
Den utveckling som vi har framöver är en utmaning. För även om vi i Sverige är åtminstone hyfsat brett överens om investeringar i järnvägssystemet och bygger höghastighetståg ska vi vara medvetna om att den stora expansion som flyget nu genomgår handlar om utlandsresor. Det gäller inte affärsresor inom Sverige.
Det gäller heller inte oss som reser mellan mindre orter i Sverige, utan den stora expansionen handlar om dig och mig och många andra som åker till Kanarieöarna eller Thailand på semester. Fritidsresandet utomlands är den stora expansionen. Om detta ska förändras krävs både förändrade biodrivlinor i flygplanen och det som kallas free route airspace, det vill säga rakare inflygningslinjer för att minska påverkan.
Det kommer att krävas bättre motorer för att minska förbränningen, och det kommer att krävas andra styrmedel för att ändra och påverka människors beteenden och val när det gäller vilka resor man gör och öka förståelsen för vilka klimateffekter de kan ha. Men framför allt, och det är här jag tycker att Arlandarådet kommer in, krävs en sammanhållen politik för den omställning Sverige behöver göra. Jag kommer från södra Sverige och har rest väldigt mycket från Kastrup.
Jag ska ärligt säga att jag har varit imponerad av Danmarks sätt att fokusera på Kastrups utveckling. Man har systematiskt lett infrastrukturinvesteringar till Kastrup, ordnat smarta transporter till flygplatsen och sett till att kraftsamla och sätta in resurserna där. Så har det inte varit i Sverige. Här har vi haft en helt annan struktur för flygplatser, med Bromma, Skavsta, Arlanda, Västerås och Norrköping - väldigt många flygplatser.
Det är dags att göra en översyn av den svenska flygplatsstrukturen. Detta kommer att ske samtidigt som vi fokuserar på arbetet med att göra Arlanda till den ledande flygplatsen, både när det gäller att samla en stor del av de utmaningar vi har framöver med en ökande flygtrafik och när det gäller omställning.
Där gör Swedavia ett gott arbete för att se till att Arlanda, men också andra av Swedavias flygplatser, har ett gott och hållbart arbete. För att svara på Jens Holms fråga om miljöprövning så pågår det ständigt.
Varje expansionsplan och varje förändring som görs vid flygplatsen prövas enligt den miljölagstiftning vi har och kommer också att prövas enligt den nyare lagstiftningen, som är ack så sträng och noggrann och ack så viktig i tider då klimatet måste komma först.