Maria Weimer (L):
En kvinna hänger utanför ett fönster i den parisiska novembernatten. Det är för högt för att hoppa, och det är för farligt att ropa på hjälp. Får terroristerna syn på henne är hon död. Många mil därifrån berättar en flicka för Zainab Bangura om hur hon sålts 20 gånger till olika terrorister. Inför varje försäljning tvingas hon genomgå en så kallad oskuldsoperation för att tillfredsställa de nya ägarnas perversa idéer om renhet.
Vi har alla tagit del av vittnesmålen från FN:s särskilda sändebud för sexuellt våld i konflikter. I dag vet vi att det är Daish, Boko Haram och al-Shabab som är feminismens och kvinnornas största fiender. Sedan år 2000, då vi antog resolution 1325, har världen på många sätt blivit bättre för kvinnor. Som bland annat Hans Linde nämnde har 53 länder nu antagit nationella handlingsplaner för att implementera resolutionen, och Sverige är ett av dem.
Samtidigt är det välkänt att våldtäkter fortfarande används som krigsverktyg över hela världen. Sexuellt våld är ett av grundfundamenten i Daishs ideologi, och det krig man utkämpar är också ett krig mot kvinnan. Därför tror vi att Sverige måste försöka göra mer för att stoppa massvåldtäkter och arbeta för att den strafflöshet som präglar de här brotten avskaffas. Det kräver att flickors och kvinnors särskilt utsatta situation uppmärksammas mer.
Det gäller de bilaterala relationerna, liksom arbetet i EU och i FN. En viktig aspekt för kvinnors särskilt utsatta situation är de internationella fredsfrämjande insatser som också har nämnts här tidigare. Det internationella samfundet måste oftare än i dag våga ingripa med militärt våld för att stoppa konflikter.
När vi väl genomför en operation är det avgörande att deltagarna får utbildning i genuskunskap och kan få de här perspektiven på kvinnors situation i konflikter. Det är oacceptabelt att det fortfarande förekommer att FN-soldater och poliser våldtar flickor och kvinnor i utsatta situationer - samma FN-soldater som vi, det internationella samfundet, har gett i uppdrag att skydda civilbefolkningen och i synnerhet kvinnorna och barnen.
Vi liberaler menar att lika mycket som vi måste arbeta för säkerhet i en värld där kvinnor ofta är offer, lika mycket måste vi se att kvinnor faktiskt är och ska vara aktörer. Så ser det inte ut i dag på många håll i världen. Kvinnor äger 1 procent av världens samlade rikedomar. Inkomstskillnaderna mellan män och kvinnor är i vår del av världen inte så stora, men i många andra delar av världen är de brutala.
Kvinnliga entreprenörer i Etiopien tjänar 34 öre på varje krona som en manlig entreprenör tjänar, och i Bangladesh är den siffran 12 öre. År 2015 var bara 15 kvinnor regeringschefer. Var femte parlamentariker var kvinna, och bland världens statschefer fanns inte ens tio kvinnor. Vi liberaler skulle vilja se att Sverige ökar ansträngningarna i arbetet för att kvinnors roll i konstitutionsbyggande och demokratiseringsprocesser stärks.
I de fredsprocesser där kvinnor uteslutits saknas halva perspektivet, halva freden. Och avtalen blir sällan särskilt hållbara när man har missat att ta om hand halva befolkningens perspektiv. Trots att resolution 1325 nu har 15 år på nacken fortsätter det här problemet att prägla de konflikter som vi ser i världen. Vi var många som 2014 gladdes åt att regeringen talade om en feministisk utrikespolitik.
Men regeringen är fortfarande mer högljudd än handlingskraftig och mer försiktig än feministisk. Bland liberala feminister som driver en aktivistisk säkerhetspolitik är det självklart att friheten och kvinnors rättigheter måste försvaras med vapen. Omvärlden har en skyldighet att ingripa, även med våld, för att försvara också kvinnors och flickors mänskliga rättigheter.
Det gällde i Afghanistan där flickors framtid begränsades av talibaner, det gäller i Mali där fundamentalister förtrycker kvinnor och det gäller i Irak där vi från Liberalernas sida vill se ett mer robust militärt stöd till de grupper som bekämpar Daish. I de svåraste konflikterna är det endast med vapen vi kan skydda civilbefolkningen och framför allt kvinnornas liv. Herr talman!
Med den verklighet vi lever i i dag med omfattande övergrepp och våld mot kvinnor kan feminism aldrig bli detsamma som pacifism.