KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christina Höj Larsen (V):
Det är glädjande att höra att vi är överens om att vad vi säger och gör spelar roll. Våra ord och handlingar kan antingen binda oss samman eller elda på människors hat. När SD:s Kent Ekeroth den 18 oktober i år stod och höll tal i Trelleborg försökte han knappast släcka någon vrede.
Tvärtom varnade han för flyktinginvandringen och sa: För Sverige innebär det vår undergång. Han sa också till publiken: Ni är en spjutspets för att ta vårt land tillbaka. Sedan pratade han om svenskarnas långa stubin och sa: Men när stubinen har brunnit klart, då smäller det! I publiken fanns bland annat uniformerade nazister.
Ett parti som dagligen låter sina företrädare hetsa så här och som dessutom lägger ut adresser till tilltänkta flyktingboenden bär självfallet ett tungt ansvar för vad som händer. Både polis och hatbrottsforskare pekar på att den här sortens hatisk retorik riskerar att trigga.
Om Sverige beskrivs som hotat och under attack finns det personer som kan känna sig kallade att agera utifrån det - människor som Ausonius, Mangs och Lundin Pettersson. Men även alla vi andra har ett ansvar för vad vi säger och vad vi gör. Vi står nu i den största flyktingkatastrofen sedan andra världskriget. 60 miljoner människor är på flykt, hälften av dem barn.
De flesta har sökt skydd undan förföljelse och krig som internflyktingar eller i sina grannländer. Men i en så stor humanitär katastrof söker sig en del även till Europa och till Sverige. Historiskt har Sverige sedan länge hanterat större flyktingmottagande genom investeringar i de människor som kommit och i att bygga samhället större. Just därför har det har gått väldigt bra.
Vi har kombinerat solidaritet med välfärd och har blivit ett starkare och rikare land. Fler än 120 000 människor har sökt asyl hos oss i år. Det är självklart en väldigt stor uppgift, även för ett välorganiserat och rikt land som Sverige. I vissa kommuner, framför allt ankomstkommunerna, är läget mycket ansträngt.
Men i andra kommuner har man fortfarande knappt tagit något ansvar eller har kapacitet att göra mycket mer. Vad väljer regeringen då att göra och säga, när människor på flykt behöver oss som allra mest?
Nej. De väljer att skrämmas med ord som systemkollaps och kaos. De ställer välfärd mot mänskliga rättigheter och stänger hellre gränserna för dem som behöver skydd än lättar på utgiftstaket. Det, herr talman, är motsatsen till ledarskap. Och det kommer tveklöst att leda till att några av oss i samhället kommer att ses som en farlig börda som hotar välfärden. Det är farligt.
Christina Höj Larsen (V):
Det saknas inte saker att ta tag i. Vi har redan tappat ganska mycket viktig tid. Vi behöver ta tag i både arbetet mot rasism och mot hatbrott. Det finns mycket att göra när det gäller att kombinera den ideologiska delen och de sociala förutsättningarna. Men vi behöver också arbeta mer med mottagande. Medan vi står här och talar finns det massor av människor ute i landet som försöker lösa saker.
I några kommuner har man hittat bra sätt att rekrytera lärare till skolan direkt från sfi. I några har man fixat svenska för föräldralediga. I andra försöker man skapa egna arbetsmarknadsutbildningar som passar det lokala behovet. Det är dags att stötta och fokusera på detta arbete. Låt oss tredubbla antalet ankomstkommuner och se till att alla kommuner verkligen tar sitt ansvar!
Det finns fortfarande alldeles för många rika kommuner som knappt tar något ansvar och ändå gnäller allra mest. Låt oss ta fram boenden, både på kort och på lång sikt. I Bromölla har kommunen tagit fram 200 platser som fortfarande inte används, trots att asylsökande har fått sova ute i Malmö. Det finns ganska många sådana exempel. Var tredje medlem i LRF är beredd att ta emot flyktingar.
Eftersom Migrationsverket upphandlar endast fler än 30 platser i taget tror jag att vi måste låta kommunerna ansvara för att hitta färre platser och att det skulle öka kapaciteten. Nej, detta är ingen systemkollaps. Det är på sin höjd en svacka i politiskt ledarskap.
Det som händer nu riskerar att drabba inte bara dem som vi nu vänder ryggen utan faktiskt också det öppna och trygga samhälle som vi har talat om här i dag. Med det är även risken för ökad rasism och ökat hat ganska given. Jag tycker att vi bör lägga den typen av retorik bakom oss och ta tag i de praktiska utmaningar som finns.
Christina Höj Larsen (V):
Det är ganska intressant. Som Fredrik Malm säger finns det redan omfattande subventioner att få i form av olika typer av anställningsstöd. Ändå envisas Alliansens företrädare med att komma med förslag som handlar om att sänka lönerna ytterligare.
Men om arbetsgivaren inte kan tänka sig att ens betala hälften av en vanlig lön, hur låg lön är det då man vill betala? Annelie Karlsson var inne på detta tidigare i ett replikskifte. Det är ju om detta hela vår konflikt handlar. Vi tycker att människor ska kunna leva på sin lön. Man ska kunna leva på ett jobb, på en heltidslön. Det ni föreslår kommer att innebära det helt motsatta.
Det är inte ett sådant samhälle vi vill ha. Subventionerade anställningar är inget problem för Vänsterpartiet. Vi tycker att det är helt nödvändigt. Det finns en rad situationer där det är viktigt och bra. När det gäller sänkta trösklar vet vi redan från en hel rad praktiska försök med sänkta lönekostnader att det inte ger de resultat ni hoppas på.
Vi såg det med lönekostnaden för ungdomar och med restaurangmomsen - det gav inte den effekt som man hoppades på, och vi är inte beredda att använda våra skattepengar på det sättet. Vi vill göra något annat och skapa riktiga jobb. Tittar vi på länder i Europa där det finns många låglönejobb kan vi inte se att de har en bra fungerande arbetsmarknad. Det är länder som Turkiet, Grekland och så vidare.
Det finns jättemycket låglönejobb där. Är det bra? Nej, det är det faktiskt inte. Det är inte en bra arbetsmarknad för majoriteten.
Christina Höj Larsen (V):
I vanlig ordning vill Fredrik Malm alltid så mycket att det blir ganska yvigt och ganska många olika frågor och anslag på samma gång. Jag noterar att Liberalerna i sitt budgetförslag i vanlig ordning ger 80-90 procent av sina skattesänkningar till de allra rikaste. Det visar tydligt vem man tycker är viktig i samhället.
Jag delar inte alls uppfattningen att det är de som behöver mest i vårt samhälle. När det gäller detta med låglönejobb och lågkvalificerade jobb bedömer faktiskt Svenskt Näringsliv att ungefär hälften av arbetsstyrkan i Sverige är överkvalificerad för sitt arbete.
Det ger något som kallas bumping down-effekt, det vill säga att de som inte har så bra kvalifikationer faktiskt pressas ut av människor som har bättre kvalifikationer. Det Sverige behöver är högkvalificerade arbeten, inte tvärtom. Detta är något ni aldrig pratar om, utan ni fortsätter att pressa ut dem som inte har förutsättningar på arbetsmarknaden. Det är inget jag ställer upp på.
Jag är helt övertygad om att det vi behöver göra är att rusta dem som behöver det med utbildning, så att dörren kan öppnas och så att också den som har en god utbildning får möjlighet att fortsätta sin jobbresa vidare i systemet. Det är vad Sverige har gjort historiskt, och det är vad vi behöver göra nu också. Det har ni varit emot, och det förvånar mig inte ett dugg.
Det är klassisk borgerlig politik att motsätta sig utbildning för dem som behöver det och i stället säga att lägre löner och sämre villkor är vägen framåt. Så kommer det aldrig att vara för Vänsterpartiet. När det gäller budgeten är det ingen hemlighet för någon i Sverige vad Vänsterpartiet tycker om den tillfälliga lagen. Det finns en rad andra grejer i budgeten som vi inte heller har förhandlat om, till exempel pensionssystem och annat, men det finns där.
Christina Höj Larsen (V):
Nu är vi tillbaka i frågan hur låg lön ni egentligen vill att människor ska ha. Som jag sa förut finns det redan möjlighet till subventioner som omfattar halva lönen. Jag har väldigt svårt att se varför man skulle vilja sätta den ännu lägre. När det gäller detta med att hitta på arbeten är det helt uppenbart att det får konsekvenser.
Désirée Pethrus parti har varit del av en regering som under åtta år har sänkt skatterna med 140 miljarder. Tror ni att det inte märks? Det märks i varenda kommun och i vartenda landsting. De pengarna fattas. Dessutom har man tillåtit ett vinstuttag som är fullständigt hårresande. De pengarna fattas också. Det finns en massa arbetsuppgifter.
Jag rekommenderar Désirée Pethrus att gå ut och titta i äldreomsorgen eller i skolan. Det saknas inte arbetsuppgifter, så att man behöver hitta på dem. Det saknas lärare. Det saknas händer i äldreomsorgen. De saknas för att ni har prioriterat annorlunda. Ni har valt att i stället prioritera RUT-avdrag till dem som redan har. Vi vill i stället prioritera det som är till för oss alla. Det är inga hittepåjobb. De är på riktigt.
Jag kan försäkra att det inte finns något som är så på riktigt som just lärare i vår skola och medarbetare i äldreomsorg och vård. Det vi behöver göra nu är precis det som vi har gjort historiskt. Det handlar om att investera i att bygga samhället större och att investera i de människor som lever här. Det är det vi behöver göra.
Christina Höj Larsen (V):
Jag har väldigt svårt att riktigt ta på allvar riksdagsledamöter som har ganska saftiga arvoden och som står här och rekommenderar att människor ska ha väldigt låga löner. Men om vi lämnar det därhän måste jag säga: Du, Désirée Pethrus, befinner dig naturligtvis i den ekonomiska tvångströja som er ekonomiska politik ger.
Ni har ständigt som syfte att sänka skatter för dem som redan har. Det är trots allt det som har hänt. Vi kan titta på OECD:s mätningar under den period när ni satt vid makten. Klyftorna ökade mer än någon annanstans bland OECD-länderna. Det är ganska allvarligt. Och det är ett resultat av kombinationen av era skattesänkningar och det som hände i transfereringssystemen. Det finns ingen annan förklaring.
Det är inte ett sådant samhälle vi vill ha. Ni valde att prioritera den privata konsumtionen av till exempel städtjänster i stället för den gemensamma konsumtionen, som handlar om saker som behöver göras och som måste göras. Det gäller städningen på sjukhusen, lärarna och allt det som händer i äldreomsorgen. Det var en medveten prioritering. Ni flyttade konsumtion från det offentliga till det privata.
Det är inte så vi vill göra. Vi vill skapa fasta och stabila arbetstillfällen genom att göra tvärtom. Det har Sverige gjort förut, och det kan vi göra igen.
Christina Höj Larsen (V):
Det var en helt korrekt analys av vad jag säger nej till. Det är fint och bra att budskapet går fram. Det som är intressant när det gäller Moderaterna när man talar om företag och det som produceras är just frågan om vinster i välfärden. Där har vi en fråga där staten och skattebetalarna tillsammans har några stora summor där vi tillsammans har tänkt oss: Det här ska gå till förskolorna. Det här ska gå till skolorna.
Det här ska gå till hälso- och sjukvården. Då har Moderaterna tillsammans med alliansregeringen riggat ett system där företag kan sänka ned sina snablar i vår skattekista och ta det de vill ha. Är det den typ av företag vi ska ha, och vad är det som produceras där?
För Vänsterpartiet är det helt avgörande att när vi använder pengar tillsammans ska de gå precis till det som vi sagt att de ska gå till. Det är det inte för Moderaterna. Vi ser nu att även Sverigedemokraterna välvilligt ställer upp på företagens idé om detta. Det är helt sant att jag inte tycker att det ska vara på det sättet. Det är viktigt att vi gör saker tillsammans.
När det gäller RUT-avdraget - eller RUT-bidraget, som jag ärligt talat kan kalla det - som går till många av samhällets mest välbeställda vill vi gärna prioritera våra pengar på ett annat sätt. Vi vet att det finns många samhällsuppgifter som behöver utföras. De kan inte utföras, just för att pengarna går till fel sak. Hellre än att människor ska få städa i välbeställdas privata hem vill vi ha fler händer i omsorgen.
Vi vill att det ska städas på sjukhusen. Det finns gott om arbetsuppgifter, och det är de som ska utföras. Att Moderaterna och vi skiljer oss där är ingen överraskning.
Christina Höj Larsen (V):
Det är intressant att Moderaterna genast börjar tala om vilka människor som är fina eller inte. Det skulle aldrig falla mig in att tänka på vem som är fin eller inte. Det som intresserar mig är: Hur prioriterar vi användandet av våra skattepengar? Det finns gott om saker att utföra i den svenska välfärden. Vi vet att städning på sjukhus och i offentliga miljöer är undermålig.
Vi vet att det saknas personal i äldreomsorgen och också i hälso- och sjukvården. Det finns gott om arbetsuppgifter, och vi vill välja att prioritera dem. Moderaterna väljer konsekvent - historiskt, då som nu - att prioritera dem som redan har. Den konflikten kommer alltid att finnas kvar.
När det sedan gäller frågan om huruvida sektorn blev mer vit än svart är det inte så. Vi ser fortsatt ett stort svartarbete i den. Det handlar om att man inte vill betala för det arbete som utförs. Det tycker vi är viktigt och rimligt.
Det är just för att vi tycker att arbetsuppgifter är viktiga och att ingen är sämre än någon annan som vi också tycker att man ska betala för det som utförs.
Christina Höj Larsen (V):
Eftersom Sverigedemokraterna tydligt har visat att de är till salu för lite middagar och aktieinnehav kan det vara på sin plats att förklara varför välfärdstjänster inte är jämförbara med vägar, lakan eller något sådant. Medborgare är nämligen inte varor.
Om vi för gemensamma skattemedel upphandlar en väg och den inte blir bra, vad gör vi då? Jo, vi bryter upp den och skapar en ny.
Men om vi sätter våra ungar i en skola och den skolan prioriterar ned andelen lärare och är så sugen på att få många högpresterande elever att den höjer deras betyg utan grund kommer våra ungar att stå utan en bra utbildning. De nio åren går inte att bryta upp och ta om.
Det är allvarligt. Människor i vårt samhälle är inga varor som vem som helst kan handla med och göra vinst på. Människor i vårt samhälle är medborgare som ska tas på allvar.
Det är skillnaden mellan höger och vänster, och här har SD tydligt ställt sig på elitens sida eftersom ni, illa dolt, är ett parti för eliten.
Christina Höj Larsen (V):
Det jag försökte förklara är hur det stora hänger ihop med det lilla och att människor inte är detsamma som varor. Jag förstår att det är en besvärlig debatt för ett parti som är till salu till högstbjudande.
När jag lyssnar på Alliansen, och framför allt när jag lyssnar på SD, tänker jag på en riktigt kass trollkarl som med ena handen viftar med näsduken och alltid pekar på dem som nyss kom medan han med andra handen smyger ned mynten i fickan. Det är precis det ni gör, för ni är till salu.
Som alla vet är Vänsterpartiet för reglerad invandring. Vi har lagar och regler. Sverigedemokraterna har länge fått det att låta som att det har varit öppna dörrar. Så är inte fallet. Människor har tvingats återvända i många år. Många har fått nej. Det står Vänsterpartiet också bakom. Frågan är hur vi ska göra det.
Ska vi göra det genom att jaga människor? Ska vi göra det genom att ta bort deras ersättning? Vi vet ju att det inte funkar. Det skapar varken ett tryggt samhälle eller en trygghet för dem som ska återvända. För mig är det viktigt att vi har ett rättssäkert och bra system.
I de fall jag ser att regeringen antar lagar som gör integrationen sämre, genom till exempel familjesplittring och tillfälliga uppehållstillstånd, kommer jag och Vänsterpartiet att protestera, för dessa lagar försämrar hela situationen. Att vi sedan behöver ett helt annat ansvarstagande internationellt och inom EU är en annan fråga.
Men det är ni inte intresserade av att diskutera, för ni vill låta folk stanna i Libanon och så vidare.
Christina Höj Larsen (V):
Det som skapat den situation som just nu gör att barn i hela landet skär sig, tar livet av sig och inte förstår hur de ska fortsätta med sitt liv - en situation som gör att de frågar hur de ska klara sig i ett land de aldrig någonsin har varit i - är framför allt den tillfälliga lagen. Vi var mycket starkt emot den, och vi var tydliga med det.
Vi var också tydliga med att det kommer att få denna typ av konsekvenser om den tillfälliga lagen genomförs. Samtidigt har vi haft en situation där åldersbedömningarna inte har varit på plats. Det betyder att vi inte har haft ett rättssäkert sätt att göra åldersbedömningar, och det vet även Paula Bieler om.
Vi har sett en omfattande åldersuppskrivning av barn där man bara har killgissat ålder. Det är inte ett rättssäkert sätt att behandla barn och unga på. I en sådan helt unik situation sätter vi alltid människan före. Jag förstår att det kanske är en lite ny tanke för Paula Bieler, men för mig är det en ganska självklar tanke.
Därför gör vi så. I situationer där vi ser att människor trängs och far illa kommer vi alltid att ställa oss på människors sida. Så enkelt är det.
Christina Höj Larsen (V):
Nej, det är helt fel uppfattat. Det fanns en rad fel i det Paula Bieler just sa. Det vi har ställt oss bakom är det självklara krav som kommer från rörelsen av människor som faktiskt arbetar med dessa barn och unga varje dag. Det handlar om en amnesti för barn som har vistats här i landet i mer än ett år. Det gäller alltså inte alla, utan det är en specifik grupp som vi av förklarliga skäl ser har farit väldigt illa.
Det är en unik situation, och det är viktigt att vi gör någonting. Att världen i stort måste göra bättre ifrån sig när det gäller flyktingmottagande är helt självklart. Vi vet att människor kommer från till exempel Libanon och Libyen, och vi vet att människor är kvar i Syrien. Ett skäl till att unga ensamkommande kommer från Iran är att de sedan länge är flyktingar i Iran och har varit fullständigt rättighetslösa där.
Det är klart att mer behöver göras, men det som Paula Bieler föreslår är att vi ska fortsätta att låta det vara så - att vi ska fortsätta att låta människor vara kvar i Libyen, i Libanon och så vidare - och det är ingenting som jag ställer upp på. För mig är det så att världen inte blir bättre av att fler gör fel, utan fler behöver göra rätt och det är inte den politik som Paula Bieler eller Sverigedemokraterna företräder.
Deras politik går i stället ut på att hela tiden försöka att skjuta bort människor. Om ett hus brinner ska människor få stanna kvar på plats och få hjälp där. Det är en fullständigt obegriplig argumentation som jag inte kan ställa mig bakom. När människor far illa är det vår skyldighet här i kammaren att göra någonting åt det, och amnesti är ett sätt att göra detta.
Christina Höj Larsen (V):
Förslaget vi debatterar i dag innebär att personer vilkas tidsbegränsade uppehållstillstånd har gått ut inte längre återgår till mottagningssystemet och till att ses som asylsökande under den period deras ansökan om nytt uppehållstillstånd behandlas, med vissa undantag. Detta innebär att de under tiden då den nya ansökan prövas fortsatt har rätt till vissa insatser, socialförsäkringar och andra förmåner som asylsökande nekas.
Det är bra och viktiga förändringar. Vänsterpartiet välkomnar förslaget i stort eftersom det rättar till några av de problem som lagen om tillfälliga begräsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i Sverige, som kallas den tillfälliga lagen, skapar. Samtidigt går det inte att bortse från att allt detta är konsekvenser av just den tillfälliga lagen och att ändringarna är nödvändiga just på grund av det.
Vänsterpartiet är som alla vet mycket kritiskt till den tillfälliga lagen eftersom den skapar stort lidande och stor osäkerhet för människor som söker asyl i Sverige. Vi anser att den bör dras tillbaka. Även om Vänsterpartiet välkomnar regeringens ambition att förbättra mottagandet av asylsökande i Sverige finns det flera brister i förslaget.
Det är sådant som att ansökan om nytt uppehållstillstånd måste göras utifrån samma grund som tidigare uppehållstillstånd eller enligt någon bestämmelse i den tillfälliga lagen och att ansökan om förnyat uppehållstillstånd måste göras innan det tidigare uppehållstillståndet har löpt ut.
Det gäller också att EU-medborgare som söker asyl undantas från LMA-lagen om inte synnerliga skäl föreligger - vi föreslår särskilda skäl - och att beslut om Dublinöverföring behandlas på samma sätt som beslut om av- eller utvisning. På dessa punkter har Vänsterpartiet förslag som minskar risken för att människor hamnar i kläm i ett onödigt strängt och hårt system. Det är förslag som underlättar inkludering och etablering i samhället.
När ett uppehållstillstånd löper ut måste den enskilda ansöka om nytt uppehållstillstånd för att behålla rätten att vistas i Sverige. I andra länder, till exempel Tyskland, finns en annan ordning där tillfälliga uppehållstillstånd förnyas mer automatiskt om inte något specifikt har hänt i det enskilda fallet. En sådan ordning minskar belastningen både på den enskilda och på asylsystemet. Det skapar också sannolikt en större trygghet hos de asylsökande.
Vänsterpartiet anser att möjligheten att införa en sådan lösning med automatiskt förnyade uppehållstillstånd bör undersökas. Fru talman! Med det yrkar jag bifall till Vänsterpartiets reservation nr 2.
Christina Höj Larsen (V):
Till och med en liten unge vet att trolleri handlar om att fånga publikens uppmärksamhet med den ena handen - här borta! - medan den andra handen smyger ned myntet i fickan. Varje gång jag lyssnar till Forssell kommer jag att tänka på exakt det här taffliga trolleritricket.
Gång på gång pekar han med den ena handen på de flyktingar som just har kommit, medan den andra handen döljer de 140 miljarder som borgerligheten har smugit ned i de rikastes fickor under åtta år. Den andra handen döljer också de många miljarder som pumpas ut ur vår välfärd av företag som har fått sänka ned sina snablar i våra skattkistor.
Forssell skyller en utmärglad välfärd, med för få lärare i klassrummen, underbemannad äldreomsorg och bostadsbrist, på dem som nyss kom. Och medan han pekar på flyktingarna med den ena handen försöker han att dölja vad som har hänt. Han försöker att dölja det ansvar som han och borgerligheten faktiskt har. Detta är ett trick där man använder Sverigedemokraterna som förband, vilket vi såg alldeles nyss. De är helt nödvändiga.
Nu står de, nöjda, i kulisserna och ser att den giftiga hets som de har fört mot flyktingar kommer till användning i borgerlighetens illusion. I stället för att bygga ett samhälle som rymmer fler väljer Moderaterna att prata om en flyktingpaus. Och om vi tittar på Moderaternas budget ser vi att de säger nej till de satsningar på bostäder som regeringen och Vänsterpartiet har kommit överens om.
Samtidigt ser vi att det är borgerliga kommuner som fullständigt misslyckas med sitt jobb i mottagandet. Jag undrar såklart vad Forssell tänker säga till dessa kommuner. Vilka lösningar har han som inte handlar om att peka med handen här borta?