Lise Nordin (MP):
Det är snart åtta år sedan som jag här i riksdagen väckte den första motionen om ett uranbrytningsförbud. För exakt ett år sedan meddelade klimatminister Isabella Lövin att hon och regeringen avsåg att förbjuda uranbrytning i Sverige. Exakt ett år senare debatterar vi nu och ska i eftermiddag besluta om ett förbud mot uranbrytning i Sverige.
För dem som här i debatten säger att det inte behövs något lagstiftat förbud mot uranbrytning rekommenderar jag ett besök i de många orter i Sverige som under lång tid levat och fortfarande i dag lever med hotet om uranbrytning. Det talar sitt tydliga språk att det bedöms möjligt att bryta uran i Sverige i dag, eftersom ett flertal stora utländska företag har lagt många miljoner kronor på att söka efter uran i Sverige.
Jag har besökt Billingen i Falköping, Skövde, Kvarntorpshögen i Kumla, Nianfors i Hudiksvall och Oviken i Jämtland. På dessa orter kan man möta de många människor som är berörda av hotet om uranbrytning.
Lantbrukare gör inte de investeringar som de önskar och det finns ekoturismföretag som avstår från satsningar, därför att man inte vet om det senare kan bli uranbrytning. Med det förslag som vi här debatterar och som vi förhoppningsvis kommer att få ett beslut om i eftermiddag kan dessa orter andas ut. Det finns en logik i att de partier som vill se ny kärnkraft i Sverige också berättar var uranet ska komma ifrån.
Jag har inte sett någon moderat, liberal, kristdemokrat eller sverigedemokrat stå i någon av de berörda orterna i Sverige och säga: Här ska vi ha uranbrytning. Uranbrytning och slutförvar av uran är ju två av kärnkraftens problem.
När fem partier nu har enats om att Sverige ska ha 100 procent förnybar elproduktion 2040 är det en naturlig följd att vi nu också förbjuder uranbrytning när behovet av uran minskar. Det finns en inkonsekvens i moderaten Hanif Balis resonemang i sitt anförande. Först sägs det att det inte behövs någon ändrad lagstiftning eftersom Sverige inte har uranbrytning. Sedan säger Hanif Bali att lönsamheten i nya gruvor är beroende av att ta till vara uranet.
Jag kan inte tolka det på något annat sätt än att Moderaterna vill se uranbrytning i Sverige. Jag vill tacka Vänsterpartiet och Centerpartiet för stödet till regeringens förslag som vi i dag debatterar. Jag är glad över att Centerpartiet har ändrat sig.
När jag 2011 här i riksdagen debatterade med den då ansvariga ministern Maud Olofsson och riksdagsledamoten Helena Lindahl sas det att det inte behövdes någon förändring i lagstiftningen. Lindahl sa: Vi är emot uranbrytning, men de lagar och regler som gäller har räckt i alla år. Det är, fru talman, uppenbart att det behövs ett lagstiftat förbud, om man inte vill se uranbrytning i Sverige.
Efter den här debatten är det oklart om Moderaterna och Kristdemokraterna vill se uranbrytning i Sverige. Jag tycker att man försöker att skapa en förvirring som handlar om mineralutvinning generellt. Jag vill avsluta med att förtydliga att det här förslaget som vi i dag debatterar rör uranbrytning specifikt och inte innebär några förändringar för mineralutvinning av andra metaller. Hur den ska se ut kan vi debattera en annan dag.
Men det här förslaget innebär att det uran som kan följa med upp som biprodukt vid utvinning precis som i dag kommer att fortsätta att hanteras som gruvavfall. I dag firar vi att Sverige kommer att få ett uranbrytningsförbud. Därmed kan vi säkra att man inte kommer att få samma miljöproblem som vi i dag hanterar 50 år efter det att vi hade brytning i Sverige.