Gustav Fridolin (MP):
Aron Modig har frågat mig vilken procentandel kvinnor av de namngivna personerna i en historiebok för årskurserna 7-9 som utgör en för mig och regeringen acceptabel nivå. Bakgrunden är att jag bjöd in läromedelsbranschen till Utbildningsdepartementet för att diskutera jämställdheten i våra läromedel. Det har tidigare gjorts flera undersökningar om jämställdheten i läromedel. I en rapport från 2006 presenterade Skolverket en granskning av läroböcker i olika ämnen utifrån ett värdegrundsperspektiv.
Granskningen visade bland annat att män och pojkar är överrepresenterade i både text och bild. Delegationen för jämställdhet i skolan, Deja, presenterade vidare en rapport 2010 som behandlar vilken bild av kvinnor och män som dagens skolelever får genom sina historieböcker. Den bild som framträder i rapporten är att män, enskilda och i grupp, och manliga perspektiv dominerar. Utrymmet för kvinnors historia är minimalt och har oftast karaktären av inskott i den övriga texten.
I motsats till vad man skulle kunna tro blir kvinnorna allt färre ju längre fram man kommer i tiden. En nyligen gjord granskning som Dagens Nyheter publicerat ger vid handen att detta inte förbättrats i nyare läroböcker. DN:s granskning visar att i de vanligaste läroböckerna i historia utgör kvinnor i snitt bara 13 procent av alla omnämnda personer. Andelen kvinnor tycks fortfarande minska i de kapitel som berör 1900-talet.
Det är inte och ska inte heller vara regeringen som bestämmer hur läromedel för skolan ska utformas. Riksdagen och regeringen styr skolan genom att ange de övergripande mål och ramar som gäller för verksamheten, till exempel genom den av regeringen beslutade läroplanen för grundskolan, förskoleklassen och fritidshemmet. I läroplanen framgår bland annat vilka förmågor som respektive ämne syftar till att utveckla och vilket centralt innehåll som undervisningen i ämnet ska behandla.
Utifrån detta är det läraren som tillsammans med eleverna planerar undervisningen. Som pedagogisk ledare och chef för lärarna och övrig personal i skolan har rektorn det övergripande ansvaret för att verksamheten som helhet inriktas mot de nationella målen. Att jämställdhet ska prägla utbildningen framgår tydligt av både skollagen och de olika skolformernas läroplaner. I 1 kap.
5 § skollagen anges jämställdhet som en av de grundläggande demokratiska värderingar och mänskliga rättigheter som utbildningen ska utformas i överensstämmelse med. I läroplanen, Lgr 11, framhålls jämställdhet både bland övergripande mål och riktlinjer och i flera ämnens kursplaner.
Till exempel ska undervisningen i historia i årskurs 7-9 behandla nya folkrörelser, till exempel kvinnorörelsen och kampen för allmän rösträtt för kvinnor och män, samt kontinuitet och förändring i synen på kön, jämställdhet och sexualitet. De läromedel som används i undervisningen bör ge uttryck för de värden och principer som utbildningen ska förmedla.
Det är regeringens uppfattning att bestämmelserna om jämställdhet i skolans styrdokument också är viktiga för kunskapsresultaten. Jämställda lärsituationer skapar bättre förutsättningar för alla elever att nå kunskapskraven. Hur kvinnor och män framhålls och framställs i läromedel är därmed viktigt att belysa. Mötet med läromedelsförlagen, som hölls den 4 februari, innebar att vi fick möjlighet utbyta synsätt och föra en dialog i frågan.
Det är min uppfattning efter det mötet att det finns en gemensam vilja hos läromedelsbranschens aktörer att konsekvent pröva den egna produktionen också utifrån jämställdhetsaspekter. Sveriges politiska och ekonomiska historia är en historia där män haft mer makt än kvinnor. Det är ett faktum som också framgår i historieböckerna. Men Sveriges historia är inte bara de mäktigas historia.
Tvärtom innehåller kursplanerna som sagt delar som handlar om att granska och belysa maktrelationer också ur kvinnors perspektiv. Det finns därför ingen självklar förklaring till varför andelen kvinnor ska vara så låg som den tycks vara i flera av dagens läroböcker. Det är upp till varje enskild aktör som producerar läromedel att besluta om hur dessa läromedel ska utformas. Därefter är det skolan som beslutar om vilka läromedel som ska användas i undervisningen.
Men det underlättar för lärare och rektorer att fullfölja sitt uppdrag enligt skollag och läroplan om det finns läromedel att tillgå som motsvarar statens krav på undervisningen och dess innehåll. Därför är jag glad för att det finns en vilja hos läromedelsbranschen att delta i fortsatt dialog kring dessa frågor.