KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
Jag tycker att det är positivt att arbetsmarknadsministern är tydligare nu än vad hon var i sitt interpellationssvar. Hon deklarerar tydligt att det inte kommer att hända. Jag försöker inte sia om vad regeringen kommer att föreslå och inte föreslå, för det har jag ingen aning om och ingen insikt i. Men jag kan konstatera att regeringen närmast har gjort det till en konstform att bryta vallöften.
Man säger en sak före valet och gör sedan det diametralt motsatta. Med det vill jag understryka att det inte finns så mycket trovärdighet, substans och värde i att höra en företrädare för regeringen stå här i talarstolen och säga: Nej, vi kommer inte att införa medborgarlön. Det finns så många exempel på att ni har brutit vallöften. Det var egentligen bara den poängen jag ville göra.
Jag tycker också att det är lite märkligt att Ylva Johansson inte tar avstånd från medborgarlön som företeelse. Det är ett förslag som med all säkerhet skulle rasera de svenska offentliga finanserna.
Det finns en naiv föreställning hos stora delar av svensk vänster att det inte finns några konsekvenser av att höja skatter eller bidrag, vilket är ganska märkligt med tanke på att det inte för så länge sedan skedde en kollaps i den grekiska ekonomin till följd av att man levde över sina tillgångar.
Med sådana historiska exempel så nära inpå är det häpnadsväckande att det finns delar av den här riksdagen som fortfarande lägger fram helt vansinniga förslag om ett totalt kravlöst bidragssamhälle. Att regeringen och arbetsmarknadsministern inte tydligare tar avstånd från liknande förslag är märkligt.
Förklaringen till det är att Socialdemokraterna samarbetar med Miljöpartiet, som är ett parti som alltid har stått för en bidragslinje. Rickard Persson går upp här och säger: Vi vill minsann inte införa medborgarlön. Han kan försöka lura oss här i kammaren, men Miljöpartiet har ju alltid varit för medborgarlön.
Miljöpartiet har alltid varit för att det ska finnas bidragssystem som är helt kravlösa. Nu har man ändrat det, för att det ska se lite snyggare ut i protokollet, till att man vill utreda ett kravlöst bidragssamhälle. Men i grund och botten är det den inriktningen de vill ha.
För mindre än tio år sedan hade vi någonting som hette friår och som innebar att vem som helst kunde få leva ett år på skattebetalarnas pengar, alltså ta ett sabbatsår. Det är ett av många exempel på hur Miljöpartiet ständigt driver frågan om att människor aktivt ska sluta arbeta och i stället leva på bidrag.
De gör det därför att de har en inneboende misstro mot idén om tillväxt och idén om att människor arbetar, därför att de egentligen är emot det moderna projektet. Jag förstår att det här är jobbigt för arbetsmarknadsministern. Det hade jag också tyckt om jag tvingades samarbeta med Miljöpartiet.
Jag tycker att det är beklagligt att Ylva Johansson inte tydligare kan deklarera sitt motstånd mot medborgarlön och den typen av förslag som kommer från ett parti som ni faktiskt sitter i regering med. Det här är inte ett extremparti som sitter och för väsen i riksdagen, utan det här är ett parti som sitter i regeringen.
Fredrik Schulte (M):
Miljöpartiet har ett antal riksdagsledamöter som motionerar om att införa medborgarlön. Miljöpartiet har alltid varit för medborgarlön. På sin senaste stämma har de ändrat sig lite grann, för att det ska se lite snyggare ut nu när de sitter i regeringen. De säger nu att de vill utreda medborgarlön. Att de vill gå i den riktningen är alldeles tydligt. Allting tyder på det.
Alla gånger som de haft möjlighet att påverka politiken har de påverkat den i den riktningen att det ska vara helt fritt fram att leva på bidrag utan att det ska ställas krav. Under den förra S-regeringen, när Miljöpartiet var del av regeringsunderlaget, infördes friåret.
Om Miljöpartiet nu vill utreda en sådan galen idé som medborgarlön finns det antagligen ett motiv till det. Man utreder inte saker bara för att det är skoj. De vill såklart gå i den riktningen. Det är också den generella inriktningen för den här regeringen. Det är en bidragsregering.
Det är en regering som eftersträvar att höja skatterna på jobb och företagande och att använda de pengarna till att höja bidragen för dem som inte arbetar. Det kommer att leda Sverige i fördärvet, om det får fortsätta för länge och i för stor utsträckning. Det gläder mig att arbetsmarknadsministern tar avstånd från medborgarlön. Det gläder mig också att det finns företrädare i Miljöpartiet som åtminstone försöker låtsas som att partiet inte föreslår det.
Det här är en kamp som vi i Moderaterna kommer att ta. Vi kommer inte att acceptera att gå tillbaka till bidragslandet Sverige.
Fredrik Schulte (M):
Ja, Magdalena Andersson fick igenom sin ändringsbudget våren 2015, som innebar att hon i september 2015 kunde få igenom en skattehöjning och en bidragshöjning - en skattehöjning och en bidragshöjning. Så mycket påverkade den. Det är först sedan den 1 januari 2016 som regeringen på allvar har kunnat sätta sitt avtryck.
Magdalena Andersson skyller på migrationen och den stora flyktingkris som vi har haft. Det kan hon göra. Sverige har fått stora utgiftsökningar som vi annars inte skulle ha haft. Man kan också ställa sig frågan i vilken utsträckning Magdalena Andersson och hennes regering bär ansvar för den flyktingkrisen.
Vi från Moderaternas sida krävde mycket tydligt att man skulle dra i bromsen och genomföra en flyktingpaus tidigt i höstas, långt innan vi hade nått upp till det enorma asylmottagande som det sedan blev - 160 000 personer. Om det är stora utgifter till följd av migrationskrisen är det också någonting som Magdalena Andersson bär ansvar för.
Men det intressanta är, herr talman, att det inte bara är det ansvaret som gör att Magdalena Anderssons argumentation blir lite märklig. Det blir också lite märkligt när Alliansen, trots att man har exakt samma förutsättningar som regeringen, klarar av att nå överskottsmålet. Vad beror det på? Kan inte finansministern förklara det? Hur kommer det sig att Alliansen når överskott 2020 men att regeringen inte gör det? Jag kan berätta vad svaret är.
Svaret är att Magdalena Andersson är ansvarslös. Hon vill kunna sätta sprätt på en massa pengar, så att hon ska kunna sockra inför kommande val. Hon äventyrar Sveriges framtid.
Fredrik Schulte (M):
Det är inte framför allt politiken som påverkar sysselsättning och tillväxt, utan det är den globala konjunkturen.
Vi har bokstavligt talat haft sju svåra år med en historisk finanskris som för den globala ekonomin har inneburit nästan lika mycket som depressionen gjorde på 30talet. Att vi nu har vänt den konjunkturen gör att vi kan börja se bättre tider framför oss. Det är någonting väldigt positivt.
Det innebär att tillväxten ökar. Det innebär att fler människor kommer i arbete. Det innebär att vi får mer pengar att spendera på välfärden. Det här är alltså i grund och botten inte någonting som vi i politiken rår för.
Det vi i politiken kan göra är att strukturellt förbättra ekonomins funktionssätt, alltså skapa en struktur i samhällsekonomin som gör att tillväxten och sysselsättningen blir högre när det väl blir högkonjunktur och att de blir mindre låga när det är lågkonjunktur. Att det nu går så bra för Sverige är inte tack vare att vi har en finansminister som heter Magdalena Andersson.
Hon har ju knappt påverkat svensk ekonomi i någon större mening förrän under de senaste sex månaderna.
Det som gör att det går bra för Sverige, att det råder en högre tillväxt och högre sysselsättning än i andra länder i en högkonjunktur och en lägre minskning i en lågkonjunktur, beror framför allt på att Göran Persson under 90-talet genomförde en ansvarsfull politik för offentliga finanser.
Han genomförde tillsammans med Alliansen omfattande reformer som liberaliserade ekonomin. Inte minst fortsatte alliansregeringen mellan 2006 och 2014 på den inslagna linjen och lade därtill en arbetslinje som innebar att det lönade sig bättre för vanligt folk att arbeta och driva företag.
Det är de reformerna som har lagt grunden för att det nu går bra för Sverige. Magdalena Anderssons reformer har än så länge inte haft någon påverkan på strukturen i ekonomin. Hon pratar här om bostadssubventioner. Det är mycket tydligt att bostadssubventionerna inte kommer att skapa fler jobb. Det går inte att hitta något forskningsstöd för att de kommer att öka byggandet.
De infrastruktursatsningar hon hänvisar till beslutade alliansregeringen om. Annars får finansministern gärna berätta vilka nya stora infrastrukturprojekt som just den här regeringen har beslutat om som inte fanns med i Alliansens infrastrukturplan. De utbildningssatsningar som Magdalena Andersson talar sig varm för kommer inte heller att få någon stor inverkan på strukturen i ekonomin.
Det är bra att människor utbildar sig, men man ska inte ha någon större tilltro till arbetsmarknadspolitiska utbildningar. Om en arbetslös truckförare ska bli sjuksyrra kommer han inte att bli det genom att gå några kurser på Arbetsförmedlingen utan han måste gå en längre utbildning i det konventionella utbildningssystemet.
Det som Magdalena Andersson faktiskt gör, hennes stora bidrag till att förändra strukturen i ekonomin, är att hon förstör Göran Perssons arv av stabila offentliga finanser och hon förstör Alliansens arv i fråga om arbetslinjen. Den stora bärande delen i Magdalena Anderssons politik är att höja bidragen och skatterna så att det blir mindre lönsamt att arbeta.
Fredrik Schulte (M):
Ja, Magdalena Andersson, det ska jag gladeligen berätta. Så här blir oftast debatten när man diskuterar med Magdalena Andersson. Alliansen kritiserar många av de arbetsmarknadspolitiska program som regeringen företar sig. Det finns mycket tydligt forskningsstöd för att de inte fungerar. Då kommer Magdalena Andersson och kritiserar Moderaterna för att vi inte tror att utbildning är bra.
Jag ska säga följande tre gånger, herr talman. Att utbilda sig leder till att man får jobb. Att utbilda sig leder till att man får jobb. Att utbilda sig leder till att man får jobb. Jag är helt överens med Magdalena Andersson om att det behövs ett fungerande utbildningsväsen, att det behövs fler människor som klarar gymnasieskolan och grundskolan med behörighet och som går vidare till högre studier.
Jag är helt överens med Magdalena Andersson om att satsa mer särskilt på yrkesutbildningar. Här är också Moderaternas budget i linje med Socialdemokraternas budget. Det vi däremot kritiserar är er arbetsmarknadspolitik, ert utbildningskontrakt, era arbetsmarknadspolitiska kurser.
Ni föreställer er att problemet med rekryteringsgapet ska lösas, som vi är helt överens om finns, genom att de arbetslösa går några korta kurser på Arbetsförmedlingen. Så fungerar inte verkligheten. Ett underskott på sjuksyrror eller lärare löses inte med några kurser på Arbetsförmedlingen.
Om en person som saknar adekvat akademisk studiebakgrund ska bli sjuksyrra eller lärare måste denne gå till högskolan, inte något arbetsmarknadspolitiskt program som Magdalena Andersson har slösat bort tiotals miljarder på sedan hon blev finansminister.
Magdalena Andersson får gärna passa på i sitt andra inlägg att gå upp i talarstolen och berätta vilka stora infrastruktursatsningar som hennes regering har startat som inte fanns med i Alliansens infrastrukturplan och som vi hade budgeterat för. Det vore intressant. Några sådana finns inte.
När hon berättar om hur hon satsar på infrastruktur är det alltså Alliansens infrastrukturpolitik som hon har ärvt rakt av och inte ändrat nämnvärt.
Vad finansministern däremot gör, och som är så skadligt för Sveriges framtid, är att å ena sidan rasera Göran Perssons arv av att ta ansvar för offentliga finanser och å andra sidan rasera Alliansens arbetslinje. I den bärande delen av ekonomin höjer hon skatterna på jobb och företagande och använder pengarna till att höja bidragen för dem som inte arbetar.
Hon gör det på ett sådant sätt att det knappt längre lönar sig att arbeta. När människor väl har fastnat i utanförskap lönar det sig inte att ta sig tillbaka in på arbetsmarknaden och på nytt komma in i innanförskap och bidra genom arbete. Det är en cynisk politik från Socialdemokraternas sida.
Det är en politik som innebär att Sverige är på väg tillbaka till ett utanförskap för över 1 miljon människor. Samhället bekostar årligen uppehället för över 1 miljon människor. Det är en direkt effekt av regeringens jobbfientliga politik. Det är något som på allvar kommer att hota Sveriges framtid.
Fredrik Schulte (M):
I Magdalena Anderssons första inlägg i den här debatten talade hon om att regeringen satsar på infrastruktur och att det kommer att skapa en massa jobb. När jag nu ställer frågan vad det är för stora infrastruktursatsningar man har gjort - satsningar som inte redan gjorts av Alliansen - säger Magdalena Andersson i talarstolen att man har höjt järnvägsunderhållet lite. Det är jättebra att ni höjer järnvägsunderhållet, Magdalena Andersson, men det är inte en stor infrastruktursatsning!
Det är dock skönt att vi nu mycket tydligt kan se att det är i huvudsak tomma ord vi får höra från finansministern när hon berättar vad hon har för jobbpolitik. Varför tycker jag inte om utbildningskontraktet? Den som kanske bäst kan svara på frågan varför det inte är en bra idé är faktiskt Magdalena Anderssons partikollega Göran Persson.
Han införde ju utbildningskontraktet - eller ja, innan man kallade det utbildningskontrakt kallade man det 90-dagarsgarantin. Det var någonting Göran Persson införde någon gång i slutet av 90-talet, då i form av en 100-dagarsgaranti. Han införde den, och två år senare avvecklade han den. Varför gjorde han det? Jo, han motiverade det enkelt: Den funkade inte.
Den gav inget resultat, och den kostade en massa pengar. Magdalena Andersson har satsat tiotals miljarder på ineffektiva arbetsmarknadspolitiska program. Det är pengar som hade kunnat gå till välfärden. Det är pengar som hade kunnat gå till ett bättre fungerande näringsliv som hade gjort det lönsammare att arbeta och driva företag.
Sverige står inför en jätteutmaning att få alla de människor som har kommit till Sverige som asylsökande in i arbete. När det gäller detta har Magdalena Andersson och regeringen inget svar. Det enda man erbjuder är bidrag, bidrag och bidrag, och det hotar Sveriges framtid.
Fredrik Schulte (M):
Om arbetsmarknadsministern och Patrik Björck hade läst Moderaternas budget - vilket jag förväntar mig att ni kommer att göra, eftersom vi är det största oppositionspartiet - hade ni sett att vi inte föreslår att man ska behålla de nedsatta arbetsgivaravgifterna för unga. Vi behåller bara en liten del för dem som är under 21. Det är en påtaglig förändring.
Det vi i stället prioriterar är det vi kallar första-jobbet-avdraget, vilket innebär att vi sänker skatten på ett sätt som särskilt gynnar dem som ska få sitt första jobb. Vi gör detta för att det ska löna sig bättre att arbeta. Fru talman! Jag skulle vilja kommentera några av de saker Ylva Johansson sa. Hon försökte göra en poäng av att sjukskrivningarna nu ökar kraftigt.
Jag har haft exakt samma debatt ett par gånger med socialförsäkringsministern. Till slut blev jag så trött på att höra den här statistiken att jag var tvungen att trycka upp en stor A1-affisch, som jag stod och höll här i kammaren, över hur sjukskrivningarna och förtidspensionerna utvecklats över tiden.
Sedan Göran Persson klev av som statsminister har det blivit 150 000 färre förtidspensionärer och nästan 100 000 färre sjukskrivna. Det skedde en dramatisk minskning under alliansregeringens tid därför att vi stramade upp regelverket och gjorde det svårare att fuska med sjukförsäkringen och trixa med systemet. Nu gör ni i S-regeringen exakt samma misstag som Göran Persson gjorde. Ni luckrar upp regelverket.
Ni gör det lättare att missbruka systemet. Summan av den här diskussionen är klar och tydlig. Socialdemokraterna tror, i strid med alla oberoende ekonomiska bedömare, att en höjning av skatterna med 150 miljarder på fyra års tid inte påverkar ekonomin alls. I strid med alla oberoende ekonomiska bedömare tror de också att det bästa sättet att använda pengarna är att höja bidragen.
Jag är ledsen, men verkligheten är en helt annan.
Fredrik Schulte (M):
Det är tråkigt att arbetsmarknadsministern vill prata om allting annat än det jag faktiskt ställde en fråga om, nämligen hur många fler jobb en höjd a-kassa ger. I stället pratar arbetsmarknadsministern om historien, om vad som hände under alliansregeringen.
Hon menar att a-kassan inte är ett bidrag utan en försäkring, trots att hon vet att a-kassan till 60 procent är skattefinansierad. Hon svarar inte på de rationella förklaringar som jag ger för varför höjda bidrag och höjda skatter leder till färre jobb. Hon kommenterar inte Konjunkturinstitutets, Svenskt Näringslivs eller Finanspolitiska rådets slutsatser att regeringens politik leder till färre jobb.
Hon kommenterar inte att forskningen och vetenskapen tydligt visar att höjda skatter och bidrag leder till färre arbetstillfällen. Hon vill prata om vad alliansregeringen gjorde. Jag kan gärna prata om vad alliansregeringen gjorde. Det är mycket riktigt så att arbetslösheten ökade under alliansregeringen. Det har tre tydliga förklaringar. Den första förklaringen är att då rådde den värsta globala krisen sedan andra världskriget.
Den andra förklaringen är att det var en omfattande invandring till Sverige. Det tog lång tid för de människor som kommit till Sverige att etablera sig på den svenska arbetsmarknaden. Den tredje förklaringen är att under Göran Perssons tid vid makten, och den tid som Ylva Johansson också satt i regeringen, ägnade man sig åt att förtidspensionera och sjukskriva en massa människor. De sopades under mattan, och vi försökte hjälpa dem tillbaka.
Arbetslösheten, fru talman, skulle utan problem kunna halveras till i morgon. Det är bara en fråga om att återgå till förtidspensioner och sjukskrivningar, det vill säga lätta upp regelverken - lite som ni nu gör.
Vi kan hitta på låtsasjobb, extrajobb och traineejobb - det är bara ett traineejobb som har tillsatts sedan regeringen tillträdde. Det är inte längre intressant att räkna antalet arbetslösa. Det vi måste göra är att i stället räkna på hur många som jobbar. Det går att trixa så mycket med siffran för arbetslöshet.
Om vi tittar på hur många som jobbar har det varit en otroligt stark jobbtillväxt under alliansregeringen, trots krisen, trots en omfattande migration till Sverige som har inneburit stora utmaningar för systemet. Mellan 2006 och 2014 skapades 350 000 nya jobb.
För perioden 1984, mer än 30 år sedan, fram till 2006 skapades det hälften så många jobb. Den svenska jobbmotorn under alliansregeringens tid vid makten är tydlig. Men detta vill inte heller arbetsmarknadsministern kommentera. Hon pratar hellre om arbetslösheten. Den kan man trixa med och använda olika politiska metoder för att dölja.
Regeringen jobbar tydligen i det dolda med att luckra upp den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen, tillsätta låtsasjobb, det vill säga extrajobb och traineejobb, som ska putsa på statistiken. Det är inte en bra väg att gå.
Jag upprepar att vetenskapen, Konjunkturinstitutet och Svenskt Näringsliv i alla sina beräkningar visar att höjda skatter och högre bidrag leder till färre jobb. Hur får vi fler jobb med höjd a-kassa?
Fredrik Schulte (M):
Moderaternas budget innebär att a-kassan ska sänkas påtagligt. Ylva Johansson säger att regeringens politik leder till fler jobb. Problemet är att det bara är något som regeringen säger.
Alla oberoende aktörer - Konjunkturinstitutet, Finanspolitiska rådet, Svenskt Näringsliv - säger att den leder till färre jobb. Regeringen vägrar att lämna ut beräkningar av hur politiken leder fram till fler jobb. Det här är bara något som arbetsmarknadsministern och finansministern står här och säger. De kan ju säga precis vad som helst. Det finns inga belägg för att det skulle vara så.
Vi har nog aldrig haft en regering i modern tid som har fått så mycket kritik från oberoende ekonomiska bedömare, och vi har nog aldrig haft en regering som har ett så lågt förtroende i jobbfrågorna. Det är bara 5 procent av svenska folket som tror på regeringens jobbpolitik. Det är fler som tror på spöken. Det är naturligt att det är så.
Vetenskapen är tydlig i att höjda skatter och höjda bidrag leder till färre jobb. Det är också naturligt och logiskt att det är så. Regeringen väljer att göra allt annat än att kommentera och diskutera frågan. Man vill i stället prata om vad alliansregeringen gjorde, att a-kassan minsann inte är ett bidrag eller om en massa andra sidospår.
Man vill inte föra en diskussion om konsekvenserna och logiken bakom den egna politiken. Det leder tokigt. Framför allt leder detta tokigt eftersom en bidragskultur skapas i Sverige. Servitrisen som får sitt första jobb kommer alltså att få mindre i lön för 40 timmars hårt arbete än vad den arbetslöse advokaten får. Det skapar ett samhällsklimat som kommer att bygga tillbaka Bidragssverige.
Fredrik Schulte (M):
Jag har en fråga till Gustav Fridolin. Före valet var Gustav Fridolin mycket tydlig och utställde ett väldigt tydligt vallöfte från Miljöpartiet, att Miljöpartiet aldrig skulle agera för att stoppa människor från att komma till Sverige. Det var då. Nu sitter han i regeringen och genomför Europas kanske mest restriktiva migrationspolitik. Han har också gått ut och sagt att han anser att man i Miljöpartiet tidigare var naiv och ställde orealistiska krav.
Det här är en omsvängning som vi från Moderaterna tycker är en positiv ompositionering. Men för bara några dagar sedan kunde man se Gustav Fridolin i tv-rutan där han sa: Den nya inriktningen på politiken är skit och att han vill tillbaka till den tidigare ordningen. Jag har en väldigt enkel fråga till Gustav Fridolin: Vad vill egentligen Miljöpartiet?
Fredrik Schulte (M):
Jag har en fråga till Isabella Lövin. Statsministern och finansministern har sagt att jobbskatteavdragen har varit verkningslösa. Enligt Finanspolitiska rådet, Konjunkturinstitutet och samtliga ekonometriska studier som har gjorts över jobbskatteavdragets effekter rör det sig om en minskning av jämviktsarbetslösheten med åtminstone 180 000 personer.
Det var också en minskning av den faktiska arbetslösheten och en ökning av sysselsättningen trots att vi hade den värsta globala ekonomiska krisen sedan andra världskriget i form av finanskrisen. Jag skulle vilja ha ett svar från Isabella Lövin om det är regeringens officiella linje att jobbskatteavdraget inte har haft en positiv sysselsättningseffekt.
Om det är fallet: Med stöd av vilka fakta gör regeringen sådana uttalanden?
Fredrik Schulte (M):
Jamal El-Haj ägnade väldigt mycket av sin talartid åt att angripa Moderaterna och kom med en del påståenden som jag skulle vilja bemöta med fakta. Han påstår till exempel att Moderaterna riktar in sina skattesänkningar mot de rika och att det är ineffektiva skattesänkningar. Fel, vi riktar in våra skattesänkningar mot låginkomsttagare så att det ska löna sig att arbeta i stället för att gå på bidrag. Det finns också mycket solitt vetenskapligt stöd för att just öka incitamenten till arbete. Att gå från bidrag till arbete är ett av de mest effektiva sätten att öka tillväxten och sysselsättningen.
Jamal El-Haj påstod också att jämlikhet frodas i länder med höga skatter och att motsatsen gäller i länder med låga skatter. Fel, vi kan konstatera att några av de länder i världen som är mer jämlika än Sverige har en lägre Gini-koefficient. Slovenien, Slovakien, Tjeckien och Nederländerna har väsentligt mycket lägre skatter än Sverige. Till nästa anförande, Jamal, kan det kanske vara värt att ta reda på lite fakta. Nåväl, det var inte det jag ville fokusera på.
Det jag skulle vilja fokusera på i min frågeställning är att Socialdemokraterna lovade mer välfärd och bättre välfärd, men det blev precis tvärtom. Trots höjda skatter och en högkonjunktur i ryggen har ni fördubblat vårdköerna. Ni har sett till att barngrupperna har ökat i storlek. Ni har sett till att avgifterna i äldreomsorgen har ökat. Ni har lagt ned BB i Sollefteå. Ni har klämt åt de absolut svagaste: de som går på LSS-stöd, alltså handikappade.
Ni lovade bättre välfärd, men ni gav sämre välfärd trots skattehöjningar och trots högkonjunktur. Jag vill fråga dig, Jamal El-Haj: Är du nöjd med utvecklingen? Finns det någon känsla av självkritik? Nu går ni ju till val på ytterligare höjda skatter, en politik som visat sig ge sämre välfärd.