Anders Österberg (S):
När flyganfallen började rusade alla ned till skyddsrummet i källaren, men det kunde förstås inte jag. Min familj kunde inte lämna mig, så vi satt allihop där på femte våningen medan hela huset skakade och fönstren skallrade. Alla försökte att inte se rädda ut. Ofta grät jag, men det fick jag eftersom jag var yngst och rörelsehindrad. Så skriver den cp-skadade och rörelsehindrade tonåringen Nujeen i sin bok Flickan från Aleppo .
Den berättar om kriget i Syrien ur ett mänskligt perspektiv, så som det nästan aldrig beskrivs eller ens tänks på - genom ett barns och en funktionshindrad tjejs ögon. Genom glädje, sorg, hopp och förtvivlan berättar hon sin historia. Hon blev till slut tvungen att fly, som en i mängden - ett människoöde bland miljoner andra. Hundratusentals andra är döda.
Hela tiden öppnas nya sorgliga kapitel i det syriska kriget. De senaste kapitlen vi har sett är Afrin och Ghouta. Jag är väldigt stolt över att sitta i ett parlament där alla partier tar ställning för mänskliga rättigheter. I betänkandet är vi också överens om att det måste finnas ett ansvarsutkrävande för brott som sker och som har skett. Jag tänker bland annat på de två homosexuella killar i al-Raqqa som kastades ned från ett höghus enbart för att de var homosexuella.
Jag tänker på de kristna som dränktes i en undervattensbur med kameror som filmade deras sista hemska minuter. De dränktes enbart för att de var kristna. Jag tänker på den flicka som såg ut som en docka och som blev dödad av giftgas i en flygattack. Hon dog enbart för att hon föddes på fel plats. Tusentals liv har gått förlorade. Varför ger vi inte upp hoppet och kampen för en bättre morgondag?
Det finns ju andra - till och med i andra parlament - som tycks ha gett upp och som säger att vi här i Sverige är naiva. De säger att Asad har vunnit kriget och att han och hans hantlangare kommer att komma undan. Till dem säger vi: Historien är full av banditer som har kommit undan, men på senare tid har det blivit allt svårare att komma undan rättvisan och sitt ansvar. I Belgrad sa de som var motståndare till Milosevic att han aldrig skulle komma att sluta plåga dem.
Men en dag satt han där på de åtalades bänk i Haag. På grund av blockeringar i säkerhetsrådet är länder inte överens om en Syrientribunal, men det ska inte hindra oss i Sverige från att vara tydliga i vår ståndpunkt. Den som begått brott mot mänskligheten eller gjort sig skyldig till krigsbrott, folkmord eller försök till folkmord ska ställas till svars. Det är vi skyldiga alla offer, oavsett om de är shiamuslimer eller sunnimuslimer eller om de är sekulära eller kristna.
Det är vi skyldiga offer från olika etniska minoriteter - kurder, kaldéer, yazidier, armenier, assyrier och andra. Frågan om att utreda folkmord ska drivas i säkerhetsrådet. I utskottet anser vi också att en hållbar fred inte inkluderar Syriens nuvarande ledarskap. Utrikesutskottets MENA-betänkande behandlar hela Mellanöstern och Nordafrika. På grund av de ohyggligheter som sker i Syrien tänkte jag dock säga några ord till om det som händer i Afrin.
Kanske är Kawa Zolfagary den som har uttryckt det bäst genom sin poesi. Han skriver så här: I Afrin river de ned en staty. Mannen som statyn föreställer är smeden Kawa. Kawas barn mördades av en tyrann. Som svar ledde han folket i ett uppror mot tyrannen och besegrade honom. Därmed befriades det kurdiska folket. Så lyder legenden.
Riv en staty och kurderna kommer att bygga tusen åter, med tusen namn på tusen legender. I Afrin river de ned en staty, men väcker ett uppror. Så skriver han. Våld föder våld. Turkiet är den starkare parten i konflikten och begår brott mot folkrätten genom sitt anfall mot Afrin. De bör genast hörsamma den resolution om eldupphör som har antagits i FN:s säkerhetsråd, på samma sätt som Ryssland, Syrien och stridande rebellgrupper bör göra.
Vi anser även att kurderna bör få en plats vid bordet i förhandlingarna om fred. Utöver vårt arbete med fredsprocessen och kampen för ansvarsutkrävande har Sverige fastslagit en Syrienstrategi som omfattar 1,7 miljarder kronor för återuppbyggnad med mera. Fru talman! I Palestina finns det en stad som heter Hebron. Den är helig för minst tre religioner. I den gamla stadskärnan ligger Abraham begravd.
Halva hans kropp ligger i synagogan, och den andra halvan ligger i moskén. Vid större högtider lånar muslimerna judarnas byggnad och vice versa. Sida vid sida - så är det sedan gammalt. Det finns en stark längtan efter fred på båda sidor av konflikten. Svenskt bistånd utgör en viktig del för att ge människor hopp om en framtid, framför allt för den palestinska sidan. Dock ska svenskt bistånd inte gå till antisemitism eller uppvigling.
När så sker agerar svenska myndigheter - nyligen stoppades pengar till ett biståndsprojekt. Det är vår fasta övertygelse att Sverige ska erkänna Jerusalem som Israels huvudstad, delad med Palestina. Så säger även de internationella överenskommelserna. Det gynnar ingen - framför allt inte israeler eller palestinier - att polarisera konflikten ytterligare. Sverige har erkänt staten Palestina. Möjligen kom det svenska erkännandet för sent.
Detta är ett sätt att se parterna som jämlika och likvärdiga. Fru talman! Jag vill poängtera att jag inte har någonting till övers för Hamas eller deras metoder. Deras raketbeskjutningar är vidriga och riktas oftast mot civila mål. Den uppvigling som de håller på med är förkastlig. Däremot är en intern palestinsk försoningsprocess nödvändig. Nyligen demonstrerade tusentals människor i Gaza.
Det går inte att försvara att 40 palestinier sköts ihjäl och 758 skadades genom att man använde skarp ammunition utan att det, enligt Human Rights Watch, var någon omedelbar fara för de israeliska soldaternas liv. Israel har självklart rätt att försvara sig, men detta var någonting annat. Palestinierna har rätt att utöva sin demonstrationsfrihet. Vi stöder tvåstatslösningen inom 1967 års gränser eller överenskomna gränser.
Det finns skäl att rikta kritik också mot det palestinska styret på Västbanken, där vi har kunnat notera flera godtyckliga arresteringar. Vi vill se ett demokratiskt och fritt Palestina, inte ett auktoritärt. Fru talman! Det är viktigt att understryka att Mellanösterns utveckling på inget sätt är ödesbestämd. Det är inte osynliga händer som har tillsatt diktatorer, och det är inte osynliga händer som underblåser krig och konflikter.
Mellanösterns framtid avgörs av de vägval som regionens män och kvinnor står inför varje dag men också av hur vi i omvärlden och hur vi i Sverige väljer att förhålla oss till dem och deras länder. I Mellanöstern finns en oerhört stark längtan efter fred. Flickor som Nujeen från Aleppo behöver veta att det finns människor och stater som fortsätter kampen för hennes och alla andra barns uppväxt i ett fredligt Mellanöstern.
Sverige är ett litet land, men vi har en stor inverkan på världen. En del kanske säger att vårt bidrag bara är en droppe i havet. Men vad är havet om inte en sammansmältning av tusen och åter tusen droppar, som tillsammans är en av de starkaste krafterna på jorden? Jag yrkar bifall till utrikesutskottets förslag.