Maria Stockhaus (M):
Varför ska vi åka på it-dagar, SETT-mässor och lära oss om digitala verktyg när lagen ändå begränsar våra möjligheter att fullt ut använda den digitala tekniken? Den frågan fick jag av en rektor i en Norrlandskommun. Frågan sammanfattar och problematiserar väl det vi ska diskutera i dag, möjligheten att utnyttja tekniken för fjärrundervisning.
Lapplands gymnasium, som är ett kommunalt samarbete mellan kommunerna Pajala, Gällivare, Kiruna och Jokkmokk, har ett upptagningsområde som motsvarar 1,5 gånger Schweiz yta. Här var man tidigt ute med att använda den it-teknik som kom för 10-20 år sedan och började att på olika sätt erbjuda fjärrundervisning i olika ämnen och former.
Tekniken, infrastrukturen och kunnandet är i dag ordentligt upparbetat, och totalt är nio gymnasieprogram och elva ämnen beroende av samarbete med någon form av distansteknik. Det handlar bland annat om teoridelarna i vård- och omsorgsprogrammet, programmering och matematik, för att nämna några. Det har lett till att dessa kommuner kan erbjuda sina elever långt fler kurser och program än om möjligheten till fjärrundervisning inte hade funnits.
Men det har också betytt en möjlighet för kommunerna att bredda och klara rekryteringen exempelvis till äldreomsorgen, för den bistra verkligheten är att den som en gång flyttat från orten för att börja på gymnasiet sällan flyttar tillbaka. Lika stort och avlångt som Sverige är lika mycket varierar befolkningssammansättningen i våra kommuner.
I Stockholm växer befolkningen med en busslast varje vecka och det är svårt att hitta bostäder, medan befolkningen i Jokkmokk, Pajala, Arjeplog och Gällivare minskar. Dessutom är avstånden mycket större, och det finns inte samma möjligheter att förflytta sig med hjälp av kollektivtrafik som det finns i storstadsområdena. Fru talman!
Det faktum att vårt land ser olika ut och har olika förutsättningar ställer stora krav på såväl den nationella som den lokala politiken. När vi i Stockholmsområdet har stora utmaningar att hinna bygga skolor i tillräckligt snabb takt står stora delar av Sverige inför det svåra beslutet att behöva stänga skolor. Därför har vi i kammaren en del val som vi måste göra.
Antingen gör vi ingenting och hjälper därmed till att försvåra för kommuner att genomföra ett av deras mest grundläggande uppdrag, att tillhandahålla undervisning, eller så ser vi till att hitta lösningar som säkerställer att alla elever, från norr till söder, får en likvärdig utbildning med hög kvalitet.
Det såg den dåvarande alliansregeringen redan 2011, då man beslutade att utreda möjligheterna till fjärr- och distansundervisning; området har varit oreglerat fram till i dag. Jag vill vara ödmjuk och säga att vi nog inte riktigt hade hela bilden klar för oss. För att utöka möjligheterna till fjärrundervisning har vi i Alliansen därför lagt fram ytterligare tre förslag i vår följdmotion.
Två av förslagen, att säkerställa att även kommunala skolor ska kunna lägga fjärrundervisning på entreprenad och att göra en utvärdering av hur lagändringen påverkar skolornas incitament till att anställa behöriga lärare, stöds av både Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Det välkomnar vi. Men i det tredje förslaget går vi isär.
Det handlar egentligen mindre om sakfrågan och mer om att allianspartierna ser hela Sverige. Vi har valt en mindre restriktiv väg och föreslår att fjärrundervisning ska bli tillåtet i fler ämnen än endast moderna språk och modersmålsundervisning så länge läraren är behörig.
Det föreslår vi eftersom fjärrundervisning i fler ämnen kan vara den räddning som möjliggör för glesbefolkade kommuner att fortsätta att hålla sina skolor öppna. Så är fallet i exempelvis Pajala kommun, som jag besökt och som faktiskt förekom i ett TV4-reportage i går. Där använder man fjärrundervisning i framför allt moderna språk och modersmål.
I realiteten kan en F-9-skola ha så få som trettiotalet elever från förskoleklass upp till årskurs 9. Visserligen har kommunen fortfarande kostnaderna för lokalerna, men för Pajala innebär fjärrundervisning att det är möjligt att ha behöriga lärare i fler ämnen och kommunen tvingas inte stänga skolorna ute på landsbygden.
Nu går förvisso Socialdemokraterna och Miljöpartiet med på att starta en försöksverksamhet med fjärrundervisning i fler ämnen. Det är bra, men det räcker inte. Verkligheten ute i kommunerna kräver att vi hittar långsiktiga och juridiskt hållbara lösningar på det här området.
Politiken ska inte hindra och försvåra användningen av modern teknik utan underlätta för kreativa lärare och rektorer att hitta nya lösningar för att säkerställa att alla elever får den undervisning de har rätt till. Fru talman! Tekniken och pedagogiken finns och har använts i många år tack vare kommuner som har varit duktiga på att hitta lösningar på problemen, givet sina olika förutsättningar. Det är egentligen inte en fråga om fjärrundervisningens vara eller icke vara.
Det är en fråga om att göra det möjligt för alla kommuner att erbjuda sina skolelever en bra skolgång med undervisning av behöriga lärare. Svenska elevers rätt till undervisning måste vara i fokus, och undervisningen ska präglas av likvärdighet, hög kvalitet och tillgänglighet.
I ett land som Sverige, med stora avstånd och stora variationer i befolkningsmängd i våra kommuner, måste vi använda de möjligheter som står till buds, inte minst när det gäller modern teknik i skolan. Men så ser det inte ut i dag. På grund av att lagstiftningen och verkligheten inte går hand i hand sker fjärrundervisningen i skymundan, oreglerat och utan möjligheter till uppföljning, utvärdering och förbättringar.
Därför är jag i dag glad och stolt över att Alliansen har lagt fram detta förslag, som skapar förutsättningar för alla kommuner att uppfylla ett av sina viktigaste uppdrag: att ge alla elever tillgång till en likvärdig skola med hög kvalitet. Men i lika hög grad är jag bekymrad över regeringens ointresse för att lösa denna fråga. Jag är glad över de skrivningar angående försöksverksamhet med fjärrundervisning på entreprenad som kommit till stånd tack vare Alliansens motion.
Detta ger möjligheter för inte minst mindre kommuner på landsbygden att samarbeta med större kommuner med tillgång till de behöriga lärare som den egna kommunen saknar. På sikt hoppas jag att de utredningar som nu kommer till tack vare Alliansens motion i frågan kommer att leda till att vi kan hitta ett permanent regelverk som öppnar för fler möjligheter att använda it för att säkerställa alla elevers rätt till undervisning.
Mitt svar till rektorn är att de ska fortsätta att delta i it-mässor och konferenser för att lära sig mer om hur de kan använda digitala verktyg i undervisningen. Jag och mina allianskolleger vill möjliggöra för dem att fullt ut använda den teknik som är så självklar för alla oss andra att använda.