KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Mathias Tegnér återkommer till våra utvärderingar av Riksrevisionens rapporter. Det finns väl för det mesta förbättringar att göra. Det är helt naturligt, precis som riksdagsledamoten säger. Om det inte finns förbättringar att göra kan man ärligt talat fundera på vad som är fel. Däremot kommer det inte alltid tillkännagivanden. Det händer, och det händer kanske dessutom ganska ofta.
Men det händer inte varje gång. Emellanåt är man nöjd med det som sker. I detta fall tycker vi att det är graverande att det har gjorts en egen intern policy och att man inte tar upp frågorna och effektivt löser sina uppgifter. Det är den effektiviteten man måste komma till rätta med, så att man gör rätt saker för de pengar som regeringen lämnar över till myndigheten för att upprätthålla myndighetsfunktionen.
Därför vill vi att en återrapportering ska ske systematiskt. Den frågan har vi tryckt på i det här fallet. Man kan fundera på vem som ska avgöra när det är rimligt eller inte. Vi har gjort vår rimlighetsbedömning och anser nu att regeringen ska återkomma till riksdagen med svar på detta.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Mycket är vi överens om, men det finns också en del skillnader. Jag begärde ordet för att ställa en fråga om välfärdens kärna. Vi har en avmattning. Vi vet inte vad som händer om det blir en lågkonjunktur. Det är åtta av tio kommuner som har larmat om att de inte klarar det så bra. Det finns starka signaler om att det till och med kommer att bli eländigt. Det behöver göras besparingar i många av Sveriges kommuner.
Det handlar om demografi, hög invandring och vikande konjunktur som pressar kommunerna och våra regioner. Vi moderater har valt att göra generella satsningar i vår budget. Vi lägger 9 miljarder mer till statsbidrag till kommuner och regioner än vad regeringen gör. När man skickar statsbidrag som är riktade innebär det ett åtagande från den andra sidan.
I det läge som råder ser vi att man skapar mest möjligheter om man låter kommunerna lokalt och regionerna regionalt se var de kan göra den bästa insatsen för de pengar de får. Därför är min fråga till Monica Haider: Hur tänker ni lösa det problemet? Jag känner att det kommer att bli ett antal knutar på vägen.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack för ett svar som låter upplyftande. Vi får följa frågan så att vi ser att det blir verkstad och inte bara ord. Jag lämnar den frågan och tar upp en fråga som jag brinner för. Den är bland många andra frågor viktig för landsbygden. Det gäller gårdsförsäljning. Jag undrar: Hur är läget för regeringen? Man har sagt att det ska komma förslag 2020. Ser vi ett resultat i januari?
När ser vi att det ska bli möjligt med gårdsförsäljning?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Detta är ett betänkande om Riksrevisionens rapport om hur regionernas exportcentrum lyckats med sitt uppdrag från regeringen. Det är ett enigt utskott som föreslår ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden som rör uppföljning och utvärdering av exportfrämjande åtgärder.
Utskottet säger till regeringen att den bör se till att exportfrämjande åtgärder regelmässigt effektutvärderas och att myndighetsstyrningen ska utvecklas så att det blir möjligt att följa upp och utvärdera genomförandet av de exportfrämjande åtgärderna. Utskottet skriver också till regeringen att den ska arbeta för att möjliggöra uppföljning och utvärdering i hela värdekedjan när det handlar om satsningar på regionala exportcentrum. Fru talman!
Regeringen ville med regionala exportcentrum få en dörr in till exportinformation. Ett konkret mål var att varje företag skulle få rätt kontakt med rätt handläggare inom 24 timmar. Önskad effekt var att få fler små och medelstora företag att bli internationella. Det står i rapporten att Tillväxtverket dock konstaterar att sådana effekter inte är helt lätta att belägga. Fru talman!
Jag kan inte riktigt förstå vari det svåra består. När det gäller målsättningen att koppla ihop små och medelstora företag med rätt handläggare inom 24 timmar är det möjligt att mäta detta. När det gäller att önskad effekt var att de små och medelstora företagen går på export kan man också mäta det genom att se om de har gjort det. För mig kan det inte vara mer tydliga parametrar än så. Man kan fråga företagen som hör av sig om de har fått hjälp inom 24 timmar.
Det kan kontrolleras med ett mail eller telefonsamtal, och så kan man ta reda på om det tog 12, 24, 46 timmar eller mer. Då får man statistik på detta. I återkopplingen måste också en fråga vara om företagaren hamnade hos rätt handläggare - ja eller nej. Om svaret är nej vill man också veta vari problematiken ligger för att kunna vidta åtgärder.
Om man hör av sig till företaget efter ett år eller vad man nu bestämmer för att höra hur det har gått - är de på export eller inte? - går det också att följa upp med en fråga där svaret är ja, nej eller att man håller på att arbeta för att komma ut på exportmarknaden. Uppföljning och utvärdering är A och O för att lyckas med uppdrag med rätt insatser och få ut rätt effekter.
Vi får följa regeringens väg framåt med reglerings- eller riktlinjebrev eller ägaranvisning så att underlag blir användbara och tydligt ger besked om vad som fungerar och inte - vad som får effekt när det gäller exportfrämjande åtgärder. Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Detta ärende är ett betänkande med anledning av den rapport som kommit från Riksrevisionen. Riksrevisionen har granskat om regeringens och Almi Företagspartner AB:s arbete med Almis uppdrag om kvinnors företagande bidrar till att uppfylla det jämställdhetspolitiska målet om ekonomisk jämställdhet. Rapporten innehåller slutsatser och rekommendationer som avser regeringen och Almi.
Riksrevisionen skriver att det råder otydlighet i regeringens styrning och även i Almis återrapportering till regeringen. De anser att formuleringen av uppdraget i Almis ägaranvisning är i linje med näringsutskottets uttalande om att Almi ska främja kvinnors företagande.
Riksrevisionen menar att det är oklart om uppdragsbeskrivning och tillhörande nyckeltal i tillräcklig omfattning beaktar de jämställdhetspolitiska målen. Riksrevisionens rapport om jäm-ställdhet i Almis låneverksamhet Riksrevisionen har i granskningen funnit att redovisningen av kön för låneansökningar är otydlig och inkonsekvent. En sådan redovisning gör dessutom att det som skrivs blir mer fördelaktigt än vad det är i verkligheten. Fru talman!
Regeringen har delmålet om att öka möjligheter för kvinnor att starta och driva företag och anser att det bör beaktas i Almis uppdragsmål. Därför är det ytterst märkligt att det statliga bolaget har redovisat statistik där man inte följer redovisningen av kön. För mig ska statistik tveklöst gå att lita på och att Almi för tillförlitlig statistik. Det är denna statistik, hur den än ser ut i verkligheten, som vi ska kunna använda för att fatta politiska beslut och vidta eventuella åtgärder.
Därför är arbetet och uppföljningen A och O för politiska beslut och för dem i Sverige som vidare använder statistiken som underlag. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Inte ett ord har sagts här om myndigheternas uppdrag och den bro, brygga, för gemensamt ansvar som min fråga till statsrådet handlade om när det gäller att skapa en trygghet för de ungdomar som vi debatterar här i dag och som har en funktionsnedsättning som gör att de antingen befinner sig hos Försäkringskassan i daglig verksamhet eller lämnar den tillvaron och går över till den reguljära arbetsmarknaden.
Det är ett problem om tryggheten inte finns hela vägen. Som det är nu är det 1 500 personer som har ramlat ur systemet mellan de här myndigheterna. Det är det som vi diskuterar. Jag ska göra en kort tillbakablick.
År 2006 fanns det precis som nu ett antal unga människor som redan i 20-årsåldern gick i förtidspension och alltså inte längre fanns på arbetsmarknaden. Därför valde regeringen att hitta ett system där man längs vägen kunde kontrollera och se till att människor kunde komma tillbaka till arbetsmarknaden. Det kan inte vara rimligt att människor i 20-årsåldern lämnar arbetsmarknaden och aldrig kommer tillbaka före pensionen vid 65 års ålder. Det var det uppdraget.
Lars Beckman har redogjort för de andra delarna väldigt bra. Det är alltså skillnad på att vara frisk och bli sjuk och sedan kunna komma tillbaka och att ha en livslång funktionsnedsättning. Jag ställer min fråga igen.
Jag vill ha svar på om ministern är villig att se till att det finns två myndigheter som tar det gemensamma ansvaret, som aldrig släpper individen och som ser till att vi kan få ut de här ungdomarna på bästa möjliga sätt, via antingen Försäkringskassan eller Arbetsförmedlingen och aldrig däremellan.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
En liknande debatt hade jag för ett och ett halvt år sedan med justitieministern. Svaren var väl ungefär desamma. Det handlade om vad regeringen hade för mål med att ta fram förslag - 50 åtgärder - och att den ena saken efter den andra skulle träda i kraft.
Nu har till exempel den straffrättsliga åtgärden som beslutades i juli 2017 och möjligheten till kameraövervakning införts. Det är en allvarlig situation när företagare måste lägga mer och mer av sitt företags pengar på att försvara sig mot angrepp på olika sätt.
Det kan handla om att man måste sätta upp stängsel, att man utsätts för butiksstölder så att man inte kan ha kvar butiken - ett problem särskilt i bygder som är lite avsides - att man måste skaffa vakthundar eller vad det nu kan vara. Det är väldigt många olika åtgärder som kostar. 55 miljarder angavs som kostnaden för att hålla detta igång.
Nu har det ändå gått ett och ett halvt år, och kostnaden har väl knappast minskat utan borde ha ökat i stället. Som David redan har framhållit drabbas företagen väldigt hårt av detta. Vi ska ju alla leva i samhällen. Det finns också industrier som drabbas hårt när det etablerar sig kriminella gäng som gör att företagen kanske inte kan verka. Då hotas både jobb och sysselsättning.
Detta är väldigt allvarligt, och jag tror att också ministern ser allvaret i det. Men jag efterlyser effektivitet och åtgärder framåt.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tänkte ta upp det som David Josefsson var inne på, nämligen att man inte riktigt tar detta på allvar. Ministern hänvisar till en svarsfrekvens på 12 procent. Det var det svaret jag fick där och då. David Josefsson måste ha en annan summa, eller så är den till och med lägre. Jag känner att det finns en uppgivenhet inför att man inte kommer någonstans med frågorna.
Man sliter i vardagen för att få det att fungera. Då undrar jag: På vilket sätt tar sig regeringen an detta? Är det ett mörkertal? Hur ser det ut med tanke på brottsligheten som finns i landet? Vi är alla ute och besöker företagen. Jag var i en affär i Borlänge, i ett område som Svensk Handel lyfter upp som ett av de tuffaste och mest drabbade. Jag har sedan fortsatt till andra svenska kommuner och varit ute och lyssnat.
När man pratar med berörda hör man att detta är ett jättestort problem. Vad säger svarsfrekvensen, och hur ser det egentligen ut när man frågar? Det finns väldigt mycket uppgivenhet som gör att man till sist inte anmäler. Det är en väldigt farlig väg framåt. Jobb, tillväxt och allting måste fungera.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tänker titta bakåt i tiden. Den 12 december 2017 debatterade näringsutskottet kapitaltillskott till Postnord med därefter följande beslut. Bolaget konstaterade att mycket större omställningar skulle behöva ske. Det hade de sagt redan på sommaren samma år, om inte tidigare. Moderaterna sa ja till ägartillskottet.
Som Lars Hjälmered sa var det då inte så man såg på det framåt, men då började det hända saker och ting. Digitaliseringen var välkänd i Danmark och Sverige. Vi visste att den skulle fortsätta, och det har den gjort.
Det har nu ställts ett antal frågor kring vilka skattemedel som kommer att behövas och på vilket sätt regeringen kommer att ta sig an den här frågan. Svaret från statsrådet är att man tänker tillsätta en utredning, och Lars Hjälmered har efterfrågat vad det är för frågor man ska ställa till den.
Min fråga är: Varför gjorde man inte detta tidigare med anledning av att man visste vilken väg som var inslagen redan när vi tog beslutet i december 2017 om kapitalägartillskott?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Näringsministern säger att bolaget har gjort en tuff resa. Men det svarar inte på frågan varför man inte gjorde just det jag efterfrågade i mitt förra inlägg: att man redan vid klubbandet av kapitaltillskottet i december 2017, det vill säga för två år och tre månader sedan, tillsatte en utredning om en fungerande postverksamhet framåt.
Det svarar inte heller på frågan om vad som har hänt tidigare, vad som händer nu och varför det inte har hänt något när man nu ser hur det utvecklas. Min fråga återstår alltså: Varför tillsattes inte utredningen tidigare?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Transportstyrelsen ligger ju inom infrastrukturministerns ansvarsområde, medan detta berör även andra områden i Regeringskansliet och såväl Finansdepartementet som Näringsdepartementet. Att människor väljer att semestra i husbil gynnar både landsbygd och glesbygd. Det bidrar till handel och konsumtion på platser som behöver intäkter för att behålla verksamheter och jobb. Detta har inte minst nämnts i regeringsförklaringen.
Genom sina inköp i vårt avlånga land bidrar de som semestrar i husbil till att livsmedelsbutiker, tankställen och lokala sevärdheter kan fortleva. Försäljning av närproducerade hantverk och produkter får också en extra skjuts. Besöksnäringen är en av Sveriges snabbast växande näringar. Den skapar möjligheter för tillväxt, sysselsättning och utveckling över hela landet.
Med tanke på vad infrastrukturministern nyss svarade Jan Ericson kan man ju fundera på om det är meningen att den här delen av vårt näringsliv, där vi semestrar och gör avtryck när vi rör oss, ska tas bort från Sverige. Ska vi sluta att ha en besöksnäring, med tanke på den diskussion som förs? Eller är det rimligt att vi i Sverige fattar beslut som i det stora hela inte har en sådan påverkan?
Jag tycker att det här är en anmärkningsvärd diskussion som inte leder till hur Sverige ska ta sig framåt i världen. Regeringen har slagit fast att Sveriges attraktionskraft som besöksdestination är en viktig fråga och konstaterar på sin hemsida att fler turister och längre vistelser ger besöksnäringen stora affärsmöjligheter inom dess olika branscher. Näringsministern!
Ska vi ha en besöksnäring, och ska man som svensk kunna röra sig i landet? Jag vill ha svar på om vi ska vi ha en Transportstyrelse som ger rätt besked och om vi kan göra som i Norge.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
I Landskrona saknar Ecolean säkra löften om elleveranser till en framtida fabriksbyggnad. I Båstad flyttar ventilationsföretaget Lindab flera investeringar till följd av elbrist. I Malmö ger Pågen beskedet att man inte kan expandera eftersom elsystemet inte räcker till. Listan kan göras lång. Sydsverige och Skåne har tilltagande el och kapacitetsbrist. Regeringen har lämnat sitt budgetförslag för 2020.
I energiavsnittet går det ärligt talat inte att hitta en enda reform som möter och löser elproblemen. Min fråga går till Per Bolund. På vilket sätt tänker regeringen lösa elproblemen i Skåne och övriga Sverige?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
I måndags besökte jag tillsammans med Lars Hjälmered och mina partikollegor från region- och kommunnivå Malmö, Trelleborg och Ystad. Vi träffade bland annat näringslivet, företagen Pågen och Polykemi samt Sydsvenska handelskammaren. Det är en allvarlig bild som beskrivs utifrån grunden att företagen ska kunna utöka sin verksamhet och expandera. Det saknas nu effekt lokalt - det råder alltså effektbrist.
Det finns åtgärder som regeringen kan vidta här och nu för att komma till rätta med detta på kort sikt. Därför vill jag fråga näringsminister Ibrahim Baylan om han avser att agera för att energifrågan inte ska ligga som en hämsko med utebliven utveckling och tillväxt för näringsliv och jobb i Skåne och Sydsverige.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Här och nu råder effektbrist. Man kan ha hur mycket energi man vill vissa dagar om det inte funkar andra dagar. Detta är väldigt allvarligt. Näringslivet behöver växa; det behövs tillväxt. Folk är beredda att utveckla sina företag. De står med foten i marken och kan inte utveckla dem. Det här är jätteallvarligt. Avser näringsministern att agera för att frånvaron av lokal reservkraft inte ska slå mot tillväxten och näringslivet i Skåne?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Det statliga bolaget Svevia har hamnat i mediernas centrum i och med att branschorganisationen Företagarna har granskat 285 upphandlingskontrakt hos Trafikverket och sett att bolaget har en betydligt lägre prisbild än de privata företag som också har lämnat anbud. Enligt reglerna i konkurrenslagen är det inte tillåtet för staten att sätta för låga priser, det vill säga att göra en underprissättning. Det kallas för konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet.
Nu har frågan aktualiserats om att det skulle kunna vara just detta som pågår. Med anledning av de frågetecken kring lagligheten som nu har uppkommit undrar jag om näringsminister Ibrahim Baylan avser att agera för att privata företag i Sverige inte ska hamna i en osund priskonkurrens.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Den 12 november 2019 gav EU-kommissionen klartecken för Telia att köpa Bonnier Broadcasting. Från och med den 2 december förra året tog Telia formellt över bolaget. Affären sätter fingret på några kritiska frågor: mediedominans, statligt behov och statligt ägande. Ett tydligt exempel på detta är hur staten genom affären direkt och indirekt ges kontroll över merparten av all nyhetsförmedling i de nationella etermedierna. En sådan medial dominans brukar när det gäller andra länder rendera debatt i vårt land.
Min fråga går till kultur- och demokratiminister Amanda Lind: Anser ministern att det är problematiskt att staten riskerar att få en dominant ställning på mediemarknaden i och med Telias förvärv av Bonnier Broadcasting?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag ska börja med att förtydliga mitt tidigare yrkande, som inte blev korrekt. Det ska vara reservationerna 1 och 13, inte 2 och 13. Åsa Eriksson slutade där jag tänkte ta vid, det vill säga med handelsavtalet med Storbritannien med anledning av brexit.
Som vi fick höra för en tid sedan är organisationerna för de svenska företagen oroliga, särskilt för de små företagen som kan ha bekymmer i början - det man kan kalla barnsjukdomar. Det finns en vädjan att svenska myndigheter och verk, till exempel Skatteverket, ska ha en hjälpande roll så att de inte blir stjälpande för företagen i starten.
Det finns snårigheter i vardagsgöromål som att fylla i blanketter och annat. Jag skulle vilja veta hur Åsa Eriksson och Socialdemokraterna ser på att myndigheterna ges en vägledande roll här och nu så att de inte avslår i de fall där det är uppenbart att det är något missförstånd utan kan hjälpa företagen på vägen om de har kontakt med Skatteverket.
Jag skulle också vilja höra Åsa Eriksson kommentera synen på Svenskt Näringslivs utspel i veckan om fossilfri elproduktion som nyckeln till växande global klimatnytta. Man säger följande: "Målet om 100 procent förnybart behöver ersättas av 100 procent fossilfritt. Det nuvarande målet styr mot ett elsystem som kommer bli minst 40 procent dyrare än ett mål som istället styr mot 100 procent fossilfritt.
Att hålla fast vid ett missriktat mål kan allvarligt försvåra vår export av klimatsmarta produkter och tjänster."
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, Åsa Eriksson, för svaret! Det var i sista sekunden vi fick ett avtal med Storbritannien på plats, och det var brådskande. Vi hade önskat att det skulle komma tidigare, och vi får vara glada att det inte blev en hård brexit utan en mjuk brexit.
Som Åsa Eriksson säger har de svenska aktörerna - Kommerskollegium, Business Sweden och Tullverket - gjort ett arbete, men det är också de som vädjar om detta och säger att det är viktigt att nu se till att myndigheter och verk, som Skatteverket, blir behjälpliga. Detta är också en vädjan till oss om att se till att det blir så.
Jag kan inte göra så mycket åt det, men regeringen har ju möjligheterna att faktiskt uppmana Skatteverket att vara hjälpande i stället för stjälpande. Tar man upp detta är det en viktig del. Min andra fråga gäller att jag är orolig över elen. Energitillgången är bra när det fungerar, men det finns dagar när det inte gör det.
När det gäller industrin kräver det här en basenergi som gör att man kan få el sju dagar i veckan och 24 timmar om dygnet. Det sägs att detta är nyckeln för växande global nytta.
Eftersom Åsa Eriksson och hennes parti, Socialdemokraterna, värnar exporten, industrin och jobben skulle jag vilja veta hur hon ser på det uttalande som kom i veckan om 40 procent dyrare el om man inte använder fossilfritt och om detta missriktade mål, som kan försvåra export av klimatsmarta produkter och tjänster om det bara blir förnybart. Det får Åsa Eriksson gärna kommentera.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag har besökt lanthandlarna, Peter Helander, och är själv väldigt inspirerad av hur man kan hitta nya möjligheter på landsbygden. Min fråga är väldigt kort. Jag vet att vi delar ett stort engagemang för en gemensam näring. Det handlar om gårdsförsäljning av alkoholhaltiga drycker.
Jag vet att Centern i sitt 73-punktsprogram med regeringen har tagit upp frågan, så att detta ska bli möjligt. Min enkla fråga till Peter Helander är: Var finns frågan i dagsläget?
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Denna fråga är väldigt viktig, och det är en landsbygdsfråga. När denna pandemi är över, och i alla fall om vi kan hemestra, finns det en stor potential. Före pandemin fanns det väldigt många vingårdar. En del försvann rätt så fort, medan andra försöker överleva. Vi hoppas verkligen att de överlever och får lov att blomstra. Det behöver verkligen besöksnäringen på olika sätt.
Självklart hade jag önskat att det var införande av gårdsförsäljning som gäller. Det är bra att det handlar om hur vi ska införa det. Men jag tycker att det får bli fart på frågan och att den kommer i mål.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Jag tackar Åsa Eriksson för ett klarläggande om regeringens uppfattning och att det finns möjligheter framåt. Jag begärde ordet därför att jag vill fråga om geografiska beteckningar och sökmotorerna som finns att tillgå inom EU som är avgörande för att företag ska kunna delta i olika handelsavtal.
Åsa Eriksson sa att dessa databaser redan finns via Livsmedelsverket, och hon sa att de är utmärkta. Samtidigt sa hon att det ska vara lätt att göra rätt. Om näringslivet säger att det inte är enkelt utan svårt, speciellt för ett litet företag, att få tillgång till de olika databaserna behövs något annat.
En ledamot sa tidigare att det gäller att se från dörr till dörr, var företagaren befinner sig och vad denna har att göra på sin resa framåt. I det perspektivet vill jag gärna höra vad Åsa Eriksson anser. Det är lätt att konstatera att det är bra som det är.
Där står inte jag, utan jag upplever att det är viktigt att sänka trösklarna så att vi kan ta till oss kunskapen så att vi kan hitta lösningar som hjälper svenska företag ute i världen.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Patent- och registreringsverket är en fantastisk myndighet, och det finns sökvägar där. Men det finns företag som inte känner till detta. Det är bra och riktigt att informationen finns och att det ska vara lätt att ta del av den. Man ska inte sitta i sin vardag och avstå från att delta i handelsavtal eller råka illa ut och fastna i nätet på grund av det goda som vi vill åstadkomma med skyddet.
Jag ser fram emot att få höra mer om detta. Jag har ytterligare en fråga, och den handlar om att mycket i underlaget innebär att det pågår en hel del arbete på EU-nivå i olika sammanhang. Man väntas presentera olika förslag. Samtidigt har det kommit information från näringslivet där man säger att regeringen är för passiv, att deltagandet i Bryssel i dessa sammanhang är för passivt.
Man inväntar vad som ska hända i stället för att vår fantastiska kunskapsnation tar ett steg till och blir aktiv genom att ta med vår kunskap till Bryssel för att sätta agendan. Det får ledamoten gärna utveckla.