Anti Avsan (M):
Jag ska tala om processrättsliga frågor. Vi har precis debatterat polisfrågor, och processrättsliga frågor är någonting som är nödvändigt för att få de straffrättsliga reglerna att fungera. Finns det inte någon processrätt når de straffrättsliga reglerna inte fram, och det gör de inte om det inte finns någon bevisning.
Detta handlar om ungefär 60 yrkanden från den allmänna motionstiden. Mer konkret handlar det om hur man kan säkra bevisning och se till att brott utreds och om hur tvångsmedel får användas och vilka möjligheter som finns för sådan tvångsmedelsanvändning. Det kan också handla om regler om utredningar, när man kan lägga ned förundersökningar och under vilka förutsättningar det får ske.
Det handlar också om frågan om skydd av vittnen, så att den medborgerliga skyldigheten att vittna kan fullgöras. Det är nog så viktigt för att vi ska ha ett fungerande rättssystem. Att säkra bevisning och att de processrättsliga frågorna hanteras på ett bra sätt är nog så viktigt. Jag kan inte undgå att ta upp den fråga som ställdes i debatten precis före denna.
Adam Marttinen, Sverigedemokraterna, frågade: Vilket land kan jag resa till för att undgå ansvar för terrorresa? Svaret är nog: Du kan nog i princip åka till vilket land som helst, för det spelar ingen roll om det är kriminaliserat eller inte. Så blir det om de straffrättsliga reglerna inte täcks upp i förlängningen av en fungerande processrätt.
Det handlar inte bara om terrorresor, utan det handlar faktiskt om terroristbrott och krigsbrott, där man tar livet av människor. Hur säkrar vi bevisning när människor åker till exempel från Sverige eller andra europeiska länder till Syrien och Irak och begår den här typen av brott? Det spelar ingen roll om vi har väldigt långtgående straffrättsliga regler.
Framför allt på terrorismområdet är brott fullbordade i ett väldigt tidigt skede. Då är man helt beroende av att den här typen av regelverk fungerar. För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 3, fru talman.
Men vi står naturligtvis bakom alla våra reservationer i detta betänkande. Jag ska också, lite specifikt, tala om de olika områdena. Vi anser att man måste se över möjligheten att använda tvångsmedel.
Det är en generell och bred översyn som behöver göras för att se om de tvångsmedel som i dag finns tillgängliga för polisen och andra brottsbekämpande myndigheter står i överensstämmelse med dagens tekniska utveckling men också med känd kommande och förväntad teknisk utveckling. Detta är nämligen problemet. Vi ligger alltid ett steg efter. Det handlar om att försöka hålla den takt som den tekniska utvecklingen har.
Det handlar också om de möjligheter som den tekniska utvecklingen ger kriminella. Sedan finns det anledning att särskilt se över Säkerhetspolisens verktyg för att utreda och även upptäcka terroristbrott, utöver hemlig dataavläsning, som blev en följd av dessa terrorismdiskussioner.
Det är naturligtvis bra att man kommer överens om sådant i en bred enighet, men jag vill påstå att de terrorismöverenskommelser som har träffats med regeringen inte är tillräckliga. Det finns många fler yrkanden. Jag och vi har säkert anledning att återkomma till det på ett djupare plan i ett kommande ärende som gäller en bredare lagstiftning på terrorismområdet.
Det handlar bland annat om möjligheterna att säkra bevisning, även för nykriminalisering som kommer att ske på terrorismområdet, bland annat av terrorresor. En annan sak jag vill ta upp, som också är det som mitt yrkande avsåg, är datalagring.
Efter EU-domstolens förhandsavgörande och kammarrättens senare avgörande i den så kallade Tele 2-domen har förutsättningarna för datalagring i Sverige slagits undan. Detta påverkar naturligtvis möjligheterna att bekämpa all brottslighet - framför allt grov sådan - där denna typ av uppgifter kan användas.
Särskilt gäller detta sådant som rör nationell säkerhet och nationella skyddsintressen. Nationell säkerhet och nationella skyddsintressen faller utanför EU:s kompetensområde men påverkas ändå av det avgörande som egentligen avsåg andra situationer; det gäller ju datalagring generellt. Detta är väldigt angeläget att hantera skyndsamt.
Naturligtvis är det än mer angeläget om man tittar på allvarlighetsgraden i den brottslighet man vill bekämpa - ju allvarligare brott, desto mer angeläget att detta fungerar. Denna fråga är för närvarande föremål för utredning och beredning.
Vi tycker dock att detta är så pass angeläget att regeringen snarast bör återkomma till riksdagen med lagförslag som skapar förutsättningar för att lagring och överlämning av trafikdatauppgifter till brottsbekämpande myndigheter fungerar åtminstone när det gäller brott som hotar rikets säkerhet.
Det finns en rubrik som nämner tvångsmedel under förundersökning, men det handlar mer specifikt om reglerna för beslag och husrannsakan. I grunden är denna typ av regler teknikneutrala.
I vissa fall är dock den tekniska utvecklingen sådan att man inte kan tillämpa regler på den nya kontexten eftersom vi har någonting som heter legalitetsprincipen - man kan inte tillämpa denna typ av lagstiftning när det går utöver ordalydelsen. Då måste lagstiftningen anpassas. I detta fall innebär det att man anpassar bestämmelserna om beslag och husrannsakan till modern teknik.
Detta är angeläget, och det är en specifik fråga som faller inom ramen för den bredare frågan. Även detta är föremål för utredning, och det är självklart angeläget. Också här bör regeringen återkomma med förslag till riksdagen som tillgodoser dessa behov.
Jag ska också snabbt nämna någonting om förundersökningsbegränsning, som Krister Hammarbergh nämnde under polisdebatten. Det får inte vara så att vi har ett regelverk som leder till att brottsutredningar läggs ned i onödan. I detta sammanhang måste man tänka på att det finns brottsoffer. Om det finns brottsoffer är det särskilt angeläget att man utreder brott av det skälet.
Man ska också titta på hur många brottsoffer som finns. Egentligen spelar det ingen roll - varje brottsoffer är ju lika mycket värt. Det är heller inte så att det är meningslöst att utreda brottet därför att den tilltalade inte förväntas få en strängare påföljd, utan det handlar om att också brottsoffer ska kunna få sin rätt. Man ska därför titta på möjligheterna till direktavskrivning och åtalsunderlåtelse.
Vi behöver en effektivare hantering av stöldbrott i butik. Det finns ett särskilt yrkande om detta. Jag har nämnt vittnesskyddet. På detta område finns väldigt mycket mer att göra för att människor ska känna sig trygga när de vittnar.
Slutligen bör man se över möjligheterna att ge resning till nackdel för den tilltalade om det är så att denne har ljugit om sin ålder och man senare fastställer en ålder som hade lett till en väsentligt strängare påföljd. Detta förutsätter att man inte skulle ha kunnat presentera uppgifter om den riktiga åldern när huvudförhandlingen hölls.