KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Pyry Niemi har frågat mig om jag även fortsättningsvis vill driva frågan om starkare marknadsanpassning av jordbrukssektorn och som en logisk följd av marknadsanpassningen en minskning av direktstöden till bland annat de svenska jordbrukarna. Sverige har goda förutsättningar för att bedriva jordbruksproduktion genom bland annat välutbildad arbetskraft, god tillgång till teknologi och ren miljö.
Detta är en bransch med goda möjligheter att växa för att möta den inhemska efterfrågan men också för att ta marknadsandelar utanför den svenska marknaden. Därmed kommer den att bidra till att skapa ökad sysselsättning på landsbygden och i hela landet. Därför är det viktigt att den svenska jordbruksproduktionen ges möjlighet att utvecklas. För att underlätta den utvecklingen måste jordbruket fortsätta att marknadsanpassas för att kunna producera det som konsumenterna efterfrågar.
Ytterligare reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken är nödvändiga. Det nuvarande stödsystemet försvårar en marknadsanpassning bland annat genom att vissa stöd är kopplade till produktionen och därmed snedvrider konkurrensen på den inre marknaden. De höga stödbeloppen kapitaliseras även i högre markpriser och arrenden, vilket gör det svårare för aktiva lantbrukare att få tillgång till mark för att kunna öka sin produktion.
Höga markpriser till följd av höga stöd försvårar även för nystartare att kunna etablera sig som lantbrukare. Jag tror därför att en fortsatt marknadsanpassning av jordbrukspolitiken och en utfasning av stöden kommer att underlätta för att skapa tillväxt, företagsutveckling och ökad sysselsättning i jordbruket och på landsbygden.
I framtiden vill jag i stället se ökade satsningar på miljö, innovation, modern teknik och hög djuromsorg - detta för att stärka konkurrenskraften i jordbruksföretagen och i livsmedelsindustrin, så att de på ett ännu bättre sätt kan möta den ökade konkurrensen från omvärlden. Konsumenterna är beredda att betala för mat av hög kvalitet.
Regeringen har avsatt betydande medel för offensiva satsningar inom projektet Sverige - det nya matlandet. Intresset för dessa medel har varit stort, och jag är övertygad om att dessa satsningar bidrar till ökad tillväxt och sysselsättning på landsbygden. En levande landsbygd är viktig och kommer att öka attraktionskraften och skapa förutsättningar för till exempel en ökande turism.
Jag är övertygad om att potentialen på landsbygden finns och att vi kan ta till vara den, men låt oss inte i onödan hålla oss kvar i stödsystem som är administrativt betungande och omoderna. Nya och moderna satsningar på åtgärder för tillväxt och sysselsättning är mer effektiva.
Eskil Erlandsson (C):
Jag delar många av interpellantens val av ord när det gäller hur den framtida gemensamma jordbrukspolitiken ska inriktas i Europeiska unionen. Låt mig utöver det säga att vi i projektet Sverige - det nya matlandet har fem fokusområden.
Ett av fokusområdena är primärproduktionen, det vill säga bondens produktion med hjälp av mark och djur. Inom detta fokusområde har vi satt upp ett mål, nämligen att vi ska öka produktionen. Varför ska vi öka produktionen? Jo, det finns ett antal skäl till det. Interpellanten nämnde några.
Men ytterligare ett skäl är att vi i fokusområde 2 har en satsning på en ökad förädlingsverksamhet, och för att kunna förädla måste man ha en råvara att förädla. I det ligger mycken sysselsättning i alla delar av Sverige, som jag är speciellt angelägen om att vi försöker att hjälpas åt att tillskapa. Det är viktigt att hela landet får möjligheter att växa och utvecklas.
Då tycker jag att det är rimligt att vi bedriver ungefär samma politik i den europeiska gemenskapen, det vill säga att vi försöker inrikta oss på utveckling av alla delar av Europeiska unionen. Det görs bäst genom ett ökat fokus, som jag sade i mitt interpellationssvar, på pelare 2, för att tala fackspråk.
Där finns de instrument som behövs för att skapa den utveckling som jag vill se i Sverige och som jag är övertygad om att mina kolleger i Europeiska unionen också vill se i sina medlemsländer. För att komma dit behövs emellertid - låt mig uttrycka det rakt på sak - ett brett mandat, för i Europeiska unionen måste man ha kamrater.
Man måste ha kamrater som tycker ungefär likadant så att man kan skapa den majoritet som behövs för att kunna driva igenom ett beslut. Det är mycket viktigt att vi, men också andra, är beredda att ge och ta i de förhandlingar som vi vidtar. Annars kommer vi inte att komma överens på något sätt och vis som gynnar den utveckling som jag vet att interpellanten såväl som jag vill se.
Eskil Erlandsson (C):
Det finns ett antal skäl till att jag flitigt deltar i olika sammanhang. Ett av de skälen är att jag är angelägen om att vi skapar en bred överenskommelse i det svenska parlamentet.
Vad beträffar frågeställningen om ursprungsmärkning kan jag meddela kammaren att regeringen faktiskt biföll kommissionens förslag på det senaste rådsmötet på tisdagen i förra veckan. Sverige röstade ja till införande av den obligatoriska ursprungsmärkningen på helt kött och alla olika slag av kött.
Vi gjorde det eftersom det finns en konsumentefterfrågan, men vi gjorde det också för att producenter efterfrågar det. Vad jag nu är angelägen om är att vi runt det regelverk som komma skall inte skapar den regelbörda som jag är övertygad om att interpellanten såväl som jag är angelägen om att inte lägga på producenten, speciellt inte på små producenter.
Men nu är vi med på banan, och då har vi också möjligheter att påverka det regelverk som kommer i det här sammanhanget.
Vad slutligen beträffar biogasproduktionen har vi uppdragit åt ett antal myndigheter att hjälpa oss med att ta fram en biogasstrategi, detta för att utnyttja den möjlighet som finns i en inhemsk energiproduktion men också för att minska den klimatpåverkan som vi har från det som oftast används i stället för biogas, nämligen de fossila bränslena. Ett av mina mål som jag har satt upp i det här sammanhanget är att svinnet av mat ska minska.
Jag tycker att den offentliga sektorn ska gå före i det här sammanhanget. Jag har för min del satt upp målet att svinnet i den offentliga sektorn ska minska med 50 procent till 2015. Det minskar förvisso möjligheten att få fram biogas, men jag tycker faktiskt att matproduktionen måste gå före möjligheten att producera energi från slängd mat.
Det gillar inte jag att man gör.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig inledningsvis tacka för interpellationen. Den fråga som interpellanten har ställt är en gigantiskt stor fråga i Sverige. Den är än större på den europeiska kontinenten, och vi kommer vid ett stort antal tillfällen att återkomma till den här typen av diskussioner under ett à två år framåt i tiden.
Låt mig svara på den konkreta frågeställningen: Regeringen utarbetade under den förra mandatperioden projektet och visionen om Sverige som det nya matlandet i Europa.
I matlandsprojektet har vi fem fokusområden, varav primärproduktionen är ett och förädlingsindustrin är ett annat, detta därför att vi ville ha inspel att göra i Europeiska unionen, men också eftersom vi vill ha tillväxt, utveckling och fler jobb i alla delar av Sverige.
Det gläder mig att interpellanten talar så väl om matlandsprojektet. Jag skulle önska att oppositionen helhjärtat ställde sig bakom projektet.
I projektet finns utarbetat mål och riktlinjer för olika verksamheter för att vi ska öka sysselsättningen, få en ökad miljöhänsyn i vår matproduktion och ta ökad hänsyn till miljön i samband med att vi konsumerar maten och gör oss av med det som blir över när vi har ätit vad vi ska, det så kallade svinnet.
Tack för en trevlig debatt, herr talman.
Eskil Erlandsson (C):
Jag håller med interpellanten om att diskussionen och de kommande förhandlingarna om en gemensam jordbrukspolitik är viktiga. De är viktiga för människor som är sysselsatta inom matproduktionen, för alla Europas konsumenter och för konsumenter i skilda delar av världen.
Det är också en viktig diskussion om de stora utmaningar vi står inför när det gäller klimatet, vattenkvaliteten och bevarandet och utvecklandet av en biologisk mångfald i alla habitat i Europa.
Som jag sade i mitt svar har jordbrukspolitiken, som är gemensam inom Europeiska unionen, reformerats ett antal gånger, men mer kunde ha gjorts. Jag hoppas att den reform som vi nu står inför blir genomgripande och omfattande.
Jag tror att en samstämmig riksdag anser att man bör göra något åt exportbidragen. De ska, enligt min uppfattning, fasas ut senast 2013. Är vi då ensamma om den ståndpunkten?
Vi har sagt i ett åtagande från Europeiska unionen att vi ska fasa ut exportbidragen. Min bedömning är att EU:s åtagande har ett starkt stöd i ministerrådet och har accepterats av samtliga medlemsstater.
Detta är en viktig del av de Dohaförhandlingar som är i gång, och det är en viktig del av EU:s åtagande i förhandlingarna. Min bedömning är alltså att vi kan vinna framgång i den här frågan under de kommande diskussionerna och förhandlingarna om den gemensamma jordbrukspolitiken.
Vad är då den svenska ståndpunkten i dag när det gäller exportbidragen? Jag ska läsa ur den instruktion som finns på det här området.
Jag tycker att den speglar den svenska inställningen väl, som jag är ganska övertygad om att samtliga riksdagspartier ställer upp på: Sverige anser att exportbidragen ska fasas ut och ska därmed rösta emot eventuella förslag till ökningar av exportbidragen eller införande av exportbidrag på nya produktområden.
Föreslår kommissionen oförändrade exportbidrag ska Sverige avstå vid omröstning. Om inte Sveriges röst eller argumentation vid mötet har betydelse för kommissionen i syfte att motverka krav på höjda bidrag från andra medlemsstater ska Sverige rösta för. Ledstjärnan är dock en fortsatt restriktiv hållning även vid oförändrade bidrag.
Sverige bör rösta emot oförändrade bidragsnivåer om det är motiverat utifrån marknadssituationen. Sverige ska rösta för eventuella förslag om sänkningar av exportbidragen. Det är viktigt att stämma av med likasinnade medlemsstater, liksom att bygga allianser vid omröstning och inför kommande möten.
Eskil Erlandsson (C):
Tiden medgav inte något svar på Jonas Sjöstedts fråga om fröerna. Det var en ganska omfattande interpellationsdebatt i ämnet för någon vecka sedan. Jag vill ändå svara kort på frågan. Är det någon som är smått allergisk mot regler så är det jag.
Jag jobbar hårt för att vi ska få bort så många byråkratiska hinder som möjligt för att utveckla verksamheten men också för att bevara biologisk mångfald i skilda delar av vårt land och i Europa i övrigt. Vad gäller frågeställningen i sig pågår det just nu ett arbete för att få fram ett helt nytt så kallat utsädesdirektiv.
Jag och Sverige arbetar i den anda som jag nämnde inledningsvis. Vi trycker på ordentligt för att vi ska få rejäla förändringar i den lagstiftning som finns på området för att underlätta för de amatörsorter och bevarandesorter - om vi kallar dem så - som vi alla är angelägna om ska finnas kvar, inte minst för den biologiska mångfaldens skull.
Därtill vill jag nämna att vi har ett gemensamt nordiskt projekt som heter Nordiska Genbanken där vi bevarar för framtiden de utsäden, fröer och liknande som finns för att kunna gå tillbaka om vi skulle behöva ta något utsäde eller dylikt i anspråk om någonting händer på den så kallade ordinarie marknaden.
Vad beträffar den egentliga huvudfrågan för dagens debatt är det som jag sade inledningsvis; vi står för att vi ska hålla tillbaka införandet av exportbidrag på nya produktområden. Det ingår i instruktionen, och jag hoppas därmed att vi har rett ut denna frågeställning.
Jag vill ändå säga att det meddelande som har kommit ut från kommissionen inte är någonting annat än ett meddelande. Det är ett inspel från kommissionen i den debatt som kommer att ta sin början nu. Det är alltså inte någonting som det förhandlas om på riktigt.
Den diskussionen kommer emellertid inom en relativt nära framtid, men ännu är det bara ett meddelande och ett inspel från kommissionen. Jag vill återgälda julhälsningen till Jonas Sjöstedt och alla andra.
Eskil Erlandsson (C):
Jag hoppas att jag svarade även på Jens Holms fråga när jag säger att vi skriver i instruktionen att vi ska vara emot och rösta nej till införande av nya exportbidrag på nya produkter. Det gäller även det inspel som har gjorts från kommissionens sida i form av ett meddelande. Det är inget skarpt förslag ännu.
Det kan möjligen bli så, men det vet vi inte ännu. Om det blir ett skarpt förslag, det vill säga att det ska omfatta fler och ytterligare produkter, skulle jag kunna tänka mig att vi säger nej till det från svensk sida. Vår principiella inställning är att allt vad exportbidrag heter ska fasas ut, och det ska fasas ut under 2013.
Det meddelande som finns talar rakt emot det förhållningssätt som vi har i det här fallet. Allra sist i debatten skulle jag vilja säga att jag uppskattar interpellationen väldigt mycket. Jag gör det av skälet att jag tycker att det är viktigt att vi kan samspråka om ett mycket stort och viktigt politikområde på ett öppet och fritt sätt.
Jag hoppas att vi kan komma till en samsyn i Sveriges riksdag om den svenska inställningen, men också hjälpas åt att driva på i en progressiv reforminriktning i de kommande förhandlingar under året som kommer. Därtill vill jag önska kammaren, dess ledamöter och personal en god jul och ett gott nytt år.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig inleda med att tacka för den interpellation som jag fått. Jag anser som jag sade i mitt inledande anförande att det här är en viktig fråga, och jag uppskattar den samsyn som finns i de här frågorna i Sveriges riksdag.
Ett konkret svar på frågan om de avtal som skrevs under 2007 och 2008 är att det inte handlar om några nya avtal utan förlängningar om de protokoll som fanns. De utvärderingar som ska göras finns i Bryssel.
De är emellertid inte, vad jag känner till, tillgängliga i utskriven form, vare sig för parlamentet eller för medlemsstaterna, men utvärderingarna finns. Och det är det som är skälet till att vi i det här skedet säger att vi inte kan säga ja förrän vi har fått se utvärderingarna vad gäller att teckna nya avtal.
Till den konkreta frågan, som väl egentligen är huvudfrågan i dag: Vad tycker Sverige om ett tänkt avtal med Marocko i det här avseendet? För mig är alltså inte ett avtalstecknande acceptabelt.
Därför kommer jag att söka mandat i riksdagen för att få rösta nej i det här sammanhanget, vilket interpellanten väl känner till från morgonens möte. Jag ser alltså inte att vi kan skriva ett avtal som strider mot folkrätten. Jag hoppas att riksdagen kan bidra med ett sådant fast mandat under morgondagen.
Vad gäller allmänt och generellt för utvärderingar anges det i rådsslutsatser från 2004 att utvärderingar ska göras, och det ska göras av avtalens nytta men också där påverkan av avtalen kan bedömas.
Det är bara att konstatera att kommissionen har varierat vad gäller att göra den här typen av utvärderingar och på vilket sätt de har delgetts intressenterna, däribland medlemsstaterna. Sverige har därför ibland efterfrågat utvärderingarna, om vi har sett att vi har haft ett särskilt behov för att kunna ta ställning i en fråga.
Sedan Lissabonfördraget trädde i kraft, vilket nu är någon tid sedan, har inga utvärderingar - och det vill jag påpeka så att alla känner till det - skickats vare sig till parlamentet eller till medlemsstaterna. Och kommissionen har för sin del hänvisat till de institutionella ramfördrag som finns för överföring av dokument.
Vi har av det skälet lagt granskningsreservationer, vilket framgick av mitt interpellationssvar, angående de aktuella avtalen för ingående med São Tomé och Príncipe, då vi i det här fallet inte hade fått vare sig se eller ta del av eller fått möjlighet att ha synpunkter på de utvärderingar som skulle göras enligt mitt och vårt tyckande.
Eskil Erlandsson (C):
Jag kan göra mycket, och jag påstår att jag i detta fall har gjort mycket genom den påverkan som departementets tjänstemän och jag personligen har haft på kolleger, kommissionen och så vidare.
Jag hoppas dock att fler deltar i detta arbete, för nu är det en beslutsprocess som inte bara omfattar ett ställningstagande i rådet. Den av det europeiska folket valda parlamentsförsamlingen har också ett inflytande i detta sammanhang. Där är så gott som alla riksdagens partier representerade på något sätt.
Jag hoppas att denna möjlighet utnyttjas så att vi kan få ett europeiskt ställningstagande som går i vår riktning. Hur övervakar och kontrollerar vi att avtalen är möjliga att ingå?
Vi säger för det första att en del av det sexårsstöd som betalas ut ska gå till att stärka de nationella fiskeriförvaltningsorganisationerna, bland annat på kontrollsidan, så att det blir möjligt för dessa många gånger väldigt fattiga länder att bygga upp en kontrollapparat till nytta för dem själva och för dem som så att säga arrenderar en fiskemöjlighet.
För det andra träffas kommissionens representanter med representanter från det avtalsslutande landet. Detta gör man på regelbunden basis för att gå igenom att avtalet följs från båda parters sida. För det tredje, vilket vi har varit inne på i denna debatt flera gånger, ska kommissionen tillse att det görs en utvärdering före och efter det att avtalen sluts.
Kommissionen brukar i detta sammanhang vara så pass förnuftig att den anlitar utomstående konsultföretag för att göra dessa utvärderingar. Vad gäller specifikt Madagaskar har det inte godkänts något nytt avtal. Däremot har kommissionen fått mandat att ingå en förhandling.
Därmed ska en utvärdering göras. När denna kommer har vi att ta ställning till om vi, andra medlemsländer och parlamentet tycker att vi ska ingå ett avtal i fortsättningen med Madagaskar eller inte. Först därefter går det alltså att ta ställning till om vi ska ingå ett avtal eller ej. Fru talman!
Vad gäller Jonas Sjöstedts fråga har EU ingått ett associationsavtal med Marocko med bland annat ett handelsavtal i vilket det ingår jordbruksprodukter. Sådana här avtal har EU ingått med andra stater som också ockuperar mark i strid med folkrätten.
Israel är ett sådant exempel. Vi har här ingen skild uppfattning om att det står i strid med folkrätten, utan det är ett avtal som är slutet med en handelspartner.
Jag vill dock betona att associationsavtalet ger en möjlighet att föra en dialog med berörd stat om till exempel mänskliga rättigheter och andra politiskt viktiga frågor.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill ännu en gång tacka Jens Holm för interpellationen. Jag tackar även för den trevliga debatt som vi har haft i en viktig fråga. Jag hoppas på riksdagens stöd under morgondagen för att få igenom det mandat som jag har som strävan att med hjälp av kolleger och Europaparlamentet kunna leda till en verklighet.
Det är ju ändå verkligheten som formar vår framtid.
Eskil Erlandsson (C):
Suzanne Svensson har frågat mig vad jag kommer att göra för att säkerställa ett fortsatt undantag från EU:s regler när det gäller gränsvärden för dioxin och PCB i vissa fiskarter, till exempel strömming och lax, från Östersjöområdet. Det nuvarande undantaget från EU:s regelverk, som Sverige tillsammans med Finland tillämpat sedan 2002, upphör den 31 december 2011.
Jag vill inledningsvis betona att för att få bukt med problemet i grunden och för en mera långsiktig lösning måste utsläppen av miljöföroreningar till Östersjön begränsas ytterligare. Även möjligheterna att minska redan befintliga föroreningar bör undersökas. Sverige har en aktiv roll i det arbetet inom EU och internationellt.
Regeringen gav i regleringsbreven för budgetåret 2009 Livsmedelsverket och Fiskeriverket i uppdrag att efter samråd med Naturvårdsverket redovisa möjliga handlingsalternativ för Sverige i fråga om gränsvärden för dioxiner och PCB i fisk från Östersjöområdet.
I uppdragen ingick bland annat att kartlägga halter av dioxiner i aktuella fiskarter, uppdatera intagsberäkningar och undersöka konsumenternas kännedom om Livsmedelsverkets kostråd gällande dessa fiskar. Konsekvenserna av de identifierade handlingsalternativen, bland annat för det småskaliga kustnära fisket vid ett eventuellt ej förnyat undantag, skulle analyseras.
Myndigheterna har i dagarna redovisat sina uppdrag. Frågan om Sverige ska acceptera det förslag till ett förnyat undantag som kommissionen presenterat bereds nu i Regeringskansliet. Jag kan därför för närvarande inte lämna ett definitivt svar på Suzanne Svenssons fråga.
Myndigheternas redovisning och analyser kommer att utgöra underlag för regeringens ställningstagande, tillsammans med bland annat de synpunkter som framfördes vid det samråd med berörda parter som Landsbygdsdepartementet arrangerade den 16 februari. Jag kan dock försäkra Suzanne Svensson att regeringen noga väger in alla aspekter i sin bedömning och att målet är en lösning som skyddar konsumenternas hälsa och samtidigt medger ett livskraftigt småskaligt kustfiske på ostkusten.
Eskil Erlandsson (C):
Jag vill tacka för den interpellation som jag har fått i det här viktiga ämnet. Interpellationen är viktig av det skälet att fisk är en viktig del i min och regeringens vision om Matlandet Sverige.
Jag värnar om och jobbar på bred front med det småskaliga fisket, likaväl som med andra aktiviteter i kustbanden.
Jag gör det därför att jag vill ha jobb, tillväxt och utveckling i alla delar i vårt land, bland annat genom att anpassa nya och förändrade fiskeregleringar så att de till exempel inte oproportionerligt drabbar det småskaliga kustfisket.
När det gäller dioxiner och även PCB:er är det emellertid viktigt att vi fortsätter arbetet för att minska tillförseln av dioxiner till våra miljöer. Det är bara på det sättet som vi i grunden kan lösa problemet och på så sätt få bukt med det. Vi har, tycker jag, kommit långt på hemmaplan med att reducera utsläppen.
Livsmedelsverket är en av våra expertmyndigheter. Vi har varit tidigt ute, vilket jag också vill påpeka. Redan 2009 bad vi Livsmedelsverket och vårt fiskeriverk att bedöma konsekvenserna av det undantag som skulle gå ut 2011, alltså två år tidigare, bedömde vi.
I tid ligger vi nu, tycker jag, bra till för att kunna göra de övervägningar och bedömningar som vid alla typer av så här svåra avvägningar måste göras. Det är alltid avvägningar som måste göras, speciellt när det handlar om mat, livsmedel, som konsumeras av såväl vuxna som barn.
För att komma till ett slut: Jag vill alltså tro att det finns en lösning som gör det möjligt för oss att behålla det småskaliga yrkesfisket och att runt detta utveckla andra verksamheter och näringar så att vi får tillväxt och nya jobb i de kustnära områdena - detta samtidigt som vi värnar folkhälsan.
De avvägningar som behöver göras sker i en beredning som just nu pågår i Regeringskansliet - därav det kanske inte helt klargörande svaret; ett sådant kan jag vid det här tillfället inte ge eftersom beredning pågår. Men min tro är, som sagt, att det är fullt möjligt att fortsätta med det småskaliga fisket samtidigt som vi värnar folkhälsan.