Anti Avsan (M):
När det gäller en sådan här angelägen fråga, som statsrådet säger att man i konstruktiv dialog med Europaparlamentet vill föra förhandlingarna i hamn om, har jag nog fortfarande uppfattningen att jag ändå kan ställa frågan med anledning av vad jag vet om Anna Hedhs agerande i LIBE-utskottet.
Att hon inte har sagt något har hon för övrigt, om jag skulle fråga om det, säkerligen inga svårigheter att bekräfta. Vad gäller tillgången till denna typ av underrättelseinformation i olika biljettsystem finns möjligheten att reglera det i nationell lagstiftning.
Det är precis därför vi har ett system i Sverige som används för att upptäcka narkotikasmuggling, människosmuggling och annan grov brottslighet, precis som statsrådet påpekar. Straffprocessuella tvångsmedel kan användas i situationer där det inte finns någon reglering. Det finns exempel på att man har använt sådana metoder och hämtat uppgifter ur forskningsbaserade register när det har funnits ett tillräckligt starkt skäl för det.
Vad som är viktigt i ett övergripande perspektiv är givetvis att förhindra internationell terrorism på olika sätt. Det verksamma medlet då är samarbete. Det har lite anknytning till min andra fråga och handlar om dem som ska föra detta i hamn.
Socialdemokraterna är kanske inte det största problemet i Europaparlamentet, utan det är miljöpartisterna. Miljöpartiet är nu ett regeringsparti och har i olika sammanhang uttalat sig otroligt negativt om ett sådant här system. Carl Schlyter har exempelvis sagt att man inte ska skapa höstackar att leta nålar i. Att han sedan har tigit still under EU-nämndens sammanträden är en annan sak.
Hur påverkar detta möjligheterna att komma i hamn på ett konstruktivt sätt? Om man ska skapa ett sådant här system är det viktigt att det inte bara blir en pamflett. Om vi ska ha ett system för att inhämta uppgifter, hur ska vi skapa systemet så att vi får fram den relevanta informationen vi vill ha?
Det är skälet till att man i vissa situationer kan acceptera integritetsintrång under rättssäkra former. I annat fall blir det inte balans i systemet så som det ska vara i alla sådana system som uppfyller de krav man rimligtvis bör ställa i en rättsstat. Det finns exempel på detta. Jag kan nämna ett exempel som jag själv har studerat närmare.
Efter elfte september började New York-polisens terroristenhet att samla in information om alla som åkte över broarna till Manhattan. Den informationen är så detaljerad att man på kamerabilderna kan se exakt vilka som sitter i bilarna. På min fråga om hur informationen användes svarade de: Vi har inte bestämt det än. Det är inte bra. Man måste veta vad man vill.
Man måste också anpassa systemet efter vad man vill nå för mål. Därför är det viktigt att utforma systemet på ett sådant sätt att man får ut den information som man verkligen behöver. Det får inte bli så att man bara säger: Nu man har vi infört systemet och vidtagit verksamma åtgärder mot terrorism. Jag tror inte att statsrådet resonerar på det sättet, men jag tror att det kan finnas en fara i att man ser det lite på det sättet i andra länder.
Mina frågor är: Hur ska statsrådet säkerställa att detta blir effektivt? Och hur ska vi hantera miljöpartisterna?