Kenneth G Forslund (S):
I budgetbetänkandet är förutsättningarna speciella i år, som alla vet, eftersom riksdagen den 3 december fattade beslut om att ställa sig bakom de fyra borgerliga partiernas budgetramar, det vill säga Moderaternas, Folkpartiets, Centerns och Kristdemokraternas budgetramar.
Därmed föll regeringens - Socialdemokraternas och Miljöpartiets med stöd av Vänsterpartiet - förslag i budgeten till budgetramar. Sverigedemokraterna var de som var tungan på vågen. De ställde sig bakom de borgerliga partiernas budgetalternativ. Man kan diskutera röstningsprocessen. Men man kan också diskutera hur Sverigedemokraterna nu agerar i de olika utskotten.
I detta utskott har de valt att reservera sig mot innehållet i de budgetramar som de själva har varit med och bifallit. Jag har lite svårt att förstå logiken i det, kan jag säga.
Jag kan dock konstatera att skillnaden mellan de två huvudalternativen för biståndsbudgeten, som detta handlar om, framför allt gäller den syn som vi i regeringspartierna i samarbetsregeringen tillsammans med Vänsterpartiet har föreslagit. Det innebär att vi utöver biståndsramen vill satsa 500 miljoner kronor på klimatsatsningar.
Det är det som man emellanåt kallar för additionella pengar i biståndet. Dessa pengar föll bort i och med rambeslutet. Detta var en redan ansträngd biståndsbudget utifrån att kostnaderna för den första tidens asylmottagande tas från biståndsmedlen. Som alla vet ökar antalet asylsökande i en orolig värld. Därmed ökar också denna kostnadspost i biståndsbudgeten.
Det gör att biståndsbudgeten är ansträngd redan som det är. Den ansträngs nu ytterligare i och med de beslut om ramar som har fattats med majoritet här i riksdagen. Detta är olyckligt och allvarligt. Det får inte långsiktigt hota Sveriges deltagande i ett internationellt klimatarbete.
Jag vet att vår biståndsminister kommer att återkomma till detta i sitt anförande. Det är viktigt att komma ihåg att det finns en bred uppslutning i Sveriges riksdag och bland Sveriges partier för enprocentsmålet, det vill säga tanken att Sverige ska bidra till utveckling i den fattiga och förtryckta delen av världen genom att sätta av 1 procent av vår bruttonationalinkomst. Men det finns ett parti som har en annan uppfattning.
Det är Sverigedemokraterna, som enträget hävdar att det räcker med 0,7 procent. Längre än så sträcker sig inte deras solidaritet, kan jag konstatera. Min, Socialdemokraternas och samarbetsregeringens uppfattning är att Sverige har råd med 1 procent och att vi till och med har en skyldighet att avstå 1 procent.
Om vi betraktar den orättvisa situation som råder i världen och beaktar de underpriser vi betalar i vår rika del av världen för råvaror och tjänster som vi köper från fattiga delar av världen tror jag dessutom att 1 procent sannolikt är en ringa kompensation. Det viktiga är dock också vilket innehåll utvecklingssamarbetet ska ha.
När det gäller det långsiktiga innehållet finns ett brett samförstånd i Sveriges riksdag om många delar. Men det finns också saker som skiljer sig åt. De senaste åtta åren har det varit överfokus på utvärdering. Det har gett en kortsiktig biståndspolitik som alltför ofta har fokuserat på korta, mätbara resultat i stället för långsiktig utveckling.
Där gör samarbetsregeringen nu skillnad. Sakta men säkert kommer svensk biståndspolitik att kunna förändras, och vi kommer att kunna skapa mer utveckling för den procent vi sätter av. Men som jag sa är vi i en ekonomiskt hårt ansträngd situation nu. Det beror delvis på de stora avräkningarna för asylkostnader.
Det är en avräkningsmodell som vi socialdemokrater fullt och fast står bakom och som vi har tillämpat åtminstone sedan 1982 - kanske längre tid än så, fast jag kan inte bevisa det. Modellen är också i enlighet med de internationella regelverk som finns inom OECD. Vi vet också genom historien att kostnaderna för asylmottagning går upp och ned i takt med antalet asylsökande. Det är inget konstigt, och det är inget orimligt att det ökar just nu.
Vi vet att det så småningom kommer att sjunka, och vi vet av erfarenhet att vi kommer att klara de ansträngningar som vi har just nu med många flyktingar som söker sig till säkrare platser i världen, däribland Sverige. Man ska också komma ihåg att det är ett fåtal av världens flyktingar som kommer till vårt land. Man räknar med att det just nu finns totalt runt 50 miljoner på flykt i världen.
Det är fler än någon gång tidigare efter andra världskriget. Med detta, herr talman, tackar jag för ordet. Vi har ett särskilt yttrande från Socialdemokraterna, Vänstern och Miljöpartiet vad gäller budgetramen. Vi kommer att avstå från att rösta i omröstningen.