Ali Esbati (V):
För knappt två veckor sedan stod jag vid en parkering utanför Bromma flygplats och såg på när ett antal taxichaufförer samlades för att prata med varandra om sin pressade arbetssituation och om att försöka organisera sig bättre. Så småningom skulle de ta sig till huvudkontoret för ett av de företag de protesterade mot, en av de aktörer som dominerar taxibranschen.
Den här aktionen, en markering genom en kort arbetsnedläggelse, omgärdades av förhållanden som man skulle tro att vi var färdiga med i Sverige för flera decennier sedan. Företagsledningen hade spridit hot och rykten och talade om att detta skulle vara en vild strejk trots att det inte finns något kollektivavtal och alltså ingen fredsplikt. Det förekom hot om livstidsavstängning från växeln, och ledande företrädare hade åkt förbi och hånat dem som protesterade.
Som kulmen på detta kunde vi några dagar senare se på tv hur självaste vd:n för ett av bolagen slog sönder en förares mobiltelefon när han fick frågor om förhållandena. Jag tror att många människor i Sverige med rätta tänker att detta är orimligt och att det finns saker som man borde se över och fixa till. De bolag som dessa chaufförer och åkare kör för är inte vilka bolag som helst, utan det är de som har vunnit upphandlingen av färdtjänst i högerstyrda Stockholms läns landsting.
Det är ett avtal på en bra bit över 1 miljard kronor, så här finns finansiella muskler för att ställa krav från det offentligas sida och göra villkoren i en svår bransch lite rimligare. Men det är på många sätt motsatsen som sker. Anbudet har vunnits genom ett lågt pris, och vinstmarginalerna skapas genom att de som kör pressas ännu hårdare.
Timlönen kan bli extremt låg, och när det inte finns någon garanterad lägstalön blir det till att jobba fler timmar för att få ihop en anständig mängd pengar. Det går ut över förarnas löner, sömn, hälsa och familjeliv.
Detta går inte att ordna upp genom att knäppa med fingrarna, men det borde vara självklart att det offentliga har en intention att bidra till sjysta konkurrensvillkor och arbetsvillkor i sina upphandlingar, inte motsatsen - att det offentliga bidrar till social dumpning och till att premiera skumrask i relationen till dem som gör jobbet.
Vad sa den ansvarige moderatpolitikern i landstinget när problemen uppmärksammades och det bland annat kom fram att det fanns chaufförer som hade kört 180 timmar i månaden och ändå tvingades söka försörjningsstöd? Jo, han sa: Det är inte min uppgift att uttala mig om hur våra entreprenörer bedriver sin verksamhet så länge de levererar det vi har ställt krav på att de ska leverera. Det är ett fantastiskt svar. Ska man alltså aktivt blunda för att människor pressas och exploateras? Det allt tydligare moderata svaret på den frågan tycks vara: Ja.
I samma intervju får den ansvarige moderatpolitikern frågan om att ställa krav i linje med det som är basalt i den svenska modellen, nämligen branschens kollektivavtal. Det blir ett utsökt slirigt svar där också: Där är juristerna i Sverige väldigt tydliga med att det juridiska läget är väldigt oklart. Herr talman! Detta är en illustrativ bakgrund till att vi är här i dag.
Det ska inte vara så att det offentliga genom upphandlingsprocessen göder oseriösa bolagsägare på bekostnad av dem som gör jobbet. Det ska inte heller vara lätt att gömma sig bakom påståenden om det juridiska läget. Det är därför glädjande att vi har denna debatt som i grunden handlar om vikten av att försvara och utveckla den svenska modellen. Vänsterpartiet var med och slöt en överenskommelse med regeringspartierna efter valet om vinstläckaget från välfärden.
En av punkterna handlar om upphandling och kollektivavtal, och det är bra att se att arbetet med det går framåt. Det är också talande och faktiskt lite tragiskt att se den reaktion som denna viktiga och enkla strävan har mött på högerkanten. Det är talande därför att det sätter fingret på prioriteringarna när det kommer till användningen av offentliga medel: De ska gå till att berika en ägarklass oavsett vilka konsekvenser det får.
Det är också tragiskt eftersom jag tror att det är många svenskar, även bland dem som röstar på Moderaterna och andra borgerliga partier, som inte vill använda skattemedel kravlöst och på ett sådant sätt att den svenska modellen undergrävs. Jag hade ju skrivit "jag tror" i mitt anförande, men strax innan jag kom hit såg jag att TCO har tagit fram en undersökning som visar att 80 procent av Moderaternas väljare tycker att det är mycket dåligt eller ganska dåligt att företag kan vinna offentliga upphandlingar genom att dumpa löner och arbetsvillkor.
Så ser det ut, men Moderaterna väljer ändå i första hand att företräda betydligt smalare intressen. Det är trist att se och höra. Herr talman! Jag har tagit den samhällsbetalda delen av taxibranschen som ett exempel, men dessa problem finns givetvis på många håll, till exempel vid upphandling av städning och busstrafik.
Jag vill understryka att en förbättrad lagreglering inte automatiskt löser dessa problem. Det är mycket annat som behöver fixas också. Senast i dag såg vi att det finns dåliga saker i Trafikverkets upphandling trots krav på underleverantörerna. Vad behövs då? Jo, bättre och mer effektiva sätt att följa upp.
Här har det fackliga inflytandet en avgörande roll, men det vill de borgerliga partierna naturligtvis se ännu mindre av. Herr talman! Utgångspunkten måste vara att våra gemensamma resurser ska användas till anständiga arbetsvillkor och till att stärka den svenska modellen, inte till lönedumpning och premiering av oseriösa aktörer.
Vänsterpartiet ser med glädje möjliga framsteg inom detta område, men tydligen tycker det före detta nya arbetarpartiet Moderaterna att det är besvärligt med sådant som är bra för dem som faktiskt gör jobbet. Det säger mycket om Moderaterna. Det säger också mycket om vikten av en tydligare och bättre lagstiftning.