Michael Svensson (M):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Vi har alla ett intresse av att lyfta yrkesutbildningarna i Sverige. Jag tror att vi kan hitta flera beröringspunkter där vi kan komma fram till goda resultat. Ska vi vara riktigt ärliga kan vi säga att yrkesutbildningarna har behandlats ganska styvmoderligt under väldigt många år nästan oavsett - jag får nog vara villig att erkänna det - vem som har suttit vid regeringsmakten.
Vi kan gå tillbaka lite grann. Man kan säga att de stora avhoppen i gymnasieskolan började när den tvååriga yrkesskolan i början av 90-talet blev treårig. Sedan märkte vi en viss trend 2008, då söktrycket minskade. Eftersom jag gillar ärlighet i politiken kan jag säga att det verkar som att den trenden har förstärkts av den nya gymnasieskolan.
Det är klart att vi måste göra någonting åt det, för det är mycket allvarligt. Nu finns visserligen samma bild och trend i flera länder, men det är en klen tröst för de svenska elever som kanske väljer fel. En del av detta tror jag tyvärr beror på en politisk agenda och i vissa fall på ganska många missförstånd.
Efter införandet av Gy 2011 var det faktiskt ledamöter i denna kammare som på fullt allvar hävdade att yrkesprogrammen var en återvändsgränd. Jag har hört flera SYV, inte minst på gymnasier med mycket praktisk utbildning, som verkligen har trott att yrkesprogrammen inte kan leda vidare och att det inte finns någon möjlighet att läsa in grundläggande högskolebehörighet.
Här kommer vi, kan man säga, till en kärnfråga. Socialdemokraterna har, tycker jag, under ganska många år kanske nedvärderat det vanliga arbetet, som just utförs av arbetare och hantverkare som inte har någon akademisk examen. Det är kanske en liten skillnad i hur vi ser på olika yrken och yrkesprogram.
Jag menar, men det ska jag be att få återkomma till, att vi inte ska ha ett A-lag och ett B-lag i gymnasieskolan. Ska alla bli akademiker? Nej, jag tror inte att alla ska bli akademiker. Alla vill inte det. En del saknar kanske möjligheter eller intresse av att läsa vidare.
Däremot är det jätteviktigt, tycker jag, att alla vägar hålls öppna och att det finns stora möjligheter att komplettera och att senare i livet byta bana och läsa kurser som man inte hann med eller ville läsa tidigare. Detta tror jag blir än viktigare i framtiden. I dag är vår kunskap ganska liten om alla de nya yrken som kommer att finnas om 20 år. Likaså kommer många av dagens yrken inte att finnas om 20 år.
Inom vissa sektorer kan man faktiskt, även om jag blev starkt ifrågasatt på en Sacokonferens när jag hävdade detta, tala om en viss överutbildning. Det finns många företag och industrier i dag som inte alltid behöver en civilingenjör utan kan nöja sig med en högskoleingenjör eller en gymnasieingenjör. Men då kommer vi naturligtvis åter till frågan: Hur ska vi få fler att gå yrkesprogrammen?
Jag har flera funderingar. Jag tror bland annat att studie- och yrkesvägledarna kommer in här. De har en jätteviktig roll att spela - detta återkommer vi till i en annan interpellationsdebatt. Det handlar om bättre information och en allmän attitydförändring i fråga om yrkesprogrammen. Jag återkommer strax till mer om detta.