Hans Wallmark (M):
Det är inte första gången, fru kulturminister, vi debatterar presstödet i kammaren. Jag tror att man kan avge den prognosen att det inte är sista gången. Bo Bernhardsson hänvisade i sitt inlägg till ett yttrande, ett svar, från Neelie Kroes i Bryssel, på en fråga ställd av bland annat Jens Holm, som representerar Miljöpartiet. Bo Bernhardsson nämnde något av vad Neelie har framfört men kanske inte hela sammanhanget.
Därför skulle jag vilja citera hela slutet av hennes svar: "Det svenska presstödet uppmärksammades av kommissionen efter klagomål från ett företag" - därmed fick också Lennart Pettersson svar på sin fråga - "som är verksamt inom sektorn och en anmälan från den svenska regeringen om planerade ändringar av presstödsförordningen.
På grund av att det fanns vissa tvivel om huruvida systemet var förenligt med reglerna om statligt stöd drog svenska regeringen tillbaka sin anmälan för att se över hela förordningen och lämna in ett nytt förslag som var förenligt med reglerna."
När man nu försöker bolla med datumen och huruvida det finns en anmälan eller inte är det grundläggande för att hela processen har påbörjats det beslut som Sveriges riksdag fattade i juni 2006 om en förändring av presstödet. Det är där hela arbetet börjar. Det återkommer kommissionären till, och det har sagts flera gånger i debatten.
Till och med Jens Holm, som ställde frågan till Neelie Kroes, formulerar frågan på det här sättet: "Under 2006 beslutade Sveriges riksdag att förändra systemet för presstöd. Det fick kommissionen att uppmärksamma frågan." När man i kammaren försöker hitta externa aktörer som har startat processen hos kommissionen ska man inte söka utanför huset, herr talman.
De finns i huset, nämligen de som fattade beslut om förändringar i presstödet i juni 2006. Det är det som har startat processen hos kommissionen. Sedan kan man ha synpunkter på anonyma anmälare. Nu förekommer ibland anonyma anmälare. Man får också respektera en sådan ordning. Vi kan ha synpunkter på det, men i andra sammanhang finns också anonyma anmälare. Man får ha den ordningen.
Däremot sätter Bo Bernhardsson fingret på en annan punkt, nämligen behovet av öppenhet i förhållandet mellan Sverige och kommissionen. Här kan man se att det finns olika traditioner där den svenska - skandinaviska - öppenheten krockar med den typ av arbetsmetoder som används i Centraleuropa. Där används informella samtal, muntliga samtal, i stället för som vi gör, nämligen mycket utväxling av papper.
Där kan vi samla oss bakom Sveriges riksdag och säga att vi svenskar föredrar den typ av kommunikation som vi har vant oss vid i de skandinaviska länderna. Den här traditionen har uppmärksammats ett antal gånger. Jag tror att det är åtta gånger, herr talman, den senaste perioden som statssekreterare och statsrådet har varit i konstitutionsutskottet för att redovisa hur arbetet pågår.
Det är den komplicerade processen i kommissionens arbete i Bryssel i förhållande till hur vi är vana vid att arbeta i Sverige. Hela frågan har sin grund i huruvida man tycker att det är rimligt att man tittar på presstödet eller inte. Herr talman! Jag tycker att det är rimligt att man tittar på presstödet. Det infördes som en tillfällig ordning. I dag kan vi se att 44 tidningar har fått statligt presstöd i minst 25 år. 29 tidningar har fått presstöd ända sedan det inrättades.
Räknat i pengar har Svenska Dagbladet fått ut ungefär 1 500 miljoner kronor i presstöd. Skånska Dagbladet har fått 1 353 miljoner i presstöd. Det är klart att det finns anledning för kommissionen att fundera på detta när det blir ett permanentat industristöd.