Beatrice Ask (M):
Jag tycker att Maria Ferm och Jens Holm ska tala med varandra om information och lagring. Maria frågar varför vi ska ha ett direktiv när polisen ändå kan få ut uppgifter eftersom de finns lagrade, och Jens säger att vi inte lagrar. Uppgifterna lagras redan i dag.
Det lagras uppgifter hos operatörer redan i dag som man kan hämta ut, och det finns uppgifter utöver dessa. Det finns klara regler i Sverige för att polisen ska få begära ut uppgifter och för att man ska lämna ut dem, vilket är oerhört viktigt. Ni måste känna till bakgrunden till direktivet eftersom ni samarbetade intensivt med Socialdemokraterna som ledde den regering som lade fram förslaget från början.
Det kämpade vi emot ganska ordentligt, för det var ett besynnerligt förslag. Det tog lång tid innan man fick viss balans och ordning på regelverket. Att man lade fram direktivet var för att man misstänkte att operatörer över tid kunde börja dra ned på användningen av den typen av uppgifter.
Man konstaterar att den här typen av uppgifter är synnerligen viktiga i brottsutredningar, och jag delar den uppfattningen. Ta helikopterrånet, ta våldtäkterna i Örebro, ta en rad andra exempel!
Om inte polisen kan lägga pussel om vilka som har kommunicerat med varandra är det svårt att skapa en bild av vad som har hänt och kunna lagföra personer som har begått hemska brott mot andra. Här har man anledning att fundera över vilka uppgifter som behövs. Det är riktigt att regeringen har sagt att utöver miniminivå är också misslyckade uppringningar en information som bör finnas med.
Skälet är att man annars låter organiserade kriminella bruka telefonin på ett sätt där de kommer undan att blotta information. Det är lätt att låta bli att svara i telefonen och ändå ha kontakt sinsemellan. Vi vill undvika detta och har försökt att vara lite praktiska när det gäller att underlätta för de brottsbekämpande myndigheterna. Det finns två problem i detta.
Det ena är vilka uppgifter som ska lagras och på vilka villkor. Där ställer vi upp tydliga krav i regeringens proposition. Det andra problemet är hur uppgifterna ska få användas. Kommissionsrapporten som är bakgrunden till interpellationen berör framför allt konkurrensvillkoren för operatörer och ser bekymmer i det. Det finns dock två uppenbara saker.
Den ena är att det inte ändrar Sveriges skyldighet att införa lagring av trafikdata i enlighet med direktivet. Den andra är att man kommer att rätta till en del av de skillnader som man tycker att medlemsstaterna har åstadkommit genom att göra lite olika tillämpning av reglerna vid införandet av direktivet, och då tycker man synd om operatörerna. Det är detta rapporten handlar om, inte att det skulle vara oproportionerligt eller något annat.
Det här står inte heller i strid med några viktiga grundprinciper. Lagrådet har granskat regeringens proposition och överensstämmelse med grundlag och annat och inte haft någon kritik. Vi har nått balansen och förenligheten med grundläggande värden på ett bra sätt. Man kan alltså inte använda kommissionens rapport till intäkt för att inte genomföra det vi redan är skyldiga att göra.
Sverige kommer naturligtvis att delta i de diskussioner som kan föras framöver om tilläggsbestämmelser och tilläggsändringar till direktivet. Vi har dock en lägre volym när vi framför synpunkter på grund av att vi inte kommit längre i vårt eget arbete.