Marie Nordén (S):
Ministern gav egentligen inte något svar på min fråga, men jag får väl ändå tacka för svaret. Bor man i glesbygd i dag upplever man ofta att det som tas för självklart för de flesta i tätort, till exempel en fungerande mobiltäckning, inte på något sätt är givet. Många upplever det först om man åker på semester i fjällen, och då är det ett irriterande men ändå flyktigt och övergående problem.
Jag reser själv runt i Jämtlands län regelbundet och träffar många företagare som vittnar om problemet med och värdet av fungerande elektroniska kommunikationer. Till exempel är en bredbandsuppkoppling som har en hastighet och en kapacitet som gör det möjligt att arbeta på distans, sälja tjänster och nå nya och gamla kunder avgörande för att kunna driva företag i glesbygd.
Tyvärr är vi långt ifrån framme där vi kan säga att hela Sverige har tillgång till detta. Under de två år som ministern hävdade att det är marknadens ansvar att bygga bredband förlorade vi naturligtvis tempo i bredbandsutbyggnaden. Vi är alla nöjda med att ministern till slut valde att tänka om och såg behovet av ett statligt stöd för detta, men det är ändå två förlorade år.
Även om det är viktigt är det inte det vi har uppmärksammat i den här debatten. Att jag tar upp det är för att ministern också nämner det i sitt svar. Ministern pratar om mobilt bredband som ett bra alternativ. Ja, det kan det vara till det fasta bredbandet men inte till mobiltelefon.
Med det menar jag en mobiltelefon som man kan använda för att sända och ta emot sms och mms utanför hemmets väggar, det vill säga en helt vanlig mobiltelefon. Jag vill bara förtydliga det, även om jag tycker att Maria Stenberg var väldigt tydlig med det i sitt anförande.
Som boende och som företagare i delar av Jämtland och i den större delen av halva Sverige, skulle jag vilja säga, är det en daglig verklighet att ständigt hamna i vita fläckar, att inte kunna ringa och ta emot samtal, sms eller mms på sin mobil. Att räkna med osäkerheten och känslan av otrygghet att veta att om det händer något har jag ingen nätkontakt är givet för väldigt många.
Som företagare i besöksnäringen är det sällan du sitter still på ett kontor, utan du är ständigt i rörelse, och många har fjällen som sin arbetsplats. Ett fungerande mobilnät är naturligtvis avgörande för dem.
För några veckor sedan besökte jag Jänsmässholmens fjällhotell i Offerdal i Krokoms kommun, en otroligt vacker del av länet som lever på sin turism men som också lever i total mobilskugga. Nej, det stämmer inte helt. Det fanns en fläck utomhus, ett tiotal meter från hotellet, och om man stod alldeles stilla och hade tur kunde man kanske använda mobilen.
Naturligtvis är det här inte hållbart för dem som har gäster som är ute på fjället och åker skoter. Det är naturligtvis också en trygghetsfråga. Men som tur var har de fortfarande kvar den fasta telefonin där. De vet inte hur länge. Men det är inte acceptabelt att ha en sådan usel mobiltäckning.
Trots det har vi en bra täckning i glesbygden i NMT-nätet som ska fungera även för mobiltelefoni, men man kan inte i dag teckna ett abonnemang. Det som erbjuds är en mobil bordstelefon på hemsidan, och det är ju inte vad som står i avtalet.
Min fråga, precis som Marias, blir: Varför är det inte viktigt för ministern att detta bolag följer avtalet och erbjuder de tjänster som man ska erbjuda enligt tillståndet? Och vad tänker ministern göra för att Post- och telestyrelsen agerar som den tillsynsmyndighet den är?