Daniel Bäckström (C):
Det är många viktiga punkter som aktualiseras i den här debatten. Det grundläggande är att vi för dialogen här hemma om vad som kommer att behövas och vad som behövs i närtid och på längre sikt. Förra året hade vi förhandlingar om den försvarspolitiska inriktningen under de närmaste fem åren.
Vid det tillfället föreslogs det att vi skulle minska de internationella insatserna och öka fokus på vårt geografiska närområde i Sverige och i Östersjöområdet. Så blev det, men med en viss justering. Vi satsade ytterligare pengar, men trots det är det för den här perioden ett mindre belopp för internationella insatser än vad det har varit tidigare.
Det är också därför som det ekonomiska utrymmet är väldigt begränsat. Därför blev också ramen 40 miljoner i ambitionsnivå som regeringen i det här steget väljer att ge som stöd - detta för att kunna fortsätta arbetet efter det som hände i Frankrike.
En fråga jag vill ställa till regeringens representanter är hur regeringen under innevarande år kommer att jobba för att det ska finnas utrymme för ytterligare eventuella internationella insatser med ekonomiska medel. Helt klart är det så att vi behöver ha fokus på vårt närområde utifrån det beslut som ligger, så att Försvarsmakten kan fortsätta att arbeta här hemma, i Östersjöområdet och i andra områden där vi samverkar för att bidra till säkerhet.
Men vi behöver också fortsätta att jobba för att kunna vara operativa i internationella insatser, och det kräver pengar. Det är en väldigt viktig fråga här och nu att ha med sig inför fortsatta samtal. Hur får vi loss mer finansiering, och hur tänker regeringen hantera den frågan? Sedan är det mycket vällovligt och bra arbete som görs utifrån det som ministern har presenterat kring humanitära insatser. Det är stora insatser.
Det är jättemycket som når många behövande. Rapporterna som kommer fram visar att det är många som här och nu har stora behov på både mat- och klädfronten. Det är en utsatt situation i flyktingläger och i områden både inom Syrien och i Irak.
Det kom nyligen en rapport från Amnesty International som presenterar hur det ser ut i områden som tidigare varit under Daishs styre men där sedan peshmergastyrkor gått in i stället - vad som har hänt med befolkningen och vad som har hänt i enskilda städer.
Den brutalitet som förekommer handlar inte bara om en sida utan om flera sidor och på flera sätt. Det är oerhört viktigt att säkerställa att de medel som Sverige bidrar med i humanitärt stöd hanteras på ett varsamt och riktigt sätt när de kommer fram, med tanke på att det är så många intressen som håller på och fajtas. Det finns en osäkerhet om hur man ska kunna förvalta detta på bästa sätt hela vägen.
Vi måste kunna försäkra oss om att den hjälp vi ger inte på något sätt gagnar fel syften och underblåser övergrepp av den typ som rapporteras från Amnesty International. Sedan vill jag också prata lite om det långsiktiga perspektivet. Vi behöver bidra. Det var också därför frågan om spaningsflyg kom. Den diskussionen förs för att det var en framställan.
Men jag tror också att vi behöver rikta fokus på vad det är som får bestående effekt när det handlar om människors inställning till varandra, deras medvetande och förhållningssätt. Hur ska vi arbeta för att kunna nå in i den grundläggande problematiken bakom sådana här fruktansvärda konflikter?