Elisabeth Svantesson (M):
Det är inte första gången vi debatterar unga. Det är inte heller första gången vi debatterar långtidsarbetslöshet eller matchning. Jag vill såklart säga ännu några saker om detta. Jag vet inte om någon lyssnade på mitt förra anförande, där jag talade om jobbpolitik kontra arbetsmarknadspolitik och hur båda behövs. Vid varje budget har vi lagt fram skarpa förslag i jobbpolitiken men också i arbetsmarknadspolitiken.
Det senaste tillskottet och någonting som jag är väldigt glad för - budgeten började gälla bara för ett par månader sedan - är YA-jobben. Då kan vi koppla in Volvo i denna diskussion också. Olof Persson började med idén att införa Volvosteget. Vi har haft en diskussion med parterna om vad vi kan göra tillsammans för att fler unga ska få in en fot på arbetsmarknaden.
Många unga berättar om hur svårt det är när de möter arbetsgivare som har krav på arbetslivserfarenhet. Har man aldrig haft ett jobb är det svårt att ha den där erfarenheten. YA-jobb handlar om att lära sig jobbet på jobbet. Staten stöttar handledningen, och det är ingen socialavgift. Arbetsgivare och fackliga organisationer öppnar tillsammans dörren på olika arbetsplatser. Avtalen ser lite olika ut, men i grunden är de desamma.
Det är en helt ny väg in på svensk arbetsmarknad för unga. Det är inte en åtgärd eller en insats, utan en ny väg in som jag är glad för att vi har arbetat fram tillsammans med parterna. I sommar sänker vi kostnaden ytterligare för att anställa dem som är under 23. En del menar att det inte ger jobb. Jag reser varje vecka och träffar arbetsgivare som berättar motsatsen.
Detta har, tillsammans med den sänkta momsen, påverkat deras beslut att växa och anställa. Arbetsgivaravgifter och moms påverkar jobben, särskilt för unga. När det gäller sysselsättningsfasen är det för mig otroligt viktigt att varje människa blir sedd, som jag sade i förra interpellationsdebatten. Det är många personer som haft det tufft, speciellt under krisåren. Man hade det tufft redan innan.
Man kanske var långtidsarbetslös eller långtidssjukskriven, och nu kämpar man för att komma tillbaka. Många gör också det. I exemplet från Borås hade en person gått vidare från sysselsättningsfasen, och det är många som gör det. Men självklart vill vi att fler ska göra det. Som Gunnar Andrén var inne på skapas jobben naturligtvis av arbetsgivarna. Jag vet att ni i er budget har 30 000 extratjänster som kommer att finnas något år. Jag antar att de inte ska finnas för evigt.
Hur man med ett pennstreck kan fixa de 30 000 jobben ute i offentlig sektor under ett år är någonting som ni får svara för. Men jag har förstått att det är fråga om arbete inom äldreomsorg och upprustning av miljonprogram. Ni säger: Stoppa fas 3! Fyra olika partier säger det, men har inget gemensamt förslag på hur det ska se ut i stället.
För mig är det viktigaste att varje person blir sedd, att varje person rustas och matchas vidare och får det stöd som behövs på vägen mot ett arbete. Det kommer aldrig att vara okej att man glöms och göms i statistik utan att bli sedd. Matchning är en utmaning. Om ni läser Arbetsförmedlingens senaste rapport kan ni se att det inte är ett nytt fenomen att vi har matchningsproblem på svensk arbetsmarknad. Rekryteringsproblem har vi dess värre haft länge. Det handlar om många olika saker.
Det handlar naturligtvis om att myndigheten Arbetsförmedlingen måste fungera bättre. Det handlar om att ungdomar måste välja yrken där man kan få jobb. Det handlar om att vi har öppnat för arbetskraftsinvandring, så att företag kan få tag på specialistkompetens. Det handlar om en mängd olika saker. Man måste arbeta med att förbättra matchningen. Det handlar om utbildning för många individer men inte för alla, för alla vill inte utbilda sig igen och igen.
Det handlar om att underlätta för människor att gå vidare men också att se till att utbildningssystem, Arbetsförmedlingen och andra tillsammans kan verka för att fler har ett jobb att gå till och möta det behov som finns hos arbetsgivarna.