Torbjörn Björlund (V):
Utrikesministern svänger sig igen med en massa ord. För det första talar han om en inrikespolitisk dimension, ungefär som att vi skulle vara intresserade av att göra en sak av det här bara för att det skulle synas i Sverige. Vi ställer ju frågorna därför att det handlar om utrikespolitik som vi är engagerade i och där Sveriges agerande står under kritik. För det andra är frågan vad som är folkrättsligt rätt när det gäller en stat kontra ett territorium.
Jag tycker att det är skönt att höra Staffan Danielssons goda självförtroende. Att på tre minuter sammanfatta allting är otroligt bra. Herr talman! Hemvärnet kan vara den del av vårt framtida försvar som kanske kommer att vara allra viktigast. Med den förändring som har gjorts av försvaret till ett insatsförsvar kan det vara så att hemvärnet i framtiden kommer att vara den del som faktiskt är viktigast. Det finns många aspekter att belysa.
Skulle det vara sämre att ha en palestinsk stat ockuperad än ett palestinskt territorium? Jag tror att det är tvärtom. Enligt folkrätten skulle det vara värre att ockupera den palestinska staten än ett territorium. Det här är också ett lite skruvat resonemang som jag inte alls ställer upp på. Jag tycker att det är helt tvärtom. Att man agerar som man gör från Palestinas sida är därför att man vill bli erkänd som en stat för att kunna vara mer folkrättsligt skyddad än vad man är i dag.
Vi i Vänsterpartiet lägger stor vikt vid hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna när det gäller vår försvarspolitik i stort. Jag tänker ta upp några viktiga saker som vi tycker borde få mer utrymme i försvarspolitiken när det gäller hemvärnet. Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 4. Jag står naturligtvis bakom alla Vänsterpartiets reservationer, men jag yrkar bifall bara till en för att spara tid när vi röstar. Herr talman!
Jag menar att man på något sätt måste sätta press på Israel som ockupationsmakt när det gäller avtal och att erkänna Palestina som en jämbördig stat. Det är där man gör skillnad när det gäller pressen på Israel. Jag tror definitivt att Sverige, som tidigare, kan förändra världen genom att göra sitt.
Vi har i dag stora problem när det gäller rekrytering av personal till Försvarsmakten i stort. Det gäller till viss del också hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna. I den situation vi i dag står inför måste därför alla krafter sättas in för att åtgärda problemen och minimera risken för vår försvarsförmåga i landet.
Utrikesministern kan göra saker i EU eller uttala sig som svensk utrikesminister för dessa saker, som definitivt är viktiga - och inte bara symboliskt utan på många andra sätt. Jag ska avsluta med den sak som jag egentligen tror kommer att vara framtidens problem. Det är situationen i Jerusalem. Jag uppmanar utrikesministern att hålla ögonen på situationen i Jerusalem när det gäller de fördrivningar och det som skulle kunna vara "etnisk rensning" där i dag.
När det gäller hemvärnet så finns det fortfarande ett bra stöd hos medborgarna för den verksamhet som pågår, något som vi kan utnyttja. I de försök som har gjorts när det gäller utbildning har det uppnåtts bra resultat, och då menar jag direktutbildningen till hemvärnet.
Detta har pågått länge på Västbanken, och i dag flyttar man över det till Jerusalem. Jerusalem är så symboliskt för Israel-Palestina-konflikten att om man gör så här och skapar någonting som är rensat från palestinier skapar man en situation som blir i princip olöslig. Då kan man tala och säga hur många vackra ord som helst, men det händer ingenting.
De GMU som genomfördes 2011 med inriktning på hemvärnet har varit lyckade, och i stort sett samtliga som genomgått utbildningen har sedan skrivit på kontrakt och har valt att tjänstgöra i hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna. Under 2012 har det inte varit riktigt lika lätt. Det är något vi borde ta till oss och som gör att vi borde tänka efter lite grann.
Jag menar att regeringen bör se till att antalet utbildningsplatser till direkt hemvärnsutbildning ökar för att säkerställa att det faktiskt blir en bra situation för hemvärnet och att det blir en tydlig satsning på det här. Jag tror att det krävs och att det är bra.
Fördelen med dessa utbildningar har också visat sig i jämnare könsfördelning och att vi faktiskt har en bättre närvaro av hemvärnet på väldigt många platser över hela landet, vilket naturligtvis är oerhört viktigt för att förankra försvarets verksamhet i den svenska befolkningen. Herr talman! Hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna finns som sagt över hela landet.
De har oftast bra utrustning för ledning av insatser, likaså sambandsmöjligheter, sjukvårdsresurser och transportmöjligheter. Allt detta används i dag ofta i civila insatser för att bistå vid kriser och katastrofer.
I grunden finns naturligtvis alltid den rent militära uppgiften för hemvärnet, men vi ser i dag inget direkt hot mot landet som motiverar ett ökat övande inför den uppgiften. Däremot, menar jag, finns andra hot, inte minst orsakade av klimathotet, som kan vara mer angelägna att klara av.
Det är troligt att dessa hot ökar och att behovet av civila insatser av hemvärnet som en konsekvens av detta ökar. Jag menar därför att detta också borde ges uttryck i att hemvärnet och de nationella skyddsstyrkorna får i uppgift att öva mer på dessa scenarier, utan att det behöver inkräkta på de rent grundläggande uppgifterna. Det handlar om resurser, tid och inriktning på det vi vill göra.
Hemvärnet är ju en resurs som kan användas i fler samhällssektorer, och det borde naturligtvis också ge avtryck i hur man övar. Herr talman! Hemvärnets uppgifter är många. Främst ska de skydda objekt och stödja de insatsförband som i dag finns i försvaret. Men en allt viktigare uppgift, menar jag, är att stödja civilsamhället. Det finns stöd för det även i de förordningar som finns i dag. Men det kan finnas situationer där regler och förordningar har brister.
Hur det ser ut i dag och vad som kan komma att hända framöver behöver vi alltså se över. Därför tycker jag att man ska se över de regelverk som finns för att se till att det inte finns frågetecken inför hur man kan använda hemvärnet vid civila krissituationer. Det finns ju faktiskt frågetecken i dag, vilket har framhållits här. Även om Allan Widman menar att det finns all täckning för det här tycker jag att det är värt att titta på detta.
Vi ska inte underskatta vikten av att vi gör förändringar om de behövs. Herr talman! Jag vill till sist ta upp en fråga som kan anses symbolisk men som jag menar har större betydelse än man kan tro. Hemvärnet står i dag för drygt 1 procent av den totala försvarskostnaden. Jag tror att det var 1,2 procent för tre fyra år sedan. Det kan verka lite, men i reella tal är det ändå rätt många miljoner.
Vi vet att hemvärnet är en kostnadseffektiv verksamhet där det mesta bygger på ideella och frivilliga insatser. Det finns också stor kompetens inom hemvärnet. I dag, när vi ser besparingarna svepa över Försvarsmakten, finns det en risk för att hemvärnet ibland används som ett ekonomiskt dragspel och en regulator när man ska hitta pengar till annat.
Jag och Vänsterpartiet menar att detta är fel. Det sänder fel signaler och får fel resultat. Hemvärnet är en så pass viktig del av försvaret att man måste få trygghet i sin planläggning och verksamhet. För att bygga upp en stabil och långvarig verksamhet, oavsett andra sparkrav, menar jag att hemvärnet borde få en egen budgetpost. Det kan verka symboliskt, men det kan också ha stor inverkan på hemvärnets insatser.
Det ger bra förutsättningar och förutsägbarhet i verksamheten, och om det dessutom ger en symbolisk effekt för att uppgradera hemvärnets status så är det bara bra och välkommet. Med detta yrkar jag återigen bifall till reservation 4.