KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christian Holm Barenfeld (M):
Tack, ministern! Att det konjunkturmässigt går bra för Sverige hoppas jag att alla partier, riksdagsledamöter och ministrar tycker är positivt. Men man ska nog vara ödmjuk i den politiska debatten. Vi får höra regeringens företrädare säga att allt som hände före den 14 september 2014, alltså före valet, gick åt fel håll och att det därefter har gått i det närmaste perfekt.
Det gäller alltifrån jobb till byggnation. Jag är ganska övertygad om att för en stor majoritet av de bostäder som nu byggs började planarbetet långt före valet 2014. Många av de reformer som gjordes för fler jobb gjordes före 2014. Jag tror inte att det är vare sig en Ylva Johansson-effekt eller en Mikael Damberg-effekt.
Det klagas mycket på Alliansens skattesänkningar. De stora skattesänkningarna från Alliansen var jobbskatteavdragen, som gav den som arbetade med låg inkomst eller medelinkomst ungefär en månadslön mer i plånboken varje år. Det spelade roll.
Men det var också en insats som bidrog till att skapa fler jobb. Den var så bra att regeringen faktiskt har insett att man måste "köpa" den. Man avskaffar den inte.
Man behåller alltså alliansregeringens stora jobbreform, jobbskatteavdraget, för man vet att det blir ännu mer negativa effekter på jobbfronten annars. Det är också bra att Mikael Damberg sjösätter Alliansens och Elisabeth Svantessons matchningsanställningar. Det tror jag kan vara en del av lösningen på problemet med arbetslösheten. Jag sa tidigare att det går bra för Sverige.
Det går bra för många företag. Det går bra för väldigt många på arbetsmarknaden. Men det går inte bra för dem som står långt från arbetsmarknaden. Och de som står långt från arbetsmarknaden är de som är mest betjänta av de enkla jobben. Då säger jag inte att de inte ska erbjudas utbildning. Det är klart att vi även ska erbjuda utbildning. Man kan göra två saker, eller tre. Det pratades mycket om traineejobben i valrörelsen.
Socialdemokraterna, som nu sitter i regeringsställning, lovade att det skulle bli 32 000 traineejobb och 20 000 extratjänster. Än så länge har 179 av de 32 000 traineejobben kommit. Jag bor och verkar i Värmland. Där har två enskilda medborgare fått regeringens utlovade traineejobb.
De löser alltså inte utmaningen med dem som står allra längst från arbetsmarknaden. Ungdomsarbetslösheten sjunker, men den sjunker inte bland dem som står långt från arbetsmarknaden, och det är där insatserna behövs. Alliansregeringens nystartsjobb gav första året de var sjösatta fler jobb än regeringens samlade insatser har gjort. Det var bra att Mikael Damberg tog upp RUT-avdraget.
I migrationsöverenskommelsen lyckades Alliansen få fram att vi skulle bredda det av regeringen försvagade RUT-avdraget, där man halverat beloppet. Vi föreslår nu en tredubbling av regeringens förslag för RUT-avdraget till 75 000. RUT-avdraget skapade nya jobb, gjorde svarta jobb vita och var en ingång till arbetsmarknaden för många av dem som stått långt från arbetsmarknaden.
Dessutom var det en stor och viktig insats för ett ökat kvinnligt företagande. Jag undrar fortsatt vad som ska göras för att de enkla jobben ska bli fler.
Christian Holm Barenfeld (M):
Som jag sa i inledningen kommer en moderatledd regering inte att sänka lönerna. Det kan vara bra att höra för den som lyssnar på debatten. Vi har däremot en lång rad förslag för hur jobben ska bli fler, för hur vi ska se till att den som står långt från arbetsmarknaden ska komma in på arbetsmarknaden och för hur man ska kunna få riktiga jobb. Vi föreslår första-jobbet-anställningar.
Vi har lärlingsanställningar. Förvisso innebär de en lägre ingångslön, men man ska också få behålla de första 12 000 kronor man tjänar varje månad utan att betala skatt. Det är tidsbegränsade, tillfälliga anställningar. Jag förstår inte varför det här ska vara så svårt. I byggbranschen och andra branscher har vi i grunden lärlingssystem. Man går en utbildning, och därefter får man kvalificera in sig tills man kommer upp i full lön.
De facto pratades det mycket om traineejobb. Det är regeringen som tror på dem. Vi trodde aldrig på dem. De facto lovade ni 32 000 traineejobb. Det har blivit 179. Och jag lovar: Även om arbetslösheten har gått ned finns det långt mer än 179 personer i Sverige och två i Värmland som skulle kunna vara aktuella. Det var ju så att man tog bort andra delar för att göra det här. Man skulle avskaffa sysselsättningsfasen, och där gjorde man extratjänsterna.
Men man har dragit ned på sysselsättningsfasen långt mer än vad man har skapat extratjänster. Och det är inte så att de personerna har kommit i arbete. Vi har många konkreta förslag. Vi gjorde många konkreta delar och har nya konkreta delar. Vi är gärna med och jobbar med dem. Men regeringens förslag leder till färre arbetstillfällen, även enligt regeringens egna mätningar.
RUT-avdraget är ett exempel; man försämrade det tydligt. Men Alliansen tvingade i en överenskommelse åtminstone fram att man breddar det.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag tackar ministern för svaret på min interpellation, som jag av olika anledningar har skrivit. Det diskuteras mycket om alltifrån beredskapsjobb till andra av regeringen konstruerade arbetsmarknadsinsatser, vilket inte behöver vara så illa i alla lägen.
Men för beredskapsjobben har regeringen ett mål på 500 under 2017 och 5 000 fram till 2020. Om de jobben kommer att få samma utveckling som andra reformer som regeringen har sjösatt, till exempel 35 000 utlovade beredskapsjobb som blev ett par hundra när mer än halva mandatperioden har passerat, är det inte så bra för dem som jobben avser.
Samtidigt har vi sett att reformen av RUT-avdraget har skapat många nya jobb och nya företag. För många personer innebär detta det första jobbet, och för många är det också det första jobbet i Sverige. RUT-avdraget kommer att omfatta fler sektorer.
Det är tur för regeringen att Alliansen ställer krav. Denna fråga drevs inte av regeringen, och regeringens budgetpartner Vänsterpartiet drev en linje som var helt tvärtemot. Regeringen har skurit ned på beloppet i RUT-avdraget. Rätt ska vara rätt.
Därför föreslår Moderaterna en tredubbling i budgeten för RUT-avdraget. Detta förslag lägger vi inte fram bara för att det är skoj utan för att vi har sett att RUT ger verkan, resultat, jobb och en väg in på arbetsmarknaden för personer som under lång tid har stått långt ifrån arbetsmarknaden.
Vi kan förvisso se att det går bra för Sverige och framför allt för dem som står nära arbetsmarknaden och har det lätt, men vi ser samtidigt att de som står långt ifrån arbetsmarknaden blir fler och hamnar ännu längre från arbetsmarknaden.
Jag har därför svårt att förstå varför man väljer att lägga krutet på statliga beredskapsjobb i stället för på riktiga jobb i en växande bransch. Denna bransch har med hjälp av RUT-avdraget gått från att i stor utsträckning vara svart till att vara vit.
Antalet som gör RUT-avdrag har ökat konstant sedan det infördes. Men nu kan vi se att antalet inte ökar i samma omfattning, och det finns tydliga indikationer från branschen att det finns en oro för att behöva göra neddragningar.
Det är alltså fråga om 500 statliga beredskapsjobb 2017 och 5 000 fram till 2020. Detta ska vara i kombination med traineejobb och annat som inte har levererats. Dessutom avvecklas den så kallade sysselsättningsfasen.
Den har ersatts av utanförskap snarare än av sysselsättning. Det vi kan se från regeringens sida är en konstant politik som leder till att jobben blir färre. Alla oberoende bedömare gör bedömningen att regeringens budget leder till färre jobb i Sverige. Jag vill höra lite mer från ministern om dessa frågor.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag sa precis att det går bra för Sverige på många områden. Vi är i en högkonjunktur. Vi hade under åtta år en ansvarsfull alliansregering. Det är bara att läsa alla bedömningar som gjordes; det var inte så att finansministern och andra ministrar blev speciellt kritiserade internationellt under den dåvarande globala finanskrisen.
Det är ändå en väsentlig skillnad, Ylva Johansson, när vi nu har en högkonjunktur. Vi ser hur utanförskapet ökar och allt fler står långt från arbetsmarknaden samtidigt som de som har nära till arbetsmarknaden får jobb. Det är en viss skillnad när man har en global finanskris.
Vi vet ju hur det såg ut i vår omvärld, där man sparade sig ur krisen, medan Sverige genom det vi gjort ändå hade så pass stabila finanser att vi faktiskt kunde investera oss ur krisen. En viktig sak var jobbskatteavdragen, som Ylva Johansson och hennes partikamrater vid varje tillfälle valde att rösta emot: 1, 2, 3, 4 och 5.
Men när man får ta ansvar för landet inser man att de inte kan avskaffas, för de var ju bra. Det är roligt att Ylva Johansson nu säger så positiva saker om RUT-avdraget, för går man tillbaka i historien har varken socialdemokrater, vänsterpartister eller för den delen Ylva Johansson personligen prisat RUT-avdraget. Det pratades om pigavdrag och allt annat, som man då inte ville ha. Men det man gör nu är ändå att man urholkar det beloppsmässigt.
Däremot lyckades Alliansen sätta press på regeringen och se till att det utökas till fler områden, och jag tycker att det är väldigt bra att regeringen är med på det. Det finns alltså positiva saker med att vi kan göra överenskommelser med regeringen, och det är därför vi gör det i väntan på att vi ska komma i regeringsställning. Det är nog inte så att man dömer ut Sverige som land, utan Sverige är fortfarande ett bra land.
Men det är de facto så att när regeringens budget presenterades menade de oberoende bedömarna - om jag inte minns fel även Finanspolitiska rådet - att den skulle leda till färre jobb. Och när man i denna tid presenterar en budget som bedöms leda till färre jobb borde man nog vara på sin vakt.
Det regeringen också gör är att höja skatter. Man gör det dyrare och mer riskabelt att anställa. I det avseendet ser jag att man snarare försvårar för framför allt dem som står långt från arbetsmarknaden.
Det är väl bra om staten, kommunerna och landstingen tar sitt ansvar; kommuner och landsting tillhör ju oftast de största arbetsgivarna. Samtidigt är det i den privata sektorn som de flesta jobb skapas.
I RUT-branschen finns många personer med låg utbildning som stått långt från arbetsmarknaden, är unga och har kommit till Sverige nyligen.
Det oroar mig att man i stället för att prioritera RUT-avdraget och förbättra och förenkla det prioriterar statliga beredskapsjobb. Jag tror inte att det löser de problem vi står inför.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag tycker väl att det kan finnas brister hos Socialdemokraterna när de är i opposition, men jag kommer att göra mitt yttersta för att de ska få återgå till den positionen i framtiden. Men det är en annan sak, och vi kan också ha en finanspolitisk debatt här kring många olika frågor. Nu är vi i en högkonjunktur, och det är viss skillnad jämfört med när man har gått igenom den största globala finanskrisen i modern tid.
Det var ju ändå det som hände i slutet av Alliansens första mandatperiod och sedan dominerade ganska stort under den andra. Samtidigt var det faktiskt så att Alliansen investerade.
Vi såg till att den som arbetade fick behålla mer av lönen i sin plånbok, något som regeringen med Ylva Johansson - än så länge i alla fall - låter vara kvar. Men vi betade också av statsskulden rejält. Det är inte guld och gröna skogar i dag heller, utan det finns många tecken som oroar i statens ekonomi.
Om vi lägger fokus på arbetsmarknadsområdet och de rapporter vi ser kan vi konstatera att arbetslösheten nu, framför allt tack vare högkonjunkturen, minskar på många områden, men inte för dem som står långt ifrån. De indikationer som kommer är samtidigt att detta inte kommer att fortsätta, utan arbetslösheten börjar stiga igen i slutet av mandatperioden.
Det är oroande, framför allt om man då har en situation där regeringen gång efter annan presenterar förslag som gör det mindre lönsamt att arbeta och mer lönsamt att inte arbeta, samtidigt som man dessutom försvårar, fördyrar och gör det mindre attraktivt att driva och starta företag och anställa. Det oroar mig, och det tycker jag att vi bör diskutera än mer framöver.
Christian Holm Barenfeld (M):
Jag får även i denna debatt börja med att tacka för svaret på min interpellation. Jag skrev den när jag tog del av statistik från Arbetsförmedlingen under slutet av förra året, där vi kunde se att långtidsarbetslösheten i Sverige ökar. Vi vet att utmaningarna med att integrera många av de nyanlända i Sverige är mycket stora.
Utan rätt insatser riskerar långtidsarbetslösheten att bita sig fast på väldigt höga nivåer. I regeringen är det arbetsmarknads- och etableringsministern som har ansvar för frågor rörande arbetsmarknadspolitiken och nyanländas etablering.
Som ministern sa i sitt svar har regeringen för avsikt att under 2017 tillsätta en delegation som ska bidra till att vända utvecklingen i utsatta områden - en delegation som "bland annat ska arbeta för att skapa jobb, minska trångboddhet och med andra åtgärder för en förbättrad välfärd".
I en interpellationsdebatt som jag hade med samordningsminister Ibrahim Baylan i november förra året klargjorde han att delegationen bland annat ska arbeta med att knäcka långtidsarbetslösheten. Jag skulle vilja veta: Vilken inverkan kommer den nya delegationen att ha när det gäller att bryta långtidsarbetslösheten och underlätta för nyanlända att komma i arbete?
Finns det några beräkningar - siffror och antal - om hur många nyanlända regeringen tror kommer att komma i arbete genom denna insats? Socialdemokraterna och Ylva Johansson var inför valet väldigt tydliga med att lova reformer och resultat. Däremot har det väl varit lite varierat med leveransen, för att uttrycka det snällt och diplomatiskt.
Även i svaret här tar regeringen upp extratjänster och annat. Det skulle ju levereras 32 000 traineejobb under mandatperioden. I december, när mer än halva mandatperioden hade gått, hade det blivit 245. Det skulle bli 20 000 extratjänster, vilket man sedan skulle utöka. Det behövs kanske inte riktigt än, för det är bara 1 662 personer som faktiskt har fått extratjänster.
Snabbspåren för etableringen av nyanlända med utbildning eller speciell kompetens har införts, vilket är en bra grej. Men dessvärre är det bara en mikroskopisk andel av de nyanlända som deltar i detta. Därtill avvecklar man sysselsättningsfasen. Det kan man i och för sig göra, men då är det viktigt att man har ett alternativ, och något sådant finns inte.
Resultatet blir därför att de personer som har varit i sysselsättningsfasen återanpassas till passivitet och utanförskap. Där finns det mycket att önska. Därutöver har vi RUT-avdraget, som vi diskuterade i den förra interpellationsdebatten. Vi vet att alla dessa delar är viktiga för att fler ska komma i arbete bland dem som står långt ifrån arbetsmarknaden.
Men vi ser samtidigt att det inte ger resultat. 245 av 32 000 når väl knappt upp till godkänt?
Hur har Ylva Johansson och regeringen resonerat om vad målen är, och vilka beräkningar och utredningar har man gjort för att säkerställa att det ska bli verkstad och leverans och inte mer av traineejobbsluftslott, som låter bra på en pressträff men ger låg verkan för dem som de verkligen är avsedda för och som är i stort behov av att komma in på arbetsmarknaden?
Christian Holm Barenfeld (M):
När det gäller vikten av ekonomisk politik och tillväxt för att jobben ska bli fler delar jag, kanske till skillnad från regeringens samarbetspartier, Ylva Johanssons bild. Tillväxt är något som vi måste ha. Det är oerhört viktigt för att jobben ska finnas. Det är nämligen inte arbetsmarknadspolitiken som skapar jobb. Däremot kan den på vissa sätt vara ett smörjmedel.
Men det är ändå oroande. Nu pratar vi mycket om personer som står långt från arbetsmarknaden. Som vi har sagt många gånger tidigare är det så här: För den som har nära till arbetsmarknaden, den som har låga trösklar, den som har en god utbildning och den som är etablerad på arbetsmarknaden i vårt land är det i nuläget inte några stora problem.
Men när det gäller dem som inte har varit på arbetsmarknaden eller som har varit utanför arbetsmarknaden under en längre tid eller dem, en ganska stor mängd, som har kommit till Sverige under de senaste åren ser vi att utanförskapet ökar. De blir fler; de närmar sig väl miljonen.
Om vi inte gör någonting ganska drastiskt och snabbt är risken att situationen förvärras. Därtill riskerar många andra utmaningar, som kanske inte ligger på arbetsmarknadsutskottets bord, att uppstå. Jag har absolut inget emot att man tillsätter en delegation.
Anledningen till att jag skrev interpellationen var att det har varit lite oklart exakt vad den ska leda till och hur regeringen har tänkt. Jag ville bara få reda på hur regeringen tänkt, om det finns något mål och om man ser på de väldigt många personer som står väldigt långt från arbetsmarknaden.
Vi kan ha mål om arbetslösheten totalt och så vidare, men det är viktigt att vi ser till att de som inte har ett jobb och de som inte har haft ett jobb kommer ut i arbete. Där tycker jag att regeringen lämnar en del att önska. En rad andra förslag tycker jag är direkt kontraproduktiva.
Återigen tycker jag att det är oerhört viktigt att regeringen börjar leverera när det gäller jobbskapande åtgärder. Det är väl inte ovanligt - och det är inte orimligt - att regeringen och Socialdemokraterna kritiserar förslag som kommer från Moderaterna och väljer att lägga fram andra förslag.
Men det är väl så att bara alliansregeringens jobbskatteavdrag under första året ledde till fler nya arbetstillfällen än vad den nuvarande regeringens samtliga arbetsmarknadspolitiska insatser, reformer och program har lett till. Man behöver kanske inte rabbla upp siffrorna igen.
Men det är ett faktum att det är mikroskopiska delar av de löften som Ylva Johansson, Stefan Löfven och andra inom Socialdemokraterna gav inför valet 2014 som man nu har levererat, exempelvis 245 av 35 000 traineejobb.
Christian Holm Barenfeld (M):
Det är väl bra att regeringen inte är negativ till allt som oppositionen säger. Vi levererar en massa bra förslag där jag gärna skulle få stöd från regeringen. Det handlar bland annat om att se till att utanförskapet minskar och att de som befinner sig långt från arbetsmarknaden kommer in på arbetsmarknaden. Vi vill genomföra en förstajobbetanställning.
Jag tycker att det vore bra om regeringen kunde återställa och möjligen utöka beloppen i RUT-avdraget. Man kan sänka kostnader och skatter för att anställa. Och det handlar om regler när det gäller att driva företag. Man kan framför allt avstå från de skadliga förslagen och skadliga skattehöjningar som leder till att det snarare blir färre jobb än fler.
När det gäller incitament är det rimliga att bidraget ska dras ned när man har en inkomst. Men problemet är att vi hamnar i situationer där det är extremt stora marginaleffekter. I vissa fall är det direkt olönsamt att ta ett jobb. Det kanske inte är så i extremt många fall.
Men det finns fall där det är missgynnande att ta ett arbete. Det finns fall där det inte alls är lönsamt. Sedan finns det fall där det är en väldigt låg lönsamhet i att gå från att inte arbeta till att arbeta. Det är en av delarna. Den viktiga delen, som vi säger, är att det oavsett var man befinner sig alltid ska vara mer lönsamt att arbeta än att inte arbeta.
Sedan är de svenska systemen ganska omfattande och ganska komplicerade. Det gör att det blir lite olika förslag i olika delar. Men grunden bör vara att man ska få mer pengar i plånboken när man tar ett arbete. Det är det som Alliansen hela tiden .
Christian Holm Barenfeld (M):
Det var många kommentarer här, från ministern och - i vanlig ordning - från Hillevi Larsson med flera. Jag vill vara tydlig med att jag i början av mitt förra inlägg sa att det på många sätt går bra för Sverige. Det går bra för många i Sverige. Problemet är att de som står långt ifrån arbetsmarknaden står allt längre bort ifrån den, och där står regeringen handfallen.
Det är delvis lågkonjunktur i riksdagens arbetsmarknadsutskott. Det kommer väldigt få förslag från ansvarig minister. Det kan föreslås vissa skattesänkningar, och de kan vara bra.
Vad Ylva Johansson inte säger är att regeringen väljer att behålla Alliansens största skattesänkning, nämligen den skattesänkning som såg till att den som arbetar och har en inkomst får behålla mer pengar i plånboken. För dem med lägst inkomster och medelinkomster innebar det ungefär en extra månadslön per år.
Men det är inte bara det, utan det är också den åtgärd som bedöms vara den mest effektiva åtgärden av alla åtgärder för att skapa fler jobb. Vi kan också konstatera att Alliansens nystartsjobb skapade fler nya jobb under det första året än vad Ylva Johanssons samlade satsningar har gjort än så länge. Kom ihåg de 179 av de 32 000 utlovade traineejobben!
Jag kommer själv från Värmland. Där har, om jag har rätt siffror, två värmlänningar fått del av Ylva Johanssons satsning på traineejobb. Av de 20 000 extratjänsterna har det blivit 1 000. Man försämrar inte RUT, säger Ylva Johansson.
Men man drar ned skatteavdraget från 50 000 till 25 000 per år. På grund av att Alliansen satte press på regeringen och gjorde en migrationsöverenskommelse breddades RUT-avdraget till att omfatta fler sektorer. Och vi kan vara ärliga med att det inte var ett önskemål och något som drevs av regeringen och Ylva Johansson. Det var något som Alliansen drev.
Vi föreslår nu en tredubbling av regeringens förslag om 25 000 till 75 000, just för att RUT-avdraget gjorde en svart marknad vit och skapade många nya företag, och det var många som fick sitt första arbete. En stor del av dessa arbeten klassificeras som enkla jobb, som den här interpellationen handlar om. Regeringen har ju sagt att de enkla jobben ska bli fler.
Det socialdemokratiska fackförbundet LO, som har makt i Socialdemokraterna, säger nej. Min fråga till ministern är därför: Kommer det att levereras fler enkla jobb? Är det Ylva Johansson, Mikael Damberg och Stefan Löfven med kollegor som bestämmer över regeringen, eller ska vi låta LO och KarlPetter Thorwaldsson sätta agendan för regeringen? Det är min konkreta fråga, för vad gör regeringen för att de enkla jobben ska bli fler?
Christian Holm Barenfeld (M):
Bara så att det inte råder några tvivel: Jag "endorsade" inte regeringens politik, och jag tycker inte att den är tillräckligt ansvarsfull. Däremot sa jag att det var ansvarsfullt och klokt att bevara jobbskatteavdragen, som alliansregeringen införde, för att de skapade fler jobb och gav mer i plånboken till vanligt folk med låga och medelhöga inkomster. Det är bra. Det är inte helt enkelt att få en klar bild av vad Socialdemokraterna och regeringen vill.
Normalt sett brukar det vara svårt att veta, utifrån att det kan låta olika från Socialdemokraterna och Miljöpartiet och att Vänsterpartiet därefter kommer och säger något helt annat och att det är där man måste förankra det. Men i detta läge svarar Ylva Johansson till slut lite om de enkla jobben medan Hillevi Larsson tydligt säger att hon inte vill ha dem eftersom de är dåliga och ger lägre löner, och Serkan Köse kallar dem "så kallade enkla jobb".
LO vill inte heller ha dem, och vi är alla medvetna om LO:s inflytande på Socialdemokraterna, inte minst när det gäller arbetsmarknadspolitiken. Vi har kommande utmaningar. Det är inga smågrejer. Just nu väntar 143 000 personer på besked från Migrationsverket om uppehållstillstånd. Inom några år kommer vi att ha ca 300 000 anknytningsärenden.
Till det ska läggas alla dem som redan i dag befinner sig i Arbetsförmedlingens register, både svenskfödda och nyanlända. Hälften av dem som är inskrivna på Arbetsförmedlingen har grundskoleutbildning eller lägre.
Vi kommer inte att snabbt kunna göra alla dem till civilingenjörer, läkare eller civilekonomer, utan vi behöver snabbare och enklare steg in. Här är enkla jobb en del. Det står inte i konflikt med att vi satsar på spetskompetens och annat för att utveckla Sverige. Det är bra om regeringen levererar och inte bara pratar.