Sven-Erik Österberg (S):
För att svara på den allra sista frågan först kan jag säga att jag har nämnt - det gjorde jag också i mitt första svar här, och jag har sagt det även vid andra tillfällen - att det finns ett gränsland där man behöver vara vaksam. Vid något tillfälle kan någon myndighet passera det. Där tycker jag att man ska vara noga, och där är jag beredd att ta fullt ansvar och även gripa in när det går. Därför tog jag i maj i år väldigt tydligt upp frågan med samtliga myndighetschefer för att diskutera den.
Jag håller inte med om den text som lästes upp. Jag har inte sett den själv nu. Kanske har jag sett den tidigare, men jag minns inte att Demokratiutredningen själv pekat på att detta skulle vara ett stort problem. Jag tycker inte det. När jag lite grann tittat på debatten tidigare noterade jag vad folkpartisten Manne Ståhl för 55 år sedan sade. Jag vet inte om Helena Bargholtz känner till eller minns honom.
Han tyckte att staten inte ens skulle sprida upplysningar om sig själv eftersom, menade han, gränsen mellan propaganda och upplysning var hårfin. Jag hade hoppats att i dag kunna säga att det ändå har skett en utveckling sedan den tiden inom Folkpartiet och kanske också inom alliansen. Men när jag lyssnar på deltagarna i den här interpellationsdebatten måste jag säga att vi nästan är kvar där fortfarande. Sedan har vi det här med Skatteverket.
Jag tycker att man måste backa i frågan och i stället säga: Politik är inte objektiv, utan politik är subjektiv - det är att utgå från våra ideologier, vad vi tror och vilken uppfattning vi har i olika frågor. En regering är politik i sin helhet. Svenska folket väljer så att säga via sin riksdag. Man väljer riksdag, och riksdagen väljer regering utifrån vad folket har tyckt. Det blir en politisk regering som driver frågorna.
Till sitt förfogande har regeringen ett antal myndigheter som ska verkställa sin politik. Det betyder att det myndigheter ska verkställa i vissa fall har en politisk laddning. Jag är fullt medveten om att nuvarande regering och alliansen i en rad olika frågor har olika uppfattning om vad man tycker är en god skattepolitik, om hur det skulle kunna vara och hur man ska agera.
Skatteverket agerar utifrån regeringens politik och vad som är viktigt, driver de frågorna och pekar på dem och agerar i den riktningen. Men det betyder inte att man gentemot medborgaren ska agera olika beroende på vilken politisk uppfattning medborgaren har. Men när jag lyssnar på Henrik von Sydow kan jag få en känsla av att så skulle fallet.
Det råder i stället full enighet om att alla medborgare ska ha samma information och ska behandlas på exakt lika sätt. Frågan handlar inte på något sätt om var någonstans man står. Så är det i hela det här - detta sagt med tanke på detta med att tro att man skulle kunna ha myndigheter som är totalt utslätade eller som inte driver sina frågor.
Det som är signifikativt för svensk förvaltning tycker jag ändå är att vi har starka och bra myndigheter och vid en internationell jämförelse väldigt bra myndigheter som gör sitt. Vi kan tycka att de ibland kanske inte fullt ut lever upp till allt vi önskar. Men vid en internationell jämförelse tycker jag, som sagt, att vi står för starka myndigheter. Det får jag bekräftat också när jag är ute i Europa och träffar andra förvaltningsministrar och när jag lyssnar på deras problem.
Till sist vill jag helt kort säga att jag starkt motsätter mig vad Henrik von Sydow säger. Min erfarenhet från min korta tid hittills som förvaltningsminister och även från tidigare är absolut att jag inte skulle vilja säga att myndighetschefer med politisk bakgrund, vare sig de är socialdemokrater eller de är folkpartister eller moderater, skulle vara mer politiserade i sin roll. De som haft politiska utnämningar tycker jag i allra högsta grad har tagit sin roll utifrån sin myndighetsdel, så att säga.
Jag tror att man gör ett stort och starkt fel om man på så sätt degraderar hela den politiska kåren och säger att de inte kan vara chefer därför att de kommer att fortsätta att driva politik. Så tycker jag absolut inte att det är. Det är en total feltolkning av verkligheten på den punkten, anser jag.