KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Björklund (L):
Det är väldigt märkligt, Marie Granlund, att i varannan mening komma med ett påstående om vad den kommande lärarutbildningen kommer att innehålla och i varannan mening en fråga om vad den kommer att innehålla. Jag har sagt att jag kommer att redovisa min och regeringens uppfattning när vi lägger fram propositionen. Det är inte så långt kvar. Vi kommer att riva upp de två socialdemokratiska grundprinciperna, de två socialdemokratiska lärarutbildningsreformerna från 1985 och 2001. Marie Granlund påstod nyss dessutom att Folkpartiet röstade för reformen 1985, vilket är helt fel.
Folkpartiet och Moderaterna röstade mot båda dessa reformer, både 1985 och 2001, därför att vi inte trodde på dem. Det är därför vi nu river upp detta. Det är de båda reformerna som har skapat mycket av problemen, tillsammans med en del andra utbildningspolitiska reformer som har genomförts under er långa regeringstid. Det är de som har skapat de problem som vi nu försöker lösa. Det är närmast komiskt att Marie Granlund från Socialdemokraterna försöker anklaga mig för att inte vara för ämneskunskaper. Jag tror att när vi lägger fram förslaget till lärarutbildning kommer kritiken från vänstern att vara att det handlar för mycket om ämneskunskaper och för lite om annat.
Jag är helt övertygad om att ni kommer med den kritiken. Marie Granlund får ge sig till tåls, liksom alla andra får göra, till dess att vi lägger fram propositionen. Marie Granlund påstår rader av saker om vad den nya lärarutbildningen kommer att innehålla. Jag kan bara säga att det vet Marie Granlund inte ett dyft om, för det är ännu inte bestämt. Jag har själv inte de slutgiltiga svaren, för beredningen pågår. Jag kommer att redovisa detta för riksdagen och för Marie Granlund när arbetet är klart.
Jan Björklund (L):
Jag tror att det framgick tio gånger i det senaste inlägget att Marie Granlund tycker att det är anmärkningsvärt att jag nu inte redovisar innehållet i den kommande lärarutbildningen. Jag kommer ändå inte att göra det. Jag kommer att göra det när vi lägger fram propositionen. Hela den här regeringens inriktning är att stärka ämneskunskaperna och öka kunskapsresultaten i den svenska skolan. Vi gör upp med decennier av socialdemokratisk flumpolitik på det här området. Det kommer också den nya lärarutbildningsreformen att vara inriktad på.
Jag är rätt övertygad om att Marie Granlunds och hennes allianskamraters kritik när propositionen läggs fram om ett tag kommer att vara att det är för mycket fokus på ämneskunskaper. Men det får vi se då. Är det inte det utan vi blir överens är jag mycket glad, men då är det en ordentlig omsvängning ni har gjort.
Jan Björklund (L):
Det blir lite lustigt här. Roland Bäckman väcker en interpellation med en fråga om vad regeringen gör. Jag redovisar att vi inrättar 24 000 nya platser inom yrkesutbildning och yrkeshögskola. Vi inrättar 10 000 nya platser på högskolan. Högskolan i Gävle har lediga platser - tomma platser. Det är bara att söka för dem som vill. När Roland Bäckman får ordet upprepar han att vi ingenting gör och undrar vad vi gör. Jag har just sagt att vi har inrättat totalt 34 000 nya platser, och det finns lediga platser i Gävleborgs län.
Det antal platser som landshövdingarna har begärt har länen fått. Vi tillgodoser de behov som de regionala samordnarna har begärt insatser för, det vill säga landshövdingarna. Jag skulle gärna ha sett att den förra regeringen hade inrättat en yrkeshögskola då. Vi gjorde det nu. Den borgerliga regeringen på 90-talet föreslog yrkeshögskola, men det förslaget revs upp av Carl Tham och Ylva Johansson när Socialdemokraterna tillträdde 1994. Det blev aldrig någon yrkeshögskola.
Nu inrättar vi en yrkeshögskola i Sverige. Den byggs ut i precis den takten man klarar av för att upprätthålla kvaliteten. Det är bland annat en eftergymnasial utbildning och yrkeshögskola. Det är viktigt. Vuxenutbildning, högskola och yrkeshögskola byggs ut i en sällan skådad takt just nu. Högskolan kommer under nästa år att ha fler platser betalda av staten än någonsin tidigare i Sveriges historia. Vad gör ni?
frågar Bäckman. Följ med i de beslut riksdagen själv fattar, så kommer Bäckman att upptäcka att vi har inrättat många nya platser. Jag utesluter inte - det gör vi aldrig från regeringens sida - att om situationen förvärras ska vi göra ytterligare insatser. En del tror att vi har nått botten på konjunkturen, andra inte - och tror därmed att arbetslösheten ska öka.
Men just nu har de insatser gjorts som landshövdingarna, de regionala samordnarna, har begärt, och Högskolan i Gävle har tomma platser. Det kan inte vara Högskolan i Gävle som Bäckman syftar på i fråga om att det inte skulle finnas platser för dem som söker. Det är bara att söka. Det finns platser där. Men om detta skulle gå i taket är det en ny situation. Men den senaste rapporten är att det finns lediga platser på Högskolan i Gävle.
Det beror naturligtvis på att vi har gjort många insatser och byggt ut utbildningarna och annat i en sådan här situation. Jag delar helt Bäckmans slutsatser. I en lågkonjunktur måste samhället bygga ut utbildningssystemen. Det är att rusta individer för framtiden. Det är bättre att utbilda sig än att rulla tummarna. Jag har helt samma grundattityd. Det görs otroligt mycket just nu, och försök inte stå här och låtsas som att ingenting görs.
Jan Björklund (L):
Om någon tycker att debatten här blir lite god dag yxskaft, kan jag berätta att en viktig orsak till det kan vara att interpellanten stod och läste upp skrivna manus i sina anföranden, vilket innebär att vad jag än säger läser han upp det som står på papperet. Det betyder att det inte spelar någon roll vad jag svarar. Anförandet blir ändå det som står i manus. Då blir det faktiskt inte mycket dialog. När det ställs en fråga och jag svarar på den förutsätts det att vi ska kunna diskutera lite grann om det.
Men när interpellanten bara gång på gång upprepar att vi ingenting gör när jag säger att vi har inrättat 34 000 nya platser blir det inte en så fruktbar diskussion. Vi kan skriva insändare i stället för att mötas i ett samtal. Det är riktigt att antalet platser i vuxenutbildningen år 2007 drogs ned med ungefär 10 000 platser. Det berodde på att det då var högkonjunktur. Så har alla regeringar agerat, såväl borgerliga regeringar som socialdemokratiska regeringar.
När det är högkonjunktur drar man ned på antalet platser i vuxenutbildningen, och när det är lågkonjunktur ökar man antalet. Så gör vi också nu. Vi drog ned med 10 000 platser år 2007 när det var högkonjunktur, och nu bygger vi ut med 24 000 nya platser. Det är precis så vi gör vid konjunkturskiften, så det är väl inte så märkligt. Efterfrågan på utbildning är större när det är lågkonjunktur, vilket är helt naturligt. Därför bygger vi nu ut väldigt kraftigt.
Naturligtvis finns det ingen vetenskap som säger att exakt det antal platser som vi valt att bygga ut med är det rätta. Det är tänkbart att man måste bygga ut ännu mer om krisen fördjupas; jag utesluter inte det. Men just nu finns det lediga platser i interpellantens hemlän när det gäller högskolan så just nu är behovet där inte akut. Interpellanten och meddebattören flyr här i väg i en skattediskussion, men den får vi väl föra vid ett annat tillfälle.
Jag är helt övertygad om att interpellanten och meddebattören röstar mot vårt förslag om skattesänkning när riksdagen i december ska rösta om det, och lika övertygad är jag om att det inte kommer förslag om att gå tillbaka om ett halvår. Med några månaders varsel accepterar ni vår skattepolitik. Det är bra för Sverige att det finns en bred enighet om skattesänkningarna.
Jan Björklund (L):
Luciano Astudillo har frågat mig vilka initiativ jag avser att vidta i syfte att entreprenörskap och företagande tydliggörs i examensmålen och ämnesplanerna för samtliga program i gymnasieskolan. Det är en viktig uppgift för gymnasieskolan att ge elever kunskaper i entreprenörskap.
Det framgår av regeringens strategi för entreprenörskap inom utbildningsområdet och av propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan som riksdagen nyligen fattat beslut om. Just nu pågår ett omfattande arbete med att reformera svensk gymnasieskola. Regeringen har givit Skolverket i uppdrag att förbereda de förändringar av gymnasieskolan som riksdagen har fattat beslut om.
Regeringen beslutar om examensmål, vilka karaktärsämnen som ska vara gemensamma på ett program samt vilka inriktningar som ska finnas. Skolverket beslutar i sin tur om ämnen och kurser för gymnasieskolan samt om vilka kurser som ska ingå i en inriktning. Skolverket beslutar även om innehållet i gymnasieskolans ämnen och kurser. Av uppdraget till Skolverket framgår det tydligt att myndigheten vid genomförandet av uppdraget ska beakta regeringens strategi för entreprenörskap inom utbildningsområdet.
Skolverket ska utforma och besluta om kurser som ger utbildning i entreprenörskap och företagande. Sådana kurser ska kunna ingå bland de programgemensamma kurserna på vissa områden eller inom en inriktning. För övriga program ska de kunna erbjudas som programfördjupning och individuellt val. Skolverket ska även överväga hur entreprenörskap kan behandlas i övriga ämnesplaner i skolan.
Förslag till ämnesplaner och vilka kurser som Skolverket avser att föreskriva som programfördjupning bör enligt uppdraget finnas tillgängliga för huvudmännens, för kommunernas och skolornas, planering senast den 1 juni nästa år. Som jag tidigare nämnt har regeringen redan tydliggjort sin syn på entreprenörskap i gymnasieskolan. Eftersom det är Skolverket som beslutar om innehåll i inriktningar, ämnesplaner och programfördjupning avser jag inte att vidta några ytterligare åtgärder i detta avseende.
Skolverket har även fått i uppdrag att utforma förslag till examensmål för gymnasieskolans nationella program. När det gäller yrkesprogrammen ska dessa förslag tas fram i samarbete med de nationella råden för yrkesprogrammen. Vad gäller de högskoleförberedande programmen ska Skolverket samråda med universitet och högskolor samt med Högskoleverket.
Skolverket har valt att arbeta öppet med sitt reformuppdrag och publicerar fortlöpande material på sin webbplats för att inbjuda till debatt och diskussion och för att ge olika intressenter möjlighet att lämna synpunkter. Förslagen till examensmål ska lämnas till regeringen senast den 15 februari 2010. Skolverkets redovisning i februari kommer att bilda underlag för regeringens beslut.
Jan Björklund (L):
När det gäller vikten av entreprenörskap är det glädjande om vi är överens i denna kammare. Tidigare var det inte så. Den förra regeringen var helt ointresserad av de här frågorna. Men jag blir väldigt glad om det skett en omvärdering i de rödgröna partierna så att man nu tycker att detta är viktigt.
Det är ju först med den nuvarande regeringen som frågorna om att företagande och entreprenörskap ska in i skolan lyfts upp på dagordningen. Till syvende och sist är det regeringen som ska fastställa examensmålen för gymnasiets olika program. När Skolverket är färdigt med sitt förslag kommer vi att värdera det. Jag kan försäkra att detta med entreprenörskap är viktigt för regeringen.
Men det vore inte korrekt av mig som minister att under den tid Skolverket arbetar ha en diskussion offentligt om dess förslag och att här och nu offentligt värdera förslagen. Den värderingen kommer vi i stället att göra när man avlämnat sina slutförslag. Men jag kan försäkra Luciano Astudillo om att vi tycker att entreprenörskap är mycket viktigt. Det kommer naturligtvis att avspeglas i vår värdering av förslagen.
Jan Björklund (L):
Jag kommer att vara mycket tydlig den dag vi tar ställning till Skolverkets förslag. Fram till dess har de ett uppdrag från mig och regeringen att ta fram ett förslag, och jag tänker inte skriva dem på näsan under tiden. För oss är entreprenörskap viktigt, och jag är glad för att Socialdemokraterna visar ett intresse för frågorna. Om man ska problematisera lite räcker det inte i nästa steg vad man skriver i planerna, dokumenten och examensmålen.
Det som historiskt och i verkligheten har varit problemet, förutom ett ointresse från regeringar, skolmyndigheter och så vidare, är att de som jobbar i skolan själva inte är entreprenörer. Man får inte förväxla entreprenörskap med att lära sig bokföring eller rent tekniska saker runt företag. Entreprenörskap är något mycket mer än så.
Skolans problem har varit och är också i framtiden, skulle jag vilja säga, att de som verkar där själva inte har varit entreprenörer i den meningen. De har inte varit företagare själva. Jag tror att man alltid ska ha en stor respekt för skolans svårighet att leva upp till detta. När vi nu lägger på skolan nya åtaganden i det här avseendet, vilket vi verkar vara överens om att vi ska göra, ska vi fråga oss hur vi gör det.
Det är lättare att skriva in i läroplanen i svenska att eleverna ska lära sig subjekt och predikat, för det vet läraren hur man ska lära ut. Entreprenörskap är något som är svårare. Det är inte bara mekaniska kunskaper utan en känsla, en inställning och attityder. I stället för att stå och diskutera vem som är mest för entreprenörskap borde vi gemensamt fundera på hur detta ska omsättas i verkligheten i skolan. Det är där utmaningen kommer att komma.
Riksdagen kommer ganska snabbt att enas om att detta är viktigt. Men hur ska det sedan genomföras i verkligheten? Det är där svårigheterna ligger. Jag tror också att det finns ett stort behov av utvecklingsarbete när det gäller entreprenörskap i skolan. Vi måste fundera på hur man ska nå de målen i den verkliga undervisningssituationen.
Jan Björklund (L):
Jag tror att det är ett misstag att tro att en flumskola skulle befrämja entreprenörskap. Det är en skola där man inte har tydliga och fasta kunskapskrav, där eleverna inte lär sig att man ska komma i tid och där eleverna inte lär sig uppträdande. Det är den typ av skola som vi lämnar bakom oss. Astudillo använder begreppet att Björklunds skola inte är lämplig för entreprenörskap. Jag tror precis tvärtom. Det är en skola där man har tydliga kunskapsmål, tydliga utvärderingar, tydliga krav och höga kunskapsambitioner. Det kommer också att befrämja entreprenörskap.
Vi har nämligen prövat den alternativa skolan i rätt många år. Nyföretagandet blev för lågt i Sverige. Om det vore så att en kravlös skola skulle befrämja företagsamhet skulle vi ha ett blomstrande företagsklimat i Sverige. Jag tror inte att det finns någon motsättning mellan höga krav och ambitioner och disciplin i skolan och kreativitet och entreprenörskap. Om man försöker måla upp en sådan motsättning kommer den att leda helt fel, tror jag.
Jag tror också att de reformer som vi nu gör på gymnasieområdet och som vi har krävt i årtionden - men som tidigare avvisats - med till exempel lärlingsutbildning är oerhört centrala för entreprenörskapet. När man bedriver en yrkesutbildning i skolans regi på traditionellt sätt lär man sig det mekaniska i yrket. Men när man är lärling ute på ett företag, hos en företagare, en småföretagare, en hantverkare eller en målare lär man sig inte bara att måla.
Man lär sig också detta att vara egen företagare. Man lär sig att bli entreprenör därför att den som är handledare och den som man är lärling hos ofta är företagare och entreprenör. Lärlingsutbildningen är en mycket viktig reform vi nu gör för att öka entreprenörskapet i skolan. Där lär man sig hur det faktiskt är att vara företagare och bli företagare. Det är en viktig och central del i detta.
Jan Björklund (L):
Gunilla Svantorp har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att alla barn och ungdomar kan delta i skolarbetet och inte tvingas stanna hemma på grund av uteblivet stöd. Alla barn har rätt till utbildning av hög kvalitet. Att skolpliktiga barn inte går i skolan är mycket allvarligt. Varje sådant fall är ett fall för mycket.
Statens skolinspektion har nyligen redovisat statistik över de anmälningar som inkommit från elever och föräldrar under förra året. Skolinspektionen redovisar till exempel att antalet anmälningar om kommunens hantering av skolplikt har ökat sedan föregående år. Statistiken behandlar anmälda fall och inte konstaterade missförhållanden. Skolinspektionen har successivt förenklat möjligheten att anmäla missförhållanden.
Det kan i sig göra att antalet anmälningar ökar. När ett skolpliktigt barn inte går i skolan handlar det ofta om att skolan inte lyckats erbjuda särskilt stöd eller att skolan på annat sätt inte lyckats skapa en fungerande skolmiljö för eleven.
Regeringen har tagit initiativ till flera reformer, som dels har genomförts, dels är under genomförande, för att tidigt identifiera barn med olika svårigheter och för att stödja dessa barn. Möjligheten att överklaga åtgärdsprogram, som kommer i den nya skollagen från den 1 juli i år, är en viktig reform för att stärka elevens rätt till särskilt stöd.
Förutom detta kan jag nämna tydligare kunskapskrav, tidigare betyg och riktade insatser mot arbetet att lära elever läsa, skriva och räkna. Från och med 2008 har speciallärarutbildningen återinförts och den kommer nu att utvidgas med inriktningar mot olika funktionsnedsättningar. I de nya lärarutbildningarna kommer specialpedagogik också att vara en del av den utbildningsvetenskapliga kärnan som ska ingå i utbildningen för alla lärarstudenter.
Regeringen har också tillsatt en utredning med uppdrag att se hur en skyldighet att anmäla missförhållanden inom skolväsendet kan utformas. Detta uppdrag ska redovisas senast den 31 mars. Inrättandet av Skolinspektionen är också i sig en viktig åtgärd. Det faktum att Skolinspektionen nu upptäcker och påpekar brister, till skillnad från förut när brister doldes, är en förutsättning för att förbättra skolan.
Min bedömning är därför att utöver alla dessa insatser som nu är införda eller under genomförande är ytterligare insatser inte påkallade just nu, men jag och regeringen kommer noggrant att följa utvecklingen i dessa frågor.
Jan Björklund (L):
Det var ett väldigt märkligt inlägg av frågeställaren. I mitt svar räknade jag upp ett tiotal åtgärder som nu vidtas och är på väg att införas för just den här gruppen barn, och så säger Gunilla Svantorp att ministern inte gör någonting och lutar sig tillbaka. Det är otroligt märkligt. Jag kan räkna upp alltihop en gång till, men det behövs inte för det finns ju i skrift. Jag räknade upp alla de åtgärder som nu vidtas. Det är åtgärder som borde ha vidtagits för massor av år sedan men som tidigare regeringar inte vidtagit. Om jag ska ge en prognos är det inte så att vi har 239 barn som inte går i skolan, utan vi har fler än dessa 239.
Vi har 239 anmälningar. Sedan är det inte säkert att alla dessa faktiskt visar på missförhållanden när de är utredda. Vi har ännu fler, och vi har haft dem under mycket lång tid. Det var ingenting som kom med mig som utbildningsminister. De har funnits hela tiden. Det vi gör nu är att vi synliggör detta. Vi inrättar en skolinspektion och möjlighet att anmäla, och vi vidtar rader av åtgärder. Inget av detta gjordes när Gunilla Svantorps parti satt i regeringen. Man blundade för detta. Vi lyfter fram det och åtgärdar det.
Lite ödmjukhet borde man ha och inte bara säga att jag sitter och lutar mig bakåt och inte gör något. Vi gör mängder av saker för den här gruppen barn. Sedan ska man vara ödmjuk och säga att det är oerhört komplexa förhållande runt många av de här barnen som gör att det inte går att garantera att ens de här åtgärderna räcker. Då måste vi ha en beredskap att göra ännu mer. Men vi måste först se vad de åtgärder som nu vidtas leder till innan vi tar ställning till ytterligare åtgärder.
Det står inte i svaret att jag inte kan tänka mig att göra mer, men vi måste först se vad de åtgärder vi nu vidtar leder till innan vi tar ställning till om vi ska göra ännu mer. Det görs väldigt mycket nu till skillnad från förr. Jag tror att det finns ett betydande mörkertal som inte ens registreras i dessa anmälningssiffror. Det finns ännu fler, och de har funnits hela tiden. Att antalet anmälningar går upp tror jag beror på att Skolinspektionen har inrättats, precis som Skolinspektionen själv hävdar.
Det är lättare att anmäla på nätet nu. Det gör att antalet anmälningar i alla möjliga avseenden går upp nu. Jag tror inte att man ska tro att dessa missförhållanden inte har existerat tidigare bara för att antalet anmälningar nu går upp när det har blivit lättare att anmäla.
Jan Björklund (L):
Precis som Gunilla Svantorp konstaterar vidtar vi rader av åtgärder. Det fungerar så, i synnerhet med den kommunaliserade skolan, att det staten kan göra är att via lagstiftning ge befogenheter, rättigheter, skyldigheter. Genom lärarutbildning och andra insatser skapar vi så goda förutsättningar som möjligt. Till sist är det dock kommunerna som har ansvaret. De har ansvaret för att eleverna går i skolan och att de kommer till skolan.
Jag vill särskilt påpeka det som Skolinspektionen understryker i sin rapport, nämligen att en stor andel av de elever som inte kommer till skolan - åtminstone av dem man känner till - är elever som har olika typer av funktionsnedsättning. Den slutsats som därför ligger nära till hands att dra är att en betydande förklaring till detta är skolans oförmåga att möta barn som har funktionsnedsättningar. Därför är det som vi nu gör viktigt.
Vi har återinfört speciallärarutbildningen, som den gamla regeringen avskaffade. Vi inför på speciallärarutbildningarna särskilda inriktningar mot olika typer av funktionsnedsättning. Vi behåller särskolan, den som den gamla regeringen hade tänkt avskaffa, som skolform för barn med utvecklingsstörning, barn som i många fall skulle ha oerhört svårt att gå i en vanlig skola. Vi behåller specialskolorna.
Vi återupprättar en del specialskolor för elever som har mycket stora svårigheter. De drygt 200 barn som det finns anmälningar på - min bedömning är att det finns och har alltid funnits ett mörkertal utöver detta - är barn som på olika sätt har en komplex problematik. Det är inte något lättvindigt beslut att utebli från skolan, utan det ligger en svår problematik bakom.
Det har haft att göra med skolans oförmåga att möta den problematiken. Min bedömning är att den viktigaste åtgärden är att öka skolväsendets kompetens för att kunna möta olika problem - adhd, dyslexi, utvecklingsstörning och även andra problem. Det är den viktigaste åtgärden långsiktigt för att förebygga detta. Sedan kan Gunilla Svantorp stå och säga att det borde hända någonting denna vecka.
Ja, det skulle jag också önska, men den typen av åtgärder låter sig inte genomföras över en natt. De reformer vi nu genomför verkar emellertid i den riktningen. Det är reformer som borde ha gjorts tidigare. Om de hade gjorts för ett antal år sedan skulle problemen förmodligen ha varit mindre i dag, men den tidigare regeringen var ointresserad.
Jan Björklund (L):
Jag gissar att frågeställaren hade bestämt sig för den slutrepliken oavsett vad jag hade svarat, men det är inte det intressanta. Det intressanta är att det görs mer än någonsin på detta område för dessa barn som har det mycket svårt. Låt mig sammanfatta de viktigaste insatserna som nu görs. Vi inrättar en skolinspektion som har makt att ta kommunerna i örat när de missköter sig. Det har inte funnits förut. Ni, Gunilla Svantorp, trodde att kommunerna skulle ta över skolan, sköta den utmärkt och ingen skulle behöva granska den. Det var er uppfattning.
Skolinspektionen får sanktionsmöjligheter, tuffa sådana, från den 1 juli. Speciallärarutbildningen är återinförd. Den avskaffades av Bengt Göransson och Lennart Bodström på 80-talet. Vi inför inriktningar på speciallärarutbildningarna som är riktade mot dessa barn. Jag noterade att Gunilla Svantorp frågade varför barn har ansvar för sin egen inlärning. Fråga Ylva Johansson!
Hon stod i denna kammare och pläderade för att katederundervisningen skulle avskaffas och eleverna få lära sig själv. Det är socialdemokratiska undervisningsmetoder som har skapat dessa problem. Vi behöver återinföra mer katederundervisning i skolan. I synnerhet de barn som har det väldigt svårt tjänar på en lärarledd, strukturerad undervisning. Jag jobbar dag och natt med att reformera svensk utbildningspolitik. Det kommer att ta tid innan det ger resultat. Passiviteten stod den förra regeringen för.