KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven-Erik Bucht (S):
Det är en mycket viktig fråga som Peter Hultqvist tar upp i sin interpellation. Skatteutjämningen har ju väldigt stor betydelse för den kommunala planeringen. Hultqvist pekar på hur skatteutjämningssystemet slår i Dalarnas län, och det slår precis likadant i mitt hemlän Norrbotten, där väldigt många små kommuner drabbas av denna senfärdighet.
Några exempel: Min hemkommun Haparanda hade 15 1⁄2 miljon per år. I Pajala kommun, som är inne i en mycket expansiv fas, handlar det om 7,7 miljoner per år. Det är 5 procent av den kommunens omslutning, och man har ett behov av väldiga investeringar, som ni alla i kammaren säkert känner till.
Då det sedan har varit politisk enighet i kommittén och de gjort ett gediget arbete förutsätter man ändå att den här frågan ska kunna behandlas med någorlunda rimlig hastighet och att den ska komma till riksdagen för ett slutligt avgörande. Jag tycker att det är lite grann av en anständighet att bereda frågan så att den kommer upp till beslut.
Det här är oerhört viktigt för de personer som leder de här kommunerna, inte bara i Dalarna och Norrbotten utan i många andra län i vårt land.
Sven-Erik Bucht (S):
När jag får en direkt fråga av Carl B Hamilton måste jag försöka svara på den. Det utjämningssystem som en enig kommitté i dag föreslagit slår lite olika i Norrbotten. Det finns kommuner som faktiskt tappar, men ett enigt Kommunförbund har tillstyrkt det. Man är överens om att ha ett utjämningssystem i landet.
Är det det Carl B Hamilton inte vill ha? När man lyssnar på honom börjar man fundera på vad Carl B Hamilton egentligen vill. Du måste nog förklara din logik så att vi förstår den, Carl B Hamilton. Vad gäller tillväxtfrågor tar jag som exempel åter Pajala. Den lilla kommunen står inför en enorm utmaning.
Den har gått från 15 000 till 6 000 invånare, trots den boom vi ser. Det handlar om 5 procent av deras omslutning, detta i en kommun som har väldiga problem med att möta tillväxten. De klarar inte av det eftersom regeringen är så senfärdig. Frågan måste hanteras.
Som vi hört finns stor enighet till och med i remissvaren, och ändå försöker ni hela tiden lägga ut mängder med dimridåer för att ni är uppsplittrade.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag har tidigare interpellerat i kammaren i den här frågan och jag har också motionerat om en sammanhållen strategi för svensk gruv- och mineralpolitik. Jag är väldigt glad att riksdagen också har bifallit min motion.
Jag blir också glad när näringsministern har ambitionen att presentera en strategi senast vid årsskiftet, och jag tycker att det är bra att Lars Johansson lyfter upp den här frågan i en interpellation ganska snart efter att riksdagen har bifallit motionen.
Det handlar om så oerhört många parametrar: forskning, utveckling, tillståndsprocess, utveckling av miljöteknik, tillgängliggörande av investeringskapital, infrastruktur, energiförsörjning, utbildning och personalförsörjningsfrågor, som Tomas Nilsson tar upp i sin interpellation. Det är många komplexa frågeställningar.
Givetvis ligger inte allt det här på ministerns bord. Jag hoppas ändå att det blir en bred samverkan mellan politik, näring och akademi, som också riksdagen har slagit fast när man biföll motionen. Jag var med när ministern som nybliven minister under hösten 2011 på Iva tog emot dokumentet Innovationsplan Sverige .
När ordföranden Marcus Wallenberg överlämnade dokumentet till ministern sade han: Låt nu inte det här bli en sak för några, bredda det, bredda det inom politiken, bredda det! Det dokumentet har också en beröring med dagens fråga. Jag hoppas verkligen att ministern tar till sig och inte glömmer de viktiga ord som Wallenberg uttryckte. Det här får inte skapa skarpa politiska skiljelinjer.
Det som händer inom den här sektorn är en fantastisk möjlighet för Sverige. Det är oerhört viktigt att vi utvecklar vår exportindustri som vi är så beroende av. Precis så är det också för Pajala. Det är en fantastisk möjlighet, men samtidigt en enorm utmaning för kommunen. 15 600 personer bodde där 1959 och vid ingången av 1960. I dag är det 6 000. Det är en oerhört ansträngd kommunal ekonomi.
Det handlar om bostäder, som Karin Åström nämnde, det handlar om vägar, gator, vatten, avloppsrening och kommunal service. Där är skatteutjämningssystemet oerhört viktigt. Det är vitalt att man kan få det som den parlamentariska kommittén enhälligt har föreslagit. Det skulle innebära närapå 8 miljoner för Pajala eller 5 procent av deras nettoomslutning.
De har en väldigt begränsad investeringsbudget på ungefär 17 miljoner i dag. Det här klarar man inte. Om inte ett skatteutjämningssystem kommer på plats kommer det att hämma tillväxten. Det är givetvis inte heller på ministerns bord direkt, men det visar hur komplexa de här frågeställningarna är när världen ropar efter råvaror, i det här fallet mineraler.
Det visar också hur viktigt det är att man får en sammanhållen strategi kring det här, för det är väldigt många frågor som rör detta. Jag ser också fram emot att ministern inte glömmer bort ordföranden Marcus Wallenbergs ord: Låt inte det här bli någonting för några, låt det bli brett, brett till akademin, brett till näringen, brett i politiken och inte skapa skarpa skiljelinjer.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag hade inte tänkt ta denna andra omgång då jag kände att jag fick säga allt i den första. Men när statsrådet lite spydigt och ironiskt säger att det var småfyndigt av oppositionen att väcka en sådan motion måste jag gå upp och påminna om att det finns en historia. Jag har interpellerat tidigare näringsminister i denna fråga.
Jag har interpellerat till och med statsministern, som överlämnade svaret till tidigare miljöministern Carlgren. I båda interpellationerna pekade jag på den finska modellen om en sammanhållen gruv- och mineralpolitik. Men båda gångerna har ministern lite överlägset avvisat det. Jag var på Västerbottensdagarnas gruvdagar 2011, för snart ett och ett halvt år sedan.
En dag handlade det om gruvindustrin, och då lyfte näringen, och Metall, upp frågan om att vi behöver en sammanhållen politik för gruv- och mineralindustrin i samklang med politik, näring och akademi. Det diskuterades mycket om det här.
Vi var minst 200 i salen, och då reste sig en man som var från SGU och sade: Vi har fått ett sådant uppdrag, och vi håller på med det. Och här sitter näringen och vet ingenting om det. Det är inte småfyndigt. Nej, det var nog prestige från tidigare ministrar. Det var välbehövligt med den här motionen, och det var ett välbehövligt och tydligt ställningstagande från riksdagen sedan.
Jag hoppas att nuvarande näringsminister inte bygger in politisk prestige i frågan, för den är alldeles för viktig för Sverige.
Sven-Erik Bucht (S):
Detta är en mycket viktig interpellation om infrastruktur för att möjliggöra ytterligare export till gagn för hela vårt land. Det är 50 procent av Sveriges bnp som utgörs av export. Stora delar av den exporttillgången kommer från de norra delarna i vårt land och från gruvnäringen som just nu diskuteras.
När vi numera diskuterar infrastrukturfrågorna i Sverige tenderar vi att inte vara så modiga. Vi kommer inte så fort till beslut om vi törs göra det. Jag drar mig till minnes och har läst på lite grann historia om hur infrastrukturen byggdes upp i Sverige och framför allt uppåt de norra delarna.
I slutet av 1800-talet fattade man beslut om Stambanan som också färdigställdes under slutet av 1800-talet. Man fattade också ett beslut om Malmbanan som färdigställdes 1903. Då var Sverige ett av Europas fattigaste länder. Men man hade modet trots att man var fattig att fatta dessa beslut. Tyvärr var det bara män på den tiden i den här riksdagen.
Tänk om de inte hade funnits. Då hade vi inte haft dessa exporttillgångar som vi har i dag och som är så oerhört betydelsefulla. Det gör att man kan öka exporten avsevärt till gagn för hela landet. I det här landet är det ofta så att vi talar, talar och talar, men vi kommer inte till skott. Jag har haft väldigt mycket att göra med våra finska vänner.
De brukar säga så här: Ni svenskar diskuterar och diskuterar. Så svär de och säger: Man måste också göra någonting. Jag tror att det behövs mer action. Jag hoppas att infrastruktur- och försvarsministern kan övertala kassahållaren så att det börjar hända någonting med infrastrukturen så att vi kan få ännu mer intäkter till detta land.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för svaret, miljöministern! Oaktat mitt tack måste jag säga att svaret från statsrådet var tämligen intetsägande. Ministern redovisar, som även tidigare miljöminister Carlgren redovisade, ungefär vad som är gjort och litet om vad som behöver göras. Jag har vid två tillfällen interpellerat den tidigare miljöministern i frågan.
Nu är det tredje gången, och jag får ungefär samma svar. Det här är en oerhört viktig fråga för vårt näringsliv. Vad har miljöministern egentligen för ambitioner att genomföra förändringar? Finns det över huvud taget en trovärdig ambition att rätta till de extremt långa handläggningstider som råder i dag?
Jag har även motionerat i frågan och föreslagit att man ser över lagstiftningen så att byråkratin minimeras och vi får snabbare rutiner. Socialdemokraterna har ställt sig positivt till förslaget, men Alliansen har inte velat ta i frågan och har helt enkelt avvisat förslaget. Fru talman! Man kan undra om det är fråga om prestige.
Kommer förslagen från fel håll? Dessa frågor är alldeles för viktiga för att få en sådan hantering från regeringen och den borgerliga Alliansen. Politikens uppgift är att skapa bästa möjliga förutsättningar för tillväxt och god miljö. Det måste svenska företag få. Men så är det tyvärr inte i dag. Förutsättningarna finns inte. Fru talman!
För mig och Socialdemokraterna är vårt näringsliv och våra företag ett centralt allmänintresse. Men när jag hör miljöministerns svar förstår jag att regeringen betraktar näringslivet som ett särintresse.
Det är via starka svenska företag som vi har byggt upp vår välfärd och skapat ett rikt land som är världsledande på miljöområdet. Utan det hade vi aldrig lyckats. Vi är världens mest exportberoende land. Över 50 procent av vår bnp kommer från den export som våra företag genererar.
Men det blir alltmer extremt långa handläggningstider och byråkrati omkring prövningarna. Det är stor risk att vårt näringsliv tappar kraft och att investeringar lämnar vårt land. Jag tog i interpellationen upp exemplet Markbygdens vindkraftverk, en av Europas största planerade vindkraftsparker. Det är ett exempel på en extremt lång handläggning.
Risken är uppenbar att hela investeringen på 70 miljarder lämnar landet på grund av hanteringen. Det har redan lagts ned 70 miljoner kronor i prövningar inför det projektet. Fru talman! Jag tänker inte utnyttja hela min talartid, men jag vill nu säga till fru ministern att det gäller att gå från ord till handling och skapa verkstad.
Vad har ministern egentligen för ambitioner i frågan?
Sven-Erik Bucht (S):
Det råder inga delade meningar om att vi ska ha höga krav på miljön, men det handlar om att förkorta de vansinniga processer som pågår i dag. Det kan vara bra att införa en sexmånadersgräns, men om andra myndigheter stup i kvarten överklagar, som Naturvårdsverket, ger det ingen effekt. Det behövs mer verkstad, miljöministern. Det behövs också mycket mer lyhördhet för näringslivets problem.
Exemplen på extremt långa handläggningstider är många, och jag ska ta några. Markbygden, som jag tog upp i mitt förra inlägg, har hållit på i fyra år och är ändå inte i mål. Det är överklagat av Naturvårdsverket. Ett annat exempel är LKAB:s nya gruvanläggning i Gruvberget vid Svappavaara, där det också har pågått i över fyra år. Det är överklagat av Naturvårdsverket, av myndigheten.
Domstolens beslut har inte kunnat accepteras. Det visar att lagen förmodligen är för dispositiv, vilket inte är bra. Ett biobränslebaserat kraftvärmeverk i Lund hade sex års prövotid. Sex vindkraftverk i Varberg Energi hade också över sex års prövotid.
Jag lyssnade på vd:n för energibolaget som berättade att första gången de byggde en vindkraftspark, 1991, var prövotiden sju månader. För det andra projektet, 1995, var prövotiden ett och ett halvt år. För det tredje projektet, 1998, var prövotiden ett år och nio månader. För den fjärde vindkraftsparken, som de byggde 2006, var prövotiden två år.
För det femte som de byggde 2008 var prövotiden fyra och ett halvt år. Och nu är det över sex år. En flerstegsmodell, miljöministern - men i fel riktning. Det var inte åt det hållet vi skulle gå. Detta är helt oacceptabelt. Det är några exempel på hur prövotider och byråkrati har förändrats över tid. Exemplen är otaliga, oavsett vilken bransch man talar med runt om i Sverige.
Svenskt Näringsliv har i en mycket gedigen rapport belyst hur prövotiderna har förändrats till det sämre under åren 2007-2010. Under fyra år har A-verksamheter fått 15 procent längre prövotider och B-verksamheter 32 procent längre prövotider. Snittiden för prövotillstånd av A-verksamheter är i dag mellan 3,4 och 4,4 år.
Snittiden för B-verksamheter är mellan 3,1 och 3,8 år. När det gäller vattenverksamhet är snitttiden mellan 2,9 och 3,7 år. I samma studie har man gjort en internationell jämförelse av fyra typfall och tittat på sågverk, ytbehandlingsanläggningar, massafabrik och teknikverkstad.
Ett exempel i den internationella jämförelsen visar skillnaden mot Finland, och det var sex år längre prövotid i Sverige än i Finland. Ett annat exempel är att det tog mer än sex år att göra en koldioxidfri fabrik i Sverige och tre år i Europa. Det tredje exemplet är att det i Sverige tar lika lång tid att få tillstånd att bygga en massafabrik som att förändra en mekanisk verkstad.
Det är dags att sätta klackarna i backen, miljöministern! Det är orimliga förutsättningar som vårt näringsliv har när det gäller tillståndsprocesser. Det kan inte fortsätta på detta sätt i detta land. Risken är jättehög att kapital och investeringar flyttar utomlands. Det behövs verkstad, ministern.
Sven-Erik Bucht (S):
Ministern redde ut flera aspekter på saker som behöver förändras. Det finns all anledning att se över lagstiftningen. Jag tror att det vore viktigt att vi lämnar partiprestigen i den här frågan och ägnar oss mer åt pragmatism. Vi i Sverige har inte råd att tappa den här typen av frågor. Svenskt näringsliv ska hävda sig internationellt och utvecklas i landet. I grunden har vi en bra miljölagstiftning, men tillämpningen har alltför ofta drivits till det absurda. Det är vad det handlar om.
Procedurfrågor tycks ofta gå före sakskäl. Det verkar finnas en lagstiftning som är dispositiv. Företag som investerar får betydande problem och höga kostnader. Jag nämnde tidigare exemplet Markbygdens vindkraft. 70 miljoner kronor har man redan lagt ned där. Tar man tillräcklig samhällsekonomisk hänsyn? Vilka får remiss i de här frågorna?
Är exempelvis Tillväxtverket, som hanterar tillväxtfrågor, remissinstans i de här frågorna? Nej. Det är ett exempel. Hur ska vi kunna behålla hög export, som är så oerhört viktigt? På en global marknad krävs snabbhet och inte minst miljömässighet. Om osäkerheten är stor och det tar lång tid riskerar vi att investeringar flyttar utomlands. Förädlingsindustrin kan väldigt lätt flytta.
Råvaruindustrin måste givetvis accepteras men kan få stora konkurrensnackdelar. Därför tycker jag, ministern: Ta detta på allvar och var pragmatisk! Vi har inte råd att tappa det här området, så att vi tappar investeringar och tappar nya jobb och tillväxt. Vi kommer att få ett mycket sämre välfärdsland då, och vi kommer att få en mycket sämre miljö om vi tappar massor med företag.
Sven-Erik Bucht (S):
Det är en mycket viktig fråga som debatteras här i dag. Jag vill rikta ett tack till interpellanterna, som har ställt de här frågorna. Det handlar om att dra nytta av våra naturresurser. Det handlar också om att skapa förutsättningar för svensk exportindustri. Föregående talare berörde några av de resurser som vi har uppe i norr, men det finns mycket mer än det.
Barentsområdet är Europas kornbod. Det är den norska gasen och oljan och den finska malmen och skogen. Liksom i Sverige finns det malm, skog och vattenkraft. Vi flyttar hela städer. Vi öppnar nya gruvor i Pajala. Det har öppnats nya gruvor i Västerbotten. I förra veckan hörde vi - det presenterades i Levi - att det finns enorma mineraltillgångar.
Det är nickel, platina och koppar i världsklass, för att inte tala om det som finns på rysk sida. Det här har EU upptäckt. Nu gäller det att också regeringen upptäcker det och visar action. Det går inte att söla när det gäller det här. Norrbotniabanan har också en internationell betydelse. Det handlar inte bara om att koppla ihop Sveriges järnvägsnät med Finlands. Det handlar om att vi kommer att få tillgång till det ryska.
Det handlar till och med om att komma ända bort till Kina. De systemen finns redan i dag, men vi har inte den kapaciteten att vi kan dra nytta av det i Sverige. Det kan vi inte göra så länge vi inte har den här järnvägen på plats. Kina är också en viktig partner när vi tänker på den svenska exportindustrin. Vår exportindustri svarar för ungefär 50 procent av bnp. De europeiska länderna, där vi har vår export, tappar nu kraft.
Det gäller att utveckla de här kontakterna internationellt med Norrbotniabanan. Det är slow boat to China i dag, men det kan bli fast train to China i morgon om man visar action. Herr talman! På slutet av 1800-talet beslutade man i Sveriges riksdag att bygga stambanan. Man beslutade också att bygga Malmbanan.
Det var modiga män, för då var det bara män i riksdagen. Sverige var ett av Europas fattigaste länder, men man tordes ta de besluten. Man hade modet, och man tog ansvar. Det behövs ansvar i dag. Herr talman! Det kanske inte behövs så mycket mod i dag för att ta de här besluten, men det behövs ansvar.
Och nu måste regeringen visa vad man vill och om man är beredd att ta ansvar för att utveckla svensk exportindustri.
Sven-Erik Bucht (S):
Det handlar inte i första hand om Norrbotten eller Västerbotten utan det handlar om att skapa förutsättningar för svensk exportindustri. Det handlar inte i första hand om persontransporter utan det handlar om tunga godstransporter.
Det handlar inte i första hand, Edward Riedl, om att flytta hjärnor utan det handlar om att flytta järn. Det är tung svensk exportindustri som kommer att gynnas av att vi bygger ut kommunikationssystemen uppe i Norrland.
De måste sättas in i ett större internationellt sammanhang för att vi ska tillgodogöra oss alla naturresurserna, inte bara i Sverige utan också i Finland, norra Norge och nordvästra Ryssland. Det handlar om samordning av transporter, utbildning och energiförsörjning. Regeringen kan inte söla. Regeringen måste ta ansvar. Det är tid för ansvar.
Se till att det börjar hända något. EU har upptäckt det. Regeringen måste upptäcka det också.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag är inte bara engagerad i hembygden och i Sverige, Mats Odell, utan jag har en förmåga att också blicka utanför Sveriges gränser. Det är det som motionen handlar om. Det är ingen hembygdsmotion. Det är en motion som behandlar det nordiska perspektivet. Mats Odell ska få be om ursäkt en gång till.
Artikeln i NSD var nämligen en följdartikel till den artikel som vi hade i Dagens Industri. Där sägs inte med ett ord, vilket Mats Odell påstår, att jag vill införa en skatt. Det tycker jag att Mats Odell också får be om ursäkt för. Det talas inte om någon som helst skatt där.
När det gäller fixeringen vid skatter vill jag nämna att Bergsstaten har gjort en grundlig undersökning av utländska företag som investerar och prospekterar i Sverige. De har bett företagen rada upp vilka motiv de har.
Som nummer ett kommer att Sverige är ett av de säkraste länderna när det gäller politik, att det är politiskt stabilt, nummer två är en utmärkt malmpotential, tre malmfyndigheter i världsklass, fyra utmärkt infrastruktur och så vidare. Skatten som ni, Mats Odell, hakat upp er på kommer långt ned på listan, det vill säga låg företagsbeskattning - observera, företagsbeskattning.
Avgifter nämns över huvud taget inte. Vad vill Alliansen egentligen med den gruvboom som finns - dra sig tillbaka passivt och låta kommuner och bolag ta ansvar för den? Det är tid för ansvar. Har Mats Odell inte lyssnat på regeringsförklaringen? Det borde kanske sägas en tjugotredje gång. Det är tid för ansvar, men det gäller tydligen inte Alliansen.
Sven-Erik Bucht (S):
Det är bra att Mats Odell kom med en tredje ursäkt, men han fortsätter att se spöken. Vi har icke föreslagit någon avgiftshöjning. Däremot har vårt parti i reservation 3, som jag hoppas att ordföranden läst igenom, sagt att vi ser över samtliga avgifter. Det håller inte att vi har en regering som åker upp och sprider superlativ. Jag vet hur man råddar i en liten kommun och när det är ont om pengar.
Jag har stor erfarenhet av det. Tydligen har man inte det i Alliansen när man tror att det fixar sig självt. Det är att fly verkligheten. LKAB:s avsatta 6 miljarder måste nyttjas genom att staten går in och tar hand om pengarna och utvecklar tillsammans med kommunerna.
Det är klart att LKAB ska betala, men man kan inte ha en politik som går ut på att LKAB först ska vara världsmästare på underjordsbrytning och pelletstillverkning och sedan också bli världsmästare på stadsomvandling och sitta i diskussioner med kommunen. Det skulle skapa konflikter. Det handlar om ett bolag som tillsammans med kommunen ska verka i ytterligare hundra år. Den politik som Alliansen för håller inte. Den är förlegad.
Det är gammeldags att tro att ett bolag som jobbar med gruvnäring också ska bli världsmästare på stadsomvandling. Det är inte att utveckla gruvteknik. LKAB ska jobba med det som de är duktiga på för att bli ännu duktigare. Då kan de leverera pengar till statskassan och ta position på fler orter.
På så sätt säkerställer vi svensk industris behov av råvara också i framtiden så att det inte helt hamnar i utländska händer.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag börjar med det som gällde initiativet till en mineralstrategi. Johan Johansson var tyvärr ännu inte i riksdagen när jag vid två tillfällen debatterade med den förra näringsministern och man från regeringshåll sade att en sådan inte behövs, detta trots att vi kunde påvisa att man börjat med det i Finland. De sådde lite frö, men förslagen kanske kom från fel håll. Det är så prestigefull Alliansen är. Ibland måste man släppa på prestigen.
Det har jag fått lära mig som kommunalråd. Man måste kunna samverka också. Man blir starkare om man klarar av att samverka, Johan Johansson, inte bygga upp saker och ting med prestige.
Kapitalförsörjningsfrågan handlar ju om att se till att vi på något sätt säkerställer att svenska mineraler som finns i vår backe också långsiktigt kan tillföras svensk industri som är så beroende av dem.
Tänk tanken att alla gruvor skulle vara utländskt ägda när vi har en framtida råvarubrist. Jag vill inte försätta mina och dina barnbarn i den situationen att vi inte över huvud taget har grepp om det här. Jag tycker att LKAB skulle få helt andra ägardirektiv.
Jag tycker att det är fattigt att inte ha andra ägardirektiv än att de ska vara en budgetregulator och hamna i Anders Borgs börs.