KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Romson (MP):
Jag hälsar er välkomna till kammarens debatt om vattendirektivet. Jag tror att det är en debatt som vi kommer att återkomma till fler gånger, eftersom det är en implementeringsperiod i Sverige just nu. Anders Forsberg har frågat landsbygdsministern om några initiativ tagits för att granska vattendirektivets effekter för svenskt lantbruk eller om det kommer att ske. Interpellationen har överlämnats till mig. I december 2009 beslutade vattendelegationerna om åtgärdsprogram enligt vattendirektivet.
Trots att dessa genomförs har Sveriges sjöar, vattendrag och havsområden fortsatt stora miljöproblem. Vilka åtgärder som behövs och är lämpliga, och hur omfattande de ska vara, beror på lokala förhållanden och problem. Målet i ramdirektivet för vatten är att vattnen ska ha uppnått minst god status år 2015. Undantag kan göras under vissa speciella omständigheter. Vi vet att några sådana undantag beslutades av vattendelegationerna 2009.
I december i år kommer vattendelegationerna, som är utsedda av regeringen, att besluta om nya uppdaterade åtgärdsprogram. Åtgärdsprogrammen riktar sig till myndigheter och kommuner och anger vad dessa ska göra i form av exempelvis tillsyn, rådgivning och ändrade eller nya föreskrifter. För närvarande är vattenmyndigheternas förslag till åtgärdsprogram ute på samråd. Detta pågår till och med den 30 april.
Vattenmyndigheterna har skickat ut underlaget för samråd till en lång rad myndigheter, kommuner och organisationer. Vilka synpunkter som kommer att framföras i samrådet är ännu för tidigt att säga. Likaså är det för tidigt att veta på vilket sätt vattenmyndigheterna kommer att hantera synpunkterna och vilka omarbetningar som samrådet kommer att föranleda. Jag vill och kan inte föregripa den etablerade process som finns reglerad i bland annat vattenförvaltningsförordningen.
Jag vill däremot passa på att påminna om de krav på konsekvensanalyser som finns för vattendirektivets åtgärdsprogram. Enligt miljöbalken ska en analys av programmets konsekvenser från allmän och enskild synpunkt göras. Denna analys ska innehålla en bedömning av både de ekonomiska och de miljömässiga konsekvenserna av åtgärderna, och kostnader och nytta ska kvantifieras.
Skyldigheten för vattenmyndigheterna att göra en sådan analys gäller förstås i lika hög grad för lantbruket som för alla andra sektorer som omfattas av åtgärdsprogrammet.
Åsa Romson (MP):
Jag kan svara på en del av frågorna, även om jag tror det skulle te sig lite konstigt att här i kammaren ta hela debatten om varje enskild åtgärd på den lokala platsen. Dessutom är åtgärdsprogrammet under samråd. Vi vet inte ännu vad man slutgiltigt på lokal och regional nivå kommer fram till för lösningar.
Låt mig först påminna om vattendirektivets men också de svenska miljömålens yttersta mål, det vill säga att vi ska ha ett vatten av god kvalitet. Vi ska glädjas åt de framsteg som vi har gjort de senaste årtiondena när det gäller att skydda vatten mot miljögifter och minska övergödningen men också vad gäller att bli mer medvetna om problemen för ekosystemen med fysiska hinder i strömmande vatten.
Herr talman! Vi jobbar med de problemen från många olika utgångspunkter. När Sverige ska implementera vattendirektivet är det naturligt att i samband med det integrera de processer som leder till de svenska miljömålen. Interpellanten tycker att Sveriges regering har valt fel väg. Det var en väg som man valde för ett antal år sedan, men som jag fullt står bakom, att ha en regional vattenmyndighetsstruktur.
Mitt intryck är att den nu efter ett antal år har börjat sätta sig. Jag har haft en god dialog med vattenmyndigheterna. Senast häromveckan hade vi ett möte där samtliga vattenmyndigheter var företrädda tillsammans med landshövdingar och även statliga myndigheter med ansvar för vatten för att höra om den dialog som måste föras i samband med att vi nu går vidare och tar ytterligare steg i vattendirektivets införande.
När det gäller enskilda kostnader för enskilda åtgärder slänger sig interpellanten med mycket siffror. Jag tänker inte vidimera någon av dem härifrån, för dessa diskussioner är alldeles för vida. Det är ifrågasatt hur man jämför olika siffror mellan länder.
Inte heller går det än så länge i det material som har nått departementet att verifiera vilka siffror det handlar om vare sig när det gäller enskilda lantbrukare eller lantbrukssektorn i dess helhet. Vi konstaterar att konsekvensanalyser ska göras både av den ekonomiska effekten och av miljönyttan.
Vi konstaterar även att de åtgärdsprogram som nu är i fokus för samrådsprocessen är program som riktar sig till kommuner och myndigheter i deras tillsynsarbete och i deras reguljära arbete med att hjälpa och få fram en reformering i Sverige som leder till en bättre vattenkvalitet.
Det är alltså inte åtgärdsprogram som är direkt riktade till enskilda - enskilda lantbrukare, till exempel. En enskild fråga som togs upp handlade bland annat om våtmarker. Vi vet att ett effektivt våtmarksarbete i Sverige har en stark betydelse för att både minska övergödning och öka och stärka olika populationer av fågelarter och andra som är beroende av våtmarker.
Detta är ett arbete som vi har bedrivit framgångsrikt också tidigare med hjälp av kombinationer av stödpengar inom landsbygdsprogrammet, till exempel. Det finns flera sådana åtgärder man kan titta på när det gäller hur vi ska kunna fortsätta - allt för att vi ska få både en bra vattenkvalitet i framtiden och hållbara areella näringar, såsom jordbruket.
Åsa Romson (MP):
Anser vi att det är rimligt med regionala myndigheter i Sverige? Det gör vi på många områden. Det är inte minst viktigt för att kunna möta de problem som finns på miljöområdet, för de är ofta regionalt och lokalt behäftade.
Det är en annan kontext för jordbrukare, miljögifter och övergödningsproblematik i södra Sverige än i norra Sverige. Herr talman! Vi inrymmer i vårt land många olika naturtyper. Jag tror att det är viktigt att i ett sådant land ta hänsyn till detta när man fattar effektiva men också hänsynsfulla miljöbeslut.
Jag är inte förvånad över att Sverige sedan ganska lång tid tillbaka har en regionaliserad struktur för många områden. Det är också ett sätt att föra dialogen närmare de boende.
Inte minst tror jag att många näringsidkare och även jordbruksföretagare har en lättare och närmare dialog med regionala myndigheter än de skulle ha haft med centrala myndigheter som Jordbruksverket - eller med regeringen, som interpellanten föreslår ska fatta alla beslut. Däremot kan jag lugna interpellanten med att det finns ett politiskt avvägande i denna struktur.
Det åtgärdsprogram som nu är ute på samråd kommer också att kunna innehålla att kommuner eller myndigheter anser att de åtgärder som föreslås går utöver den lagstiftning och de möjligheter de har. De kan också påkalla att regeringen därför måste avväga programmets åtgärder.
Jag ser framför mig att vi kommer att få en god regional dialog. Den kan naturligtvis bli bättre, om det har funnits och fortfarande finns problem på sina håll. Den dialog jag talade om är också dialogen mellan myndigheterna, som har varit viktig i sammanhanget. Den är inte minst viktig för utkomsten. Det kommer att lyftas upp ett antal politiska frågor som vi kommer att behöva ta ställning till också på regeringsnivå.
Det vi har för ögonen är att vi ska jobba aktivt för att förbättra vattenkvaliteten. Det är någonting som gör Sverige rikare som land i framtiden, och det är någonting som också gör våra jordbruksföretag tryggare och mer hållbara för framtiden. Om de ska kunna producera bra mat är bra vatten en ingångsfaktor. Jag kan påminna om den nyhet som återigen var på tapeten i Sverige i går om risprodukter som innehåller arsenik. Anledningen är just att man har arsenik i grundvatten och i vattenresurser som tas upp av risplantan.
Om vi skulle få ökade bekämpningsmedelsrester i grundvattennivåerna, vilket har detekterats bland annat i Skåne, blir det ett problem också för matproduktionen. Därför är detta ett gemensamt ansvar för hela samhället. Det kommer såväl de kommande matkonsumenterna som matproducenterna och jordbrukarna till del.
Jag är övertygad om att vi kan hitta en bra balans mellan vad som är rimliga kostnader för en aktör att hålla och vad som är rimliga och möjliga stöd för samhället att ge i denna process.
Åsa Romson (MP):
Även jag vill tacka för en god debatt. Jag tror, vilket jag inledde med, att vi kommer att återkomma till just åtgärder för att förbättra vattenkvaliteten men också till hur åtgärder i balans kan stärka reella näringar såsom jordbruksnäringen. Det är viktigt att vi kan producera god mat i rikliga mängder i framtiden. Då behövs en sådan balans.
Jag kan också intyga för interpellanten att det svenska rättssystemet säkerställer att man som enskild har möjlighet att pröva beslut när de kommer. Åtgärdsprogrammen är riktade till myndigheter och kommuner. Det är alltså först i deras verksamheter, när de går vidare med föreskrifter och tillsynsåtgärder, som det riktas direkt mot den enskilde lantbrukaren.
Förhoppningsvis har det innan dess funnits en dialog så att tillsynen kan gå i takt, så att vi kan förbättra vattenkvaliteten tillsammans och få ett friskare vatten.
Åsa Romson (MP):
Jag tror att jag måste påminna Jens Holm om att det jag sa var att vi tittar både på de skatterelaterade potentiellt miljöskadliga subventionerna och på de icke-skatterelaterade och EU-relaterade.
Jag tror att det är mer effektivt att göra det arbetet löpande. Annars riskerar vi att hamna i en diskussion som jag inte är helt säkert på befrämjar en aktiv utfasning av de potentiella nedsättningarna i skattesystemet, alltså om vi först ska ha ett system som tittar på vilka vi ska definiera som potentiellt miljöskadliga.
Det är bättre att pröva dem löpande i det skattearbete som sker vad gäller budgeten. Precis som Jens Holm säger handlar det inom energi- och transportsektorn framför allt om skatterelaterade nedsättningar som man måste vända och vrida på. En diskussion som finns i samhället gäller till exempel reseavdragen och på vilket sätt det snedvrider.
Samtidigt vet vi att de flesta människor uppfattar reformen med reseavdrag som ett stöd för att människor ska kunna bo på olika ställen och ändå ta jobb i de starka arbetsmarknadsregionerna.
Men precis som jag sa angående att inkludera flygets miljökonsekvenser bättre i dess prisbild är detta saker som regeringen är öppen för att titta på för att se om man kan hitta lösningar som både gör att det blir ett rättvisare system och gör att vi når de sociala följder vi vill ha. Vi vill möjliggöra för människor att bo i hela landet, och man ska också kunna ta sig till jobbet. Men vi vill även möjliggöra en effektiv miljöpolitik.
Det är därför Naturvårdsverket gör en uppdatering av den här studien, så att det finns diskussionsunderlag för oss politiker. I frågan om huruvida vi ska göra en nationell plan kan jag säga att det i dag finns propåer från riksdagen om planer för väldigt mycket. Det är handlingsplaner för det ena och det andra. Ibland kan det vara logiskt och viktigt för regeringen att se att allting kanske inte blir bättre för att man lägger det i en nationell plan.
En del arbete kan man faktiskt göra löpande i den ständiga revideringen i samband med budgetarbetet, till exempel av skatteundantagen. Men jag emotser också gärna att titta vidare på de delar som det nu tittas på när det gäller de icke skatterelaterade miljöskadliga subventionerna.
I sin uppdatering från 2011 lyfter Naturvårdsverket särskilt fram elcertifikatssystemet, fördelningen och auktioneringen av utsläppsrätterna samt jordbrukssektorn och fiskesektorn. Det är lite olika typer av åtgärder som man behöver verka för. Bland annat är det känt att Sverige verkar starkt för att vi ska öka den auktionerade delen inom EU:s utsläppshandel.
Det är ett sätt att verka både nationellt och globalt för att minska potentiellt miljöskadliga subventioner.
Åsa Romson (MP):
Jag håller med Jens Holm om att vi ska fortsätta att titta på de skatterelaterade subventionerna. Däremot tror jag inte att vi i dagsläget är betjänta av att först samla oss till en nationell plan och sedan göra arbetet. Jag skulle vilja göra arbetet redan nu. Att vi betalar en massa för de här subventionerna innebär på skattesidan att vi inte tar ut tillräckligt i miljöstyrande skatt.
Där är regeringen väldigt tydlig. Vi vill att de miljöstyrande skatterna ska öka, och det jobbar vi hårt med. Jag tror att det är viktigare att få en skattemix som i totalen leder till att det blir effektivare ur miljösynpunkt.
I det arbetet är det en viktig komponent att se till att man inte får undantag och differentieringar som leder till "fickor", vilka gör att det blir ännu sämre för miljön men inte heller bra i den andra ändan. I grunden tycker jag att vi ska ha ett system där man beskattar tydligt på miljöutfallet.
Men man måste också ha med sociala dimensioner, till exempel en aktiv fördelningspolitik, för att klara de sociala klyftorna. Det är ett annat sätt, och det har Sverige använt på stora delar av skattemarknaden. Utomlands har man en omvänd problematik. Där försöker man så att säga ta in sociala dimensioner i miljöskattediskussionen, och då märker vi att det blir problem.
Då blir det snarare så att man inte ens går fram med miljöskatter på bränslesidan för att se till att bränslena faktiskt betalar sina miljökostnader. I stället får man, som det varit i Indonesien, stora subventioner till hushållen i den delen och väldigt stora utsläpp men ingen aktiv fördelningspolitik. En sådan står dock jag och regeringen för.
Åsa Romson (MP):
Tack för interpellationen från Mikael Oscarsson! Mikael Oscarsson har frågat mig vilka skäl som ligger till grund för beslutet att trappa ned medfinansieringen av myggbekämpningen vid nedre Dalälven och om jag avser att vidta några åtgärder för att utveckla den så kallade SIT-metoden. Jag vill betona att jag och regeringen tar de problem som lokala koncentrationer av översvämningsmyggor för med sig på stort allvar.
Dessa problem har under flera års tid föranlett bekämpning med bekämpningsmedel innehållande BTI i vissa delar av landet. Vi ser att det trots bekämpning har uppstått lokala koncentrationer av översvämningsmyggor år efter år. Det är vidare oklart vilka ekologiska effekter bekämpningen har. Regeringen anser därför att metoden i sig inte är en långsiktigt hållbar lösning och att det är viktigt att användandet av hållbara metoder som hanterar frågan på lång sikt kommer igång på allvar.
Vid sidan av sådana åtgärder kan det dock under vissa förutsättningar vara nödvändigt att komplettera med bekämpning med bekämpningsmedel. Det är mot denna bakgrund som regeringen har beslutat att även i år bidra till den särskilda finansieringen av bekämpningen vid nedre Dalälven men att göra det med en mindre summa. Detta innebär att regeringen har avsatt 3 miljoner kronor för 2015 i stället för de 4 miljoner kronor per år som den förra regeringen avsatte under de två år som den bidrog till motsvarande finansiering.
Jag vill i sammanhanget förtydliga att regeringen inte har för avsikt att ta bort möjligheterna till statlig och annan finansiering av åtgärder för att hantera myggförekomst. Det har inom ramen för det tidigare gällande landsbygdsprogrammet funnits möjlighet för länsstyrelserna att prioritera medel för bland annat åtgärder för att begränsa höga koncentrationer av översvämningsmyggor. Regeringen håller som bäst på att färdigställa landsbygdsprogrammet för 2014-2020.
Den så kallade SIT-metoden har framförts som ett alternativ för att komma åt de problem som lokala koncentrationer av översvämningsmyggor för med sig. Metoden är intressant men kräver stora forskningsresurser. Jag följer med intresse vad som händer globalt i frågan och om eventuella tillämpningar av metoden skulle kunna utvecklas vidare i vår del av världen.
Jag vill slutligen åter lyfta fram att jag och regeringen tar de problem som lokala koncentrationer av översvämningsmyggor för med sig på stort allvar och att det är oerhört viktigt att komma framåt i användandet av hållbara metoder för att komma åt dessa problem även på lång sikt - detta för att säkra en god livsmiljö för människor, djur och natur.
Åsa Romson (MP):
Det känns som om vi har haft debatt om en liknande fråga förut. Jag har också svarat på de frågor som ledamoten Mikael Oscarsson ställt och som ingalunda gav till svar att det här inte på något sätt har någon medfinansiering från staten. Tvärtom.
Precis som jag redogjorde för i svaret fanns det tidigare pengar under landsbygdsprogrammet. Den nuvarande regeringen jobbar med att fortsätta ha ett landsbygdsprogram som skapar flexibla finansieringsmöjligheter, där regionen kan utveckla olika metoder som man tror på, vill ha och behöver för olika typer av naturhantering.
Jag vill verkligen betona att jag och regeringen ser det väldigt stora problemet med den här typen av myggor. Jag förstår att en del kan göra sig lite löjliga och säga att mygg är väl ingenting för oss politiker utan är något helt naturligt i den svenska sommaren.
Men jag är helt medveten om att detta handlar om en väldigt allvarlig och extraordinär typ av myggsituation som inte alls kan jämföras med vanliga myggor på andra ställen. Det är dock precis som Mikael Oscarsson säger så att det finns andra ställen i Sverige som också har den här problematiken.
Där kan vi konstatera att man från de regionala insatserna har lyckats mobilisera både resurser och en struktur för vilka metoder man vill använda. Man kan även där använda BTI, det är ju sådant som godkänns i dag, men vi ser också att den metoden inte är allena saliggörande. Med tanke på Mikael Oscarssons fråga och frågeställningar kring andra bekämpningsformer trodde jag att även han såg att det måste finnas alternativ. Det finns ju andra sätt.
Jag har själv varit i kontakt med länsstyrelsen när det gäller områdena kring nedre Dalälven, och deras djuplodande rapporter handlar om att man till exempel också bör använda ökad del av hävd för att säkerställa att myggkoncentrationen sjunker. Det finns även andra metoder. Jag vill återigen betona att regeringen inte har för avsikt att inte på något sätt medfinansiera, men man vill inte ha ett särskilt mygganslag just för nedre Dalälven.
Det är också en linje som den förra regeringen hade i sina skrivningar, och vi trappar därför ned det medfinansieringsanslaget. Vi har också godkänt fortsatt bekämpning med BTI för i år så att det inte råder någon oklarhet om det, även om jag förstår att interpellanten gärna står och debatterar frågan.
Åsa Romson (MP):
Mikael Oscarsson har ställt frågan om hur vi ser på SIT-metoden. Jag konstaterar och är glad och stolt över, som klimat- och miljöminister, att vi har stora forskningsanslag också på miljösidan i Sverige. Forskningsmedel kan sökas av forskare, och det är forskningsfinansiärerna som kan bedöma det på ett riktigt sätt.
Jag tror inte att jag som minister ska stå här och uttala mig om vilka forskningsprojekt som är lämpliga att ha i alla delar, utan vi har forskningsinstitutioner som är mycket väl lämpade att göra de bedömningarna. Det känner jag mig väldigt trygg med. Jag konstaterar att metoden globalt sett finns och är intressant. Jag följer naturligtvis med intresse vad som händer när det gäller eventuella tillämpningar som metoden skulle kunna ha i Sverige.
Jag konstaterar att oppositionen nu har ett väldigt högt tonläge i fråga om att man ska slå vakt om ett särskilt mygganslag i den statliga budgeten. Det är en princip som avviker från den princip som alliansregeringen hade. Man sa faktiskt just att man skulle avveckla den typen av anslag och i stället föra ut det här tydligare till de regionala aktörerna.
Det handlar också om att kunna vara mer flexibel med de olika förvaltningsformer som passar för det tydliga lokala målet att minska den olägenhet som skapas av den här typen av extremt jobbiga och aggressiva översvämningsmyggor. Det är en metod som har fungerat väl på andra ställen i Sverige. Och som jag förstår det finns det ett fungerande samarbete mellan länsstyrelser och kommuner också i området runt nedre Dalälven.
Jag är som minister mån om att det samarbetet ska få en möjlighet att gå i bräschen och vara det som faktiskt definierar vad som är den bästa metoden för det området. Regeringen godkänner BTI även för i år, men vi ser att det inte biter tillräckligt bra alla gånger. Därför kan det inte vara en långsiktig metod. Man måste titta vidare på alternativa sätt.
Och det finns andra metoder som man tittar på lokalt. Jag tycker att vi här i riksdagen ska slå vakt om att man lokalt ska få ha det här samarbetet och sätta de målen i stället för att stå upp för något slags konstig princip om att det i statsbudgeten måste finnas ett särskilt mygganslag.
Åsa Romson (MP):
Jag får tacka för ännu en upplysande interpellation kring stickmyggsproblematiken i nedre Dalälven. Jag är mycket väl medveten om problemet. Jag ser också att vi har flera strukturer att jobba från. Inte minst är vi, naturligtvis, en stor forskningsfinansiär. Det finns forskningsinstitutioner som är redo att bearbeta ansökningar, om det finns sådana när det gäller den svenska floran och faunan. Men det finns också ett fortsatt arbete att göra, inte minst regionalt och lokalt.
Samarbetet behöver stärkas när det gäller att utvärdera metoder och hitta de bästa lösningarna. Självklart är staten med och backar upp i bakgrunden för att säkerställa att arbetet kommer till. Det är väldigt viktigt. Men jag tror att vi hittar de bästa metoderna om vi låter de regionala organen, även länsstyrelserna, som är en förlängd arm av staten, vara med och vara delaktiga.
Och, som sagt var, när det gäller finansieringen trappar vi ned det särskilda anslaget för att i stället se att det finns andra sätt att stödja det regionala arbetet, till exempel som den tidigare regeringen gjorde, via landsbygdsprogrammet. Herr talman! Jag tackar för debatten.
Åsa Romson (MP):
Hans Linde har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att värna miljön och de boende i Göteborgs skärgård och förhindra en utökad användning av skärgårdsskjutfältet. Bakgrunden till Hans Lindes fråga är ett beslut av miljöprövningsdelegationen vid Länsstyrelsen i Västra Götalands län som reglerar Försvarsmaktens tillstånd till militär verksamhet inom Göteborgs skärgårdsskjutfält.
Detta beslut har överklagats till mark- och miljödomstolen som har överlämnat ärendet till regeringen för prövning med hänvisning till att ärendet rör Försvarsmakten och innehåller såväl miljömässiga som försvarspolitiska överväganden. Svar på interpellationer Jag är väl medveten om att frågan om Göteborgs skärgårdsskjutfält engagerar många.
Boende i området, föreningar och politiker på både lokal nivå och riksdagsnivå har på olika sätt visat sitt intresse och engagemang för frågan, vilket bland annat kommit till uttryck i ett stort antal brev till departementet och åtminstone fyra redan genomförda interpellationsdebatter i frågan. Ärendet är nu under beredning i Regeringskansliet, och som statsråd varken kan eller får jag föregripa den pågående regeringsprövningen. Ärendet ska, som alla ärenden, handläggas så att rättssäkerheten upprätthålls och så snabbt som möjligt.