Larry Söder (KD):
Vi kristdemokrater är hängivna anhängare av det kommunala självstyret. Kommunerna ser olika ut och bör hitta lösningar på kommunala problem, just kommunalt. Med detta följer inte bara rättigheten att kunna utforma sina verksamheter på det sätt som passar bäst utan även ansvaret för att kunna finansiera sina åtaganden. Denna rättighet ska givetvis föreskrivas för kommuner och regioner när det gäller ansvaret som arbetsgivare.
Eftersom avsnittet om offentliga arbetsgivare finns med i det vi debatterar vill jag säga några ord om det, eftersom jag tror många av våra framtidsfrågor ligger där. Arbetsmiljölagen föreskriver att arbetsgivaren ska vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstagarna utsätts för ohälsa eller olycksfall. Just när det gäller förebyggandedelen bör offentliga arbetsgivare vara på hugget och vara innovativa.
För att offentlig verksamhet ska kunna få tillräcklig personal i framtiden måste man vara snäppet bättre än andra på att attrahera ny personal men även på att behålla den som en gång börjat i offentlig verksamhet. Att vara mån om den anställde genom ett bra förebyggande arbete är en nödvändig väg för att locka människor att stanna. Behovet av arbetskraft i framtiden är stort, och då måste den offentliga arbetsgivaren visa att den är mån om sin personal och är en bra arbetsgivare.
En bra arbetsgivare attraherar och får behålla personal, vilket kommer att vara en grundförutsättning för att vi ska kunna få en god kvalitet hos välfärden i framtiden, som ju är vad vi debatterar i dag. Sverige ska ha en trygg välfärd där människan sätts före systemen och där alla har tillgång till en gemensamt finansierad välfärd av hög kvalitet. En sjundedel av välfärdstjänsterna tillhandahålls i dag av privata utförare.
Det ger en mångfald som bidrar till ökad kvalitet och förbättrat resursutnyttjande. Många av välfärdsföretagen ligger i framkant med nya sätt att utföra, har en kvalitet som är väldigt god och är populära hos medborgaren. Ibland får man som politiker möjlighet att sätta sig i lugn och ro och prata med personer som har startat en skola, ett HVB-hem eller en förskola.
Vad är det som driver dem att gå från en till synes trygg tillvaro med anställning till att i många fall kasta sig ut i företagarens villkor, där inga räddningsplankor finns om verksamheten inte går ihop. När frågan kommer på tal om varför det är så finns en ganska tydlig målbild hos den man frågar.
De tror att de kan göra verksamheten på ett annorlunda sätt som ger bättre kvalitet och bättre förutsättningar för den som verksamheten är till för. För egen del känner de att de får en verksamhet som de tror hjälper till att skapa ett samhälle som är bättre för framtiden. Det är klart att de har kalkylerat när det gäller ekonomin och konstaterat att det är möjligt att även ekonomiskt få det att gå ihop och fungera på ett bra sätt.
Min egen erfarenhet är att när till exempel en friskola tänker etablera sig på en ort skärper sig även de övriga skolorna i området för att bli den som elever och föräldrar väljer. Jag tycker att detta är exempel nog för att visa att konkurrens skapar bättre kvalitet.
En politik för framtiden vore att ge välfärdsföretagen möjlighet att bli fler, utvecklas och ta ett större ansvar gentemot medborgaren. Att försöka begränsa välfärdsföretagen stoppar inte bara kvalitetsutvecklingen inom området, utan det skulle även slå undan benen på många småföretagare. Många av dessa småföretagare är kvinnor, och kvinnligt företagande om något borde vi se till att stödja.
Vi som lagstiftare bör fokusera på kvaliteten i verksamheten och inte på om företaget får gå med vinst eller inte. Skulle förslagen i utredningen om vinster i välfärden bli verklighet är risken stor att små, uppskattade välfärdsföretag kan tvingas att lägga ned. Samtidigt garanteras inte kvaliteten hos de verksamheter som lyckas fortsätta att bedriva sin verksamhet.
Vi kristdemokrater anser att de nya jobben i huvudsak skapas i småföretagen. Då är vi beroende av att människor vågar satsa tid, kraft, engagemang och pengar för att skapa, driva och utveckla företag. En ökning av välfärdsföretagen innebär fler arbetstillfällen, mer skatter till staten och färre människor på bidrag. Är inte detta något som även regeringen borde ta hänsyn till?
Utredningen om vinstbegränsningar i välfärden har fått svidande kritik under remissrundan och borde aldrig komma till riksdagens bord. Man borde slänga den i papperskorgen och starta en ny utredning. Den nya utredningen borde handla om hur vi kan utveckla kvaliteten inom välfärdssektorn, där både offentliga och privata företag har en viktig roll att spela. Vi borde öka mångfalden, och där skulle idéburna organisationer kunna vara en större framtida aktör.
De två frågor som utredningen egentligen borde inrikta sig på är: Vad vill vi ha ut av verksamheten, och vad får den kosta? Vem som driver verksamheten borde bestämmas av vilka som klarar av de kriterier som ställs upp. Vi kristdemokrater ställer oss bakom förslaget i betänkandet.