Gunnar Andrén (L):
I början och i mitten av 1980-talet inträffade några saker i Sverige. Någonting som hette Pysslingen öppnades. Ännu värre blev det när någonting som heter Cityakuten öppnades av en entreprenör som heter Joakim Santesson. Det visade sig att det var möjligt att bota snuva i en helt privat verksamhet.
Man behövde inte gå till en landstingsinstitution. Det sände en chockvåg genom hela det offentliga Sverige att det fanns andra möjligheter att bedriva sådan verksamhet. Verksamheten var visserligen skattefinansierad, men man kunde driva den utanför den kommunala eller den landstingskommunala räjongen. Vi är där nu.
När jag lyssnar på denna debatt om vinster tycks det vara på det sättet att särskilt Ulla Andersson inte har läst sin Gustav Möller ordentligt. Gustav Möller sade att varje krona som inte är rätt använd är en stöld från folket.
Det kan säkert vara många som är bekymrade över att det är en så otrolig lönsamhet i en del privata verksamheter. Det förstår jag. Men det stora problemet är ett annat, nämligen att vi har för dålig verksamhet inom den offentliga sektorn. Det är det som är problemet.
Det är det, Ulla Andersson, som gör att det kan bli så stora vinster, alltså att verksamheten inom den offentliga sektorn inte är tillräckligt bra. Detta får effekter också på vanliga människors sätt att välja. Vi har problem till exempel i sjukvården i Stockholms län. Jag medger detta. Vad består de huvudsakliga problemen i?
Det är att S:t Eriks ögonsjukhus kortar köerna så att folk med starr och annat får detta åtgärdat mycket fort. Jag har aldrig hört en patient klaga på detta. Sophiahemmet, som är en annan privat institution eller stiftelse, klagar på detta. De är nästan utslagna på detta område. Vi har ett annat problem, nämligen S:t Görans sjukhus som ägs av en stor riskkapitalist.
Det är ett jätteproblem att så många människor väljer att gå till S:t Görans sjukhus. Det är det som är problemet. Varför går de inte till Karolinska Universitetssjukhuset, till Danderyds sjukhus eller till Södersjukhuset? De väljer medvetet detta för att de vet att de får bra vård. Jag säger inte att detta är det enda problemet, men detta säger någonting om vart man ska rikta blicken.
Man kan inte bara, som Ulla Andersson gör, rikta blicken mot vinsterna, utan man måste fråga sig varför folk väljer som de gör och helt enkelt väljer bort. Detta är det fundamentala problemet just nu. Den offentliga sektorn måste bli bättre på att tillfredsställa människornas behov av vård och så vidare. Så är det!
Det är naturligtvis riktigt att det, ungefär som när vi hade övervinster inom skogsindustrin, är mycket bekymmersamt med de vinstmarginaler som finns i vården. Sådant sticker i ögonen på folk. Men man kan inte, som Ulla Andersson gör, hela tiden skjuta på pianisten.
Man måste också rannsaka sig själv och se vem som är kompositören. Tyvärr är det i stor utsträckning så att vi politiker inte har gett riktlinjer om att det är nödvändigt att få fram en bättre vård så att fler väljer den offentliga vården. Fru talman!
Avslutningsvis: Ännu en gång är det så när vi debatterar ekonomiska frågor att sverigedemokrater här läser upp sina anföranden. Sedan försvinner de.
Det parti som i flera år gång efter annan önskat få debattera med andra partier - det är tredje gången under detta riksmöte som jag säger det från denna talarstol - är alltså inte närvarande, så det går inte att debattera med dem.
Vi som i mycket hög grad har ett ansvar för den offentliga sektorn måste fundera på vad Gustav Möller uttalat. Hur använder vi varje krona inom den offentliga sektorn? Vi får, som sagt, sluta skjuta på pianisten. I stället ska vi fundera på vem som är kompositören.