Jan Björklund (L):
Universitetskanslern tyckte att det var så mycket galenheter i era interpellationer att han skrev en debattartikel som publicerades i dag. Jag vet inte om ni har läst den. Han skriver att det på punkt efter punkt saknas grund för era påståenden. Ni påstår så otroligt mycket. Jag vet inte varför ni vill politisera det här på det sättet. Det finns ingen grund för de påståenden ni gör. Universitetskanslersämbetet självt har begärt att få skjuta upp prövningen av sitt medlemskap.
Det är ingen som har kastat ut Universitetskanslersämbetet. Enqa hade kritiska synpunkter på det nya systemet när det infördes för några år sedan, men det hade då ännu inte prövats över huvud taget. Universitetskanslersämbetet ville dra erfarenheter av det nya systemet och pröva det först. Den kritik som uttalades för några år sedan kom på ett tidigt stadium. Och Sverige är inte utslängt.
Universitetskanslersämbetet har självt begärt att få skjuta upp prövningen, Jabar Amin. Det är inte alls så att sektorn är enig om detta, och det vet ni. Ingenting får lärosätena att ha så många olika uppfattningar som när de själva ska utvärderas. Det system som infördes av regeringen fick ett väldigt starkt stöd från några av de riktigt tunga lärosätena. Men ni säger att sektorn var enig. Det var inte alls så. Professorerna sliter i håret på varandra när det diskuteras hur sådana här system ska se ut.
Kungliga Tekniska högskolan, Uppsala universitet, Karolinska Institutet och SLU - några av de allra tyngsta universiteten - tyckte att det nya systemet var mycket bra. Det fanns många olika uppfattningar om detta. Den nuvarande universitetskanslern och den tidigare skriver debattartiklar mot varandra om detta. Det är så den akademiska världen fungerar. Jag känner mig helt lugn.
Jag känner mig också bekväm med den dialog som nu förs mellan olika parter för att utveckla det nuvarande systemet. SUHF, det vill säga universiteten själva, Regeringskansliet, Universitetskanslersämbetet och ytterligare några aktörer finns med i dialogen om hur det nuvarande systemet ska kunna utvecklas och bli bättre. Jag är också kritisk till kvalitetsutvärderingssystemet på några punkter, dock inte på samma sätt som Enqa.
Till exempel tycker jag att det är för ensidigt inriktat på examensuppsatser och inte fångar in praktisk utbildning. För en lärare borde det vara viktigt hur det funkar under praktiken, VFU:n, för att ta ett exempel. Även jag tycker alltså att systemet bör utvecklas.
I grunden handlar det om: Ska vi ha kvalitet i utbildningsväsendet måste vi våga utvärdera resultat, och det vill inte ni. Era båda partier har varit emot att vi har betyg i grundskolan. Miljöpartiet vill avskaffa dem. Ni har röstat nej till betyg. Ni har röstat nej till nationella prov, och ni är emot nu när vi också ska utvärdera kvalitet i högskolan. Ni gillar inte det betraktelsesättet. Det är processer som ska utvärderas i stället.
Man kan tycka så, men säg då det i stället för att föra en teknisk om medlemskap. Ni är emot att utvärdera kvalitet. Det är vad debatten handlar om. Det är bättre att ni säger det klart ut. Det är inte intressant. Vad ni är kritiska mot är att det är vad systemet utvärderar. Jag är väldigt övertygad om att den dialog som nu pågår mellan olika aktörer kommer att resultera i en ganska stor enighet om ett system som bygger på det nuvarande men som utvecklas ytterligare.
För övrigt kan jag säga att i maj ska EU:s utbildningsministrar enas om ett beslut om hur högre utbildning ska utvärderas i framtiden. Vi får väl se vem som får rätt. Min bedömning är att i princip hela Europeiska unionen kommer att gå åt det håll som Sverige nu gör med ytterligare fokus på resultat i utvärderingen. Det kommer i maj. Vi vet ännu inte hur det blir. Men så uppfattar jag diskussionen just nu. Det är inte säkert att alla vill gå lika långt som Sverige.
Men det flesta vill gå åt det hållet och mer utvärdera kvalitet och resultat.