Ann Linde (S):
Håkan Svenneling har ställt fem frågor till mig som är relaterade till frihandelsavtalet mellan EU och dess medlemsstater och Kanada, CETA. Jag kommer att inleda med Svennelings första fråga, som gäller ett panelsamtal i Europahuset som citerades i Europaportalen och ett uttalande från min sida där jag ger uttryck för min syn på missuppfattningarna som finns i debatten om handelsavtal. Jag har följt handelspolitik under lång tid.
Jag förvånas över hur mycket okunnighet som finns och hur många felaktigheter som framförs i olika sammanhang om handel i allmänhet och CETA i synnerhet. Jag uttryckte mig skarpt i panelsamtalet i Europahuset, för jag är kritisk till att desinformation cirkulerar angående CETA - till exempel felaktigheten att CETA ger företag rätt att bryta mot svensk lag.
Detta spär på misstron mot EU och handelsavtal men även mot vårt politiska system i stort. Många kritiska frågor och påståenden om CETA får tillfredsställande svar när man läser det juridiskt bindande gemensamma tolkningsinstrument som tagits fram avseende CETA. Svennelings andra fråga rör vilka åtgärder jag avser att vidta för att de fackliga rättigheterna ska vara skyddade i CETA.
Här vill jag inleda med att säga att det i CETA finns bestämmelser om att man ska arbeta för höjda standarder och aktivt verka för att implementera ILO:s viktiga konventioner. CETA fastställer även uttryckligen att företag inte ska konkurrera med hjälp av sämre villkor. Jag och regeringen har aktivt drivit på för att säkerställa detta, och på svenskt initiativ finns en ytterligare skrivning i det gemensamma tolkningsinstrumentet.
Den klargör bland annat att CETA inte påverkar rätten att förhandla, sluta och genomdriva kollektivavtal och vidta kollektiva åtgärder. De tre fackliga centralorganisationerna - LO, TCO och Saco - har välkomnat tolkningsinstrumentets rättsligt bindande förtydligande, och därmed har alla tre uttalat sitt stöd för CETA.
Svenneling har vidare ställt en fråga om hur jag ska säkerställa att staters rätt att reglera inte motverkas och hindras av CETA. Här vill jag först påminna om att CETA uttryckligen bekräftar staters rätt att lagstifta för att uppnå legitima allmänna intressen för bland annat hälsa och miljö. Detta klargörs ytterligare i det gemensamma tolkningsinstrument som uttolkar avtalets innehåll.
CETA ändrar varken Kanadas, EU:s eller Sveriges skyddslagstiftning och inskränker inte heller rätten att bestämma vilken skyddsnivå som respektive part vill ha inom sitt territorium. Regeringen har låtit genomföra en analys av avtalets eventuella effekter på miljön, människors och djurs hälsa samt demokratiskt beslutsfattande.
Regeringen avser även att fortsatt analysera avtalets påverkan samt arbeta fram förslag för att motverka eventuella effekter på detta. Den fjärde frågan gäller vilka åtgärder jag avser att vidta för att motverka att Sverige ska bli stämt av kanadensisk gruvindustri. För det första vill jag påpeka att i Sverige är det svensk lag som gäller.
Om ett kanadensiskt företag vill investera i Sverige måste det uppfylla alla de krav som gäller för miljö och arbetsrätt. Sverige har förutsägbara och transparenta lagstiftnings- och rättsprocesser. Jag skulle samtidigt vilja påminna om att svensk rätt redan ger all industri och alla investerare rätt till en korrekt och förutsägbar behandling.
Inför en svensk ratificering av CETA avser regeringen att analysera att det svenska regelverket är så tydligt att tvister inte ska uppstå. Svenneling har slutligen frågat mig mot vilken bakgrund jag har verkat för en provisorisk tillämpning av CETA och vilka delar av avtalet jag framöver avser att verka för ska tillämpas respektive inte tillämpas provisoriskt.
Regeringen stöder att CETA kommer på plats så snart som möjligt för att gynna våra företag och konsumenter. Därmed är det positivt att avtalet tillämpas provisoriskt av EU till dess att det kan ingås av parterna. Europeiska kommissionen har föreslagit - och rådet har beslutat - att man beträffande omfattningen av den provisoriska tillämpningen av CETA ska följa tidigare praxis, vilken har kommit till uttryck i till exempel EU:s avtal med Peru, Colombia och Sydkorea.
Investeringsskyddet, inklusive tvistlösningsmekanismen mellan stat och investerare samt portföljinvesteringar, träder inte i kraft provisoriskt.