Leif Jakobsson (S):
Låt mig säga från början att jag inte tycker att riksdag och regering ska bestämma var olika lokalkontor och myndigheter ska ligga. Däremot har regeringen ett ansvar att styra myndigheterna enligt de mål som riksdagen sätter upp. Det är det jag vill debattera här i dag.
De två exempel som jag hänvisar till, skattekontoren i Åmål och Mora som nu är nedläggningshotade, reser just frågorna om hur regeringen styr. Det handlar naturligtvis i huvudsak om de regionalpolitiska övervägandena. Sverige är ett stort land, och vi har Europas snabbaste urbanisering.
Vi vet alla att det ställer till problem på bägge ställen, både där människor flyttar ut och dit människor flyttar. Hur till exempel den här staden har hanterat bostadssituationen de senaste decennierna visar att det är långt ifrån enkelt att människor tvingas flytta från landsbygd och glesbygd.
Staten har naturligtvis ett särskilt ansvar att främja utvecklingen i hela vårt land. Då ska man använda statliga myndigheter och statliga jobb strategiskt, för att understödja en balanserad utveckling. Nu ser det snarare ut som att staten går i bräschen - att man sticker först från orten och lämnar det privata näringslivet i sticket.
Det är kanske det som har slagit mig mest i de fall jag har varit på besök, att det framför allt är företagarna på orten som är oerhört oroade över att staten agerar som den gör. Det handlar naturligtvis om att anlägga ett samhällsekonomiskt perspektiv, och regeringen måste tala om för myndigheterna att de ska tänka i de banorna.
De regionalpolitiska målen och det vi vill när det gäller att hela Sverige ska leva är naturligtvis enklare att genomföra om man implementerar det i den dagliga verksamheten och inte först drar ifrån all statlig verksamhet och service och sedan får hitta på inlandsfonder och annat för att försöka kompensera för det hela.
Jag åhörde en annan interpellationsdebatt i går, där finansministern fick erkänna att Moderaterna fått lägga sig för Centern när det gällde månadsredovisning av skatter och arbetsgivaravgifter. Nu förstår jag vad man fick i utbyte från Näringsdepartementet och Centerpartiet, nämligen att helt och hållet ta bort regionalpolitiken som styrande för myndigheter.
Det är väldigt illa.
I den proposition som låg till grund för det nuvarande skatteverket finns det långa och väldigt utvecklade resonemang om hur just den nya organisationen i Skatteverket faktiskt bättre skulle kunna ta regionalpolitiska hänsyn samt hur man på ett mycket bättre sätt skulle kunna ta vara på den nya informationstekniken och på det sättet finnas på plats på väldigt många ställen landet.
I finansministerns svar finns dock inte ordet "regionalpolitik" över huvud taget med.
Jag läser ur propositionen: Det bör framhållas att verksförordningens bestämmelse om att myndighetschef ska beakta krav som ställs på verksamheten vad gäller regionalpolitiken automatiskt kommer att riktas till chefen för Skatteverket, som kommer att ha väsentligt större möjligheter att vidta åtgärder i detta avseende än de nuvarande tio skattemyndigheternas chefer.
Det var när Skatteverket bildades en uttänkt tanke att det skulle vara en aktiv, strategisk part i den svenska regionalpolitiken. Det verkar dock finansministern och regeringen inte alls förvalta. Nu vill jag bara fråga: Finns det över huvud taget något regionalpolitiskt uppdrag till Skatteverket från regeringen?