KBLab/rixvox huggingface dataset:
Allan Widman (L):
Tack så mycket, utrikesministern, för svaret på min interpellation! Jag har gång efter annan här i kammaren sedan 2008 försökt att aktualisera frågan om en angränsande zon såväl genom interpellationer och enkla frågor som motioner.
År 2011 tillsattes ju en havsrättsutredning som arbetade ända fram till februari 2015. Skälet till att utredningstiden var så lång var att det på grund av landhöjningen i Sverige visade sig nödvändigt att mäta om de så kallade baslinjerna, vilka utgör själva utgångspunkten både för uppmätning av sjöterritorium och för uppmätning av en angränsande zon.
I februari 2015 var utredningen i vart fall klar, och i maj samma år hade jag en interpellationsdebatt med utrikesministern om inrättande av en angränsande zon. En angränsande zon kan beskrivas som en ytterligare zon utanför sjöterritoriet som uppgår till en maximal bredd av 24 nautiska mil från baslinjen.
I debatten i maj förra året svarade utrikesministern att regeringen så snart det var lagtekniskt möjligt skulle inrätta denna angränsande zon. I debatten gjorde utrikesministern även bedömningen att vid årsskiftet 2015/16 skulle en proposition kunna anlända till riksdagen.
Jag hittade inte någon proposition gällande angränsande zoner i propositionsförteckningen för förra riksdagsåret och inte heller för detta riksdagsår. Därför har jag nu ställt frågan på nytt. Nu säger regeringen att vi kommer att kunna se fram emot en lagrådsremiss våren 2017, det vill säga om ett drygt halvår.
Med en sådan tidsplan förefaller det inte möjligt med ett inrättande av denna zon förrän tidigast den 1 januari 2018. Då är frågan: Har tiden någon betydelse i det här fallet? Mitt bestämda svar är ja. Vi har nu ett försämrat omvärldsläge som försämras vecka för vecka.
För en tid sedan uttalade statsminister Stefan Löfven att det kanske kunde vara bra med "fria ytor" mellan Ryssland och väst. Herr talman! Jag hör inte till dem som tror på detta. Tvärtom, i en tid av spänning och ett försämrat omvärldsläge behövs det kontroll och tillsyn och inte några fria ytor vare sig i Östersjön eller i andra områden.
Tiden har också betydelse eftersom det pågår verksamheter ute på Östersjön mer eller mindre kontinuerligt. Jag vet att det just nu inom Regeringskansliet bereds en ansökan om utläggning av ytterligare gasledningar i Östersjön, och regeringen har uttryckt oro för detta.
Samtidigt bedömer man att man kanske inte har så stora möjligheter att hindra denna verksamhet. I det sammanhanget har det betydelse om vi inte hinner inrätta den angränsande zonen i tid inför de aktiviteter som nu planeras. Nu säger utrikesministern att det var lagtekniskt betydligt mer komplicerat än vad hon förutsåg.
Då blir min fråga, herr talman: På vilket sätt är det komplicerat? Handlar det om resurser i Regeringskansliet, eller beror det på något lagtekniskt problem? I så fall skulle jag vilja ha det utrett.
Allan Widman (L):
Om någon trodde att jag torgförde uppfattningen att en angränsande zon på något sätt skulle ändra Havsrättskommissionens regler vad gäller exempelvis utläggningar av gasledningar på internationellt vatten ber jag om ursäkt. Det var inte min avsikt. Jag vet att detta inte har förutsättningar att hindra det här.
Våra möjligheter att stoppa den nu planerade gasledningen utifrån Havsrättskommissionens regler är enligt min bedömning tämligen begränsade. Jag har förstått att detta även är regeringens bedömning. Om man inte kan stoppa detta inställer sig frågan vad man då gör. Ja, då lägger man fram förslag som innebär att man inte bara har möjlighet utan också anledning att vara närvarande i de vattenområden där arbetet pågår.
Dessutom kan man utöva kontroll och viss svensk statlig överhöghet. På detta sätt kan vi effektivt åtminstone se till att den osäkerhet som följer med dessa arbeten blir mindre. Herr talman! Jag har, som utrikesministern påpekade, med mig utredningens betänkande, Gränser i havet .
Denna 900 sidor tjocka tegelsten är ett gediget arbete som utförts av hovrättslagmannen Magnus Göransson. I försvarsutskottet har vi fått föredragningar om utredningen. Det är korrekt som utrikesministern påstår: Här finns mängder av koordinater, sida upp och sida ned.
Man mätte om baslinjerna runt hela Sveriges kust, vilket allmänt sett också är mycket bra då detta inte har gjorts på 40 år. Men jag känner mig inte helt tillfredsställd med svaret som utrikesministern ger på min fråga om vad det specifikt är som lagtekniskt har blivit svårare. Finns det någonting som inte förutsågs redan från början i utredningen? Har några nya omständigheter tillkommit?
Jag vore glad om utrikesministern i så fall detaljerat kunde förklara vad problemet består i. Handlar det om resurser eller om förvaltningsrättsliga komplikationer? Och varför har regeringen inte förutsett detta förrän nu, snart ett och ett halvt år efter att utredningen lämnade sina förslag?
Allan Widman (L):
Jag är den första att önska regeringen lycka till när det gäller möjligheterna att restriktivt pröva den ansökan som kom in i september om ännu en gasledning i Östersjön.
Jag kan dock konstatera att regeringen i samband med att det togs ett initiativ grundat på i första hand säkerhetspolitiska överväganden för en tid sedan valde att inte skriva på detta initiativ.
Men jag önskar som sagt lycka och välgång, och jag önskar inget hellre än att det finns möjligheter att stoppa detta projekt, som ju har en lång rad försvars- och säkerhetspolitiska implikationer. Det gäller inte minst ett ökat europeiskt beroende av rysk gas. Sedan vill jag nog ändå rätta utrikesministern: En angränsande zon innebär en viss överhöghet för Sveriges vidkommande.
Mot fartyg som passerar in i och ut från vårt sjöterritorium kan vi ingripa med tullar, skatter, hälsa och - vilket utrikesministern var inne på - även när det gäller arkeologiska och historiska fynd. Vi kan utöva domsrätt inom en angränsande zon. Som vi vet kommer den här gasledningen i stora delar att byggas med stöd av fasta stödjepunkter utmed Sveriges kuster.
Det innebär att vi kommer att ha en omfattande in- och utgående trafik. Nu säger utrikesministern att hon tror att det helt enkelt handlar om att det har blivit mer arbete. Men det är ju utrikesministerns eget departement som utför detta arbete. Mina frågor kvarstår: Vad specifikt är det som har gjort att detta har dragit ut på tiden?
Och varför har regeringen inte kunnat förutse detta förrän ett och ett halvt år efter att utredningen lämnat ifrån sig sitt betänkande?
Allan Widman (L):
Jag tackar försvarsministern för svaret på min interpellation. I dag är det den 29 maj, och det är den dag då vi i Sverige hyllar våra veteraner - män och kvinnor - som på statens och riksdagens uppdrag har satt sin egen säkerhet på spel för andras skull inom ramen för internationella insatser.
Jag vill också tacka försvarsministern för att regeringen förra veckan beslutade att göra den 29 maj till en allmän flaggdag. Det förslaget framfördes av en utredning för snart fyra år sedan. Det är därmed inte en dag för tidigt som reformen kommer. Och det finns veteraner även inom hemvärnet, fru ålderspresident.
Jag delar fullt ut försvarsministerns syn på hemvärnets och de nationella skyddsstyrkornas centrala betydelse för vårt militära försvar. De utgör i dag ca 40 procent av den samlade krigsorganisationen och är därmed ojämförligt mycket större än arméstridskrafterna, marinstridskrafterna och flygstridskrafterna.
Tidigare har hemvärnet - och rikshemvärnschefen i högkvarteret på Lidingövägen 24 - varit sidoordnat med de andra stridskrafterna: armé, marin och flyg. Efter en intern utredning på myndigheten har man nu bestämt sig för att hemvärnet i framtiden ska underordnas stridskraftscheferna.
Det innebär att vägen för hemvärnet fram till försvarsmaktsledningen och överbefälhavaren nu blir betydligt längre än vad den har varit tidigare. Fru ålderspresident! Jag inbillar mig inte att det blir några stora problem på kort sikt. Men det är inte någon hemlighet att vi har problem med vår försvarsekonomi.
Prioriteringar kommer att behöva göras också under den här försvarsbeslutsperioden. Det har ÖB tydligt aviserat. Det är i och med att prioriteringar ska göras, fru ålderspresident, som jag känner oro över att hemvärnet nu inte längre är lika synligt i Försvarsmaktens ledningsstruktur.
Försvarsministern säger att han avser att följa utvecklingen mycket noga. Avser försvarsministern även att ingripa om hemvärnet inte får en större synlighet och om det blir så att hemvärnet riskerar att nedprioriteras i myndigheten?
Allan Widman (L):
Jag vill gärna återgälda vänligheten som försvarsministern nyss skickade genom kammaren att interpellationen var relevant.
Jag tycker att den är relevant, och jag tror att försvarsministern bättre än de flesta förstår vikten av att just hemvärnet, som är en ytterligt välfungerande organisation, kan behålla sin plats och sitt utrymme i myndighetens framtida struktur. Det har ibland hänt att jag har klagat på försvarsministern för att han ger alltför vaga, på gränsen till inga, svar på mina interpellationer.
Jag ska i dag säga att jag är nöjd med den markering som försvarsministern gör när han tydligt säger att det är klart att vi måste tydliggöra hemvärnet i myndigheten Försvarsmakten. Det låter bra och lugnande för mig. Fru ålderspresident!
Jag kan instämma i allt som försvarsministern säger om hemvärnet och dess fördelar och värde för det svenska försvaret, för folkförankring, för geografisk närhet och för operativ förmåga. Hemvärnet har visat vägen för den övriga försvarsmakten i en rad olika hänseenden. Till exempel var man först på banan med att återuppväcka de så kallade krigsförbandsövningarna.
Det var något som nu senare har utvecklats i Försvarsmakten och den övriga krigsorganisationen. Jag är också glad över att hemvärnet får tillfälle till internationella kontakter av olika slag. Nu berättar försvarsministern att det har haft utbyte med både Finland, Danmark och Norge.
Det vore väldigt bra om det samarbetet för hemvärnet kunde breddas kanske också över Atlanten och att hemvärnet finge möjlighet att ingå i US National Guards State Partnership Program. Sverige är ett av få länder i Europa som inte deltar i det samarbetet. Återigen: Tack för det tydliga svaret!
Jag kan lova försvarsministern att jag kommer att följa frågan mycket noggrant framöver.
Allan Widman (L):
Min fråga är riktad till inrikesministern. Just nu övervägs det inom Sveriges riksbank att införa en så kallad evaluta, det vill säga ett kontantlöst samhälle. I regeringen är inrikesministern ansvarig för både krisberedskapen och det civila försvaret. Min fråga är hur regeringen ställer sig till dessa överväganden.
Allan Widman (L):
Min fråga riktar sig till försvarsministern, som alldeles nyss var inne på det faktum att regeringen i dag antagit direktiv för en utredning som ska ge förslag till en mekanism som innebär att Sverige skyndsamt kan påkalla hjälp. Försvarsministern har valt att exemplifiera med Finland.
Min fråga till försvarsministern handlar om att jag antar att dessa direktiv, som ÖB skulle ha uttryckt saken, är generiska och därmed kommer att rendera i förslag som också innebär att Sverige till exempel kan få hjälp från Nato, en organisation med vilken vi ju har ett värdlandsavtal.
Allan Widman (L):
Jag vet ju svaret på frågan, men jag tycker att det är viktigt att den ställs också inför svenska folket. Det är alldeles riktigt att vi har ett värdlandsavtal med Nato, men det behöver naturligtvis också mekaniseras genom att vi på olika sätt politiskt fattar beslut om att begära hjälp just från Nato. Jag känner, herr talman, att försvarsministern inte är riktigt tydlig. Min fråga var väldigt rak och digital: ja eller nej.
Kommer förslagen som vi nu kan vänta oss också att kunna användas när vi begär hjälp av Nato?
Allan Widman (L):
Min fråga riktar sig naturligtvis till försvarsministern. Strax före jul kom den så kallade logistikutredningen på försvarsområdet, som bland annat föreslog att drift och vidmakthållande av materiel tillhörig Försvarsmakten uteslutande skulle vara ett ansvar för Försvarsmakten och inte för Försvarets materielverk. Försvarsministern uttalade sig mycket positivt när utredningen kom om dess slutsatser.
Min fråga är: Är det fortfarande försvarsministerns intention att drift och vidmakthållande av försvarsmateriel ska ske inom Försvarsmakten?
Allan Widman (L):
Detta betänkande från utrikesutskottet, Sveriges sjöterritorium och maritima zoner , är en av de mer bastanta trycksaker som nått kammaren de senaste åren. Ingen utöver undertecknad har anmält sig för att hålla något anförande med anledning av betänkandet.
Men för mig känns det ändå viktigt att säga att detta betänkande har en icke ringa politisk betydelse. Genom det förslag som regeringen nu lägger fram kommer det, i tillägg till det svenska sjöterritoriet, att inrättas en angränsande zon på ytterligare tolv nautiska mil.
Inom denna angränsande zon, som inrättas enligt havsrättskonventionens regelverk, får Sverige en viss överhöghet när det gäller brottslighet på till exempel miljöområdet och när det gäller skatterätt, migration och en del andra liknande ämnen. Herr talman!
Detta ger Sverige och svenska myndigheter en anledning att vara närvarande i ett större område av Östersjön än vi har varit hittills. Under flera debatter i dag har vi vittnat om ett försämrat omvärldsläge också i vår närhet.
Låt mig säga att i den omvärldssituation som nu råder är det av godo att det inte lämnas vita fläckar, områden i Östersjön som står utan eller utom kontroll.
Det är väl till och med så att de angränsande zoner som nu inrättas för svenskt vidkommande kommer att beröra en del av de viktiga infrastrukturprojekt som delvis berördes i den föregående debatten. Både Nord Stream 1 och Nord Stream 2 kommer att ha en sträckning inom den svenska angränsande zonen. Det understryker vilken vikt detta har, inte minst ur säkerhetspolitisk synpunkt.
Sveriges sjöterritorium och maritima zoner
Allan Widman (L):
Låt mig inleda med att säga att jag tycker att Kenneth G Forslund hade många poänger i sitt anförande, inte minst när han berörde de civila insatserna. Det där föranleder mig att ställa en fråga.
Jag antar att Kenneth G Forslund är medveten om att vi har en lag som gäller för militär personal och som innebär extra hjälp och extra stöd på olika sätt, inte bara till den soldat som gör en insats utan också till dennes anhöriga. Sedan några år tillbaka ligger det ett förslag från en offentlig utredning om att motsvarande skydd ska finnas också för civil personal.
I det sammanhanget, herr talman, vill jag kort berätta att jag för något år sedan var på ett seminarium där ett antal sjuksköterskor som hade rest från Sverige för att hjälpa till i ebolaepidemin i västra Afrika berättade om sina erfarenheter.
De åker ned mer eller mindre ensamma och ska ta sig till sitt tjänstgöringsställe, och de utsätts många gånger för i stort sett samma risker och hälsofaror som våra soldater och påverkas lika starkt av det som de har upplevt. Därför vill jag ändå höra med Kenneth G Forslund om han är villig att medverka till att en sådan här lagstiftning kommer på plats.
Det handlar ju om rättvisa villkor på en arbetsmarknad, låt vara internationell, för svensk personal. Sedan kan jag inte låta bli att notera att för något år sedan uttalade Kenneth G Forslund i en intervju i Hufvudstadsbladet i Finland att han saknade socialdemokrater som var för ett Natomedlemskap och att han vill se och höra fler sådana i partiet. Jag undrar vad det var som föranledde det uttalandet.
Avslutningsvis vill jag återkalla mitt yrkande om bifall till reservation 9.
Allan Widman (L):
Kenneth G Forslund åberopar folkbildningsargumentet, och som förhoppningsvis god liberal har jag full förståelse för det. Det är genom att åsikter bryts i debatten som vårt vetande och kunnande och vår kompetens utvecklas. Herr talman!
Jag har suttit i någonting som heter Sveriges delegation till Natos parlamentariska församling under nästan ett decennium, och jag har aldrig kunnat låta bli att förundras över det faktum att varje gång som riktigt namnkunniga företrädare för Socialdemokraterna kommer in på försvars- och säkerhetsområdet är detta ett organ som man omedelbart placerar sig själv i - man må heta Peter Hultqvist, Håkan Juholt eller Urban Ahlin.
Jag förstår alltså att det finns en svårighet att få igång den där debatten fullt ut på det sätt som Kenneth G Forslund nu vill och att det i stället är andra signaler som markerar betydelsen av till exempel försvarsalliansen Nato.
Jag lyssnar noga på vad Kenneth G Forslund säger om civila tjänstemän som har gjort insatser internationellt, och jag kan försäkra honom om att det kommer fler tillfällen redan detta riksdagsår med möjligheter för honom att bidra till det här.
Allan Widman (L):
Det här kan ju för en och annan framstå som en rätt detaljerad fråga som är ställd till försvarsministern. Jag vill naturligtvis tacka honom för svaret, men faktum är att det är stora ekonomiska värden som står på spel.
Bedömare menar att anskaffningen av ett nytt medelräckviddigt luftvärnssystem till Sverige, när det tillförts insatsorganisationen fullt ut och med alla de kringkostnader som finns och de moderniseringar och uppgraderingar som ska göras, innebär en investering på runt 30 miljarder kronor.
Det kan för en skåning jämföras med en och en halv Öresundsbro. Mot den bakgrunden har jag frågat försvarsministern om det bemyndigande som regeringen nu begär av riksdagen att få gå vidare med en anskaffning. Då kommer regeringen till riksdagen och säger att man vill ha ett bemyndigande att anskaffa, men man anger inte vad det är man ska köpa.
Man anger heller inte, herr talman, vad kostnaden för anskaffningen är. Så sent som i går förmiddag ställde jag i försvarsutskottet frågan till försvarsministern om det ens var klart huruvida anskaffningen ryms inom den bemyndiganderam som regeringen begär på försvarsområdet, men inte heller på den frågan fick jag något svar.
Uppenbarligen har man då heller inte utrett vilka effekter den här anskaffningen får på övrig verksamhet inom luftförsvaret men naturligtvis också övrig verksamhet inom Försvarsmakten generellt.
När jag hör försvarsministerns svar blir det för mig helt uppenbart att några beredningsunderlag i dagsläget inte finns, utan här uttalas ett löfte om att man så småningom ska skaffa dessa underlag. Herr talman! Det sägs att när Columbus lämnade Spanien i västlig riktning visste han inte vart han skulle resa.
När han kom fram visste han inte var han var, och när han kom tillbaka till Spanien visste han inte var han hade varit. Enligt min mening känns det som om regeringen nu ger sig ut på en minst lika äventyrlig seglats som den som Columbus företog.
Mot bakgrund av det blanka bemyndigande som regeringen begär vill jag fråga försvarsministern: När beredningsunderlagen har inkommit, när man har valt ett system för anskaffning och när man vet vilka effekter den här anskaffningen får på både det övriga luftförsvaret och Försvarsmaktens verksamhet i övrigt, är man då beredd att komma tillbaka till riksdagen och förankra den här anskaffningen?
Allan Widman (L):
När det gäller den uppräkning som försvarsministern gör av åtgärder och insatser i luftförsvaret är en hel del av det som han räknar upp saker som har beslutats långt innan Peter Hultqvist blev försvarsminister.
Exempel på detta är besluten om införande av Meteor och framtagande av nytt korträckviddigt luftvärn Iris-T. På min fråga om regeringen när den har klarlagt kostnader, vilka effekter och så vidare som detta får kommer tillbaka till riksdagen för att förankra sitt beslut svarar försvarsministern: Vi kommer att informera.
Innebörden, herr talman, är att Sveriges skattebetalare ska öppna sina plånböcker och lämna iväg de här pengarna, okänt hur stor summa. Sedan är tanken att regeringen blott ska informera riksdagen om detta. Innebörden är väl att vi parlamentariker i praktiken kommer att fatta ett beslut i blindo.
Försvarsministern pekar på att Försvarsmakten och FMV är involverade i systemval, som han uttrycker det. Då är min fråga: Har det under våren inkommit underlag från till exempel Försvarets materielverk när det gäller vilket system som man vill välja? Om så är fallet, varför har inte riksdagen informerats om dessa underlag?
Allan Widman (L):
Det finns ett talesätt: Orsa kompani lovar ingenting bestämt. Jag avser inte heller att göra detta gentemot försvarsministern här i dag. Försvarsministern har helt rätt. Självfallet är det relativt betydelselöst för vår nationella försvarsförmåga vilken regering som har fattat vilka beslut.
Jag kompletterade bara för att vi skulle få en så tydlig bild som möjligt av att detta är en process som har pågått under lång tid och angått flera regeringar. Försvarsministern upprepar gång efter annan att han avser att i efterhand ge information när riksdagen redan har gett sitt bemyndigande till regeringen.
Jag avser att agera för att regeringen ska tvingas att komma tillbaka till riksdagen för att förankra det beslut som man till slut fattar. Det är fullständigt orimligt visavi Sveriges skattebetalare att vi ska göra anskaffningar i denna storlek utan att veta något om vare sig totalkostnad eller effekter på annan verksamhet.
Allan Widman (L):
Det är egentligen en alltför vacker kväll för att diskutera ballistiska missiler, eftersom det är mycket brutala vapen som vi då diskuterar. De avfyras med omfattande krutinsatser.
De tar sig upp i atmosfären, ut i rymden och släpper undan för undan sina delar och rasar ned mot jorden med en hiskelig hastighet. De färdas i slutet av sin bana med närmare sju kilometer per sekund. USA och Nato har ett missilförsvar i Europa.
Det har byggts upp under lång tid med avsevärda ekonomiska ansträngningar. Det består förutom av markanläggningar i Polen och Rumänien av ett stort antal så kallade Aegisfartyg, som har förmåga att ge just den tidiga förvarning som försvarsministern talar om. Vi har under några år diskuterat möjligheten till ett försvar mot ballistiska missiler, och flera utredningar har tittat på detta.
Luftförsvarsutredningen 2040 skriver på s. 308: Ett försvar mot konventionella ballistiska robotar och avancerade kryssningsrobotar kan bara ske genom samarbete med andra nationer. Detta utifrån såväl kostnadsskäl som utifrån behovet att gruppera sensorer och verkansdelar över stora ytor.
Utredningen fortsätter lite längre fram med följande: Sverige kommer att behöva samverka med andra stater för att skapa ett skydd mot konventionella ballistiska robotar. Ett aktivt skydd kan endast uppnås genom internationellt samarbete, till exempel för att kunna upptäcka och bekämpa inkommande robotar.
Försvarsmakten yttrar i perspektivstudien 2013 följande på s. 54: Det är av kostnadsskäl inte realistiskt för en enskild mindre stat att ensam utveckla skydd mot ballistiska robotar. Därför bör Sverige utveckla denna förmåga tillsammans med andra. Fru talman!
Det är av dessa skäl som jag har ställt frågan om en egen oberoende svensk förmåga till bekämpning av ballistiska missiler. Försvarsministern har helt rätt i att ju tidigare förvarning man kan få, desto större är sannolikheten att man också träffar inkommande missiler.
Men frågan är: Är egna nationella sensorer tillräckligt för att åstadkomma den träffsäkerhet som vi kan acceptera - ja eller nej? Den frågan, fru talman, borde den ytterst ansvarige för det militära försvaret i Sverige kunna besvara.
Om svaret på frågan är nej, vill jag rikta följande uppmaning till regeringen, nämligen att man innan man definitivt gör en anskaffning av Patriot ser till att vi får garantier nedskrivna i avtal som ger oss tillgång till de sensorer som vi behöver för att kunna verka effektivt med Patriot.
Slutligen säger försvarsministern att tidig förvarning kan komma från nationella källor eller andra. Jag måste fråga varför försvarsministern inte rakt ut säger att det är Nato som han talar om, eftersom det är bara Nato och Natoländer som kan ge oss denna hjälp och få våra vapen att fungera effektivt. Berätta detta för svenska folket. Vi bygger in oss i Nato, men vi har en regering som inte vill ha inflytande där.