Jan Ericson (M):
Vår nye partiledare Ulf Kristersson har myntat ett nytt välkommet begrepp i den politiska debatten, nämligen att vi behöver föra ett mer vuxet samtal i politiken där vi försöker lyssna på varandra och debattera viktiga frågor med avsikt att faktiskt göra saker. Ett tillfälle för sådana vuxna samtal borde vara riksdagens interpellationsdebatter, men det förutsätter i så fall att ministern tar interpellanternas frågor på allvar.
Min interpellation handlar om regeringens extra bidrag till kommunerna för att möjliggöra för asylsökande som fyller 18 år eller får åldern uppskriven till 18 år under asylprocessen att bo kvar i kommunen under asyltiden. Det är en tanke som i grunden är sympatisk och kan gynna integrationen för dem som beviljas uppehållstillstånd. I min interpellation tar jag upp två konkreta problem med regeringens extra bidrag till kommunerna. Ingen av frågorna besvaras.
Ministern medger inte ens att problemen finns, trots att Sveriges Kommuner och Landsting faktiskt har påpekat samma sak. Svaret från ministern saknar substans, och jag tycker att det är lite respektlöst att ge ett sådant svar i en viktig interpellationsdebatt. Varför ska vi stå här och debattera om ministern inte tar debatten på allvar? Jag ger nu ministern en ny chans att svara på mina två frågor.
Den första frågan gäller det som Sveriges Kommuner och Landsting pekar på, nämligen att fördelningen av dessa pengar baseras på vilken kommun som är formell vistelsekommun, utan att hänsyn tas till vilken kommun som har socialtjänstansvaret och därmed kostnaderna. Ett stort antal kommuner har ensamkommande unga placerade utanför den egna kommunen, vilket gör att en kommun kan belastas med kostnaden samtidigt som en annan kommun får bidraget.
Här tycker jag att regeringen borde lyssna på SKL, som i stället har begärt att man ska fördela pengarna efter vilken kommun som verkligen har kostnaden. Den andra frågan gäller att kommunerna saknar riktlinjer för hur detta extra statsbidrag ska hanteras.
I flera kommuner, bland annat i min hemkommun Mark, har både kommunjurister och socialchefer ifrågasatt om det verkligen går att använda bidraget till det angivna ändamålet utan att det strider mot kommunallagens krav på likvärdig behandling av kommuninvånarna. En person som söker asyl som 18-åring hänvisas till ett asylboende och får dagersättning enligt reglerna för vuxna. För en person under 18 år gäller helt andra regler för boende, dagersättning med mera.
Om man ska ge unga som fyllt 18 år samma villkor och förmåner som de har haft tidigare, betyder det att vissa 18-åringar i en kommun får helt andra förmåner och rättigheter än andra ungdomar i samma ålder. Att ta sådana kollektiva beslut utan individuell prövning strider sannolikt mot flera lagar. Att regeringen inte har gett några som helst riktlinjer till kommunerna om hur de ska agera tycker jag faktiskt är oansvarigt, och vi talar om ganska stora pengar.
Nu agerar kommunerna olika, och ingen vet om man fattar lagliga beslut. Med anledning av detta vill jag återigen fråga: Hur avser statsrådet att förtydliga regelverken, så att kommunerna verkligen kan vara säkra på att de fattar korrekta och lagliga beslut?