Karin Granbom Ellison (FP):
Först vill jag tacka statsrådet för svaret. Jag tror att vi utifrån det kommer att ha en bra diskussion. Jag har skrivit den här interpellationen eftersom vi står inför ett problem som blir alltmer tydligt och som kommer att förvärras om inget görs. Det handlar just om att många skickliga yrkesarbetare, födda på 40-talet, snart kommer att lämna arbetslivet och att alltför få kan efterträda eftersom de yngre som kommer efter inte har den kunskap som behövs.
Tillverkningsindustrin är en väldigt viktig del av svensk ekonomi, och det är den största näringsgrenen i mitt hemlän, Östergötland. Tillverkningsindustrin upplever just nu stora problem att ersätta arbetskraft vid kommande pensionsavgångar. Arbetskraftsbrist råder. I Östergötland är ungefär 23 % av alla förvärvsarbetande anställda i tillverkningsindustrin.
Det motsvarar ca 40 000 personer. 11 600 av dessa är i åldern 50-plus och kommer alltså ganska snart att pensioneras. I en mycket omfattande och noggrann kartläggning av yrken inom den östgötska tillverkningsindustrin kan man se hur pensionsavgångarna ser ut och vilka sektorer som drabbas.
Enligt den här rapporten behöver tillverkningsindustrin i Östergötland nyrekrytera ca 800 yrkeskunniga personer per år ett antal år framöver, och i dag finns inte de här personerna. Vi har hög arbetslöshet i Östergötland, men de arbetslösa har inte rätt kompetens och får i dagsläget inte heller rätt utbildning. Gör vi inget åt det kommer ekonomin att krympa.
I sitt svar sade statsrådet att det redan nu finns förutsättningar för studerande att inrikta sig inom det industriella området i den gymnasiala och eftergymnasiala utbildningen. Jag håller inte med om det, och det gör inte företagarna och arbetsgivarna heller. De yrkesinriktade gymnasieutbildningarna är inte tillräckligt praktiska och fokuserade på yrkeskunskap. De innehåller inte den praktik som är nödvändig.
Dessutom väljer alltför få de gymnasieutbildningar som kan vara relevanta inom industrin. Vad ska man då göra åt att ungdomarna inte väljer de här programmen? Självklart kan man inte kommendera eleverna, utan man ska utveckla och modernisera utbildningen, precis som statsrådet sade. Men på vilket sätt ska statsrådet egentligen se till så att ungdomar väljer de här utbildningarna?
Folkpartiets förslag är att yrkesprogrammen ska bli mer yrkesinriktade och att eleverna ska få mer arbetslivserfarenhet. Vi har länge motionerat om det här, men då har Socialdemokraterna sagt nej. Har ni ändrat på detta? Vad säger statsrådet nu? Socialdemokraterna satsar på att 50 % av alla elever ska in på universitetet och har teoretiserat alla gymnasieprogram för att alla ska få högskolebehörighet.
Jag tycker också att akademiska studier har ett stort värde, både för individen och för samhället, men för att lösa efterfrågan på arbetskraft, särskilt inom industrin, är en satsning på akademin inte det som behövs. Dessutom ska jag säga att alltför många akademiker kastas ut i arbetslöshet, men det är en annan fråga. Kvalificerad yrkesutbildning har den förmånen att nästan 85 % av dem som genomgått utbildningarna har fått jobb.
Förra året fanns det 12 500 platser för KY. Betydligt fler utbildningar skulle ha kunnat startas om medel funnits, och fler hade därmed fått den utbildning som ger jobb. Nu har regeringen anslagit 30 miljoner i vårpropositionen. Det är bra, men långt ifrån tillräckligt. Folkpartiet anslog redan i höstas 100 miljoner extra, och jag vet att vi skulle ha kunnat satsa ännu mera och fått bra valuta för pengarna.
Statsrådet säger slutligen att det kommer att ske en fortsatt ökning av platserna inom KY i den takt som det statsfinansiella läget medger. Det är en bra intention, men det säger ju ingenting. Det handlar om att prioritera. Jag säger: Ta bort en del av Amsutbildningarna och satsa långsiktigt på KY! Det kommer att ge jobb och lönsamhet.