KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Beckman (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Fru talman! Det är snart första maj. Då tror jag att Annika Strandhäll och andra kommer att gå ut och demonstrera, visserligen mot sig själv, som Socialdemokraterna har gjort de senaste 100 åren. Om statsrådet hade läst lokalmedierna, vilket jag misstänker att Strandhäll inte gör, hade hon sett en artikel om ett vargmöte i Färila i lördags.
På det mötet i Färila om varg samlades över 100 deltagare, det vill säga fler än vad Socialdemokraterna kommer att skramla ihop vid förstamajtåget i hela Hälsingland. Varför samlades 100 personer i Färila i lördags? Jo, därför att vargen är ett stort problem. Det är ett problem för jordbrukare.
Det var en kvinna med på mötet som har en jordbruksfastighet i Kilafors, och hon berättade om 19 vargobservationer med övervakningskameran på sin fastighet de senaste två månaderna. Det är så mycket varg där, fru talman, att när SVT Gävleborg är där och ska göra ett inslag om vargproblematiken kommer det en varg mitt på dagen och går förbi hennes gård.
Irene Frank berättar om oron som hon känner över det. En kvinna från Dalarna som bedriver fåruppfödning berättade på mötet hur hennes får, hennes affärsverksamhet, har blivit smörgåsbord för vargar i Dalarna.
Hon berättade om alla konsekvenser det får för henne när hon inte kan bedriva sin affärsverksamhet. Det är hennes inkomst, fru talman, som bokstavligen blir uppäten av vargar.
Det mest oroande på mötet i Färila, som jag var på i två timmar, var när en man ställde sig upp längst bak och sa så här: Det är väl ingen idé att vi går och röstar, för de där jävla - ursäkta uttrycket; jag citerar honom - de där hm-hm politikerna följer inte riksdagens beslut. Folk är väldigt medvetna om det beslut som riksdagen fattade, det som Alexandra läste upp här nyss.
Riksdagen beslutade att vi ska ha 170-270 vargar. Hade vi haft 170-270 vargar, som riksdagen beslutade om, med god spridning över hela Sverige hade det inte varit 100 personer i Färila i lördags, för då hade vi inte haft något problem. Då hade varg och människa kunnat ha ett gott samspel mellan varandra.
Med på mötet i Färila var också jägare, som berättade om det svenska kulturarvet löshundsjakt. Nu törs man inte och kan man inte jaga så på grund av det höga rovdjurstrycket. Problemet, fru talman, är att vi har ett rovdjurstryck som är koncentrerat till tre eller fyra län, även om vargen nu börjar sprida sig.
Jag tycker att det är fullständigt tondövt av Socialdemokraterna att acceptera en nivå på antalet vargar i Sverige på 700 stycken. 700 vargar ställer till oerhört stora problem. Det är skamligt att Socialdemokraterna inte bryr sig om landsbygden. Mellan skål och vägg har det antytts att alla dåliga beslut som MP-S-regeringen fattade var Miljöpartiets.
Men i svaret som statsrådet gav alldeles nyss är det uppenbart att det är Socialdemokraternas politik som nu leder till 700 vargar i Sverige. Det är helt orimligt, fru talman.
Lars Beckman (M):
Låt mig först vara tydlig och svara på statsrådets fråga. Moderaterna anser, och söker mandat för, att vi ska ha 170 vargar i Sverige. Och vi anser att människans levnadsbetingelser måste gå före vargen. Jag tycker att det är ett klart och tydligt besked. Vi söker mandat för att skapa majoritet i riksdagen och skicka en tydlig signal till regeringen om att det är riksdagens lägsta möjliga siffra som vi har sagt - 170.
Konsekvenserna av den havererade rovdjurspolitiken är nämligen så tydliga nu. Det är precis som jag sa - det som Strandhäll tycker är skådespeleri: I onsdags kväll var det hundratals människor som samlades på torget i Falun för att lyfta fram problematiken med Socialdemokraternas politik. Konsekvenserna av att Strandhäll är nöjd med hur det fungerar i dag är alltså att det blir ungefär 700 vargar i Sverige efter valpningen.
Det är ett oerhört angrepp på dem som bor på landsbygden. Och det berör jägare. Ibland säger man så här: Ja, men det är bra att det är fler än jägare som berörs. Jag har inga problem med att säga att även jägare är människor. Även jägare måste kunna vistas i naturen. Och det kulturarv man har med löshundsjakt måste kunna finnas.
Det är oanständigt att staten bestämmer att det ska finnas så mycket varg att det är svårt att vara fårbonde i Skåne, Gävleborg eller någon annanstans eller att driva hästgymnasium i Hälsingland eller att vara lantbrukare i Kilafors.
Det minsta man hade kunnat begära är att de som påverkas av rovdjurstrycket får full ersättning, men jag noterar att Strandhäll inte ens försöker bemöta frågorna om hur fårbonden i Skåne ska få betalt för rovdjursattackerna. Men det finns en lösning, och det är en ny regering i höst, som kommer att föra en ny politik.
Lars Beckman (M):
När det gäller neddragningarna som regeringen har gjort av stöden till Sveriges funktionsnedsatta får väl Hannah Bergstedt prata med sin regering. RBU:s rapport visar på 19 neddragningar av stöd till funktionsnedsatta. Fru talman! År 2014 fick Mikael Dambergs företrädare Magdalena Andersson en direkt fråga i medierna: Kommer ni att höja bensinskatten? Det var en ganska enkel fråga.
Hon svarade: Nej, vi ser ingen anledning att höja den. Det kanske var någon av dem som gick och röstade 2014 som trodde på Magdalena Andersson. Det är ganska ovanligt att ledande politiker ljuger på det sättet. År 2014 kostade en liter bensin 14,33. Dieseln kostade 14,95. Det finns de som säger att ökningen beror på Putin. Men råoljepriset 2014 var 90 kronor.
I dag ligger det strax under 110. Räknar man om enligt den ökningen skulle dieseln kosta runt 17 kronor per liter i dag. Men som Kjell Jansson sa kostar dieseln runt 25 kronor per liter. Vad får då det här för konsekvenser, fru talman?
För mina svärföräldrar i Boden - jag är också från Norrbotten; jag är född och uppvuxen där - betyder det att de helt enkelt inte har råd att köra bilen tillräckligt mycket och vart de vill. De får prioritera när de ska åka och vart de ska åka. Så är det när man har jobbat i offentlig sektor hela sitt liv och har en förhållandevis låg pension. Detta är alltså förödande för Sveriges pensionärer. Det drabbar också arbetspendlingen.
Jag råkar känna flera personer med normal inkomst som pendlar inom Gävleborg och nu säger: Egentligen lönar det sig inte att jobba, men jag gör det i alla fall. Sedan har vi konkurrenskraften, fru talman. Konkurrenskraften för det svenska näringslivet är beroende av jobben och företagsamheten. Vi i Sverige ska väl inte straffa ut vårt eget näringsliv genom politiska beslut av Socialdemokraterna med samarbetspartier som höjer kostnaderna för det svenska näringslivet?
Priset på Sandviks produkter sätts varje sekund på världsmarknaden. När Mikael Damberg och hans samarbetspartier höjer kostnaderna för el, drivmedel och annat genom sina 46 skattehöjningar innebär det att vi får försämrad konkurrenskraft.
År 2014 kostade bensinen 14,33. Dieseln kostade 14,95. I dag kostar den runt 25 kronor per liter.
Om olyckan skulle vara framme, fru talman, och vi skulle få en fortsatt socialistisk regering i Sverige, vad kommer då drivmedlen att kosta om fyra år? Det tror jag att väljarna förtjänar att fråga. Jag noterar att finansministern inte med ett kommatecken kommenterade de konkreta frågor som Kjell Jansson ställt i sin interpellation.
Det är väl rimligt att finansministern ger ett tydligt besked. Hur mycket mer ska ni mjölka ut ur bilismen i Sverige, och vad får det för konsekvenser? Det känns som att bilen är Socialdemokraternas mjölkko nummer ett. Det finns en röd tråd i Socialdemokraternas politik. 46 skattehöjningar på jobb och företagsamhet går till att betala bidrag för dem som inte arbetar.
Den politiken är som alla vet direkt skadlig för Sverige, svenska hushåll och svensk konkurrenskraft. Men jag skulle gärna vilja veta av Mikael Damberg: Hur mycket kommer bensinen att kosta efter valet?
Lars Beckman (M):
Det är väl bra att Hannah Bergstedt är tydlig när finansministern inte är det. Fastighetsskatten kommer att återinföras med Socialdemokraterna. På något annat sätt går det inte att tolka hennes inlägg. Men det är ett klart och tydligt besked till Sveriges villaägare och fritidshusägare. Fru talman! Vad innebär Dambergtillägget för en person som tankar en bil? Det innebär ungefär 700 kronor.
Skillnaden i pris mellan 2014 och i år är ungefär 700 kronor per tank. Om man tankar en gång i veckan innebär det ungefär 36 000 kronor per år. Det är Dambergtillägget. Det vore nu välkommet om finansministern berättar hur mycket mer som Dambergtillägget kommer att höjas. 36 000 kronor är mycket för ett pensionärspar som bor i Boden.
De kanske åker till graven i Råneå, de kanske hälsar på dottern i Unbyn och de kanske åker till ögonkliniken i Piteå. Då blir det fort så att man tankar en gång i veckan. För detta pensionärspar i Boden innebär Dambergtillägget en skillnad på 36 700 kronor om man jämför 2014 med 2022.
Då är det rimligt att svara på Kjell Janssons fråga: Hur mycket mer tänker finansministern tillsammans med samarbetspartierna höja skatten på drivmedel? Jag tror att väljarna kommer ihåg 2014 års besked från dåvarande finansministern Magdalena Andersson.
Hon sa då rätt in i kameran: Vi har ingen anledning att höja skatten på drivmedel. Vi kan nu konstatera att det skiljer 700 kronor per tank i dag jämfört med 2014. Hur mycket högre kommer Dambergtillägget att bli?
Lars Beckman (M):
Jag tackar Kjell Jansson för en viktig interpellation om strandskyddet och noterar att ministern inte ens försöker besvara Kjell Janssons relevanta frågor. Fru talman!
Jag är en varm anhängare av demokrati, och jag har ett genuint förtroende för alla de förtroendevalda som finns i Sveriges kommuner.
Vid sidan av sina jobb sitter de kanske i en byggnadsnämnd eller samhällsbyggnadsnämnd - dessa nämnder benämns ju olika runt om i Sverige - och är kunniga, pålästa, engagerade, bor i kommunen och vill utveckla den. Det är helt fantastiskt.
Det är den svenska demokratins själ, och hela vårt demokratiska system bygger på alla dessa tusentals förtroendevalda och deras kunskap och engagemang - plus de kommunala tjänstemännen som jobbar tillsammans med dem. Fru talman!
Därför blir jag bekymrad över att regeringen inte delar denna entusiasm för vår svenska demokrati och våra svenska förtroendevalda utan att regeringen när det till exempel gäller vindkraft säger: Det är så många kommuner som har avslagit vindkraftsetableringar, så vi vill försämra det kommunala vetot. Den synen kan man också ha på våra förtroendevalda.
Eller när det gäller strandskyddsfrågan: Nej, vi misstror de kommunala förtroendevalda - precis som Kjell Jansson sa - så de här besluten överprövar vi från staten. Fru talman! Vi har ett antal sådana exempel i Gävleborg.
I till exempel Hudiksvall ville det lokala styret i form av Moderaterna, Miljöpartiet och Socialdemokraterna utveckla kommunen och bevilja byggnation, men staten gick in och upphävde beslutet. Det är alltså motsatsen till demokrati. I Bollnäs hade man på många år inte haft någon nybyggnation.
Men så hittade man ett bra ställe vid Ljusnan, och det fanns en entreprenör som ville bygga småhus. Kommunen ville utveckla sin kommun och beviljade bygglov, kommunen ville ha inflyttning och kommunen ville ge barnfamiljer möjlighet att bo vackert nära vattnet. Men länsstyrelsen upphävde beslutet.
Då överklagade kommunen till den regering som Per Bolund sitter i, och regeringen avslog Bollnäs kommuns begäran. Regeringen motverkar alltså aktivt de lokala politiker och förtroendevalda i Bollnäs som vill utveckla sin kommun. Fru talman! Den demokratisynen kan man också ha. Jag delar inte den.
Det finns ledande politiker i Europaparlamentet som vill avskaffa allmänna val, och det finns andra förtroendevalda som pratar om vikten av klimatdiktatur. För egen del tror jag på lokal demokrati. Jag tror på våra lokala förtroendevalda, jag tror på deras engagemang och jag tror på deras förmåga att fatta beslut om vad som är viktigt för den kommun där de är verksamma. Fru talman!
Därför är det så viktigt att strandskyddet förändras. Det handlar om att flytta makten från staten ned till nästa nivå. Jag vill kanske inte gå lika långt som Kjell Jansson och ge all makt till fastighetsägaren, för jag tycker nog att det allmänna ska få ha någon synpunkt ibland. Men jag är beredd att gå väldigt långt. Vad anser minister Per Bolund om demokratin i Sverige?
Är Per Bolund beredd att ge makten till våra lokala förtroendevalda så att de kan utveckla sina kommuner?
Lars Beckman (M):
Jag förstår inte varför miljö- och klimatministern, som tillika är vice statsminister, misstror alla de tiotusentals förtroendevalda politiker som finns runt om i Sverige. Jag förstår inte hur man kan ha den synen på sina medmänniskor. Varför skulle till exempel Hudiksvalls kommunalråd, eller om hon är gruppledare, miljöpartisten Andréa Bromhed, vilja skada Hudiksvall?
Varför skulle hon vilja fatta beslut för att skada Hudiksvalls kommun, till exempel när man beviljar ett utvecklingsområde nära vatten i Hudiksvall? Rimligtvis borde det vara så att de som är lokalt förtroendevalda, ihop med de tjänstemän man har anställt och jobbar tillsammans med, vet vad som är bäst. Jag ska vara drastisk, fru talman.
Jag har förstått att Danderyd är höjden av ondska på jorden för miljöpartister och andra, men om det är så att även Danderyd vill utveckla ett område och politikerna där i samförstånd bestämmer sig för det måste de väl få göra det. Jag förstår inte varför man som regering har den centralistiska synen att man vet bättre än de förtroendevalda som finns i kommuner.
Jag förstår inte detta, fru talman. Jag tycker tvärtom att vi ska föra makt till kommunerna i strandskyddsfrågan. Det finns mängder av områden där man kan utveckla till exempel bra bostäder eller andra saker nära vatten. Det är klart att man ska få göra det. Av samma anledning är jag fundamentalistisk motståndare till att man ska försämra det kommunala vetot vad gäller vindkraftsutbyggnad.
Jag har nämligen den demokratisynen att jag tror att de tusentals förtroendevalda som finns runt om i landet gör bra saker för sin kommun.
Lars Beckman (M):
I september 2014 kostade det för den som hade en dieselbil som rymde 70 liter och som åkte till OK i Råneå för att tanka 1 045 kronor - enligt statistiken på nätet. Den 9 september i höstas, efter åtta år med Miljöpartiet, som satte priserna på drivmedel i Sverige, kostade det för samma bilist med samma bil 1 700 kronor att tanka på OK i Råneå.
Hur mycket det hade kostat att tanka i dag om Miljöpartiet hade fått bestämma vet vi inte, men det hade sannolikt varit 2 kronor dyrare. Statsrådet sa 1 krona. Ja, det är den positiva tolkningen av Socialdemokraternas politik. Sannolikt hade man skyllt på någon kris och drämt till med 2 kronor. Men vad kommer det att kosta för samma bil om Socialdemokraterna får bestämma och man följer kurvan med reduktionsplikt?
Då kommer det att kosta 2 300 kronor. Det är det som är skillnaden. Jag tycker inte att det är negativt att det nu är fyra fem socialdemokratiska riksdagsledamöter som engagerar sig i bensin- och dieselpriser. Det tycker jag är jättebra. Frågan är var ni har varit i åtta år. Varför har ni tillåtit regeringen att höja priset med 700 kronor per tank på åtta år?
Var det så enkelt att Miljöpartiet bestämde åt var och en av er och att det var så Socialdemokraterna köpte makten? Av samma anledning vet den som fick en elräkning i höstas vad det kostar med rödgrön energipolitik. Som ordförande i Bilnätverket i riksdagen tackar jag för ert engagemang för bilismen. Jag tycker att det är jättebra, även om jag beklagar att ni inte har visat det under de föregående åtta åren.
Ställ er nu på barrikaderna tillsammans med den borgerliga regeringen och strid för bättre villkor för bilismen! Det välkomnar jag.
Agneta Karlsson (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Jag vill också uttrycka min glädje över resultatet av den Stockholmsförhandling som regeringen presenterade för några veckor sedan.
Vi i regionen och jag som företrädare också för kommunpolitiker i Järfälla var väldigt glada över att regeringen nu fått med sig sina partikamrater i Stockholms län och stad för en storsatsning på tunnelbanan. Det är någonting som vi har velat under en lång tid. Det här är viktigt för oss.
Utvecklingen av Barkarbystaden och Kistaområdet i norra Storstockholm är oerhört angelägen. Detta område har pekats ut i flera regionala planer som ett av de viktiga områdena för att klara den stora expansionen som finns framför oss.
Det sker nu en stor satsning, som statsrådet har nämnt under eftermiddagen och kvällen, på utbyggnaden av Mälarbanan, som vi också är glada över. Det finns en del problem när det gäller tunnelbanesatsningen, nämligen finansieringen. Här har regeringen valt att lägga en stor del av finansieringen på kommunerna.
Om vi socialdemokrater hade styrt på de olika nivåerna hade vi gärna sett att staten hade tagit ett större ansvar för detta. Vad har då Barkarby station och Stockholm väst med detta att göra? Stockholm väst är målet med Barkarby station, det vill säga Barkarby station ska utvecklas till Stockholm väst och bli en regional trafiknod i detta expansiva område.
Här ska tunnelbana, regionaltåg, pendeltåg, stombussar och fjärrtåg samlas och mötas. Det kommer att bli en avlastning av Stockholms central, och det kommer att möjliggöra andra resmönster och kortare restider i området. Det här har nämnts i planeringsdokumenten för Mälarbanan och i den regionala utvecklingsplanen för Stockholm, RUFS.
Men när nu diskussionen om detta börjar konkretiseras finns inga pengar. Det finns inga pengar i den nationella planen som Trafikverket har tagit fram och lämnat till regeringen. Det finns ingen finansiering för Barkarby station.
Infrastrukturministern säger att hon är för en sådan utveckling, att man ska ta höjd för den i framtiden, men innebär det att kommunerna även här får stå för en stor del av den finansieringen?
Agneta Karlsson (S):
Jag är självklart medveten om att hela Stockholmsförhandlingen har en stor betydelse för hela landet. Inte minst de senaste timmarnas debatt om urspårningar och annat visar på att satsningar på alla trafikslag i vår region är oerhört viktiga.
Det gäller naturligtvis betydelsen av att få en bättre pendlingssituation för många av oss, inte bara i Stockholms län. Jag bor själv precis bredvid Mälarbanan, och jag har pendlat i 25 år. Jag vet vilka problem och vilken växtvärk som trafiksystemen i vår region har. Att Stockholmspaketet nu äntligen har kommit så långt är verkligen glädjande.
Och det är verkligen glädjande att Moderaterna i landstinget och i kommunerna i länet har svängt och att spårvagn inte är huvudalternativet. Tunnelbanan är verkligen det effektiva sättet att färdas på. Det är positivt med kombinationen med bostadsbyggandet, det vill säga en högre exploateringsgrad.
Ett av de stora bekymren under senare år är att det byggs alldeles för lite, vilket på många sätt är ett problem. Jag tänkte inte förlänga diskussionen, utan jag vill tacka för svaret. Jag utgår från att finansieringsfrågan huvudsakligen blir en nationell fråga.
I just det här fallet ska Järfälla inte ta större ansvar än vad som är brukligt och nödvändigt. Den medfinansiering som föreslås är alldeles för hög i de övriga delarna.
Paula Bieler (SD):
Jag tror att man bör satsa på att bygga ett samhälle där det finns balans och där man inte låter arbetsbördan bygga på att fler kommer till landet. Med det sagt är det givetvis ett problem att de som finns i vårt land och som har kommit från andra länder har svårt att ta sig in på svensk arbetsmarknad. Precis som jag nämnde i mitt anförande satsar vi på till exempel utökad samhällsorientering. Där ingår sfi och även grundläggande kunskaper i svenska.
Utöver det har vi breda satsningar överlag på hur man ska få mer tillväxt och fler jobb. Vi har bland annat fler undantagsregler inom LAS som öppnar för större rörlighet på arbetsmarknaden så att såväl ungdomar som personer med utländsk bakgrund får lättare att ta sig in på arbetsmarknaden. Det finns alltså en bred flora av satsningar för att lätta upp på arbetsmarknaden och öka antalet jobb. Vi satsar också på reglerad arbetskraftsinvandring.
Då kommer personer i arbete direkt och där det också finns behov av det. Det finns många åtgärder, och de finns i vårt förslag.
Paula Bieler (SD):
Jag tror att det blev ett missförstånd här. Jag sa inte att det bygger på att vi inte blir fler. Däremot sa jag att det inte ska bygga på att vi blir fler. Det är viss skillnad däremellan. Ja, vi lever allt längre. Vi blir också allt friskare, och vi gör tekniska framsteg. Generellt i det här landet har vi inte arbetskraftsbehov. Men vi har en stor missmatchning på arbetsmarknaden. Det tror jag att alla här i kammaren är väl medvetna om.
Jag sa tidigare att det som vi ska satsa på är bättre matchning på arbetsmarknaden, bättre åtgärder för fler jobb, för att få till möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, oavsett om du är född i landet eller utanför landet eller om du är ung eller gammal. Det är den sortens satsningar som behövs i vårt land. Det ska inte bygga på att vi tar in arbetskraft utifrån. Det är det jag menar med att vi bör eftersträva balans inom landet.
Paula Bieler (SD):
Maria Ferm talar inledningsvis i sitt anförande framför allt om integration och vikten av integrationsåtgärder. Hon jämför med skolan och säger att man bör investera mer när man märker att det finns problem. Det stämmer förvisso, men vi borde inte göra fler satsningar på något som inte fungerar och kanske till med är kontraproduktivt. Vi i Sverige ligger i topp när det gäller integrationsåtgärder. Trots detta ser vi ständigt ökade klyftor.
Lite senare i sitt anförande nämnde Maria Ferm dels situationen för dem som tidigare kom hit från Balkan, dels hur det ser ut i USA där man bygger den gemensamma identiteten på en framtid. Men jag blir lite fundersam. Sverige i dag är inte samma Sverige som det var när människor kom hit från Balkan. Vi hade en hög grad av gemenskap i landet, och det fanns inte 156 eller 200 - vad vi nu är uppe i - utanförskapsområden.
Jämfört med USA är detta land ett land som har funnits under lång tid. Det är folk som har byggt traditioner och seder som man kanske inte vill lämna ifrån sig hur lätt som helst och känna att man blir trampad på för att man ska anpassa sig efter något annat. För mig är det självklart att vi bör bygga vidare på svenskheten, inte bara på det som väntar utan också på det som har varit och visa respekt för dem som lever här och har traditioner och sedvänjor.
Min fråga är helt enkelt: Menar Maria Ferm att det verkligen är relevant och applicerbart att jämföra den situation som var i Sverige när personer från Balkan flydde hit med situationen i USA som har en helt annan historia än Sverige?
Paula Bieler (SD):
Det låter lovade att det ska utvecklas i nästa replik, för jag fick inte svar på min fråga. Däremot fick jag höra mycket som vi är överens om. Vi vill också se över och avskaffa systemet med etableringslotsar eftersom det inte har fungerat. Även vi anser att man ska satsa på tidigt kunnande av språket och lära känna samhället som man lever i. Det är därför vi gör samhällsorienteringen obligatorisk och utvidgad, för att den ska nå samtliga som anländer till Sverige. Min fråga kvarstår.
Är situationen i Sverige i dag 2014 - med otaliga utanförskapsområden, med bred segregation, med klyftor på individnivå och i samhället generellt - jämförbar med den situation som rådde när vi tog emot flyktingströmmar från Balkan eller med den situation som råder i USA?