Richard Jomshof (SD):
Många svenskar får dagligen kött på sin tallrik från djur som slaktats med något som jag anser vara vedervärdiga metoder, tyvärr helt utan att de vet om det. Jag talar om importerat kött från djur som halal- och koscherslaktats, vilket innebär att djuren avlivats och avblodats helt utan bedövning.
Eftersom det beklagligt nog verkar finnas en växande marknad för dessa produkter och därmed också ekonomiska incitament för tillvägagångssättet, och eftersom det är tillåtet i hela EU utom just i Sverige, börjar allt fler köttproducenter ute i Europa övergå till denna slaktmetod.
Sveriges Veterinärförbund beskriver bland annat slaktmetoden på följande sätt: "För det första måste ett djur som inte är bedövat låsas eller hållas fast för att inte springa iväg när man skär halsen av det. Denna fixering är ofta mycket stressande och obehaglig. I många fall vänder man kor på rygg, vilket gör att djuret får starkt tryck mot lungor och blodkärl. För det andra är själva snittet smärtsamt.
Det läggs genom hud, muskler, bindväv, luftstrupe, matstrupe och blodkärl. Efter att snittet lagts kommer sårytorna i kontakt med motstående ytor eller med olika inredningsdetaljer.
På Jordbruksverkets hemsida skriver man i sin tur att djur alltid ska bedövas före slakt eftersom de ska skyddas från vad man kallar onödigt lidande. Man skriver: "Om djuret är vid medvetande kan smärta och stress utlösa kramp. - - - Obedövad slakt är förenat med smärta för djuren. Det framgår av forskningen. Djuren är medvetna och känner smärtan längre innan de förlorar medvetandet än vad man tidigare trott."
Därför är det, herr talman, mycket oroväckande att andelen kött som slaktats med dessa båda slaktmetoder är växande. I en rapport från EU-kommissionen framkommer det att närmare 75 procent av nötkreaturen inom EU dödas utan bedövning. I vissa medlemsländer är situationen än värre.
Enligt en annan uppgift som jag hittade hos Eurogroup for animals slaktas exempelvis 90 procent av alla får och lamm i Belgien utan bedövning. Det här är anmärkningsvärt. Jag tycker att det är skrämmande att man inte tar den här frågan på större allvar. Då kan man ställa sig frågan hur man angriper problemet, för det är ett problem och ett växande problem.
Det är uppenbart att vi inte kan förlita oss på EU i de här frågorna; den saken är säker. Här menar jag att Sverige måste visa framfötterna, annars är risken överhängande att denna slaktmetod snart också blir verklighet här i Sverige.
Jag menar att den svenska regeringen måste inta en mycket starkare hållning gentemot EU i de här frågorna och helt enkelt kräver generella förbud för vad jag anser vara en mycket brutal form av slakt. Jag menar också att regeringen aktivt ska söka undantag i EU för att Sverige ska kunna förbjuda import av kött där man avviker från intentionerna i vår djurskyddslagstiftning.
Kött från djur som avblodats utan bedövning ska också, innan Sverige fått till ett importförbund, märkas med en tydlig varningstext för att möjliggöra för konsumenterna att välja bort dessa produkter. Det är viktigt att konsumenterna får reda på vad det är för kött som ligger i köttdiskarna eller vad det är för kött som kan serveras på restaurangerna även här i Sverige, att det är kött från djur som helt enkelt plågats ihjäl.
Även frågan om märkning är en fråga som regeringen aktivt bör driva gentemot EU. Vi menar att Sveriges regering ska kräva att all mat som upphandlas via offentlig upphandling garanteras vara från djur som slaktats och avblodats efter bedövning. Man ska alltså bedöva djuret innan man slaktar det.
Jag tycker att det är en självklarhet att detta ska kunna krävas vid offentlig upphandling. Sverige är en liten bubbla i EU när det gäller de här frågorna.
Det spelar egentligen ingen roll vilka rapporter eller vilka länder man än tittar på för att se att det här är ett växande problem ute i EU. Vi måste visa framfötterna och visa att vi är bättre i de här frågorna. Och än så länge är vi det, även om jag märker att det finns ganska många företrädare för övriga partier som tyvärr inte riktigt verkar förstå hur stort problemet verkligen är. Jag menar att det är en fråga om ryggrad, herr talman.
Jag och mitt parti har ryggrad i den här frågan, och jag önskar att också övriga partier ska kunna ha det.