Erik Bengtzboe (M):
Mina vänner och kollegor i denna kammare! I morse var det 1 1⁄2 miljon barn som gick upp, borstade tänderna och förhoppningsvis åt frukost - om de också bäddade sängen gjorde de nog sina föräldrar lyckliga - innan de gick till skolan. Där möttes de av 200 000 lärare.
Tillsammans tar dessa barn och ungdomar och lärare ett av de absolut största ansvar man kan ta för sitt eget liv och gemensamt för vårt land. De förkovrar sig, de utmanar sina egna färdigheter, de kämpar och sliter varje dag för att lära sig mer och växa som människor. Herr talman!
Skola och utbildning är det absolut viktigaste instrument vi har för att skapa rättvisa möjligheter i en värld full av ojämlikhet. Alla föds vi med olika förutsättningar. Alla har vi olika bakgrund, och vi utvecklar olika intressen och förmågor. Men det är i skolan vi möts för att på gemensam grund bygga livschanser.
Så möjliggör vi inte bara klassresor; så bygger vi också hela vårt land starkare. Med kompetens möjliggör vi fler konkurrenskraftiga företag, och med tillgång till kompetensutveckling möjliggör vi livslångt lärande och skapar omställningsförmåga. Herr talman!
I ett land som fullt ut tror på idén att det är vart du är på väg som spelar roll och inte varifrån du kommer, som tror att den idén är på riktigt och inte bara en sliten politisk klyscha, är det en idé som förpliktar. Att skapa likvärdiga förutsättningar för alla kräver att kunskapsuppdraget får stå i fokus.
Låt oss här vara tydliga med att vi i Sverige har misslyckats med det kompensatoriska uppdraget. När kunskapsuppdraget har fått stå tillbaka är det de som har de sämsta förutsättningarna som har drabbats värst. De som har goda förutsättningar klarar sig helt enkelt bra ändå. Skillnaderna är i dag för stora mellan kommuner, mellan skolor och mellan klassrum. Det är en orimlig ordning.
Varje förälder ska kunna känna sig trygg med att deras barn går till en bra skola när de ger sig iväg på morgonen. Herr talman! Svensk utbildningspolitik och svensk skola förtjänar högre ambitioner. Vi vet av forskning och beprövad erfarenhet att höga förväntningar på elevers förmåga och kunskapsutveckling är avgörande för att nå goda resultat i skolan.
Svensk utbildning har dock alldeles för länge präglats av ursäkter, och det är dags att vi på fullaste allvar har höga förväntningar på elevernas utveckling, lärarnas kompetens och våra rektorers ledarskap. Men det är också hög tid att svenska folket ställer högre förväntningar på vår utbildningspolitik. Sverige har i dag avsevärt mindre undervisningstid än andra jämförbara länder.
I grundskolan tappar svenska elever ett helt läsår jämfört med andra. På vissa av våra gymnasieprogram har vi hälften så mycket undervisningstid som man har i andra länder. Svenska elever och studenter går långa dagar i skolan men får alldeles för lite undervisning. Detta är inte hållbart om vi på sikt vill vara något annat än mediokra.
Kvalitet i undervisningen är och förblir Moderaternas prioritering nummer ett i skolan. För att göra detta möjligt behövs ett större fokus på ämneskunskaper och färdigheter. Det centrala kunskapsinnehållet måste bli tydligare, och kunskapsuppdraget måste återigen sättas i centrum. Herr talman!
En förutsättning för detta är att det råder ordning och reda i skolan - att svenska lärare och elever har den trygghet och arbetsro som faktiskt behövs för att de ska kunna prestera. Sverige är i dag tyvärr världsledande när det gäller sena ankomster och dålig ordning, när vi jämför oss med andra länder i bland annat PISA. Hälften av eleverna uppger för Skolinspektionen att de störs på lektionerna.
En fjärdedel av lärarna uppger att de har utsatts för hot eller våld. I går mördades en elev på en svensk skola. Ett liv släcktes när det precis hunnit börja. En annan elev har för evigt förstört sitt eget liv.
Detta är en tragedi utan dess like på ett personligt plan, men det är också ett problem för hela vårt skolsystem när elever och föräldrar inte kan lita på att den trygghet som ska finnas i skolan finns där. Reformer behövs för att tydliggöra ansvar och befogenheter.
Evidensbaserade arbetssätt mot hot, trakasserier och kränkande behandling måste in på skolan, och skolan måste på fullaste allvar bli en plats som präglas av trygghet och arbetsro. Herr talman! Det kanske viktigaste instrumentet för att utveckla svensk skola är våra lärare.
Jag skulle vilja påstå att politiken länge har överskattat sin egen roll och underskattat lärarnas roll för förändring i skolan. Kvalitet är inget som uppstår vare sig i kommunens årsbokslut eller i betygsättning.
Kvalitet uppstår när skickliga lärare möter eleverna i klassrummet, förmedlar sin kunskap och hjälper eleverna att utveckla sina egna färdigheter och kunskaper. Svensk politik behöver fokusera mer på att ge lärarna bättre förutsättningar. Vi har haft en positiv utveckling det senaste decenniet, som måste fortsätta.
Lärarutbildningen behöver innehålla mer ämneskunskap, mer ledarskap och mer ämnesdidaktik, och undervisningstiden för lärarna behöver öka. Vi behöver också se till att de bästa lärarna får chansen att jobba i de skolor som har de absolut tuffaste utmaningarna. Det är därför hög tid att vi utvecklar karriärtjänstreformen och ser till att de lärare som har de absolut starkaste kvalifikationerna tar sig an att jobba i utanförskapsområdena.
Skolkommissionens förslag om utveckling av professionsprogram och kompetensutveckling för lärarna går hand i hand med det som också Alliansen tidigare har föreslagit.
Det är en välkommen utveckling om vi kan få detta på plats så att vi inte behöver förlita oss på att det bara är lärarutbildningen som ger kompetensen för en hel karriär utan att lärarna också kan fortsätta att utvecklas i sin yrkesroll och vill vara kvar i yrkesbanan stället för att lämna den. Herr talman!
En sak är klar om vi ska lyckas kompensera för den bristande likvärdigheten i svensk skola: Staten måste vara beredd att ta ett större ansvar för de skolor som underpresterar. Skillnaderna är som sagt för stora i dag, inte främst mellan kommuner och mellan skolor utan faktiskt mellan klassrum. Detta är inte en ordning som kan accepteras.
Samverkan för bästa skola, som den rödgröna regeringen har satt igång tillsammans med Skolverket, visar tydligt att god kompetens finns hos Skolverket för att faktiskt utveckla de skolor som har de tuffaste förutsättningarna. Men den kompetensen når inte ut dit där den bäst behövs.
Därför har Moderaterna föreslagit att vi ska inrätta nationella kvalitetskrav för skolan och andra delar av välfärden så att det blir möjligt att följa upp i vilka skolor och vilka klassrum man lyckas med kunskapsuppdraget och i vilka man inte gör det. Där man misslyckas ska kunskapskontrakt tecknas så att åtgärder kan sättas in av huvudmannen och staten tillsammans.
Den som inte vill delta eller som misslyckas och inte levererar det som utlovats ska drabbas av kännbara repressalier. Detta ska gälla oavsett huvudman. Ska vi ha höga förväntningar på våra elever och våra lärare måste vi också ha höga förväntningar på att politiken levererar.
Låt det en gång för alla vara klart och tydligt: Det är ingen rättighet i detta land att driva en dålig skola. Tvärtom har varje barn rätt att gå i en bra skola. Herr talman! Låt mig avslutningsvis konstatera att Sverige behöver en kunskapsskola - för att klara omställning och konkurrenskraft och för att möjliggöra livschanser.
Detta kräver en skola med högre ambitioner och fokus på kunskap, där elever och lärare har arbetsro. Moderaterna och Alliansen är villiga att ta ansvaret och det politiska ledarskapet för att möjliggöra detta. Tyvärr har dock riksdagen valt att ställa sig bakom regeringens förslag till budget. Sveriges elever och studenter får således vänta ytterligare ett år på fler reformer för kunskap och ordning och reda i skolan.