KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Hillevi Larsson har inte möjlighet att delta i denna debatt. Därför har jag tagit på mig att ta debatten i stället för henne. Hillevi Larsson har ställt en fråga till integrations- och jämställdhetsminister Nyamko Sabuni. Bakgrunden till interpellation är den fara Hillevi Larsson ser för sämre språkutveckling för barn i framför allt invandrarfamiljer. De riskerar att nu inte komma in på den allmänna förskolan i Sverige.
Det finns en risk för att det vårdnadsbidrag som man nu inför, precis som Matilda Ernkrans pekar på, kommer att gå till framför allt kvinnor med invandrarbakgrund. Det man har sett i Norge visar också på det. Jag har några frågor till statsrådet utifrån det svar som han har gett till Hillevi Larsson.
Statsrådet pekar på att regeringen har en arbetslinje, och då blir min fråga: Varför inför man ett bidrag? Man har anklagat den socialdemokratiska regeringen för att ha en bidragspolitik när vi pratar om socialförsäkringar. Jag är ganska säker på att de som har arbetslöshetsförsäkring, a-kassa eller sjukförsäkring inte uppfattar att de går på bidrag utan menar att de tar del av en försäkring som de själva har varit med och bidragit till.
Varför införa ett vårdnadsbidrag om ni nu påstår att ni har en arbetslinje? Det har ju precis motsatt effekt. I svaret står det att vårdnadsbidraget har "utformats så att det kan kombineras med arbete, och det är ett av flera skäl att anta att vårdnadsbidraget kommer att ge andra resultat än kontantstøtten ", det vill säga det norska vårdnadsbidraget. Då vill jag veta: Vilka fler skäl anför statsrådet?
Om man nu har så god argumentation för det här förslaget borde man tala om det för oss här i Sveriges riksdag. Det regeringens politik visar är att vårdnadsbidraget tillsammans med möjligheten att öppna privata förskolor utan pedagogisk personal kan innebära att barn med invandrarbakgrund inte får tillgång till det svenska språket förrän de börjar sexårsverksamheten.
Är statsrådet medveten om den möjligheten, det hot det innebär för de barnens språkutveckling och deras chanser att ta till sig det svenska språket? De här barnen ska integreras i det svenska samhället, och det är viktigt att de kan det svenska språket för att sedan kunna få arbete. Är statsrådet medveten om att man riskerar att orsaka ett stort utanförskap för de här barnen genom att medverka till att de kanske aldrig får ta del av det svenska språket förrän de börjar skolan?
De frågorna skulle jag vilja ha svar på, herr talman.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag fick inga svar på de frågor jag ställde. I stället stod statsrådet och raljerade över ett antal ledamöter som inte har möjlighet att närvara här. Jag tycker att det är rimligt att anta att de ledamöter som inte deltar i debatten här i dag har godtagbara skäl för det. Vi som ledamöter har nämligen inte möjlighet att bestämma vilken dag som debatten ska hållas. Det har däremot statsrådet Hägglund. Det i sig är en omständighet som jag tycker är värd att påpeka här.
Enligt vad vi riksdagsledamöter kände till innan interpellationen lämnades in var gårdagen sista dag för svar. Bidragspartiet Kristdemokraterna vill alltså införa vårdnadsbidrag och motsätter sig då arbetslinjen. Då blir min fråga: På vilket sätt kan det stärka barn med invandrarföräldrar som i dag står långt från arbetsmarknaden?
Vilka fler skäl säger sig regeringen kunna se för att vårdnadsbidraget inte kommer att få samma resultat som kontantstøtten , det vill säga det norska vårdnadsbidraget? I svaret påpekas nämligen att det finns flera skäl, men jag har inte hört Göran Hägglund säga vilka de är. 40 miljoner kronor kommer det att kosta att införa vårdnadsbidraget bara i Örebro kommun, där jag bor.
För större städer, till exempel Malmö, kommer det naturligtvis att handla om ännu högre kostnader för kommunen. Det är kostnader som tas från den allmänna förskolan. Hur det skulle kunna leda till en bättre förskola med bättre integration och ökade språkinsatser för barnen förstår jag inte.
Hur ska dessa barn, som nekas det svenska språket, få möjlighet att bli medborgare i Jan Björklunds Sverige, där man ska ha språkkrav för att bli medborgare? Det kan ju bli en konsekvens av den här politiken. I mitt förra anförande ställde jag en annan fråga.
Med helheten av den politik som Göran Hägglund och den övriga regeringen nu genomför med vårdnadsbidrag och med möjlighet att starta en privat förskola utan pedagogisk inriktning och krav på svenska språket riskerar många invandrarbarn att inte komma i kontakt med svenska språket förrän de börjar skolan. Hur kan det stärka integrationen i samhället? Jag skulle gärna vilja ha svar på dessa frågor. Det är faktiskt de frågor som Hillevi Larsson har uppmärksammat i sin interpellation.
För protokollets skull vill jag också påminna statsrådet om att Hillevi Larsson just nu är tjänstledig.
Eva-Lena Jansson (S):
Nu fick jag delvis svar på frågan om hur statsrådet tänkte kring själva språken. Men det statsrådet pekar på i sitt svar handlar faktiskt om förskolan, och där tycker statsrådet inte att barnen ska vara. Statsrådet tycker att barnen ska vara hemma med sina föräldrar som har vårdnadsbidrag, i alla fall med en förälder. De vi pekar på, de invandrarkvinnor som man har sett i Norge, har varit de som har tagit största andelen av kontantstøtten , det norska vårdnadsbidraget.
Det påverkar språkutvecklingen. Då blir min följdfråga till statsrådet: Tycker statsrådet inte att det är viktigt att barn med invandrarbakgrund lär sig svenska tidigt? Jag tycker att det är jätteviktigt. Det är en förutsättning för att man ska kunna integreras bra i svenska samhället. Jag undrar över det utanförskap som den här regeringen har pekat på vid ett flertal tillfällen. Hur stärks det av ett vårdnadsbidrag? Hur förändras det?
Eftersom ni räknar in de människor som är sjuka och arbetslösa i utanförskapet måste ju de som har vårdnadsbidrag också räknas in i utanförskapet, och då ökar antalet personer. Med samma argumentation som ni har använt är de de facto utanför. Jag tror inte att alla arbetslösa och sjuka uppfattar sig som utanför. Ni uppfattar dem som utanför. Jag känner folk som är föräldralediga. De uppfattar sig inte heller som utanför, men det beror på att de inte befinner sig i ett ovanförskap som den här regeringen gör.
Jag vill veta vilka fler skäl det finns till att den här regeringen anser att vårdnadsbidraget kommer att ge andra resultat än det norska vårdnadsbidraget, för det har jag fortfarande inte fått svar på. Med de orden vill jag tacka för den här interpellationen och den här debatten. Jag hoppas att statsrådet noga överväger konsekvenserna av vårdnadsbidraget under sin sommarledighet.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag hade inte tänkt lägga mig i den här debatten, men jag blev så förvånad över statsrådet Lars Leijonborgs svar till Patrik Björck att jag måste ställa en fråga till honom. Anser statsrådet verkligen att nedläggningen av ALI och arbetslivsforskningen är orsaken till att många arbetslösa nu har fått arbete? Den övriga omvärlden hävdar att det beror på en historisk högkonjunktur, och jag är nog beredd att hålla med om det.
Om man skulle gå på statsrådets syn på den här frågan borde vi fundera på hur många andra myndigheter och hur mycket annan verksamhet vi skulle lägga ned, eftersom det uppenbarligen leder till att det blir fler jobb. Vilka fler forskningsmiljöer ska vi lägga ned för att öka antalet jobb? Min fråga blir naturligtvis om statsrådet har evidensbaserad forskningsstatistik som grund för sin och regeringens tes.
I statsrådets svar till Patrik Björck, herr talman, står det: "Regeringens ambition är att de förändringar som vidtagits på sikt ska leda till att kvaliteten på svensk arbetslivs- och arbetsmiljöforskning ytterligare höjs." Då vill jag bara få fört till protokollet att Sverige har varit världsledande på området. Frågan är då: Hur mycket tror statsrådet att kvaliteten kan höjas genom att man splittrar och minskar resurserna till arbetslivs- och arbetsmiljöforskning?
Vilken trovärdighet kommer Sverige att ha utomlands när man tvingas lämna projekt och samverkan som man har deltagit i med andra länder?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag fick alltså svaret att orsaken till att fler hade fått jobb var delvis den historiska högkonjunkturen och delvis att regeringen lade ned ALI. Det var intressant att få höra detta.
Jag vill fortfarande få veta, Lars Leijonborg: Om nu Sverige har varit världsledande när det gäller arbetslivsforskning, med hur mycket tror statsrådet att kvaliteten kan höjas genom att man splittrar verket, minskar resurserna till arbetslivs- och arbetsmiljöforskning och drar ned på Arbetsmiljöverket?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag hade inte för avsikt att delta i denna debatt, men när det kommer upp felaktiga uppgifter måste man få möjlighet att korrigera dem. Nej, jag har aldrig suttit i kommunstyrelsen i Örebro, jag har suttit i kommunfullmäktige. Jag har tidigare i dag pekat på att regeringen faktiskt för över kostnader på kommunerna som de inte borde. Bland annat låter man introduktionshandläggare gå och göra post- och bankärenden med nyanlända invandrare och flyktingar i kommunen.
När det gäller de satsningar som Socialdemokraterna har gjort har man självklart använt de pengar som finns i budgeten. Vi har faktiskt satsat pengar. Står man i talarstolen och säger att det är oansvarigt av Socialdemokraterna måste man vara beredd att också komma med den domen. Jag inser att presskonferensen som börjar kl. 10.45 med regeringen förmodligen kommer att innehålla något liknande det Socialdemokraterna föreslagit.
Säger man i denna debatt att det räcker med de pengar man har gett, ja då kommer det inga pengar kl. 10.45 heller. Det är i så fall bra att man håller fast vid en linje. De pengar som behövs i kommuner och landsting är nödvändiga.
Varslas många och blir arbetslösa runt om i kommunerna - det har lagts rekordmånga varsel i år, vilket jag tror alla här är medvetna om - kan man konstatera att skatteintäkterna minskar. Får kommunerna mindre pengar blir det färre lärare, färre vårdbiträden, mindre personal på sjukhus och så vidare.
Har man inga pengar till kommun- och landstingssektorn blir det mindre verksamhet och fler arbetslösa. Det blir en negativ spiral. Jag har inte för avsikt att fortsätta delta i denna debatt, så jag avstår från mitt nästa inlägg.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag tackar Maud Olofsson för svaret. Jag konstaterar att det är Eva-Lena Jansson som har ställt frågor, inte någon Anna-Lena Jansson som man kan tro av interpellationssvaret.
Bakgrunden till min interpellation till Maud Olofsson är att Thomas Östros i november 2006 ställde en interpellation till näringsminister Maud Olofsson om vd-bonusar i statliga bolag med anledning av att näringsministern signalerat att hon inte gillade den tidigare regeringens sätt att sätta stopp för vidlyftiga bonusersättningar till ledande befattningshavare.
I interpellationsdebatten framhöll näringsministern det hon läst upp i svaret om att de statligt ägda företagen ska följa den svenska koden för bolagsstyrning etcetera. Vidare framförde näringsministern följande argument: Regeringen kommer att utveckla riktlinjer för ledande befattningshavare i de statligt ägda bolagen, och de kommer naturligtvis att följas upp. Jag kommer att ge mycket tydliga ägardirektiv, sade Maud Olofsson vid det tillfället.
Jag har beskrivit att enligt uppgifter i medierna den 18 november 2008 har det framkommit att den tillförordnade vd:n för Posten Sverige hade en månadslön på 900 000 kronor. Det ska jämföras med tidigare vd:n Erik Olssons månadslön som var 350 000 kronor. Jag kan för säkerhets skull också informera om att Erik Olsson hade en pension som motsvarade den andra ersättning som Lars Göran Nordström fick.
Lars Göran Nordström hade också en pension från Nordea. Vilka riktlinjer i styrdokumentet från regeringen som har angett lönenivån och därmed medverkat till de extrema löneökningarna framgår inte. Precis som Luciano Astudillo anger här kände jag till att regeringen har ändrat riktlinjer. Jag kanske inte var tydlig med det i interpellationen. När man läser riktlinjerna är det precis som Luciano Astudillo säger.
Det finns mycket som påminner om varandra. Men det som skiljer mot den socialdemokratiska regeringens tidigare riktlinjer är att de var mycket mer detaljerade. Det framgår också av statsrådets svar. Det kan därför antas att förändringen har påverkat löneutvecklingen på det sätt som Lars Göran Nordströms lön gav uttryck för.
Lars Göran Nordström fick lönen den 27 juni. Regeringens nya riktlinjer trädde i kraft den 3 juli. Det borde inte ha varit okänt för statsrådet att man då skulle tillsätta en tillförordnad vd med den lönen.
Därför skulle jag vilja veta vad det är som har gjort att regeringen nu försöker säga att man inte är en del av löneutvecklingen. Jag har också ställt frågor om man har tänkt göra någon förändring i de nuvarande riktlinjerna. Det verkar i varje fall som att de inte har följts.
I den tidigare socialdemokratiska regeringens riktlinjer stod det att pensionsvillkoren ska ses som en del av de samlade anställningsvillkoren. Det kan tolkas som att man borde ha utgått från det. Jag kan inte se att den nuvarande regeringens riktlinjer skulle medverka till lägre löner, utan det är snarare tvärtom.
Det framgår faktiskt inte av statsrådets svar att det skulle vara så. Jag skulle vilja att statsrådet förtydligade vad det är som gör att man ska tolka de nya riktlinjerna som att de skulle vara mindre generösa. Jag kan inte se det.
Eva-Lena Jansson (S):
Vi diskuterar de nuvarande lönerna. Jag ska poängtera att Maud Olofsson har sagt att hon har utformat de nya riktlinjer där hon säger att regeringen och staten inte ska vara löneledande och så vidare.
Jag kan läsa högt ur de gamla riktlinjerna: Löner och övriga förmåner för personer i företagsledande och därmed jämförlig ställning i statliga företag ska vara konkurrenskraftiga men inte löneledande. Det är liksom ingen ny uppfinning. Man kan tro av regeringens framförande att det här skulle vara någonting nytt.
Anledningen till att den förra regeringen tog fram det här var att man skulle vara tydlig med detta. Vidare framgår något ytterligare både av de tidigare riktlinjerna och av den nya regeringens nya riktlinjer om tillämpningsområden. Det står så här: Ingångna avtal med ledande befattningshavare gäller oförändrat.
Sådana avtal bör endast omförhandlas i den mån såväl bolaget som den anställde anser att så bör ske. Om ingångna avtal omförhandlas ska dessa riktlinjer beaktas. Man kan ställa sig en fråga. Nu när Lars G. Nordström inte tycker att avtalet är speciellt bra och inte vill ha den här lönen - vore det då inte av intresse att regeringen sätter sig och omförhandlar så att han åtminstone får något betalt för sitt arbete? Jag vet inte hur många andra vd:ar som förväntas jobba gratis.
Det är någonting som vi socialdemokrater aldrig har framfört. Däremot har vi sagt att det ska vara rimliga löner. Det vore intressant att få höra det av Maud Olofsson. Det är viktigt att poängtera vad det är som har gett uttryck för att Posten nu har satt den här lönen. Jag menar att det faktiskt är det som regeringen har anfört. Man har sagt att man ska komma med riktlinjer, och det har tydligen tolkats på det sättet att det fungerar.
Inför bolagsstämman 2008 sade styrelsen följande: Styrelsen har inte upprättat något förslag till riktlinjer att gälla för tiden till nästa årsstämma. Skälet är att styrelsen avvaktar nya riktlinjer från regeringen för bestämmande av lön och annan ersättning till ledande befattningshavare för personer i företagsledande ställning i statligt ägande bolag.
Med andra ord har man avvaktat och uppenbarligen fått reda på att regeringen kommer med någonting. Men tydligen har det inte varit tillräckligt, eller så har man tolkat det som att det är okej med väldigt generösa löner. Jag tycker att den här regeringen måste ta ansvar för detta. Den tidigare regeringen gav riktlinjer som gjorde att Erik Olsson hade 390 000 kronor i månaden; det stämmer. Det är styrelsen som har tagit ansvar för det.
Men jag tycker att det är viktigt att man följer riktlinjerna, och jag är inte riktigt säker på att man har gjort det i alla styrelser. Det framgår i riktlinjerna - i alla fall i dem från den tidigare socialdemokratiska regeringen, och jag har uppfattat att den borgerliga regeringen har kopierat dem - att vid uppsägning från företaget är det sex månaders avgångsvederlag som gäller.
Ändå verkar det ha tecknats nya avtal med längre uppsägningstid. Då måste styrelsen ha gjort fel. Det vore intressant att höra om statsrådet har någon kommentar också till det, fru talman.
Eva-Lena Jansson (S):
Det är uppenbart att för Maud Olofsson är hög lön lika med att bolaget fungerar väl. Det är faktiskt inte riktigt så. Det finns bolag som går oerhört bra utan att vd:n har jättehög lön. Maud Olofsson välkomnar att vi riksdagsledamöter har ett stort engagemang i statliga bolag. Då kan man fråga sig varför Maud Olofsson tillsammans med den övriga regeringen har plockat bort de folkvalda ur de statliga bolagens styrelser.
Det var ett alldeles utmärkt sätt för riksdagen att delta i ägarskapet och därmed representera det svenska folket. Det intresset fanns uppenbarligen inte. Jag har i tidigare interpellationer frågat om Riksrevisionens möjligheter att granska Posten i fortsättningen om den föreslagna så kallade fusionen blir av, vilket vi inte vet än i dag fast den skulle träda i kraft redan från den 1 januari.
Där har jag fått mycket svävande svar på frågan huruvida staten och riksdagen ska kunna ha ett inflytande och en insyn. Det stämmer inte att våra riktlinjer skulle ha lett till att ledande statliga befattningshavare är löneledande, Maud Olofsson. Du får nog plocka fram den statistiken. Den stämmer i alla fall inte med vad som presenteras i ekonomitidningar och ekonominyheter.
Där hamnar de statliga vd:arna ofta under strecket tio, och då kan man inte anses som löneledande. Om jag kommer ihåg rätt var Carl-Henric Svanberg var en av de löneledande. Då pratar vi om löner och ersättningsprogram på 22-25 miljoner om året. Jag tror inte att det finns någon av de statliga vd:arna som ligger där.
Det skulle möjligen vara SAS vd, men där är inte svenska staten ensam ägare, utan där finns det två stater till som är med och påverkar lönen. Jag förväntar mig att man utvärderar de riktlinjer som regeringen har lagt fram. Jag uppfattar att de riktlinjer som den här regeringen har nu medverkar till ökade löner och därmed också till ohemula incitamentsprogram.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Det statsrådet avslutade sitt anförande med kan jag ställa upp på; jag vill också se ett jämställt samhälle där vi bedöms efter vår kompetens och våra förmågor och meriter, inte kön, hudfärg eller något annat. Tyvärr ser inte Sverige ut så.
Min interpellation grundar sig inte på den undersökning som Nyamko Sabuni hänvisar till utan den grundar sig bland annat på riksdagens utredningstjänst som har konstaterat att regeringens budget konsekvent missgynnar lågavlönade kvinnor och prioriterar och framför allt gynnar högavlönade män. Vi har också sett att tillsättningen av fler kvinnor i olika typer av bolagsstyrelser helt har avstannat.
Nyamko Sabuni konstaterade själv i en intervju i Svenska Dagbladet att det beror på att regeringen inte sätter press på näringslivet i Sverige. I Norge har man antagit en lagstiftning som jag tycker är viktig. Av lagen framgår att bolagens styrelser ska bestå av max 60 procent män.
Jag tycker att det är konstigt när vi diskuterar kvotering att man säger att man inte gillar kvotering. Jag kan ta ett exempel på kvotering som vi alla tycker är bra, nämligen att jag står här och representerar Örebro län och att Göran Pettersson representerar Norrtälje. Vi har valt att ha en demokratisk representation i Sveriges riksdag. Människor från hela Sverige finns representerade.
Mitt parti tycker också att de ska vara både kvinnor och män i olika åldrar och med olika bakgrund och erfarenhet eftersom besluten blir bättre. Låt oss se på delar av fordonsindustrin och deras bolagsstyrelser och ledningsgrupper. De består av tolv män och en kvinna.
Då inser man att nödvändig kompetens faktiskt saknas i en del av styrelserna. Jag har ställt följande fråga till statsrådet: Vilka åtgärder avser jämställdhetsministern att vidta i syfte att bolagsstyrelser ska få en jämn könsfördelning? Svaret blir att hon inte tänker vidta några åtgärder alls. Det är så jag har tolkat svaret. Jag kan inte se att någonting ska göras.
Statsrådet nämnde en samlad strategi vad gäller jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet. Det är bra att få en samlad strategi, men om man inte lägger fram tydliga riktningar och mål kan man inte åstadkomma något heller. Jag skulle i alla fall vilja veta varför statsrådet tycker att det är okej att kvotera till Sveriges riksdag när det gäller geografi men inte att kvotera när det gäller kvinnor och män.
Uppenbarligen är mer än halva befolkningen kvinnor. Varför är det ointressant att ha hälften kvinnor i bolagsstyrelser? Vi skulle kunna anta en likadan lagstiftning som i Norge och därmed åstadkomma resultat på en gång. Jag tror att det skulle gynna näringslivet och därmed den svenska arbetsmarknaden. Var lite optimistisk, statsrådet, och kom igen. Jag tror faktiskt på en offensiv lagstiftning.
Eva-Lena Jansson (S):
Svaret är kanske så enkelt att det är att jag inte satt i riksdagen före 2006. Det kan vara det enkla svaret, men det skulle ge mig mycket större betydelse än jag förmodligen har. Jag tror nog ändå inte att det är det som är svaret. Jag tycker att det är väldigt viktigt att vi får in kvinnor. I artikeln som jag hänvisade till tidigare säger statsrådet att det vore orättvist att kvotera in kvinnor.
Men det jag försöker säga är att i dag är män inkvoterade just därför att de är män. Jag tycker att man borde diskutera det faktum att man behöver göra mer än att bara se till delar. Där är statsrådet och jag faktiskt överens. Man behöver göra massor med saker. Man behöver ha genuspedagoger på dagis. Man behöver ha en bra yrkesvägledning i skolan. Man behöver jobba jättemycket med attityder och värderingar.
Man behöver ha en jämställd föräldraförsäkring. Man behöver inte ha vårdnadsbidrag. Det vi kan se när det gäller arbetsmarknaden, som statsrådet ju tog upp, är att där kvinnor är överrepresenterade är det också deltidstjänster. Det är många fler kvinnor som har deltid. På något sätt har det blivit någon form av naturlag att där det är deltid kan bara kvinnor jobba. Män söker sig inte dit. Män tar inte jobb på deltid, man kvinnor tvingas göra det.
Detta kommer man naturligtvis inte åt enbart med att säga att det borde vara fler platser för män på vissa utbildningar, men jag tycker ändå att man kan diskutera kvotering för att se om det har åstadkommit något. Just när det gäller bolagsstyrelser skulle jag i alla fall vilja ha det. Jag tror nämligen på signalkraften, och jag tror på en lagstiftning där vi politiker talar om vad som är viktigt. Jag kan konstatera att vi inte är överens i den här frågan.
Det finns många andra frågor som vi inte är överens om, men jag hoppas att vi är överens om att vi vill uppnå ett jämställt samhälle i alla fall. Tack, fru talman, för den här debatten!