KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Otto Littorin (M):
Om Eva-Lena Jansson hade följt de här interpellationsdebatterna kunde hon ha noterat att vi för ungefär två och en halv timme sedan här i kammaren debatterade både en och annan interpellation som handlar om dessa coacher, och jag hänvisar Eva-Lena Jansson till protokollet för att se argumentationen där. När det gäller kommunerna och kommunernas ekonomi debatterade jag med Mikael Damberg om just den frågan för ungefär en timme sedan, så det är bara att gå tillbaka till protokollet i den frågan också. Jag återgår till Sylvia Lindgrens ursprungliga interpellation.
Konstatera kan vi göra att utbildning är bra. Vi kan också konstatera att coachning är bra. Vi kan också konstatera, som jag gjorde i mitt förra inlägg, att lönesubventioner är bra. Det är därför vi lägger 23 miljarder extra under de kommande tre åren varav 4 miljarder bara i år på extra arbetsmarknadspolitiska insatser, och vi lägger 2 miljarder extra på utbildningsinsatser. Men i grunden är det ju så att det bara blir fler jobb om det finns kunder i de företag som nu varslar.
Och för att det ska bli kunder - jag återupprepar det jag har sagt flera gånger de senaste tre och en halv eller fyra timmarna eller vad det är - behöver vi ordning och reda på finansmarknaderna så att vi återfår förtroendet för betalningssystemen. Det är ju det som skapar oro nu bland både stora och små arbetsgivare att de inte får sina checkkrediter förlängda eller ens beviljade, och man får inte medel för investeringar för framtiden. Det gör att kunderna och kundernas kunder drar öronen åt sig och väntar och väntar.
Ordning på det finansiella systemet är alltså A och O. Det andra vi behöver, och det vi nu har, är en regering som tar ansvar för de offentliga finanserna och inte oansvarigt sprätter iväg pengar på alla möjliga konstiga saker. Det tredje vi behöver är en arbetsförmedling och en arbetsmarknadspolitik som möter varje enskild person så att vi på det sättet, med coachernas hjälp, faktiskt får någon som tar emot, annat än en telefonsvarare eller en hemsida.
Jag inser att man inte kan bli fullärd på sju dagar, men jag utgår ifrån att Arbetsförmedlingen, liksom alla andra arbetsgivare, tar ansvar för sina medarbetares kompetens, både i anställningsögonblicket och under anställningsperioden. Men vad är det Eva-Lena Jansson säger? Jag får ju alltid kritiken: Ni är så passiva, ni gör ingenting, allting är så fel och det händer ingenting. Men nu är tydligen kritiken den helt omvända. Nu har det gått för fort. Det var en dum idé att anställa 740 coacher på Arbetsförmedlingen som möter dem som nu blir arbetslösa.
Är det verkligen det Eva-Lena Jansson menar? Det tror inte jag.
Sven Otto Littorin (M):
Jennie Nilsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att rätta till bristerna i den hittills förda politiken. Vidare har Eva-Lena Jansson frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder i syfte att förbättra, den enligt henne av flera kritiserade, arbetsmarknadspolitiken för ungdomar. Självklart är jag missnöjd över att det är så många ungdomar som nu drabbas hårt av den kraftiga konjunkturnedgången. Men att det skulle bero på regeringens politik är jag inte beredd att hålla med om.
Regeringen har sedan den tillträdde reformerat stora delar av arbetsmarknadspolitiken för att minska utanförskapet och för att fler människor ska komma i arbete. Ungdomar har varit och är en prioriterad grupp i detta arbete. För att underlätta för unga att komma in på arbetsmarknaden och få arbetslivserfarenhet har regeringen halverat socialavgifterna för personer under 26 år. Därmed har kostnaden för att anställa ungdomar minskat markant.
Dessutom har reglerna i lagen om anställningsskydd ändrats på så sätt att det har blivit enklare att anställa för viss tid. Tidsbegränsade anställningar kan fungera som en väg in i tillsvidareanställningar för personer som ännu inte är fast etablerade på arbetsmarknaden, till exempel unga människor. Vi har infört jobbgarantin för ungdomar som erbjuder unga ett omfattande stöd efter tre månaders arbetslöshet. Vidare kvalificerar sig en person som har fyllt 20 men inte 26 år till nystartsjobb redan efter sex månaders arbetslöshet.
Det innebär att arbetsgivaren kompenseras med ett belopp motsvarande arbetsgivaravgiften. Tillsammans med de sänkta socialavgifterna för unga blir lönekostnaden då 40 procent lägre för att anställa en sådan ung person än vad den annars skulle ha varit. Till följd av det försämrade arbetsmarknadsläget har regeringen presenterat ytterligare satsningar inom bland annat arbetsmarknadsområdet. Det innebär att unga tidigt i en arbetslöshetsperiod kan ta del av en förstärkt matchningsverksamhet med personliga coacher under 2009-2011.
Dessutom utökas antalet utbildningsplatser inom yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning och inom den nya yrkeshögskolan. Det är också viktigt att lyfta fram att det pågår ett omfattade reformarbete som berör alla delar av det offentliga utbildningssystemet. Det är regeringens ambition att utbudet i utbildningssystemet bättre ska svara mot behoven på arbetsmarknaden. Därmed underlättas ungas etablering på arbetsmarknaden och risken för arbetslöshet minskar. Regeringen har alltså vidtagit en rad viktiga åtgärder för att underlätta för ungdomar att få ett arbete.
Åtgärderna för att bryta ungas utanförskap är en del av ett långsiktigt och strategiskt arbete som är högt prioriterat. Denna prioritering kvarstår även i det försämrade konjunkturläget.
Sven Otto Littorin (M):
När det gäller kommuner och landsting pågår nu en budgetprocess. Vi får därför anledning att återkomma till det framöver. Jennie Nilsson säger att det finns val att göra. Ja, det är precis på det sättet. Det val vi har gjort är att sänka kostnaderna för att anställa ungdomar med 20 miljarder. Det har vi valt framför förändrad arbetsrätt eller sänkta ingångslöner. Det är ett aktivt val - att göra det billigare att anställa ungdomar.
Jag tycker att det skulle vara trevligt att höra Socialdemokraternas argument för att det är en dålig idé att göra det billigare att ha ungdomar anställda. Det andra valet vi har gjort är att vi tror att just coachning, utbildning och tidigare insatser för ungdomar som riskerar att bli långtidsarbetslösa är en bra idé. Det är bland annat därför vi har lagt 4 miljarder extra på arbetsmarknadspolitiska insatser i år och knappt 2 miljarder extra på utbildningssystemet. Det visar att vi sätter handling efter orden.
Ingen av oss vet om det kommer att förändra den strukturella ungdomsarbetslösheten i Sverige i decennierna framöver och om det räcker. Det kan behöva göras ytterligare saker. Den diskussionen hoppas jag kommer att vara levande inte bara i den här plenisalen utan också på många andra ställen. Vi kan gemensamt vara överens om att den strukturella ungdomsarbetslösheten i Sverige är på tok för hög både under högkonjunktur och lågkonjunktur och oavsett regering.
Det tror jag att vi i grunden är överens om. Vi kan inte förlora en ungdomsgeneration till. Det har vi inte råd med. Glad påsk!
Sven Otto Littorin (M):
Jennie Nilsson har frågat mig på vilket sätt jag avser att vidta åtgärder för att rusta de arbetslösa för att kunna matcha de bristyrken som finns i dag och i nära framtid. Regeringen har genomfört en rad satsningar för att människor ska kunna förnya och fördjupa sina kunskaper så att de står bättre rustade på arbetsmarknaden. Inom arbetsmarknadspolitiken finns det ett antal insatser som kan bidra till att arbetslösa stärker sin ställning på arbetsmarknaden.
Det är allt från rehabiliteringsinsatser till möjligheten att få praktisk erfarenhet från arbetsplatser genom olika former av arbetspraktik. Insatserna ska fungera som ett smörjmedel på arbetsmarknaden. Det reguljära utbildningssystemet har en viktig roll när det gäller att mildra effekten av ökad arbetslöshet. För att öka möjligheterna till utbildning för personer som behöver höja sin utbildningsnivå eller har behov av att ändra yrkesbana har det reguljära utbildningssystemet därför tillförts ytterligare resurser.
Det innebär såväl fler platser i yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning som i eftergymnasial yrkesutbildning inom yrkeshögskolan. Yrkesutbildningarnas inriktning styrs av marknadens behov och anpassas efter förändringar på arbetsmarknaden. Arbetslösa över 25 år kommer i år och nästa år att ges möjlighet att få studiemedel med den högre bidragsnivån vid studier inom yrkesvux. Regeringen avser att under våren lämna en proposition till riksdagen om en ny gymnasieskola.
Tanken är att den framtida gymnasiala yrkesutbildningen ska vara bättre anpassad till arbetsmarknadens behov och fördjupa ungdomarnas yrkeskunskaper. Därigenom underlättas ungdomars möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Sammanfattningsvis finns det 2009 och framåt goda möjligheter för arbetslösa att stärka sin ställning på arbetsmarknaden och för arbetsgivare att få arbetskraft med rätt kompetens.
Sven Otto Littorin (M):
Det är lätt att vara överens. Det måste jag erkänna. Om jag fick välja skulle jag naturligtvis hellre, av precis de skäl som Jennie Nilsson anför, lägga mer resurser på utbildning, KY-platser till exempel, och forskning och utveckling än på att kanske höja taket i a-kassan eller sänka avgifterna.
Utbildning är någonstans alltid bra för en ekonomi, men det är klart att det nu är både konjunkturellt rätt och strukturellt riktigt att försöka hantera de här dystra åren genom att förbättra utbildningsnivån samtidigt som vi därmed gör oss bättre rustade för att möta en uppgång som så småningom naturligtvis kommer.
Vi kan inte rädda varje enskilt jobb i Sverige, men vi kan jobba med att underlätta för varje enskild person att bli återanställbar. Det är ju den väg vi borde gå. Jag håller helt med Jennie Nilsson i den frågan och får också önska en glad påsk.
Sven Otto Littorin (M):
Sven-Erik Österberg har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att tillse att rekryteringar inom Arbetsförmedlingen görs i enlighet med regeringens deklarerade utnämningspolitik i fråga om öppenhet samt om jag ämnar vidta några andra åtgärder för att säkerställa att rekryteringen av toppchefer inom Arbetsförmedlingen sker på ett sätt som överensstämmer med regeringens syn på hur chefstillsättningar ska gå till. Sven-Erik Österberg har även frågat om jag har informerat mig om generaldirektörens tillvägagångssätt vid tillsättningen av de här diskuterade cheferna.
Låt oss börja med att konstatera att regeringens utnämningspolitik avser utnämningar som regeringen fattar beslut om. I det här fallet rör frågorna rekryteringen av chefer vid Arbetsförmedlingen, beslut som fattas av Arbetsförmedlingens generaldirektör. Jag anser att det är viktigt att Arbetsförmedlingen har kompetenta chefer och att myndigheten vid rekryteringen av dessa följer det regelverk som finns för statliga anställningar. När det gäller staten som arbetsgivare kan jag konstatera att den arbetsgivarpolitiska delegeringen inom staten - som beslutats av riksdagen - ligger fast.
Enligt denna delegering är det myndigheterna som arbetsgivare som har ansvaret för den statliga arbetsgivarpolitiken. Myndigheterna har inom ramen för denna delegering i uppgift att anställa, lönesätta, utveckla, motivera och avveckla sin personal. Myndigheterna ska säkerställa att kompetens finns för att nå verksamhetens mål. När det gäller anställningar i staten ska enligt regeringsformen avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet.
Skickligheten ska, enligt lagen om offentlig anställning, sättas främst, om det inte finns särskilda skäl för något annat. En myndighet som avser att anställa en arbetstagare ska på något lämpligt sätt informera om detta så att de som är intresserade av anställningen kan anmäla det till myndigheten inom en viss tid. Någon information om lediga tjänster behöver dock inte lämnas om särskilda skäl talar emot det. Detta framgår av anställningsförordningen.
Det arbetsgivarpolitiska ansvaret för rekrytering och anställning av personal, det vill säga även chefer vid en myndighet, ligger alltså på myndigheten. Regeringen är dock ansvarig för myndighetens verksamhet som helhet. Jag tycker att det är olyckligt om Arbetsförmedlingen inte har följt gällande regelverk och utgår från att Arbetsförmedlingen i fortsättningen kommer att göra det.
Avslutningsvis vill jag nämna att jag med anledning av rekryteringen av de här diskuterade cheferna har varit i kontakt med generaldirektören för Arbetsförmedlingen för att informera mig om hur myndigheten arbetar i rekryteringsfrågor.
Sven Otto Littorin (M):
Jag har ju varken rätt eller möjlighet att döma eller avgöra huruvida det gick rätt eller fel till. Den möjligheten tillkommer andra. Jag vill återigen påpeka just det Sven-Erik Österberg själv tar upp, nämligen att generaldirektören utsågs i en öppen rekryteringsprocess. Det var poängen med vår mer öppna rekryteringspolitik. Jag vet att generaldirektören har informerat facket och styrelsen.
Vad jag sade var i ord och visor ungefär det Sven-Erik Österberg sade, nämligen att anställningsförordningen ska följas. Det är det regelverk som finns. I den mån det inte har skett ska det följas i fortsättningen. Det svar jag fick var i grund och botten detsamma, nämligen att det ska följas.
Därmed har jag svarat på de frågor som Sven-Erik Österberg har tagit upp i sin interpellation. Det är väl självklart att oavsett vilken offentlig tjänst det handlar om ska regelverket följas. Så enkelt är det.
Sven Otto Littorin (M):
Utskällning - vi försöker att låta bli att arbeta med den sortens arbetsgivarpolitik. Däremot ska vi ha öppna och tydliga samtal, och det har vi haft. Inte ens goda intentioner är tillräckliga skäl för att, om så var fallet, inte följa regelverket eller dess intentioner om öppenhet, tydlighet och så vidare.
I faktisk mening är det så att under tre veckor efter det att ett beslut har anslagits finns möjlighet att överklaga. Det har inte inkommit något sådant överklagande. I det här fallet är det passerat. Men jag tror att av det öppna och tydliga samtalet framgår att regelverket ska följas och att det är uppenbart att så kommer att bli fallet framöver.
När det gäller föreläsningsuppdrag är det riktigt att generaldirektören till Arbetsmarknadsdepartementets rätts- och expeditionschef har anmält bisyssla av en omfattning på - tror jag - sex föredrag. Föredragen var överenskomna när anställningen påbörjades, och hon ansökte omedelbart på helt korrekt sätt om att få fullfölja det hon redan hade kommit överens om.
Men vi har också samtalat om att det nu är viktigt att hon fokuserar på huvudgiften, och huvuduppgiften är att vara anställd som generaldirektör för Arbetsförmedlingen.
Sven Otto Littorin (M):
Josefin Brink har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att förhindra ökad arbetslöshet bland unga. Vidare har hon frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att följa Riksrevisionens rekommendationer och utvärdera nedsättningen av socialavgifter för unga. Slutligen har hon frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att unga arbetslösa utan slutbetyg från gymnasiet ska erbjudas utbildningsinsatser inom ramen för arbetsmarknadspolitiken.
Regeringen har sedan den tillträdde reformerat stora delar av arbetsmarknadspolitiken för att minska utanförskapet och för att fler människor ska komma i arbete. Ungdomar har varit och är en prioriterad grupp i detta arbete. Det pågår också ett omfattande reformarbete som berör alla delar av det offentliga utbildningssystemet. Det är vår ambition att utbildningsutbudet bättre ska svara mot behoven på arbetsmarknaden. Därmed underlättas ungas etablering på arbetsmarknaden och risken för arbetslöshet minskar.
Ungdomar som saknar gymnasieutbildning ska framför allt motiveras att återgå till studier inom det offentliga utbildningssystemet - här spelar arbetsförmedlare och coacher en viktig roll. Inom jobbgarantin för ungdomar kan även studieförberedande utbildning erbjudas. Jag vill också i detta sammanhang lyfta fram viktiga satsningar i årets vårproposition med tilläggsbudget, som ökade resurser för arbetsmarknadspolitiken, däribland jobbgarantin för ungdomar, och höjda statsbidrag till kommunerna.
Vad gäller Josefin Brinks fråga om nedsättningen av socialavgifter för ungdomar vill jag understryka att nedsättningen bara har varit i kraft en kort tid - det andra steget trädde i kraft så sent som den 1 januari 2009. Eftersom arbetslösheten bland unga är alltför hög ansåg regeringen att det fanns starka skäl att stimulera efterfrågan på yngre arbetskraft och underlätta för unga att komma in på arbetsmarknaden. Regeringen har vidtagit en rad viktiga åtgärder för att underlätta för unga personer att få ett arbete.
Åtgärderna för att bryta ungas utanförskap är en del av ett långsiktigt och strategiskt arbete som är högt prioriterat. Denna prioritering kvarstår även i det försämrade konjunkturläget.
Sven Otto Littorin (M):
Det går fort när man har roligt. Jag ber om ursäkt för att jag ställde en fråga till Eva-Lena Jansson som hon inte hade möjlighet att svara på, men vi får säkert tillfälle att debattera det här flera gånger framöver. Låt mig hugga på en sak som Josefin Brink sade och som jag faktiskt helt håller med om. I sitt tidigare inlägg sade Josefin Brink att arbetsmarknadspolitik inte skapar jobb. Nej, det är helt rätt. Jag delar den uppfattningen. Det är klart att det vi måste ha är företag som vågar anställa och som har råd att anställa därför att de har kunder som betalar.
Det är ju grundförutsättningen för att vi ska ha några jobb över huvud taget och några skattebetalare som sedan kan finansiera vår välfärdssektor som vi är intresserade av på olika vis. För mig blir det därför en gåta att ni vill slå på dem som just gör detta genom att föreslå fördubblad arbetsgivaravgift för unga och göra det dubbelt så dyrt att ha ungdomar anställda. Jag förstår inte hur ni får ihop den logiken. Hur många nya jobb blir det om man gör det dubbelt så dyrt att anställa ungdomar?
Sedan säger Josefin Brink i det sista inlägget att vi hellre borde ge en subvention till dem som anställer långtidsarbetslösa ungdomar. Men det gör vi ju! Vi kallar det för nystartsjobb. Ungdomar som har varit arbetslösa i sex månader ger arbetsgivaren rätt till just den nedsättning av arbetsgivaravgiften som gör det ännu billigare att anställa just dem som har varit borta länge. Tillsammans med våra satsningar på utbildningssystem innebär det att vi kan hantera några år av svåra ekonomiska tider.
Men det viktigaste, och där håller jag återigen med Josefin Brink, är att vi får arbetsgivare som vågar anställa och att de har kunder. Det är det vi gemensamt måste se till att vi får.
Sven Otto Littorin (M):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder i syfte att ändra arbetslöshetsförsäkringens regelverk så att arbetslösa personer kan utföra vissa sysslor utan att riskera avstängning från arbetslöshetsersättning. Eva-Lena Jansson redogör för hur en man som har bloggat på en tidnings hemsida har fått besked från sin arbetslöshetskassa att han är tvungen att sluta med detta om han ska ha rätt till heltidsersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Mannen har inget anställningskontrakt med tidningen och får heller inte någon ersättning för att han bloggar på tidningens hemsida.
Jag vill inleda med att förklara att jag inte kan uttala mig i enskilda ärenden. Däremot vill jag ge ett generellt svar på vad som gäller för att en person ska ha rätt till arbetslöshetsersättning. Rätt till ersättning vid arbetslöshet har en sökande som är arbetsför och oförhindrad att åta sig arbete för en arbetsgivares räkning minst 3 timmar varje arbetsdag och i genomsnitt minst 17 timmar i veckan.
Den sökande ska vidare vara beredd att anta erbjudet lämpligt arbete, vara anmäld som arbetssökande på arbetsförmedlingen, medverka till att en individuell handlingsplan upprättas och aktivt söka ett lämpligt arbete men inte ha kunnat få ett sådant arbete. Personen måste med andra ord stå till arbetsmarknadens förfogande för att ha rätt till arbetslöshetsersättning. Det ankommer på varje enskild arbetslöshetskassa att tolka reglerna om rätt till arbetslöshetsersättning.
Om en person inte är nöjd med det beslut en arbetslöshetskassa har fattat har personen möjlighet att överklaga beslutet hos allmän förvaltningsdomstol. Mot bakgrund av det anförda avser jag inte att ta några initiativ i frågan.
Sven Otto Littorin (M):
Låt mig först säga att det är klart att jag delar Eva-Lena Janssons grunduppfattning att man ska kunna ha ett liv även om man går på a-kassa. Jag tycker att det är alldeles självklart att man ska kunna ha en fritid, att man ska kunna göra olika saker. Det blir lite problematiskt eftersom jag får akta mig för ministerstyre och inte kommentera de enskilda fallen, men i grund och botten delar jag naturligtvis Eva-Lena Janssons uppfattning.
När det gäller fritidspolitiker och förtroendevalda i synnerhet vet jag som gammal partisekreterare hur viktiga de är, hur rara pärlor de är och hur många fler vi egentligen skulle behöva i våra respektive partier. Däremot vet jag att det just när det gäller fritidspolitiker och förtroendevalda har uppstått en diskussion om avvägningen mellan ersättningens storlek och tidsåtgången för olika uppdrag.
Jag ska naturligtvis försöka återkomma om det går att få någon typ av förtydligande i den delen. Jag har också talat med IAF, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, för att få en bättre bild av om det går att lägga ett pussel, om det går att se ett mönster i olika tolkningar.
Annars är det klart att vi inte har ändrat på de regler som finns när det gäller förutsättningarna för att få arbetslöshetsförsäkringen utbetalad. Någonstans är det möjligt att man har kommit fram till en annan tolkning än tidigare, och det är i så fall lite märkligt.
Det finns regler om arbetslöshetsersättning vid deltid och bisyssla, men just i det här fallet som Eva-Lena Jansson tar upp i interpellationen är det inte fråga om det eftersom det inte föreligger ett anställningskontrakt eller någon betalning. Därför kan man från principiella utgångspunkter fundera över hur man har kommit fram till det beslutet i det här fallet. Slutsatsen blir ändå att vi inte har ändrat på de regler som handlar om att stå till arbetsmarknadens förfogande för rätt till ersättning.
De är i grunden desamma. I den mån det har varit problematiskt tidigare, och är det också i dag, är det möjligt att överklaga till förvaltningsdomstol. På det sättet bedömer jag ändå att det finns tillräckligt gott skydd för den enskilde för att få en opartisk bedömning av vad som är rätt eller inte.
Sven Otto Littorin (M):
Det enkla svaret på den frågan är ja. Jag delar i grunden Eva-Lena Janssons uppfattning. Nu är det så här att a-kassorna har ett visst myndighetsansvar i förhållande till skattebetalarna och naturligtvis sina medlemmar. Precis som Eva-Lena Jansson säger är det naturligtvis viktigt med ett rättssäkert och tydligt regelverk. Det som förbryllar mig lite är att det här regelverket inte har ändrats.
Men om det är så att denna typ av fall uppstår är det naturligtvis viktigt att ha en dialog med Arbetslöshetskassornas Samorganisation och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen för att se om det är fråga om undantag eller om det finns ett mönster som gör att frågan måste hanteras. Jag ska vara tydlig med att säga att vi kommer att prata med SO om detta.
Sven Otto Littorin (M):
Även jag tackar. Det är klart att vi båda vill ha ett system som innebär att man ska stå till arbetsmarknadens förfogande när man får a-kassa. Det är grunden för allt. Samtidigt vill vi båda två att man ska kunna ha ett liv, kunna blogga, utöva ett fritidsintresse eller vad det kan vara. Det måste finnas sätt för att hantera detta. Min utgångspunkt är att eftersom reglerna inte har ändrats finns den avvägningen i regelverket i dag.
Men om det sker olika tolkningar är det svårt för en enskild att veta vad som gäller. Därför kan ett sådant samtal vara en bra idé så att det går att se om det finns en grund för att det sker olika tolkningar eller om det är undantag snarare än regel.