Göran Lindblad (M):
Redan i den tidigare debatten om det nordiska samarbetet kom vi in på miljöfrågorna. Jag vill inledningsvis konstatera att jag står bakom alla de reservationer i detta betänkande där det står ett m, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 1. Hotbilder förändras. I dag är hotbilden inte densamma som under det kalla kriget.
I dag har klimat och miljö samt länken miljö och fattigdom visat sig ha betydligt större inflytande på hoten i världen. Mellanstatliga konflikter kan komma att se annorlunda ut när man är osams om miljöutsläpp, tillgången till vatten eller utsläpp i vatten. Det gäller att vi stärker FN:s arbete på miljöområdet.
Det gäller att vi stärker FN:s arbete när det gäller att garantera friskt och bra vatten för alla människor. Fru talman! Jag kommer att uppehålla mig en hel del vid Kina. Kina och Indien är de stora tillväxtekonomierna som kan vara intressanta att diskutera.
Kinas mirakelekonomi är kanske inte så mycket ett mirakel när man räknar in miljöförstöringen. Ett exempel är bensenutsläppet i höstas, då tolv miljoner människor under en längre period fick sitt färskvatten fördärvat och förgiftat. Det finns fortfarande gift i vattnet i de ryska delarna av floderna.
Det har sin grund i utsläppet av bensen. Beijing är en av världens mest miljöförstörda städer, och numera är lungcancer dödsorsak nr 1 i Beijing. En Nasasatellit fotograferade nyligen kvällsbilder av Beijing och upptäckte då en opak smog som låg som ett svaveltäcke över huvudstaden.
Det är inte konstigt att sådant händer i just Kina. Kina har i decennier varit utsatt för kommunistisk diktatur. Det är inte konstigt att det inträffar miljöförstöring i ett land med den typen av regim. Vi såg det i Östeuropa. Vi såg det i Sovjetunionen.
Vi har sett på Balkan hur en kommunistisk regim förstört ett lands miljö. Man använder sig av rovdrift på naturtillgångar. Människor har inget värde. Det spelar ingen roll om några gruvarbetare dör, vi skickar in några till. Så tycks det kinesiska kommunistpartiet resonera. Det är ett cyniskt sätt att agera.
Det visar sig att folk även i Kina tar ställning mot miljöförstöringen, precis som man gjorde i forna Sovjetunionen, Polen och andra öststater. De blir aktiva. En support av miljörörelsen i Kina kan säkert främja utvecklingen av demokrati, mänskliga rättigheter och en rättsstat. Miljörörelsen har stor betydelse.
Den kvinnliga miljöaktivisten Dai Qing fängslades redan i samband med massakern på Himmelska fridens torg. Hon släpptes senare och har nu lett protester mot det stora dammprojektet i Yangtzefloden. Institute of Energy Economics i Tokyo har dessutom funnit att mängder av svavel och andra farliga ämnen når Japan från Kina.
Trots att Kinas miljöchef Xie Zhenhua avgått och 30 projekt värda över 10 miljarder dollar lagts ned har mycket lite ändrats i Kinas politik. Fortfarande använder man tekniken att dölja och neka tills man blir överbevisad, precis som i alla andra kommuniststater. Man erkänner inga fel.
Man erkänner inte utsläpp förrän man blivit överbevisad. Man erkänner inte smitta förrän det är alldeles uppenbart varifrån smittan kommer. I ett kommunistiskt samhälle är risken stor att budbäraren av det dåliga budskapet blir skjuten. Därför törs budbäraren inte meddela makthavaren vad som pågår. Kinas prioritering är politisk stabilitet och ekonomisk tillväxt.
Man har kombinerat de två värsta delarna i olika ekonomiska system. Man har kombinerat den totala råa kapitalismen, utan några lagar, utan någon kontroll, med ett kommunistiskt förtryck av befolkningen. Det råder total ofrihet, och ingen har möjlighet att protestera eller uttrycka sin åsikt. Fru talman!
I sina femårsplaner prioriterar Kinas regering bilar i stället för kollektivtrafik, fossilbränslen i stället för renare alternativ. Dessutom prioriterar Kinas kommunistiska regim billiga råvaror så att tillverkningsindustrin kan använda dem i stället för att öka effektiviteten. Det är en rovdrift på miljön.
Enbart i Beijing har 70-80 % av cancerfallen samband med miljöfaktorer. Tillväxten i Kina är kanske inte ens verklig. Kostnaderna för miljöförstöringen drabbar naturligtvis inte samma personer, samma industrier och samma statliga företag som tar vinsten.
I stället är det nykapitalister i Kina som drar i väg med vinsten, nöjda och glada, medan bondbefolkningen sitter kvar med sina beslagtagna gårdar och utan möjlighet att försörja sig. Den ena blir fattig; den andra blir rik. Det är en rovdrift på människor. Det kan lite kommunism ställa till med. Miljöförstöringen drabbar också ännu inte födda.
Kostnaderna är ju inte bara dagens kostnader för att akut bekämpa miljöförstöringen, utan kostnaderna är också kostnader i framtiden. Enligt Folkets Dagblad, som vi väl får tro på i det här sammanhanget, som jag läste på nätet, inträffade över fem miljoner olyckor bara under år 2004. Det var fem miljoner olyckor i industri och produktion. Dessa orsakade 210 000 personers död.
210 000 personer dog i olyckor i arbetslivet 2004, enligt den officiella kinesiska statistiken. Ytterligare 1 750 000 skadades, detta till en kostnad av 57 miljarder dollar. Den årliga direkta kostnaden är alltså ca 80 miljarder dollar, och då tar man inte någon hänsyn till den långsiktiga effekten.
Kinas tillväxt äts alltså upp, delvis kortsiktigt för att täcka skadorna på miljön och definitivt långsiktigt därför att man tillämpar rovdrift på naturen. Fru talman! I den här kammaren har det funnits ett stort engagemang för Tibet och situationen i Tibet. Vad man inte talar så högt om är att Tibet också används som Kinas miljösoptipp.
Man gör av med miljöfarligt avfall i stora mängder i Kina. Av världens tio mest miljöförstörda städer finns sju stycken i Kina. 2001 var Kinas energikonsumtion 9,8 % av världens. 2025 räknar man med att den kommer att vara 14-15 %, om utvecklingen fortsätter.
Redan i dag är Kina tvåa när det gäller kolväteutsläpp. Fru talman! Fågelinfluensan eller avian flu , som den korrekt heter, orsakas av smitta som sprids genom fåglar. Bland annat doktor Lili Feng har gjort studier som visar att nästan samtliga människor i Kina som drabbats av fågelinfluensa, avian flu , har fel på immunsystemet, orsakat av miljöförstöring.
Dessutom visade det sig att en hel del av fåglarna är drabbade av immundefekter som ger dem problem och gör dem mer utsatta för smitta. Så miljöförstöringen har implikationer även när det gäller epidemier och pandemier i världen. Två miljoner kineser dör varje år på grund av luftföroreningar.
Enligt Kinas miljömyndigheter är det minst 370 miljoner människor som inte har tillgång till rent dricksvatten. 370 miljoner människor i Kina har alltså enligt officiella uppgifter inte tillgång till rent dricksvatten. Vatten är alltså en jätteriskfaktor när det gäller konflikter. Det är ca 70 000 protestaktioner av olika slag inom Kina.
Väldigt många av dem har med miljöproblem att göra. De har med beslagtaget land att göra, som ska användas för öppen gruvdrift och så vidare. Det är 70 000 protester årligen, som vi känner till. Skogsbruket i Kina har gjort slut på 95 % av de totala skogarna, och dagbrotten inom gruvindustrin i Shanxiprovinsen har gjort nära 400 000 människor hem- och arbetslösa.
400 000 människor i en provins är alltså hem- och arbetslösa på grund av gruvdriften i bara den provinsen. Sedan 1949 har landområden som är beboliga minskat från sex miljoner kvadratkilometer till tre miljoner kvadratkilometer. Sedan 1949, då kommunisterna tog makten, har den beboliga delen av Kina alltså halverats. Kina producerar svavelutsläpp större än Tokyo och Los Angeles tillsammans.
Samtidigt har man inte bilar som kommer i närheten av vad man har i Tokyo och Los Angeles. Jag talade om protesterna, fru talman. Det var, som sagt, över 70 000 förra året. Det är ett gott tecken att den kinesiska befolkningen reagerar. Vi måste ge dem stöd. Dessutom lämnar miljoner kommunistpartiet varje år. Diplomater hoppar av. Det här var tecken som de inte riktigt förstod inför Sovjetunionens fall.
Jag tror att det förebådar kommunistregimens fall. Protesterna i Guangdongprovinsen känner vi till. Fattiga bönder protesterade. Tänk vad lite kommunism ändå kan göra! Miljörörelsen, fru talman, hade stor betydelse, som jag sade, när det gällde Sovjetkommunismens fall. Den kommer att ha stor betydelse när det gäller fallet för kommunistpartiet i Kina. Man prioriterar social stabilitet.
Och man konstaterar att 7 % av tillväxten behövs för att bevara den sociala stabiliteten, enligt Kinas regim. Miljöförstöringen kostar dock mellan 8 och 12 % av bruttonationalinkomsten, så den äter sakta upp delar av de här 7 %, och det här är ökande.
Avslutningsvis, fru talman, vill jag konstatera att det som bäst skulle kunna rädda Kinas miljö är demokrati, mänskliga rättigheter och introduktionen av en rättsstat. Där har Sverige och världen en viktig uppgift. Om det hade gått hade jag till protokollet fogat ett antal bilder om miljöförstöringen i Kina.