Beatrice Ask (M):
I regeringens egen utredning ifrågasätts förenligheten med Europakonventionen, antyder interpellanten. Nu är det så att utredningar, även om de är tillsatta av regeringen, är egna myndigheter och står på egna ben. Jag tycker att det är en ganska väsentlig sak att de gör det. Utredningar får faktiskt komma med vilka förslag de vill utifrån direktiven, och sedan prövas de.
Det är inte så att man med nödvändighet behöver tycka precis som utredningen, utan hela poängen med ett remissförfarande är att ta in olika synpunkter. Och i den här frågan, som i många andra frågor, finns det naturligtvis mer än en uppfattning - märkligt vore det annars.
Jag kan dock meddela att Lagrådet, som bland annat har att yttra sig om förenlighet med Europakonventioner och annat, har konstaterat att regeringens uppfattning att förslagen inte strider mot Europakonventionen håller. Man riktar inte någon som helst kritik mot Sverige för att inte uppfylla Europakonventionens krav därför att vi inte har en samtyckesreglering.
Det är ganska tydligt att den prövningen är gjord, och det är viktigt. När det gäller Karlstadärendet får och ska jag inte uttala mig i enskilda ärenden, och jag kan inte heller det här ärendet, så det är enkelt att låta bli. Men det låter lite grann av den beskrivning som görs att det handlar om ett passivitetsfall.
I lagrådsförslaget har man fångat in att detta skulle lösas med de förslag som regeringen nu lägger fram. Jag tror att det är en hel del ärenden som har diskuterats genom åren som hamnar i just den kategorin. Vi försöker nu fånga in detta genom det nya begreppet "i en särskilt utsatt situation", för det kan innefatta lite olika skeenden.
Sedan tycker jag att det var lite intressant att bli beskylld för att det låter som när regeringen har talat om hjälplöst tillstånd. Jag satt på den andra sidan bänken när den här frågan prövades förra gången. Då var det en socialdemokratisk regering. Jag kommer inte ihåg vad Miljöpartiet hade för uppfattning, men den regeringen stöddes faktiskt av Miljöpartiet och Vänsterpartiet.
Just när det gällde samtyckesfrågan landade också den moderata gruppen vid den tidpunkten på det förslag som lades fram av den socialdemokratiska regeringen, så i den meningen kan jag säga att vi tycker någorlunda lika. Nu har vi prövat detta igen och vägt det fram och tillbaka. Min grundinställning är - jag tror att jag sade det i debatten redan då - och självklart utgår jag från att man är överens med varandra om att man ska ha sex.
Det är liksom hela utgångspunkten. Men det är ju en sak att ha den uppfattningen och en annan sak att försöka reglera det och få in det i domstolsprocesserna. Det är då det blir fel, därför att det är då fokus hamnar precis fel. Det är därför som vi har försökt att arbeta på ett annat sätt, nämligen att tydliggöra vad som inte är acceptabelt, hur det ska tolkas och vilka situationer det handlar om.
Jag är rätt övertygad om att den grundliga uppföljning och utvärdering som vi har gjort av den stora sexualbrottsreformen är ett gediget arbete. Självklart finns det mer än en uppfattning, inte bara när det gäller samtycke.
Vi har dock valt att lyssna på de många rösterna, och då är det rimligt att göra de förändringar som vi föreslår som innebär att vi fångar in de problem vi sett genom att ändra "hjälplöst tillstånd" till "särskilt utsatt situation" och avstå från en reglering av samtycke.