KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jörgen Hellman (S):
Innan jag besvarar frågan måste vi nog reda ut en sak. Jag tycker att många av de förslag som Vänsterpartiet presenterar är bra. Vi har under flera år haft ett konstruktivt budgetarbete med er. Men alternativet till januariavtalet är inte mer av Vänsterpartiets politik.
De tre högerkonservativa partierna är det alternativ som i så fall återstår som regeringsbildare. Därav kom januariavtalet till. Finansminister Magdalena Andersson var tydlig med att januariavtalet gäller.
Hennes prioritering är mer pengar till den gemensamma sektorn framöver. Hennes prioriteringar är också mina prioriteringar. Jag delar hennes synpunkt. Hur mycket effektivare kan man då bli i den offentliga sektorn? Det finns inte så stora möjligheter till det, för det är ofta händer och fötter som behövs i vården.
Att utbilda dubbelt så många elever och halvera antalet lärare är inte så lätt; det är antalet personer som är viktigt. Som sagt tror jag på att vår finansministers besked om att vi ska titta på framtida finansiering av den sektorn kommer att bli verklighet.
Jörgen Hellman (S):
Det parlamentariska läget gör att det måste skapas kompromisser i detta forum. Jag ska ge ett annat exempel. Vi socialdemokrater tyckte att vi skulle ha ett balansmål i staten, men vi förhandlar med de andra partierna. Utredningen kom med förslag på ett överskottsmål, som man sedan fattat beslut om. Hade vi inte haft det utan ett balansmål hade vi haft en något större summa till den gemensamma sektorn.
Men den parlamentariska majoriteten ser så ut att vi måste förhandla. Alternativet är inte att samverka med Vänsterpartiet för att skapa en majoritet i denna kammare, för det fattas lite väljarunderlag för oss. Jag delar i mångt och mycket den analys som Vänsterpartiet gör av bristerna i den offentliga sektorn.
Men jag är trygg med Magdalenas besked om att hon ska fortsätta att titta på hur ekonomin utvecklas i kommunerna och regionerna.
Jörgen Hellman (S):
Alla ska med - det är en bra devis. Den borgerliga regeringen och ni kristdemokrater prioriterade en skattesänkning på 140 miljarder, och den sista var med lånade pengar. Sedan plussade ni på skattesänkningar med 20 miljarder. Nu föreslår ni 23 miljarder i skattelättnader. Er profil är skattelättnader. Alla samhällsproblem som finns går att lösa med skattelättnader.
Att hålla er utanför regeringen var inte det primära målet för oss. Det primära målet är ju att Sverigedemokraternas politik inte ska få fäste i en regeringspolitik. När det gäller borttagande av värnskatten, som tas upp i debatten, har ni tidigare varit positiva. Det har inte vi varit.
Men i detta parlamentariska läge får man ta och ge. Vi gillade inte den frågan, men vi måste acceptera kompromisser. Vi tyckte att det var bättre med den kompromissen. I gengäld fick kommunerna lite mer pengar. Ja, "alla ska med" är en bra devis.
Jörgen Hellman (S):
Om det nu inte ska vara någon skillnad i skattepolitik grupper emellan, Hampus Hagman, varför införde ni då straffskatten på pensionärerna när ni senast satt i regeringsställning?
En S-regering stödd av partier här i kammaren kommer att ha en bättre fördelningsprofil än en regering med Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna.
Jörgen Hellman (S):
När det gäller arbetslösheten har Sverige enligt senaste tillgängliga data högst andel av den vuxna befolkningen i arbete och i ännu större utsträckning deltagande i arbetskraften. Att andra länder har lägre arbetslöshet beror helt enkelt på att människorna där, oftast kvinnor, har slutat söka jobb.
Det är mycket dåligt att argumentera utifrån att statistiken ska förbättras. Det viktigaste på vårt område är ju att vidta åtgärder för att nå dessa grupper. I budgeten har man försökt lösa detta genom kraftiga utbildningsinsatser i kunskapslyft och sådant.
Så till bilen. Den klimatomställning som krävs för att vi ska kunna överleva här på jorden fordrar en omställning från bensin och diesel till mer miljövänliga drivmedel.
Denna process är vi mitt uppe i, och då gäller det att hela tiden skatteväxla så att de som har bilar, som jag, väljer en mer miljövänlig bil nästa gång.
Att som nu blanda in mer inhemska produkter i bensin och diesel är ett bra sätt att styra över till mer miljövänliga bilar.
Jörgen Hellman (S):
Tack, Niklas Wykman, för orden om ledarskapet i utskottet! Vi kan konstatera att vi behöver göra en ny skattereform, för vårt skattesystem är något ålderstiget.
Men i avvaktan på skattereformen som förhoppningsvis kan återställa likformigheten och göra inkomstskatten neutral mellan inkomstslagen vill vi socialdemokrater för nästa år sluta skatteklyftan för dem med sjuk- och aktivitetsersättning. En del talar om det som att ta bort funkisskatten.
Över 260 000 personer i Sverige lever på sjuk- och aktivitetsersättning. Genom Moderaternas skatteförslag blir det en ny liten skatteklyfta kvar för denna grupp. Jag undrar varför orättvisor och ojämlikhet alltid är en del av Moderaternas politik.
Jag tror inte att den friska löntagaren tycker att han eller hon är en bättre människa än pensionärer, sjuka och arbetslösa och oavbrutet kan belönas med lite extra. Varför vill ni alltid ha klyftor och skillnader, Niklas Wykman?
Jörgen Hellman (S):
Jag vill ändå gratulera Niklas Wykman till förhandlingsresultatet med Sverigedemokraterna och Kristdemokraterna. I det gemensamma förslaget lyckades Moderaterna få miljarder i skattesänkningar, medan ni fick ge miljoner i inställda reformer. Den betalda familjeveckan ska bli obetald föräldraledighet. Arbetsmarknadspolitiken ersätts med skattesänkningar.
Varför har man lagar om offentlig upphandling? Skälet är att man vill ha ett kostnadseffektivt och rättssäkert system, ett system i konkurrens som ger skattebetalarna valuta för sina skatter och ett system som förhindrar korruption och otillbörlig påverkan. Upphandlingen ska inte som i forna dagar avgöras vid groggbordet på stadshotellet.
Klimatåtgärder ställs in till förmån för bensinskattesänkningar för att tillfredsställa klimatskeptikerna inom Sverigedemokraterna. Ur Moderaternas synvinkel var det väl en bra förhandling. Nu tar ni till en mix av jobbskatteavdrag, sänkt arbetsgivaravgift och sänkt skatt på bensin och diesel samt några andra skattesänkningar.
Huvuddelen av invändningarna i dag mot regeringens förslag handlar om att motionärerna vill att man ska ta större hänsyn till samhällsnyttan när man genomför upphandling. Jag tror att det är mycket välmenta förslag, men tyvärr leder de inte till ökat samhällsnytta totalt sett så som motionärerna tror. Jag kommer att förklara varför.
Niklas Wykman pratade tidigare om politisk förnyelse, och ni hade någon grupp som såg på det i ert parti. Men är inte den politiska förnyelsen bara att sänka skatterna ännu mer?
Huvuddelen av alla här närvarande ledamöter inser marknadsekonomins fördelar. Genom marknadsekonomin har vi fått tillväxt, välstånd och också i förlängningen demokrati. En viktig princip i marknadsekonomin är begreppet "den osynliga handen".
Det var den skotske moralfilosofen och nationalekonomen Adam Smith som beskrev principen redan 1776 i sitt verk Nationernas välstånd . Principen visar att den största samhällsnyttan åstadkoms om man vid varje enskilt beslutstillfälle fattar beslut utgående från det enskilda fallet.
Vad har detta för tillämpning på offentlig upphandling? Överfört till kommuner och landsting innebär det att största samhällsnyttan åstadkoms om kommuner och landsting vid upphandling handlar utgående från den uppgift som ska lösas. Kommuner och landsting bör vid upphandlingen inte samtidigt försöka lösa alla världens problem genom sin upphandling.
Utskottet är i sitt betänkande generöst mot kommuner och landsting och ger dem rätten att göra fel. Man kan kalla detta kommunalt självstyre. Däremot gör regeringen klokt i att inte följa motionärernas förslag och kräva att kommuner och landsting ska göra fel. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på motionerna.
Göran Pettersson (M):
Det var stora och små frågor. Låt mig börja med den största först. Nej, Ulla Andersson, Moderaterna är inte och har aldrig varit emot demokrati. Det påståendet kan inte stå oemotsagt här. Sedan gäller det detta med vad som ska finnas i vilken lagstiftning. Det är egentligen det som det hela handlar om.
Vad de olika motionerna talar om är att försöka klämma in ett antal saker i lagen om offentlig upphandling. Det är saker som om man ska ha en effektiv lagstiftning borde regleras på andra platser. Hela grunden i mitt anförande är att detta är ett klassiskt sätt att göra fel, att blanda ihop olika lagstiftningar och i en sådan här upphandlingslag försöka lägga in andra saker som ska regleras på andra sätt.
När det gäller frågan om SKL så har SKL varit på uppvaktning hos regeringen innan propositionen lades fram. SKL har också varit på föredragning i utskottet, och vi har efter vi har hört SKL också hört departementet och vägt dessa olika saker mot varandra.
Det var en stor majoritet i utskottet för den hantering som det nu har blivit av SKL:s åsikter. Det som också meddelades från departementet upplevde vi som lugnande, nämligen att SKL delvis hade överreagerat på lagstiftningsförslaget.
Göran Pettersson (M):
Den svenska modellen på arbetsmarknaden är delvis en fråga för parterna på arbetsmarknaden. Vi är för att man ska gå avtalsvägen och i mindre del lagstiftningsvägen. Men det är också en lagstiftningsfråga och gäller lagstiftning om arbetsmarknaden. Det är den renheten i lagstiftningen som jag förordar här.
Man ska inte blanda in det här i en helt annan lagstiftning som handlar om någonting annat. När det gäller små företag och allting som man vill åstadkomma med lagen om offentlig upphandling är det viktigt att komma ihåg vad grundsyftet är med lagstiftningen.
Det är att vi i den offentliga världen ska få en effektiv och rättssäker upphandling. Om vi har en effektiv och rättssäker upphandling innebär det att vinnaren i slutänden är skattebetalarna - de som ska nyttja de tjänster som det offentliga samhället tillhandahåller.
Göran Pettersson (M):
Marie Engström sade att det i dag här känns som hembygdens dag. Jag tänker bidra med ett perspektiv från Roslagskommunen Norrtälje. Ett perspektiv som jag tycker kommer bort i debatten här i dag är vart dessa pengar tar vägen. De pengar som nu kommer in i form av den höjda kommunala fastighetsavgiften skickas inte bara in till Riksbanken för att eldas upp, utan de går till något.
De höjningar som nu sker innebär att pengarna kommer att gå till de kommuner som berörs. Ett svårmod har här i dag redovisats från ett antal kommuner när det gäller de här höjningarna. Men på resultaträkningen blir det en intäkt på samma sida. Jag kommer från Roslagskommunen Norrtälje.
Där ser vi att omläggningen av fastighetsskatten och övergången från skatt till kommunal fastighetsavgift är en viktig rättvisereform. Om man tittar på hur det ser ut runt om i Stockholm ser man att det börjar bli folktomt. Ni undrar kanske vart alla människor tagit vägen. Ja, väldigt många av dem har inte rest utomlands utan är kvar i Sverige. Väldigt många av dem är just i Roslagskommunen Norrtälje.
I kommunen finns 20 000 fritidshus. Men det ändrade boendemönstret gör att de som äger de här fritidshusen bor längre och längre tid av året i sina fritidshus. Regelverket är sådant att kommunen har ansvaret för kommunal service för alla som bor där.
Med den här omläggningen till en kommunal fastighetsavgift får kommunerna en intäkt som utgår från antalet fastigheter i kommunen. Det gör att kommunerna får en stabil intäktsbas, och man får också ett rättvist system. Som det har varit har det kunnat leda till slitningar mellan fritidsboende och permanentboende därför att de fritidsboende kostar kommunen pengar i form av omsorg och annat.
Men nu bidrar dessa till den gemensamma försörjningen med avgiften. Ni som bara har sett problem i era kommuner med att den kommunala fastighetsavgiften går upp i och med den kommande taxeringen, läs resultaträkningen lite noggrannare, och ni kommer att se att ni har en lika stor intäkt i kommunen. Att de små kommunerna skulle få större intäkter kan väl inte vara det som ni socialdemokrater är mest rädda för.
Göran Pettersson (M):
Hans Stenberg beklagade att det regnade hemma hos honom i morse. De regnade även hemma hos mig i Lohärad i morse. Men som boskapsägare måste jag säga att det gladde mig. Jag ser nu att det växer på betena. Denna jämförelse i synsätt på regnet präglar egentligen inställningen i hela den här frågan och interpellationsdebatten.
Från oppositionen klagar man först över att den kommunala fastighetsavgiften har ökat i deras hembygder. Men när det därefter redovisas vart pengarna tar vägen och att de kommer att gå till kommunerna vänder man på kuttingen och är helt plötsligt missnöjd med storleken på fastighetsavgiften. Från Bräcke redovisar man att det bara är 345 000 kronor som kommer att komma till hela Bräcke kommun.
Men det är ju samma pengar. Ökningen av den kommunala fastighetsavgiften är det som går till kommunerna. Här måste man bestämma sig. Är 345 000 kronor för hela Bräcke kommun en stor summa pengar eller inte? Den ärligheten tycker jag att man borde ha. Frågan om säkerheter för lån är något som den som lånar ut pengar har att ta ställning till.
Om man nu säger att det är höjningen på 345 000 kronor för hela Bräcke kommun som avgör detta kan jag svårligen tro det. Det beror på den riskvärdering som den har att göra som lånar ut pengar.
Göran Pettersson (M):
Den kommande debatten avhandlar tre motioner med förslag för att motverka konjunkturförsvagningen. Förslagen innebär finanspolitiska stimulanser för 2009. Regeringen aviserade den 5 december sin avsikt att lämna en proposition till riksdagen i slutet av januari månad och där föreslå åtgärder för att stimulera ekonomin.
Finansutskottet har ansett att regeringens förslag bör avvaktas och avstyrkt motionsförslagen. I betänkandet finns elva reservationer och ett särskilt yttrande.
Göran Pettersson (M):
Under hösten har världens politiska församlingar utsatts för stora påfrestningar. Den globala finansiella krisen har verkligen testat de olika politiska församlingarna runt om i världen. Jag är väldigt glad att kunna konstatera att den här församlingen, Sveriges riksdag, har bestått testet.
Jag tycker att det är ett gott betyg till det svenska parlamentet att när det blir väldigt svåra situationer lyckas vi, trots oenighet i många frågor, olika ideologier och olika väljarbaser, ta oss samman.
Jag instämmer i den beskrivning som Sonia Karlsson har gett, att finansutskottets behandling av de mycket stora och mycket svåra ärendena har gått väldigt bra. Och det har gått bra genom att vi har satt landet framför smala partiintressen.
Jag tycker också att en annan del av det svenska systemet har fungerat väldigt bra, och det är det som egentligen är frågan för debatten i dag på utgiftsområdet Samhällsekonomi och finansförvaltning, nämligen de svenska myndigheterna. De tre myndigheter som har varit mest i elden - Riksbanken, Riksgälden och Finansinspektionen - har agerat såväl snabbt, klokt som kraftfullt.
De har inom de ramar och inom den modell vi har i Sverige med oberoende myndigheter agerat väldigt väl, så att vi i denna mycket svåra kris ändock så här långt har klarat oss väl. Det blir ofta så i debatten här i kammaren att vi lyfter upp det som skiljer, och visst finns det sådant som skiljer i det här ämnet också. Det här politikområdet omfattar 11,9 miljarder kronor.
I debatten här i dag när det gäller ramar kan man konstatera att skillnaden mellan den ram som majoriteten har lagt och den ram som Socialdemokraterna har lagt är 1 promille, så när det gäller själva ramen är vi väl tämligen överens. Däremot finns det en stor skillnad mellan partierna här inne i kammaren, och den redovisades väldigt tydligt av Ulla Andersson i förra inlägget.
Vänsterpartiet vill avskaffa två myndigheter, Konjunkturinstitutet och Finanspolitiska rådet. Man framför väldigt tydligt att man inte vill ha den typen av kunskap och råd som dessa två myndigheter kan bistå med. I det socialdemokratiska budgetförslaget och i den socialdemokratiska reservationen finns inga invändningar mot dessa två myndigheter.
Konjunkturinstitutet har också funnits under en socialdemokratisk regering. Jag tycker att det här är en väldigt viktig skillnad, för i dessa viktiga frågor som rör hur finanspolitiken fungerar går inte skiljelinjen mellan majoriteten och Socialdemokraterna. Vi har emellanåt olika syn på vad man ska vidta för åtgärder, och vi representerar delvis olika ideologiska inriktningar.
Men vi menar väl ändock att politiken ska vila på en stabil grund med starka myndigheter som ger gott beslutsunderlag till regeringen. Här har nog det rödgröna blocket en intressant hemläxa att göra.
Är det så att Socialdemokraterna vill täppa igen öronen och hålla för ögonen och egentligen låta finanspolitiken bli väldigt mycket mer politisk och inte lyssna på råd från kloka myndigheter?
Göran Pettersson (M):
Politiken förs i sin högsta potens i den här kammaren. Det är här som det ska vara politik. Men politik ska också grundas på kunskap och fakta. Jag kan ta några politikområden. När det till exempel gäller miljöpolitiken formas den här, men den ska byggas på fakta som har tagits fram av vetenskap på stabila myndigheter.
På samma sätt är det på det här området, att vi ska ha myndigheter och faktaunderlag som vi bygger politiken på. Sedan är det den här kammaren som är suverän att använda underlaget hur man vill, men att frånsäga sig underlag är en väldigt farlig väg att gå.
Jag delar Ulla Anderssons uppfattning att vi inte ska ha myndigheter som övertar den politiska rollen och är de ideologiserande. Den delen ska ske här. Men sedan har vi olika uppfattningar när det gäller Konjunkturinstitutet. Just den ekonomiska forskningen och vetenskapen är ett knepigt område.
Men själva politiken formas i de politiska församlingarna, och myndigheterna förser oss med ett gott underlag.
Göran Pettersson (M):
Det var många starka synpunkter. Vissa låg utanför utgiftsområdet, så de lämnar jag därhän. Jag ser framför mig att det är viktigt i sådana här stora frågor att man har en mångfald också i de olika synpunkterna. Vänsterpartiet föreslår att man ska lägga ned Konjunkturinstitutet och föra ihop det till en myndighet.
Det finns många fördelar med att föra ihop och få en rationalitet, men just när det gäller rådgivning och underlag i viktiga frågor tror jag att det finns en styrka också i mångfalden. Ulla Andersson lyfter fram ett antal andra perspektiv där vi har myndigheter som tittar på det så att vi även får den typen av andra vinklingar på ärenden.
Jag kan bara konstatera att i detta ärende rörande Konjunkturinstitutet tycker regeringen och Socialdemokraterna lika och Vänsterpartiet annorlunda.
Göran Pettersson (M):
Monica Green är ledamot av riksdagens finansutskott. I den rollen har hon fått ta del av ett antal genomgångar som hållits av Riksbanken, av Finansinspektionen, av Finanspolitiska rådet, av Konjunkturinstitutet, av OECD med flera. Det verkar som om dessa expertgenomgångar gått henne förbi.
I sin interpellation framför Monica Green i stället att det snarast är regeringens politik som är orsak till den ekonomiska kris som världen nu upplever. I veckan kom OECD med en genomgång av den svenska ekonomiska politiken. Den innehöll mycket beröm.
Monica Green framför i stället att regeringen närmast skulle ha slarvat bort sina möjligheter under den tidigare högkonjunkturen. Verkligheten är en annan.
Om den socialdemokratiska politik som var alternativet till regeringens politik hade genomförts, en politik med högre bidrag i högkonjunktur, med mer Amsåtgärder i högkonjunktur när det rådde arbetskraftsbrist, hade vi nu haft ett annat utgångsläge. Då hade utgångsläget för Sverige varit avsevärt sämre än det nu är när vi går in i lågkonjunkturen.
I stället är det så att tack vare regeringens arbetslinje under de senaste två åren, under de goda åren - jag håller helt med Monica Green om att när det är högkonjunktur ska man nyttja den till att samla i ladorna - går vi nu in i lågkonjunkturen mycket starka. Det konstaterade också OECD i sin rapport i veckan.
Detta ger regeringen möjligheten att lägga fram en expansiv budget. Den 19 december kommer den här kammaren att besluta om budgeten för 2009. Det är en budget som är en av de mest expansiva i Europa. Det är möjligt just genom att man under högkonjunkturen har samlat i ladorna och står finansiellt stark.
Det är den varsamma ekonomiska politiken under högkonjunkturen som nu gör det möjligt för regeringen att lägga fram en expansiv budget och ändå inte ha gjort slut på all ammunition utan ha möjlighet att återkomma med ytterligare finansiella stimulanser.
Göran Pettersson (M):
Monica Green hänvisade till finansminister Anders Borg och hans beröm av den tidigare socialdemokratiska regeringen. Jag vill också ge en eloge till den strama finanspolitik som Socialdemokraterna förde under den tid partiet leddes av Göran Persson. Det är numera en svunnen tid. I min egen hemkommun, Norrtälje, har den moderatledda majoriteten nyttjat högkonjunkturen till att göra kommunen skuldfri.
Det innebär att vi står väl rustade att möta den lågkonjunktur som nu kommer, utan att behöva dra ned på verksamheterna. Jag tror att en lärdom som vi har att göra inom hela kommunsektorn är att även kommunerna måste föra en konjunkturanpassad politik.
Det innebär att man i högkonjunktur ser till att spara i ladorna, att man inte bygger nya islador i högkonjunktur utan sparar till lågkonjunktur. Den 19 december kommer riksdagen att ta ställning till regeringens budgetförslag. Mot regeringens förslag står ett socialdemokratiskt, ett miljöpartistiskt och ett vänsterpartistiskt förslag.
Det socialdemokratiska förslaget är närmast ett under av detaljstyrning av kommunerna. Om vi hade haft en socialdemokratisk regering skulle jag kunna tänka mig att det där skulle ha funnits både så kallade Hultqvistpengar och Greenpengar. Just denna typ av detaljstyrning är det mest ineffektiva sättet att styra kommunerna. Det vet alla vi som har varit aktiva som kommunpolitiker.
Det kan låta bra här i kammaren när man står och talar om enskilda satsningar på enskilda saker. Men när förslagen når verkligheten ute i kommunerna vet vi att det är just detta som kommunerna absolut inte vill ha.