Annika Strandhäll (S):
Tack, Jonas Sjöstedt, för en oerhört viktig interpellation! När jag hör berättelser som den om Iza Ullmark, som du nu delar med dig av, eller för den delen om någon annan av den räcka personer som jag har träffat under det senaste året, som upplever att de inte får det stöd de hade förväntat sig när de blir sjuka, gör det mig alldeles rasande.
Jag har själv en bakgrund som facklig företrädare under nästan 20 års tid. Jag har på lokal, regional och central nivå i facket företrätt sjuka människor och biträtt dem i väldigt svåra situationer i livet, till exempel 2003, när vi i Sverige hade de högsta sjuktalen i hela världen.
Många av dem som blev sjuka var kvinnor i välfärden, som till följd av tuffa nedskärningar under 90-talet hamnade i en situation där de blev sjuka. Det var också då begreppet utmattningsdepression kom. Man sa då att man brände ut sig eller gick in i väggen; det hade faktiskt inte ens en diagnos. Jag har under mitt liv tillbringat mycket tid med just sådana här ärenden.
Därför är det otroligt viktigt för mig att vi, när vi nu gör förändringar i sjukförsäkringen, gör det på riktigt och inte bara går in och skruvar i försäkringen, som många regeringar har gjort, för att täppa till eller släppa på flödet av sjukskrivna.
Som jag sa i mitt svar - jag har verkligen försökt att beskriva för Jonas Sjöstedt hur jag tänker - såg jag, när jag klev in hösten 2014, hur vi återigen hade en alarmerande ökning av antalet sjukfall. Varannan sjukskriven är kvinna, och det finns en enormt stark dominans av kvinnor från välfärdssektorn i dessa siffror.
Man blir till största delen sjukskriven på grund av stress, ångest och depression, och det är vårdens kvinnor som toppar sjukskrivningsstatistiken. Vi har fortfarande en äldreomsorg i Sverige som producerar dubbelt så många sjukskrivna som arbetsmarknaden i övrigt.
Regeringen gick därför hösten 2015 fram med ett brett initiativ för att få på plats en föreskrift om social och organisatorisk arbetsmiljö, skjuta till pengar till fler arbetsmiljöinspektörer, granska kvinnors arbetsmiljö och skjuta till resurser till hälso- och sjukvården för rehabilitering, KBT och annat för att stötta dessa människor.
Det handlade också om att förbättra kvaliteten i handläggningen; det är det uppdraget Försäkringskassan har fått. Ibland blir jag därför så trött. Vi har under dessa tre år tagit 50 initiativ för att förbättra före, under och efter ett sjukfall, kanske framför allt när det gäller det förebyggande.
Det handlar om att sluta fokusera på en stupstock eller en bortre tidsgräns och i stället se vad vi kan göra för att stötta människor. Det är också därför, Jonas Sjöstedt, regeringen har tagit initiativ till elvapunktsprogrammet: för att försöka ta ett bredare grepp och använda hela regeringens verktygslåda.
Det är ju inte någon hemlighet - det vet både du och jag - att det inte finns någon majoritet i denna kammare för att göra några lagstiftningsförändringar i fråga om sjukförsäkringen, förutom att återinföra stupstocken och införa ytterligare en karensdag.
Därför har vi valt att ge Försäkringskassan i uppdrag att inrätta en nationell samordnare, att ta ett mer långsiktigt grepp om vissa utredningsuppdrag och att permanenta rehabiliteringskoordinatorer i till exempel hälso- och sjukvården. Men jag är beredd att göra mer, Jonas Sjöstedt.