Carin Jämtin (S):
Jag hoppas att Cecilia Wigström känner att våra tankar är hos henne och att hon tycker att det här blir en värdig debatt. Jag vet att hon är djupt engagerad i detta, och jag hoppas att vi kan fortsätta att jobba tillsammans för demokrati i Vitryssland. När det kommer till frågorna håller jag helt med om den bild av Vitryssland som Gunnar Andrén målar upp. Det är rädsla, men det har också varit splittring som har präglat oppositionen.
Det har varit ett stort problem under en lång tid, och det är fortfarande ett problem för oppositionen. Därför var det ändå lite av ett ljus i något slags tunnel som visades när människor trots allt vågade gå ut och demonstrera efter valet den 19 mars i år. Nu slogs detta ned och krossades på olika sätt, men det är ändå nästan första gången - om det inte till och med är första gången - som oppositionen så tydligt har vågat gå ut på gator och torg i Minsk.
Det var ett litet ljus i tunneln. Därför är det ännu viktigare att vi hittar just de riktiga nycklarna för att öppna dörrarna och stötta den demokratiska oppositionen i Vitryssland, de människor och de rörelser som vill förändring i Vitryssland. Precis som Gunnar Andrén säger är detta en typ av arbete som vi har gjort i andra situationer - i Sydafrika, i Vitryssland och i en del andra situationer. Vi försöker göra det också på Kuba just nu.
Då måste man jobba med vägar som är öppna men också vägar som är stängda. Därför är det inte alltid så att man kan föra en helt öppen diskussion om allt som görs. Ett tydligt och bra sätt är just EU:s radio och tv-sändningar. Det är stöd till det projekt som just nu pågår. Det pågår fram till år 2008. Det är mycket möjligt att EU-kommissionen sedan bestämmer sig för en förlängning.
Men det måste beslutas efter det att man har tittat på hur situationen då är i Vitryssland. Om det kanske till och med har blivit så mycket bättre att man kan ha den här typen av radiosändningar inifrån Vitryssland är det egentligen det allra allra bästa.
Vad gäller demokratifonden kan jag säga att hela det svenska biståndet och i princip alla andra biståndsgivares bistånd till och tillsammans med oppositionen i Vitryssland handlar just om att skapa demokratiska förutsättningar i den sista diktaturen på den europeiska kontinenten. Våra biståndsmedel kanaliseras på olika vägar till olika mottagare.
Vi vet att de ibland i slutändan samarbetar med varandra för att nå det gemensamma målet att värna de mänskliga rättigheterna och stärka den demokratiska utvecklingen. Jag vet att kommissionen som en av delarna i sitt arbete när man tittar på hur man ska gå fram med biståndet också tittar på möjligheten att skapa en demokratifond. Jag tror dock att man kan göra mycket annat från medlemsstaternas sida utan den här demokratifonden.
Vi biståndsgivare skulle mycket väl kunna samordna oss bättre för att få mer av gemensam styrka av de pengar vi redan i dag avsätter för demokrati i Vitryssland. Det var också en sak som vi berörde i det möte med enskilda organisationer som jag själv hade precis före valet i Vitryssland och som vi på olika sätt följer upp genom Sida, UD och oss själva från ministerkansliet.
Jag vill, som sagt, inte säga att jag är vare sig för eller mot en demokratifond. Jag tror att man kan göra många saker helt utan att skapa nya fonder och strukturer. Det är inte det vi saknar, utan möjligen saknar vi en samordning och ibland möjligheter att faktiskt rent tekniskt föra in medel till oppositionen. Inte heller det löser vi tyvärr med en demokratifond.