KBLab/rixvox huggingface dataset:
Joar Forssell (L):
Det är lustigt med sverigedemokrater. De tror att historien i riksdagen började när Sverigedemokraterna klev in i denna kammare för första gången. Så är det inte riktigt. Fru talman! Tvärtom har Liberalerna bedrivit precis den politik som jag har redogjort för här i dag. Jag har inte glidit i väg i min retorik. Jag blir ganska provocerad - det lyckas ledamoten med när han säger detta. Det som jag har fört fram är Liberalernas politik. Den går att läsa i Liberalernas motioner och i Liberalernas tidigare budgetar.
Den går också, om man går tillbaka till rullorna, att läsa i det som Liberalerna har drivit i till exempel förhandlingar med allianspartierna. Det var ett tag sedan, men detta är inte någon ny politik för Liberalerna. Fru talman! Jag är ganska glad för att Tobias Andersson valde att ta replik på mig nu, för i ledamotens eget anförande tidigare kunde det låta som att Sverigedemokraterna hade kommit på denna politik. Så är det inte.
Det är politik som har funnits länge i alla allianspartiers partimanifest och som Sverigedemokraterna mycket skickligt har plockat upp. Det gläder mig, men det är inte något som är unikt för Tobias Andersson eller någon annan. Jag noterar också att Liberalerna - detta tror jag att också Tobias Andersson noterar - just nu befinner sig i ett budgetsamarbete med tre andra partier.
Vi har här i dag kunnat lyssna på de tre andra partierna, som har fått stångas ganska mycket i dessa frågor i talarstolen. Det gäller inte Miljöpartiet, men man kan konstatera att de tycker ungefär som de övriga två. Vi vill ha en effektiv näringspolitik som bygger på regelförenklingar och skattesänkningar, inte på bäversafaristöd och annat tjafs om jag ska uttrycka mig lite drastiskt. Men det är svårt när man är i minoritet.
Jag kan tala om för Tobias att även när vi hade en alliansregering var Liberalerna inte sällan de som drev på för detta.
Joar Forssell (L):
Det är som att vi läser olika dokument. Jag kan skicka över vår näringspolitiska motion och annat till ledamoten senare. Där återfinner man den retorik som jag har fört fram här i talarstolen i dag. Man kan också titta på Liberalernas partiprogram sedan många år eller andra gamla papper för att bevisa det som jag säger här.
Vår näringspolitik bygger på regelförenklingar, skattesänkningar och annat för att ta bort hinder för företag. Den bygger inte på en massa olika stöd. Tvärtom har liberaler under många år uttalat sig i precis den riktning som jag uttalar mig i här.
Det stämmer såklart att vi, när vi ingår i ett budgetsamarbete med andra partier, inte kan ställa oss bakom precis vad som helst i alla sammanhang. Men om man vill veta vad ett parti tycker vet Tobias Andersson vid det här laget att man inte bara kan titta på hur ett parti röstar i Sveriges riksdag i varje fråga.
Man måste också titta på vilka ståndpunkter som partiet för fram, vad partiet driver i olika förhandlingar och så vidare. Det är inte något konstigt med det. Nu har Sverigedemokraterna inte fått förhandla en budget någon gång. Jag förstår därför att Tobias Andersson inte känner till detta. Det är fullt naturligt. Så var det säkert också för till exempel Miljöpartiet tidigare. Men det är så politik fungerar.
I grund och botten är jag glad för att Sverigedemokraterna och Tobias Andersson har anslutit sig till den borgerliga, eller egentligen liberala, näringspolitiken som har drivits av den liberala rörelsen i Sverige under många års tid, alltså att vi ska ha avregleringar, regelförenklingar, lägre skatter och inte bidrag, för det fungerar inte.
Joar Forssell (L):
Jag måste börja med att säga att jag är väldigt glad att få den här frågan från Sverigedemokraternas Mattias Bäckström, för i den politiska debatten om kärnkraft och energi kan det ibland låta som att det finns en sida som är emot kärnkraft och en sida som är för kärnkraft. Det är absolut så att det finns vissa partier som alltid är för kärnkraft, alldeles oavsett, och vissa partier som alltid är emot kärnkraft, alldeles oavsett. Fru talman!
Det nämndes här att vara liberal är att vara kluven, och måhända är det sant. Vi är ju folkpartister i grunden och liberaler, såklart. Vi har en ganska balanserad syn på detta. Jag tycker att energipolitiken måste uppnå de övergripande målen. Det handlar om effektivitet, kostnadseffektivitet, leveranssäkerhet och klimat- och miljönytta.
I grund och botten delar jag uppfattningen med ledamoten från Sverigedemokraterna om att kärnkraften har en helt avgörande roll i energisystemet. Det finns ingenting som talar för motsatsen.
Det är uppenbarligen så att om vi ska ha leveranssäkerhet och hög kvalitet, om man ska våga investera i Sverige och om vi vill vara säkra på att lampan tänds men också vara säkra på att vi klarar höga, kortvariga belastningar och problem i näten kommer vi att behöva kärnkraft. Men det kommer att behövas en mix av olika energislag. Fru talman! Liberalerna är i det här sammanhanget teknikneutrala. Jag tror att det kommer att behövas kärnkraft.
Men i grund och botten handlar mitt politiska arbete om att skapa sjysta spelregler och sjysta incitament som inte subventionerar ett energislag så mycket att det inte blir lönsamt att bygga kärnkraft. Jag vill ha ett system som gör det lönsamt att bygga kärnkraft, men i slutändan bör det vara marknadens val av energislag som avgör frågan.
Joar Forssell (L):
Jag vänder mig lite grann mot ledamotens historieskrivning. När Sverigedemokraterna klev in i kammaren för första gången hade de med sig en radikal kulturpolitik och en tvivelaktig migrationspolitik. De saknade dock en utvecklad politik på de allra flesta politikområden. Sedan har de snott lite energipolitik där, lite skolpolitik där och lite företagspolitik där och försökt tvätta sin byk för att verka som vilket parti som helst. Fru talman!
För den sakens skull behöver inte de ord som kommer vara fel bara för att de kommer från en sverigedemokrat. Alla partier kan ha företrädare med god politik. Jag är glad att Sverigedemokraterna driver en energipolitik som förhoppningsvis kommer att leda till att vi får mer kärnkraft.
Men Liberalerna är det parti som under många år, långt innan Sverigedemokraterna klev in i kammaren, har företrätt den möjlighet vi nu pratar om: att ha kärnkraft. Fru talman! Det är i grunden så att energisystemet behöver kärnkraft för att vara stabilt och fungera.
För att detta ska vara möjligt behöver vi tillåta att kärnkraft byggs på fler ställen och få bort subventioner som snedvrider marknaden och gör detta olönsamt. Vi kommer att behöva skapa förutsättningar för energislag att konkurrera med varandra på ett mer rättvist sätt.
Då är kärnkraften både lönsam och helt nödvändig för leveranssäkerheten, som är ett av kärnvärdena vi försöker uppnå, för den ekologiska hållbarheten och klimatet samt för en kostnadseffektiv elleverans i vårt land. Jag hoppas att Sverigedemokraterna kommer att fortsätta att sno politik från Liberalerna så att vi får lite mer kärnkraft.
Joar Forssell (L):
Det första ledamoten från Vänsterpartiet påtalar här är synen på ägande. Jag tycker också att det är bra att det finns en mångfald av olika företag inom egentligen vilken bransch som helst. Nu talade vi om skogsindustrin. Det är alltid positivt med många bolag med konkurrens. Det är i varje fall aldrig positivt med bara ett fåtal bolag.
Som svar på frågan om det finns verksamheter som bör bedrivas i bolagsform från staten går jag tillbaka till det som jag sa i mitt anförande. Om det är en lönsam verksamhet skulle den också vara lönsam på marknaden, och förmodligen mer lönsam eftersom marknaden är bättre på att reagera på prissättningsmekanismer och annat. Då finns det skäl att inte ha det i statlig regi.
Vi skulle få större andel skattekronor om ekonomin växte, helt enkelt. Om företagen inte är lönsamma är förmodligen inte bolag rätt organisationsform. Det finns verksamheter som staten bör ägna sig åt men som inte bör bedrivas i bolagsform. Det finns många uppgifter som staten har. Fru talman!
Jag håller med vänsterpartisten här om att det finns ett par få ganska snäva exempel där staten kan bedriva saker i bolagsform. Det är framför allt om det finns ett säkerhetspolitiskt intresse. Det är en sådan sak där jag tycker att det är tydligt. Det finns till exempel delar av Telia som vore helt orimliga att inte ha i statlig ägo av säkerhetsskäl.
Men det finns aldrig någonsin några ekonomiska skäl att ha statliga bolag om det är vad ledamoten är ute efter här, eftersom vi ändå har en näringspolitisk debatt i grunden.
Joar Forssell (L):
Jag är också glad att det finns skiljelinjer mellan Liberalerna och Vänsterpartiet. Jag vet inte vilka utskott som ledamoten Lahti har suttit i under sina år i riksdagen. Jag satt i skatteutskottet innan, och jag sitter nu i näringsutskottet. Mitt perspektiv på om staten får tjäna pengar på företagande är: Ja, absolut. Vi gör det genom skattsedeln.
Varje dag som människor går till jobbet och varje dag som en entreprenör driver fram en idé till att bli ett framgångsrikt företag tickar det in kronor till den svenska statskassan, som vi lägger på sociala reformer, till exempel hjälp till människor som hamnar i ett spelmissbruk. Fru talman! Om vi ska diskutera huruvida staten får tjäna pengar på företagande eller inte är detta fel debatt. Så ska vi ha en skattedebatt. Precis som Vänsterpartiet är jag för att ha skatter.
Sedan vill jag ha lite lägre skatter än vad Vänsterpartiet kanske vill ha. 2020 års redogörelse för företag med statligt ägande Fru talman! Jag tycker också att staten ska kunna äga saker. Staten ska kunna äga saker och kanske framför allt bestämma regler om till exempel hur man får hantera miljön. Men det är inte för att tjäna pengar. Det är för att det finns miljövärden som behöver skyddas. Då kanske det oftast är effektivast med regler och lagar snarare än ägande. Fru talman!
Det finns en fråga om LKAB. Ledamoten viftar här med ett papper om det. Det finns inget förslag om att sälja LKAB. Det finns ingenting konkret vi diskuterar. Men det är väldigt svårt att ha en diskussion som handlar om alternativa historiska skeenden.
Jag kan konstatera utifrån den nationalekonomiska litteratur som jag har tagit del av att det är svårt att ställa kostnader och vinster som vi har sett mot kostnader och vinster som vi inte har sett. Vi vet inte vad som hade hänt ifall ekonomin själv fick fördela sina pengar. Vi vet inte vilken kreativ förstörelse som hade uppstått, som Joseph Schumpeter hade sagt. Vi vet inte vad vi ser och vad vi inte ser, som Frédéric Bastiat hade sagt. Det vet varken jag eller Vänsterpartiet.
Joar Forssell (L):
Tack, Mattias Bäckström Johansson, för frågan! Det är roligt att vi får ha den här diskussionen. Detta är min första debatt som ny ledamot i näringsutskottet. Det är alltid kul att få ett replikskifte. Jag vill bara säga det först. När man beskattar något är det klart att det kommer att påverka. Det är klart att det är så. Så är det på alla skattepolitikens områden och även här.
Jag tycker att det är helt rimligt att ställa sig bakom förslaget sådant det ser ut. Man måste börja sin genomlysning av detta någonstans, och även om vi tittar på just de här effekterna och gör genomlysningen på det området stänger det inte dörren för andra genomlysningar. Jag är en del av januaripartierna.
Innan jag kom till näringsutskottet var jag skattepolitisk talesperson för Liberalerna, och jag vet att när vi inom januariavtalssamarbetet förhandlar om skattepolitiken funderar vi också över effekter åt olika håll. Det är ingen hemlighet att vi i Liberalerna ibland har varit kritiska till saker som vi har gått med på i förhandlingar därför att vi har fått igenom andra saker.
Men att lyfta ut detta och specifikt peka på det tycker jag inte riktigt platsar i just den här produkten. Sedan är det naturligt att man hela tiden i politiken utvärderar effekterna av alla möjliga beslut som man fattar. Det är klart att det finns skattepolitiska åtgärder som påverkar detta. Det finns säkert också saker som gäller utbildningssystemet - har vi till exempel tillräckligt många duktiga ingenjörer som arbetar med detta?
Det finns hur mycket som helst om vi ska expandera den här produkten, och då kanske vi inte borde stanna vid det som Sverigedemokraterna tar upp i sin reservation, utan det finns säkert många andra saker som också påverkar. Jag hoppas att man i en genomlysning kan hitta aktörer som pekar på det, så att vi kan göra mer framöver.
Joar Forssell (L):
På ett sätt kan jag förstå Sverigedemokraternas fråga. När man är med i ett samarbete står man såklart bakom en helhet. Sedan betyder inte detta att man själv har haft ingångar som stöder varje del av den helheten. Så funkar ju ett samarbete. Den här produkten handlar just om att följa upp och analysera de åtgärder som inblandade aktörer vidtog. Man kan naturligtvis alltid diskutera vem som är inblandad aktör eller inte.
Jag ser det som att det, oavsett vilket skattesystem vi har, är helt nödvändigt att granska hur olika aktörer kan agera för att undvika att en sådan här situation uppstår.
Sedan finns det en legitim diskussion, som jag uppfattar förs, om till exempel vissa delar av skattesystemet, om forskningspolitiken, om utbildningspolitiken eller om andra delar av politiken som också påverkar möjligheten till god kapacitet.
Jag tycker att den diskussion som vi för här och nu bör vara integrerad i alla möjliga debatter och diskussioner, för detta är ett så stort och samhällsomspännande problem att vi behöver grotta ned oss i det på en massa olika politikområden.
I just den här produkten tycker jag att det är positivt att man väljer att ha ett fokus, men det betyder ju inte att man inte ska analysera den typ av konsekvenser som ledamoten Mattias Bäckström Johansson beskriver, till exempel skattesystemet.
Det finns en bred diskussion om hur det påverkar till exempel framtida innovationer. Det finns kanske möjlighet att använda exempelvis kraftvärme på ett klimatsmart sätt om man har rätt innovationer och rätt teknik på plats. Men detta är en annan diskussion som också bör tas.
Joar Forssell (L):
Jag vill börja med att tacka ledamoten för hans inlägg och konstatera att det är bra att detta system har funkat så bra som det faktiskt har gjort. Vi har fått investeringar snabbare och utveckling fortare än vad vi trodde, och vi har faktiskt fått en förändring som vi önskade på plats. Det har funkat så bra att systemet nu håller på att avskaffa sig självt.
Det är ju fantastiskt att priserna har gått ned som det var tänkt och att produktionen har gått upp som det var tänkt. Men, fru talman, när jag lyssnar på Socialdemokraterna undrar jag om ledamoten Patrik Engström håller med om Energimyndighetens bedömning att det inte längre behövs subventioner på det här sättet.
Delar Socialdemokraterna och Patrik Engström den bedömning som Energimyndigheten gör, nämligen att det inte behövs subventioner längre? Fru talman! Om Patrik Engström delar den bedömningen undrar jag varför man är så mån om att se till att elkunderna får fortsätta att subventionera energiproduktion som redan är lönsam i sig själv.
Varför är man så mån om det? Då kommer Patrik kanske att säga att det handlar om så lite pengar. Ja, om vi tittar på den utveckling ni själva har gjort, Patrik Engström - 0,1 öre per kilowattimme, eller 5 procent - ser vi att det handlar om 663 miljoner. Det kan man tycka är lite om man slår ut det på var och en, men det är en ganska stor peng som går till de här företagen och den här produktionen, som redan är lönsam i sig själv. Fru talman!
Menar Patrik Engström och Socialdemokraterna att Energimyndighetens bedömning - att den här produktionen inte behöver subventioner - är korrekt eller inte korrekt?
Joar Forssell (L):
Jag tycker att det finns två rena falsarier i Socialdemokraternas resonemang, och jag tycker att det finns en principiell fråga som man inte lyckas besvara. Den principiella frågan, fru talman, är om det är rätt att vanligt folk som betalar för sin el ska betala kanske 663 miljoner spänn för produktion som Energimyndigheten säger inte behöver subventioner. Är det rätt att göra den omfördelningen?
För mig är det en principiell fråga, och jag tycker att det är fel. Det hade varit nödvändigt i början, när vi behövde få igång systemet. Nu är det ju på plats, och subventionerna behövs inte. Det är en principiell fråga, och jag tycker att det är tragiskt att Socialdemokraterna duckar för det. Man kan inte låta elkunderna betala så här mycket pengar till produktion som ändå är lönsam. Sedan finns det alltså två falsarier.
Det ena är att Socialdemokraterna i sitt anförande tidigare återkom till det här med Norgefrågan - att detta är nödvändigt för att avveckla systemet, därför att vi har ett avtal med Norge. Det här handlar ju om att vi har omförhandlat ett avtal med Norge. Norrmännen är med på att omförhandla saker. Det är klart att även de norska elanvändarna, som också kommer att få betala mer till lönsam produktion, vill se att man inte komprimerar kvotkurvan. Varför skulle det vara omöjligt att förhandla med Norge?
Det framstår som helt befängt. Fru talman! Den sista saken jag vill ta upp, det vill säga det andra falsariet, är idén att det ingick i företagens affärsmodell och att vi inte i efterhand kan komma och ändra det. De visste, och vi sa från början, att systemet kommer att fasas ut. Det kommer att gå mot noll, och man kan inte räkna med att få subventioner av systemet - därför att det kommer att fungera.
Sedan gjorde de felaktiga kalkyler av hur snabbt teknikutvecklingen skulle gå och av hur många andra som skulle vilja investera pengar. Men vi politiker kan ju inte ta ansvar för att marknadsaktörer gör dåliga affärsbedömningar! Vi kan ta ansvar för att hålla vårt ord, nämligen att systemet ska fasas ut.
Joar Forssell (L):
Det är verkligen så att Sverige är en del av världen - och måste så vara.
Fru talman! Det är glädjande för en person som jag - en liberal och någon som vill se sig själv som en del av världen - att vi kan göra detta tillsammans i EU.
I Europeiska unionen tar vi, i och med detta och liknande beslut runt om i unionen, tillsammans upp striden mot de länder som vill använda vår fria ekonomi för otillåten vinning.
Det handlar om dem som utgör ett säkerhetshot och vill investera i känslig infrastruktur. Det handlar om dem som kanske vill komma åt att köpa upp känslig teknologi och om dem som vill äga infrastruktur på för oss säkerhetspolitiskt känsliga platser. Det är helt nödvändigt att få kontaktpunkten för detta gemensamma europeiska arbete på plats, fru talman.
Det är också helt nödvändigt att se till att ISP får ordentliga muskler för att utföra granskningarna på plats. Om vi ska kunna upprätthålla vår säkerhet och kontrollen över vår känsliga infrastruktur i det här landet, fru talman, är det helt avgörande att vi gör det tillsammans.
Vi behöver göra det tillsammans i EU, med öppenhet och samtidigt som vi värnar den fria, globala, öppna ekonomin. Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om utländska direkt-investeringar Fru talman! Man får dock inte vara naiv.
Av det skälet är jag och Liberalerna - som driver på för den här typen av åtgärder sedan tidigare - väldigt glada att det finns pengar i budgeten till ISP, den myndighet som får just det här ansvaret. Det gör att de kan se till att få rätt kompetens på plats.
Det framkommer tydligt att de har ett ansvar att samarbeta med andra myndigheter, och det framkommer tydligt att detta är ett arbete som vi behöver göra tillsammans med andra europeiska länder. Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om utländska direkt-investeringar Även ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv är vi i Sverige nämligen sällan ensamma.
Vi är hotade inte för att vi är Sverige utan för att vi ingår i den delen av världen där vi har fri- och rättigheter och tror på demokrati, yttrandefrihet och en fri ekonomi - alla de saker som länder som till exempel Kina, som har nämnts tidigare, avskyr. De ser alla dessa saker som hot.
Det är därför vi i Sverige, som en del av den liberala världen, är hotade. Av det skälet är det avgörande att vi gör detta tillsammans, både för att Sverige fortsatt ska vara attraktivt att investera i och för att vi ordentligt ska kunna granska de investeringar som riskerar att vara farliga för vår säkerhet.
Joar Forssell (L):
Tack, statsrådet, för svaret! Min fråga gäller Sveriges elbehov. Vi har i dag en stor elbrist. Den diskussionen har vi ofta, jag och Ygeman, så den är nog känd för en hel del av dem som följer riksdagsdebatten i stort.
Men det är också så att vi från svensk sida under många år helt enkelt har kunnat lita på och luta oss mot den norska produktionen av fossilfri vattenkraft. Det är någonting positivt. Vi tycker att det är bra att Sverige fortsatt kommer att importera stora mängder fossilfri el som kommer från norsk vattenkraft.
Norge har dubbelt så stor installerad effekt som Sverige när det kommer till just vattenkraft. Tekniskt och ekonomiskt är vi båda en del av den nordiska elmarknaden. Det sägs ibland i debatten, herr talman, att Sverige importerar eller exporterar el eller att Norge importerar eller exporterar el och så vidare.
Egentligen är det samma elmarknad. Men inom den marknaden, herr talman, har varje land ansvar för sin elförsörjning. Tillgången till el och energi är en frihetsfråga, och Sverige har ansvar för att se till att vi alltid har el och energi där den behövs och på ett sätt som inte skadar klimatet. I detta skulle jag utan några jämförelser i övrigt vilja kalla Norge för Nordens pusher, herr talman.
Norge har genom att erbjuda oss en första dos med billig ren el fått oss att bygga in oss i ett beroende av Norge som backup.
Norge blir som ett batteri, som vi kan ta lite av när det inte är någon vind i Sverige eller när det är lite för kallt för att vi ska klara av att tillgodose våra behov. Herr talman! Norge har alltså fått oss beroende av norsk ren el från början. Nu går de vidare och tänker sälja sin el till fler.
Man kan säga att den norska elen i princip har varit gratis, men sedan de byggde ut sin elleverans till Nederländerna har vi sett hur de norska priserna har stigit något. De är fortfarande på låga nivåer, men de har stigit något. Herr talman!
Redan nästa vinter kan vi stå inför ett läge där de för Norge nya elmarknaderna, Tyskland och Storbritannien, konkurrerar med Sverige på ett sådant sätt att priserna kommer att pressas upp ytterligare. Det är klart att man sitter i en väldigt beklaglig sits när man, som Sverige, har köpt den billiga elen från Nordens pusher Norge och Norge i nästa skede kan höja sina priser.
Herr talman! Vi menar att även Sverige behöver mer reglerbar energiförsörjning, egentligen i form av kärnkraft.
Vi kunde läsa i Dagens Nyheter i dag om hur regeringen sitter på frågan om slutförvaret och inte kommer till skott med att fatta beslut för att säkra att den kärnkraft som vi har i Sverige kan fortsätta och för att säkra att vi kan ha reglerbar energi även när Norges elpriser riskerar att stiga ytterligare. Herr talman!
Min fråga till statsrådet är fortfarande: Hur ser statsrådet på frågan om Norges framtida elleveranser till Sverige?