Lars Wegendal (S):
Jag kan först konstatera att talarlistan efter hand har blivit riktigt kort i detta ärende. Ett par borgerliga partier har hoppat av debatten. Det tycker jag är tråkigt eftersom denna debatt ändå är den sista debatten om den statliga idrottspolitiken under denna mandatperiod. Min avsikt är att för Socialdemokraternas räkning kommentera några av de reservationer som finns i detta motionsbetänkande.
Därefter tänkte jag lyfta fram några av de frågor som vi tycker är viktiga att finna en lösning på i närtid. Jag tänkte sedan avsluta med några frågor som vi menar att den nuvarande regeringen har misslyckats med. Herr talman! I en gemensam reservation lyfter vi i de rödgröna partierna fram det viktiga idrottsetiska arbetet.
Vi menar att idrotten på alla nivåer måste intensifiera sitt jämställdhetsarbete, sitt hbt-arbete och sitt idrottsetiska arbete. Vi vet naturligtvis att svensk idrott gör mycket för att förbättra sig inom dessa områden. Men fortfarande kan man se hur långsamt dessa förbättringar går.
På central nivå inom Riksidrottsförbundet och specialidrottsförbunden kan man se att de aktivt arbetar med frågan. Det är bra. Men när man ser på lokal nivå är det mycket mer som behöver göras.
Här krävs ytterligare insatser, och eftersom regeringen i sin bidragsgivning är tydlig när det gäller till exempel jämställdhet måste man vara det även i sin uppföljning av den statliga bidragsgivningen. Det som man uttrycker i sina krav vid bidragsgivningen får inte vara bara tomma ord, utan det måste till konsekvenser när man ser att idrotten inte tar några steg framåt.
I en annan reservation lyfter vi socialdemokrater fram frågan om att det bör inrättas en ny och från idrotten självständig och oberoende antidopningsorganisation. Vad vi här framför är helt i linje med vad Wada säger i sin antidopningskod. Men tyvärr har inte regeringen samma uppfattning i de utredningsdirektiv som man nyligen beslutat om och lagt i handen på den särskilda utredare som man har utsett.
Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. Herr talman! När man i dag åker runt och träffar företrädare för svensk idrott är det några frågor som är helt dominerande i de samtal som de vill föra.
Den första frågan är hur regeringen har tänkt hantera de två skatteförslag och det momsförslag som ligger på regeringens bord. Jag blir naturligtvis frågeställarna svaret skyldig eftersom vi socialdemokrater inte har någon initiativmöjlighet när det gäller de konkreta förslagen. Jag kan konstatera att regeringen inte har tagit upp frågorna i den propositionslista som man har presenterat.
Men det är ingen garanti för att man inte kommer att lyfta fram frågan i en proposition eller till exempel i den ekonomiska vårpropositionen. Min fråga till regeringspartiernas företrädare är naturligtvis: Kommer dessa frågor att lyftas fram före valet i en proposition eller i den ekonomiska vårpropositionen?
Jag utgår från att ni kan ge ett klart ja eller nej som besked till alla de enormt oroliga idrottsföreningar som finns runt om i landet. Den andra frågan gäller spel- och lotterimarknaden - ett exempel på ett område där de fyra borgerliga partierna inte har lyckats komma överens. En sak är att man inte har klarat av att komma överens om det totala förslaget.
Men i detta sammanhang är det riktigt oroande att man inte ens har lyckats klara ut den del som har koppling till bland annat idrotten och som vi brukar kalla för folkrörelsespelen - en viktig del av idrottens finansiering som representerar en bit av den egenfinansiering som vi alla tycker är så viktig.
Dessa två för idrotten oerhört viktiga frågor är det viktigt att i närtid få svar på. När är det tänkt att dessa svar ska presenteras? Herr talman! Ett av regeringens största misslyckanden - inom detta område är det väl bäst att tillägga - är arbetet med att få fler internationella idrottsevenemang till Sverige.
Det går naturligtvis inte att jämföra med det totala misslyckande som människor upplever när det gäller den ökande arbetslösheten eller regeringens okänsliga sjukförsäkringspolitik. Men när statsministern i regeringsförklaringen ändå lyfte fram frågan om evenemang föddes naturligtvis förväntningar - förväntningar som därefter inte på något sätt uppfyllts.
Det enda man kan konstatera är att dessa förväntningar har begravts i en organisatorisk diskussion inom idrotten.
Vi socialdemokrater har hela tiden förväntat oss att regeringen skulle ta ett lite bredare grepp om evenemangsfrågan, att man skulle se den tydliga kopplingen mellan internationella idrottsevenemang, näringspolitik, småföretagarpolitik, turism och regionalpolitik. Tyvärr var det för avancerade tankar för regeringen. Man landade i stället i ett snävt idrottsligt perspektiv.
Vi socialdemokrater beklagar detta men hoppas att de inom idrotten är kloka nog att själva vidga perspektivet. Ett tydligt exempel på regeringens snäva synsätt är hur man hanterade Fotbollförbundets önskan om att tillsammans med Norge få anordna fotbolls-EM 2016. Alla övriga ansökarländer var väldigt måna om att ha ett brett anslag när man i respektive land diskuterade frågan.
Där var det näringsministrarna och finansministrarna som analyserade respektive förbunds ansökan. Hos oss var det kultur- och idrottsministern som var samtalspartner med idrottens företrädare. Resultatet är känt: ett nej i vanlig ordning. Det är bara att beklaga hur passiv och intresselös regeringen varit. Herr talman!
Detta år är första året då svensk idrott får sitt statliga bidrag direkt över den statliga budgeten - allt utom de 500 miljoner som går till satsningen Idrottslyftet som liksom tidigare kommer direkt från Svenska Spels överskott.
Trots att regeringen i sin retorik uttrycker förändringen genom att säga att man beslutat om ett förhöjt och stabilt bidrag kan det konstateras att statsbidraget i år är 78 miljoner mindre än det var år 2009. Detta beklagar vi socialdemokrater. Samtidigt förvånas vi över att svensk idrott accepterat denna minskning.
Det var antagligen det pris man fick betala för att uppnå ett visst mått av stabilitet. Men detta hade kunnat uppnås på annat sätt än det sätt som regeringen nu valde.
Det kan också konstateras nu när vi ser Svenska Spels resultat för 2009 att om det tidigare vinstdelningssystemet hade behållits skulle svensk idrott i år ha haft 20 miljoner kronor mer i statsbidrag än man hade 2009 - ett år som betecknas som mycket dåligt när det gäller att uppnå vinst hos spelbolaget.
Sammantaget, herr talman, får alltså idrotten i år ungefär 100 miljoner mindre än förra året.