Lars Tysklind (L):
Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på de två reservationerna. Jag vill ta upp frågan om skyndsamhet i domstol. Jag gick tillbaka och kontrollerade vad Liberalerna och jag själv sa i maj när vi diskuterade jakt och viltvård. Jag konstaterar att vi då sa att Högsta förvaltningsdomstolen hade sagt ifrån vad gäller överklaganden av dessa beslut.
Vi måste fatta beslut så att funktionen blir som den var tänkt och så att man kan avgöra dessa frågor skyndsamt innan jaktsäsongen startar. Därför konstaterar jag nu att det är bra att det införs en paragraf i jaktlagen om att mål om de stora rovdjuren ska handläggas skyndsamt. Detta gäller Förvaltningsrätten i Luleå och även kammarrätten.
Det är viktigt att följa upp denna förändring i lagstiftningen så att den i praktiken verkligen blir som vi har tänkt oss. Tanken är att de här målen ska avgöras i sak innan jaktperioden börjar för licensjakt och skyddsjakt. På den här punkten är vi eniga om att detta är bra, men vi måste följa upp det så att det fungerar i praktiken.
Det torde det väl också kunna göra - förutsättningarna finns. Herr talman! Vi är också eniga om att det, vid vissa tillfällen och på vissa platser, förekommer direkt felaktig viltutfodring. Framför allt gäller det klövvilt. Vi diskuterar kanske mest vildsvin, men det handlar även om andra djur.
Detta leder till oacceptabla skador på jord- och skogsbruk. Vi har pratat om skador i trädgårdar, och inte minst viltolyckor är en fråga som är relevant för många människor, med tanke på de tragedier som följer i spåren av dessa. Verklighetsbilden av det problem som vi ska lösa är det nog inte särskilt stor skillnad på.
Därför kan jag tycka att man använder överord i denna debatt beträffande att vi skulle ha olika bild av problematiken, eller huruvida det finns en problematik eller inte. Från Liberalernas och Alliansens sida har vi tydligt markerat att det finns klara motiv för att det ska finnas möjlighet att utfärda förbud mot felaktig viltutfodring.
Problemet är att det lagförslag som vi har fått från regeringen är alldeles för långtgående och oprecist. Därför vrids diskussionen och de frågor som har kommit upp här till att detta skulle handla om att inte göra någonting alls. Det handlar inte alls om det, utan det handlar om att göra det på ett annat sätt.
Genom att - som regeringen nu gör - föreslå en lagstiftning som utgår från generella förbud, där man sedan beslutar om undantag utifrån lokala hänsynstaganden, riskerar man att slå över målet. Detta är inte lösningen. Det sättet att hantera lagstiftning riskerar definitivt att resultera i ett ökat antal juridiska processer. Det måste ändå kunna gå att överklaga alla dessa beslut.
Varken viltvården eller de inblandade aktörerna gynnas av detta. Jens Holms påstående om att det handlar om att inte göra någonting alls är helt felaktigt. Att vi säger nej och vill avslå propositionen i denna del - vilket Isak From skapar dramatik kring - beror på att det är det sätt vi har att arbeta på när vi ska skicka tillbaka en proposition för att få tillbaka ett nytt förslag från regeringen.
Vi har också markerat vilka utgångspunkter vi har: Vi vill att förslaget ska vara tydligare, mer preciserat och ge en tydligare ram för hur en lagstiftning ska se ut. Vildsvin och viltskador Det ska handla om att ha möjlighet att kunna utfärda förbud mot utfodring av klövvilt när andra lösningar inte visar sig möjliga och när påtagliga skador finns.
Det handlar, som sagt, om ett tydligt ramverk. Vidare tycker vi att det ska göras tydligt att ett förbud ska gälla i begränsade områden och under begränsad tid. Vissa organisationer har blivit slagträn i debatten. Vi kan konstatera att det kanske finns intresse även från dessa organisationer av att ha en samsyn i frågan.
Det är väl inte alldeles märkligt att LRF, Jordägareförbundet och Svenska Jägareförbundet sätter sig ned och diskuterar en gemensam linje. Detta är också något vi har fått presenterat för oss. Jag tycker inte att vi ska använda dessa aktörer som slagträn i den politiska debatten. Man kan i stället konstatera att de har kommit fram till en linje som stämmer ganska väl överens med den linje som vi nu lägger fram som förslag.
Jag tycker att regeringen också bör kunna ta sitt ansvar i detta avseende och skyndsamt - för att använda detta ord även här - återkomma med ett lagförslag som innehåller de förändringar som vi föreslår.
Jag är övertygad om att det absolut mest effektiva sättet att få denna lagstiftning på plats är att vi nu säger nej till förslaget i propositionen och skickar tillbaka det till regeringen, som då får ett tydligt budskap från riksdagen om hur man vill ha lagstiftningen utformad. Regeringen kan sedan återkomma med ett nytt förslag.
Att Isak From gör ett sådant stort nummer av att detta handlar om att avslå, att vi inte ens ser problemet och att vi inte vill göra någonting alls, kan jag i sammanhanget tycka är ganska märkligt. När det gäller tillståndsplikt och anmälningsplikt för kameraövervakning tänker jag inte säga så många ord. Det diskuterades kring att det finns tillstånd för 700 kameror.
Jag kan inte verifiera den siffran, men om någon säger att det finns 10 000 kameror ute i skogen får jag väl hoppas att det stämmer. Det visar att vi har ett system som vi har tappat kontrollen över. Det måste vara angeläget att vi får ett system som faktiskt fungerar och som vi har kontroll över. Detta har definitivt med den personliga integriteten att göra - vi kan inte ha så många kameror ute i terrängen som vi inte har kontroll över.