Betty Malmberg (M):
Som riksdagsledamot får vi tillfälle att göra många viktiga studiebesök, men självklart är vissa av dem sådana som sticker ut och som man har svårt att glömma. För min del var besöket på sjukhusskolan vid Linköpings universitetssjukhus ett sådant besök. Jag fick förvisso inte prata med några elever, men jag mötte en personal som utstrålade professionalism, empati och energi, vilket måste betyda oerhört mycket för de barn och unga som låg inne för vård.
Undervisningen bedrevs på en mycket liten yta, bara 5 x 5 meter, och där fanns allt som behövdes för att undervisa eleverna. Sjukhuslärarna var tvungna att behärska allt från att lära ut läsning till gymnasieskolans kemi. Sjukhusundervisningen är en mycket viktig verksamhet, eftersom det många gånger är den enda normala delen i tillvaron som en elev kan ha under sin vistelse på sjukhus.
Både för barn och unga som får särskild undervisning på sjukhus liksom för elever i HVB-hem är dagens betänkande ett verkligt framsteg och ett viktigt instrument. Det medför nya möjligheter att öka likvärdigheten och att säkerställa alla barns rätt till utbildning.
Betänkandet som sådant är ganska tekniskt och juridiskt, och mina kolleger har på olika sätt gett bilder av det, men det genomsyras av ett omtag genom att vi är beredda att göra något åt konstaterade brister i utbildningen. Det gäller elever som befinner sig i en särskilt utsatt situation.
Bristerna ska undanröjas. Betänkandet pekar på ansvaret men visar också på att myndigheter och offentliga verksamheter på olika nivåer i samhället måste arbeta gemensamt för att nå de eftersträvade resultaten.
Utskottet förutsätter att regeringen följer upp effekterna av de olika ändringarna i skollagen som nu ska genomföras och ser till att ingen elev lämnas utanför. För mig personligen representerar betänkandet också en del av ett viktigt samhällsengagemang och demokrati.
Under resans gång har jag haft förmånen att ha kontakt med en aktiv förening som varit engagerad i frågorna. Det har varit sjukhuslärarna själva. De är ungefär 130 lärare totalt i Sverige. Från att ha varit tämligen okunniga om de politiska processerna - om jag får säga så - har de snabbt satt sig in i dem.
Under parollen "Sjukhusskolan står för en återgång till ett friskare liv" har de fört samtal med utredaren, svarat på remisser, uppvaktat politiker av alla kulörer, ordnat studiebesök och haft frukostmöte i riksdagen. De har verkligen drivit frågorna. Givetvis har de även haft ett egenintresse, men främst har de drivit frågorna för elevernas skull, för de barns skull som de undervisar.
De har all anledning att vara stolta över sitt sätt att påvisa hur viktiga dessa frågor är och också hur viktigt det är att engagera sig, för det går att göra skillnad. Med det sagt får jag väl säga att de kanske inte är nöjda till hundra procent. Vissa frågor återstår att lösa, inte minst vad gäller finansiering. Men de har nått en bra bit på väg, och det gläder mig.
Vi från allianspartierna, det vill säga Moderaterna, Centerpartiet, Folkpartiet och Kristdemokraterna, är mycket stolta och glada över att vårt tidigare arbete för att öka likvärdigheten för alla elever nu föreläggs riksdagen för beslut. Det är glädjande att det finns en samsyn i de här frågorna. Herr talman! Å allianspartiernas vägnar yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.