Ali Esbati (V):
Jag tackar för svaret från arbetsmarknadsministern, men jag måste tyvärr konstatera att det var ett ganska genuint icke-svar. Jag hade kanske inte hoppats fullt ut att ministern skulle komma med något slags färdigberett åtgärdspaket, men jag hade kanske en viss förhoppning om att det skulle komma någon sorts signal om att regeringen tar problemen inom flygbranschen på allvar.
Jag hade hoppats att vi skulle få höra ett resonemang om detta som åtminstone lät påskina att ministern och därmed regeringen hade större överblick över arbetssituationen inom flygbranschen eller åtminstone var intresserade av att skaffa sig det. Men det Elisabeth Svantesson har berättat är att inhyrda arbetstagare ska ha bra arbetsvillkor. Flygoperatörerna ska följa gällande lagar och regler. Det är helt generiska svar. Det är svar som i princip hade kunnat ges på vilken fråga som helst.
Det som var min poäng med att ställa interpellationen var att belysa konkreta och existerande, åtminstone enligt min och Vänsterpartiets mening, oroväckande utvecklingstendenser inom en del av den svenska arbetsmarknaden. Det är tendenser som är problematiska, för de drabbar kabinanställda, piloter och andra inom den här näringen. Men de har också bredare följdverkningar.
Vi vet ju att olika typer av tricks för att pressa löner och arbetsvillkor tenderar att snappas upp av andra branscher. Jag påminner om det som jag tog upp i interpellationen - det gäller exempelvis Norwegian och kabinpersonalen. Företagsledningen vill att personalen ska göra samma jobb men som bemanningsanställd i stället för att vara anställd av själva företaget. Det här har Elisabeth Svantesson inget att säga om.
Hon reflekterar inte över att detta kan innebära olika saker för arbetsvillkoren, nämligen att den faktiska fördelningen av ansvar blir annorlunda. Det kan uppstå en press på personalen, som riskerar att gå från att vara kvalificerad säkerhets- och serviceansvarig personal till att bli jäktad städ- och försäljningspersonal i luften. Elisabeth Svantesson har heller ingenting att säga om piloternas situation.
Det finns exempel både på användning av bemanningsföretag och på att piloter pressas till att bli egenföretagare som gör samma jobb som tidigare. Det borde vara uppenbart att det handlar om att arbetsgivaren försöker dumpa tidigare upparbetade villkor och komma undan ansvar och risker. I söndags skrev Svensk Pilotförening om denna fråga på DN Debatt.
Man tog upp företaget Svenska Direktflyg AB, som har krävt 25 procents lönesänkning av sina anställda. När facket inte ville acceptera detta i förhandlingar sade bolaget upp alla piloter och började använda sig av utländska flygbolag för att genomföra de svenska flygningar företaget har åtagit sig. Ett annat exempel som jag har tagit upp gäller F-skattsedlar och nämns också i artikeln.
Det gäller företag som behåller sin verksamhet oförändrad utåt men som går runt kraven på att betala arbetsgivaravgifter och liknande genom att i stället ta in piloter i form av konsulter. Av debattartikeln framgår att detta "är en avsiktligt vilseledande konstruktion med syfte att försvåra insyn för utomstående och samtidigt sätta arbetstagarna i en beroendeställning till flygbolaget som inte liknar någon normal relation på svensk arbetsmarknad".
Är arbetsmarknadsministern bekymrad eller ens intresserad av de konkreta problemen på svensk arbetsmarknad? Ska alla som följer debatten räkna med att de fina orden om att den svenska modellen är bra och värd att försvara är bortblåsta i det ögonblick som de konfronteras med reella problem i verkliga branscher och den nu gällande svenska arbetsmarknaden?