Tobias Krantz (FP):
Det är ett egendomligt angreppssätt, i dubbel mening, som justitieministern använder härifrån talarstolen. Jag ställer de interpellationer som jag finner nödvändiga. Den här interpellationen fyller fullt ut de krav som riksdagsordningen ställer i fråga om rätten att ställa interpellationer. Jag tycker inte att jag eller någon annan ledamot ska behöva höra från justitieministern vilka interpellationer vi ska ställa eller inte ska ställa. De interpellationer jag finner nödvändiga ställer jag, och justitieministern svarar. Det är så det går till här i kammaren.
Justitieministern talar om att jag ska åka hem och prata med polisen. Jag pratar ofta med polisen, och när jag gör det talar de också om brister, behov av ökade tillskott och behov av andra metoder för att bekämpa framför allt den grova brottsligheten. Men framför allt talar jag med enskilda människor, medborgarna, de som är mina väljare. Dem har jag fått mitt uppdrag av, och det är dem jag lyssnar till. När jag åker runt och pratar med väljarna och medborgarna i Jönköpings län säger de att det finns en brist på poliser.
Polisen kan inte rycka ut i den utsträckning som behövs. Servicen minskar. Tillgängligheten minskar. De ser också att tingsrätter avvecklas. Det är den verklighet som människor upplever, justitieministern. Vi kan titta på hårda fakta. Oavsett om justitieministern vill springa ifrån dem eller inte talar hårda fakta sitt tydliga språk: Antalet anmälda brott har ökat med 20 % under den här perioden, och antalet poliser har i stort sett legat stilla.
Justitieministern kanske önskar att han hade en annan statistik, men vi har den statistik vi har. Den statistiken får vi utgå från, och den statistiken talar sitt tydliga språk. Det är inte att vara dysterkvist att tala om hur sanningen ser ut. Om man ska kunna göra någonting åt problemen måste man våga se sanningen i vitögat, och det gör inte justitieministern. Han ägnar sig åt att fly sitt ansvar. Jag tycker att det är bedrövligt, minst sagt. Justitieministern ska ta sitt ansvar.
Han ska svara på frågor här i talarstolen och faktiskt också tala om vad han ska göra åt den polisbrist som finns. Man kan inte bara tala om att antalet poliser har ökat. Det är jättebra att antalet poliser sakteliga ökar, men man måste också ställa det i relation till hur invånarantalet har ökat och hur antalet anmälda brott har ökat.
Inte minst de kategorier av brott som är väldigt allvarliga för människor, de grova våldsbrotten, har de senaste tio åren ökat med 70 %. Då räcker det inte att man ökar antalet poliser bara lite grann, att man gör små putsningar på ytan. Då är det kraftfulla satsningar som krävs. Det kan inte vara så att polisstyrkans relation till antalet anmälda brott är helt ointressant för justitieministern. Det måste vara så att antalet poliser anpassas till hur brottsligheten ser ut och hur invånarantalet ser ut.
Där kan vi se i mitt hemlän, och jag misstänker att det är så på många andra håll i landet också, att gapet har ökat de senaste tio åren. Polisen har inte förmågan eller kapaciteten att bekämpa brottsligheten på det sätt som vore önskvärt, just därför att antalet poliser har ökat mycket marginellt medan brottsligheten har ökat kraftigt. Justitieministern är fortfarande svaret skyldig.
Svara på frågan: Vad tänker justitieministern göra för att se till att polisen har den kraft och förmåga som krävs för att verkligen komma till rätta med den brottslighet som nu ökar?