Pyry Niemi (S):
Jag har läst in och studerat många domar och är väl bekant med hur det ligger till både med reglerna och med lagstiftningen. Det är inte så att varje skadelidande nödvändigtvis har rätt eller fel. Det här är svåra prövningar. Det håller jag helt med om. Det är någonting som ska hanteras varsamt och noggrant. Där är vi nog helt överens alla tre som deltar i den här debatten.
Det handlar ju om ingångsvärdena i samtalet. Skälet till att jag önskar en förändring handlar också om att försäkringsbolagen i slutändan kanske tvingas till andra former av, inte prövningar men just det här med handläggningstider. De kanske också många gånger tvingas komma närmare förlikningar.
Det kan ju vara där vi i rimlighetens namn borde hamna i slutändan, om det är någon som önskar processa, vilket är den yttersta konsekvensen av ett väldigt ekonomiskt utsatt läge som man befinner sig i. Jag säger det därför att jag vet - jag har pratat med så många människor som har hamnat i det yttersta läget att processa - att man inte har sett någon annan utväg.
Man har önskat att möjligheten funnits att hitta en lösning tidigare och slippa att gå vidare i en civilrättslig process som är kostsam, som är osäker och som i många lägen kan tvinga den skadelidande, om han eller hon förlorar målet, att gå från hus och hem. Det är den risken man uppenbarligen tar för att få rätt.
Det är klart att den person som försätter sig i det här läget noggrant och i samråd med advokat har grubblat många varv innan man går dit. Nåväl, det kanske är en viss säkerhet i systemet. Men som justitieministern så noggrant säger, även solen har sina fläckar.
Om det nu råder solförmörkelse för många, för det kan det faktiskt göra, gäller det att hitta modeller som är betydligt bättre. Det får inte vara så att en person som uppenbarligen är skadad, kanske helt oförmögen att utföra ett arbete, hamnar i ett läge där han eller hon blir ifrågasatt när det gäller den här skadan och skadans art.
Det händer ju ibland att försäkringsbolagen hävdar att exempelvis den här whiplashskadan inte baserar sig på trafikskadan utan på en gammal arbetsskada eller någonting annat. Då är det upp till den som har processat och stämt försäkringsbolaget att försöka bevisa att så inte är fallet. Då måste man ta in en annan form av expertis, alltså läkare i det här fallet, och sätta sig i relation till varandra. Så här kommer det att fortsätta.
Jag har i många domar sett att försäkringsbolagen har haft väldigt många läkare närvarande, medan den som har stämt och processat emot kanske har haft en läkare att hålla sig till. Det finns typiska ekonomiska förutsättningar och modeller i själva processandet som gör att det blir tufft för den skadelidande. Oavsett vilket är inte min ambition att vi ska lägga fler pålagor på domstolsväsendet.
Det jag vill handlar i yttersta fall om att minska antalet processer, att skapa en modell som i slutändan faktiskt ger en lösning i Trafikskadenämnden eller hellre ännu tidigare och som ger kortare handläggningstider, som ger snabbare beslut och som ger de skadelidande åtminstone rimliga förutsättningar att få ett beslut i bra tid i stället för att de hela tiden ska gå omkring och fundera på vad som är nästa steg.
Det är det som är ingången i det här. Det är därför jag vill få en belysning och en bra diskussion och debatt.