Lage Rahm (MP):
I dag har vi att debattera ett motionsbetänkande som rör många olika forskningsfrågor. Vi i Miljöpartiet har en hel del reservationer, många av dem tillsammans med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet. Jag tänker inte i dag ta upp precis alla delar i reservationerna.
I stället tänker jag gå in på en mycket viktig fråga och en viktig princip som också berörs i reservationerna. Det gäller hur vi ser på forskning och på detaljstyrningen av forskningen. Som tidigare sagts här i talarstolen har regeringen, tyvärr, börjat detaljstyra alltmer.
Det såg vi redan i den forskningsproposition som lades fram för ett år sedan och som kritiserades mycket för detaljstyrning. Jag hoppades kanske att det var ett olycksfall i arbetet, att man i sin iver och tro att man vet bäst detaljstyr mycket och att det var en engångsföreteelse - man skulle kunna se ett mönster i det hela. Vi i Miljöpartiet tycker att det är väldigt problematiskt.
Frågan är hur man ser på forskning, vad man menar med akademisk frihet och om man vill ha en akademi - något som är oerhört viktigt för samhället - där det finns en fri forskning och där vetenskaplighet baseras just på att det inte är en detaljstyrning från politiker. Förstås baseras vetenskapligheten också på andra saker. Hur menar vi att forskningen ska bedrivas?
Är det fråga om en fabrik där man beställer produkter och får ut de produkter man vill ha? Och är det så att man om man inte får beställt resultat beställer igen men då med mer detaljerade instruktioner? Det är inte på det sättet vi vill ha forskningen i Sverige. Det är inte heller på det sättet man får en särskilt bra kvalitet inom forskning och vetenskaplighet.
Därför skulle det vara förödande om det här mönstret fick fortgå. Förutom nämnda strategiska forskningssatsningar, som i vissa stycken är enormt detaljerade, kan man se vidare tendenser, som jag tidigare nämnt.
Till exempel var propositionen om lärarutbildningen på många punkter väldigt detaljerad. Vi har inte sett en liknande detaljeringsgrad i någon annan universitetsutbildning. Jag hoppas att vi i framtiden slipper se det och att det inte är en ny trend att den borgerliga regeringen vill detaljstyra alla universitetsutbildningar genom propositioner.
Det hinns inte med före valet, men om borgarna mot förmodan skulle vinna valet och vi därmed skulle få se en fortsättning på det vore det mycket olyckligt.
Jag hoppas att så inte blir fallet utan att det snarare är så att regeringen anser sig bättre lämpad att bedöma hur man bedriver en vetenskaplig utbildning med pedagogik och så vidare än universiteten och Högskoleverket är - det kan man förstås anse.
Ytterligare en sak som dykt upp är att vi nu har fått en situation där regeringen har gett ett uppdrag som gäller att göra särskilda utvärderingar av vissa kurser på universiteten. Självklart behöver alla kurser på universiteten kontinuerligt utvärderas.
Men frågan är vilka signaler som skickas när en regering går ut och pekar ut specifika kurser som råkar ha namn som man tycker är allmänt suspekta - då utan att hänsyn tas till att den vetenskapliga kvaliteten på kurserna mycket väl kan vara korrekt och bra.
Man frågar sig om den utvärdering som görs inte är bra eller om det är just den utvärdering som görs av de här kurserna som inte är bra. Man frågar sig också om regeringen kanske är bättre än den egna expertmyndigheten och för den delen även de universitet som har inrättat kurserna på att bedöma den vetenskapliga kvaliteten.
Vidare frågar man sig hur vi tänkt oss att i samhället ha den här typen av detaljerade instruktioner om specifika kurser, om att de ska utvärderas på ett specifikt sätt. Man kan undra vad som annars händer. Det här mönstret är förstås just ett mönster. Det finns ännu ingen heltäckande detaljstyrning från regeringen. Det hoppas jag att vi alla är glada över. Men frågan är varthän man går.
Ska vi i stället för Högskoleverket kanske ha ett Björklundsverk så att det blir tydligt vad man vill? Jag tror inte att det är på gång. Men frågan är vart vi är på väg. Om man hade varit intresserad av att ha en betydligt bättre lärarutbildning, varför lägger man då så lite pengar på forskning kopplad till lärarutbildningen jämfört med andra utbildningar?
Extremt lite forskningspengar finns på plats beträffande lärarutbildningen jämfört med hur det är med andra utbildningar. Regeringen har ju lagt en massa nya pengar på forskning. Men varför fanns det inte mer pengar på det här området om man nu är intresserad av att ha en god vetenskaplighet när det gäller utbildning av lärare? Det tycker jag hade varit rimligt.
Vidare kan man fråga sig om forskningen inte borde ses kopplad till kvaliteten i grundutbildningen. Det har lagts - det vill jag säga - väldigt mycket pengar på forskningen. Det är mycket bra. För detta förtjänar regeringen en eloge. Men frågan är om det är en vettig avvägning när man inte lägger några nya kvalitetspengar på grundutbildningen.
I stället nöjer man sig med att omfördela pengar som universiteten redan haft och säga att det är kvalitetspengar. Frågan är om det är en rimlig hantering. Mot den bakgrunden yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 6, men givetvis står vi i Miljöpartiet bakom samtliga våra reservationer.