Christina Höj Larsen (V):
Det vi diskuterar här i dag handlar om att hitta bästa möjliga balans mellan å ena sidan en rättssäker och individuell prövning som ger skydd undan krig och förföljelse åt den som behöver det och å andra sidan en effektiv och gedigen asylprocess som ser till att myndigheternas resurser används på bästa sätt, så att möjligheterna att utnyttja asylsystemet begränsas och eventuell brottslighet beivras. Det är en svår balans, svårare än det låter här i kammaren.
Om balansen viktas fel riskerar det att innebära att människor i behov av skydd inte får tillgång till den asylprocess och det skydd de har rätt till enligt konventioner och lagstiftning.
Eftersom individuella mänskliga rättigheter och rättssäkerheten kring dessa står på spel finns det anledning att vara särskilt varsam och noggrann när man viktar behovet av sådana här ändringar mot riskerna för den enskilde och för rättssäkerheten och synen på asylprocessen i stort. Sett till helheten i propositionen tycker inte Vänsterpartiet att regeringen har lyckats med denna balansakt.
Vi anser att en rad risker och brister i förslaget väger för tungt i förhållande till det som anges som skäl för de förändringar som har lagts på riksdagens bord. Vi yrkar därför avslag på propositionen i dess helhet, det vill säga bifall till reservation l. Herr talman! Långa handläggningstider har varit ett problem sedan ett stort antal människor sökte asyl i Sverige 2015 och även före det.
Att handläggningstiderna fortfarande var orimligt långa 2020 visar på regeringens oförmåga att prioritera frågan genom att tillskjuta tillräckliga resurser. Migrationsverkets uttalade målsättning är att asylprocessen i ordinarie form ska ta ungefär 30-90 dagar.
Enligt myndighetens senaste verksamhetsprognos väntas de genomsnittliga handläggningstiderna för grundärenden uppgå till tre månader under 2022 och 2023. Förslagen som läggs fram i propositionen kommer därmed sannolikt inte att leda till några större skillnader avseende handläggningstider och inte heller till några större ekonomiska besparingar. Det har regeringen i alla fall inte lyckats visa.
I ljuset av det betydande arbete som kommer att behöva läggas ned på förteckningen över säkra ursprungsländer och av de potentiellt negativa effekter på rättssäkerheten som införandet av ett sådant system medför tycker vi inte att detta är i balans.
På samma sätt saknas enligt vår uppfattning en tydlig bedömning av hur många människor dessa snabbförfaranden kan komma att omfatta och hur det påverkar rättssäkerheten i dess helhet. Migrationsministern sa tidigare att han såg framför sig att så många som en tredjedel av asylansökningarna skulle beröras av detta "snabbspår". Men sett till den lista som nu presenterats av Migrationsverket handlar det om cirka en tiondel.
Det är helt enkelt oklart och otydligt hur många människor som berörs. Uppenbart ogrundade ansökningar ska naturligtvis kunna avvisas, och det måste ske på ett rättssäkert sätt. Den möjligheten finns redan med gällande regelverk. Det är helt andra saker som behöver utvecklas och göras.
I stället för att lägga resurser och tid på att skapa ett särskilt spår för så kallade säkra länder, med de risker för rättssäkerhet och individuell prövning det innebär, bör regeringen lägga all kraft på att åstadkomma en asylprocess som är robust, rättssäker, transparent och rättvis och som genom sin konstruktion på bästa sätt lever upp till internationella konventioner med handläggningstider som gör det möjligt.
Där finns mycket att göra, både i en fullständig genomlysning av rättssäkerheten och i att prioritera att använda resurser till att korta handläggningstiderna, till att höja kvaliteten på landinformationen och de rättsliga ställningstaganden som tas fram samt till kompetensutveckling och kunskapsinhämtning hos handläggarna när det gäller barnspecifik kunskap, hbtq-frågor och så vidare.
Skulle förslaget ändå gå igenom föreslår vi i Vänsterpartiet i vår motion en rad förbättringar för att rätta till de värsta obalanserna.
Centralt i våra förslag är rätten till offentligt biträde, att särskilt sårbara personer identifieras och får rätt till det särskilda förfarandet samt att barn, oavsett om de kommer ensamma eller i familj, undantas från snabbprocessen.
Vänsterpartiet anser, precis som exempelvis UNHCR:s kontor för norra Europa, Rädda Barnen, Sveriges kristna råd, Amnesty och många andra att förslaget riskerar att leda till försämrad rättssäkerhet i asylprocessen och att skäl som framkommer sent i processen kan missas.
Även om man med säkra länder-listor och spår för uppenbart ogrundade ansökningar på papperet ska bibehålla samma individuella prövning finns det en överhängande risk att regeringen, med stöd av högerpartierna, genom dessa förslag skapar en situation där den enskilde har väldigt svårt att bryta ett antagande, en presumtion, att ansökan är uppenbart ogrundad.
Att den sökande dessutom föreslås behöva göra detta helt utan tillgång till offentligt biträde blir särskilt svårt. Vi föreslår därför att den sökande även i dessa ärenden får tillgång till offentligt biträde.
Om man skapar snabbprocesser där det finns en presumtion att ansökningar från vissa länder är ogrundade vill vi precis som Amnesty International också understryka att begreppet "allvarliga" skäl inte kan tillåtas tolkas som att skälen måste vara av mer allvarlig art för att motbevisa presumtionen än vad som krävs för att nå upp till skyddsgrundande behandling. Trots att regeringen menar att det inte är meningen ser vi en risk att det i praktiken kommer att bli så.
Därför vill vi att det tydliggörs att personer som söker asyl och kommer från länder som är upptagna på listan över säkra ursprungsländer inte behöver ha allvarligare asylskäl än andra. Herr talman! Barn är en särskilt utsatt grupp, och särskilda skyddsaspekter måste beaktas när barn söker asyl.
Vi anser inte att dessa aspekter kan tillgodoses i tillräcklig utsträckning inom ramen för påskyndade förfaranden, exempelvis vad gäller rätten för barn att komma till tals i asylprocessen samt vikten av att barnkonventionen beaktas och särskilt barnets bästa. Barn, oavsett om de kommit ensamma eller tillsammans med sin familj, ska inte omfattas av dessa förfaranden.
Vi vill helt enkelt inte riskera att missa trafficking eller andra barnspecifika skyddsskäl. Att identifiera särskilt sårbara personer är centralt för en rättssäker asylprocess. Vi menar liksom många andra remissinstanser att personer med särskilda förfarandegarantier i enlighet med artikel 24.3 i det omarbetade asylprocedurdirektivet behöver få ett särskilt skydd.
Här behöver regeringen ta fram bestämmelser eftersom lagstiftningsarbetet brister i det hänseendet. Regeringen behöver återkomma med lagstiftning som definierar vilka personer som omfattas av särskilda förfarandegarantier och hur de bäst identifieras. Herr talman!
Vad gäller processen kring framtagande av listan anser vi att en hög avslagsfrekvens ensamt inte bör kunna utgöra skäl för att ett land förs upp på listan. Det är ingen garanti för att landet ska bedömas som säkert för alla.
Ser vi till de länder som Migrationsverket nu föreslår till säkra länder-listan är det uppenbart att det i till exempel Chile finns stora risker för ursprungsbefolkningen och att Albanien, Kosovo och Serbien har en situation för specifikt hbtq-personer och romer där staten ibland brister i såväl vilja som förmåga att skydda dem från förföljelse.
Vänsterpartiet ifrågasätter också ordningen där regeringen ges den yttersta beslutanderätten över förteckningen. Regeringen skulle enligt propositionens förslag ha mandat att ta bort den föreslagna delegeringen till Migrationsverket och därigenom själv bli ytterst ansvarig över förteckningen. Vi tycker att det skulle medföra en politisering av asylprocessen som vore väldigt problematisk. Vi har en rad andra tilläggsförslag.
Men med detta, herr talman, väljer jag att yrka bifall endast till reservation nummer 1 och står i övrigt bakom reservationerna som vi har tillsammans med S och MP.