KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Lilja (S):
Det är rätt och det är precis det som står, att Livsmedelsverket ska stödja kommunerna. Det är det som blir lite märkligt, tycker jag. Det här är preparat som säljs överallt i hela Sverige. Sedan lägger man ut på 290 kommuner att kontrollera om de är bra eller inte eller att de inte innehåller förbjudna substanser. Det är precis av den orsaken som det här blir så galet. Det är just därför som de här produkterna borde kontrolleras centralt.
Det vore rimligt att Sverige, precis som en del andra EU-länder gör, ställer högre krav på att de som tillverkar och distribuerar de här produkterna ska anmäla dem till Livsmedelsverket så att man får en översyn och faktiskt kan kontrollera att de inte innehåller förbjudna substanser, framför allt att de innehåller det som står på burken.
Det är också sant att Läkemedelsverket kan klassificera läkemedelsnära substanser som förekommer i kosttillskott. Man har gjort det i fyra fall hittills. Där skulle man kunna vara mycket konsekventare och hårdare i att klassificera läkemedelsnära produkter så att de inte kan hamna i kosttillskott. För mig kvarstår problemet.
Som jag sade tidigare får jag känslan av att regeringen är medveten om problemen men egentligen inte vill ta tag i dem på riktigt. Det handlar som sagt om idrottsmän som råkar illa ut, det handlar om människor som får i sig produkter med kända biverkningar, det handlar om människor som köper ett kosttillskott som man tror är ett livsmedel men där man i själva verket får i sig läkemedel eller läkemedelsklassade substanser.
Jag hade hoppats att vi skulle få tydligare svar. Det rimliga i det här sammanhanget vore att Livsmedelsverket tog det totala ansvaret, men tydligen är vi inte där.
Christer Erlandsson (S):
I det läget innebär det att jag kommer att utnyttja nödvärn. Men innan jag gör det kommer jag att prata med människan. Jag tror att man många gånger kan tala människor till rätta. Man kan också erbjuda alternativ, till exempel att man ska ta taxi från en fest eller liknande. Det kommer jag att förorda. Jag tror att man kan tala många människor till rätta.
Dock kan det vara vissa problem med människor som är mycket djupt drogade.
Christer Erlandsson (S):
I ett sådant läge, beroende på hur det kommer att utveckla sig, har jag i Sverige möjligheten till nödrätt om det krävs. Och den kommer jag i sådana fall att använda mig av. Men det finns några andra saker att tänka på, Jeppe, nämligen på vilket sätt som vi jobbar förebyggande för att inte komma i dessa situationer.
Då tänker jag på det som du själv sade i ditt anförande om att det är bra om man kan förebygga brott. Det tycker jag också att man bör göra.
Jag tänker på tillgången på alkohol, där Moderaterna mycket klart säger att vi ska avskaffa Systembolaget och försäljningsmonopolet, tillåta alkoholförsäljning i vanliga butiker och avskaffa den restriktiva alkoholpolitiken som vi övriga partier i riksdagen hittills har varit överens om. Moderaterna för en ansvarslös alkoholpolitik, skulle jag vilja säga.
Och det i sin tur skapar en hel del av de problem som vi har med förare med alkohol i kroppen. Därför är det bättre om Moderaterna försöker lyssna på de synpunkter som samtliga andra riksdagspartier har fört fram när det handlar om att ha en restriktiv alkoholpolitik.
Beträffande tillgängligheten kan vi se hur det är i fråga om kontrollen i butiker där man säljer öl, i relation till Systembolaget, och på vilket sätt ungdomar, och även minderåriga, kommer åt öl.
Christer Erlandsson (S):
Jag ska börja med frågan om eftersupningen som är allvarlig, precis som Johan säger. Däremot är det enligt de uppgifter som jag har 1 1⁄2-2 % av samtliga rattfylleriärenden som är av den kategorin. Det är väldigt allvarligt.
Däremot är det positivt att den tekniska utvecklingen och hjälpmedlen för polis och åklagare har utvecklats, vilket gör att det i de flesta fall går att motbevisa sådana påståenden om eftersupning genom bland annat en kombination av urinprov och blodprov. Sedan har vi också det nya bevisinstrumentet, Evidenzer, som man påtalar från åklagarmyndigheterna och polismyndigheterna.
Men det finns också med i denna rattfylleriutredning som regeringen handlägger. Och det kommer senare att komma ett förslag. Den 12 maj går remisstiden ut, och det är 75 olika remissinstanser som har fått möjlighet att komma med synpunkter.
När det gäller frågan om böter vid hastighetsöverträdelser kommer det i proposition 2005/06:122 att föreslås att böterna grovt förenklat ska fördubblas. Detta ska träda i kraft den 1 oktober 2006. Utöver detta kommer man att ha en genomgripande analys av förhållandet mellan penningböter och dagsböter.
Det blir föremål för överväganden inom ramen för det allmänna påföljdssystemet som regeringen tidigare skickat ut och som kommer.
Christer Erlandsson (S):
När det gäller eftersupningen redogjorde jag för vad som gällde utifrån 1 1⁄2-2 % och likadant i fråga om vad polis och åklagare gett uttryck för. Det är enligt denna delrapport och utredning som vi har fått. Om det är relevant eller inte vet jag inte. Men utredningen pekar på detta. Då får vi också beakta de 75 remissinstanser som har på sig till den 12 maj att komma med synpunkter även på dessa delar. Därefter kommer en beredning från regeringens sida.
Sedan får vi se hur vi tar ställning här i riksdagen i den frågan, beroende på vad det är för underlag. Med det underlag vi har nu säger åklagare och polis att man klarar den delen, enligt utredningen.
Christer Erlandsson (S):
Jag delar Johan Pehrsons syn här, att ökad alkoholtillgänglighet leder till ökad konsumtion, ökade alkoholskador, mer våld, familjetragedier och troligtvis även ett ökat antal rattfyllerier - så enkelt är det. Men, Johan, jag är väldigt orolig över ert samarbete med Moderaterna i de här frågorna.
Samtliga vi andra riksdagspartier är ju helt överens om en restriktiv alkoholpolitik. Jag tycker att det är tråkigt att vi inte tillsammans kan lyckas övertyga Moderaterna så att vi har en samstämmighet i riksdagen. Tyvärr har vi inte det, men här är Johan och jag helt överens.
Christer Erlandsson (S):
Tack, statsrådet för svaret! Som statsrådet gav uttryck för fyller arbetsmarknadspolitiken en viktig roll i arbetet med att skapa tillväxt och välfärd i Sverige, men det krävs också trygghet vid strukturförändringar för de anställda.
Det är en förutsättning för ett konkurrenskraftigt näringsliv och för en fortsatt tillväxt i Sverige, vilket också statsrådet gav uttryck för. Vi är alltså helt överens om målen, men vår verktygslåda behöver ses över, om inte ses över helt så behöver vi nog designa om den lite och följa med i den moderna utvecklingen. Jag tänker då på omställningsavtalet som statsrådet berörde.
När det gäller omställningsavtalen på arbetsmarknaden är det ett bra instrument vi har fått, men det kräver vissa ändringar av nuvarande regelsystem och lagar som vi har. Jag tänker på den kartläggning som man ska börja med. Det är det första man gör när det gäller omställningsavtalet för de företag som kommer in.
Nu är det tyvärr så, herr statsråd, att främjandelagen inte är någon arbetsmarknadslag i det fallet att parterna kan ställa företaget till svars om man inte har följt varseltiderna. Det är billigare för företag många gånger att inte bry sig om främjandelagen, för ingen av arbetsmarknadens parter, löntagarorganisationerna, kan stämma företaget för något brott.
Det är endast Ams som förfogar över den här lagen. Det tycker vi är en brist eftersom Ams inte följer lagstiftningen. Man ställer inte krav på att få uppgifterna innan uppsägningstid får börja gälla. Därför har man redan nu förfuskat främjandelagen. Där skulle jag vilja att man från statsrådets sida ser över den här lagstiftningen.
Det handlar också om att man som uppsagd har rätt att söka arbete under ordinarie betald tid. Men numera, med omställningsavtalen och omställningsprogram, har man inte rätt att delta i omställningsprogram under ordinarie arbetstid annat än att söka arbete.
Det menar jag också är en designfråga i lagen om anställningsskydd som man bör se över. Vi har också en annan sak som inte riktigt harmoniserar. Det är när företag är inne och jobbar för att omställningen till annat arbete ska gå effektivt och uppsägningstiden har löpt ut.
Då får man inte fortsätta på det ingångna programmet, för då har man inte rätt till a-kasseersättning. Därför behöver regelsystemet för a-kasseersättning också ses över. Jag undrar om inte statsrådet delar min uppfattning. Om man inte helt behöver se över lagen behöver man nog designa lagstiftningen på några områden.
Christer Erlandsson (S):
Jag får tacka statsrådet så mycket. Jag tolkar det som att man kommer att se över det här så att det i praktiken får en bättre design på de här områdena. För att bara belysa några saker: Många har i dag en uppsägningstid som är en månad utifrån att de har en kortare anställningstid än två år på en arbetsplats.
Vid en uppsägning vid ett sådant tillfälle där många sägs upp och man inte följer främjandelagen är det bara en månad som man har på sig för att hjälpa de många människorna till annat arbete. Följer man främjandelagen och designar den lite annorlunda kan man få mycket längre tid om många sägs upp på en och samma arbetsplats.
Då behöver också arbetsförmedlingen och omställningsföretaget som jobbar med omställningsavtalet längre tid på sig för att kunna hjälpa alla dessa människor. Där vore det väldigt bra om man kunde komma med förbättringar och designa verktygslådan så att den blir modern och framåtsyftande.
Man behöver se över lagen om anställningsskydd kopplat till främjandelagen och även a-kasseregelsystemet så att man får en harmonisering mellan de åtgärder man sätter in som ska leda till arbete. Det är också bra om arbetsförmedlingen, om uppsägningstiden råkar ha löpt ut, inte ställer krav på att man ska avbryta den process man redan är inne i som ska leda till jobb.
Så är det nämligen i dag. Jag känner till fem fall inom Metall som har fått ifrågasättande av a-kassan just utifrån att tiden har löpt ut. Det är olyckligt, och där menar jag att man kan designa regelsystemet så att det blir ett bättre samarbete mellan de företag som jobbar med omställningen och arbetsförmedlingen. Vi har ju samma syfte och samma mål: alla människors rätt till arbete.
Christer Erlandsson (S):
Jag får än en gång tacka statsrådet för den klarhet som här kommer fram. Som jag ser det är det de fina arbetsmarknadspolitiska åtgärder som statsrådet redan nu vidtar och ämnar vidta i samverkan med parterna som gör att vi kan fortsätta den positiva utvecklingen att minska arbetslösheten och fortsätta att öka sysselsättningen i landet. Jag får tacka så mycket för svaret.
Yoomi Renström (S):
Mats Einarsson är inte riktigt rättvis när han säger att intresset inte har funnits. Hos oss har det funnits ett stort intresse av att utöka meddelarfriheten, så att den sträcker sig längre än den gör just nu. Vi har i ett antal utredningar, både Yttrandefrihetsutredningen, Meddelarskyddskommittén och Yttrandefrihet för privatanställda , konstaterat att vi tycker att meddelarskyddet borde förstärkas. Man ser att vi har ett stort intresse av den frågan.
Sedan finns det problem i detta som vi alla är medvetna om. Det är att den privata sfären har lite andra regler att rätta sig efter än den offentliga sfären. Det har varit ett problem för oss som vi ändå måste ta hänsyn till. Offentlighetsprincipen är kopplad till meddelarskyddet, och offentlighetsprincipen gäller inte lika fullt ut för de privata sfärerna.
Vi vill från vårt håll utsträcka de rättigheterna. Det första steget som vi tar i betänkandet är ett första steg mot att utöka meddelarfriheten att gälla för mer. Vi måste naturligtvis börja med våra egna kommunala bolag och offentliga sfärer innan vi fullt ut kan nå ut på den andra sidan. Vi är absolut på rätt väg.
Yoomi Renström (S):
Det finns ett uttalande också från Justitiedepartementet där man talar om att man kanske vill utöka skyddet för anställda överlag. Men man kan inte bortse från att det kan blir problem med hur man ska göra med reglerna och tillämpningen av dem. Jag vet också att man har sagt från deras håll att man kommer att titta på detta ytterligare, så frågan är inte död.
Yoomi Renström (S):
Gustav har helt rätt i att distributionen är ett problem för tidskrifter och just för kulturtidskrifter och kanske smalare tidskrifter som inte har så brett ekonomiskt underlag. I det här läget har de Kulturrådet att vända sig till som vill hjälpa tidningarna med både drift och distribution.
Det står i Presstödsutredningen att man har uppmärksammat frågan att det blir en sorts monopol på distributionen och bevakar den. Det finns en annan sak som kommer nu. Medierna utvecklas och också de kanaler man kan använda. Internetanvändandet har till exempel utökats väldigt mycket. Just för kulturtidskrifter är det en ganska stor väg att använda.
Det kan hända att traditionell distribution inte kommer att vara så jätteaktuell inom ett antal år framåt. Just den elektroniska användningen av tidskrifter har utökats väldigt mycket under den senaste tiden. Det är också ett komplement till det hela. Men regeringen är uppmärksam på själva monopoliseringen, som du nämner. Det kommer den säkert att bevaka och titta på.
Yoomi Renström (S):
Vi ska inte glömma att själva presstödets utformning är att mer ha ett generellt stöd för nyhetsutbud och de allmänna sakerna än att ha ett stöd till de lite smalare och mindre grupperna. Det är därför som Kulturrådet och Integrationsverket också har sitt kompletterande stöd till dem som är väldigt smala. Det gäller olika språkgrupper och kulturintressen. Redan förra året utökade vi stödet till Kulturrådet med 2 miljoner.
Det är 10 % av det stöd som ges. Nog tycker vi att frågan är viktig och vill utveckla den ytterligare.
Nils Fredrik Aurelius (M):
Jag trodde att jag hade undanröjt risken för en ny fyratimmarsdebatt om monarkin. Men den kanske, för all del, inte behöver bli så lång. Låt mig först säga något om äganderätten. När Mats Einarsson säger att Vänstern har haft en bristande entusiasm för den privata äganderätten är det ett understatement av rang.
Bakom detta döljer sig en mycket tragisk verklighet, där just frånvaron av fri- och rättigheter över huvud taget, inklusive enskild äganderätt, har varit en av de stora olyckorna på många håll i världen i vår tid och är än i dag en förklaring till att det på många håll fungerar så pass dåligt som det gör. Finns det inte en garanti för fri äganderätt är det också svårt att attrahera investeringar, tillväxt och annat.
Visst, det har med klassförhållandena att göra, säger Mats Einarsson, som väl knappast tillhör de riktiga förnyarna inom den egna gruppen, förstår jag. Och det kan man ju säga. Men historien har visat hur det fungerar i samhällen utan enskild äganderätt. Och det fungerar inte bra. När det sedan gäller monarkin och annat skulle jag vilja säga ett par saker.
Det slås faktiskt direkt fast i direktiven till den nu sittande Grundlagsutredningen att den inte ska diskutera monarkifrågan. Då känns det kanske lite överflödigt att, annat än som något slags symbolisk markering som Mats Einarsson gärna får hålla på med, kräva att man nu ska komma med ett tilläggsdirektiv. Ett tag var jag orolig för att Mats ansåg att vi redan i eftermiddag skulle avskaffa monarkin. Men det var tydligen inte riktigt avsikten.
Och så revolutionärt går det kanske inte ens till hos Mats och i hans parti. För att vara lite mer seriös tycker jag när det gäller monarkin att man trots allt bör poängtera att detta är en institution som har starkt stöd i Sveriges riksdag och hos Sveriges befolkning och som har tjänat Sverige väl.
Nils Fredrik Aurelius (M):
Det var betryggande att höra att vi ska få behålla våra gångkläder och personliga tillhörigheter även i det egendomslösa samhället. Men helst ska väl alla ha samma kläder? Nå, skämt åsido: Det är just det här med privat äganderätt till produktionsmedel som är det fina i kråksången, Mats Einarsson. Det är i samhällen där detta har saknats som utvecklingen har varit fruktansvärd.
Men en grundlagsfäst fungerande personlig äganderätt är däremot desto viktigare för utveckling och framsteg. Förutom att det är en fri- och rättighet som bör garanteras finns faktiskt, fast kanske inte tillräckligt tydligt, äganderätten i dag i vår grundlag, i 2 kap. regeringsformen.
Beträffande monarkin bör man kanske föra in ett element till förutom det som jag tidigare har sagt, nämligen att när man diskuterar monarkin är det stor skillnad om man diskuterar ett system av vår typ i dag där kungen egentligen saknar politisk makt - han är visserligen ordförande i Utrikesnämnden men inte ledamot i densamma - och ett system där kungen har något slags politisk makt.
Det bör man väga in i diskussionen. Men kungadömet, som det är utformat i Sverige och som det fungerar här nu, är alldeles utmärkt. När det gäller bekännelsekravet i successionsordningen och den utmärkta formuleringen från augsburgska mötet får man naturligtvis se det med ett visst sinne för historia.
Personligen kan jag avslöja att jag alltid har haft en stor sympati för Wilhelm Mobergs Kristina i Utvandrarserien. Hon tyckte kanske inte om att utvandra. Men hon var mycket glad av två skäl för att hon var född i Sverige. Det första skälet var att det var det enda landet i hela världen där man talar ett fullt begripligt språk. Och det stämmer ju.
Och det andra skälet var att det var det enda landet i hela världen där man har den helt korrekta religionen.
Inger Gustafsson (L):
Det känns tryggt att komma efter Nils Fredrik Aurelius, och jag vill direkt instämma i reservation 3 under punkt 4 om vikten av äganderätten. Det är också en liberal hjärtefråga. Vi tycker att det är viktigt att den utökas och att den blir tydlig så att vi verkligen känner ett skydd för vår egendom och mark.
Även om samhällsutvecklingen förändras och vi vet lite om framtiden är det viktigt att vi stärker grundlagsskyddet och instämmer i denna reservation. Författningsändringar är ju en stor fråga i vårt land. Den har vi hållit på med länge och i omgångar.
Det finns många motionsyrkanden som kanske avstyrks just nu, men där frågorna återvänder när Grundlagsutredningens arbete presenteras i slutet av 2008 och när Ansvarskommitténs arbete kanske presenteras i någon form om nästan exakt ett år. Det kan bli mycket spännande. Vi får se vad som händer.
Det är viktigt att ha en levande debatt och diskussion om demokratin och dess spelregler. Det är viktigt att vi alla tillsammans arbetar så att vi upprätthåller respekten för politiskt arbete. Det finns ju varningssignaler i dag om att våra politiska partier tappar medlemmar. Förtroendet för oss minskar.
I dag kom det signaler om att antalet vallokaler kanske minskar inför höstens val och att man då inte kommer att ha lika högt valdeltagande. Allt detta är varningsklockor som vi måste lyssna på. Vi måste tillsammans försöka stimulera det offentliga samtalet. Vi har traditionella möten. Vi har politiska debatter, som de här som väcker visst intresse. Vi har namninsamlingar och demonstrationer.
Allt det behövs, men det behövs också förnyelse. Informationstekniken måste användas på fler sätt och på nya sätt som vi i dag kanske inte kan föreställa oss. Vi kanske bör ta in EU-frågorna i debatten. Helena Bargholtz lyfte fram det i en diskussion om författningsfrågor för något år sedan. Jag vill instämma i det.
Jag vill också något uppehålla mig vid detta att vara förtroendevald. Det är ett förtroende som kräver att man också får förtroende. Därför tycker jag att det är en viktig markering som KU gör under rubriken Rätt att inneha förtroendeuppdrag, nämligen att utreda behovet av åtgärder för att förstärka skyddet mot försämringen av politiska förtroendevaldas situation på arbetsplatsen på grund av uppdraget.
Den enskilde förtroendevalde måste kunna veta att ens situation på arbetet inte försämras genom att man har ett förtroendeuppdrag. Det är också viktigt att man känner respekt från sin arbetsgivare för att man har uppdraget och att man inte blir ifrågasatt. Det är en viktig markering som görs i betänkandet från utskottet.
Jag vill instämma i det och samtidigt ansluta mig till reservation 3 under punkt 4.
Barbro Hietala Nordlund (S):
Jag erinrar mig förra årets debatt där Göran Magnusson efterlyste en beskrivning från Kerstin Lundgren av den federalism som Centerpartiet är förespråkare för. Den kom dock inte. Det enda som kommer är de vanliga flosklerna om nedifrån och upp och underifråndemokrati och så vidare.
Dessa begrepp är väl kända för oss och finns i det demokratiska system som vi i dag lever i. Dessutom har Ansvarsutredningen ett direkt uppdrag att titta på nivåerna, uppgiftsfördelningen och ansvarsfrågorna. Det är alltså klarlagt, och det behövs inte ett tilläggsdirektiv därvidlag.
Om Centern får stöd för sina tankar måste Grundlagsutredningen naturligtvis ta till sig diskussionen. Sedan finns det frågor som hopat sig och som vi faktiskt inte fått svar på. Kerstin kanske kan svara på dem.
Hur står sig de nationella rättigheterna och de enskildas förhållande till regionerna och kommunerna i en federalistisk stat av centermodell, där regionerna ska ha traktatsrätt, träffa uppgörelser och skriva egna förordningar inom sina kompetensområden?
När det gäller traktaträtten och de angränsande staterna skulle jag även vilja fråga: Om regionen och de angränsande staterna hamnar i konflikt - vem ska gå in och lösa den konflikten? Det finns alltså konkreta, praktiska frågor som vi funderat över och som aldrig fått svar från Centerpartiet.
I stället får vi dessa utrop om nivåer. Kerstin Lundgren är skyldig oss ett svar innan vi kan föra den här diskussionen så mycket längre.
Barbro Hietala Nordlund (S):
Vi vill naturligtvis inte bidra till att enhetsstaten stöps om. För oss har enhetsstaten ett värde; den är grundläggande för vår demokrati. Vi utgår också från att landets invånare, oavsett var de bor, ska ha likvärdiga villkor, rättigheter och skyldigheter.
Vårt statsskick hindrar ju inte att regioner samarbetar även över landgränserna. Det sker också. Jag förstår faktiskt inte vad Kerstin tror ska hända med en omstöpning av statsskickets grunder.
Barbro Hietala Nordlund (S):
Min uppfattning, och den delar jag med många socialdemokrater, är att i en modern demokrati bör statschefen vara vald av folket.
Men som Mats Einarsson väl känner till ansluter vi oss också till att det svenska statsskickets konstruktion är en konstitutionell monarki. Det är i sin tur resultatet av en politisk uppgörelse. Den uppgörelsen känner alla här i kammaren till.
Vi upprepar det varje år, för varje år behandlar vi motioner som kräver att monarkin ska avskaffas. Lika säkert kommer Mats Einarsson och deltar i den debatten - han nämnde ju själv nyss att detta är en käpphäst för honom. Vi har många gånger redogjort för denna politiska kompromiss. Mats Einarsson har också redogjort för den, för han kan och känner den väl.
1974 års regeringsform förde med sig att man hade ingående överläggningar mellan partierna. Resultatet blev Torekovuppgörelsen. Den är 30 år gammal. I propositionen konstaterade statsrådet att kompromissens ståndpunkt hade vunnit mycket stark anslutning vid remissbehandlingen.
Då menade statsrådet också att kungadömets bevarande var viktigt för att författningen skulle få stöd i riksdagen och i folkopinionen.
Socialdemokraterna har i sitt partiprogram inskrivet att vi vill verka för att monarkins arvsprincip på sikt avskaffas och införa republik, där statschefen ska väljas direkt eller indirekt av folket. Det finns det ett kongressutlåtande om.
Men i nuläget gör vi bedömningen att det breda folkliga politiska stöd som krävs för att förändra innebörden inte finns.