Ylva Johansson (S):
Jag tackar Lotta Finstorp för interpellationen. Det är en mycket viktig fråga, och jag förstår att vi i stora delar har en samsyn både vad gäller vikten av den och lösningarna på den. Utmaningarna är betydande, och tiderna måste kortas. Samtidigt som man kortar tiderna när det gäller bedömningar och möjligheten att få sin svenska legitimation måste man också se till hur tiden används under tiden.
Lotta Finstorp tar upp exemplet där ett landsting åker runt och letar efter personal. Vi ser det lite som att leta efter nålen i höstacken, och vår uppgift måste bli att hitta en systematik i detta så att man inte hittar nålen genom att sätta sig på den.
Vi måste få en systematik för att söka upp de personer som har den kompetens som efterfrågas på svensk arbetsmarknad, och, precis som Lotta Finstorp säger, skapa ett snabbspår rakt in i arbete för dessa människor. Det går ju att göra mycket snabbare. I dag är en femtedel av Sveriges akademiker utrikes födda, så det är en viktig resurs för Sverige.
Men i Sacos undersökning ser vi att åtta av tio svenskfödda akademiker jobbar i rätt yrke medan det bland akademiker födda i Afrika eller Asien bara är ungefär hälften som jobbar i rätt yrke. Det är ett stort slöseri på både individnivå och samhällsnivå. Jag ska svara på frågorna.
Jag har haft samtal med arbetsmarknadens parter i olika konstellationer för att inleda diskussionen om att skapa snabbspår. Ett av dessa handlade om offentlig sektor och tjänsteyrken i offentlig sektor. Där deltog bland andra Läkarförbundet, SKL, Psykologförbundet, Vårdförbundet, Kommunal och andra fackförbund.
Uppdraget när det gäller att skapa snabbspår är att de som är intresserade av att skapa ett sådant - som måste se olika ut för olika yrken och olika branscher - ska komma tillbaka till mig senast den 1 maj och berätta att man är intresserad och har gjort en konstellation av parter som vill samsas om detta snabbspår. Det kan vara två parter, och det kan också vara fler, men det måste vara från båda sidorna. Hur kan det se ut? Det måste se väldigt olika ut, och det är därför jag ber parterna om hjälp.
De har bättre kompetens i fråga om detta än vad Arbetsförmedlingen kan besitta i fråga om alla yrken. Ett exempel på sådant som kom upp under samtalen: Läkarförbundet tog upp vikten av att man kommer ut och arbetar i vården i väntan på att man får sin legitimation, så att man i alla fall arbetar inom vårdsektorn och på det viset tränar sin vårdsvenska och kan kombinera det med yrkesanpassad svenskundervisning till exempel.
Det kan handla om att man arbetar som undersköterska under tiden som man väntar på att bli klar, så att man kan påbörja vägen mot att få fram läkarlegitimationen. Det kan se olika ut för andra yrken. Psykologförbundet är kritiskt mot att man enbart validerar betygen, eftersom innehållet i den svenska psykologutbildningen inte styrs via kurser utan via måluppfyllelse.
Då kan man tänka sig att kompetensen som psykolog skulle valideras utifrån faktisk kompetens snarare än lästa kurser. Det finns flera olika angreppssätt. Min preliminära bedömning, sedan jag har haft de här trepartssamtalen, är att det finns en stor kompetens hos arbetsgivare och fackförbund och en stor vilja att använda den kompetensen för att ta emot sina nya kolleger och rekrytera ny personal. Jag är mycket optimistisk om resultatet av den dialogen.