Bosse Ringholm (S):
Det är alldeles uppenbart att Fredrik Reinfeldt har ett Göran Persson-komplex. Fredrik Reinfeldt har svarat på fem interpellationer under den här perioden. Fyra av dem har handlat om varför han inte svarar på interpellationer. Det tror jag är ett svårslaget rekord. Det är möjligt att Reinfeldt kan överträffa sig själv, men jag tror inte att någon annan kan slå det rekordet.
Det är alldeles rätt att om det ställs frågor till statsministern, om han heter Reinfeldt eller något annat, som handlar om sakpolitiken ska naturligtvis statsministern hänvisa dem till berört statsråd. Det är vad som har skett vid tidigare tillfällen. Men det är inte den typen av frågor jag talar om.
Jag hänvisar i min interpellation till att jag tycker att det är rimligt att om någon ledamot i riksdagen ställer en sakfråga till statsministern som berör ett fackstatsråds ämnesområde ska den delegeras till fackstatsrådet. Jag har ställt frågan till Fredrik Reinfeldt om Fredrik Reinfeldts eget agerande.
Om statsministern väljer att avfärda Klimatutredningen innan den ens har presenterat sitt betänkande kan rimligen inte något fackstatsråd hitta någon urskuldande ursäkt varför statsministern är så nonchalant mot Klimatutredningen och dess betänkande.
Om oppositionsledaren vill ha en debatt med statsministern om varför han inte tänker ta något initiativ i EU - det är aldrig läge att ta något initiativ för Sverige i EU numera - hänvisar han till en minister som inte ens är närvarande på det europeiska toppmötet.
Jag tycker att det är en märklig situation att det första statsministern börjar sin replik till mig med är att säga att jag tar upp fel frågor, att jag inte ställer frågorna på rätt sätt, att det är fel ämnesområde, att det är en alldeles för bred politisk diskussion som jag för. Vi har en statsminister här som hela tiden försöker fly diskussionen. Politik handlar faktiskt om diskussion. Politik handlar om debatt, om att olika ståndpunkter möts.
Sedan får väljarna avgöra om de gillar den ena eller den andra ståndpunkten. Här har vi en mästare som står och berättar att det är fel frågor, fel tillfälle, fel innehåll, fel politisk bredd i frågeställningen. Det har varit något annorlunda förr, och så vidare. Men vi vill ha en debatt i sakfrågorna som Fredrik Reinfeldt ansvarar för. Är man statsminister har man väl något ansvar för helheten? Jag har använt två exempel.
Jag skulle kunna ta massor av andra exempel. Vi har en oerhört intressant diskussion som pågår nu om regionfrågan i Sverige. Det ansvariga statsrådet är uppenbarligen för att något ska göras i regionfrågan. Statsministern har motsatt uppfattning. Han åker till Sveriges Kommuner och Landstings kongress och säger att ingenting ska göras. Det ska läggas en död hand över det.
Jag är säker på att det inte är någon idé att försöka interpellera om vad statsministern tycker, för han skickar frågan till det ansvariga statsrådet, Mats Odell, som tycker något helt annat. Så undviker Fredrik Reinfeldt den debatten också. Som sagt var, skicka gärna sakfrågorna där regeringen gemensamt står för en uppfattning till det ansvariga statsrådet!
Men om regeringen inte har någon uppfattning, har olika uppfattningar, eller diametralt olika uppfattningar som i regionfrågan, vore det rimligare om landets statsminister sade: Det här försöker regeringen enas om. Det här försöker vi utveckla på något vis. Jag tycker att det är ynkligt, Fredrik Reinfeldt, att som interpellant ständigt få som svar att vi ställer fel frågor, att vi tar upp fel debatt, att det är fel sammanhang och att det inte har rätt politiskt innehåll när vi försöker få till stånd en politisk debatt.
En sak är att statsministern inte vill ta något initiativ i EU. Vi känner väl till att det är en väldigt passiv EU-politik. Men statsministern borde i varje fall kunna motivera denna passivitet i debatt med oss riksdagsledamöter.