David Lång (SD):
Jag skulle vilja inleda med att redogöra för några av Sverigedemokraternas principiella ståndpunkter i fråga om skattepolitiken. Skatteinkomsterna är statens viktigaste inkomstkälla och därmed en naturlig del av politiken, dels eftersom skatten tas in från medborgarna, dels eftersom det är politikens uppgift att fördela samhällets gemensamma resurser. Sverigedemokraterna är ett pragmatiskt parti.
Vi är av uppfattningen att det är viktigt med ett lyhört och flexibelt förhållningssätt. Varje tid och varje situation har sina unika utmaningar och sina unika möjligheter, och vi låser oss inte vid en viss hållning, till exempel att skattetrycket måste vara högre eller lägre än en viss andel av bruttonationalprodukten. Det finns ett behov av en rättvis skattepolitik, där skatten i någon mån måste tas ut efter bärkraft.
Och i strävan efter rättvisa ligger att skattepolitiken måste uppfattas som rättvis bland medborgarna. Det är nödvändigt för att upprätthålla medborgarnas vilja att bidra till det allmänna. Den progressiva beskattningen får inte ta bort incitamenten att anstränga sig, vare sig det gäller studier på högre nivå eller strävan efter en karriär i arbetslivet.
En alltför långtgående progressiv beskattningspolitik motverkar en god ekonomisk utveckling och påverkar därmed även välfärden negativt. Sverigedemokraterna är ett välfärdsparti. Skatteuttaget ska anpassas efter ambitionen att upprätthålla en god nivå på offentlig service. Fru talman!
Av Sverigedemokraternas motion om budget för 2011 framgår att vi är för en skattepolitik för fler arbeten och för minskade orättvisor. Den borgerliga regeringen har under sin tid vid makten valt en förhållandevis dyr och ineffektiv väg för att gynna arbete i sin satsning att sänka arbetsgivaravgiften med ett tiotal miljarder kronor, som fick en ytterst marginell effekt på kostnaden för varje anställd.
Vi sverigedemokrater ser att samma resurser kan göra mer nytta på annat sätt. Vi ser att det är i små och medelstora företag som tillåts växa som de nya arbetstillfällena skapas. I dag drar sig många egenföretagare och entreprenörer för att nyanställa på grund av att marginalkostnaden är för hög.
Sverigedemokraterna föreslår därför att den generella arbetsgivaravgiften återställs till 2008 års nivå och att utrymmet används till en riktad småföretagarsatsning, där vi sänker arbetsgivaravgiften för de första tio anställda. Denna satsning kommer främst de små och medelstora företagen till del, det vill säga de företag som kan skapa de nya jobben om de bara tillåts växa.
Beträffande jobbskatteavdraget, såsom det ser ut i dag, har vi sverigedemokrater en viss förståelse för dess tillkomst. Det kan betraktas som en extraordinär åtgärd i syfte att komma till rätta med ett förhoppningsvis tillfälligt problem genom att det blir mer lönsamt att arbeta. Vi menade dock från början att skillnaden i beskattning mellan arbetande och pensionärer så småningom bör jämnas ut.
Nu är det dags. Sverigedemokraterna föreslår en kraftig skattesänkning för landets pensionärer i syfte att jämna ut skillnaden i beskattning och samtidigt förbättra ekonomin och livsvillkoren för den äldre delen av befolkningen. Pension är uppskjuten lön och ska beskattas som lön.
Dagens skillnad i beskattning är orättvis eftersom olika löner beskattas olika. Vi ser ett behov av att ge ungdomar hjälp på traven in i arbetslivet.
Till skillnad från regeringen, som genom instegsjobben subventionerar invandrares löner på svenska skattebetalares bekostnad, vill Sverigedemokraterna avskaffa arbetsgivaravgifterna för unga lärlingar, vilket ger ett utrymme för 50 000 lärlingsjobb. Det är något som kommer alla unga till del, inte bara invandrare, och därmed behandlas alla lika oavsett etniskt ursprung.
Därmed uppnås också rättvisa, till skillnad från med regeringens politik som är orättvis. Att regeringen ser sig tvungen att sponsra mångkulturen ännu mer än tidigare är ett mycket tydligt tecken på att mångkulturalismen misslyckats, precis som regeringsföreträdare i flera andra europeiska länder redan har insett. Dess värre ligger svenska regeringen efter på det området.
Sverigedemokraterna tror inte på anpassande av verkligheten efter utopier. Om arbetsgivare i Sverige inte efterfrågar invandrad arbetskraft anpassar man politiken därefter, lämpligen genom att minska invandringen, inte genom att öppna upp för ännu större invandring och därefter subventionera invandrarnas arbete med skattemedel.
En sedan länge bortgången svensk politiker talade om Sverige som ett hem där idealet var avsaknaden av såväl kelgrisar som styvbarn. Den nuvarande borgerliga regeringen visar med sina instegsjobb att det är den invandrade arbetskraften som är dess nya kelgrisar, och man har gjort den svenska arbetskraften till sina styvbarn. Ingen kan betrakta skillnaden i beskattning mellan olika etniska grupper som annat än orättvis. Fru talman!
Sammanfattningsvis skulle jag vilja säga att skattelättnader för små och medelstora företag, lika beskattning för arbete och pension och att genom skattelättnader skapa utrymme för lärlingsjobb som kan komma alla till del är de viktigaste punkterna i Sverigedemokraternas skattepolitik. Det är en skattepolitik för arbete och för ökad rättvisa.
Med detta vill jag yrka bifall till Sverigedemokraternas reservationer 2 och 4.