KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
När vi talar om ungdomsarbetslöshet är det tillfälle att påminna oss om att vi har en ganska stor ungdomsgrupp i Sverige, 1,2 miljoner ungdomar mellan 15 och 24 år, och de allra flesta går det väldigt bra för. Det är viktigt att lyfta fram att de ungdomar som har klarat gymnasiet går mot en ljusnande framtid när de nu tar studenten. Enligt SCB:s senaste mätning är två tredjedelar av de arbetslösa ungdomarna heltidsstuderande och betecknar sig som heltidsstuderande.
Men vi har bekymmer med de ungdomar som står långt ifrån arbetsmarknaden. Det är framför allt de som inte har slutfört sin gymnasieutbildning, ungdomar med funktionsnedsättningar, ungdomar som är födda utanför Europa som haft väldigt kort tid på sig att ta igen de missade nio eller tolv skolåren. Dem måste vi bli ännu bättre på att ge mer stöd och hjälp. När det gäller sommarjobbsfrågan förmedlades det förra sommaren, enligt SKL, ca 68 000 sommarjobb i Sverige.
Nästan alla kommuner och landsting ordnar sommarjobb till ungdomar, framför allt de ungdomar som går på gymnasiet. I år ser prognosen ungefär likadan ut, enligt SKL. Man beräknar att det blir 60 000-65 000 ungdomsjobb. En borgerligt styrd kommun som Stockholm är ett föredöme. Såvitt jag har förstått ger man alla ungdomar på Norra Järva chans till sommarjobb, så visst är kommunerna viktiga.
Eftersom alla regeringar och alla partier måste prioritera satsar vi mest på de ungdomar som står längst ifrån arbetsmarknaden, och vi kan se att vårt arbete ger resultat. Sverige har den lägsta långtidsarbetslösheten i hela Europa, och bland ungdomar är den näst lägst. Det är bara Finland som är något bättre än vi. Det visar att vi har en aktiv arbetsmarknadspolitik som ger effekt.
En tredjedel av alla ungdomar får jobb på egen hand inom en månad och hälften inom ytterligare ett par månader. Jag vill avslutningsvis säga något om den fina satsningen på 100 miljoner kronor för sommarjobb när arbetsgivarnas kostnader ökar så markant, så fruktansvärt mycket. Vad tror Maria Stenberg att det kommer att leda till, fler sommarjobb eller färre sommarjobb? Det tror jag är ganska enkelt att svara på.
Man vill också försämra avdragsmöjligheterna i ROT och RUT och vill fördubbla restaurangmomsen. Det blir dyrare att gå på restaurang, färre går på restaurang och det behövs färre anställda på restaurang. Det är ganska enkelt: Blir det dyrare blir det oftast också mindre resultat. Det som Maria Stenberg slår ett slag för är: Satsa mer på sommarjobb så blir det fler sommarjobb. Höjer man skatten på arbete blir det mindre arbete.
Socialdemokraterna är svaret skyldiga på hur en satsning på 100 miljoner kronor kan vägas upp av en ökad kostnad på 14,7 miljarder kronor.
Hillevi Engström (M):
Någonting som ingen har varit riktigt inne på i debatten är den situation som vi har i Sverige nu och som vi har haft under flera års tid: Vi har varit drabbade av en allvarlig och djup kris som nu är inne på det tredje eller fjärde året. Vi kan se att det har hänt mycket sedan 2006, när Sverige stod i en högkonjunktur. När krisen slår till finns det vissa som drabbas mer än andra.
Där har vi framför allt personer som är födda utanför Europa och som har kommit till Sverige, där har vi funktionsnedsatta personer med nedsatt arbetsförmåga och där har vi vissa ungdomar. Jag väljer att säga vissa ungdomar, för alla ungdomar har inte samma svårigheter. Jag tycker att det också förtjänar att sägas att vi har 25 procents ungdomsarbetslöshet av arbetskraften. Ibland säger man lite slarvigt att 25 procent av ungdomarna är arbetslösa.
Tyvärr har det spridits lite grann i medierna. Jag tror att det är ganska destruktivt. Om ungdomar tror att 25 procent av ungdomarna är arbetslösa är det klart att de lätt tappar sugen. Det är det som har drabbat en hel del ungdomar som jag har mött i Rosengård, Herrgården, Rinkeby och Tensta där jag har gjort besök under de senaste veckorna. De tror att det inte finns någon framtid.
Jag tror att det är viktigt att visa på att vi har mycket för att hjälpa ungdomar att komma tillbaka till en ljusnande framtid. Det jag speciellt vill nämna är de åtgärder som finns inom folkhögskolan för att motivera ungdomar att komma tillbaka. När de är motiverade kan de också få stöd att slutföra sin utbildning i form av det förstärkta studiebidrag som ungdomar under vissa förhållanden kan få. Det är en summa på 6 500 kronor varje månad för att slutföra utbildning.
Men jag vet också att många av dessa ungdomar är otroligt svårmotiverade. Bara ordet skola gör att de inte kommer till Arbetsförmedlingen en gång till om det inte finns andra alternativ. Jag har besökt folkhögskolor som säger att när man väl får tag på ungdomarna, börjar motivera dem och inser att man måste möta varje ungdom individuellt kan de bli motiverade att gå tillbaka till skolan.
Jag tror inte alls på Socialdemokraternas förslag på obligatorisk sommarskola, ett krav på att alla ungdomar ska vara högskoleförberedda och ett tvång på att öka skolplikten. Man kan säkert tvinga ungdomar tillbaka skolan - kanske med poliseskort. Men man kan inte tvinga ungdomar som inte är motiverade. Man måste jobba med varje ungdom, och man måste kunna erbjuda andra verktyg än bara skola och utbildning. Man måste satsa på praktik och på yrkeskunnande. Det har vi i vår verktygslåda.
Jag tycker att det är snarast naivt att tro att alla ungdomar i Sverige ska ha högskolebehörighet. Det är inte ens önskvärt. Vi behöver alla jobb, och vi behöver alla ungdomar på arbetsmarknaden - var och en utifrån sin förmåga.
Hillevi Engström (M):
Jag tackar för debatten. Jag tror att det är jätteviktigt att precis alla ungdomar - även ungdomar med godkända betyg - som kommer till Arbetsförmedlingen får ett förstärkt förmedlingsstöd från första dagen. Det innebär att de får hjälp med hur man söker arbeten och får förslag på lämpliga jobb att söka. Så är instruktionen till Arbetsförmedlingen. Det ska vara så på de 320 kontor som finns ute i Sverige att alla ungdomar får ett förstärkt förmedlingsstöd.
Däremot hoppas jag att den ungdom som lämnade gymnasieskolan i fredags och har godkända betyg inte ska in i en åtgärd i morgon. Det skulle vara fullständigt uppåt väggarna. Det var lite grann det som skedde på 90-talet när man hade så många åtgärder som låste in ungdomar och som gjorde att de missade jobbchanser. De fick inte lön, och de fick inte utveckling, utan de var i olika program. Vi vet att en tredjedel av dem som har slutfört gymnasiet får jobb på egen hand inom en månad.
Vi har korta arbetslöshetsperioder i Sverige. Vi måste satsa våra resurser så att ungdomar får jobb men att vi först och främst hjälper dem som står längst från arbetsmarknaden. Vi har förbättrat möjligheterna nu genom till exempel pendlingsstöd. Bor man exempelvis i Norrbotten, som Maria Stenberg gör, har vi sänkt åldersgränsen för att man ska kunna flytta dit där de lediga jobben kanske finns. Det är kanske ont om jobb just inom det område som man kan och vill jobba på orten. Vi har alltså gjort avsevärda förbättringar.
Men jag hoppas verkligen inte att ungdomar som nu går ut gymnasiet kommer in i en åtgärd i morgon för då har vi totalt misslyckats. De ska söka jobb, och de kommer i stor utsträckning att lyckas få jobb. Vi ska satsa mest på de ungdomar som har de största svårigheterna. Men alla har rätt att få hjälp från första dagen i hur man söker arbete.
Hillevi Engström (M):
Ylva Johansson har frågat mig vilka insatser jag och regeringen avser att vidta för att unga i kontakt med Arbetsförmedlingen ska få individuellt stöd och konkreta kontakter med arbetsgivare i ett tidigt skede av arbetslösheten. Låt mig börja med att säga att ungdomsarbetslösheten är en av de stora utmaningarna på arbetsmarknaden.
Det krävs en mängd olika lösningar, och regeringen har genomfört en hel rad reformer för att motverka ungas utanförskap och sänka trösklarna för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Det är i sammanhanget också viktigt att komma ihåg att ungdomar är en mycket heterogen grupp. Alla individer har inte samma behov av stöd från Arbetsförmedlingen, och de insatser som ungdomar tar del av ska anpassas till ungdomarnas individuella behov.
I förhållande till andra grupper utmärker sig unga genom en hög grad av korta arbetslöshetsperioder. De aktiva arbetsmarknadsinsatserna ska främst riktas till individer som har stort behov av stöd, de som har varit arbetslösa länge och de som riskerar långtidsarbetslöshet. Störst risk att bli långtidsarbetslös har bland annat ungdomar som saknar slutförd gymnasieutbildning och ungdomar som är födda utomlands.
Alla ungdomar får förstärkt förmedlarstöd från första dagen i arbetslöshet. Förutom det kan ungdomar som har särskilda skäl ta del av tidiga programinsatser som praktik och utbildning redan innan inträdet i jobbgarantin. Ungdomar som saknar slutförd gymnasieutbildning kan också redan från dag ett i arbetslöshet ta del av studiemotiverande kurs på folkhögskola. Denna kurs syftar till att motivera ungdomar att återuppta och slutföra gymnasieutbildningen.
Det är således redan i dag möjligt för ungdomar att, utifrån individens behov, ta del av aktiva insatser redan från dag ett i arbetslöshet. Ungdomars etablering på arbetsmarknaden ska också stödjas av en aktiv matchning mot lediga jobb. I syfte att förbättra matchningen har Arbetsförmedlingen fått i uppdrag att utveckla sina arbetsgivarkontakter för att stödja personer med en svag förankring på arbetsmarknaden.
Arbetsförmedlingens återrapportering visar att det målinriktade arbetet med arbetsgivare har lett till att andelen deltagare i jobbgarantin som har haft en arbetsplatsförlagd aktivitet har ökat, vilket har gett fler ungdomar möjlighet att komma i kontakt med arbetslivet. Regeringen följer ungdomars situation på arbetsmarknaden mycket noga och fortsätter att jobba aktivt med att få fler unga i arbete.
Hillevi Engström (M):
Det är bekymmersamt med ungdomsarbetslösheten, och det är viktigt att vi inte missar en enda möjlighet att ge varje ungdom chansen till att komma i arbete eller studier. Av gruppen ungdomar mellan 15 och 24 år - den gruppen är ganska stor och består av 1,2 miljoner ungdomar - är lite fler än 9 av 10 faktiskt i arbete eller studier.
Vi ska alltså inte måla tillvaron i alltför dystra färger, för det finns också de ungdomar som nästan ger upp när de tror att var fjärde ungdom är sysslolös. Jag besökte Rosengård och Herrgården i tisdags. Där är bekymret också att många ungdomar absolut inte vill gå gymnasiet.
De har kommit till Sverige ganska sent i tonåren och har nätt och jämnt klarat av grundskolan och har inte intresse för gymnasiet, i alla fall inte just nu. Det är viktigt att vi ger de ungdomarna möjligheter och framtidstro genom att de kan komma ut på arbetsmarknaden. Där tror jag att det spelar en avgörande roll att vi gör det billigare att anställa.
Vi kan halvera kostnaderna, momsen, i restaurangsektorn och göra andra insatser som stimulerar arbetsgivare att anställa. På företaget Victoria Park har man anställt sex ungdomar som har levt i utanförskap oerhört länge och som inte har de bästa betygen eller den bästa bakgrunden på det sättet men som vill jobba. För den arbetsgivaren spelar det roll om det är dyrt eller billigt att anställa för att ungdomar ska ges chansen. Vi måste alltså jobba på flera olika spår, tror jag, med ungdomar.
Jag tror att Ylva Johansson och jag är helt överens om att ungdomar är en prioriterad grupp. Sedan har vi olika metoder för att hjälpa dem. Jag vill tacka kammaren och Ylva Johansson för den här debatten och önska henne och övriga ledamöter en trevlig sommar.
Hillevi Engström (M):
Kerstin Nilsson har frågat mig vad jag avser att göra för att det ska bli ordning och reda i de arbetsmarknadsfrämjande stöden och för att det ska råda seriösa arbetsvillkor för de enskilda personer som omfattas av dessa stöd. Jag vill vara tydlig med att fusk och överutnyttjande av de arbetsmarknadspolitiska stöden aldrig kan accepteras.
För att upprätthålla legitimiteten och förtroendet för dessa stöd är det viktigt att utbetalningar sker i rätt tid och enbart till personer och arbetsgivare som är berättigade till stöd. Stöden syftar till att överbrygga hinder för anställning och får inte bidra till att snedvrida konkurrensen på skattebetalarnas bekostnad. Arbetsförmedlingen ska säkerställa effektiva insatser samt att fusk och missbruk inte förekommer.
Jag vet att myndigheten arbetar aktivt med frågorna, men det finns ett behov av att se över hur kontrollen fungerar. Jag förutsätter att Arbetsförmedlingen kontinuerligt ser över hur detta görs. Regeringen beslutade den 14 mars i år om en utredning om just felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten.
Utredaren ska bland annat kartlägga och analysera i vilken omfattning det förekommer oegentligheter, överutnyttjande eller andra felaktigheter samt analysera situationer där det finns risk för att ett icke avsett utnyttjande eller ett överutnyttjande av ersättningar sker. Utredaren ska också analysera om de rutiner som finns hos Arbetsförmedlingen inför beslut om stöd är tillräckliga och ändamålsenliga.
Vid behov ska utredaren föreslå åtgärder som kan hindra oegentligheter och överutnyttjande. Uppdraget ska redovisas senast den 31 mars 2014.
Hillevi Engström (M):
Tack för frågan! Jag tror att Kerstin Nilsson delar regeringens uppfattning att det är viktigt att det finns olika former av lönestöd för att hjälpa personer som har funktionsnedsättningar eller andra bekymmer och svårigheter tillbaka till arbetsmarknaden. Regeringen satsar avsevärda resurser på att just stötta människor att komma tillbaka till arbete. Kerstin Nilsson uttrycker sig som om hon redan vet hur det ser ut beträffande de här stöden.
Jag skulle vilja säga att det är väldigt många saker som måste utredas lite närmare. Visserligen har det funnits en del problem som har uppmärksammats i medierna, men vi vet egentligen väldigt lite om hur det ser ut. Däremot finns det flera olika offentliga utredningar som har tittat på den här frågan tidigare. I två olika SOU, bland annat i FUT-utredningen, har man bedömt att det är ganska lite medvetet fusk.
Därför har vi också tillsatt den utredning som ska titta på eventuellt fusk och överutnyttjande. Men vi nöjer oss inte med det, utan i regleringsbrevet till myndigheten finns det en tydlig skrivning om just detta och ett återrapporteringskrav. Vi vet också att Arbetsförmedlingen redan nu har skärpt sina regler väsentligt när det gäller kontroller.
Det är inte så, som Kerstin Nilsson påstår, att en person kan säga att han eller hon har ett funktionshinder och på så sätt skulle vara berättigad till ett lönestöd som lönebidrag, utan det utreds mycket noga. Man får en funktionshinderskodning, som det heter. Det finns ganska väl utarbetade rutiner, men det kan ändå finnas oseriösa företag och enskilda som utnyttjar systemet.
Därför är det viktigt att Arbetsförmedlingen jobbar mot fusk, och man har utvecklat speciella metoder för att förhindra bidragsbrott och se till att de blir rapporterade till polis och åklagare. Jag vill poängtera skrivningarna i 3 § i förordningen om att de här stöden inte får snedvrida konkurrensen.
Jag vill också nämna något om situationen på en arbetsförmedling i södra Sverige där det har funnits misstanke om rent brottsliga ageranden. Där har Arbetsförmedlingens ledning agerat kraftfullt och anmält den tjänstemannen, och vad jag förstår har personen också blivit avstängd från att fullfölja den här typen av arbetsuppgifter.
I en myndighet, en organisation eller ett företag med många tusen anställda kan det tyvärr finnas en eller annan person som inte följer gällande regelverk, och det är jag den första att beklaga.
Hillevi Engström (M):
Jag tror inte att Kerstin Nilsson hittar på, men jag tror att hon drar slutsatser av enstaka händelser som uppmärksammats i medierna och sedan generaliserat dem till att det ser ut så generellt. Jag fick en fråga tidigare om jag har förtroende för Arbetsförmedlingen. Jag vill säga att där jobbar drygt 13 000 medarbetare, och jag tror att de allra flesta brinner för sitt arbete och även gör ett gott arbete. Jag tror inte att deras så kallade sunda förnuft har gått åt skogen. Jag tror att de är ansvarstagande och duktiga medarbetare.
Men på alla ställen finns det någon som utmärker sig genom att inte göra rätt och inte följa regelverket. Generellt sett har jag alltså förtroende för Arbetsförmedlingen. Jag är ganska säker på att man försöker få fram arbetsgivare, men jag tror också att det finns många fördomar i samhället mot just personer som har det tufft. Man tror att har en person en gång råkat illa ut, till exempel varit långtidssjukskriven, så kommer han eller hon inte att sköta sitt arbete.
Där har vi ett viktigt arbete att göra med att ge människor en andra, tredje eller för den delen en fjärde chans. När det gäller FunkA-utredningen är det en utredning som bereds, och där handlar det, precis som Kerstin Nilsson säger, om att höja stöden ännu mer. Enligt Kerstin Nilssons analys skulle det kunna riskera att slå ut ännu fler ordinarie jobb. Det är en fråga som vi tittar på, och det får vi återkomma till.
Generellt sett tycker jag att det kanske finns lite för många lönestöd. Även detta tar FunkA-utredningen upp. Det finns en mängd olika stöd och en mängd olika resurser, och det finns goda skäl att se över om det vi har nu är mest effektivt eller om vi kan förenkla det ytterligare så att fler arbetsgivare kanske blir intresserade av att anställa personer som har haft det svårt.
Hillevi Engström (M):
Josefin Brink har ställt ett antal frågor till mig med anledning av en ny LO-rapport som rör utstationerad arbetskraft. Hon har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att komma till rätta med de problem som framkommer i rapporten. Hon har vidare frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta på nationell nivå och på EU-nivå. LO-rapporten tar upp en mängd förslag.
Jag kan konstatera att vissa åtgärder redan genomförts på nationell nivå och att det för närvarande pågår ett intensivt förhandlingsarbete på EU-nivå för att anta nya regler angående utstationering av arbetstagare. Den 1 juli börjar nya regler gälla i Sverige som innebär att arbetsgivare som utstationerar arbetstagare i Sverige ska anmäla utstationeringen och utse och anmäla en kontaktperson här. Anmälan ska göras till Arbetsmiljöverket.
Kontaktpersonen ska vara behörig att ta emot delgivningar för arbetsgivarens räkning och kunna tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i utstationeringslagen är uppfyllda. Genom de nya reglerna säkerställs att de svenska utstationeringsreglerna fungerar i praktiken. Regeringen tillsatte också i höstas en parlamentarisk kommitté som ska utvärdera de ändringar som gjordes i utstationeringslagen, den så kallade lex Laval, med anledning av Lavaldomen.
Först ska en kartläggning göras av utstationeringssituationen i Sverige. Med den som utgångspunkt ska kommittén bland annat utvärdera om tillämpningen av lex Laval fungerar så att skyddet för utstationerade arbetstagares grundläggande arbets- och anställningsvillkor kan säkerställas. Kommittén ska också överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Uppdraget ska redovisas senast den 31 december 2014.
På EU-nivå förhandlas för närvarande nya regler som syftar till att förbättra och förtydliga tillämpningen av EU:s utstationeringsregler. De nya reglerna syftar exempelvis till att motverka missbruk av utstationeringsreglerna och att förbättra samarbetet mellan EU-länderna. Regeringen välkomnar kommissionens initiativ då det är angeläget att säkerställa skyddet för utstationerade arbetstagares villkor och främja en sund konkurrens på den inre marknaden.
Det är också angeläget att utstationeringsreglerna respekterar den svenska och andra EU-länders arbetsmarknadsmodeller. Jag kan konstatera att regeringen arbetar aktivt med dessa frågor. Arbetstagare ska, oavsett ursprung, ha rimliga och rättvisa villkor, och missbruk av regler är inte acceptabelt.
Hillevi Engström (M):
Jag tackar Josefin Brink för frågan. Jag tycker också att detta är en angelägen fråga. Oavsett vilket ursprung man har som arbetstagare ska man ha rimliga och sjysta villkor. Det jag kraftigt motsätter mig är all form av kriminell verksamhet, kringgående av regler, oseriös verksamhet och fusk. Jag delar däremot inte Josefin Brinks uppfattning att regeringen är passiv.
De nya regler som kommer på plats kring anmälningsskyldighet är bra, och det är bra att man har en parlamentarisk utredning som ser över eventuella problem och deras storlek och art. I Sverige har vi 4,6 miljoner personer som är sysselsatta på arbetsmarknaden. Man beräknar att det finns 15 000-30 000 personer som är utstationerade. Jag delar uppfattningen att de flesta företag är seriösa och sköter detta på ett korrekt och rimligt sätt.
En utmaning finns om man som alliansregeringen tycker att fri rörlighet är bra och positivt men inte vill harmonisera allt med EU. Vi vill till exempel inte harmonisera skatteregler, socialförsäkringar, sjukvårdsförmåner, arbetsmarknadsmodeller eller lönebildning med EU.
Då måste vi hitta en bra kompromiss som gör att man värnar sjysta villkor men också värnar och är positiv till fri rörlighet. Det är den balansen som är svår att hitta. Jag ser mycket fram emot utredningen och framför allt kartläggningen. Det är kanske ändå inte så att LO sitter på hela problemformuleringen.
Det finns även andra parter på arbetsmarknaden, och de har möjligen lite andra ingångar. Jag vill inte heller säga att den polska eller irländska arbetaren inte ska få komma hit och söka och få ett arbete. Därför måste vi ha den här rimliga balansen mellan våra olika regler.
Till syvende och sist: När vi inte vill harmonisera våra regler måste vi hitta bra lösningar som fungerar utifrån den svenska arbetsmarknadsmodellen, där fri rörlighet men också sjysta villkor är bra. Vi ska kunna ha både och, parallellt.
Hillevi Engström (M):
Man ska ha respekt för att det inte finns någon enkel lösning på den fråga som Josefin Brink tar upp om man tror på den fria rörligheten i EU:s 27, snart 28, medlemsstater. Länderna har väldigt skilda arbetsmarknadsmodeller, lönebildningsmodeller, socialförsäkringsmodeller och skattemodeller. För den svenska regeringen har det varit väldigt viktigt att värna den svenska arbetsmarknadsmodellen och den svenska lönebildningsmodellen.
Vi vill inte heller harmonisera oss med de övriga medlemsstaterna som har andra skattesatser och andra förhållanden. Låt mig vara tydlig med att oavsett vilket ursprung en arbetstagare har ska man ha rimliga villkor och ett arbetsrättsligt skydd, och det ska finnas en tillsynsverksamhet i Sverige. Den svenska arbetsmarknadsmodellen vill regeringen, arbetsmarknadens parter och oppositionen ha kvar. Det innebär att huvudansvaret för löner och avtalsvillkor ligger på parterna.
Däremot måste vi göra allt vi kan för att förhindra fusk, kriminalitet, utnyttjande, kringgående och oseriös verksamhet. Vi vet inte riktigt hur det här problemet ser ut eller hur omfattande det är. Därför är det viktigt att först veta vad vi pratar om. Där tror jag att den parlamentariska kommittén har en viktig roll att fylla. I EU-arbetet pågår nu förhandlingar om ett nytt tillämpningsdirektiv.
Såvitt jag förstår - detta kommer upp på vårt rådsmöte i nästa vecka - är det väldigt olika syn bland de olika medlemsstaterna med stora blockerande minoriteter. Den svenska regeringen hoppas att det irländska ordförandeskapet ska kunna lösa den här frågan, och vi har välkomnat ett huvudentreprenörsansvar i byggbranschen och en möjlighet för länderna att om de så vill gå vidare med nationell lagstiftning och nationella regler, men vi är inte där än.
Det här är en väldigt tvistig fråga bland EU:s medlemsländer, där en del inte vill ha några regler alls medan andra vill stänga gränserna. Särskilt allvarligt blir det i en kris om många länder vill utestänga arbetskraft från andra medlemsstater och vi på något sätt säger: Svenska jobb till svenska arbetstagare. Vi välkomnar i stället en rörlighet på den svenska arbetsmarknaden, men under sjysta villkor.
Det finns ingen enkel lösning. Jag ser fram emot att noga följa den här frågan och att reglerna om anmälningsskyldighet kommer på plats den 1 juli, liksom att tillsynen från Arbetsgivarverket blir bra på de arbetsplatser där utländsk arbetskraft finns.