KBLab/rixvox huggingface dataset:
Paula Bieler (SD):
Tack, Mathias Tegnér! Vi håller i grunden med varandra i stora delar i det här avseendet. Men det som vi har yrkat på i vår reservation är egentligen en smärre förändring, men den är inte obetydlig.
Jag läser om propositionstexten och betänkandetexten, men jag har svårt att finna en motivering till att man avstyrker det som Ekobrottsmyndigheten lyfter fram, att det bör finnas en möjlighet att genomföra arbetsplatsinspektioner även i andra branscher än dem som kan identifieras enligt direktivets villkor.
Sveriges advokatsamfund påtalar att det skickar märkliga signaler till verksamheter inom andra branscher. Jag hittar ingen riktig motivering. Det närmaste jag hittar är att man säger att flest personer som inte har rätt att vistas i landet arbetar inom risksektorerna. Det är givet att det är risksektorer och att det är där som det finns störst behov.
Men det innebär inte att det inte finns behov av att kontrollera andra branscher. Det innebär inte att det inte finns några risker att anställa även inom andra branscher. Det innebär definitivt inte något svar på farhågan om att man skickar märkliga signaler när man begränsar sig till vissa branscher. Det skickar en signal om att det inte kommer att genomföras några kontroller i andra branscher, att man inte värderar kontrollerna av dessa branscher lika högt.
Jag efterfrågar en motivering till att man vill begränsa möjligheten till arbetsplatsinspektioner på det här sättet att hela branscher måste identifieras. Det möjliggör för enstaka branscher att systematiskt byta bransch för att undvika kontroll i stället för att regeringen helt enkelt kan styra via regleringsbrev och annat. Självklart ska prioriteringen vara riskbranscher, men det ska vara möjligt överallt.
Paula Bieler (SD):
Tack, Mathias Tegnér, för det svaret! Det hade varit intressant att ha med det i både proposition och betänkande. Det är väl något man kan ta med sig framöver, om man fortsatt sitter i regeringsställning: att man kanske mer tydligt ska svara på remissinstanser och motioner. Men jag tycker fortfarande att det inte är heltäckande. Ja, det öppnar för stickkontroller överallt, men man kan ju fortsatt styra. Självfallet ska man rikta in sig och prioritera. Jag tycker samtidigt att detta är viktigt.
Det finns remissinstanser som säger att man ska veta vad som gäller. Det är fortfarande myndigheten ensam som ska avgöra vilka som är riskfaktorer, och det behöver inte annonseras någonstans. Det kommer alltså fortfarande att ske plötsligt på sina håll. Men man kommer då efter ett tag att kunna identifiera var detta sker.
Den enda skillnad jag egentligen kan se är att det blir ett extra fördröjningssteg och möjligheter för oseriösa arbetsgivare att skifta branscher. Det finns också en möjlighet att man kanske inte uppdaterar sig om var riskfaktorerna finns för att man begränsar sig till att genomföra kontroller inom de branscher som man redan har identifierat som riskbranscher. Och det skickar fortsatt signaler om att man kontrollerar vissa branscher mer än andra. Det är klart att det kommer att få följdeffekter.
Jag har oerhört svårt att se hur man inte kan förstå vikten av signalpolitik, inte minst efter de uttalanden som man gjort de senaste åren när man har börjat inse hur det är med vissa omständigheter i alla fall. Min fråga kvarstår egentligen. Hur man än vänder och vrider på det blir det en inskränkning i rätten att undslippa husrannsakan, så att säga. Det sker ändå, och det behöver inte förannonseras.
Men effekten av att man måste ta ett extra beslut inom myndigheten blir ju bara ett byråkratiskt förlängningsbeslut. Det ger en möjlighet att flytta branscher, men det är fortfarande en möjlighet att det sker när som helst.
Paula Bieler (SD):
Inledningsvis ska jag säga att vi också står bakom meningen som sådan. Jag tror att de människor som flyr gör det från något, inte till något. Men när de är vid Sveriges gräns flyr de inte längre från något utan till något, eller då reser de till något, rättare sagt. Vi har ingen kris i vårt direkta närområde, och det är fysiskt omöjligt att fly över gränsen till Sverige, för då är man inte på flykt.
Jag missade en mening i mitt korta anförande, nämligen att det är "först efter någon tids tillämpning av en bestämmelse som det är möjligt att uppskatta vilken påverkan bestämmelsen kan ha för migrationen". Det är ju just detta som är problemet. Det är just därför man ska ha konsekvensanalyser. Man måste försöka utvärdera och se över i förväg. Det är där som ni socialdemokrater och alla andra partier har brustit katastrofalt genom åren.
Man har inte gjort några konsekvensanalyser. Vi har kunnat se hur budgeten på området har ökat gång efter gång, för man har inte räknat rätt. Man har inte funderat över baksidor med det hela. Det är därför det är viktigt att man gör konsekvensanalyser. Det är därför som Riksrevisionens granskning är så talande. Det är också därför som vi från vår sida menar att man bör göra ännu mer.
Man bör vara ännu tydligare och mer explicit uppdatera handböckerna. Man ska ta till vara de möjligheter man har att påverka styrningen: Gör det enklare att göra korrekta konsekvensanalyser! Man måste räkna med att volymerna kommer att påverkas beroende på vilka regelverk vi har. Det måste ingå i konsekvensanalyserna. Slutligen ska jag säga något om detta med EU. Det är väldigt korta ledtider.
Det är en av många anledningar till att jag är kritisk mot hur EU fungerar. Men vi har faktiskt dragit ut på beslut ibland. Jag kommer aldrig att acceptera att vi hastigt och lustigt utan att utvärdera dem genomför reformer som kan få stora konsekvenser för Sverige samtidigt som vi skyller på EU.
Paula Bieler (SD):
Tack för svaret, Carina Ohlsson! Jag tror att det kan tjäna mig mer än Socialdemokraterna, om jag får vara så dryg. Jag är tydligen det i det här replikskiftet. Nej, det är inte detsamma oavsett vilken gräns det handlar om. Tvärtom beror den stora skillnaden just på vilken gräns det handlar om. Det är den stora skillnaden mellan oss. Jag är helt med på att personer flyr. Det finns ett jättebehov av flykt i världen, tyvärr.
Vid vilken gräns personen då befinner sig är avgörande för huruvida vi hjälper dem som är på flykt eller dem som har använt sig av illegala vägar eller kriminella människosmugglare och haft råd att betala för att ta sig hela vägen hit. Det är detta som skiljer oss. Det är därför jag menar att denna mening är totalt malplacerad i betänkandet.
Vi hörde nu nämnas att man fortfarande ska göra uppföljningar. Jag återkommer därför till meningen om att det är svårt att göra en ordentlig uppskattning förrän efter en tids tillämpning. Konsekvensanalyser måste ju ske i förväg. Jag vill se konsekvensanalyser på bordet innan vi stiftar lagar. Jag vill att vi ska tänka efter innan vi fattar beslut som kommer att påverka utvecklingen i det här landet.
Det är där jag menar att ni har brustit, katastrofalt, under decennier. Det är det vi ser resultatet av i vårt samhälle i dag. Jag önskar att man skulle tänka till ytterligare och inte gömma sig bakom detta: EU kommer ibland att tvinga oss att fatta beslut snabbt. Då hinner vi inte göra omfattande utredningar innan. Nähä, vi har varit försenade med att komma igång med EU-lagstiftning många gånger tidigare.
Jag tycker nog att en ordentlig utredning på till exempel ett sådant här viktigt område skulle kunna krävas. Återigen: Jag är glad att man gör saker. Jag är glad att man talar om att det är viktigt med konsekvensanalyser. Men det finns mer att göra. Det är oförståeligt att man inte gör det.
Paula Bieler (SD):
Tack för frågan, Johan Forssell! Det korta svaret är att världen är större än Europa. Det lite längre svaret är att många av de konventioner och avtal som bygger och har skapat flyktingsituationen i dag inte är baserade på EU:s regelverk. Där har vi internationella avtal som är betydligt större än så. Det är FN-konventioner och FN-avtal.
För min del är det självklart - och det står även, återigen, i vårt inriktningsprogram om migration - att vi behöver internationella överenskommelser. Internationella avtal och organ kan hjälpa till att hantera flyktingsituationen.
Det jag vänder mig emot, herr talman och Johan Forssell, är tanken att vi ska hjälpa personer som är utsatta genom ett mottagande till EU, Europa och västvärlden om det är ganska långt till ställena där grundproblemet uppstår. Det är nämligen inte alltid precis vid EU:s gräns som de största kriserna är - inte heller framöver.
Det finns många platser på vår stora jord där kriser uppstår, och vi måste se till att arbeta för att internationellt, med världssamfundet, försöka skapa lösningar så nära som möjligt. Nej, jag tror inte att Sverige ensamt kommer att kunna förhandla - självklart inte. Men jag tror och är övertygad om att lösningen i framtiden är betydligt större än att EU förhandlar och hittar lösningar.
Fram till dess att vi når dit kommer varje fall där ett enskilt land är tydligt med att det inte ställer upp på de regler som hittills har funnits och säger nej till det system som andra försöker tvinga på det att leda till följdeffekter som tvingar fram förhandlingar på riktigt. Det ger oss dessutom möjlighet att ta hand om vårt land och ta ansvar för personer på flykt genom att öka vårt bistånd på plats redan nu.
Paula Bieler (SD):
Det är lite lustigt att vara i den här situationen. Mitt parti anklagas ofta för att vara etnocentriskt, vilja ha stängda gränser och bara fokusera på oss själva och vår närhet. Nu hör vi Johan Forssell från Moderaterna tala om att vi när det gäller frågor som till sin natur handlar om situationer som uppstår väldigt långt bort bara ska prata med dem som är i vår närhet och diskutera hur det påverkar våra länder och vad vi får för förhållanden här. Jag tror inte på det.
Jag vill göra en skillnad på riktigt för dem som befinner sig i krissituationer - för dem som befinner sig på flykt, flyr för sina liv och kämpar för sina liv. Då kan jag inte bara titta på hur jobbigt det har varit för oss och våra grannländer. Det är en viktig faktor för att se över vad vi vill ha för mottagande här - vad vi har för kapacitet och hur vi ska kunna sköta vårt land. Det spelar såklart in, men vill jag också göra en insats för dem som verkligen är i behov av detta kan jag inte låsa mig vid att det ska ske genom mottagande till Europa.
Sedan måste jag bara få tillägga att vi vill lämna EU som det är just nu. Vi vill lämna överstatligheten. Men vi vill givetvis alltjämt förhandla med olika länder såväl i vår närhet som längre bort, beroende på fråga. Vi vänder oss dock emot unionsfunktionen.
Fler och fler röster höjs dessutom för att det ska bli en total federation, i praktiken en ny statsbildning, där alla alltid ska vara med på allting eller kämpa för sina liv för att få några små undantag. Det är inte en rimlig hållning. Det vill vi lämna. Självfallet ska vi dock alltid förhandla med andra länder och bygga avtal, vare sig det handlar om handelsavtal eller gemensamma överenskommelser om hur vi hanterar internationell kriminalitet, miljöfrågor och så vidare.
Det är en självklarhet. Men vi måste lyfta blicken från EU och Europa när det gäller de riktigt globala frågorna. Det är mitt fokus, och det är mitt partis fokus. Det är tyvärr inte Moderaternas fokus.
Paula Bieler (SD):
Jag har en återkommande fråga om familjeåterföreningarna. Vanligtvis brukar jag prata om faktumet att ett ökat fokus på familjeåterförening här skapar incitament att skicka ensamkommande i förväg för att sedan ta hit familjen. Det leder också till att man splittrar familjer och riskerar ungas liv genom att skicka dem på farliga resor. Den här gången har jag dock en lite annorlunda angreppsvinkel.
I sitt anförande sa Aron Modig att det är viktigt att asylsökande får hit sina familjemedlemmar så snabbt som möjligt, eftersom detta kommer att påskynda och underlätta etableringen i Sverige. Min korta fråga är: Hur väl funkade det tidigare?
Paula Bieler (SD):
Bra, då kan vi konstatera att den största anledningen till att vi har de problem vi har inte är det faktum att man inte har sin familj och att det bara är spekulationer att det skulle vara enklare att etablera sig om man har sin familj. Då kan vi återgå till diskussionen om hur vi hjälper dem som är i behov av det, dem som har synnerligen ömmande skäl men inte befinner sig i Sverige, dem som väljer att skicka ett av sina barn i förväg till Sverige i hopp om att kanske komma hit så småningom.
Den politik som Kristdemokraterna med flera förespråkar kommer åter att sätta detta i system i stället för att möjliggöra för oss att hjälpa på riktigt och finnas där de riktiga synnerligen ömmande omständigheterna finns, där man knappt kan överleva dagen.
Det handlar om närområden och flyktingläger där vi borde kunna ta ett ansvar internationellt och där vi redan är och agerar på plats men som människor lämnar för att det inte finns tillräckliga resurser.
Det beror på att flera länder, Sverige i synnerhet sett till sin storlek, satsar enorma resurser på projekt efter projekt som inte fungerar, på regelverk som ger incitament till en migration som skadar, riskerar liv och sponsrar kriminella. Det är detta vi satsar våra resurser på, sätter vårt fokus på och stiftar våra lagar utifrån.
Utlänningslagen är ett fullständigt hopkok av ständiga tillägg för att man försöker hitta ett nytt problem som man ska lösa men inte tar ett helhetsgrepp. Om man verkligen värnar dem som är utsatta, hur kan man motivera denna politik framför reella och betydligt större satsningar där personer de facto finns och lider?
Paula Bieler (SD):
Ibland är det svårt att veta var man ska börja och vad man ska fråga om. Ganska ofta tänker jag att det måste vara bekvämt att vara i regeringsställning. Regeringen kan begrava olika insatser och åtgärder i utredning efter utredning. Till och med när utredningarna ligger färdiga kan de beredas i näst intill all evighet på Regeringskansliet, som skett bland annat vad gäller arbetskraftsinvandringen. Jag har en fråga här och nu.
Det är jättebra att det slås fast att det ska vara kortare handläggningstider. Men man har gett en redan i dag överbelastad myndighet i uppdrag att utreda hur det ska gå till. Man skapar dessutom ytterligare arbetsbörda för denna myndighet genom att skapa fler möjligheter att söka uppehållstillstånd på nytt för dem som befinner sig här illegalt.
Man skickar därmed ut signaler till omvärlden: Kom till Sverige, bryt mot våra regelverk, få ett avslag och stanna ändå. Vi hittar någon lösning för att du sedan ska få stanna, för då har du varit här så länge att det är rimligt att du får stanna. Jag vet hur vi vill korta handläggningstiderna. Vi vill förändra regelverket. Vi är beredda att ändra lagstiftningen och se över den ordentligt för att ha tydliga, skarpa regelverk. Vi slår fast att om Sverige inte är närmaste land till krishärdar är det inte i Sverige som människor ska beviljas asyl, punkt.
Det är en rimlig ordning. Det har många andra länder också tyckt, inte minst inom EU, med tanke på att vi har en förstalandsprincip. Människor ska söka hjälp så snart de befinner sig på säker plats. Min fråga är: Har Socialdemokraterna själva några idéer om hur man ska förkorta handläggningstiderna och skapa ordning och reda? Eller nöjer de sig med att lägga ut det på externa utredare och redan överbelastade myndigheter?
Paula Bieler (SD):
Tack för försöket till svar i varje fall. Det är kanske en ganska svår fråga. Vi vet alla här att man självklart ska bereda förslag lite mer ordentligt och ha en lagstiftning som håller samman. Vi vet samtidigt att det är fullt görbart att på ett halvår få fram nya lagar. Det gjordes tidigare med den tillfälliga lagen.
Det har man aviserat ska ske även med de facto-amnestin för dem som har valt att stanna trots avslag när de är vuxna och inte har skyddsbehov. De ska få möjlighet att söka uppehållstillstånd på nytt på nya grunder, grunder som i min värld är helt orimliga. Min fråga kvarstår. Jag vill fortsatt hävda att man har en situation där man är medveten om att Migrationsverket är överbelastat.
Man har en situation där man dessutom ger det ytterligare ärenden genom att skicka signaler till omvärlden att det återigen lönar sig att komma till Sverige, rakt motsatt mot vad man har sagt tidigare, genom att man skapar nya grunder på vilka människor kan ansöka om att få stanna i Sverige. Samtidigt har i varje fall inte jag sett några konkreta förslag om vad Socialdemokraterna är beredda att göra själva eller om de ens tänker på och diskuterar hur man ska kunna minska antalet ärenden i Sverige och få ned handläggningstiderna.
Vad mer kan man göra? Vad har de för syn på det? Vi har en tydlig ingång i detta. Vad jag uppfattar från Socialdemokraterna är att man lägger ut utredningar på andra. I det här fallet lägger man dessutom specifikt ut utredningen på den redan hårt belastade myndigheten att själv se över vad den kan göra för att förbättra sin effektivitet. Jag kan tycka att det är märkligt att ge den ytterligare ett uppdrag att göra.
Jag tror nog att de flesta där försöker att agera så snabbt de bara kan redan i dag och ändå hålla något slags rättssäkerhet på plats givet de regler som ni andra partier har lagt fram och röstat igenom. Om jag ändrar min fråga lite grann undrar jag: Hur långt är man villig att ändra lagarna för att underlätta för Migrationsverket att hantera ärenden snabbare?
Paula Bieler (SD):
Jag tänkte ställa några frågor om överenskommelsen som Maria Ferm talar om i mycket positiva ordalag och som hon såklart, utifrån sitt partis utgångspunkter, är stolt över.
Jag reagerar på att partierna som är överens och i synnerhet Maria Ferm kontinuerligt talar om att det handlar om dem som har blivit 18 år under tiden, utan att tala om att de kanske var äldre än de sa från första början.
Det har lagts fram ett förslag som bara bygger på det individerna först registrerades som, inte på huruvida de faktiskt var barn eller inte. Att vi har olika åsikter om hur vuxna ska behandlas är en sak.
Men för mig är det obegripligt att man vill införliva även de som de facto har uppgett en alldeles för ung ålder och som därmed har försökt lura vårt system, och att de ska omfattas av den här möjligheten. Det är en sak. En annan obegriplig sak är att det bygger på att man ska ha kommit hit före den 24 november 2015. Tiden man ska ha väntat på beslut är 15 månader.
Om man kom precis före det, i november 2015, och har väntat i 15 månader fick man alltså sitt beslut om avslag i februari och har valt att stanna illegalt sedan dess. Men man ska ändå omfattas. De som däremot har lyssnat på det beslut de har fått och lämnat landet har gjort det de ska. De är inte kvar.
Men de får ingen extra möjlighet. Ni väljer alltså att premiera dem som kringgår våra system. De som inte lyssnar på de beslut de får och som uppger en felaktig ålder omfattas. Vad tänker ni om detta, Maria Ferm? Och hur motiverar ni det?
Paula Bieler (SD):
Tack för svaret, Maria, även om det fortfarande är lite undflyende! De som var uppenbart över 18 omfattas inte. På det sättet är det, eftersom de fick en annan ålder från början. Men de som de facto var vuxna redan när de kom kommer fortfarande att omfattas, även om man sedermera har kunnat visa, exempelvis via åldersbedömningar, att de faktiskt är vuxna. De åldersbedömningar som görs har också ganska god säkerhetsmarginal.
Med största sannolikhet var de alltså vuxna redan när de kom. Okej, en del har säkert överklagat. Men jag har fortfarande inte sett några garantier för att de som inte har överklagat inte ska omfattas. Det har ingen presenterat. Om så är fallet upplys mig mer än gärna om detta och lova att de som har vistats här illegalt inte kommer att få den här chansen. Jag har än så länge inte hört något sådant uttalande från regeringen. Det skulle vara positivt om det kom.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt. Det är viktigt att det kommer fram att det här handlar om personer som har bedömts sakna skyddsskäl. Det är ett separat regelverk för unga eftersom vi inte anses kunna skicka minderåriga till en plats utan ett ordnat mottagande.
Men om man är vuxen i dag är man ju vuxen. Om jag fyllde 18 i går skulle jag inte omfattas av alla de rättigheter som barn har utan skulle behöva ta ansvar för att jag är vuxen. Det borde rimligtvis gälla även de som har tagit sig till vårt land. Varför slår man knut på sig själv för att ge vuxna personer utan skyddsskäl ytterligare möjligheter att stanna här, få bekostad utbildning av vårt samhälle?
Samtidigt prioriterar vi exempelvis inte, eller verkar snabbt för, att de som sköter sig och arbetar men drabbas av misstag som tidigare arbetsgivare har gjort ska få stanna.
Paula Bieler (SD):
Man skulle kanske ganska snabbt kunna komma till rätta med att bromsa tillfälligt för att få en lagstiftning på plats. Den problematik som Vänsterpartiet ser kanske inte vi ser. Men vi har även hanterat arbetskraftsinvandringsfrågan under hösten.
Det var ett totalt fiasko, om man ska tala klarspråk. Det borde ha varit uppenbart från början att förslaget var alldeles för långtgående för att över huvud taget gå igenom utan en ordentlig beredningstid.
När det gäller frågan om arbetskraftsinvandring och utvisning av nyckelpersoner som själva inte har gjort något fel, som ensamma inte kan åtgärda felen och som deras arbetsgivare inte heller kan åtgärda är alla partier i den här kammaren överens.
Man borde kunna gå in och se över olika regleringsbrev och bemyndiganden och anvisa hur olika myndigheter ska kunna göra tillfälliga avsteg för att inte riskera att personer som arbetar, gör rätt för sig och bidrar till vårt samhälle utvisas fram till dess att vi har en ordentlig lagstiftning på plats, vilken förhoppningsvis kommer snart.
Jag valde att försöka väcka ett utskottsinitiativ i ärendet. Jag tyckte att det borde vara möjligt, givet att alla är överens. Men jag fick inte stöd från någon, inte heller från Vänsterpartiet. Därför vill jag gärna få svar på hur ni tänker om detta.
Paula Bieler (SD):
Utskottsinitiativ går ju att förändra, och jag gav er dessutom god tid att komma med förslag på förändringar. Man kan alltid förhandla och förbättra. Jag skrev medvetet på det sätt jag skrev för att jag framför allt tycker att man inte behövde ha den där långa beredningsprocessen som finns vid skarpa lagförslag. Det var snarare en uppmaning till regeringen att nyttja de olika verktyg som finns, till exempel att se över regleringsbrev och målbilder för Migrationsverket och så vidare.
Det skulle ha varit en tydlig signal om att ta tag i detta för att se till att utvisningarna stoppas redan nu. En regering har ju fler möjligheter än vad vi som riksdagsledamöter har, och den kan ta till fler verktyg. Det är beklagligt att man inte ens ville ha en diskussion om detta och att man så pass tidigt antog ett förslag som man egentligen inte tyckte var rimligt i situationen som rådde. Vi stödde faktiskt Vänsterpartiets motion, med lite modifikation, för att den skulle bli skarp lagstiftning direkt.
Då hade den nya lagstiftning som vi nu har kunnat utvidgas. Men trots beredningens gång och den väg som valdes har jag fortfarande lite svårt att se varför man inte kunde ha det här som till exempel en tillfällig stopplag. Det fanns ju ett lagförslag, som dock avslogs eftersom avsteget hade blivit för stort och det hade öppnat upp alldeles för mycket. Det hade kunnat vara en tillfällig lag. I det fallet kan vi skylla på andra partier.
Jag vet ju att Christina Höj Larsen ett kort tag och efter TCO:s rekommendationer var inne på tillfällig lagstiftning. Låt mig gå över till vår vision. För det första definierar vi inte svenskhet, men vi tycker att det är rimligt att man för att bli medborgare ska kunna tala svenska språket och att man ska känna till samhällskunskap, precis som vi får lära oss om vårt land i grundskolan när vi växer upp här.
Det stämmer att vi inte talar om migration i första hand för dem som lever i krissituationer, för det är viktigt att hjälpa dem där de befinner sig. Jag ser inte migrationen som bästa möjliga sätt att hjälpa. När man däremot har fått flyktingstatus säger vi att det inte bara behöver hänvisas till ett kvotflyktingsystem, utan man ska som flykting också ha möjlighet att söka andra vägar, exempelvis genom att studera eller arbeta.