Marie Nordén (S):
Vad den här debatten handlar om egentligen är ambitioner.
Så länge siffrorna för arbetsrelaterade sjukdomar och olyckor fortsätter att stiga och ligger på den höga nivå som de gör och så länge dödstalen ligger på den höga nivå som de gör, även om de skulle ha sjunkit lite den senaste tiden, accepterar inte vi socialdemokrater att det är så.
Vi anser att det är värt att lägga resurser på att göra arbetsmiljöarbetet ännu bättre. Hittills har vi inte gjort ett tillräckligt bra arbete, för då skulle inte siffrorna ligga på en så hög nivå. Ministern frågar om jag vet någonting som inte ministern vet när det gäller minskade inspektioner. Nej, men det tar tid att resa.
Det är klart att tiden som går åt för 35 mil enkel resa till Hede hade kunnat användas till inspektioner i stället för att sitta i bilen och köra från Härnösand. 35 mil till Gäddede, det är samma där. Det tar tid att resa. Man behöver inte veta mer än att det kommer att ta tid från inspektionstid.
Det är bra att man får ökade anslag för att besöka de mindre arbetsplatserna, men det tar fortfarande tid att ta sig till de mindre arbetsplatserna. Ministern och flera andra här har sagt att man har förstärkt arbetsmiljöarbetet och att Arbetsmiljöverket gör ett väldigt viktigt arbete. Men igen: Anslaget är lägre i dag än vad det var 2006.
År 2006 var det 554 800 000 kronor, och 2014 kommer det att ligga på 520 756 000 kronor. Det klingar både tomt och falskt när man säger att resurserna har ökat och att man höjer ambitionerna när man inte är beredd att satsa resurser på att Arbetsmiljöverket ska kunna finnas i hela landet.
Jag tycker att det är väldigt illa att ministern svär sig helt fri från hur Arbetsmiljöverket är organiserat. Det finns en regel som jag vet att vår regering följde - jag hoppas att den här regeringen gör det också - när det gäller regionalpolitisk hänsyn. Den innebär att man för en dialog med varje myndighet om hur den organiserar sig, så att det ska finnas en närvaro i hela landet, och att det finns ett regionalpolitiskt perspektiv i besluten om hur verket väljer att organisera sig.
Det är tydligt att ministern svär sig fri från den delen när hon inte ser att valet att organisera sig på det här sättet är en direkt konsekvens av besparingar, för det är ingenting annat än besparingar. Det kan aldrig bli en satsning om man först drar ned bidraget så radikalt som man har gjort och sedan pytsar tillbaka lite pengar. Det är inte ens en taskig återställare.
Det är ingen satsning, utan det här gör man för att man är tvingad att göra de här förändringarna.
Det är beklämmande och sorgligt att höra hur man resonerar kring kunskap och forskning inom de här områdena, när vi vet att människor mår så dåligt på sina arbetsplatser och när vi vet att vi skulle behöva en bättre forskning som är samlad och jobbar nära arbetslivet, och att höra hur majoritetspolitikerna resonerar om behovet av kunskap och viftar bort det på det här sättet.
Sverige bedrev världsledande forskning för sex år sedan. Vi visste att vi hade koll på vårt arbetsliv, och vi visste att vi i förhållande till övriga Norden och resten av världen låg i framkant för att förbättra arbetsmiljön. Det raserade den här regeringen, och det tycker jag att man kan ta ansvar för.