Börje Vestlund (S):
Först ska jag säga att jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationen. I stort sett skulle man kunna hålla med Sverigedemokraterna åtminstone om synen på EU:s budget.
Det finns i den här kammaren en total enighet om att vi ska minska jordbruksstödet och också så småningom det regionala stödet. Det är vi helt överens om. Men vi går in i en förhandling, och i den förhandlingen har vi att ge och att ta.
Om man vet vad en förhandling är vet man också hur viktigt det är att man när förhandlingen är avklarad kan stå för den förhandlingsöverenskommelse som är antagen. Låt mig säga några saker om just jordbruksstödet. När talmannen och jag en gång i tiden började i riksdagen - talmannen något tidigare än jag - utgjorde jordbruksstödet hälften.
Detta var något vi alltid använde. Vi har sakta men säkert fått ned det till en tredjedel. Inget parti i riksdagen tycker att systemet med jordbruksstöd är riktigt. Vi vill alla ha ned det. Det finns dock ett "men" i detta sammanhang, och det gäller den inre marknaden som vi är rädda om och som vi vill behålla.
Vad skulle hända om vi lät alla länder själva besluta om sina regler för jordbrukssubventioner? Vad skulle hända om de svenska bönderna tvingades konkurrera med ett kanske totalsubventionerat franskt eller italienskt jordbruk?
Det är oftast de som kräver de största subventionerna när det gäller jordbruksstödet. I regionalstödet finns pengar för till exempel naturkatastrofer, krig och annat. Vad skulle hända om ett land nära oss råkade ut för stora problem? Hur skulle man i så fall finansiera sådana saker?
Jag är ganska säker på - och det är min erfarenhet även sedan tidigare - att grannländerna då skulle vara tvungna att ställa upp, vare sig de vill eller inte. Jag håller fullständigt med om att man behöver skära ned detta. Och det har skurits ned även på de här pengarna under årens lopp.
Det är mer koncentration på infrastruktur och forskning i den här budgeten än vad man någonsin har haft. Vi har vår rabatt, som vi är väldigt glada över att ha kvar. Då ska man komma ihåg att det inte var helt lätt att få igenom den rabatten.
Som dåvarande opposition vill jag inte säga att den tidigare regeringen gjorde allting bra när man lade fast den förra EU-budgeten, men jag vågar i alla fall påstå en sak: Har man slutit en överenskommelse så har man, och då måste man kunna stå för den. Sverigedemokraterna vill väldigt gärna bli respekterade som en motpart i de politiska förhandlingarna.
Men hur ska man kunna lita på Sverigedemokraterna som motpart om de sedan går och säger att de inte ställer upp på det och det? Tro mig - jag har förhandlat i hela mitt yrkesverksamma liv, dels som facklig förhandlare, dels i många politiska överenskommelser, och så mycket kan jag säga att man aldrig kommer ut från en förhandling och har fått allt. Man är alltid missnöjd.
Det är därför jag tycker att det är viktigt att vi står bakom det här, för om inte hela parlamentet står bakom vad regeringen faktiskt har sagt åker regeringen ned med ett väldigt försvagat mandat. Den ordningen har gällt hittills; den ordningen ska också gälla framdeles, enligt majoritetens sätt att se det. Och majoriteten är alla partier i den här kammaren utom Sverigedemokraterna, vilket jag beklagar.