KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margot Wallström (S):
Jag tycker att vi ska kandidera också därför att vi har något att vara stolta över. Vi har en stolt tradition av demokrati och mänskliga rättigheter och av att slåss för rättssamhället eller för jämlikhet runt om i världen. Det är en lång tradition och något vi har en bred politisk enighet kring. Sverige är en av de största bidragsgivarna till FN-systemet - varför ska vi inte sitta i FN:s säkerhetsråd?
Det är klart att vi har något att uträtta där, och vi gör det tillsammans med andra. Vi kommer naturligtvis att styras av hur det ser ut med fred och utveckling runt om i världen. Vi ska nog lyckas den 28 juni.
Margot Wallström (S):
Det är riktigt att Europeiska rådets möte i juni och sedan Natos toppmöte i juli är två säkerhetspolitiska fästpunkter framöver. Regeringen verkar för att partnerländer ska bjudas in till Natos toppmöte i Warszawa för att diskutera säkerhetspolitiska utmaningar i en bredare krets.
Sverige är framför allt intresserat av en dialog om utvecklingen runt Östersjön och även av andra säkerhetspolitiska frågor, till exempel kampen mot Daish samt situationen i Syrien och Irak. Vi vill gärna vara med när man diskuterar Resolute Support Mission i Afghanistan. Både försvarsministern och undertecknad kommer att vara med.
Margot Wallström (S):
Det är framför allt situationen runt Östersjön som är den mest brännande frågan för oss och som påverkar vår egen säkerhetspolitiska situation. Jag kan tänka mig att Nato är lite bekymrat över vad som händer, inte minst i USA, och vad som händer i Turkiet. Det blir säkert många spännande diskussioner i randen av samtalen vid bordet.
Vad som pågår i Ryssland och Ukraina och runt Östersjön är det som kommer att diskuteras under mötet. Det är också där vi har störst intressen.
Margot Wallström (S):
Det som sker i den våldsamma utvecklingen i sydöstra Turkiet är oerhört beklagligt. Det är också föremål för diskussion både i EU och vid bilaterala kontakter. Självklart har Turkiet rätt till självförsvar, men som alltid måste ju insatserna ske så att civila skyddas.
Både Sverige och EU har uttalat att det är viktigt att man lägger ned vapnen och att man återupptar fredssamtalen. Vi påverkar utvecklingen i Turkiet framför allt genom EU-närmandet, genom våra bilaterala kontakter och genom de uttalanden som vi gör. Vi är drivande i att anslutningsprocessen ska ta konkreta steg framåt.
Vi har förstås träffat kurdiska ledare, och vi uttalar oss också när det gäller skyddet av kurder. Det är oerhört viktigt att se till att inte civila drabbas så att kriget inte blir ett krig mot kurderna.
Margot Wallström (S):
Som jag har sagt har vi naturligtvis fördömt alla attacker mot kurder. Det är precis det budskap som jag här redogjorde för och som vi upprepar via EU och i alla våra bilaterala kontakter. Jag har själv mött Demirtas, och jag har vid upprepade tillfällen talat om hur viktigt det är att inte göra detta till ett krig mot kurderna.
Turkiet har förstås rätt till självförsvar mot terrorister, men det får inte göras på ett sådant sätt att civila drabbas. Vi kan inte vara tydligare.
Margot Wallström (S):
Det är viktigt att vi tar avstånd från alla terrorhandlingar och terroristdåd. Själva grundtanken är att de ska riktas mot oskyldiga civila, gärna på platser där man vistas i vardagen, och ställa till med största möjliga skada. Det är viktigt att vi som enskilt land och som ministrar reagerar och också att världen gör det.
Det är viktigt att vi agerar via såväl EU och FN som alla andra organ där vi är aktiva, och det kommer vi att fortsätta att göra för att uppmärksamma också dessa terrorhandlingar.
Margot Wallström (S):
Tack vare våra utlandsmyndigheter skaffar vi oss en god kontroll och en insyn i vad som sker runt om i världen. De rapporterar hem till oss på UD, och så vidtar vi nödvändiga åtgärder. Det kan vara fråga om att verka på många olika sätt för att se till att vi håller ögonen på en viss utveckling. Vi agerar också via våra diplomatiska och politiska kanaler, och det kommer vi att fortsätta att göra.
Margot Wallström (S):
Det är helt riktigt. Vi har därför lagt om hela politiken och vårt sätt att hantera frågan om mänskliga rättigheter. Vi har tillsatt en ambassadör för mänskliga rättigheter. Vi gör en skrivelse som kommer nu i sommar till riksdagen. Där anvisar vi precis hur vi ska ta oss an det. Vi tänker göra rapporter som inte bara är för en region i taget, något som gjorde dem gamla snabbt.
Vi ska göra det för alla regioner runt om i världen, och vi ska göra det så att vi täcker både demokrati och mänskliga rättigheter och rättssamhället. Därför måste vi inrikta hela departementet på detta jobb, och det gör vi just nu. Vi kommer inom kort med skrivelsen till riksdagen, och vi kommer sedan att påbörja arbetet med rapporter. Vi lägger om arbetet och gör det vidare, bredare och djupare.
Vi visar på alla sätt att det är en av våra hörnpelare i utrikespolitiken.
Margot Wallström (S):
Ända sedan vi tillträdde har vi berättat att vi kommer att lägga om arbetet med MR-frågorna. Så sent som i går var jag här i riksdagen och deltog i en debatt om just detta. Jag har svarat på interpellationer och frågor, och vi har sagt det i regeringsdeklarationen och utrikesdeklarationen. Jag vet inte hur många gånger jag ska behöva säga det. Vi har inte resurser att driva flera olika processer parallellt och samtidigt. Vi lägger om arbetet. Ni får redan i sommar en skrivelse som redovisar det här.
Vi jobbar på för fullt med att rapportera om situationen för mänskliga rättigheter runt om i världen.
Margot Wallström (S):
Det är förstås hedrande att vi har bjudits in. Det beror på att inget enskilt OECD-land någonsin i historien har tagit emot så många flyktingar som Sverige har gjort per capita. Det innebär ett jättestort ansvar och framför allt att vi ska visa att vi klarar av det.
Det är inte utan hårt arbete och stora utmaningar, men vi kommer att göra det. Flyktingtoppmötet syftar till att man ska kunna öka den internationella responsen på den stora globala flyktingkrisen genom att man delar på ansvaret globalt på ett helt annat sätt än hittills.
Man vill ha en humanitär finansiering som är utökad med 30 procent, en fördubbling av antalet vidarebosättningsplatser och andra legala vägar, och en förbättrat integration av flyktingar. Det är huvudsyftet och målen för toppmötet. Det fokuserar på att man ska göra väldigt konkreta utfästelser och åtaganden. Det ska vi gärna bidra med.
Margot Wallström (S):
Framför allt verkar vi via EU. Vi verkar på flera spår samtidigt för att få en politisk lösning i Libyen, som är ett land med stor politisk oreda. Det gäller dessutom att stoppa smugglingsnätverken men också att se till att fler EU-länder är med och delar på ansvaret. Det är det allra viktigaste vi kan göra just nu.
Vi måste se till att vi räddar människor och att vi använder Frontex och andra insatser på ett sätt som hjälper civila oskyldiga människor på väg i båtar över Medelhavet.
Margot Wallström (S):
Om jag förstått saken rätt har Hamas tagit på sig dådet i Tel Aviv, och Hamas är en terrorlistad organisation som vi inte har några kontakter med över huvud taget. Vi tar avstånd från alla terrorhandlingar av det här slaget, allt våld och allt som uppmuntrar till våldsdåd. Det är inte vägen framåt. Vi tror på en tvåstatslösning. Det var också ett av skälen till att vi erkände Palestina.
Vi uppmuntrar båda parter att återgå till fredsförhandlingar. Det tror vi är vägen framåt när det gäller situationen i Mellanöstern. I övrigt måste vi fortsätta att mycket starkt ta avstånd från terroristdåd.
Margot Wallström (S):
Återigen: Det är Hamas som har tagit på sig det här dådet. Den palestinska myndigheten har ingenting med det att göra. Vårt bistånd och vår hjälp till den palestinska myndigheten - det är en mycket viktig dialog vi för - går via Pegasus, som är ett EU-system. Det är också så medlen utbetalas.
Resten är en politisk dialog med Palestina och den palestinska myndigheten om behovet av att reformera och fortsätta arbetet så att vi förhoppningsvis en dag kan komma till en tvåstatslösning.
Margot Wallström (S):
Det är ett mycket allvarligt läge som vi just nu ser i Syrien. Asadregimen lever inte upp till åtagandena i säkerhetsrådets resolutioner om vapenstillestånd, om humanitärt tillträde till belägrade områden och om att upphöra med våldet mot civila, till exempel. Det är förfärliga scener som vi ser utspela sig.
Fortfarande hoppas väl Syriensändebudet Staffan de Mistura att kunna återuppta fredssamtalen, men det verkar inte lovande just nu. Oavsett vad vi kallar det som pågår måste vi agera. Vi i det internationella samfundet måste göra allt vad vi kan. Det finns ingen hierarki mellan de olika begrepp som vi använder för att benämna det som just nu sker.
Vi har alltid en skyldighet att först och främst se till att hjälpa de nödställda och att försöka lösa detta politiskt, för det är den enda långsiktiga lösningen.
Margot Wallström (S):
Jag har den största förståelse för dessa krav. Detta är en väldigt viktig debatt som vi har haft vid upprepade tillfällen också här i riksdagen. Så sent som häromdagen diskuterade vi användningen av begreppet. Politiker och regeringar tvekar ofta att använda det därför att det är en juridisk term. Det är viktigt att Internationella brottmålsdomstolen får hantera den här typen av frågor.
Men oavsett vad man kallar det eller vem som ska ta ansvar för den juridiska processen har vi en skyldighet att agera för att skydda alla civila. Det är det viktigaste just nu i Syrien och Irak.
Margot Wallström (S):
Det är att fortsätta den diskussion som vi redan har påbörjat här. Det finns överst på vår dagordning, både för regeringen i sin utrikespolitik och i EU- och FN-sammanhang. Vi känner stor förtvivlan inför den situation som vi ser just nu, med förhandlingar som inte kommer någon vart och med en försämrad situation på marken.
Parterna lever inte upp till sina åtaganden att tillåta humanitärt tillträde och att hjälpa människor med mat och förnödenheter. Sverige har hittills bidragit med mer än 2,2 miljarder kronor i humanitärt bistånd till Syrienkrisen. Vi har en Syrienstrategi som är femårig och som vi menar hanterar många av dessa långsiktiga problem.
Just nu gäller det att få alla inblandade parter att faktiskt bidra på ett konstruktivt sätt. Förhoppningsvis ska man kunna komma tillbaka till förhandlingsbordet, så att Staffan de Mistura ska kunna fortsätta sitt arbete. Utsikterna är just nu ganska mörka, för att vara helt uppriktig.
Margot Wallström (S):
Tyvärr måste jag säga att det inte går bra. Just nu ligger de nere helt och hållet. Staffan de Mistura är en optimist och hoppas fortfarande att samtalen ska kunna återupptas i juni enligt planerna. Men här handlar det framför allt om ett ansvar som måste tas inte minst av USA och Ryssland.
Asadregimen måste leva upp till åtagandena och se till att garantera humanitärt tillträde så att man kan hjälpa alla dessa människor som just nu är belägrade och saknar mat, mediciner och vatten.
Margot Wallström (S):
I går pratade jag på telefon med min georgiske utrikesministerkollega och kunde meddela att Sverige ställer sig bakom viseringsfrihet för Georgien. Det är den position som vi har intagit, och det är det vi kommer att driva. Vi kommer dessutom att fortsätta att driva på i EU-kretsen, dels för att hålla frågan om det östliga partnerskapet högst upp på vår dagordning, dels för att vara konsekventa. Vi har ställt upp en rad krav på Georgien.
När de har uppfyllt dem ska de också veta att de kan uppnå viseringsfrihet. Detta kommer vi att driva med full kraft, och den georgiske utrikesministern uttryckte också uppskattning för att Sverige spelar den här pådrivande rollen i EU-kretsen när det gäller det östliga partnerskapet.
Margot Wallström (S):
Jag tycker att det är så roligt att Kerstin Lundgren och jag kan vara helt överens. I den här frågan har vi exakt samma politiska hållning, och Kerstin Lundgren kan lita på att vi även fortsättningsvis kommer att vara ett land som driver på i EU-kretsen och insisterar på att när vi en gång har ställt ut löften, när vi har satt upp villkor och länderna lever upp till dem, då ska vi också svara på rätt sätt.
Det gäller inte minst viseringsfriheten, inte bara för Georgien utan också för de andra länderna.
Margot Wallström (S):
Det kanske också var en fråga om hur jag ser på min roll som Nordenminister och på att vara ansvarig för nordiska frågor. Jag ser mycket fram emot det. Jag tror att det kan bli allt viktigare, inte minst eftersom vi har en så kallad nordisk samhällsmodell som vi gärna försvarar och för vilken det finns ett stort intresse. Det var ingen tillfällighet att vi bjöds in av president Obama. Han tittar på just Norden.
Även från många andra håll i världen tittar man på hur vi samarbetar, hur vi löser praktiska problem och så vidare. Hillevi Larsson har just nämnt några områden där vi måste fortsätta samarbeta. Och nu när EU upplevs vara i en slags existentiell kris kommer det nordiska samarbetet att stärkas. Jag kommer att gå in med full kraft i det arbetet och ser mycket fram emot att jobba med mina nordiska kollegor.
Kristina Persson har, med det arbete som hon har gjort, lagt grunden för det.
Margot Wallström (S):
Det tackar jag för. Jag träffade generalsekreteraren i Nordiska rådet, Dagfinn Høybråten, häromdagen för att diskutera hur vi kan lägga upp arbetet och hur prioriteringarna ska se ut. Vi diskuterade också att det på Nordiska ministerrådet, och dess olika konstellationer, ska ges utrymme för dagsaktuella frågor, så att vi kan ta oss an till exempel flyktingfrågan på ett bra sätt och dela erfarenheter och best practices.
Margot Wallström (S):
Jag vill tacka för frågan. Det är en riktig historisk beskrivning. Jag vet att det finns ett starkt engagemang också bland andra riksdagsledamöter för frågan om Vitryssland och den politiska utvecklingen och hur vi ska förhålla oss till Vitryssland, både från EU:s sida och bilateralt. Tack så mycket för det jobb som jag vet att du och andra gör, Kent Härstedt!
Ni arbetar för att driva på i fråga om mänskliga rättigheter och för en utveckling i en mer demokratisk riktning. Det är viktigt och uppskattat. Självklart måste vi titta också på de här frågorna på lång sikt, precis som vi gör med länderna i det östliga partnerskapet. Utan att ställa ut några löften vill jag säga att det här är en av de frågor som vi är beredda att ta oss an framöver.
Det förutsätter att Vitryssland vill röra sig i rätt riktning, mot mer av demokrati och respekt för mänskliga rättigheter och för rättsstaten.
Margot Wallström (S):
Ärade ledamöter! Sofia Damm har frågat mig om det är min bedömning att påtalanden som görs i den strukturerade dialogen med Iran skiljer sig från påtalanden som görs i samband med bilaterala besök och vilken skillnaden i så fall är.
Vidare frågar Sofia Damm på vilken nivå jag avser att den strukturerade dialogen ska föras samt om jag kommer att verka för att Sverige under dialogen ska söka samråd med oppositionella iranska grupper eller vända sig till exiliranier som arbetar för mänskliga rättigheter och som själva inte kan komma till tals med den iranska regimen.
Svar på interpellationer Situationen gällande de mänskliga rättigheterna i Iran är fortsatt mycket allvarlig, bland annat när det gäller respekt för religionsfrihet och för konvertiter. Situationen för mänskliga rättigheter tas upp vid alla våra politiska möten med Iran, som statsråden Damberg, Baylan och Wikström gjorde under sina besök i Teheran och som kabinettssekreterare Söder gjorde vid sitt besök i höstas.
Jag har också själv lyft dessa frågor med utrikesminister Javad Zarif under hans besök i Stockholm 2016. Som Sofia Damm skriver har Sverige och Iran kommit överens om att inleda en strukturerad politisk dialog, där mänskliga rättigheter ingår. Syftet med den strukturerade dialogen är att på minister- eller statssekreterarnivå på ett samlat sätt diskutera bilaterala frågor, som ett komplement till de kontakter som redan sker.
Skillnaden jämfört med bilaterala möten är således främst att dessa möten ska ske återkommande och på ett mer strukturerat sätt följa upp ett antal centrala frågor. Oavsett vilket format vår dialog sker i ligger regeringens engagemang för mänskliga rättigheter i Iran fast, och de svenska budskapen ändras inte. Vi har en tradition av att vara tydliga när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Detta ska genomsyra vår dialog, oberoende av mötesformen.
Det arbete som civilsamhället gör för att uppmärksamma kränkningar av mänskliga rättigheter i Iran är viktigt, och regeringen stöder dessa ansträngningar. Vi träffar återkommande civilsamhällesorganisationer på olika nivåer och inhämtar deras synpunkter. Den svenska ambassaden i Teheran för också en aktiv dialog på plats i Iran.
Vi fortsätter också att vara pådrivande i dessa frågor inom FN och EU, bland annat genom att stödja FN:s specialrapportör för mänskliga rättigheter i Iran, Asma Jahangir, vars mandat tillkom på svenskt initiativ. Regeringen kommer även fortsättningsvis att driva frågan om mänskliga rättigheter med Iran, såväl bilateralt som multilateralt.
Margot Wallström (S):
Jag trodde att jag ganska väl hade beskrivit hur vi arbetar nationellt med detta. Vi kommer nu att presentera MR-rapporter om varje land och länder från alla olika regioner i världen. Vi jobbar mycket allvarligt med den frågan just nu.
Vi arbetar via EU, där vi förstås kombinerar politiken som innebär att vi har möjlighet att reversera beslutet om ett avtal med Iran, även om kärntekniken, om vi ser att de inte lever upp till vad de har lovat med en dialog med offentliga uttalanden med möjligheten att markera mycket tydligt vad vi tycker. Det finns också möjlighet att införa sanktioner om vi skulle tycka att det var nödvändigt.
Sverige har drivit på för att det ska vara MR-profil på de offentliga uttalanden som vi gör. Vi gör egna uttalanden, förstås, när vi ser att det förekommer MR-övergrepp. Vi arbetar i säkerhetsrådet, där vi just stöder möjligheten att ha en rapportör som kan granska och offentliggöra de övergrepp på mänskliga rättigheter som sker i Iran.
Vi driver det förstås också i Genève och i de återkommande rapporter som läggs fram för MR-rådet i Genève. Det är inte det ena eller det andra. Jag har väl aldrig sagt att en strukturerad dialog är det enda verktyg vi har. Vi måste arbeta i alla dessa olika kanaler samtidigt.
När det gäller Iran kan vi väl snarare se att den långvariga isoleringen av landet faktiskt har inneburit att konservativa grupper i det iranska samhället har gynnats. De har kunnat stärka sin makt och också utmåla omvärlden som fientlig. Situationen för vanliga iranier har inte förbättrats av sanktioner och minskat utbyte med omvärlden.
Det går likaväl att argumentera för effekten av att försöka isolera eller bara använda sig av sanktioner. Regeringen menar att man måste vara oerhört strikt i sin syn på Iran och övergreppen.
Vi menar att man kan påtala just den typen av frågor som har nämnts här, det vill säga situationen för MR-försvarare och för dem som förespråkar en religion som bahai. Vi kommer att noga följa kvinnornas situation i landet, och vi kan dessutom diskutera hur vi kan hjälpa till.
Är det genom utbildning, besöksutbyten och dialog? Hittills är det detta som har visat sig mer effektivt än att isolera landet. Det finns många exempel.
Regeringen kommer att fortsätta att vara mycket tydlig i fråga om kränkningar av mänskliga rättigheter, inklusive avrättningar, diskriminering av kvinnor och minoriteter samt begränsning av yttrande- och tryckfrihet. Jag vet inte vad ni förespråkar. Oppositionen säger både det ena och det andra. Det ska vara en dialog, men ni tror inte att det hjälper.
Jag vet inte vad alternativet är. Jag håller med Fredrik Malm om att det behövs en hel verktygslåda. Det är vad jag har redovisat. Sverige kommer att ha en central roll i säkerhetsrådet, där Iran är en viktig spelare och aktör i regionen. Vi måste kunna prata med dem. Sverige måste självklart kunna framföra åsikter till länder som vi inte håller med och är mycket kritiska mot.
Om det går att få en strukturerad dialog är det ytterligare ett verktyg i en bred utrikespolitisk verktygslåda.
Margot Wallström (S):
Jag tror att vi kan vara överens, också över partigränserna, om analysen av och synen på situationen i Irak och om vad som behöver göras framöver. Vi har från svensk sida hela tiden betonat vikten av att vi tidigt planerar för tiden också efter det att man, med hjälp av den globala koalitionen, har uppnått militära mål i kampen mot Daish.
Här behövs en inkluderande politisk process, precis som Robert Hannah säger, nationell försoning, reform, dialog, respekt för folkrätten och de mänskliga rättigheterna, rättsstatens principer och, förstås, att man ser till minoriteternas ställning. Det här är den enda vägen framåt om vi vill ha en demokratisk utveckling och stabilitet i Irak.
Det är också det enda sättet att lösa en av de svåraste frågorna om kontrollen över de omtvistade områdena. Det vi kan göra är att ständigt i FN- och EU-sammanhang och i de bilaterala kontakterna uppmana både centralregeringen i Bagdad och i KRG till dialog och samarbete.
Nu är frågan om kontrollen över de omtvistade områdena inte bara en fråga för regeringen i Bagdad och KRG, utan det är verkligen viktigt att de olika minoriteterna får sina röster hörda. Då kan vi stötta den processen.
Som svar på Lawens fråga fattade vi den 14 december beslut om den nya femåriga strategin för utvecklingssamarbete med Irak. Den kommer att utgå från de behov som skapas av konfliktsituationen i landet med fokus på freds- och statsbyggande samt jämställdhet.
För detta allokerar vi mellan 600 miljoner och 1 miljard kronor för perioden 2017-2021. Det blir en plattform för oss att föra diskussioner om hur arbetet ska gå till. Även om man förstår frustrationen är det svårt att säga i detalj hur processen ska se ut för de olika minoriteterna.
Man måste garantera att den blir inkluderande, att de har en röst och ett inflytande i hela processen. Med goda vänner är det så att de också kan ge kritik, och det gäller också från vår sida. Man vet att vi har varit en långvarig och god partner som på alla sätt har stött Irak med medel och politiskt och humanitärt.
Då kan vi också resonera om faran framöver med sekterismen och med att man inte skapar inkluderande processer. När vi nu ger pengar till UNDP, 90 miljoner extra, är en fråga som vi alltid ställer om vi kan försäkra oss om att de når fram.
Samtidigt är det alltid en kritik som kommer tillbaka att vi skulle kunna bli ännu mer målinriktade eller att vi inte når fram dit vi vill nå fram. Men vi brukar normalt sett gå via FN-organen för att kunna leverera vårt stöd.
När det gäller uttalanden försöker vi i den politiska processen att tala om att här är det inte någon hjälp om man går ut och säger sådant som sedan bara kommer att skapa ännu mer av klyftor och motsättningar. Vi försöker ständigt ha samma budskap om inkluderande processer och dialog.