Mikael Strandman (SD):
Även jag har tagit mig igenom redogörelsen och kommer att summera mina betraktelser av den. JO:s arbete är väldigt intressant, och det är viktigt att förstå hur de resonerar. Dessutom ger ämbetsberättelsen en hel del uppslag gällande att vår lagstiftning ibland ses som föråldrad, vilket jag kommer att ta upp en del exempel på. Herr talman!
Vi inväntar med spänning och förhoppning den utredning om ett modernare och tydligare tjänstemannaansvar som ska presenteras inom kort. Ett utökat straffansvar för tjänstefel skulle enligt utskottets mening stärka skyddet för medborgarnas rättssäkerhet och öka förtroendet för den offentliga verksamheten. Det sägs ju ibland att JO:s kritik är tandlös, för konsekvenserna för den tjänsteman som får kritik av JO blir sällan något annat än just att denne får kritik.
Det är sällan JO väljer att väcka åtal. Vi anser att ett utökat straffansvar för tjänstefel, ett tjänstemannaansvar, skulle ge JO:s roll som kontrollmakt över det offentliga mer tyngd. Ämbetsberättelsen från Justitieombudsmannen har naturligtvis även detta år präglats av pandemin och den omställning som myndigheterna, liksom samhället i övrigt, har behövt göra.
Vidare påverkades ärendetillströmningen fortsatt av pandemin, och JO besvarade med korta tidsfrister ett antal lagstiftningsremisser relaterade till pandemin. Antalet nyregistrerade ärenden har ökat stadigt under året, och även om effekten av pandemin förhoppningsvis avtar framdeles kan vi nog befara att den nuvarande samhällsutvecklingens stora påfrestningar inom det offentliga successivt kommer att bli högre.
Det är bra att JO har tagit höjd för detta och effektiviserat sina processer. Bland annat har man för att kunna hantera den kontinuerligt ökande ärendetillströmningen utvecklat sina rutiner och arbetssätt. I det fall JO får ta emot ett stort antal klagomål om samma förhållanden hos en myndighet är det vanligt att klagomålen inte utreds individuellt.
I stället utreds de aktuella förhållandena i ett särskilt ärende, och de individuella klagomålen avslutas med hänvisning till detta ärende. Denna kategorisering och systematisering av ärenden och deras hantering är naturligtvis bra med tanke på den ökade ärendetillströmningen. Dock är det viktigt att besluten kommuniceras på rätt sätt, så att anmälaren känner delaktighet i processen och vet att denne får sin sak prövad individuellt av JO.
Pandemin har som sagt lett till ökade JO-anmälningar inom många områden men också till att JO har fått besvara lagstiftningsremisser kopplade till pandemin, i vissa fall med mycket korta tidsfrister. Här vill jag lyfta fram JO:s viktiga roll som väktare för våra mänskliga fri- och rättigheter. Det är inte alls självklart att situationen i dag går att jämföra med den under vårvintern 2020.
Tunga remissinstanser som JO och JK har ifrågasatt hur till exempel vaccinationsbevisen förhåller sig till grundlagen. Inom rättsväsendet har vi stora kapacitetsbrister och en lagstiftning som inte är anpassad till dagens samhälle.
I takt med den allvarliga brottsutvecklingen, som går allt längre ned i åldrarna, och det otrygga samhälle denna medför ställer folket naturligtvis krav på att politikerna ska komma till rätta med situationen och i större utsträckning fängsla grovt kriminella. Mycket av den kritik som framförs i ämbetsberättelsen går att härröra till detta.
Bristen på fängelse- och häktesplatser och att unga grovt kriminella och utåtagerande finns på våra Sis-hem och LVM-hem gör naturligtvis att situationer uppstår som inte är acceptabla för någon. Även om JO:s kritik här är viktig och berättigad kan detta inte lösas på annat sätt än att resurserna till våra rättsvårdande myndigheter ökas.
Vi kommer att behöva förstärka hela rättskedjan, från fler patrullerande poliser till fler platser i våra häkten och fängelser - eller varför inte hyra platser utomlands, som Danmark är på väg att göra? Vad gäller den otidsenliga lagstiftningen på det brottsbekämpande området finns det även här mycket att göra. Förutom rejäla straffskärpningar, borttagande av straffrabatter och så vidare måste myndigheterna i sin brottsbekämpning få samverka och utbyta information på ett helt annat sätt än i dag.
En hel del av de exempel som framkommer i ämbetsberättelsen rör överträdelser gällande detta. Även polisens befogenheter måste ökas. Många är de ärenden i ämbetsberättelsen som rör överträdelser vid till exempel husrannsakan och visiteringar. Visst kommer det att inverka på vår personliga integritet att ge polisen större befogenheter, men detta är ett pris vi måste betala för den stora samhällsomvandling som Sverige har genomgått de senaste decennierna.
Alternativet, det vill säga att samhället inte slår tillbaka mot den organiserade brottsligheten och gängkriminaliteten, är långt mycket värre. Som ett exempel tänkte jag ta upp ett fall från ämbetsberättelsen. Det handlar om en mc-klubb vars lokal var under spaning av polisen för misstänkt narkotikaförsäljning. Beslutet från JO lyder i korthet: "Polisen bedrev spaning mot en lokal som användes av en mc-klubb. Mc-klubben var enligt polisen lokalt känd för narkotikahantering.
En man som, enligt polisen, också var känd i narkotikasammanhang sågs lämna lokalen efter att ha varit inne i den endast en kort stund. När han därefter stoppades av polisen var han narkotikapåverkad och innehade tre narkotikaklassade tabletter. Mot den bakgrunden beslutades om en husrannsakan i lokalen på grund av misstanke om narkotikabrott."
I beslutet redogör JO utförligt för vissa delar av regleringen om husrannsakan och konstaterar att det i det här fallet inte fanns sådan anledning och att det därför saknats rättslig grund för beslutet om husrannsakan. Polismyndigheten kritiseras för att beslutet ändå fattades och för brister i dokumentationen. Här har JO naturligtvis gjort en korrekt bedömning, men detta pekar också på hur ålderdomlig och eftersatt vår lagstiftning är.
Vi har alltså en mc-klubb som lokalt säljer knark till området, och polisen har satt den under span. Man ser att langare går in, handlar och kommer ut - och kan alltså inte göra en husrannsakan på det skälet. Det är mycket vi måste ändra; dagens lagstiftning är skapad i en annan tid, i ett annat Sverige. Slutligen tänkte jag ta upp ett fall gällande en politisk demonstration som påtvingats av en rektor för en skola.
Detta fall berör mig personligen, eftersom det var jag som gjorde JO-anmälan. I det aktuella fallet hade en rektor för en skola i Umeå beordrat eleverna att delta i en demonstration för klimatet. Närvaro var obligatorisk. I ett brev till vårdnadshavarna skrev skolan att rektorn uppmanat de vuxna att strejka för klimatets skull fredagen den 27 september. Vidare står det så här: "Det kommer vi också att göra tillsammans med eleverna under sista passet.
Hela skolan kommer att samlas i gropen för en manifestation klockan 12.15, vårdnadshavare är välkomna att delta." Det finns uppenbara kopplingar mellan manifestationen på skolan och klimatrörelsen Fridays for Future. Förutom att rektorn nämns vid namn i ett mejl står det i ett mejl från skolan till politikerna att "fredagens manifestation blir en avslutning på veckans arbete samt en tydlig signal till er politiker att agera FÖR klimatet".
Att politiker nämns i mejlet tyder på att syftet med manifestationen är att opinionsbilda och påverka politiker. Barn som begärt att få slippa klimatstrejka blev tillsagda att det var obligatorisk närvaro. JO skriver följande i sin bedömning: "Det är en självklarhet att elever ska få undervisning om klimat- och hållbarhetsfrågor samt att skolan ska arbeta i enlighet med läroplanen.
Jag har inga invändningar mot att lärare och annan skolpersonal utformar undervisningen och väljer redovisningssätt utifrån vad de bedömer skulle passa eleverna bäst. Även om en skola har stor frihet när det gäller detta, är friheten dock inte obegränsad. En gräns finns i 2 kap. 2 § RF." Ingen får av det allmänna tvingas att ge till känna sin åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende.
Inte heller får någon av det allmänna tvingas att delta i en sammankomst för opinionsbildning eller i en demonstration eller annan meningsyttring eller att tillhöra en politisk sammanslutning, ett trossamfund eller en annan sammanslutning för åskådning som avses i den första meningen. JO har i granskningen i detta ärende riktat in sig på om utformningen av den aktivitet som avslutade temaveckan var förenlig med denna bestämmelse. JO skriver: "Elever i grundskolan omfattas i regel av skolplikt.
Det har inte framkommit annat än att den aktuella aktiviteten var en del av den obligatoriska undervisningen. Det kan därför sägas att eleverna av det allmänna har tvingats att delta i aktiviteten. Avgörande för om skolan har agerat i strid med 2 kap. 2 § RF är således om aktiviteten ska betraktas som en sådan demonstration, sammankomst för opinionsbildning eller annan meningsyttring som avses i bestämmelsen."
JO skriver att aktiviteten av skolan har betecknats som en manifestation och att den har genomförts samma dag som det anordnats klimatmanifestationer över hela landet, Fridays for Future. JO skriver också att omständigheterna sammantaget ger intrycket att syftet med aktiviteten varit att föra fram budskap på ett sådant sätt som normalt är förknippat med demonstrationer. Detta intryck förstärks av epost från skolpersonal. JO anser att de omständigheter som har framkommit sammantaget innebär att aktiviteten måste ses som en demonstration.
Utformningen av aktiviteten har således, enligt JO:s mening, inneburit att det allmänna i strid med 2 kap. 2 § regeringsformen har tvingat eleverna att delta i en demonstration. JO skriver att det är rektorns uppgift att leda och samordna det pedagogiska arbetet vid en skola.
JO skriver vidare att det av remissvaret framgår att rektorn har varit delaktig i planeringen av aktiviteten och att han förtjänar kritik för aktivitetens utformning samt att utformningen av en skolaktivitet inte får ge eleverna intrycket att de tvingas delta i en meningsyttring. Det här är ett mycket bra exempel på hur viktig JO:s roll är för att bevaka våra fri- och rättigheter. De flesta av oss har varken kunskap, tid eller pengar för att driva försvaret av våra mänskliga fri- och rättigheter i allmän domstol.
Det är då som JO verkligen kommer till sin rätt genom att föra vår talan och erinra myndigheterna om vad lagen säger.