KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven Otto Littorin (M):
Peter Hultqvist har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förslaget om begränsning av deltidsstämplingen inte ska leda till att stora grupper av deltidsarbetande kvinnor med låga löner slås ut i en mycket svår ekonomisk situation. Regeringens främsta prioritering är att alla människor som vill och kan arbeta ska ges möjlighet att göra det. Regeringen har därför tagit initiativ till omfattande åtgärder för att främja sysselsättningen och bryta det stora utanförskapet, varav reformering av arbetslöshetsförsäkringen är en.
De sammantagna resultaten av politiken går redan att avläsa i statistiken. Arbetslösheten sjunker, utanförskapet minskar kraftigt och sysselsättningen stiger i en takt som vi inte har sett på många år. Utgångspunkten för arbetslöshetsförsäkringen är att ge människor förutsättningar för att hantera omställning i arbetslivet. Vi vet, efter analyser inom arbetslöshetsområdet, att ju längre en arbetslöshetsperiod är, desto svårare är det att komma tillbaka i arbete. Möjlighet till ersättning under lång tid legitimerar ett utanförskap som regeringen inte kan acceptera.
Deltidsarbetande män och kvinnor som vill arbeta heltid måste kunna få chansen att göra det. I dag kan en hel ersättningsperiod om 300 ersättningsdagar användas för deltidsutfyllnad. För den som får ett deltidsarbete på 80 procent räcker en ersättningsperiod på 300 dagar till nästan sex års deltidsutfyllnad. Jag har svårt att se hur flera års deltidsarbetslöshet kan vara ett led i en effektiv omställning.
När möjligheten att få arbetslöshetsersättning på deltid begränsas till 75 ersättningsdagar i varje ersättningsperiod är det inte längre möjligt att få arbetslöshetsersättning som inkomstutfyllnad under flera års tid. I stället motsvarar 75 ersättningsdagar ungefär åtta månaders ersättning för en person som arbetar 50 procent. När de 75 ersättningsdagarna har förbrukats kommer det att finnas en möjlighet för ensamstående föräldrar med försörjningsansvar för barn under 18 år att få fortsatt ersättning.
Denna grupp kommer att erbjudas deltidssysselsättning inom jobb- och utvecklingsgarantin. Det innebär att de får möjlighet att delta i aktiviteter och få aktivitetsstöd de dagar de inte sysselsätts i enlighet med sitt arbetsutbud. Under 2008 kommer deltidsarbetslöshet att kvalificera för nystartsjobb. Ett av huvudsyftena med införandet av nystartsjobb för deltidsarbetslösa är att göra det mer lönsamt för arbetsgivare att erbjuda sina befintliga anställda heltid.
Detta gäller inte minst i kommuner och landsting, eftersom nystartsjobben från och med den 1 januari 2008 kommer att öppnas upp för alla arbetsgivare också i den offentliga sektorn. Jag är övertygad om att de kvinnor som nu berörs av reglerna om arbetslöshetsersättning på deltid kommer att gynnas av en politik som ökar deras möjligheter att få ett arbete på heltid.
Sven Otto Littorin (M):
Socialdemokraterna hade tolv år på sig. Under de tolv åren misslyckades man kapitalt att minska deltidsarbetslösheten. Det var tvärtom. Ni lämnade efter er en av de högsta deltidsarbetslösheterna i hela Europa. Med all respekt: Varför skulle mer av samma medicin lösa problemen? Det är klart att det inte gör. Resultatet blev som sagt att ni lämnade efter er en av de högsta deltidsarbetslösheterna i Europa.
Nu sjunker deltidsarbetslösheten snabbare än i nästan alla andra länder. Jag citerar återigen från Svenska Dagbladet den 27 november: "Men också regeringens planer att nästa år begränsa a-kassan för deltidsarbetslösa sätter tryck på arbetsgivarna. Arbetsmarknadsminister Sven Otto Littorin tycker att kommunerna ska skärpa sig och erbjuda heltider åt sina anställda. Lars-Åke Almqvist, förste vice ordförande i Kommunal, medger att det spelar in.
Kommunerna kan inte längre räkna med att alla med ofrivillig deltid kan fylla upp med a-kassa, säger han." Det var väl ganska på pricken det vi menar. Det är precis det som sker. Utanförskapet har sedan vi tog över minskat med 150 000 personer. Det är fyra Borlänge eller ett halvt Dalarna som har lämnat utanförskap och kommit tillbaka på arbetsmarknaden. OECD:s Economic Outlook kom häromdagen.
Den visar att Sverige har den största nedgången av arbetslösheten från 4,6 procent år 2007 till 3,6 procent år 2009 av alla utvecklade industriländer. Deltidsarbetslösheten sjunker nu snabbt. Politik har effekt, och uppenbarligen också bristen på politik.
Sven Otto Littorin (M):
Jag skulle vilja citera Svenska Dagbladet från den 27 november: "Men också regeringens planer att nästa år begränsa a-kassan för deltidsarbetslösa sätter tryck på arbetsgivarna. Arbetsmarknadsminister Sven Otto Littorin tycker att kommunerna ska skärpa sig och erbjuda heltider åt sina anställda. Lars-Åke Almqvist, förste vice ordförande i Kommunal, medger att det spelar in. Kommunerna kan inte längre räkna med att alla med ofrivillig deltid kan fylla upp med a-kassa, säger han."
Var inte det syftet med politiken och med interpellationen? Ni lämnade efter er en av Europas högsta deltidsarbetslösheter. Nu äntligen sjunker den, och den sjunker ordentligt. Sedan vi tog över har utanförskapet minskat med 150 000 personer. Det är fyra Borlänge eller ett halvt Dalarna. Sysselsättningen ökar, arbetslösheten minskar, deltidsarbetslösheten minskar och antalet arbetade timmar ökar. Vi har rekord i antalet lediga platser på Ams. Jag kan hålla på hur länge som helst.
Det är bara att konstatera att ni hade tolv år på er och misslyckades. Nu har vi på ett år hunnit göra en lång rad saker för att förbättra läget, inte minst för de deltidsarbetslösa kvinnorna.
Sven Otto Littorin (M):
Sylvia Lindgren har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att funktionshindrade ska ges bättre möjligheter att delta i arbetslivet. Hon hänvisar till en färsk LO-rapport enligt vilken resurserna för att öka de funktionshindrades möjligheter att delta i arbetslivet minskar stadigt.
Enligt den LO-rapport som Sylvia Lindgren refererar till har anslagen till subventionerade arbeten för funktionshindrade minskat sedan 1990 och fortsätter att minska trots att arbetskraftsdeltagandet bara är 52 procent bland funktionshindrade. Rapporten presenterar dock statistik endast fram till och med 2005, det vill säga innan den här regeringen tillträde. Statistiken i rapporten pekar alltså på att antalet subventionerade anställningar för personer med funktionshinder har haft en vacklande utveckling under förra regeringens mandatperiod.
Den största minskningen av insatser för funktionshindrade under 2000-talet har skett inom Samhall, som tappade i genomsnitt ca 1 000 tjänster per år mellan 2001 och 2003. Under 2006 införde den förra regeringen nya insatser för funktionshindrade - trygghets- och utvecklingsanställningar - som skulle komplettera Samhall. Regeringen beslutade i budgetpropositionen för 2007 att öka anslaget för dessa nya insatser från 299 miljoner kronor till 849 miljoner kronor för 2007.
I år beräknas insatserna omfatta nästan 6 000 personer i genomsnitt per månad, att jämföra med endast 700 under 2006. Regeringen har dessutom i budgetpropositionen för 2008 ökat resurserna för lönebidrag och Samhall med sammanlagt 588 miljoner kronor 2008. Detta motsvarar drygt 2 000 lönebidragsplatser och drygt 1 000 platser i Samhall.
Resurserna ökar ytterligare med 768 miljoner kronor 2009 och 947 miljoner kronor 2010. Därmed kan den tillfälliga ökningen av antalet lönebidragsplatser 2006 och 2007 bibehållas under 2008, och en ytterligare ökning ske från 2009. Nystartsjobben har också visat sig vara en bra form för att hjälpa funktionshindrade in på arbetsmarknaden. Ca 13 procent av nystartsjobben har gått till funktionshindrade.
Inom jobb- och utvecklingsgarantin har även extra resurser tillförts just för att hjälpa funktionshindrade tillbaka till arbetsmarknaden. Effekten av de ovannämnda insatserna har börjat att märkas, och antalet registrerade arbetslösa med funktionshinder på arbetsförmedlingen har minskat under 2007 från 25 000 i genomsnitt per månad i januari till 19 000 i oktober.
Arbetsmarknadsstyrelsen har tillsammans med Försäkringskassan, Skolverket och Socialstyrelsen fått i uppdrag att inom ramen för sina respektive sektorsansvar för handikappolitiken formulera en gemensam strategi för hur fler personer med funktionshinder ska kunna försörja sig genom eget arbete. Sammanfattningsvis har regeringen gjort en kraftfull satsning när det gäller subventionerade anställningar för personer med funktionshinder. Den har också aviserat fortsatta förstärkningar på området.
Sven Otto Littorin (M):
Det är möjligt att det är sent. Sylvia Lindgren tog avstamp i en LO-rapport som beskrev den socialdemokratiska regeringens misslyckanden. Även Riksrevisionen analyserar i huvudsak den förra regeringens ekonomiska politik i denna del. Om inte Sylvia Lindgren vill diskutera den och statistiken som ligger till grund för den kan vi naturligtvis diskutera pengar. Frågan vad vi ska göra ställdes.
Jag säger som jag sade i mitt interpellationssvar nyss: trygghets- och utvecklingsanställningar, plus 550 miljoner kronor 2007 i samband med lönebidrag, plus 558 miljoner kronor 2008. Det är bara som exempel på svar på den fråga som Sylvia Lindgren ställde om vad vi ska göra. Vi ser till att det finns resurser för trygghets- och utvecklingsanställningar, för anställningar i Samhall och för lönebidrag.
Samtidigt är det glädjande att registrerade arbetslösa med funktionshinder har minskat från 25 000 i snitt i januari till 19 000 i snitt i oktober. Kan det bli bättre? Ja, självklart. I grunden är jag naturligtvis helt överens med Sylvia Lindgren om att det inte ska vara någon skillnad om man är funktionshindrad eller inte när det gäller möjligheten att inträda eller återinträda på arbetsmarknaden. Jag är därför mycket glad att den utveckling vi har sett under det senaste året ser ut att hålla i sig.
Sven Otto Littorin (M):
Låt mig börja med att 13 procent av nystartsjobben har gått till personer med funktionshinder. Det är en större andel än bland arbetskraften i övrigt. Det är bra. Sylvia Lindgren pratade lite mässande om självgodhet och frågade om jag är nöjd. Nej, det var precis det jag sade i mitt förra inlägg. Är jag nöjd med att antalet inskrivna med funktionshinder har minskat från 25 000 till 19 000 på arbetsförmedlingen? Nej, det är jag självfallet inte. Men ni bara snackar och snackar.
När LO och Riksrevisionen kritiserar den förra regeringens politik för funktionshindrade sätter vi pengar bakom orden. 1⁄2 miljard mer till trygghetsanställningar, 1⁄2 miljard mer till anställningar med lönebidrag och Samhall. Det är politikens innehåll. Det är mer än vad ni höll på med. Snacka går ju, men snacka så det går är svårare.
Sven Otto Littorin (M):
De som står längst bort har svårast att komma in, säger Sylvia Lindgren. Det är helt riktigt. Det är också därför, som jag sade i mitt interpellationssvar, som vi tillsätter särskilda resurser för funktionshindrade inom jobb- och utvecklingsgarantin, just för att göra precis det som Sylvia Lindgren efterlyser. Jag vill återigen påminna om 1⁄2 miljard mer i trygghetsanställningar och 1⁄2 miljard mer i anställningar via Samhall och lönebidrag. Det är typiska och oerhört konkreta exempel för att få tusentals personer med funktionshinder tillbaka i arbete.
Det är väl bra att vi har en politik som levererar det Sylvia Lindgren efterlyser? God jul!
Sven Otto Littorin (M):
Sven-Erik Österberg har frågat mig om jag ämnar vidta några åtgärder för att arbetslöshetskassorna inte ska tvingas driva in obetalda a-kasseavgifter till staten. Regeringen genomförde den 1 januari i år förändringar av finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen. Syftet med reformen var bland annat att åstadkomma ökad försäkringsmässighet genom att skapa incitament för arbetslöshetskassorna att medverka till att arbetslösheten minskar. Reformen innebar också att arbetslöshetsförsäkringens funktion som omställningsförsäkring tydliggjordes.
Därigenom gavs också ytterligare förutsättningar för att bryta de arbetslösas utanförskap. Grunden för de flesta medlemskap är att en medlemsavgift betalas. Om avgiften inte betalas förlorar personen normalt också sitt medlemskap. Samma princip råder för ett medlemskap i en arbetslöshetskassa. Medlemmen kan när som helst utträda ur arbetslöshetskassan genom att meddela detta.
Om medlemmen glömmer att betala in avgiften träder en skyddsregel in som innebär att medlemskapet upphör först vid utgången av den andra månaden efter den tid den obetalda avgiften gäller. I dessa fall riskerar personen att få en skuld till arbetslöshetskassan motsvarande tre månaders medlemsavgifter. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen har som uppgift att utöva tillsyn över arbetslöshetskassorna.
I ett informationsmeddelande från IAF anför myndigheten att återkrav av medlemsavgifter - till den del avgiften täcker den förhöjda finansieringsavgiften - är att betrakta som myndighetsutövning. Fordringar på obetalda medlemsavgifter kan därför inte överlämnas för indrivning till inkassobolag, eftersom ett sådant förfarande står i strid med grundlag. Arbetslöshetskassorna måste i stället hantera kravverksamheten själva. Detta innebär att de i förekommande fall ska upprätta kravbrev och ansöka om betalningsföreläggande hos Kronofogdemyndigheten.
Det är ur rättsäkerhetssynpunkt av godo att arbetslöshetskassorna själva hanterar kravverksamheten och inte överlåter denna på privata aktörer. Tillsynen av verksamheten underlättas på detta sätt. Vidare ökar förutsättningarna för att åstadkomma en mer enhetlig tillämpning av regelverket än om privata inkassobolag hade hanterat detta. Mot bakgrund av ovanstående avser jag inte att vidta någon ytterligare åtgärd i denna fråga.
Sven Otto Littorin (M):
I grunden handlar det om att om man har omfattats av försäkringen är det rimligt att man betalar för den tid då man har omfattats av den. Det måste vara vår utgångspunkt. Sedan är det naturligtvis så att vi, efter en diskussion med SO, har kommit fram till en återbetalningsplan för kassorna med en sjättedel per månad i ett halvår. Det är ett sätt att just ta det ansvar som Luciano Astudillo efterlyste här i slutet.
Dessutom vill jag påminna om att vi i budgeten sköt till ytterligare 250 miljoner kronor i ett engångsbelopp till a-kassorna. Det beloppet överstiger ju vida de utestående a-kasseavgifterna. Det är ett sätt att hantera den typ av förändringar som vi har genomfört.
Sven Otto Littorin (M):
Jag upprepar vad jag sade. Efter att ha samtalat med SO har vi kommit tillbaka med en återbetalningsplan med en sjättedel per månad i sex månader. I budgeten lade vi 250 miljoner kronor i en engångssumma som ju vida överstiger de utestående a-kasseavgifterna. Jag behöver inte upprepa mer. Den stora a-kassediskussionen har vi ju haft vid ett flertal tillfällen, och vi kommer säkert att ha flera diskussioner framöver.
Sven Otto Littorin (M):
Jag ber Sven-Erik Österberg om ursäkt om han tycker att jag verkar uttråkad. Det var inte avsikten. Jag upprepar mig för att jag menar samma sak i det tredje inlägget som i inledningsanförandet. Ibland är det bra med återupprepningar. Jag avslutar med att tillönska Sven-Erik Österberg och de andra som ännu inte har deltagit i interpellationsdebatten god jul och gott nytt år.
Vi kommer säkert att mötas med nya friska tag efter nyår.
Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo har frågat mig om jag ämnar låta utvärdera försöksverksamheten med privata arbetsförmedlingsinsatser. Luciano Astudillo framhåller att jag vid en tidigare interpellationsdebatt i år bedyrade att jag skulle låta utvärdera de försöksverksamheter som Ams bedriver men att han saknar initiativ om detta från mig. Jag kan försäkra Luciano Astudillo att Ams försöksverksamhet med upphandlad privat jobbförmedling för olika målgrupper kommer att utvärderas. I detta fall behövs inga initiativ från mig.
Ams arbetar i nära samverkan med Institutet för arbetsmarknadspolitisk utvärdering som har deltagit i utformningen av verksamheten och kommer att utvärdera denna efter det att den avslutas våren 2008. Jag vill också förtydliga det uppdrag Ams har angående att använda flera kompletterande aktörer. Uppdraget är bredare än att endast gälla en avgränsad försöksverksamhet. Ams ska mer aktivt använda kompletterande aktörer i syfte att förbättra matchningen och motverka utanförskapet.
Ams ska säkerställa och tydliggöra att kompletterande aktörer blir en del av tjänsteutbudet. Det är Ams eget initiativ utifrån uppdraget att bedriva en försöksverksamhet med upphandling av privat jobbförmedling. Ytterligare en del i Ams genomförande av uppdraget är att man kommer att genomföra en upphandling avseende insatser inom jobb- och utvecklingsgarantin.
Sven Otto Littorin (M):
Jag är naturligtvis glad över att Luciano Astudillo är engagerad i att vi ska se till att använda resurserna på lämpligaste möjliga sätt. Det tar jag till mig. Jag kommer självfallet att fortsätta att analysera och att titta på utvecklingen. Men samtidigt har jag ett ansvar för alla dem som finns i det långsiktiga utanförskap som ni lämnade efter er. Högkonjunktur efter högkonjunktur står de kvar i långtidsarbetslöshet och utanförskap.
Eftersom Luciano Astudillo med emfas hävdar att allting har blivit så mycket värre sedan vi tog över vill jag påminna om hur det är. Ja, så där en 150 000 personer har lämnat utanförskapet och kommit tillbaka till arbetsmarknaden. De som har lämnat utanförskapet och kommit tillbaka i arbete motsvarar mer än halva Malmö till exempel. Det är inte så illa.
I OECD:s Economic Outlook som publicerades häromdagen konstaterar man att Sverige har den största nedgången i arbetslösheten, från 4,6 procent år 2007 till 3,6 procent år 2009. Man jämför då med alla utvecklade industriländer. Det är naturligtvis glädjande siffror som jag håller fast vid. Samtidigt kan vi inte slå oss till ro med det. Det är därför som jag tycker att det är så viktigt att vi tar till oss erfarenheter från kompletterande aktörer som de aktörer jag alldeles nyss nämnt.
Naturligtvis ska vi utvärdera det och vara beredda att se över vad som behöver göras för att säkerställa att pengarna används på bästa möjliga sätt.
Sven Otto Littorin (M):
Patrik Björck frågade, och Luciano Astudillo var också inne på det, om de arbetsmarknadspolitiska utbildningarna. I den senaste utredningen pekar utredaren väldigt tydligt på att det måste finnas, som det heter, en kontracyklisk dimensionering, det vill säga att när man går upp i högkonjunktur börjar man så småningom komma till en punkt där det är för sent att sätta in stora volymer av arbetsmarknadspolitiska utbildningar, för då kommer konjunkturen att ha vänt.
Det är ganska naturligt, och så har ju Socialdemokraterna hanterat arbetsmarknadspolitiska utbildningar i alla decennier. Problemet är bara att just i det här konjunkturläget är det definitivt för sent att sätta in arbetsmarknadspolitiska utbildningar i större utsträckning. Då låser man ju fast folk som borde ha ett arbete att gå till. Samtidigt levererar man, om man skulle göra det, utbildade personer när konjunkturen har vänt nedåt. Det är helt fel, och det skriver också utredningen väldigt tydligt. Det vi däremot ska göra är det som Luciano Astudillo var inne på i slutet.
Vi lägger 12,6 miljarder kronor i jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för unga. Där finns precis detta med att hjälpa inte av konjunkturskäl utan av individskäl. Den enskilde personen ska rustas bättre för att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Det måste vara grunden, tycker jag. Sedan pratade Luciano Astudillo i slutet om dem som står kvar på perrongen.
En halv miljon av dem lämnade ni kvar där i förtidspension, som fullständigt exploderade under era tolv år i regeringsställning. Det var 553 000 personer som fick beskedet av den förra regeringen: Ni förväntas inte finnas kvar på arbetsmarknaden. Det håller vi på att städa upp. Det är inte ett lätt arbete, det ska jag villigen erkänna men vi kommer inte att ge oss på den punkten, för den enda vägen går mot full sysselsättning.
Sven Otto Littorin (M):
Ulla Andersson har frågat finansministern om han har någon strategi för att kunna påverka direktörernas vidlyftiga löneökningar. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Lönebildningen har en avgörande betydelse för den samhällsekonomiska utvecklingen. Sysselsättningen och inflationstrycket i ekonomin påverkas i stor utsträckning av hur väl lönebildningen fungerar. Det är dock parternas ansvar att hålla löneökningarna på en nivå som är samhällsekonomiskt hållbar.
Formerna för lönebildning är, enligt regeringens mening, i första hand en fråga för arbetsmarknadens parter, och detta gäller även direktörslönerna. Regeringen ska inte bestämma över lönesättningen. Avtal är att föredra framför lagstiftning eftersom ett brett samförstånd mellan parterna skapar stabilitet och legitimitet åt träffade överenskommelser. Därutöver behövs ett bra regelverk som fastställer spelreglerna för lönebildningen och stärker förutsättningarna för en väl fungerande lönebildning.
I detta ingår regler om bland annat stridsåtgärder, medling och förbud mot osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män. Sedan slutet av 1990-talet har lönebildningen fungerat relativt väl i Sverige. Detta är framför allt ett resultat av en samsyn mellan parterna på arbetsmarknaden om att löneökningarna inte kan vara högre än vad samhällsekonomin tillåter.
Sven Otto Littorin (M):
Låt mig först lägga till rätta i fråga om låglönemarknad. Det var ju inte riktigt det vi såg var resultatet av årets lönerörelse. När jag debatterade detta med Irene Wennemo som är LO:s näringspolitiska talesperson var hon väldigt tydlig med att säga att någon låglönemarknad såg hon ingen som helst risk för. Det är ju väldigt uppenbart när man tittar på direktörslönerna.
Jag kan gärna hålla med Ulla Andersson om att de exempel som Ulla återger är oerhört svåra att förstå och de måste rimligen vara svåra att försvara för dem som har beviljat sig de lönelyften. Jag ska ju försöka hålla mig ifrån att över huvud taget kommentera lönebildningen. Det måste i någon mening gälla också direktörslönerna.
Jag kan citera finansministern som sade så här till TT i december 2006: Vi har sett företagsledningar som beviljar sig ersättningshöjningar som är svåra att förstå både utifrån ett företags- och ett samhällsperspektiv. Det kan man verkligen hålla med om. Det finns inte mycket annat att säga. Om jag ska vara helt ärlig tycker jag att det är svårt att förstå hur man kan göra på det sättet.
Någonstans måste ju de som befinner sig i den situationen kunna försvara i någon sorts allmän samhällsmoral hur man kan göra på det sättet och på vilket sätt man resonerar. Jag måste faktiskt hålla med Ulla.