KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven-Erik Bucht (S):
Jag utgår från att statsrådet känner till att Jan-Olof Larsson inte har rätt till ytterligare inlägg och alltså inte kan svara på statsrådets frågor. Han är vår talesperson i de här sakfrågorna, men jag ska försöka svara på de frågor som statsrådet ställde.
Jo, Socialdemokraterna kräver tuffare tag när det gäller de hårt exploaterade områdena. Det måste bli en hårdare reglering. Vi vill inte ha staketen ända ned till stranden. Däremot ska vi underlätta i glesbygd och landsbygd. Där vill vi socialdemokrater att besluten flyttas ned till lokal nivå.
Men för att det ska fungera behöver vi tydligare regler. Jag kände faktiskt att statsrådet också var på g i sitt svar.
Jag vet inte om vi är överens om de här tagen, men det här är ett tydligt ställningstagande från vårt parti: Underlätta i landsbygd och glesbygd att bygga i vackra strandnära lägen. Låt människors drömmar där gå i uppfyllelse. Stäng däremot inte av stränder och strövområden för det allmänna i de hårt exploaterade områdena.
Som Jan-Olof Larsson säger finns det områden där det är staket ända ned till stranden och ingen kan passera. Detta är vår uppfattning på det här området. Hoppas nu att statsrådet kan svara på frågan hur fort förslagen till förändringar kan komma till riksdagen.
Sven-Erik Bucht (S):
Se on tärkeä kysymys, jonka Raimo Pärssinen nosti esiin valtiopäivillä. Ursäkta, herr talman, att jag inledde på finska. Jag sade att det är en viktig fråga som Raimo Pärssinen lyfter i vår riksdag. Finländarna är vår största minoritet. Det är nära en halv miljon som är finländare eller som har finskt ursprung.
Nedläggningen av den finska verksamheten vid Mälardalens högskola är ett reellt hot mot finska språkets ställning i Sverige. Statsrådet talar väldigt mycket i sitt svar om förvaltningsområde och ganska lite om själva frågan. Det är givetvis bra att man har utökat antalet förvaltningsområden och att man också har anslagit mer medel.
Det är väldigt bra. Men det är också viktigt, statsrådet, att vi inte ger en alltför ljus och glättad bild av hur det hanteras i förvaltningsområdena. Jag bor själv i ett förvaltningsområde, Haparanda. Jag vet hur verkligheten ser ut. Det är väldigt begränsade medel som anslås från nationell nivå. I vår kommun har vi merkostnader på närmare 10 miljoner.
Det är service som finländarna i allra högsta grad är berättigade till. Men de nationella anslagen är väldigt lite. Det är drygt 1 miljon. När man talar om frågan i interpellationen räcker det inte att tala om förvaltningsområdena. Det handlar om mycket mer.
Där är Centrum för finska språket och kulturen vid Mälardalens högskola en viktig resurs för finska minoriteter. Det är också en viktig resurs för vårt land. Kunskapen i den finska minoriteten ser väldigt olika ut. Det finns de som har svaga språkkunskaper. Men det finns också de som har mycket starka och goda kunskaper i finska språket.
Vi ska inte kasta bort den resursen. Vi ska i stället använda, förstärka och sprida den. Det handlar om personliga och kulturella skäl i kontakt med släkt, vänner och bekanta för att förstärka sin identitet. Men det handlar även om möjligheterna i yrkeslivet inom exempelvis handel och vård. Särskilt i en del av de geografiska områdena i vårt land blir det väldigt tydligt.
Kunskapen i finska språket kan egentligen många gånger vara en förutsättning för att man ska vara anställbar över huvud taget. Tillgång till utbildning på alla nivåer säkerställer kompetens hos arbetskraft som har finska språket. Det handlar om rätt utbildad arbetskraft även till andra näringar. Vi har 2,7 miljoner finska turister som besöker Sverige.
Det är en viktig kundgrupp som behöver service. Ungefär lika många kommer från Danmark och Norge, men de förstår i regel svenska, och de är ingen minoritet. Utgångspunkterna för åtgärder är därför lite olika. Herr talman! Kunskap i finska språket ökar alltså även anställbarheten i andra yrken.
Det är viktigt med tillgång till utbildning i finska språket på många olika områden i yrkeslivet. En viktig resurs i detta är Centrum för finska språket och kulturen vid Mälardalens högskola.
Sven-Erik Bucht (S):
Det var en intressant historiebeskrivning som männen här på bänken gav oss. Jag har en historiebeskrivning kring Carl von Linné när han var på sin Lapplandsresa 1732. Han skriver i sin dagbok när han kommer till den första byn i nuvarande Haparanda kommun. Han befinner sig i Säivis och skriver: I dag är jag i Säivis. Här är bara purfinnar.
Jag förstår ingen. I går var jag i Sangis. Där förstod jag alla. Det var bara 10 kilometer mellan de här två byarna. Men så skarp var språkgränsen på den tiden. Hela Tornedalen var helt finskspråkig. Det här var kanske någonting som man skämdes för i hela Sverige. Och man satte i gång en försvenskningsprocess i början av 1900-talet.
Barn fick till och med aga för att de talade finska. Selma Lagerlöf fick en uppgift att skriva en bok och beskriva Sveriges landskap och befolkning, Nils Holgerssons underbara resa . Hon lät gåsen Akka flyga över hela Sverige, men Akka fick inte flyga över Tornedalen, för man skämdes så mycket för det finskspråkiga Tornedalen.
Det är klart att sådant här har satt spår. Och det är känsligt när en sådan här debatt kommer upp, särskilt för mig som bor och verkar i de här bygderna. Men jag har också sett i modernare historisk tid vad Finland och finsk befolkning har betytt för Sverige, inte minst under 60- och 70-talet när man räddade svensk industri som skrek efter arbetskraft.
Jag såg som barn de som kom från finska Lappland. De fick två veckors kurs för att lära sig om det svenska samhället, och sedan gick de ned i industrierna. Jag vädjar till statsrådet. Lyssna på den här debatten och vidta åtgärder så att vi kan behålla ett bra språk och en bra kultur! Den finska befolkningen är stor i Sverige.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag vill först säga till statsrådet att när vi får en annan regering får också han interpellera och ställa frågor, så det går alldeles utmärkt att återkomma. Jordbruket och landsbygden är väldigt beroende av samhällsutvecklingen i övrigt, inte bara de specifika stödåtgärderna. Det måste finnas en fungerande hemmamarknad.
Det är väldigt tydligt när det gäller företag, oavsett vilken näring det är, att hur hemmamarknaden kan bidra också visar på hur bra det går för ett företag. Även jordbruket är väldigt beroende av en hemmamarknad.
Om hälften av landets kommuner, inbegripet många landsting, har röda siffror, hur är då förutsättningarna att prioritera att köpa in mat av hög kvalitet producerad med högt djurskydd, det vill säga svenskproducerad mat? Det blir inte helt enkelt.
Många kommunföreträdare försöker att prioritera, men de ekonomiska ramarna innebär väldigt tuffa krav och gränser. Sveriges regerings misslyckande när det gäller arbetslösheten övervältrar väldigt höga kostnader på kommunerna, och det påverkar också jordbrukets lönsamhet. Ett annat område är statsbidragssystemet.
Här föreslår regeringen att det tillförs 1 000 miljoner årligen i nya pengar till systemet och att de delas ut till de tio rikaste kommunerna i landet. Det är klart, herr talman, att landsbygden och jordbruksnäringen kommer i kläm när man gör en fördelning på det här sättet. Det här är ingenting som vi socialdemokrater ställer upp på.
Det behövs en helt ny politik för mat och jobb. Andra sjuklöneveckan, som vi föreslår att företagen ska befrias från, gäller också jordbruksföretagen i allra högsta grad. Var står regeringen i den frågan? Vi kräver också en mer aktiv jobbpolitik även för landsbygden och livsmedelsproduktionen.
Vi har en idé om en helt ny samverkansform där regeringen tillsammans med näringen bildar ett bolag som skulle kunna verka för svensk mat. För detta behövs stöd och stimulanseffektiviseringar till utveckling och lansering av varumärken med svensk såväl livsmedelsproduktion som råvara. Det behöver utvecklas pilotanläggningar för innovationer och effektiva och höga miljökrav utan att djurskyddet försämras.
Vi vill satsa mer pengar än regeringen på forskning och utveckling inom gröna näringar. Det är också oerhört viktigt att vi får en gemensam strategi för livsmedelsproduktion och för de här näringarna i Sverige och att den förankras parlamentariskt. Jag sade i mitt förra inlägg att statsrådet Erlandsson har ambitioner men att han rör sig med fel vänner.
Om vännen och chefen Reinfeldt far till EU och förhandlar bort 500 miljoner i landsbygdsprogrammet är det klart att det får effekt. Om vännen, som är partikamrat, struntar i att säkerställa mobiltelefonitäckning på landsbygden drabbar det de gröna näringarna och omöjliggör för många att verka ute i de glesbebyggda områdena.
Att partivännen Lena Ek inte gör någonting åt att man får bygga i strandnära lägen, som fungerar bra i storstäderna men inte ute på landsbygden, påverkar också de gröna näringarna.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag ställde tre frågor i min interpellation till statsrådet, men trots att han har ett departement med flera hundra tjänstemän svarar han inte på någon av frågorna. Däremot ställer han en massa frågor till mig. Dessa ska han delvis få svar på av mig nu. Han får också interpellera när vi har bytt regering, för då kommer han att få rejäla svar. När det gäller skatten på handelsgödsel och besiktningskostnaderna på slakterierna står vi för en helt annan jordbrukspolitik.
Vi vill ha ett högt miljöinnehåll, ett klimatsmart jordbruk och höga krav på djurhållning. Där kan vi konkurrera, inte med dålig miljö eller dålig djurhållning. Vi kan aldrig någonsin få svenskt jordbruk att leva på det sättet. Där skiljer vi oss helt och hållet från alliansregeringen. Statsrådet har nämnt krogmomsen. Jag åkte 15 mil till flygfältet för att komma till denna debatt.
Den första krogen såg jag efter sex mil. Efter sex mil till kom den andra. På landsbygden finns det inte så många krogar, statsrådet Erlandsson. Det kanske ger en del när man äter en brasiliansk stek här i stan, men det stimulerar dock inte svensk jordbruksproduktion. Vi har ingen kilometerskatt, statsrådet. Vi har en vägslitageavgift.
Det är ett stort problem i Sverige att svensk åkerinäring håller på att slås ut av utländska åkerier som kommer hit. Här ska vi göra det konkurrensneutralt, och därför har vi ett sådant förslag. För statsrådet Erlandsson verkar vännerna i Moderaterna styra helt.
Det är skattesänkningar och oftast staden i första hand. Då blir det inte mycket kvar till landsbygden och de gröna näringarna. Tack för debatten!
Sven-Erik Bucht (S):
Jag vill också tacka statsrådet för svaret, även om jag är absolut inte nöjd med hanteringen. Ett skatteutjämningssystem har funnits i decennier i vårt land. Syftet med det är att skapa likvärdiga förutsättningar för kommuner och landsting att erbjuda sina invånare en någorlunda likvärdig service och välfärd.
Syftet med ett skatteutjämningssystem är att hålla ihop ett land, eller som den kyrkliga företrädaren uttryckte det: Det gäller att hålla ihop ett pastorat. Det är precis vad det handlar om, nämligen att inte få alltför olika förutsättningar. Systemet har reviderats över tid när man har upptäckt uppenbara felaktigheter.
Det är precis det som den eniga Utjämningskommittén.08 som lade fram förslaget 2011 kom fram till. Det fanns uppenbara felaktigheter, framför allt när det gäller stödet för barnomsorg och förskola. Jag tänkte ta tillfället i akt att beskriva dessa felaktigheter i siffror och jämföra med några kommuner i mitt hemlän.
Solna är den kommun som har högst stöd för barnomsorg. Där är ett barn värt 81 230 kronor. Snittet i riket för vad ett barn är värt är 55 026 kronor. I Boden, en av kommunerna i Norrbotten, är ett barn värt 55 026 kronor, i Pajala 46 361 kronor och i min hemkommun 47 881 kronor.
Kommittén såg det här och sade att det var uppenbart fel och måste rättas till. Fru talman! Att regeringen inte lägger fram en proposition innebär att kommuner förlorar, att de inte får det som de är berättigade till.
Bodens kommun förlorar årligen 14,3 miljoner, Pajala 7,7 miljoner och min hemkommun Haparanda 14,8 miljoner. Statsrådet Norman säger i sitt svar att det skulle ha ställt till problem i kommunernas budgetarbete om man hade infört detta system redan 2013.
Ja, det har verkligen ställt till problem i kommunernas budgetarbete när det inte har införts. Det har varit problem under många år i kommunernas budgetarbete när dessa felaktigheter har funnits. Leif Jakobsson har på ett fint sätt beskrivit den oenighet som finns inom Moderaterna kring det här. Förmodligen finns det också en oenighet i regeringen.
Men jag tycker inte att det är anständigt, fru talman, att den oenigheten innebär att man inte lägger fram en proposition, med tanke på att vi har en totalt enig utjämningskommitté över partigränserna och vi har en riksdag som har fattat beslut i frågan under försommaren.
Sven-Erik Bucht (S):
Statsrådet pekar på några Norrbottenskommuner som skulle förlora med den här ändringen. Det stämmer. Det är några kommuner som skulle tappa i Norrbotten och många som skulle få något, om man rättar till de uppenbara felaktigheterna. Men i Norrbotten har vi varit totalt eniga, alla kommuner och landstinget.
De socialdemokratiskt styrda kommunerna i Norrbotten som tappar har inte sprungit till regeringen och protesterat, som vissa moderatledda kommuner har gjort här i Stockholm. Det kanske speglar värderingarna lite grann när det gäller rättvisa system och hur man ser på det.
Jag tror att det är viktigt, oavsett vad vi talar om här i kammaren och vilka system vi formar, att systemen är rättvisa. Annars tappar människor tilltro till de här systemen. De får inte legitimitet. I Sverige brukar vi rätta till uppenbara fel när vi upptäcker dem.
Vi rättar till det när enskilda personer exempelvis kan utnyttja bidragssystem. Vi gör det även om de protesterar. Det är precis samma sak här. Uppenbara felaktigheter måste rättas till. Vi kan inte låta de som protesterar mot det här bli de som styr. Jag tycker att det är anständigt att man nu tar tag i den här frågan.
Jag känner ändå att statsrådet Norman har en ambition. Jag känner honom som en klok och balanserad karl. Det gäller nu bara att han får med sig resten i regeringen och rättar till det här snabbt.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack, statsrådet, för debatten. Jag tror inte att det här är sista gången man gör en revidering av skatteutjämningssystemet. Det kommer säkert att ske en eller två och kanske fler gånger i framtiden. Det föreligger ändå ett enigt förslag där man har tagit fasta på de stora felaktigheterna.
Jag tror att en klok och balanserad man lägger fram en proposition som rättar till felen. Det hoppas jag verkligen, och att det kommer snabbt.
Sven-Erik Bucht (S):
Det gäller att hålla ihop ett pastorat, och så är det också med ett land. Det gäller att hålla ihop det. I landet Sverige är det 290 kommuner. Det är, precis som Peter Persson tar upp i sin interpellation, väldigt olika förutsättningar.
Ett system som har tjänat landet och kommunerna väldigt väl under lång tid är det skatteutjämningssystem som vi har haft. Det har skapat någorlunda rimliga förutsättningar i de olika kommunerna i landet att ha en service som är någorlunda likvärdig. Vi har många små kommuner med låga befolkningstal.
Dessutom har många av de små kommunerna med låga befolkningstal väldigt stora geografiska ytor att hantera. Det gäller inte minst uppe i norr. Många av dem är också pressade av utflyttning som gör att ekonomin är oerhörd trängd.
Det finns väldigt stora skillnader i förutsättningar att bedriva kommunal verksamhet i en lågskattekommun och i en högskattekommun. Många av kommunerna med låga befolkningstal som är geografiskt stora är högskattekommuner. Jag ska ta ett exempel från verkligheten.
Det är Arjeplog uppe i Norrbotten som har närapå 6 kronor högre kommunalskatt än Täby. Där har man samordnat sin verksamhet med grannkommuner på snart sagt alla områden när det gäller teknisk förvaltning, räddningstjänst, äldreomsorg och utbildningsverksamhet.
Man funderar till och med på att skicka barnen till skolor 20 mil tur och retur för att man inte har pengar. Det var till och med så illa i somras att man inte ens hade pengar att plantera blommor på torget. När man gjorde det senaste bokslutet hade man inte ens pengar att ta en ekonom så ett kommunalråd fick göra bokslut.
Det var det socialdemokratiska kommunalrådet Britta Flinkfeldt Jansson som har en gedigen utbildning som ekonom som fick göra bokslutet. Det är jättestora skillnader. Det är, herr talman och statsrådet, verkligheten ute i de 290 kommunerna vi har. I många kommuner ser det ut så.
När alliansregeringen körde igenom den senaste förändringen i skatteutjämningssystemet tillförde man närapå 1 000 miljoner till systemet. De 1 000 miljonerna gick till de kommuner som har lägst skatt.
Täby, som har närapå 6 kronor lägre skatt än Arjeplog, var en av de kommunerna.
Min fråga till statsrådet är: Har statsrådet någon idé om hur man kan utjämna skillnaderna eller någon idé om hur den här typen av kommuner ska kunna stödja näringslivsutvecklingen när de har fullt upp att klara av att ge någorlunda rimlig service till sina medborgare och de företag som finns etablerade?
Sven-Erik Bucht (S):
Kommunerna får stigande intäkter, säger finansministern. Det där är lite olika, men vi kan i alla fall notera att de tio rikaste lågskattekommunerna, moderatstyrda, i Sverige fick 1 000 miljoner extra.
Det kommer de förmodligen att få årligen om alliansregeringen får fortsatt förtroende. Det här ska jag berätta om när jag åker omkring i Norrbotten, Västerbotten, Skåne, Jämtland eller Jönköping. Vart jag än åker ska jag berätta att så här fördelar man pengarna.
Man ger 1 000 miljoner till dem som redan har. Jag ska också berätta det för de stockholmare som har sin mamma eller pappa på äldreboendet i en glesbygdskommun där kommunpolitikerna funderar på hur de ska få ihop ekonomin. Kan de behålla efterrätten för din mamma och pappa?
Så ser situationen ut. Det ser lite olika ut i de 290 kommunerna. Herr talman! Det gäller att hålla ihop ett pastorat, och det gäller också att hålla ihop ett land.
Sven-Erik Bucht (S):
Först vill jag säga till Göran Lindell att lagen om elektronisk kommunikation antogs under den socialdemokratiska regeringen. I den ges möjlighet för staten att ställa krav på täckning. Statsrådet säger: Vi har delat ut frekvenser. Ja, men om man delar ut frekvenser och inte ställer krav på täckning blir man utan mobiltelefoni på landsbygden. Så är det med 800-bandet, som inte heller har krav på täckning.
När det gäller 450-nätet, som har tagits upp till diskussion här i kammaren tidigare och även i dag, är det ingen gammal teknik. Det nya 450-nätet är 3G-teknik, mycket modern, som kan hantera såväl mobiltelefoni som mobilt bredband, och den når längst ut på landets glesbygd.
Jag tycker som Gunnar Andrén att det var bra att ni i Folkpartiet började fundera kring elektronisk kommunikation även ute på glesbygden. Men tyvärr är det så, Gunnar Andrén, att din regering har suttit i snart åtta år, och det blir bara sämre och sämre ute i landet när det gäller mobiltelefoni. Statsrådet nämner tre åtgärder men inget konkret. Statsrådet missar målet totalt.
Det har inte blivit bättre och blir inte bättre. När det gäller svaret: Två veckor får man det normalt inom. Nu säger statsrådet att det var inom sex veckor hon skulle svara. Det blev åtta. Sedan har jag en kommentar som jag inte hann med i förra omgången när det gäller svaret. Ministern påstår där att jag i en interpellation säger att ministern har samordnat sin presskonferens i maj med Telia. Jag hävdar inte det.
När man läser interpellationen, som också finns på riksdagens hemsida, ser man att jag citerar Expressen. Där säger Telias representant att det var något som Näringsdepartementet ville att de skulle samordna. Är det så, då är det ytterst allvarligt. Ministern har flera gånger hänvisat till att investeringen som Telia gör skulle förbättra mobiltelefonitäckningen.
Men när man noga studerar Telias budskap ser man att det handlar om att bygga ut 4G där det går att ringa i dag. Det är väl klart att det är bra att det blir 4G där det går att ringa i dag. Men vad den här saken handlar om är ju att säkerställa mobiltelefonitäckning ute på landsbygden där det inte går att ringa i dag. Det är vad det handlar om.
Det är därför statsrådet missar målet. Fru talman! Visma gjorde i höstas en jättestor undersökning bland landets småföretagare under en hel vecka. Man vände sig till 1 200 företag. Resultatet av den undersökningen, som handlade om mobiltelefonitäckning, var att två av tre företag svarade att den brist som vi har på mobiltelefonitäckning hindrar deras företagande.
Det är jätteallvarligt. Jag bor faktiskt på landsbygden, och jag rör mig väldigt mycket ute på svensk landsbygd, inte bara i Norrbotten. Det här är ett återkommande problem för yrkesverksamma chaufförer, skogsarbetare, hemtjänstpersonal, jordbrukare, journalister med mera. Det blir bara sämre och sämre. Välkommen upp, statsrådet!
Åk på E4 och E10! Där gick det att ringa sommaren 2012. Sommaren 2013 var det i princip omöjligt på många långa sträckor där. Så illa är det.
Sven-Erik Bucht (S):
Först vänder jag mig till Gunnar Andrén: Mycket vill ha mer - det stämmer inte på landsbygden. Det finns inte mycket där. På landsbygden handlar det om att man vill få mobiltelefoni som alla andra. På landsbygden har man inte ohemula krav. Man är mycket begränsad i sina krav. Sedan vänder jag mig till it-ministern: Läs på!
450-nätet har modern 3G-teknik, där det går att ringa med en mobiltelefon. Det går också att ha mobilt bredband. Det är precis lika modern teknik som det andra som finns i dag. Läs på om det här! Nu vänder jag mig till dem som följer debatten. Jag tror att många förstår att it-ministern och Centerpartiet inte tar landsbygdens folk riktigt på allvar.
I statsrådets svar i dag säger hon att Sverige har mycket bra mobiltäckning. Jag håller inte med henne om det, och jag vet att det finns många människor ute i Sveriges landsbygd som inte håller med statsrådet Hatt om att det är bra mobiltelefonitäckning i Sverige. Så är inte fallet. Monica Green är inne på en mycket viktig sak. Regeringen har gett telebolagen fritt spelrum.
Politiken har abdikerat för marknadskrafterna och därmed också övergett landsbygdens folk. Precis där befinner sig Centerpartiet i dag. Man har övergett landsbygdens folk. Det är allvarligt. En konsekvens av det är att landsbygden inte har fungerande mobiltelefoni. Det hjälper inte att dela ut hur mycket frekvenser som helst om man inte ställer krav och sätter ett innehåll.
Det är som att dela ut medicin som bara är sockerpiller. Detta är it-ministerns stora misslyckande i den här frågan.