KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Wickberg (C):
Jag ska försöka avhålla mig från att ställa frågor i sista repliken, så kanske vi kan få komma hem i kväll också. Låt mig börja med regelförenklingarna. Jag tycker att det är av mindre vikt vem det var som påbörjade arbetet, utan det är av mer vikt vilka resultat som uppnåtts. Om Krister Örnfjäder har några fina resultat att sätta i hatten får han gärna visa dem för mig.
Vi är den enda regeringen som har klarat av att göra en konkret faktisk minskning av företagarnas regelbörda i vardagen. Det är ändå det som räknas. Vem som började kan vi tjabbla om efteråt. Jag fick också en fråga om strukturfonderna. Jag förstår inte riktigt vart Krister Örnfjäder vill gå. Regeringen har varit tydlig med ståndpunkten att pengarna behövs.
De bidrar till en hållbar utveckling i hela landet. Sedan handlar det om hur man använder pengarna. Jag tror inte att vi ska säga att det sättet vi använder dem på i dag är av Gud givet. Jag tror att det finns många sätt att fokusera pengarna bättre, att se till att de kommer till bättre nytta. Men att pengarna finns är en viktig del av utvecklingen för hela Sverige.
Marie Wickberg (C):
Men då kan vi väl konstatera att vi är ganska överens, för det är precis det vi har sagt: Pengarna ska gå dit där de behövs bäst. Där är till exempel glesheten ett viktigt kriterium, där man kan titta på: Var behövs pengarna? Det är precis det som den svenska regeringen har sagt. Sedan har man också sagt att vi ska titta på EU:s totala utgiftsram, att vi ska se om alla dessa utgifter verkligen behövs. Där är naturligtvis både jordbrukspolitiken och sammanhållningspolitiken föremål för översyn, precis som allting annat.
Men det handlar om att inse att vi befinner oss i ett läge där vi måste vända på varje skattekrona. Jag vet inte om det är Socialdemokraternas linje att vi fritt ska sprida pengar omkring oss, oavsett om det handlar om EU eller om det handlar om Sverige. Det tycker inte jag låter som en ansvarsfull och ansvarstagande politik. När det gäller regelförenklingarna kan jag bara titta på ett område som jag känner till ganska väl, och det är det jordbrukspolitiska området, där vi har regelförenklat med 37,4 procent.
Där kan jag meddela att det minsann inte fanns några förslag liggande från den socialdemokratiska regeringen. Där har vi fått kapa en mängd administrativa bördor som har lagts på våra jordbrukare runt om i Sverige. Sedan finns det andra exempel: kvartalsredovisning av moms, förenklade redovisningsregler och avskaffad revisionsplikt för vissa bolag. Det har haft stor betydelse i företagares vardag. Såvitt jag vet är inte det socialdemokratiska förslag.
Marie Wickberg (C):
Jag vill börja med att tacka Annie Lööf för ett utmärkt svar. Jag tror att vi kan vara överens om att regelkrångel dödar kreativitet. Det gör att driftiga människor som borde ägna sin tid åt att vara entreprenörer i stället tvingas att bli byråkrater. Men oftast är de människor som är bra byråkrater inte bra entreprenörer. Just därför är regelkrånglet en högt prioriterad fråga för Centerpartiet.
Regeringen jobbar med regelförenkling och har lyckats minska regelbördan. Det kan påpekas att regeringen är den första regeringen någonsin som lyckats med det. Sedan kan vi alltid önska att man skulle ha kommit längre och att man skulle ha minskat regelkrånglet ännu mer, men det arbetet vet jag är prioriterat från regeringshåll. Det här arbetet är prioriterat på många områden, även inom strukturfonderna och inom landsbygdsprogrammet. Därigenom är arbetet prioriterat också på EU-nivå, för det är där man måste ha med sig frågan.
Hur mycket vi kapar reglerna i Sverige spelar ingen roll om någon annan kontinuerligt lägger mer på regelhögen. Jag instämmer ändå inte i Marie Nordéns kritik mot regeringen först och främst därför att jag tror att vi måste se på strukturfonderna som en fantastisk möjlighet. Här har vi 22,3 miljarder till att jobba med att skapa utvecklingskraft och tillväxt runt om i Sverige. Sverige är bra på detta.
I Europa är vi i Sverige bäst på genomförandet av strukturfonderna. En beslutsnivå på 98 procent är otroligt positivt. I det här fallet måste man också skilja på det som kan göras och det som inte kan göras. Vi måste verka inom uppsatta ramar. Det handlar om rättstrygghet och om likabehandling i Sverige och i EU.
Vi kan jobba inom de ramar som finns - inom befintlig programperiod och inom ramen för de regler som i dag finns - med att så långt som möjligt förenkla och förklara regelverken och se till att handläggningstiderna blir så korta som möjligt. Jag vet att man jobbar med att förändra inom dessa ramar och att man ger sig i kast med den gigantiska drake som vi ibland brukar kalla för EU-byråkrati.
Just därför har man inom EU pekat ut specifik lagstiftning som jag vet att regeringen jobbar med. Det handlar om upphandlingsregler och om de statsstödsregler som vi tidigare här talat om som särskilt prioriterade att titta på. I årets budgetproposition tillför regeringen 6 miljoner kronor till Tillväxtverket avsedda för kontroller inom programmet för territoriellt samarbete. Man jobbar med fortlöpande utvärdering.
Man har en lärandeprocess, och hela tiden jobbar man med att förenkla inom ramarna för programmet. Det här är ett viktigt och värdefullt arbete. Inte minst ska man komma ihåg att vi centerpartister finns i hela landet. Vi reser mycket och träffar människor som jobbar med de här projekten. Vi lyssnar och tar till oss idéer. I regeringen har vi makt att ändra inom de ramar som finns i programmet, vilket hela tiden görs.
Målet är naturligtvis att skapa jobb- och utvecklingskraft på landsbygden och att till alla buds stående medel minska regelkrånglet och byråkratin så att entreprenörer kan få vara entreprenörer.
Marie Wickberg (C):
Jag tackar it- och energiminister Anna-Karin Hatt för ett uttömmande och bra svar. Förutsättningen för en fungerande marknad är att utbudet motsvarar efterfrågan och att marknadskrafter snarare än landsgränser styr var elen hamnar. Skälet till att Sverige är indelat i elprisområden är framför allt att vi vill möta EU:s krav på en fri inre marknad och att vi ska klara elförsörjningen i Sverige.
Visst kunde man ha önskat att indelningen hade skett senare, efter att Sydvästlänken stod klar, vilket Anna-Karin Hatt också påpekat, men av olika skäl ser situationen inte ut så i dag. Det system vi har i dag har inte fungerat perfekt, och sedan systemet infördes har elkunder i södra Sverige tidvis fått betala ett högre pris än kunder som finns längre norröver.
Hanterar vi inte problemet med flaskhalsar i elnätet riskerar Sverige att få en stämning och ett skadeståndskrav. Därför framstår det som både märkligt och en smula oseriöst att Socialdemokraterna kritiserar elområdena utan att komma med ett reellt alternativ - särskilt med tanke på att en gemensam nordisk elmarknad varit ett mål även för socialdemokratiska regeringar.
Och när Norge nu ansluter sig till det svenska elcertifikatssystemet och det för första gången någonsin skapas ett gemensamt stödsystem mellan två länder för att främja utbyggnaden av förnybar energiproduktion säger Socialdemokraterna nej. Som så mycket annat inom socialdemokratin framstår detta som oklart. Vad vill man egentligen? Har man bytt fot? Är det energinationalism som gäller framöver?
Är det viktigare att flaskhalsarna tillåts gå vid landets gränser än att vi tryggar en långsiktig och stabil energiförsörjning för oss och våra grannar? Om det är svaret, hur avser då Socialdemokraterna att agera gentemot EU-kommissionen? Den krassa sanningen är att en uppdelning av Sverige i färre områden knappast skulle tillåtas av EU.
Vi skulle riskera att få korrigera beslutet i efterhand. Efter att Dansk Energi gjorde sin anmälan till EU-kommissionen gjorde kommissionen en omfattande utredning innan man gav ett förhandsbesked till Svenska kraftnät, så det fanns få möjligheter att skjuta på eller undvika kraven. Börje Vestlund kanske har några andra besked från kommissionen.
Att jämna ut skillnaderna med mothandel, det vill säga att Svenska kraftnät kompenserar skillnaderna genom att handla med el på marknaden, skulle kräva oerhörda resurser som inte finns i dag. Inte heller det framstår som ett alternativ. Det problem som man behöver hantera är den begränsade överföringen till södra Sverige som gränsen för elområden bygger på.
Vi behöver få mer el i södra Sverige, både genom nya investeringar och genom ökad stabilitet hos de befintliga leverantörerna. Framtiden handlar om mångfald på tillförselsidan och möjligheter till en mer flexibel förbrukning i kundledet och om en långsiktig trygghet för oss och våra grannländer, inte om energinationalism, idélöshet och oklara besked.
Marie Wickberg (C):
Det var ett betryggande besked som vi fick från Börje Vestlund om att man har övergett sin energinationalism som vi har hört exempel på tidigare. Jag tycker ändå att det finns goda skäl att ifrågasätta den attityd som Socialdemokraterna har haft i denna fråga när de gång på gång har uttalat sig och det har framstått som att de inte har instämt i regeringens synpunkter i denna fråga.
Men det är betryggande att vi nu får tydliga besked.
Tomas Nilsson (S):
Tack för svaret, miljöministern! Jag tycker att innehållet har en del positiva inslag. Det är bra att regeringen börjar inse att gruvnäringen har en betydelse för Sverige. Det är bra att man har uppmärksammat problemen med dagens tillståndsprocesser och börjat se över hur de kan förbättras.
Jag skrev den här interpellationen för att återigen försöka belysa hur viktigt det är med moderna, snabba miljöprocesser utan att man sänker ambitionerna avseende miljö, skyddskrav och hälsoperspektivet. Alla är överens om att miljön är av största vikt och ska värnas väl. Under de senaste åren har intresset för att öppna gruvor ökat.
Det rör sig framför allt om traditionell brytning av järnmalm och sulfitmalm men också om en utvinning av ädelmetaller. Under 2011 pågick gruvdrift i 15 gruvor i Sverige varav 13 är mineralgruvor. Därutöver planeras på olika stadier av drift ytterligare 20 gruvor. Av dessa har koncession för bearbetning lämnats av Bergsstaten för 15 gruvor.
Sveriges gruvnäring är en tillväxtbransch. I vår tid är det dessutom en framtidsbransch som årligen investerar många miljarder. Gruvindustrin har möjlighet att växa kraftigt i Sverige. Ambitionen är att bli dubbelt så stor som den är i dag. Den förväntade sysselsättningsökningen bara inom gruvindustrin är 5 000 personer de närmaste fem åren.
Denna ökning kommer indirekt att generera anställningar i verksamheter runt gruvindustrin. Man brukar säga att en gruvarbetare skapar sysselsättning för ytterligare 3 1⁄2 person i samhället. Gruvnäringen är ett av de fundament som byggt och bygger upp svensk ekonomi. Vi har därför ett gyllene läge att skapa förutsättningar för gruvbranschen att växa och samtidigt minska den svenska arbetslösheten.
Gruvföretagen genererar miljarder till statskassan och bidrar till att trygga och bygga allas vår välfärd. Herr talman! Med dagens tillståndsprocesser riskerar Sverige att gå miste om både tillväxt och nya jobb. Därför har frågan under en lång tid engagerat IF Metall och gruvklubbarna tillsammans med gruvföretagen. Gruvföretagen har även sagt att de är beredda att betala höjda prövningsavgifter om mark- och miljödomstolarna får utökade resurser.
Med små insatser kan politiken göra skillnad. Det behövs extra resurser till och tydliga målformuleringar för tillståndsprövande myndigheter. Dessutom borde man omedelbart tillsätta en samordnare för gruvnäringen som följer och driver pågående processer i syfte att lotsa fram större investeringar.
På samma sätt som för vindkraften kan man med små medel underlätta genomförandet av planerade projekt, och detta utan att behöva göra avkall på vare sig miljöambitioner eller hållbar utveckling. Mina frågor är: Hur ser miljöministern på en samordnare enligt gruvindustrins önskemål?
Avser ministern att tillgodose gruvindustrins behov av en samordnare?
Tomas Nilsson (S):
Jag fick inte riktigt svar på de frågor jag ställde. Jag tänker till exempel på samordningsmannen. Gruvindustrin har signalerat att de tror att en del av lösningen på miljötillståndsprocesserna skulle kunna bli smidigare med en samordningsman, en person som samlade all kompetens så att man inte så att säga behövde uppfinna hjulet flera gånger. En person skulle samla in kunskaperna.
Det andra jag tänker på gäller åtgärderna. Det är bra att vi har en samsyn om att det behöver gå fort. Gruvor öppnar i högkonjunktur, inte i lågkonjunktur, och då är det viktigt att de har tid på sig när de ska starta, att det finns tid däremellan just till att bevilja tillstånden. Det får inte bli som med LKAB, att det tar 22 månader.
Dessutom har det varit stor reaktion över Sverige genom tiderna. Tiden är alltså oerhört viktig. Nu sades det "under sommaren". Det innebär att när riksdagen kommer tillbaka är det, åtminstone i min värld, höst. När det gäller förändringarna undrar jag hur lång tid det kommer att ta innan man genomför förändringarna.
Det gäller att inte bara identifiera flaskhalsarna, utan de måste också åtgärdas, och vi vet att de åtgärderna behöver genomföras i rask takt. När kommer förändringarna att genomföras? Exakt när kommer detta att presenteras och för vem? Och kommer vi att få en samordningsman inom gruvindustrin?
Tomas Nilsson (S):
Arbetsmarknadsministern säger i sitt svar att regeringen har gjort stora satsningar inom utbildningspolitiken och att frågan om att säkra näringslivets behov av kompetens är av central betydelse. Arbetsmarknadsministern säger vidare att regeringen arbetar med insatser för att säkra kompetensförsörjningen i ett långsiktigt perspektiv, samtidigt som man också vidtar åtgärder för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt här och nu.
Jag kan hålla med Maria om att det var ett rätt bra svar. Det är bra att arbetsmarknadsministern har ambitioner. Men verkligheten visar något annat. Det saknas arbetskraft med rätt utbildning. Många norrbottniska företag har svårt att rekrytera arbetskraft, trots att det finns ett stort antal arbetslösa.
Brist på arbetskraft finns inom gruvnäringen, bygg- och anläggningsverksamheten, precis som Maria har beskrivit, tillverkningsindustrin och besöksnäringen men även inom vården. Vad gäller gruvnäringen har det varit känt i många år att gruvindustrin kommer att behöva rekrytera ett stort antal personer med rätt kompetens under de närmaste åren.
Men vi har fortfarande inte sett några konkreta åtgärder eller offensiva satsningar från regeringen på utbildningar i vare sig Pajala eller Malmfälten. Det måste bli mindre snack och mer verkstad. Fru talman! Var är satsningarna på yrkes- och arbetsmarknadsutbildningarna i Pajala och Malmfälten? Mellan 2010 och 2011 har antalet platser inom arbetsmarknadsutbildningarna i Norrbotten halverats.
I stället befinner sig 1 300 norrbottningar i den så kallade fas 3. Det är en politik som är ogenomtänkt. Det gäller väl att i stället rusta de arbetslösa för de jobb som finns - inte placera dem i sysselsättningsåtgärder utan mål och mening.
I Malmfälten har vi många ungdomar med ofullständiga betyg från grundskolan och gymnasiet som riskerar att bli långtidsarbetslösa eller endast få tillfälliga anställningar.
Att flera av de större företagen ställer krav på godkända gymnasiebetyg innebär att många av ungdomarna nyttjas att jobba i flera års tid på visstidsanställningar, och när det blir dags att kvalificera sig in på LAS-listan får man sluta därför att man inte har fullvärdiga gymnasiebetyg. Därför behövs en storsatsning på yrkes- och vuxenutbildning. Fru talman! Det behövs ett radikalt omtänkande i sysselsättningspolitiken.
Regeringen måste inse att det finns en växande industri i Sverige som behöver kompetens, inte lågavlönad arbetskraft. Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Vilka konkreta utbildningsåtgärder avser regeringen att genomföra i Pajala och Malmfälten, och när kommer de att genomföras?
Tomas Nilsson (S):
Maria talade om sju år, och det är klart att det är lång uppstartstid för förberedelse av en gruva när man väl vet att den ska etableras. Jag försöker beskriva den situation vi har i dag. Statsministern var upp till Pajala, och vi talade då mycket om arbetskraftsinvandring.
Egentligen ligger frustrationen i mycket av det vi beskriver i detta att vi redan i dag har en arbetslöshet uppe i Malmfälten. Vi använder oss av ett antal hundra visstidsanställda, det vill säga ungdomar som inte har kompletta betyg. Företagen ställer krav på komplett gymnasiebetyg om man ska ha möjlighet till tillsvidareanställning. Det innebär att dessa ungdomar kommer att jobba i visstidsanställningar i över fyra år.
Det är sådant man måste åtgärda. Därför är det viktigt med dels vuxenutbildningar som gör att man har möjlighet att läsa upp sina betyg, dels de arbetsmarknadsinriktade utbildningarna. Detta har lett till frustration uppe i Malmfälten. Vi har sett detta tillsammans med fackföreningar och företag. Återigen har vi tagit stort ansvar. Vi sitter nu och diskuterar teknikcolleget med möjlighet till yrkesinriktade utbildningar.
Det ger även en möjlighet för vuxenutbildningar. Detta är något som kommer till också på grund av att vi upplever en passivitet från regeringen. Därför tar vi återigen ansvar och försöker få till dessa utbildningar. Jag vill återigen ställa frågan: Vilka konkreta åtgärder, i detalj, kommer att genomföras - och när?
Tomas Nilsson (S):
Det var inte mycket i ministerns svar och av svarstiden som ägnades åt jämställdheten. Det oroar mig. Slaget om gruvorna och gruvkommunernas framtida möjligheter kommer att handla om jämställdhet. För mig innebär det självklart: När du vaknar på morgonen ska du ha ett jobb att gå till. På jobbet ska du ha anställningstrygghet, vettiga arbetstider och en bra arbetsmiljö. Om du vill jobba heltid ska du få det.
Dina barn ska ha rätt till bra barnomsorg, även om du jobbar på obekväma tider. Om du blir sjuk eller arbetslös ska du ha en trygg ersättning och det stöd du behöver för att kunna börja arbeta igen. Du ska känna trygghet i att våra skattemedel går till skola, vård och omsorg för alla, och den ska vara av hög kvalitet, oavsett om man bor i Stockholm eller i Pajala. Fru talman!
I Dagens Industri den 8 mars 2012 säger finansminister Anders Borg att kvinnorna skulle kunna lyfta Europa ur krisen. Enbart i Sverige skulle bnp kunna öka med 15 procent om kvinnorna lönearbetade lika mycket som männen. Så vad väntar vi på? Politikens uppgifter är just att medverka till att kvinnor och män har samma möjligheter till ett brett och jämlikt deltagande på alla samhällsområden.
Det är bra för kvinnorna, det är bra för männen, och det är definitivt bra för Sverige. Det betyder stora intäkter för statskassan och fler jobb. Vi socialdemokrater är beredda att använda politiken för att möjliggöra detta. Fru talman! Det är först i ett jämställt samhälle alla människor är fria att utvecklas så som de själva vill. Det finns mycket kvar att göra, så regeringen måste ha högre ambitioner för jämställdhetsfrågorna än vad man har i dag.
Tomas Nilsson (S):
Jag tackar ministern för svaret. Vi kan se nu att regeringens hårda besparingar på Arbetsmiljöverket slår hårt mot de norra delarna av landet. Arbetsmiljöverket ska omorganiseras, inte för att arbetsmiljön är bättre utan för att man ska klara de ekonomiska målen. Norrbotten är i dag den region där industrin expanderar som mest.
Vi har den största tillväxten i hela landet. Gruvorna blir djupare, och brytningen blir mer avancerad. Dagbrotten blir bredare, och nya gruvor tillkommer med nya aktörer i både Norrbotten och Västerbotten. Storföretagen kör på, och mängder av företag - nya som gamla - växer med den tunga industrin.
Samtidigt har vi en byggindustri som kommer att sysselsätta många i de omfattande samhällsomvandlingarna i Malmfälten. Herr talman! Det ser ljust ut för jobben och tillväxten i Norrbotten, men det gör det inte för arbetsmiljön. Många av jobben inom den tunga industrin är riskfyllt arbete. Därför gäller det att ha kunskap om hur man hanterar riskerna för att undvika olyckor. Ju mer man hanterar risker fel, desto farligare blir det.
12 döda och 4 000 sjukskrivna - det är facit för anmälda arbetsplatsolyckor i Norrbotten de senaste åren, från 2009 till 2013. Samtliga olyckor är kopplade till industrin eller till maskiner.
Under samma tid inträffade 219 dödsolyckor i Sverige, samtidigt som det årligen i landet registreras upp emot 30 000 olyckor kopplade till jobbet med sjukfrånvaro som följd. Herr talman! Varje arbetsplatsolycka är ett misslyckande och en stor tragedi för anhöriga. Men det är viktigt att vi lär oss någonting av olyckorna och vad som orsakar dem.
Vi vet i dag att arbetsolyckor och ohälsa ofta uppstår på grund av att arbetsgivare och arbetstagare inte kan få råd från experter om hur de ska förebygga och lösa arbetsmiljöproblemen med bra rutiner. När regeringen under flera år kraftigt har minskat anslagen till Arbetsmiljöverket begränsas den verksamhet som just nu är inriktad på att förebygga risker genom kontroll och tillsyn.
Nästa år måste Arbetsmiljöverket återigen minskas med motsvarande 10 anställda. Till 2017 är man nere på endast 200 inspektörer. Jämförelsevis kan man nämna att det fanns 380 inspektörer år 2006. Arbetsmarknadsministern säger i sitt svar att bedömningen är att industrins behov kommer att kunna tillgodoses.
Har ministern fört dialog med industrin om vad deras bedömning är av omorganisationen? Det har jag gjort, och bland andra gruvindustrin delar inte arbetsmarknadsministerns slutsatser. Min fråga till arbetsmarknadsminister är: Har arbetsmarknadsministern läst och tagit del av rapporten om den nya omorganisationen?
Om svaret är ja: Kommer då arbetsmarknadsministern fortfarande att hävda att Arbetsmiljöverket i sin nya organisation i Norrbotten fortsatt kommer att ha resurser för att bistå den tunga industrin samt den övriga industrin med nödvändiga tillsynskontroller? Kontrollerna ska då ske av inspektörer som är experter inom sitt område och som kan bistå industrins behov av rådgivande funktioner.