KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gustav Fridolin (MP):
Det finns också en problematik med den kritik som har funnits från granskande aktörer mot att det finns statsbidrag som utfärdas till samma saker. Det finns ju redan en del insatser för att stärka kompetensutvecklingen, i huvudsak utformade av den tidigare regeringen och som vi försöker bygga vidare på. Det är anledningen till att den statsbidragsförordningen ser ut på det sättet.
Den ger dock ett mycket stort ägarskap till Nordanstigs kommun eller någon annan kommun som vill ta del av statsbidraget i och med att det handlar om att kunna anställa lärare och annan personal som gör att lärarna får mer tid för sitt arbete. Det handlar också om, som det står i statsbidragsförordningen, att kunna göra andra insatser om de leder till att lärarna får mer tid för sina elever.
Det ger utrymme för ett stärkt rekryteringsarbete för den enskilda kommunen. Sedan ska det sägas att jag nog trodde att den här diskussionen lite skulle handla om en fördelning av pengarna med lite större viktning mot dem som behöver pengarna mest.
Det största problemet, som inte berörts, är om statsbidraget blir utformat så att en kommun beviljas statsbidrag med en nyckel utifrån hur många elever man har i årskurserna F-3. Där vet vi att förutsättningarna för olika huvudmän är väldigt olika och inte bara beror på hur många elever man har utan också på vilket stöd eleverna behöver och vilka förutsättningar man har.
Vi kräver i dag av kommunerna att de ska ha en socioekonomisk viktning eller annan typ av viktning av de elevpengar som betalas ut lokalt. Men när jag kom till Utbildningsdepartementet kunde jag konstatera att någon sådan nyckel för utbetalning av stöd inte fanns. Inget enda stöd som byggde på en sådan nyckel användes. Därför kunde vi inte heller använda det i det ursprungliga utfärdandet av det här statsbidraget.
Jag avser att utveckla just en sådan nyckel för att också statligt stöd ska kunna riktas till dem som behöver det allra mest.
Gustav Fridolin (MP):
Maria Stockhaus har med anledning av propositionen Möjligheter till fjärrundervisning frågat gymnasie- och kunskapsminister Aida Hadzialic hur hon ställer sig till användning av it i undervisningen och möjligheten att använda entreprenadlösningar i till exempel fjärrundervisningen. Jag ansvarade för denna proposition i regeringen. Interpellationen har därför överlämnats till mig. Undervisning i och genom it är viktig.
Av läroplanerna för grund- och gymnasieskolan framgår att skolan har ett ansvar för att varje elev kan använda modern teknik som ett verktyg för kunskapssökande, kommunikation, skapande och lärande. Enligt riksdagens beslut om propositionen Möjligheter till fjärrundervisning införs en definition av fjärrundervisning i skollagen, och det tydliggörs i vilka situationer fjärrundervisning är tillåten. Bestämmelserna hindrar naturligtvis inte att en lärare i den ordinarie undervisningen använder sig av informations- och kommunikationsteknik.
Det är läraren som tillsammans med eleverna planerar vilka metoder och lärverktyg som ska användas så att de nationella målen och kunskapskraven nås. Precis som Maria Stockhaus anför öppnar it för nya möjligheter för gymnasieskolan när det gäller att erbjuda ett större urval av kurser trots att lärare inte finns på plats lokalt. Även för grundskolan skapas nya möjligheter att till exempel erbjuda fler moderna språk.
Av propositionen om fjärrundervisning framgår att regeringen bedömer att det för närvarande är lämpligt att, under vissa förutsättningar, införa en möjlighet till fjärrundervisning i till exempel moderna språk, modersmål och studiehandledning på modersmålet. På sikt bör det bli möjligt med fjärrundervisning även i andra ämnen. Som anges i propositionen har regeringen också för avsikt att besluta om en försöksverksamhet med möjlighet till fjärrundervisning i fler ämnen. Detta är i enlighet med den lagrådsremiss som beslutades av den förra regeringen.
Konsekvenserna av fjärrundervisning bör utvärderas innan det kan bli aktuellt att införa generella möjligheter till fjärrundervisning i alla ämnen. Regeringen och den borgerliga oppositionen är överens om att se över förutsättningarna för utökade möjligheter till modersmålsundervisning, studiehandledning på modersmålet och fjärrundervisning på entreprenad samt göra en då nödvändig, bredare översyn av entreprenadbestämmelserna i 23 kap. skollagen.
Det är därför regeringens avsikt att så snart det över huvud taget är möjligt låta utreda frågor om bland annat möjligheter till fjärrundervisning på entreprenad.
Gustav Fridolin (MP):
Att sitta i en regering och möta opposition kan man ibland reflektera över. Jag uppfattade Maria Stockhaus så att hon är mest kritisk mot att vi inte tillräckligt snabbt rivstartat ett arbete som inte genomfördes under den förra regeringen, nämligen ett arbete för att skapa nationell likvärdighet i skolans it-arbete.
Hon kritiserade också att vi inte tillräckligt mycket har förändrat de politiska överväganden som låg bakom det beredningsunderlag och den lagrådsremiss som avlämnades av den tidigare regeringen rörande fjärrundervisning samt att vi inte tillräckligt tydligt tar avstånd från den borgerliga oppositionens vallöften om hur mobiltelefoner ska hanteras i skolan.
Det är ju någonstans en lite märklig kritik från oppositionen när man vill att regeringen så mycket som möjligt ska stå så långt från den förra regeringen som det bara går. När vi skulle avlämna propositionen hade vi att göra överväganden när det gäller fjärrundervisningsfrågan på grundval av ett beredningsunderlag som var sammanställt av den föregående regeringen, och vi såg då det som nödvändigt att den skulle gå igenom i riksdagen.
Det faktum att fjärrundervisningen var oreglerad - som Maria Stockhaus nämner - hade ju lett till att det fanns avgöranden som klart visade att man inte ansåg att det var i enlighet med skollagen. Därför behövde man göra förändringar i skollagen. Det var då viktigt för mig att vi genomförde dem så snabbt som möjligt.
Jag är därför glad över att riksdagen såg till att driva den frågan mera öppet, att vi klargjorde att vi ville ha ännu öppnare skrivningar än dem som ingick i den tidigare regeringens beredningsunderlag. Jag var inte alls övertygad om att så skulle ske när ärendet kom till riksdagen. Det var inte riktigt så som frågan hade hanterats av den föregående regeringen och den tidigare ledningen på Utbildningsdepartementet.
När det gäller den fråga som Maria Stockhaus tog upp om mobiltelefoner var ju det resultatet av en utredning som tillsattes av den förra regeringen och som blev till ett vallöfte från den borgerliga alliansen, att man skulle ha en ny lagstiftning för hur mobiltelefoner skulle hanteras i skolan.
Vad det faktiskt handlade om var att den utredning som gjordes av Metta Fjellner konstaterade att det möjligen fanns en brist i lagstiftningen när det hade införts tydliga ordningsregler på den enskilda skolan - där eleverna också ska vara delaktiga i införandet av ordningsregler - men där eleverna inte följde dessa regler. Jag tycker att det är rimligt att konstatera att man tittare vidare på om det finns en eventuell brist i lagstiftningen.
Men i jämförelse med frågan om it-arbetet, om digitaliseringen och om att överbrygga de digitala bildningsklyftorna i skolan är det inte den största frågan, även om den ibland i medierna får uppmärksamhet som om den vore det.
Gustav Fridolin (MP):
Jag kallade inte förslaget för gulligt. Däremot uttryckte jag mig så över engagemanget. Det finns nog anledning också för mig att tänka på ordvalet framöver, även om sommaren närmar sig. Men det handlar om den grundläggande kritik som jag har och som går ut på att det gjordes väldigt mycket också under den föregående mandatperioden, men det gjordes i väldigt liten utsträckning från regeringshåll och i än mindre utsträckning från Utbildningsdepartementets håll. Där vill vi ta vid.
När man har haft en situation där väldigt många olika initiativ har kunnat blomma upp - goda initiativ på den lokala nivån, initiativ genom SKL:s försorg, initiativ genom Digitaliseringskommissionen - är det inte en alldeles enkel uppgift att väga samman detta på bästa sätt.
Det är inte lätt att lösa den konkreta frågan om hur man på ett bra sätt ska erbjuda fortbildning och kompetensutveckling i it och IKT-arbete för skolans personal. Det ska ges en mer fördjupad kompetens än vad lärarna har haft i sin grundutbildning och där kompetensnivån bland den befintliga personalen skiljer sig väldigt mycket åt.
Vissa är oerhört engagerade och har kommit långt för att digitalisera sitt arbete och sina skolor, medan andra upplever att det är svårt att hänga med och ta del av tekniken och teknikens möjligheter.
De flesta av våra grannländer är inne i den fas där man för första gången reviderar sin nationella it-strategi. Vi är nu inne i den fas när vi ska utarbeta en nationell strategi. Det är klart att det innebär vissa utmaningar, och det är de utmaningar som vi har att hantera.
Gustav Fridolin (MP):
Tack för frågan, Stefan Jakobsson! Vi sitter just nu ned med parterna. Vi sitter ned med arbetsgivarna för Sveriges lärare och med facken och tittar på hur vi kan tillföra pengar som gör att parterna kan höja lärarnas löner.
Helene Hellmark Knutsson har ett särskilt ansvar att föra de samtalen så att vi kan landa i att 3 miljarder kan tillföras på årsbasis med början någon gång nästa år för att man på det sättet ska åstadkomma höjda lärarlöner. Ja, lärarlönerna och löneutvecklingen är en viktig del för att lärare ska kunna stanna i yrket. Därmed inte sagt att det är den enda delen.
Självklart handlar det också - som inte minst Stefan Jakobsson har sagt när jag har lyft fram lönerna - om arbetsmiljöfrågor, om att man ska få tid för sitt uppdrag och om att politiken ska ha tillit. Det är just det där sista som gör att vi inte tror på snabba politiska utspel utan snarare på att professionen ska kunna ta ledningen i skolutvecklingen. Det är därför vi ser till att det är parterna som får leda det här arbetet.
Gustav Fridolin (MP):
För det första: Sverige har en mycket god lärarutbildning. Den har utvecklats genom åren. Vi har i brett politiskt samförstånd i den här riksdagen försökt säkerställa att den knyts närmare samman med lärosätena. Vi har såklart flera utmaningar kvar, inte minst att se till att metodikutvecklingen och kopplingen till det faktiska arbetslivet som lärare blir starkare - och att det blir fler sökande. Den viktigaste kvalitetsfaktorn är ju att det finns många studenter som vill gå utbildningen. Då är det också lättare att höja kvaliteten på den.
För det andra: En av de saker OECD särskilt trycker på är att den svenska lärarkåren måste ha förutsättningar att gå från compliance, anpassning till ständigt skiftande politiska direktiv och idéer, till ownership, ägarskap över skolutvecklingen. Det är därför vi har sagt att det inte är vi som ska bestämma vilka löneutvecklingsmodeller man ska ha i läraryrket. Vi ska se till pengarna finns för att göra det.
Det är därför staten genom Helene Hellmark Knutssons inbjudan för samtal med parterna om att ge dem möjlighet att höja lärarnas löner.
Gustav Fridolin (MP):
Tack, Erik Ezelius, för en viktig fråga! Vi har sedan länge ett mycket välfungerande blocköverskridande samarbete om pensionssystemet i den så kallade Pensionsgruppen. Men därutöver finns det frågor som inte handlar direkt om systemet men som minst lika mycket rör pensionärernas livskvalitet och vardag.
Det handlar om kvaliteten för dem som tar del av äldreomsorgen, hemtjänsten och så vidare, liksom om den ekonomiska möjligheten att leva ett gott liv även när man blivit äldre. Där är inte minst skattefrågan viktig. Den orättfärdiga pensionärsskatten är, precis som Erik Ezelius säger, en avgörande fråga.
Även om det var saker och ting som försämrades under den förra regeringen har jag svårt att tro att alla partier som satt i den förra regeringen vill ha det så. Finns det vilja att samarbeta för att förbättra villkoren för landets pensionärer också ekonomiskt är regeringen absolut öppen för det.
Gustav Fridolin (MP):
Stort tack, Erik Ezelius! Det finns många frågor som berörs av detta. Den satsning som i dag har presenterats av regeringen för att säkerställa att vi tar steg för att de pensionärer som behöver det allra mest får en skattelättnad och att vi minskar den ojämlikhet i skattesystemet som infördes under den borgerliga regeringen är ett steg som jag hoppas och tror att flera även i de borgerliga bänkarna i riksdagen välkomnar.
Gustav Fridolin (MP):
Jag skulle råda Lars Hjälmered att läsa på innan han gör den här typen av inlägg i Sveriges riksdag. Vi var också före valet fullt medvetna om hur den svenska lagstiftningen ser ut och hur den tyska lagstiftningen ser ut, till exempel om det faktum att man inte kan lägga ned ett kolkraftverk utan att det finns ett beslut i Tyskland om det. Därför var vårt vallöfte mycket tydligt.
Det framfördes till exempel av mig, av statsrådet Lövin och vår partikollega Maria Wetterstrand på en pressträff före valet: Vi ska stoppa den expansion av brunkolsgruvor som har förekommit under Fredrik Reinfeldts regeringstid. Något av det första som den nya regeringen uttalade var också att den expansion av brunkolsgruvor som har pågått inte ska fortsätta. Nu vill vi ställa om Vattenfalls verksamhet till att vara ledande i den gröna omställningen.
Då måste man också se över hur det ser ut med det befintliga kolkraftverken och det befintliga innehavet. Till regeringen har inte inkommit några förslag om försäljning, och regeringen har därför inte haft någon fråga om detta att pröva.
Gustav Fridolin (MP):
Jag tror ändå att syftet med den här typen av övningar är att man ställer frågor, får svar, lyssnar in och ställer motfrågor, att man lite lyssnar på varandra. Jag var ganska tydlig. Jag var tydlig före valet, och jag var tydlig nu med vad som var vårt viktigaste vallöfte, nämligen att den expansion av brunkolsgruvor som pågick under Fredrik Reinfeldts regeringstid skulle avbrytas. En av de första sakerna som regeringen kunde uttala var: Vi vill inte fortsätta den expansion som har pågått under Fredrik Reinfeldts tid. Frågan är inte färdig med det.
Precis som Lars Hjälmered påpekar och som jag sa i mitt förra svar måste vi nu styra om Vattenfall till att på riktigt vara ledande i den gröna omställningen, precis som det står i ägardirektiven för Vattenfall. Då finns det en fråga att hantera med de stora och - vilket är lätt att konstatera i efterhand - felaktiga inköp som har gjorts på kontinenten. När den frågan prövas kommer det att aktualiseras av bolaget genom en förfrågan till regeringen. Någon sådan förfrågan finns inte, och därför kan regeringen inte heller uttala sig om hur man ska göra.
Gustav Fridolin (MP):
Det är lite märkligt. Jag tror aldrig att sjukvårdsministern under en sådan här frågestund har fått en fråga om hur man bäst organiserar en personalfest på Södersjukhuset.
Trots att vi har så stora utmaningar i skolan - i somras var det fler som lämnade nionde klass utan att kunna gå vidare till gymnasiet än någonsin tidigare - ägnar sig Sveriges riksdag åt att prata om hur man ska organisera skolavslutningar, i stället för att lita på att Sveriges rektorer kan göra det på ett gott och fungerande sätt. Jag litar på rektorerna. Vi har en lagstiftning som kräver avvägningar.
De remissinstanser som svarade på den förra regeringens förslag klargjorde att också den lagstiftningen skulle kräva minst lika svåra avvägningar. Det går liksom inte att lösa alla eventualiteter genom att skriva in dem i en lagstiftning, utan det krävs omdöme av den enskilda rektorn. Vi litar på att rektorerna har det omdömet.
Gustav Fridolin (MP):
Det finns ett mycket enkelt sätt att få bort den debatten. Det är att se till att Christer Nylander väljer att lyfta de förslag som han har som skulle kunna leda till en verklig förbättring av skolan. Det Sveriges skolledare och Sveriges lärare säger är: Vi klarar det här. Ge oss förtroendet att göra jobbet! Jag tror att alla de föräldrar som tittar på den här frågestunden står lite frågande inför debatten. De har ju precis kommit från skolavslutningar som i många fall var i kyrkan och där man i många fall sjöng psalmer. Det är ju tillåtet i dag.
Det bygger på att rektor gör en uppgörelse i fråga om kyrkorummet och kan använda det på ett sätt som innebär en avvägning i den svenska lagstiftningen. Ert förslag skulle inte ta bort den avvägningen, utan det skulle vara samma svåra avvägningar som behövde göras även fortsättningsvis. Det finns liksom inget alexanderhugg som löser det. Sedan bara avslutningsvis, fru talman: Vi satsar pengar på att lärares löner ska kunna gå upp så att fler vill bli lärare.
Vi ser till att införa en läsa-skriva-räkna-garanti, så att de som går de tidiga åren i skolan får med sig grunderna för att också kunna hänga med i skolan senare. Vi satsar på elevhälsan. Jag skulle kunna fortsätta i timmar till, om tiden hade medgett det. Vi har förslag som förändrar skolan på riktigt!
Gustav Fridolin (MP):
Jag tackar Emma Henriksson för en mycket viktig fråga. Likvärdigheten i vården är det som i grunden skapar kvalitet och trygghet i vården, alltså att man vet att man kan få god vård var man än bor i landet och att man kan söka sig till vården och få vård av hög kvalitet var man än är.
Jag tror att de två viktigaste vägarna fram där, och det som regeringen prioriterar, är att vi å ena sidan ser till att stärka resurserna till sjukvården och att vi ser till att staten är med och bidrar så att landstingens ekonomi gör att de kan upprätthålla en god kvalitet i sjukvården - det är något vi prioriterar före nya skattesänkningar - och att vi å andra sidan ser till att bättre föra en dialog med landstingen och öka samordningen landstingen emellan.
Vi tror att det är mycket mer effektivt än att börja fundera på nya och storskaliga strukturreformer, alltså att faktiskt föra en dialog med landstingen så att likvärdigheten i vården förstärks genom att landstingen utbyter erfarenheter med varandra.
Gustav Fridolin (MP):
Det där har jag faktiskt lite svårt att förstå, alltså att ett förstatligande - en oerhört stor strukturell reform som kommer att ta mycket lång tid - automatiskt skulle skapa likvärdighet över hela landet. Upplever Emma Henriksson att polisen är precis lika tillgänglig var man än är i landet? Upplever Emma Henriksson att Försäkringskassan är precis lika tillgänglig var man än är i landet? Upplever Emma Henriksson att Arbetsförmedlingen är precis lika tillgänglig var man än är i landet?
Även när det gäller de statliga myndigheterna har vi en diskussion om tillgången, likvärdigheten och möjligheten att få bra service var man än är. Det är en utmaning som vi har på hela myndighetsfältet, oavsett om huvudmannen är kommunal, regional, som i detta fall, eller statlig. Ska vi stärka likvärdigheten handlar det i stället i grunden om finansiering. Där tar vi nu ett stort steg när det gäller den kommunala utjämningsprincipen genom att plocka bort den extra miljard som den förra regeringen gav till ett antal moderatstyrda kommuner för att kompensera dem.
Där gör vi en tydlig prioritering av vården före nya skattesänkningar. Det handlar också om dialog och erfarenhetsutbyte, vilket sjukvårdsministern tillsammans med Sveriges landsting är engagerad i.
Gustav Fridolin (MP):
Jo, visst är det skillnad. Men har Martin Kinnunen helt missat att vi har en sjukvård som aldrig skulle klara sin personalförsörjning om det inte var så att det också kommer människor till Sverige som har lång sjukvårdsutbildning och erfarenhet, som de kan validera - och ibland även komplettera - i Sverige för att kunna jobba i den svenska sjukvården? Vi har många som kommer till Sverige med akademisk utbildning, både bland dem som kommer från Syrien och bland dem som kommer från andra länder.
Vi måste bli mycket bättre på att se till att de kan använda sin utbildning. Det är såklart ett oerhört slöseri med resurser om det i en by öppnar ett asylboende med flera barn som behöver få plats på skolan men där läraren, som kom samtidigt, inte får möjlighet att följa med till skolan utan ska vara kvar på asylboendet under dagarna. Den läraren ska såklart användas - läraren ska kunna validera sin kunskap och delta som studiehandledare eller modersmålslärare på skolan. Därför måste vi bli mycket bättre på validering, och det är i de sammanhangen regeringen har nämnt de siffror Martin Kinnunen tar upp.
Gustav Fridolin (MP):
Jag skulle vilja rekommendera Martin Kinnunen, och vem som helst annars som tror på detta med ett extremt stort flyktingmottagande, att titta på den information som sprids av professor Hans Rosling och Gapminder just nu. Se vad som händer med de syriska flyktingarna och hur extremt få det ändå är som ges möjlighet att utnyttja sin mänskliga rättighet att söka åtnjuta asyl i ett annat land! Av världens totala antal flyktingar - det är över 50 miljoner - är det 600 000 som tar sig till EU.
Det är alltså ungefär 1 procent av världens flyktingar, eller en promille av EU:s befolkning. Det är som om vi var på en ö med 1 000 personer, och så kommer det en person till. Skulle vi inte kunna erbjuda den enda personen en fristad hos oss 1 000? Så stort är EU:s flyktingmottagande i dag. Jag tycker inte att problemet med EU:s flyktingmottagande är att för många får hjälp, utan jag tycker att problemet med EU:s flyktingmottagande är att för många får fortsätta lida i krigets helvete.
Gustav Fridolin (MP):
Tack så mycket för frågan, Michael Svensson! Jag delar helt beskrivningen att genom att inte ge unga de möjligheter och kunskaper de behöver för att bygga sitt eget liv, få makt över sitt liv och få en egen försörjning bygger man upp väldigt stora kostnader för framtiden. Jag har också sett beräkningarna. De gör det tydligt att man bygger upp en framtidsskuld genom att inte ge unga de möjligheter de behöver men också att varje satsning vi gör rätt på skolan är en investering som kan bäras hem.
Varje gång vi gör en investering som gör att en person färre riskerar att hamna i det livslånga utanförskap som Michael Svensson beskriver gör vi också en besparing i samhällskassan på 15-20 miljoner. De viktigaste investeringarna är i de allra tidigaste åren. Vi kan se att en stor grupp av dem som lämnar gymnasiet är de som aldrig fick med sig grunderna från grundskolan. Det är också viktigt vad man gör när någon är på väg att lämna gymnasiet, och just nu sitter en gymnasieutredning som till exempel tittar på hur man kan säkerställa att alla genomgår en gymnasieutbildning.
Gustav Fridolin (MP):
Vad det handlar om är att hela tiden öka den kunskapsmängd du behöver för att klara dig på arbetsmarknaden. I dag klarar du dig inte längre om du inte har med dig gymnasiekompetensen ut. Det är lite att lura unga att säga: Nej, det finns ingen skolplikt i gymnasiet. Det gör ingenting om du hoppar av. Du kommer att klara dig i alla fall. Man klarar sig nämligen inte i alla fall. Det finns nästan inga jobb att få om du inte har gått igenom en gymnasieutbildning.
Därför tycker jag att det är fullt rimligt att titta på frågan om vi bör förlänga skolplikten till 18 år, som till exempel högerregeringen i Storbritannien nu gör. Men det kan inte vara det enda vi gör.
Vi måste också säkerställa att det finns olika vägar att ta sig igenom en gymnasieutbildning, att titta på vilka möjligheter det finns att gå på folkhögskola med folkbildningens goda sätt att möta elever med olika bakgrund redan när de är 16-17 år och vilka andra individuella sätt det kan finnas för att se till att unga får en gymnasieutbildning när det traditionella gymnasiet inte fungerar.