KBLab/rixvox huggingface dataset:
Raimo Pärssinen (S):
Det är ingen hemlighet att Kristdemokraterna inte tycker om kravet på kollektivavtal. Det är ingen hemlighet att Kristdemokraterna alltid har haft en mycket negativ syn på kollektivavtal och fackföreningsrörelsen. Man har lagt förslag på att införa en proportionalitetsprincip också. Men vad såg vi på nyheterna häromkvällen, Attefall? Jo, det handlade om upphandlingar här i Stockholm.
Taxichaufförer demonstrerade och sade att de som är sjysta och vill ha bra villkor enligt kollektivavtal blir utslagna av dem som inte är det och som inte sköter sig. Det kallas för marknadsstörning.
En kristdemokrat som är ansvarig för upphandlingar i landstinget här i Stockholm blev intervjuad - jag kommer tyvärr inte ihåg hans namn. Han sade att det är något som de företag som kör får fixa. Vi är bara intresserade av att det blir bra för brukaren.
Jag skulle vilja se de exempel som Attefall eller andra i kammaren har lagt fram för att stärka kollektivavtal. Det är en grundbult som finns - det vet Attefall också - för att man inte ska få marknadsstörningar och för att den som sköter sig inte ska bli utslagen.
Nu när EU-kommissionen och EU-parlamentet rör på sig i frågan - jag tycker att det är jättebra - försöker han här lägga in några funderingar och hinder i det hela. Jag kan lova en sak, Attefall.
Om vi skulle ha tur nog att vinna valet och om Attefall skulle ha oturen att förlora valet kommer vi att se till att svenska kollektivavtal ska gälla i Sverige och för löntagarna. Då kan alla som gör upphandlingar också vara trygga med att det inte blir några marknadsstörningar.
Det blir de som sköter sig som får utföra tjänsten, de som betalar de löner man ska betala, betalar in de skatter man ska betala och som sköter sina avgifter. Då kan alla vara lugna och trygga med det. Det blir inte som i dag där den kristdemokratiske ansvarige här i Stockholm hänvisar till att: Vi tänker på brukaren, inte på villkoren för dem som utför tjänsten.
Inom transportnäringarna och så vidare ser vi att det har blivit ett moras, därför att Attefall vägrar att ta in kravet på kollektivavtal. Det är en grundbult i vår svenska modell men ingår inte i hans modell.
Raimo Pärssinen (S):
Nu har Stefan Attefall sagt att han känner till ett antal S-styrda kommuner som utnyttjar arbetskraft på ett osjyst sätt. När det gäller de S-styrda kommuner som utnyttjar arbetskraft på ett osjyst sätt, som Attefall sade, blir jag nyfiken att få höra vilka de är. Kan han kanske namnge tre kommuner?
Hur många är de till antalet? Jag blir riktigt nyfiken. Om det finns socialdemokratiska kommuner som utnyttjar arbetskraft på ett osjyst sätt vill jag veta det. Det kan väl inte vara något som bara Attefall bär inom sig. Låt mig få höra några exempel så kan vi lyfta upp det till debatt. Eller kommer han inte ihåg vilka de är? Låt oss få tre exempel på det så kan vi undersöka vad som är sant.
Jag har en enkel fråga, Attefall: Vilka kommuner är det som bryter mot den svenska modellen och inte betalar löner och avgifter som de ska? Kan vi få höra det?
Raimo Pärssinen (S):
Låt mig förtydliga för Folkpartiets Gunnar Andrén att vi inte är för jobbskatteavdrag. Vi talar om nivåer på skatten. Jobbskatteavdrag är inget vi önskar eller vill ha. Jobbskatteavdrag gör skillnad mellan en pensionär och den som arbetar. Vi vill ha ett likformigt skattesystem, Gunnar Andrén.
Oavsett var inkomsten kommer från och vid samma nivå på inkomst betalar man lika mycket i skatt. Detta förstår Gunnar Andrén, men han kanske försöker smeta på med jobbskatteavdraget. Kan Anders Borg svara alla pensionärer på varför Sverige är det enda landet där en pensionär betalar mer i skatt än den som arbetar?
Det kanske är en av de stimulansåtgärder som han beskriver i interpellationssvaret. Varför ska den som har jobbat ett långt arbetsliv inte få räkna pensionen som inarbetad lön? Nej, för Anders Borg drämmer till pensionärerna med högre skatt.
Det kallar han för en stimulansåtgärd. Vi borde verkligen fördjupa oss i varför pensionärerna ska drabbas av detta. Om balansen är bra satsar vi antingen på individen - Gunnar Andrén tog upp resonemanget om mer pengar till individen - eller gemensamt. Vi kan göra både och, men frågan är om Anders Borg är nöjd med balansen.
Moderaterna har ju bestämt att Anders Borg ska jobba för fler skattesänkningar, fortsatt bolagsskatt, ett sjätte jobbskatteavdrag, slopad värnskatt, höjd skiktgräns för statlig skatt och så vidare.
Jag och andra runt om i landet undrar om det inte vore lite smartare att vi som arbetar betalar in lite mer för att få mer resurser till en bättre skola som ger bättre resultat. Då kan vi stärka Sveriges konkurrenskraft eftersom eleverna går ut i arbetslivet med bättre kunskaper.
Är det inte också lite smartare att betala lite mer för att få bättre möjlighet att rusta de unga för jobb? Vi socialdemokrater tycker i alla fall att det är smartare än att som Moderaterna fatta beslut om fortsatta skattesänkningar.
Det vore väl bättre om vi hade lite mer pengar att satsa på en fungerande, klimatsmart järnväg som våra företag behöver så väl för att transportera sina produkter. Herr talman! Jag kommer från Gävleborgs län, och vi har en högskola. Det vore bättre att satsa mer på högskolan.
Det är 33 500 som söker in, men mer än hälften får inte plats. I detta läge fortsätter Anders Borg skära ned på högskolan. Det är 40 miljoner som ska bort. Det är 780 årselevsplatser som ska bort. Det är för att det inte finns pengar.
Om man dessutom har en socialminister som är kollega med Anders Borg i regeringen och som säger att vi måste gå ut och hitta sociala sponsorer för att klara av socialpolitiken kan man, Gunnar Andrén, fråga sig: Är det bra balans i dag? Hälsans Förskola, pensionärer betalar mer i skatt - det är en splittrad bild.
Raimo Pärssinen (S):
Om det är som den senaste talaren säger, att man har sänkt pensionärsskatten, är väl pensionärerna nöjda. Så måste det väl vara? Men grejen är att ni gör skillnad - det är det som kritiken gäller. Om man efter ett långt arbetsliv går i pension betalar man proportionellt mer i skatt.
Visst finns jobbskatteavdrag i olika länder, Gunnar Andrén. Men nämn ett land där pensionärerna betalar proportionellt mer i skatt än en löntagare! Ta gärna fram det landet! Sverige är det enda landet. Det får ni svara för, inför alla pensionärer och deras organisationer. Men frågan är vad ni gör för dem som är arbetslösa. Ni säger att er satsning på jobben, utifrån era argument, ligger i krogen.
Det är restauranger ni pratar om. Ni pratar om väldigt många ungdomar som finns inom snabbmatsbranschen. Ni säger att jobben finns där. Men ni har ingen industripolitik. Man lägger ned i Långshyttan. Man lägger ned Hiab i Hudiksvall. Det händer! Men ni har ingen politik för detta, utan all er argumentation går ut på att ni satsar på den som har ett jobb, som ni säger. Då sänker ni kostnaderna för den personen.
Men när den blir äldre blir det högre kostnader igen. Äter vi mer hamburgare därför att arbetsgivaravgiften sänks? Nej, det gör vi inte. Äter vi oftare på krogen om man sänker momsen? Fördelen med krogmomssänkningen är att det blir en enhetlig moms - något annan finns inte. Var finns er politik för jobben? Varför kan ni inte tycka att det är smartare att satsa lite mer, att ta in lite mer skatt och rikta det till dem som är arbetslösa?
Dem glömmer ni bort. Det är 400 000 arbetslösa, medan regeringen är nöjd med att det är lite billigare på krogen - fast det har det ju inte blivit.
Raimo Pärssinen (S):
Det här är en interpellation och en frågeställning som borde vara ganska klockren. Stefan Attefall och regeringen föreslår nu höjda skatter för att det är dåligt med pengar. Vi har en socialminister som gått ut och sagt att han behöver sponsorer för att klara socialpolitiken. Här har vi någonting som vi verkligen kan göra något vettigt av.
Det handlar om Statens servicecenter som är en myndighet som ska effektivisera, hålla nere kostnaderna, öka produktiviteten och så vidare för den statliga administrationen. Här finns stora möjligheter.
Det finns, precis som Attefall säger, en potential som innebär att man skulle kunna effektivera med runt 300 miljoner kronor, och då gäller det arbetena. Om vi även tar in de systemvinster man skulle kunna göra handlar det om väldigt mycket mer pengar.
En utredning visar att man kan komma undan investeringskostnader på över 1 miljard kronor om regeringen bestämmer sig för att Statens servicecenter ska ha fler anslutna. Varför är till exempel Arbetsförmedlingen inte ansluten till Statens servicecenter? Det är en ganska logisk fråga.
Det är en stor myndighet med många löner att hantera och med mycket annan administration. En enkel fråga är därför varför Arbetsförmedlingen inte är ansluten. Man kunde spara en hel del pengar, och man skulle få en säker hantering med fullständig sekretess. Allt fungerar bra, men det finns en broms någonstans.
Eller varför inte ta in hela högskolesektorn med över 60 000 anställda? Också här finns stora rationaliseringsvinster att göra. Frågan är om regeringen och Attefall har grepp om det. Var sitter bromsen? Man ska öka incitamenten och det ska finnas en tydlig strategi. Javisst, det är jättebra.
Det handlar också om hur många statliga jobb vi ska ha i Stockholm och hur många som ska finnas ute i landet. Jag hävdar att staten genom att ansluta fler till Statens servicecenter kan spara mycket pengar. Då kanske Attefall inte behöver hoppa på studenterna genom att försämra deras bidragsdel, vilken man nu gör, för att plocka in någon miljard till staten.
Han kanske tycker att det är ett bra förslag att hoppa på studenterna men inte att ta ett ordentligt grepp om detta för att få en effektiv förvaltning. Det är 138 myndigheter som nu är anslutna. Drygt 90 av dem kommer från Kammarkollegiet. Om Arbetsförmedlingen och högskolorna gick med skulle volymen bli jättestor.
Ju fler anställda som kommer med desto billigare blir det per anställd. Det finns bara vinster att hämta i detta, men frågan är om Attefall rår på myndigheterna eller departementen. Varför ska de helt och hållet själva få bestämma om de vill vara med eller inte? Vad finns det för svar på den frågan? Varför måste det vara så?
Är det så att myndigheterna får bestämma organisation och allting själva och Attefall inte gör någonting?
Raimo Pärssinen (S):
Det handlar inte om att få alla på en gång. Om regeringen till exempel skulle besluta om en förordning om obligatoriska lönetjänster skulle det väl ta ungefär fyra fem år att bygga upp det. Du förstår vilka vinster vi gör, Attefall. I dag slarvar du med statliga pengar. De rinner undan.
Varför går det så trögt? Varför står det inte i svaret att vi måste öka trycket? Alla vet att det blir billigare och effektivare och att det blir en bättre resursanvändning. Dessutom är personalförsörjningen mycket lättare i Gävle och Östersund än i Stockholm, Attefall. Man kan få mycket stabilare och stadigare verksamhet i Östersund och Gävle än i Stockholm.
Attefall säger att Statens servicecenter ska vara på tårna. Man ska jaga kunder, som det heter. Regeringen säger att man ska visa förtroende för kunderna.
Men en stor myndighet, till exempel Arbetsförmedlingen, som ska avgöra om den ska hantera löner och administration själv eller låta någon annan göra det kanske säger: Nej, det här gör vi bättre själva. Då kanske man säger som Attefall, att man tar personalhänsyn. Samtidigt används de statliga pengarna på ett felaktigt sätt. Det blir inte tillräckligt effektivt. Men man får själv avgöra det. Det är fantastiskt, visst är det!
Här kan man säga: Nej, det här gör vi bäst själva. Vi tackar nej till Statens servicecenter. Den verksamhet som man redan har byggt upp fungerar effektivt. Staten kan spara mycket pengar samtidigt som man får en stadigare verksamhet som växer utanför Stockholm. Man rationaliserar, ökar produktiviteten och blir effektivare.
Staten sparar pengar. Men, herr talman, då blir svaret att man ska vara på tårna. Det betyder att man ska ut och jaga kund, och innan man vet att man ska få den kunden ska man försöka rigga ett system som skulle passa kunden. Men om kunden är ovillig?
Om Attefall i stället skriver en förordning om att vi ska ha det så här därför att det är effektivt, då vet man att man kan påbörja arbetet och fråga sig vad som krävs och hur man ska göra eftersom man vet att man ska ta hand om de här arbetsuppgifterna framöver. Det är logiskt, klokt och handlingskraftigt.
Vad jag ifrågasätter är om Attefall rår på myndigheterna. Han säger att man inte kan tvinga fram något obligatorium för alla på en gång. Nej, naturligtvis inte. Men skulle Attefall våga ge sig på Arbetsförmedlingen? Skulle han våga hänvisa till en utvärdering av Statens servicecenter och säga: Det funkar ju bra - varför är inte ni med? Förstå vilka vinster vi gör!
Varför ska det vara upp till varje enskild myndighet? Var sitter bromsen? Det handlar inte om alla på en gång. Det handlar inte om personalhänsyn. Det handlar inte om "på tårna". För mig handlar det här om en väldigt svag eller obefintlig handlingskraft. Här finns mycket att hämta.
Hoppa nu inte på studenterna genom att försämra deras studiebidrag för att hämta hem någon miljard! Pengarna finns att hämta här utan att någon annan ska behöva drabbas.
Raimo Pärssinen (S):
Jag börjar först med det sist sagda. Om det är så att vi ska vänta in att det blir lämpligt med pensionsavgångarna i en myndighet som har 12 000 anställda, hur gör vi då? Då kommer det aldrig att ske. Det kan inte heller vara något argument. Argumenten måste vara någonting annat. Om man låter alla myndigheter köpa in egna system, egna maskiner som hanterar olika saker och egen utrustning måste man förstå vilken kostnad det är.
Man skulle kunna låta Statens servicecenter ha e-arkivet. Utredningen visar på att man skulle kunna spara 1,2-1,7 miljarder kronor. Det är enorma summor. Man skulle kunna ansluta till exempel Arbetsförmedlingen. Låt säga att regeringen säger att Arbetsförmedlingen ska ansluta sig.
Då handlar det väl inte att den ska göra det i morgon. Men då vet de att de ska ansluta sig. Bestäm då en tidpunkt som är lämplig för omställningen. Då vet de det också från Statens servicecenter och kan börja förbereda det på ett bra sätt. Frågan är: Varför tassar Attefall runt detta? Var sitter bromsen någonstans? Vem är han rädd för? Länsstyrelserna hade fixat sitt i Växjö.
Men när kommer Arbetsförmedlingen in, när kommer rättsväsendet in, och när kommer högskolorna in? Det är enorma volymer. Det finns massvis med pengar från skattemedlen som man kan använda till något smartare. I dag har inte regeringen några pengar. Vi måste höja skatterna och göra besparingar. Ni hoppar nu på studenterna.
Se till att få bort onödiga administrationskostnader inom Arbetsförmedlingen, högskolorna och andra myndigheter så behöver ni inte göra det. Det finns jättemycket att göra. Visa handlingskraft någon gång!
Raimo Pärssinen (S):
Tack, kulturministern, för svaret. Den här frågan är del av ett ganska brett område som handlar om nationella minoriteter, och i det här fallet gäller det sverigefinnarna. Sverigefinnarna för en ständig kamp för att förstärka det finska språket här i Sverige.
Det har skett framsteg på en del förvaltningsområden. Jag ska inte alls kritisera regeringen, för den har också gjort bra saker. Men vi i den svensk-finska föreningen här i riksdagen tycker att det finns fler steg som borde tas. Vi har en ganska givande dialog med Erik Ullenhag, och vi kommer att fortsätta att föra den.
Nu är vi inne på och snuddar vid kulturministerns område. Jag blev lite förvånad när jag fick reda på att Filminstitutet inte har något uttalat uppdrag när det gäller de nationella minoriteterna. Precis som jag skrev i den skriftliga frågan till kulturministern står det i språklagen att det allmänna har ett särskilt ansvar för att skydda och främja de nationella minoritetsspråken.
Det allmänna ska även i övrigt främja de nationella minoriteternas möjlighet att behålla och utveckla sin kultur i Sverige. Barns utveckling, kulturell identitet och användning av det egna minoritetsspråket ska främjas särskilt. Det var därför som jag formulerade mig på det sättet. Är det så att Filminstitutet inte har krav på sig att följa den lagstiftning som finns? Svaret är ju givet, det är klart att man ska göra det.
Vi vill ju - och det hoppas jag att också regeringen och kulturministern vill - att de nationella minoriteterna ska bli och vara en naturlig del på alla politikområden. Nu säger man från Filminstitutet att man inte beviljar några anslag till de nationella minoriteterna för filmprojekt förrän det kommer direktiv från Kulturdepartementet.
Då är det naturligtvis ansvarig kulturminister som kanske skulle kunna hjälpa till med ett direktiv till Filminstitutet. Förhoppningsvis är statsrådet intresserad av de här frågorna. Det handlar om en stor grupp i Sverige och om en gemensam historia som går långt tillbaka i tiden med både den östra rikshalvan och en del av Sverige.
Vi har byggt det här landet tillsammans. Jag vill inte påstå att kulturministern har för låg ambitionsnivå, och jag vill helst inte göra det heller efter den här interpellationsdebatten.
Det vore väldigt bra om vi kunde få en klar signal om att det är självklart att Filminstitutet ska vara en naturlig del i att främja den nationella minoritet som sverigefinnar utgör. Jag träffade en chefredaktör för en tidning som heter Yks'Kaks och som finns i Västerås.
Han var bekymrad över att tidningen inte fick några anslag eller ta del av något stöd. Det handlar om väldigt lite pengar. Chefredaktören sade att utvecklingen inte går åt rätt håll. Vi måste få möjlighet att revitalisera det finska språket i Sverige. Både tidningar och särskilt film är ju väldigt effektivt. Det vet jag själv som behöver revitalisera min egen finska.
Det är enkelt, intressant och grundläggande för min språkidentitet att titta på finsk film.
Raimo Pärssinen (S):
Det gläder mig att höra, kulturministern, att den lilla interpellationen i riksdagen också har sin del i helheten. Vi får hoppas på ett positivt resultat. Jag vill betona att Svensk-finska föreningen i riksdagen har medlemmar från samtliga riksdagspartier.
Ellen Juntti, som nu sitter i kammaren, liksom Pyry Niemi hör till medlemmarna. Oavsett partitillhörighet har vi en gemensam sak, och det är att driva den finska frågan i Sverige och samtidigt följa det svenska språkets utveckling i Finland.
I Finland finns det ett folkting som följer svenska språket, och det bildades redan 1919, om jag inte missminner mig. Det finns också starka krafter som verkligen främjar det svenska språket. Nu har det kommit in andra oroselement, som kallar sig Perussuomalaiset, som försöker trycka tillbaka svenskan.
I Finland kan man se svensk tv överallt. Det är också en skillnad, och den frågan måste lyftas upp ordentligt här i kammaren. Vilka möjligheter ger vi våra sverigefinnar att ta del av finska nyheter så brett som möjligt? Det går inte att bara hänvisa till att man kan ta det via webben, på nätet och så vidare.
Det fungerar inte riktigt om vi tittar på vilka som använder sig av de nya tekniska sakerna. Det är en fråga som vi säkert kommer att återkomma till. Vi kan se det i perspektivet av att vi i Sverige har sämre möjligheter till utbildning i finska språket. Det finns alldeles för få lärare.
Satsningarna är alltid välbehövliga - det har jag också sagt till Erik Ullenhag - men de är tyvärr alldeles för små. Då skulle vi väl kunna vara överens över partigränserna om att vi behöver förstärka den möjligheten genom att se till att det blir fler lärare i finska.
Vi behöver också se till att fler får möjlighet att ge vård och omsorg på finska språket, vilket är en skyldighet enligt lagen om nationella minoriteter på förvaltningsområdena. Min gamla mamma är ett sådant tydligt exempel. Hon har tyvärr inte den möjligheten, men hon skulle gärna vilja ha den. Vi får se det här i den stora helheten.
En liten bricka i detta är det naturligtvis om Filminstitutet kan dra sitt strå till stacken, titta på de ansökningar som finns och ta in det ordentligt, så att man inte behöver få de mörka misstankarna om att de kanske inte är så intresserade av det här utan kanske är intresserade av någon annan typ av kultur.
Det tror jag inte alls - jag vill inte ens tänka åt det hållet. Då förväntar vi oss - jag säger "vi", men det kanske jag inte ska göra i kammaren, fru talman, även om jag talar för nästan hela föreningen när jag säger detta.
Jag förväntar mig då att vi kan få ett positivt svar där vi kan se att Filminstitutet går in och tar sin rättmätiga del i det hela för att revitalisera det finska språket och stärka den finska kulturen så att alla vi sverigefinnar här kan känna oss stärkta i vår identitet.
Raimo Pärssinen (S):
Jag i min tur ser också fram emot den utvärderingen, och framför allt att kulturministern kan ha en positiv syn på hela ämnet. Det ska bli riktigt spännande att se, för vi vet i alla fall att det krävs mer åtgärder. Låt oss göra det gemensamt för att stärka denna fantastiska nationella minoritet som finns här i landet! Tack för det positiva beskedet! Vi ser fram emot det.
Raimo Pärssinen (S):
Nu får vi höra, vilket vi har hört förr här i kammaren, att Moderaterna står här och säger att vi ska vara glada, att statliga resurser inte påverkar detta och att olyckor kommer att ske vad vi än beslutar i riksdagen. Är detta beskedet från regeringen? Det är det som Katarina Brännström, som är Moderaternas företrädare från utskottet, säger. Det är fler som ska jobba. Ja, det är klart.
Men varför ska färre jobba med arbetsmiljöfrågorna? Det är den stora frågan. Arbetsmiljön är viktig för människan, för företaget, för produktiviteten och för exporten. För att vi ska kunna må bra behöver vi en bra arbetsmiljö med fungerande människor på arbetsplatserna. Men det spelar väl ingen roll vad vi säger här i riksdagen, Katarina Brännström? Det kommer ändå att ske. Här har vi i många år krävt en nollvision mot dödsolyckor.
Då säger ni att det bara är ett slag i luften. Vi har en nollvision i trafiken som har lett till att färre dör i trafiken nu än tidigare. Varför kan vi inte ha det när det gäller arbetsmiljön på arbetsplatserna? Varför skulle det vara omöjligt? Är det för att Moderaterna säger att det inte spelar någon roll vad vi säger här i kammaren i riksdagen? Det låter inte riktigt sunt. Men vad kräver vi? Jo, vi kräver att fler ska kunna jobba med arbetsmiljöfrågor.
Det ska vara fler jobb som är kvalificerade, bra och riktiga jobb, för att man ska bekämpa farliga saker på arbetsplatserna. Varför skulle det vara omöjligt? Ni satsar på skattesänkningar. Vi vill att det ska bli fler inspektörer. Vi vill ha fler skyddsombud. Vad gör ni för att det ska bli fler skyddsombud? Och varför ska inte de regionala skyddsombuden få en bättre och kvalificerad utbildning? Vad gör ni för att se till att det blir en bra samverkan?
Hur byggs samverkan ut mellan Skatteverket, Arbetsmiljöverket, Ekobrottsmyndigheten och så vidare? Vad gör ni?