Katja Nyberg (SD):
I stället för att värna om brottsoffren har Sverige under lång tid satt i system att tycka synd om brottslingar. Kriminalitet förklaras i termer av fattigdom och utanförskap. Det straffrättsliga systemet präglas av låga straff, straffrabatter och villkorlig frigivning. Även om åklagare yrkar på utvisning undgår dömda gärningsmän många gånger utvisning med motiveringen att de har stark koppling till Sverige eller av humanitära skäl.
Det är inte brottslingarna som ska skyddas, utan den som utsätts för brott. Ett anständigt samhälle får inte låta detta ske. Men tyvärr är det exakt vad som händer i Sverige i dag, och det är något som vi sverigedemokrater aldrig kommer att acceptera. Den som accepterar detta sviker inte bara offret och dess anhöriga, utan dessutom alla de människor som riskerar att bli nästa brottsoffer. Låt mig vara tydlig.
Att brottsoffer ute på gator och torg riskerar att möta den som slagit och sparkat kort efter att våldshandlingen begåtts är fullständigt oacceptabelt. Att vi som politiker gemensamt inte kan formulera ett klart och tydligt svar på hur detta ska undvikas är fullständigt obegripligt. Att inte ställa sig på offrens sida är att sätta omsorgen för brottslingar framför själva kärnan i begreppet rättvisa. Det är fullständigt fel, och Sverigedemokraterna kommer aldrig att ställa upp på detta.
Brister i rättssystemet handlar inte bara om våldsbrott. Det handlar om allt från cykelstölder, bedrägerier och id-kapningar till mord. Den person som har blivit utsatt för inbrottsstöld i sin bostad vet att det är en enorm kränkning av den personliga sfären. En nedlagd utredning med motiveringen att brott ej kan styrkas förstärker känslan av otrygghet, förstärker känslan av misstro och undergräver på sikt förtroendet för hela rättssystemet.
För att brottsoffer ska känna att de får någon form av upprättelse och för att inte skada tilltron till rättssystemet är det därför viktigt att tilldömt skadestånd verkligen utbetalas till brottsoffret. Sverigedemokraterna har länge drivit frågan om att reformera systemet gällande skadestånd och utbetalning av brottsskadeersättning.
De relativt låga ersättningsnivåerna behöver höjas, i varje fall vad gäller brott mot person, och utbetalningssystemet för brottsoffer behöver ses över. Som det ser ut i dag är det brottsoffret själv som får lägga ned tid och kraft för att få sitt skadestånd utbetalt. När domen har vunnit laga kraft får brottsoffret aktivt meddela Kronofogdemyndigheten att man vill ha hjälp med att få in skadeståndet. Men eftersom gärningsmannen ofta inte har några medel att betala med finns det inte heller något att driva in.
I det läget får brottsoffret vända sig till sitt försäkringsbolag. Om det inte hjälper är nästa steg att lämna in en ansökan hos Brottsoffermyndigheten. Det är en plågsam process och en skymf mot de brottsoffer som fått sina liv förstörda. Lika självklart som det är att staten tar ansvar för verkställighet av straff, lika självklart borde det vara att staten tar ansvar för att utdömda skadestånd betalas ut. Sedan är det upp till staten att driva in skulden från gärningsmannen.
Brottsoffer ska alltid bli garanterade att få sitt skadestånd utbetalt. Andra viktiga åtgärder med syfte att skydda brottsoffer och deras rätt till ett värdigt liv är att skärpa straffen för överträdelse av kontaktförbud samt ta initiativ till att en brottsofferportal inrättas för dem som drabbas av bedrägerier och id-kapningar. Genom Sverigedemokraternas stöd har vi fått igenom två tillkännagivanden gällande detta.
Brottsoffer kan komma i olika skepnader. Alla har sin livshistoria. Men för dem som fötts in i familjer som i religionens namn rättfärdigar brottsliga handlingar finns inga risknivåer. Det finns inga val. De är dömda till ett straff så fort de enligt familjen anses ha gjort något fel. I dag är det varje dag runt 40 000 flickor som gifts bort mot sin vilja.
I Sverige saknar vi tyvärr en bra kartläggning av hedersrelaterat tvång och våld. Men för några år sedan gjordes en mätning som pekade på att ungefär 70 000 ungdomar i åldern 16-25 år har begränsningar i partnerval. Det bedömdes att uppemot 8 500 var i farozonen för att giftas bort. År 2014 infördes en lagstiftning med syftet att förhindra tvångsäktenskap.
Hittills har dock få dömts för brottet, trots att flera förundersökningar har inletts. Genom en skärpning av lagstiftningen skulle polis och andra myndigheter på ett tidigt stadium kunna förhindra att planerade tvångsäktenskap genomförs. Det är i dag svårt för Sverige att skydda dem som ingår tvångsäktenskap utomlands under utländsk lagstiftning. Hedersförtryck utmärker sig genom att det ofta är en hel familj som använder påtryckningar och hot mot en enskild individ.
Danmark införde redan 2002 en 24-årsregel. Det innebär att en person boende i Danmark måste ha fyllt 24 år innan den kan gifta sig med en person utanför EU, som sedan ges rätt att flytta till Danmark och få uppehållstillstånd. Anledningen till regeln är ganska enkel. Det är svårare att tvinga en 24-åring till äktenskap som har hunnit utbilda sig, fått jobb och kanske till och med flyttat hemifrån jämfört med en 18-åring som fortfarande styrs av sin familjs regler.
Erfarenheter från Danmark visar att regeln har fått snabb effekt. Sverigedemokraterna anser därför att en 24-årsregel även bör införas i Sverige. Sverigedemokraterna vill även att redan ingångna äktenskap som skett genom hot, tvång eller psykologisk misshandel ska ogiltigförklaras. Vid allvarliga brott ska straffet för utländska medborgare även förenas med utvisning. Detta, herr talman, handlar i grunden om synen på moral och rättvisa.
Menar vi allvar med att alla ska ges samma livschanser då måste vi som politiker markera stenhårt mot dem som ser det som sin rättighet att begränsa andras livschanser. Vi måste våga stå upp för dem som inte har kraft eller mod att föra sin egen talan. Det är så en medmänsklig politik ser ut på riktigt. Vi i Sverigedemokraterna står bakom alla våra reservationer, man jag yrkar bifall endast till reservation 41.