KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Damberg (S):
har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att säkerställa att Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten åtgärdar de påtalade bristerna i handläggningen av sexualbrott. Hon har också frågat hur jag avser att säkerställa rättssäkerheten och likvärdigheten mellan olika geografiska områden för sexualbrott. Det är viktigt att rättsväsendet gör sitt yttersta för att utreda anmälda våldtäkter och andra sexualbrott.
Att Polismyndigheten och Åklagarmyndigheten har gjort en gemensam tillsyn över handläggningen av våld i nära relation och sexualbrott är positivt. Syftet med tillsynen har varit att se om det finns systematiska brister i arbetet som behöver åtgärdas. En slutsats som myndigheterna drar är att de åklagarkamrar och polisområden som i större utsträckning följer det metodstöd som finns över tid också har högre lagföring.
Detta indikerar att fortsatta åtgärder behöver vidtas i myndigheterna för att säkerställa att de riktlinjer som finns för arbetet också följs i praktiken. Regeringen har de senaste åren genom återrapporteringskrav eller uppdrag i Polismyndighetens och Åklagarmyndighetens regleringsbrev ålagt myndigheterna att redovisa hur man arbetar för att utveckla och förankra arbetsmetoderna vid utredning av våldtäkt och andra sexualbrott.
Även i regleringsbreven för 2019, som ändrades genom regeringsbeslut förra veckan, finns ett uppdrag till myndigheterna att lägga särskild uppmärksamhet vid att analysera och beskriva utvecklingen gällande utredningar av bland annat sexualbrott. För att få bättre kunskap om brottsutvecklingen och rättsväsendets arbete har regeringen dessutom gett Brottsförebyggande rådet, Brå, två uppdrag gällande sexualbrott, som ska redovisas under 2019.
Det ena uppdraget handlar om att belysa orsakerna till ökningarna av anmälda och självrapporterade sexualbrott sedan 2005. I det andra uppdraget ska Brå belysa rättsväsendets hantering av våldtäktsbrott från anmälan till dom. Brå ska bland annat identifiera svårigheter och framgångsfaktorer i utrednings- och lagföringsarbetet samt ge förslag på hur rättsväsendets hantering av våldtäktsbrott ska kunna förbättras. Utredningar om sexualbrott är en viktig fråga för regeringen.
Jag kommer därför att följa den här frågan noga. Vid behov är jag inte främmande för att vidta ytterligare åtgärder.
Mikael Damberg (S):
Först vill jag säga att jag hoppas att det inte är sista gången som riksdagen debatterar dessa frågor. Vi kommer att behöva ha fortsatt fokus på detta, för det är ett stort samhällsproblem. Det är ingenting nytt, men efter metoo finns det också en möjlighet att göra något i Sverige som få länder har lyckats med: att vända på skuldbördan och se till att kvinnors ord tas på allvar.
Vi har nu en lagstiftning på plats som tar kvinnor på allvar, och vi har också ett juridiskt system som klarar av att lagföra detta. Men då måste människor anmäla. Denna information måste komma in, och man måste göra rätt när anmälningarna kommer. Detta finns i dag. Återigen, bara för att påminna: Tillsynsrapporten kom till på grund av att polisen och åklagarna själva ville göra en tillsynsrapport och se om man följde de riktlinjer som fanns.
Det konstaterades att många gör det men att inte alla gör det. Det finns alltså utrymme för förbättringar. Jag kommer att följa upp det, men det kommer också att kräva förebyggande arbete. Det handlar både om satsningen om 10 miljoner på NCK och om bredare satsningar för att förebygga och se till att våld i nära relationer minskar i Sverige och att vi tar kvinnor på allvar. Jag ser fram emot en fortsatt diskussion om detta, och jag kommer även fortsättningsvis att vara engagerad i dessa frågor.
Mikael Damberg (S):
Sten Bergheden har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att förenkla och underlätta för svenska vapenägare. Den svenska vapenlagstiftningen syftar till att skapa kontroll kring hanteringen av skjutvapen. Den håller internationellt sett en hög skyddsnivå som jag anser bör bibehållas. Inom Justitiedepartementet pågår ett arbete med att anpassa svensk rätt till EU:s nya vapendirektiv.
Direktivet syftar till att skärpa det befintliga vapendirektivet, mot bakgrund av inträffade terrorattacker, och till att motverka att skjutvapen missbrukas i brottslig verksamhet. Sveriges vapenlagstiftning uppfyller i många avseenden redan de krav som ställs i direktivet. Regeringen har i en lagrådsremiss föreslagit att ändringarna ska genomföras på miniminivå, det vill säga att förslagen inte går längre än vad direktivet kräver.
Utöver genomförandet av EU:s nya vapendirektiv pågår ett arbete med att bereda de förslag som en utredare tagit fram som gäller tillståndsprövningen för vissa vapendelar. Förslagen avser bland annat en förenkling när det gäller tillståndsplikten för ljuddämpare och en utökning av den så kallade vapengarderoben. Polismyndigheten har tidigare fått i uppdrag av regeringen att utveckla sitt arbete med vapentillstånd och har sedan dess genomfört en rad åtgärder.
Bland annat har ett digitalt ansökningsförfarande införts, och ärendetyper har omfördelats mellan polisregioner. Myndigheten har i uppdrag att årligen redovisa statistik över handläggningstiderna till regeringen. Jag kommer att fortsätta följa utvecklingen liksom Polismyndighetens pågående arbete med att utveckla handläggningen av vapentillstånd.
Mikael Damberg (S):
Tack, interpellanten, för frågan! Vi är just nu inne i beredningen av förslagen om att underlätta för vapenägare. De underlättande delarna handlar om det som vi har talat om förut och som utredningen har kommit med: ljuddämpare, en utökning av vapendelar i så kallade vapengarderober och kortare ledtider.
Både regeringen och riksdagen har många gånger uttalat att vi måste få ned ledtiderna. Däremot hoppade jag inte över vapendirektivet i svaret, för om jag hade gjort det tror jag att hade fått höra att det här i viss mån kanske gör det lite krångligare. Det var därför jag valde att ändå ta med det i svaret. Från Sveriges sida var vi otroligt aktiva i förhandlingarna i Bryssel.
Det var en lång rad förslag som vi lyckades både förhandla bort och tona ned för att få dem att förstå att Sverige har ett system som är välfungerande. Men nu har vi kommit dithän att vi måste implementera vapendirektivet, och egentligen skulle vi redan ha behövt implementera det.
EU-kommissionen har talat om att bötfälla Sverige för att vi just nu inte implementerar en lagstiftning som vi måste, vilket gör att vi just nu är i en fas där vi måste implementera EU:s vapendirektiv i svensk lagstiftning. Då är vår bedömning att det vi går fram med nu är en minimiimplementering. Vi vill inte gå längre och tvinga på Sverige nya regler som vi inte måste införa.
Det är vår utgångspunkt. Sedan innebär det kanske inte ett jättestort åtagande för de flesta jägare, även om tillståndsprövningen, femårsgränsen, är ett extramoment. Däremot innebär det en del stök och bök för sportskyttet och målskyttet. Vi kan inte komma ifrån att beskriva det så eftersom vapendirektivet ställer dessa krav.
Vi försöker nu implementera vapendirektivet för att inte hamna i en bötfällningsdiskussion där Sverige eller ytterst våra rättsvårdande myndigheter måste betala till EU för att vi inte sköter våra förpliktelser. Men vi ska inte göra en stor överbyråkrati kring detta.
Ett tag minskade ledtiderna ganska snabbt, men det senaste året ökade de lite igen, vilket interpellanten kanske har följt. Polisens argumentation för detta var att det stora arbetet med vapenamnestin ledde till temporärt något längre ledtider. Men jag hoppas att deras arbete med både digitalisering och förenkling av de här processerna ska leda till att ledtiderna igen kortas.
Jag kommer definitivt att bevaka detta och se till att riksdagens intentioner fullföljs.
Mikael Damberg (S):
Först vill jag säga att den svenska vapenlagstiftningen på detta område håller en väldigt hög internationell klass. Där delar jag verkligen Sten Berghedens uppfattning. Det jag talar om är det vapendirektiv som EU har fattat beslut om.
Det kom till stånd efter terrorattentaten i Europa, och hela syftet med det är att man ska komma åt de illegala vapnen och den gränsöverskridande handeln med dessa vapen och vapendelar. Det är syftet med förändringarna i direktivet. Vi i Sverige kommer inte ifrån att vi måste implementera det direktivet. Vi ligger redan efter. Vi borde ha gjort det. Det har skjutits på, och nu måste det göras.
Vi i regeringen, och de experter vi lutar oss mot, anser att vi gör en implementering av det som måste implementeras av detta. För att vara tydlig vill jag säga att detta inte är det enda vi gör för att förenkla. Det handlar snarare om ljuddämparna. Det är tiderna, vapengarderoben och så vidare som jag tror på allvar skulle kunna förändra och förenkla för inte minst jägarna. Där har vi alltså ett arbete på gång, som jag hoppas att vi kan bli mer överens om.
Sedan tror jag att det är viktigt att säga något om det som vi har gjort på Tullverkets sida. De resurser som man har fått tror jag betyder väldigt mycket när det gäller att bekämpa att illegala vapen kommer till Sverige. Den vapenamnesti som genomfördes under förra året har betydelse. Jag tror att det var 12 000 vapen som samlades in under förra året. Detta har betydelse för hur många vapen som cirkulerar. Vi gör nu också en översyn av smugglings- och vapenbrotten.
Det behöver alltså göras mer på den illegala sidan, men vi måste tyvärr också implementera det EU-direktiv som Sverige var med och påverkade. Jag tycker ändå att det ska sägas i riksdagen att Sverige gjorde det mycket bättre än det ursprungliga förslaget, tack vare hårt arbete och samarbete med inte minst Jägareförbundet och andra som hjälpte oss att se till att EU-direktivet inte gick alldeles för långt.
Mikael Damberg (S):
Jag bara konstaterar att vi har samma ambition: att vi inte ska göra mer än vad som krävs med detta EU-direktiv. Därför kommer vi att genomföra ändringsdirektivet på en miniminivå. Men det är inte heller rimligt att Sverige skulle betala tiotals miljoner kronor i böter för att vi inte implementerar ett direktiv, som EU kräver att vi ska göra. Det skulle nämligen ta resurser från polisens verksamhet eller från tullens verksamhet eller vad det nu kan vara. Vi måste göra mycket mer.
Inte minst måste vi stärka Polismyndigheten så att den blir ännu starkare, och vi måste komma åt vapenbrotten i Sverige. Den nya vapenlagstiftningen har haft stora effekter. Vi häktar fem gånger så många för grovt vapenbrott i dag. Detta har haft stor betydelse. De förstärkningar vi nu gör på tullens sida för att hindra att dessa vapen kommer in illegalt i Sverige är enormt viktiga. Den översyn som vi gör av smuggel- och vapenbrotten tror jag är jätteviktig. Det kommer alltså att behöva göras mer för att bekämpa illegal vapenhantering.
I dessa frågor hoppas jag att vi kan vara väldigt överens. Jag hoppas och tror också att vi kan vara överens om att vi ska återkomma till en del ljuddämparfrågor och andra frågor som gör livet och verkligheten lite enklare för både skyttar och jägare.
Mikael Damberg (S):
Det känns nästan som att det inlägget var skrivet på förhand, eftersom jag i förra inlägget förklarade att anslaget är översökt. Centralsjukhuset i Karlstad har fått översvämningsskydd, och man gör stabilitetsåtgärder för att skydda elförsörjningen i Partille. De kommunerna blir inte gladare för att man tar pengar från det anslaget och minskar samhällets krisberedskap.
Moderaterna säger att vi nu ska använda de pengar som är begränsade och ta bort de långsiktiga åtgärderna för insatser för våtmarker på 200 miljoner kronor. Det var så i den budget som ni röstade igenom. Det är mångdubbelt större. Det normala anslaget på detta konto brukar vara på 25 miljoner kronor. Det är åtta gånger mer pengar som ni tog bort från att bevara våtmarker. Ni ska använda det anslaget till andra saker trots att anslaget är översökt. Det här hänger inte riktigt ihop; så kan man inte göra.
Jag välkomnar gärna att Moderaterna vill diskutera hur vi jobbar mer förebyggande med detta och ger stöd till kommunerna. Men då måste det finansieras med riktiga pengar, som inte tas från andra angelägna områden som handlar om krisberedskap. Regeringen gör historiska satsningar på området. Vi låter Livsmedelsverket jobba med ett nationellt dricksvattenråd. Vi har flera myndigheter som har fått nya uppdrag för området, och vi kommer att fortsätta att ge uppdrag.
När det gäller lantbrukarna har vi tagit fram - i vad jag uppfattar som bred politisk enighet - den första livsmedelsstrategi som Sverige har haft på otroligt länge. Det är viktigt. Vi jobbar nu med det unika stöd som beslutades efter förra årets torka både till lantbrukare och till en del andra grupper som drabbades hårt förra året. Detta stöd ska nu betalas ut.
Långsiktigt delar jag helt bilden att det civila försvarets beredskap på området måste bli starkare. Det är också en av utgångspunkterna i Försvarsberedningens inriktningsarbete. Där jobbar vi nu med det civila försvarets krisberedskap, och livsmedelsförsörjningen är en helt central del av detta. Det finns många områden som vi har anledning att samverka med och vara långsiktiga i, för det här är inte ett kortsiktigt problem.
Jag är helt övertygad om att klimatförändringarna tyvärr kommer att påverka både risken för torka och andra väderfenomen, och då måste samhällets beredskap höjas. Och det gör den, men då måste man också satsa de pengar som krävs - inte minst för att till exempel bevara våtmarker och se till att vi långsiktigt har en bra vattenförsörjning i Sverige.
Mikael Damberg (S):
Detta är en viktig interpellation om ett viktigt ämne. Det här är ingen fråga som bara kommer att vara aktuell den här sommaren, utan jag tror att det är en långsiktig fråga som handlar om klimatförändringar och förändrade väderfenomen. Det finns enligt SMHI:s, SGU:s och andras prognoser stor risk för att flera delar av Sverige mer återkommande kommer att drabbas av torka och längre värmeperioder.
Då blir frågan om vattenförsörjningen helt central både för näringslivet och för kommunerna och kommuninvånarna. Det här är ett viktigt ansvar. Kommunerna har det huvudsakliga, övergripande ansvaret för dricksvattenförsörjningen och måste planera och jobba för detta. Men också länsstyrelserna har ett viktigt ansvar för det här. Länsstyrelserna har fått ett uppdrag av regeringen att följa upp hur planeringen ser ut, vilka åtgärder som har vidtagits och hur man jobbar strategiskt med frågorna.
På nationell nivå har vi nu inrättat ett nationellt dricksvattenråd som samlar alla aktörer för att jobba systematiskt med dessa frågor. Detta systematiska arbete kommer att fortsätta, för vi får inte slarva med det här. Däremot måste jag säga att jag inte tror att just den lösning som Moderaterna framhåller i interpellationsdebatten är så klok. Jag tror att vi behöver särskilda insatser för de naturfenomen som man inte kan planera riktigt lika mycket för.
Många kommuner har i dag eftersatta områden där man behöver göra stora investeringar. Centralsjukhuset i Karlstad och elförsörjningen i Partille är bara två exempel på det. Att ta resurser från dem är inte lösningen. Att dessutom para detta med Moderaternas budget, som gick igenom i riksdagen förra året, och ta 200 miljoner kronor och stryka hela det anslag som gick just till att bevara och utveckla våtmarker är kortsiktig politik. Regeringen tillför nu dessa pengar och breddar uppdraget en del.
Det betyder att Sverige kommer att ha bättre förmåga att jobba långsiktigt med att bevara våtmarker och se till att klara vattenförsörjningen i Sverige.
Mikael Damberg (S):
Jag vill också avsluta med att tacka inte bara interpellanterna för en viktig debatt utan också alla dem som bidrog i somras. Det var många som gjorde det möjligt att släcka de rekordmånga bränder, 7 000 stycken, som härjade i Sverige. Vi kan konstatera att inga permanentbostäder brann upp.
En brandman förolyckades tyvärr i arbetet, men i övrigt fick vi inga stora personella skador, vilket i sammanhanget måste ses som en framgång när det var så många bränder. Men vi tar detta väldigt seriöst och drar slutsatser av det, både med Räddningstjänstutredningen och nu med Skogsbrandsutredningen, för att verkligen lära oss. Som svar på den direkta frågan vill jag tala om vad vi gör bättre inför denna sommar.
Vi ser till att utrusta räddningstjänsten med mer materiel för att kunna hantera skogsbränder. Vi köper in nya basstationer för Rakel så att kommunikationen funkar bättre, även där Rakel inte har täckning. Vi ser till att stabs- och ledningsstödet, som till viss del havererade i Ljusdal, fungerar bättre. Vi har gett mer pengar till utbildningsverksamhet så att man i räddningstjänsterna kan utbilda mer personal för att hantera skogsbränder. Och framför allt sker just nu en upphandling gällande helikopterresurser.
Det är alltså inför denna sommar. Långsiktigt måste vi också få lagstiftningen och ansvarsfördelningen på plats. Det hoppas jag att vi kan komma tillbaka till riksdagen med när remisstiden är slut så att vi gemensamt kan fatta beslut också om en långsiktigt starkare beredskap för stora olyckor och bränder i Sverige.
Mikael Damberg (S):
Alexandra Anstrell har frågat kultur- och demokratiministern med ansvar för idrottsfrågorna hur hon ser på sportskyttets möjligheter att bedriva sin sport i framtiden om den tidigare föreslagna överimplementeringen av EU:s vapendirektiv beslutas.
Alexandra Anstrell har även frågat hur statsrådet tänker sig att Sverige ska kunna behålla sin ledande position inom sportskyttet om man inte kommer att kunna resa med sina vapen och om statsrådet har för avsikt att agera för att säkerställa att hoten mot en väldigt stor sport i Sverige inte kommer att få genomslag i implementeringen av EU:s vapendirektiv. Slutligen har Alexandra Anstrell frågat om statsrådet avser att agera för att förenkla för dessa laglydiga sportskyttar. Interpellationen har överlämnats till mig.
Sverige har sedan lång tid tillbaka haft en vapenlagstiftning som håller en hög internationell skyddsnivå. Den uppfyller därmed redan i dag i många avseenden de krav som ställs i ändringsdirektivet. På grund av flera stora terroristattacker som inträffade under 2015 påskyndades uppdateringen av EU:s vapendirektiv. Syftet med ändringsdirektivet är att på ett proportionellt sätt motverka att skjutvapen missbrukas för brottslig verksamhet eller vid terroristattacker.
Genom ändringsdirektivet får vi en gemensam miniminivå inom EU för bland annat märkning, registrering och förvaring av skjutvapen. Redan under förhandlingarna av direktivet arbetade regeringen aktivt för att de nya reglerna inte skulle bli onödigt betungande för jägare och målskyttar. Även vid genomförandet av direktivet i svensk lagstiftning har fokus varit att de nya reglerna i så liten utsträckning som möjligt ska medföra olägenheter för jägare och målskyttar.
Sverige är dock givetvis - i likhet med alla andra EU-länder - skyldigt att genomföra de ändringar som krävs för att möta kraven i ändringsdirektivet. Regeringens utgångspunkt i lagrådsremissen har varit att ändringarna genomförs på miniminivå, det vill säga att förslagen inte ska gå längre än vad direktivet kräver. Enligt bilagan till ändringsdirektivet flyttas vissa vapen som tidigare kategoriserats som kategori B-vapen upp till kategori A, förbjudna vapen. Detta följer av ändringsdirektivet och inte av regeringens förslag.
Det är alltså en missuppfattning att regeringens förslag leder till en omklassificering eller att kategoriseringen görs i regeringens förslag till lag. Klassificeringen av vapen gäller lika inom hela EU. Regeringens lagförslag innebär att tillstånd till vissa vapen ska omprövas vart femte år, vilket redan sker i dag för helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott. Omprövningen påverkar dock inte kategoriseringen av vapen. Inom EU gäller minimiregler för flygsäkerhet.
Det är tillåtet för enskilda medlemsländer att ha strängare regler. Det är också upp till varje flygbolag att bestämma om vapen ska få transporteras. Om flygbolagen väljer att neka någon att flyga är det på grund av egna riktlinjer, inte på grund av svensk rätt. De lagändringar som regeringen har föreslagit kommer inte att påverka möjligheten för målskyttar - vare sig svenska målskyttar eller andra EU-medborgare - att flyga med vapen.
Mikael Damberg (S):
Vi håller på och jobbar med att försöka hitta en väg framåt. Vi försöker tolka vad olika partier har tyckt. Eftersom partierna inte vill komma till en diskussion om detta är det inte en helt enkel process för regeringen att hantera. Jag är väldigt förvånad över att partierna väljer att inte komma på möten för att diskutera hur man ska komma framåt i en gemensam fråga.
Givet detta kommer vi att försöka ta oss framåt, och vi får kanske återkomma till de frågorna när vi har presenterat det.
Bara för att göra den sista frågan lite mer komplicerad ska man vara medveten om att det skulle innebära två tillstånd i stället för ett: ett tillstånd när man inte har magasinet i och ett tillstånd när man har magasinet i. Det är alltså inte så att man inte behöver något tillstånd alls, utan i en sådan väg framåt kommer man att behöva två tillstånd.
Det är inte helt logiskt varför det skulle minska administrationen och underlätta för stora grupper i Sverige. Frågan om klassificering sköts inte av regeringen, utan de olika vapentyperna klassificeras i bilagan. Detta kommer fortfarande att gälla. Vi kommer att fortsätta att titta konstruktivt på det här, men vi kan inte heller undgå att implementera vapendirektivet.
Det betyder också att de förenklingar som jag har talat om tidigare i den här talarstolen som handlar om vapengarderoben och tiden för tillståndsprövning får hanteras i en separat produkt, eftersom det här är ett svar på EU:s vapendirektiv. Vi ser framför oss hur vi kan gå framåt med flera förändringar som också kan underlätta vardagen och verkligheten för både sportskyttar och jägare, men just nu är mitt fokus på att vi på något sätt måste hitta en väg framåt kring EU:s vapendirektiv.
Jag har inga andra ambitioner än att vi för det första inte ska sänka den lagstiftning vi har i Sverige och för det andra inte överimplementera vapendirektivet.
Mikael Damberg (S):
Jag har redan svarat på frågan om hur inte minst Regeringskansliets jurister ser på frågan om flygbolagens ansvar, att det inte blir några olika regler i de olika EU-länderna och att det inte är svensk lagstiftning som ligger till grund för kategoriseringen utan bilagan till vapendirektivet. Å andra sidan ska jag säga att det inte blir rätt om det beskrivs som att jag står här och säger att vi ska implementera EU:s vapendirektiv för att jag tror att det skulle lösa problemet med alla illegala vapen. Det tror jag absolut inte.
Däremot måste vi implementera EU:s vapendirektiv. Vi borde ha gjort det redan förra året, och gör vi det inte så kommer vi att snart att börja betala böter till EU för detta - pengar som kommer att tas från polisen eller andra viktiga myndigheter. Det vill inte jag, och därför vill jag implementera EU:s vapendirektiv. Jag vill också få upp en miniminivå för vapenregistrering och hantering i EU, för det har stor betydelse för oss.
Det vi har gjort när det gäller illegala vapen, förutom att vi stärker Polismyndigheten som växer som myndighet med fler polisanställda och en kraftsamling i de utsatta områden där polisen i dag säger att det försiktigt går åt rätt håll, är att genomföra en vapenamnesti där jag tror att 12 000 vapen samlades in och därmed är borta från marknaden i Sverige, vilket är väldigt bra. Vi har myndighetssamverkan mellan olika myndigheter för att komma åt det här, och vi ger tullen ökade resurser för att jobba mot införsel av illegala vapen.
Detta kommer att fortsätta. Dessutom har vi infört en ny, striktare vapenlagstiftning i Sverige som innebär att om du har ett vapen illegalt blir du som regel häktad. Detta betyder att polisen i dag häktar fem gånger fler för grovt vapenbrott än bara för några år sedan. Vi ger oss alltså på de illegala vapnen. Däremot måste vi tyvärr implementera ett vapendirektiv som inte bara underlättar utan också ger en del bök eftersom våra svenska regler inte ser ut exakt som vapendirektivet medger.
Jag ser dock fortfarande fram emot någon form av konstruktiv dialog med de borgerliga partierna om att hitta en väg framåt, där vi implementerar vapendirektivet på ett så smart sätt som möjligt som inte försvårar i onödan.