Jan Björklund (L):
Vad båda de föregående talarna gör sig skyldiga till är en total sammanblandning av ord som delaktighet, inflytande och att bestämma. Det måste finnas en möjlighet till delaktighet och inflytande utan att man för den skull är den som bestämmer. Jag menar att på alla de 5 000 skolor i Sverige som inte har en styrelse med elevmajoritet har eleverna möjlighet till delaktighet och inflytande.
Men skillnaden mot de 30 skolor som har valt elevstyre är att man inte har någon möjlighet att rösta ned sina lärare och rektorer. Tänk att jag tycker att det är rätt princip. Eleverna ska ha inflytande i skolan. Ju äldre man är, desto mer inflytande ska man ha. Men själva tanken att eleverna ska kunna rösta ned sina lärare bara för att de är flera är fel. Vi har allmänna val i Sverige, och då har vi en man, en röst. Det är en demokratisk princip.
Men en skola styrs inte efter den principen, lika lite som ett sjukhus eller andra institutioner styrs efter den principen. Där styr man efter professionell kompetens. Elever och lärare är i skolan på olika villkor.
Eleverna går i skolan för att lära sig kunskaper, kunskaper som lärare redan har. Lärarna överblickar kursinnehållet därför att de har genomgått kursen ett antal gånger, vilket eleverna inte har gjort. Men jag håller med om att eleverna är flera.
Tanken att eleverna ska kunna rösta ned lärarna bara för att de är flera tycker jag vittnar om en devalvering av och en mycket nedvärderande syn på både lärares och rektorers professionella erfarenhet och kunskaper. Ingen skulle komma på tanken att föreslå att de avgörande medicinska besluten på ett sjukhus skulle fattas genom omröstning bland patienterna. Vi litar på att läkare och sjuksköterskor har professionell kunskap.
Man lyssnar på patienten, men till sist är det läkare som har det medicinska ansvaret och som också fattar besluten. Så måste det också vara i skolan om vi respekterar lärares och rektorers professionella kunskaper och erfarenhet. Man lyssnar på eleverna - några vill lägga upp det si och några så. Men det sker ingen omröstning i klassrummet, utan till sist väger läraren samman synpunkterna men fattar själv beslut och är ansvarig.
På samma sätt är det med en rektor som styr sin skola. En rektor utövar sin makt under tjänsteansvar. Om något blir fel kan ju en rektor avsättas och ytterst ställas inför rätta om något blir väldigt fel. Det är en viktig princip i vårt samhälle att den som utövar offentlig makt under lagarna ska kunna ställas till ansvar. Men hur ställer man en grupp elever i 17-årsåldern till ansvar om de har röstat ned rektorn?
Då går det ju inte att utkräva ansvar. När ni använder ord som demokrati om det här är det enda i demokratin att man ska rösta om allting, men det finns flera saker som är viktiga i en demokrati. Det är till exempel att ansvaret är tydligt. Vem är ansvarig för en sak? Går det att utkräva ansvar efteråt? Det är också en viktig parameter i en demokrati. Det sambandet luckrar ni helt upp när ni säger att rektorn är ansvarig men att någon annan kan rösta ned rektorn och fatta beslut. Det är detta som är min principiella invändning.
Jag är mycket för elevinflytande. Eleverna ska vara delaktiga. Man ska lyssna på eleverna. Men eleverna ska inte kunna rösta ned sina lärare bara för att eleverna är flera.