KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maud Olofsson (C):
Lars Gustafsson, Lena Olsson och Ann-Kristine Johansson har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidta för att säkra tillgången till fossila och förnybara drivmedel på landsbygden. Vidare har Lars Gustafsson frågat vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att främja de lokala initiativ som tas för att säkra tillgången på drivmedel, och Lena Olsson har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att finna gemensamma lösningar tillsammans med bensinbolagen. Slutligen frågar Ann-Kristine Johansson om jag avser att ta några initiativ när det gäller saneringsansvaret för drivmedelsstationer.
Som jag konstaterade när jag den 25 mars i år var här i kammaren och besvarade två tidigare interpellationer om landsbygdens drivmedelsförsörjning utgör landsbygden med sina naturresurser och fantastiska livsmiljö en stor tillgång för Sverige. För att förbättra möjligheterna att ta till vara denna utvecklingspotential arbetar regeringen med att ta fram en strategi för att stärka landsbygdens utvecklingskraft där mäns och kvinnors tillgång till kommersiell service är ett viktigt område.
Aktörer på regional och lokal nivån har avgörande roller i den regionala tillväxtpolitiken, inte minst när det gäller att utveckla den kommersiella servicen. Regeringen beslutade därför i juni 2007 att ge ett utökat och mer långsiktigt stöd till riksorganisationen Hela Sverige ska leva genom ett verksamhetsbidrag på totalt 41 miljoner kronor för åren 2008-2010. Ett par områden som jag då framhöll att regeringen satte särskilt värde på var riksorganisationens arbete för lokal mobilisering och lokala servicelösningar.
Nationella myndigheter, länsstyrelser och länsbygderåd har den senaste tiden gjort olika redovisningar av drivmedelsförsörjningen på landsbygden. Detta arbete fortsätter, och jag förutsätter att oljebolagen vid behov medverkar i dessa kartläggningar. Vad gäller saneringsfrågan råder det enighet om principen att förorenaren är ansvarig och ska betala för en sanering. Det är mycket viktigt att denna princip ligger fast och att oljebolagen får fortsätta att ta ett stort ansvar för förorenade områden kring drivmedelsstationer. Ansvaret för sanering av förorenade områden regleras i 10 kap.
miljöbalken och tillhör därmed miljöministerns ansvarsområde. Enligt balkens bestämmelser är det i första hand verksamhetsutövaren, eller i andra hand vissa fastighetsägare, som är skyldiga att bekosta undersökning och sanering. I ett svar på en riksdagsfråga i februari 2008 konstaterade miljöministern att han tagit emot synpunkter om att reglerna om ansvaret för miljöskador är svåra att tillämpa. Miljöministern svarade också att han kommer att fortsatt följa utvecklingen på området och vid behov vidta åtgärder.
Jag hoppas att det framgått att regeringen, i samverkan med lokala, regionala och nationella aktörer, kontinuerligt arbetar för att skapa goda förutsättningar för att alla delar av Sverige, på sina sätt och utifrån sina förutsättningar, ska medverka till hela landets ekonomiska tillväxt.
Maud Olofsson (C):
Jag vill tacka för den här debatten. Som jag sade i mitt förra anförandet tycker jag att det är väldigt bra att ni lyfter upp den här frågan. Jag tänker inte avfärda några idéer mer än möjligen det här med skattehöjningar. Jag tror inte att det är landsbygdsborna som ska betala detta genom skattehöjningar. Jag är beredd att lyssna på alla konkreta förslag som finns på det här området. Jag tror också att den inventering vi gör kommer att ge oss en viss vägledning om det finns något ytterligare vi behöver göra. Jag är otroligt prestigelös i den här delen.
Det är viktigt att vi löser problemet och att vi ser det som uppgiften. Jag kommer att fortsätta dialogen med oljebolagen men också med andra aktörer. Vi har länsstyrelserna som våra organ. De finns nära medborgarna. De ser hur man kan göra och hur man kan använda de verktyg som vi har för att nå bra lösningar. Det kravet har jag på länsstyrelserna.
Vi har tillskjutit pengar till länsstyrelserna i landsbygdsprogrammet, strukturfondsprogrammen och alla de övriga regionala stöden som finns. De verktygen ska användas, och det är mycket pengar som det är fråga om. Vi ser över saneringsfrågan, men det är som sagt miljöministerns ansvar. Jag har noterat de synpunkter som har kommit fram, och jag tar dem med mig.
Den här regeringen gör det den förra regeringen aldrig gjorde, nämligen att skapa en grund för en god tillväxt på landsbygden genom jobbskaparpolitik, bättre infrastruktur och samordnad service. Vi ser till att det finns poliser. Det som är grundförutsättningarna i tätorten ska också finnas på landsbygden. Jag kan lova dig, Ann-Kristine, att vi genomför många av de idéer som har kommit fram i de här utredningarna. Vi gör inte bara utredningar, utan vi genomför.
Exemplet inom infrastrukturen är en sådan sak. Men det kommer att ta ett tag innan man ser utvecklingen vända. Nu ser vi att arbetslöshetssiffrorna är lägre än på länge i många av de här kommunerna. Det är grunden för att vi ska få en bra utveckling på landsbygden. Jag tackar för ert engagemang, och jag tror att landsbygdsborna får fortsätta att jobba gemensamt för att vi ska kunna klara den här servicen. Jag lovar att ta mitt ansvar.
Maud Olofsson (C):
Anne-Marie Pålsson har frågat på vilket sätt jag anser att tillskapandet av en inre marknad för energi är till gagn för den svenska konsumenten och om jag avser att vidta några åtgärder i sammanhanget. Mitt svar på Anne-Marie Pålssons första fråga är: Ja, jag anser att en inre marknad för el och gas är till gagn för Sverige, svenska företag och de svenska konsumenterna. Det finns flera skäl till detta. Det enskilt största är att en väl fungerande marknad med fritt tillträde till näten är en förutsättning för att vi ska kunna nå de gemensamma mål som den europeiska unionen ställt upp inom klimat- och energiområdet.
Naturligtvis är nationella åtgärder viktiga för att vi ska uppnå dessa, men en gemensam inre energimarknad behövs också för att tillgängliga och kommande produktionsresurser och infrastrukturer ska kunna nyttjas så effektivt som möjligt. En gemensam inre marknad ger också möjlighet att ta fram gemensamma hållbara regelverk för nätinvesteringar och att säkerställa tillträde till näten för anslutning av förnybar elproduktion på rimliga och icke-diskriminerande villkor. Dessutom bidrar den till att investeringar i elproduktion sker i de länder eller regioner där det är mest kostnadseffektivt.
Vid sidan om klimatfrågan har en gemensam inre marknad också positiva effekter på den europiska försörjningstryggheten. Genom ökad handel och utbyggda överföringsförbindelser behöver inte varje land vara självförsörjande. Anne-Marie Pålsson har också frågat vilka åtgärder jag avser att vidta. Regeringen deltar aktivt i förhandlingarna om det tredje lagstiftningsförslaget om den inre marknaden för energi och driver en svensk linje.
Maud Olofsson (C):
Det här är en otroligt viktig fråga, men låt mig börja med att säga att elpriserna i Sverige faktiskt är lägre än i övriga Europa - mycket, tror jag, beroende på att vi har en avreglerad elmarknad. Vi har en väl fungerande marknad. Vi har gjort en uppdelning mellan producenter av el och nätägare, alltså den unbundling som vi nu vill att övriga Europa ska ta efter.
Utöver detta har vi dessutom jobbat för en nordisk elmarknad som fungerar rätt väl och som Europa i övrigt tittar på. Då blir det lite ologiskt för mig att säga att jo, det här med en nordisk elmarknad fungerar alldeles utmärkt, och vi har en integrerad marknad, men det kommer inte att fungera om vi gör det på europeisk nivå.
Nu är vi inte i en integrerad elmarknad med övriga Europa som det ser ut i dag, men om vi tittar framåt på de frågor vi ska lösa - klimat, tillväxt, integrationen av EU - är det klart att energimarknaden är en marknad, precis som den fria rörligheten på andra områden. Jag pratar till exempel med de baltiska staterna som säger att de vill ha nät kopplade ihop med Sverige därför att de vill kunna både köpa el och sälja el till oss.
Vi tycker att det är rimligt att vi hjälps åt när det gäller utvecklingen av att bygga energi för framtiden. Det är ett rätt rimligt förhållningssätt. Sedan är det så att den sist producerade kolkraften är den som sätter priset, och det är därför omställningen till det hållbara, det energi- och klimatpaket vi nu är överens om, är så viktig.
Vi måste snabba på omställningen till det förnybara, snabba på fler hållbara energilösningar och koppla bort det som förstör miljön. Allt detta hänger ihop. Här hemma har vi elcertifikatsystemet, och vi investerar mycket starkt på elsidan. Det är framför allt vindkraftsutbyggnaden som är jättestor. Stora investeringar sker.
Jag invigde Vattenfalls Lillgrund, som försörjer 60 000 villor, nere i Malmö för inte så länge sedan. Vi har även stora investeringar uppe i mellanbygden. Det är klart att detta också ger fler aktörer så att vi inte bara har de tre stora, utan det blir fler som investerar. Det jag gör är att se till att tillgången till näten blir bättre.
Det är viktigt att se att dessa nät ska vara bättre här i Sverige, men de måste också vara det på en nordisk marknad därför att då kommer man att använda den marknaden till att investera i olika energislag där det passar bäst.
Det nordiska samarbetet är någonting att titta på för övriga EU, och jag kan konstatera att vi trots allt, och det är det som är grunden, ligger lägre i elkostnader än vad övriga EU gör, även om svensk basindustri tycker att kostnaderna är höga.
Vi kan ändå konstatera att priserna nu ligger rejält lägre än i övriga EU-länder, och det visar ändå att den svenska hållningen och den svenska vägen genom avreglering, unbundling och en nordisk marknad har visat vägen. Det tycker jag är grunden för att säga att det vore bra om större delen av Europa gjorde samma sak.
Maud Olofsson (C):
Jag vill protestera emot Anne-Marie Pålssons beskrivning av att jag inte tar konsumentperspektivet. Marknadsekonomin är alltid bra för konsumenter. Ökad konkurrens är alltid bra för konsumenter. Men också bättre miljö är bra för konsumenter. Det är därför jag driver frågan om att se till att man ökar konkurrensen. Det är alldeles riktigt som Anne-Marie Pålsson säger: De tre stora bolagen är dominerande. Det är därför jag tycker att det är bra med elcertifikaten, som gör att det kommer in några nya.
Men vi måste också konstatera att trots att vi inte har en integrerad elmarknad i EU - det har vi ju inte i dag - har vi ändå en koppling till de höga kolpriserna därför att vi har utsläppshandel. Men det råder en stor enighet om att vi ska ha en utsläppshandel, därför att vi vill minska koldioxidutsläppen. Det är därför jag säger att vi måste klara av att diskutera flera saker samtidigt. Det är svåra avvägningar - jag håller med Anne-Marie om det - otroligt svåra.
Men miljön måste finnas där vid sidan av hur vi tittar på elpriserna, och Sverige kan verkligen stå som modell för ett hållbart energisystem. I grunden är det så att ska vi klara det här på sikt - det kommer att ta en tid innan vi har gjort det - kan vi ändå visa i Sverige hur man skulle kunna göra också i andra länder.
Det är det jag försöker beskriva för Anne-Marie, att det är på det sättet som vi också delar med oss av de erfarenheter som vi har från kraftvärmeverken och fjärrvärmesystemen, från att vi har minskat oljeförbrukningen i bostadsuppvärmningen och allt detta. Det kan vi dela med oss av, och vi gör också det mycket aktivt.
Men jag vidhåller att marknadsekonomin är det bästa sättet att se till konsumenternas intressen, både när det gäller basindustrin och när det handlar om enskilda konsumenter. Marknadsekonomin, öppna gränser och att se till att vi får en ökad konkurrens är de absolut effektivaste sätten att få ned priserna. Men då måste vi också se till att det sker och att det ges möjlighet till det. Det är därför den integrerade marknaden i Norden får stå som exempel för hur jag ser på hur det kan komma att se ut framöver.
Jag är mycket optimistisk om att vi kommer att klara den här uppgiften på ett ansvarsfullt och bra sätt.
Maud Olofsson (C):
Sylvia Lindgren har frågat mig om jag tänker ta några ytterligare initiativ för att stärka franchisetagarnas ställning. Bakgrunden till Sylvia Lindgrens fråga är att hon anser att nuvarande lagstiftning inte räcker till för att förhindra missbruk av franchiseformen. Jag har som mål att det ska vara enkelt, roligt och lönsamt att vara företagare. Jag kan se såväl fördelar som nackdelar med franchising och vill därför nyansera bilden i jämförelse med den som ges i interpellationen. Att franchising är ett attraktivt och framgångsrikt sätt att starta och driva företag vittnar de 12 000 franchisetagarna med drygt 100 000 anställda i Sverige om.
Motivet till att starta och driva företag som franchisetagare är ofta den ökade trygghet det innebär att starta ett företag som redan har en beprövad och fungerande affärsidé. Det kan således vara enklare att starta företag som franchisetagare än att starta helt på egen hand. Franchisetagare erbjuds ofta utbildning och stöd i startfasen. Franchisetagaren behöver inte heller arbeta fram egna rutiner för administration och redovisning, leta leverantörer, sköta marknadsföringen med mera. Dessa uppgifter sköter franchisegivaren.
Franchisetagaren kan i stället koncentrera sig på försäljningen och på att leda verksamheten och personalen. Överlevnadsgraden är också högre bland franchiseföretag. Samtidigt innebär franchising begränsningar i franchisetagarens möjligheter att driva företaget på egna villkor. Därför tycker jag att det - precis som för allt annat företagande - är viktigt att den som startar och driver franchiseföretag kan få realistisk information om vad det innebär, så att den enskilde kan göra ett medvetet och välinformerat val.
Flera offentliga aktörer tillhandahåller information och råd till dem som funderar på att bli franchisetagare, exempelvis Verket för näringslivsutveckling, Nutek, som är min myndighet, och Almi Företagspartner AB. Svenska Franchiseföreningen, som består av både franchisegivare och franchisetagare, sprider också kunskap och ger råd och rekommendationer om franchising.
Franchisetagare har, liksom övriga företagare, gynnats av regeringens många genomförda åtgärder för företagare, exempelvis sänkta arbetsgivaravgifter, den slopade medfinansieringen i sjukförsäkringen och den förlängda redovisningsperioden för mervärdesskatt i småföretag. Jag anser avslutningsvis att regeringens åtgärder även ökat möjligheterna för franchisetagare att driva företag framgångsrikt. Jag avser för närvarande inte att ta något initiativ för att stärka särskilt franchisetagares ställning.
Maud Olofsson (C):
Hur upplever jag situationen? Överlevnadsgraden är högre bland franchiseföretag. Det visar att det är en inte så dum företagsform. Det är rätt många som klarar att verka som franchiseföretagare. Det är få av franchiseföretagen som vänder sig till mig och klagar på villkoren.
De vill att jag ska skapa i grunden goda företagsvillkor så att de kan överleva och få bra lönsamhet. Det handlar ofta om enklare regler och att göra det billigare att anställa. Vi levererar. Vi ser på företagarna som grupp. Mitt uppdrag är att se till att det blir bra villkor för alla företagare, oavsett hur ägarformen ser ut. Det är till gagn för dem för att få bättre lönsamhet.
Det är detta som är det tuffa för dessa företag och andra företag. Svenska Franchiseföreningen består av både franchisegivare och franchisetagare. Det är därför jag nämner föreningen. Man sprider mycket kunskap inom organisationen för att hjälpa dem som skriver avtal. Det är fritt att teckna dessa avtal. Det är fritt för alla som blir franchisetagare att skriva avtal.
Det är ingen som tvingar dem att göra det. Var och en som startar sitt företag, oavsett om de gör det som franchisetagare eller på annat sätt, måste veta vad de ger sig in på. Det är ingen enkel sak att vara företagare, oavsett form. Jag ser inte att den här formen har större problem än vad som är normalt för företag.
Snarare har många som startar franchiseföretag nytta av organisationen som bas. Det är därför jag inte heller ser att det finns stor anledning för mig att göra något mer på området. Om överlevnadsgraden är högre bland dessa företag är väl det en signal om att det fungerar väl. Sedan finns alltid avarter, men det måste man klara ut inom respektive organisation och företag.
Det är faktiskt en företagsintern historia och inte i första hand en politisk fråga.
Maud Olofsson (C):
Interpellanten Sylvia Lindgren säger att det står en massa saker i tidningarna och att vi måste göra någonting åt avarterna. Men det är inte säkert att politiken alltid ska ingripa. Jag vet att Socialdemokraterna älskar att fatta politiska beslut om allting, men det är inte säkert att politiken ska ingripa i precis allting. Om det finns en franchiseorganisation där båda parterna finns med är syftet med den organisationen att själv ha en sanering.
Inom SFF har man etiska regler som man tillämpar och som går ut ifrån European Franchise Federations regelverk. FRO, Franchisetagarnas Riksorganisation, jobbar mer med opinionsbildning och informationsspridning, och det är väldigt bra. Men om jag startar ett franchiseföretag måste jag själv ta reda på och läsa avtalet. Om jag inte tycker att avtalet är bra kan jag starta något annat företag.
Men uppenbarligen är det rätt många som tycker att det fungerar väl, och eftersom överlevnadsgraden i de här företagen är mycket hög måste det vara något slags betyg på att det är en väl fungerande företagsform, som många väljer. Det fria valet, om jag ska starta ett franchiseföretag eller inte, gör ju den individ som startar sitt företag.
Sedan måste branschen själv i första hand ha en diskussion och en sanering om man behöver ändra något förhållande i detta. Men själva idén med franchise är att de har ett liknande upplägg, och det är det som gör det enklare. Många väljer just franchise som ett sätt att driva sitt företag.
De har samma sorts lokaler, samma sorts produkter, prislistor och alla de saker som underlättar för start av företag. Jag tycker att det är viktigt att säga detta: Ta inte ifrån de enskilda företagarna deras ansvar när de drar i gång! Ta inte ifrån Svenska Franchiseföreningen dess ansvar när det gäller informationsspridning och de regelverk som man har!
Jag kan inte se att det i dag finns något viktigare uppdrag för mig än att se till att skapa i grunden bra företagsvillkor. Det är det som kommer att hjälpa dem. Se till att sänka kostnaden för de anställda! Se till att ta bort regelkrångel som finns i många av dessa branscher! Se till att de kan få en bättre lönsamhet! Jag tycker att det är det viktigaste uppdraget. Det håller jag på med för fullt, och det har också gett resultat.
Maud Olofsson (C):
Bunden av avtal - ja, det är alla som tecknar ett avtal. Man är bunden av det avtal som man har gjort i en uppgörelse. Min poäng är att människor som tecknar dessa avtal måste läsa avtalen och se vad de innebär innan de skriver på dem. Det är det som är poängen. Tycker man inte att det är bra låter man bli. Tycker man att det är okej skriver man på. Jag håller med Sylvia om att man hela tiden får jobba för att utveckla de här sakerna, men jag tycker att det i första hand är en branschfråga.
Mitt uppdrag är i första hand att se till att det är enkelt, roligt och lönsamt att driva företag. Vad har jag då gjort? Jo, vi har sänkt arbetsgivaravgifterna. Och låt mig säga att i den här sektorn, som Sylvia tar upp, är sänkta arbetsgivaravgifter för unga någonting otroligt viktigt. Vi har sänkt kostnaderna rejält för de här företagen. Det tycker Socialdemokraterna inte är bra. Den andra delen handlar om regelförenklingsarbete och att minska med 25 procent. Det finns otroligt många regler i livsmedelssektorn och handelssektorn som vi kan förenkla.
Det här tycker Socialdemokraterna inte heller är bra. Ni vill inte ha något regelråd som granskar alla regler som diskuteras och ska genomföras. Det haltar lite grann när ni låtsas som att ni värnar företagen så mycket men sedan inte tycker om det när man kommer med de strukturella åtgärderna, som är till för att skapa lönsamhet i alla företag, utan är emot det. Jag försöker bara hävda att generella åtgärder för företagen är mitt huvuduppdrag.
Jag ser inte i dagens läge att det finns någon anledning att ändra på det som gäller just franchiseföretagen, därför att jag ser inte att det är min roll i detta skede. Det är en sak som måste ske inom branschen. Sedan ska jag se till att leverera att de här företagen får en bra lönsamhet, och det är jag på god väg att göra. Jag hoppas bara att Socialdemokraterna inser att just de generella åtgärderna är av absolut största vikt för att vi ska få ett bättre företagsklimat här i Sverige.
Maud Olofsson (C):
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att interpellanten Tomas Eneroth inte är här och tar emot svaret. Det visar kanske med vilket engagemang Socialdemokraterna går in i den här frågan. Däremot är naturligtvis Börje Vestlund välkommen att diskutera den här frågan som han är engagerad i. Jag börjar med samgåendet mellan Post Danmark och Posten och det underlag som fanns för riksdagen.
Jag trodde i alla fall, och jag tror fortfarande, att socialdemokratiska ledamöter är förmögna att läsa innantill, för allt det som behövdes för att fatta beslut fanns ju i vår proposition. I underlaget fanns information om att CVC äger en del. I det fanns också information som handlade om personalägandet och en formulering som innebär att en börsnotering kan påkallas.
Allt detta har riksdagen haft möjlighet att ta ställning till. När vi kom överens om den här affären handlade det om att säkra svensk postservice. Kunderna i Sverige ställer mycket högre krav på möjligheten att leverera både post och paket ut till kund men också från kund och ut i världen.
Det underlag som Postens styrelse gav till oss visade den konkurrenssituation som man befann sig i. Facket på Posten var mycket angeläget om samgåendet därför att man såg de konkurrenter som kom från norska Posten i form av City Mail, brittiska Posten, tyska Posten och andra postföretag. Det är svårt att freda sig om man inte ser till att förbättra konkurrensvillkoren för svenska Posten.
Vi vet också att svenska kunder har stora krav på att kunna beställa varor från hela världen. Det ser helt annorlunda ut i dag än vad det gjorde för ett antal år sedan. Då var det bästa sättet för samgående att gå samman med en nordisk kollega. Vi har förtroende för varandra, det finns ett gammalt nordiskt samarbete och därför är danska Posten bra som part.
Sedan hade danska Posten den ordningen att CVC och postens anställda i Danmark hade ett delägarskap. Och jag måste säga att jag tycker att delägarskap för de anställda på det här sättet också är någonting bra. Om man frågar hur de på den danska Posten har upplevt samarbetet med CVC säger de själva att det har fungerat alldeles utmärkt. Egentligen tror jag att Socialdemokraterna är rädda för förändring och inte vill diskutera den här frågan i sak.
Jag tror att också ni inser att om vi ska klara svensk postförsörjning framöver, att post och paket delas ut i hela landet, måste vi ha en förbättrad konkurrenssituation. En eventuell börsintroduktion i nästa steg ligger långt fram i tiden. Det vi fokuserar på nu är att samgåendet ska fungera väl och att svenska kunder ska kunna känna sig nöjda med det här samarbetet.