Hillevi Engström (M):
Jag är väldigt stolt över den svenska modellen, och jag tror inte att vare sig Peter Persson eller jag ska göra oss till talespersoner för exakt vad som ligger i den. Det finns säkert olika delar. Jag är stolt över att det finns en bra trygghet när man blir sjuk eller när man blir arbetslös och tycker att vi ska hålla fast vid en inkomstbortfallsprincip. Jag ser också fram emot den utredning som nu sitter och tittar på hur den ska utformas i framtiden.
Väldigt många betydande forskare och utredare har gett besked om att vår politik, den förda politiken, har haft effekt och biter. Vi har en ökad sysselsättning med drygt 200 000. Det är inte givet att det hade varit så efter denna stora kris som ännu inte är över. Vi har också ett minskat utanförskap. Jag hoppas också att Socialdemokraterna är nöjda med att sjuktalen i Sverige har halverats.
Hälften så många människor är sjukskrivna och hälften så lång tid. Många människor närmar sig nu arbetsmarknaden. Det går en tydlig skiljelinje i den här kammaren. Det är alldeles uppenbart. Socialdemokraterna står för en gammal politik. Många av dem som i dag är på Arbetsförmedlingen och som är långtidsarbetslösa hade i det tidigare systemet, när Socialdemokraterna satt vid makten, varit förtidspensionerade.
Så många som 140 personer blev förtidspensionerade varje dag, många av arbetsmarknadsskäl. I dag närmar sig många personer arbetsmarknaden och många har också fått jobb. Det är klart att när jobben strömmar till i en bra näringspolitik kommer människor att få arbete. Men jag är bekymrad eftersom många i dag inte får chansen att visa vad de går för.
Det finns en benägenhet att vara lite rädd för långtidsarbetslösa personer, trots att både jag och interpellanten säkert vet att många både kan och vill bidra. Man skulle kunna tro att Socialdemokraterna skulle höja ersättningarna hur mycket som helst. Men det som Socialdemokraterna själva föreslår i sin budget är en höjning till 910 kronor för arbetslösa i 100 dagar.
Därefter ska ersättningen ligga på 760 kronor, det vill säga 90 kronor mer per dag. Att det skulle vara en så revolutionerande skillnad har jag väldigt svårt att tro. Det vill man finansiera genom att höja avgifterna för ungdomar. Man riskerar ungdomsjobb för att i stället höja ersättningarna till dem som inte arbetar.
Man vill höja arbetsgivaravgifterna med 16-17 miljarder, som minskar ungdomarnas förutsättningar att få jobb och att kunna behålla ett jobb, och i stället lägga det på ökade ersättningar och transfereringar. Det är en skiljelinje som går i den här kammaren.
Regeringens politik står för en aktiv arbetsmarknadspolitik där man kommer in och får hjälp genom arbetsmarknadsutbildningar, praktik och andra kompetenshöjande insatser och inte minst en mängd olika anställningsstöd som arbetsgivare kan ta del av om de väljer att anställa en person som är långtidsarbetslös.
Jag tror att den stora utmaningen nu är att få fler att öppna dörren och ta emot människor som har haft det lite tuffare, arbetslösa i sysselsättningsfasen som har varit borta från arbetsmarknaden i sju åtta år, där vi har en större mängd äldre personer och personer med funktionsnedsättningar. Där finns en stor utmaning, och där behöver vi göra ännu mer så att också de får plats.