Ellen Juntti (M):
Jag tänkte börja med att reflektera lite över vad socialdemokraten Gustaf Lantz sa i början av debatten. Att vara ledamot i justitieutskottet är som att vara ute och cykla, sa han. Det må kanske gälla Gustaf Lantz. Men det gäller inte hos moderater, för vi vet vad vi gör i justitieutskottet. Då var det sagt!
I dag ska vi debattera regeringens proposition Utökade möjligheter att använda tidiga förhör . Förslagen syftar främst till att handläggningen i stora brottmål ska bli modernare, flexiblare och effektivare. Antalet stora brottmål har ökat betydligt de senaste åren med tanke på alla de stora gängrättegångarna, där många personer ska förhöras.
Det är tilltalade, målsägande, vittnen och sakkunniga. Dessa brottmål är ofta omfattande. Det är ett stort antal olika brott. Utredningarna är komplexa, och utredningsmaterialet är mycket omfattande. Enligt nuvarande huvudregel kan endast uppgifter som förekommit vid huvudförhandlingen ligga till grund för en dom i målet. Det som har sagts och framkommit under förundersökningen används i normalfallet inte som bevisning.
Det finns undantag, men dessa undantagsregler är väldigt snäva. Stora brottmål kräver ofta omfattande utredningsresurser, och handläggningstiderna är mycket långa. Det innebär att bevisläget försämras, och det blir svårare att lagföra brotten.
Det är viktigt att säkra bevis tidigt, och det gäller främst att hålla förhör med förhörspersoner innan de helt enkelt har glömt olika detaljer från brottsplatsen eller har hunnit påverkas av andra eller av medierna. Det har också blivit vanligare att målsägande och vittnen hotas att ändra sina berättelser längre fram i brottmålet.
Möjligheten att i större utsträckning använda tidiga förhör innebär mindre press på både målsägande och vittnen. Det är särskilt viktigt i utredningar när det gäller gängbrottslighet och våld i nära relationer. Användningen av tidiga förhör innebär att det blir lättare att planera huvudförhandlingar. Häktningstiderna kan bli kortare, och restriktionerna kan tas bort.
Fler brott kommer att klaras upp, och antalet inställda huvudförhandlingar kommer att minska. Det finns med andra ord starka skäl att anpassa straffprocessen till dagens brottslighet och skapa bättre förutsättningar att använda de tidigare förhören som bevisning. Detta har riksdagen tidigare tillkännagivit. Fru talman!
Justitieminister Morgan Johansson och inrikesminister Mikael Damberg har vid flera tillfällen sagt att gängkriminaliteten ska krossas. Socialdemokraternas nya partiledare Magdalena Andersson lovade nyligen att vända på alla stenar för att röka ut våldet, som hotar hela vår samhällsgemenskap. Stämmer det, eller är det tomma ord? Låt oss se hur det ser ut i propositionen.
Enligt förslaget i den utredning som ligger till grund för propositionen bör bevis kunna tas upp i domstol om det inte är olämpligt med hänsyn till utredningens eller målets beskaffenhet. Regeringens förslag skiljer sig från utredningens förslag. Regeringen vill införa skarpare krav än vad utredningen föreslår.
Det första kravet är att rätten under förundersökningen endast ska få ta upp bevis om det finns någon som har underrättats om skälig misstanke. Det andra är att regeringen föreslår att det införs ett högre krav för att kunna ta upp bevis under förundersökningen genom att frångå utredningens presumtionsregel till förmån för ett krav på lämplighet.
Det ska med andra ord bli svårare att få använda tidigare förhör som bevis. Det kan ibland vara lite svårt att förstå det juridiska språket, men regeringen föreslår alltså högre krav för att få använda de tidiga förhören vid rättegång.
Vi moderater anser att utredningens förslag bör genomföras, för det skulle skapa bättre förutsättningar for en effektivare brottmålsprocess. Fru talman! Utredningen föreslår att ljud- och bildupptagning av en berättelse inför åklagare eller polismyndighet eller annars utom rätta ska få åberopas om det inte är olämpligt.
Regeringen föreslår högre krav genom att detta ska få åberopas om det är lämpligt. Vissa remissinstanser vill gå längre än utredningen. Åklagarmyndigheten anser att berättelser som lämnats utom rätta ska få åberopas som bevis om det inte är uppenbart olämpligt. Utgångspunkten är alltså att det alltid ska få användas.
Det är mycket bra att vi får ett tillkännagivande om att berättelser från förhör som spelats in med ljud och bild inför en brottsbekämpande myndighet får användas som bevis vid rättegång om det inte är uppenbart olämpligt. Det är alltså betydligt lägre krav än vad regeringen föreslår. Fru talman! Möjligheten att lägga fram skriftliga vittnesattester bör utökas.
Enligt regeringens förslag ska en berättelse som någon har lämnat skriftligen med anledning av en redan inledd eller förestående rättegång eller en uppteckning av en berättelse som någon lämnat utom rätta få åberopas som bevis om båda parter godtar det och det inte är uppenbart olämpligt. Samma sak ska gälla i fråga om en ljudupptagning eller en ljud- och bildupptagning.
Kravet på att båda parterna ska vara överens om detta avser att skydda en part från de nackdelar det kan innebära i bevishänseende att en skriftlig berättelse åberopas mot den åtalade. Det här är väldigt konstigt.
Jag läser det igen: Kravet på att båda parterna ska vara överens om detta avser att skydda en part från de nackdelar det kan innebära i bevishänseende att en skriftlig berättelse åberopas mot den åtalade. Det ska alltså inte vara till nackdel för den åtalade, men det får tydligen gärna vara till nackdel för ett brottsoffer. Enligt regeringen bör en part kunna hindra att vittnesattesten används som bevisning.
En åtalad ska alltså kunna säga: Nej, det här får inte användas som bevisning. Bland annat Åklagarmyndigheten har haft synpunkter på kravet på att båda parter måste godta användningen. Även Hovrätten för Västra Sverige har uttryckt tveksamhet till detta. För att förstå hur dåligt regeringens förslag är måste man sätta sig in i vad en vittnesattest är.
Jag vet inte om alla förstår det eller vet om det, men majoriteten av alla förhör med brottsoffer och vittnen är vittnesattester, till exempel när poliser åker till en brottsplats och håller förhör med brottsoffer och vittnen. Poliserna tar då upp uppgifter, skriver ned dem på papper, åker till polisstationen och skriver en sammanfattning av förhöret. Det är en vittnesattest.
Det är ungefär samma sak när ett brottsoffer eller ett vittne kommer till polisstationen och berättar vad som har hänt. Då skriver poliserna en sammanfattning av förhöret. Det är en vittnesattest. Många förhör med brottsoffer och vittnen hålls per telefon. Dessa spelas aldrig in. Poliserna skriver ned dem på en förhörsblankett - alltså en vittnesattest.
Sammanfattningen är att majoriteten av förhören med brottsoffer och vittnen inte spelas in, varken med ljud eller med bild. Enligt poliser i Göteborg som jag har pratat med är det oerhört viktigt att dessa vittnesattester kan användas vid rättegång, inte minst med tanke på att många brottsoffer och vittnen tar tillbaka sina uppgifter på grund av rädsla eller hot.
Chansen att en åtalad ska godkänna att en vittnesattest som talar för hans skuld ska få läggas fram som bevis vid rättegången är mikroskopisk. Inte kommer en åtalad att säga: Javisst, ni kan använda de fem vittnesattester som pekar ur mig som mördare. Det kommer aldrig att hända. De åtalade kommer att säga att den inte får användas vid rättegången.
Det kommer att innebära att många brottslingar går fria och att färre brottsoffer får upprättelse. Därför är jag mycket nöjd med att vi kommer att få igenom ett tillkännagivande om att det bör övervägas om inte kravet på att båda parterna måste godta att en vittnesattest används som bevis vid rättegång ska tas bort. Fru talman!
Sammanfattningsvis vill regeringen ha högre krav än vad utredningen föreslår för att tidiga förhör ska få användas i brottsbekämpningen samt alltför höga krav för att vittnesattester ska få användas. Regeringens ord om att krossa gängkriminaliteten ekar tomma, det har den här propositionen visat med tydlighet. Även om det är steg åt rätt håll är det långt ifrån tillräckligt.