Bosse Ringholm (S):
När jag hör Jan Björklund kommer jag att tänka på det gamla svenska ordspråket: Bättre fly än illa fäkta. Man skulle kunna göra om ordspråket och säga att man kan både fly och illa fäkta, Jan Björklund. Jag har frågat två enkla saker. På vilket sätt kan regeringen och Jan Björklund garantera att det blir fler lärare i Sveriges skolor? Jag har inte fått något svar på den frågan.
Björklund flyr till allt annat: betyg, lärarutbildning, ordningen i klassrummet. Låt oss gärna diskutera det, men det är inte det min interpellation handlar om. Jag konstaterar att det både i det uteblivna svaret på den här punkten i det skriftliga interpellationssvaret och i Jan Björklunds inlägg är ett faktum att regeringen inte kan garantera några fler lärare.
Regeringen är inte i den situationen att den har ett ekonomiskt system och ett statsbidrag till kommunerna som gör det möjligt att ge utfästelser om att det kan bli några fler lärare. Det är en sanning. I Stockholm blir det 400 färre lärare, och så är det på många andra håll i landet också. Då flyr Jan Björklund till historien och säger: Men Socialdemokraterna sade att de skulle ta fram 15 000 fler lärare.
Ja, den studie som gjorts visar att det också kom 15 000 fler anställningar för de pengar som utlovades. Sedan var det en realitet att man med minskningar av elevunderlag och allt annat naturligtvis fick ett annat svar totalt. Men det är fråga om de pengar som garanterades kommunerna enbart om de anställde lärare. Det den nya regeringen nu gör är att ge pengar till kommunerna som, i Stockholm exempelvis, kan användas i första hand till att sänka skatten.
Det var väl inte det som Jan Björklund och de borgerliga partierna lovade i valrörelsen. Vi ska ge pengar till landets kommuner för att de ska sänka skatten. Där sade man: Vi ska ge pengar till landets kommuner för att de ska anställa fler lärare. Nu står Jan Björklund naken här och skäms och säger: Jag kan tyvärr inte lova att det blir fler lärare för vi har inte ett sådant system att kommunerna måste använda de pengar de får av oss för att anställa fler lärare.
De kanske gör som i Stockholm, sänker skatten i stället. Då är min andra fråga lika obesvarad: Om man nu har misslyckats med sitt löfte att skapa fler arbeten, fler lärartjänster, fler anställda inom andra yrkeskategorier i skolan, hur ska man då kunna säga att kvaliteten i skolan ska kunna höjas? Det främsta skälet till att de kan ha en höjd kvalitet är att det finns personal i skolan.
Kan man inte garantera det ena kan man inte garantera det andra. I de kommuner som de borgerliga styr, där andelen friskolor bara ökar och ökar, med en stor andel obehöriga lärare, är situationen naturligtvis ännu mer bekymmersam. Stockholm är en sådan kommun. Varannan skola är friskola och därmed är en mycket stor andel, kanske en växande andel, obehöriga lärare.
Detta har Jan Björklund och regeringen ingen som helst känsla för. Man känner ingen som helst oro för detta. Man talar om helt andra saker i stället, för att undvika att diskutera det som är huvudfrågan. Varför lovade ni fler lärare i skolan när det visar sig att ni inte kan garantera fler lärare i skolan? Ni har inte lagt fram något förslag, vare sig till riksdagen eller i något annat sammanhang som innebär att det kan bli fler lärare.
Ni har gett allmänna resurser till kommunerna. Men det är ingen som helst garanti för att pengarna går till lärare. Verkligheten visar att de inte heller går till fler lärare, utan de går till andra saker i kommunerna helt enkelt. Det är farligt, Jan Björklund, att i en valrörelse lova för mycket och framför allt lova sådant som man inte kan stå för. Nu måste Jan Björklund i fyra år framöver stå här och säga: Jag ber om ursäkt för löftet i valrörelsen 2006 om fler lärare.
Jag kan tyvärr inte garantera det. På en punkt kan jag ge Jan Björklund rätt, det var väl bra att han inte i svaret nämnde det här eftersom det var alldeles uppenbart att det inte gick att genomföra löftet.