Lars Johansson (S):
Jag tackar för det svar som statsrådet har lämnat på Carina Häggs interpellation. Jag har tidigare i höst lämnat in en motion som handlar om möjligheterna för det nya Somalia - så skulle jag vilja kalla det - och dess möjligheter till återuppbyggnadsarbete. Jag tänker koncentrera mig på de delar av svaret som pekar på de möjligheter som finns för ett positivt utvecklingsarbete i Somalia.
Det handlar om att ta vara på den kunskap som finns om det arbete som har lagts ned under ganska många år av diasporan i Sverige. Det handlar om de ca 50 000 svensk-somalier som många, men inte alla, har haft ett återkommande resande till Somalia för att medverka på olika sätt i återuppbyggnadsarbetet.
Jag menar att det är oerhört viktigt att vi tar till vara på de möjligheter som nu finns. Av svaret att döma uppfattar jag att regeringen är inne på den linjen; nu gäller det att se möjligheterna och att göra olika insatser.
Då tycker jag att man ska ta till vara på den möjlighet som här finns och kanske inte vara riktigt så snål som jag har sett att man har varit hitintills med de Sidainsatser som görs av olika svensk-somalier. Jag kan ta ett konkret exempel. Jag har tre vänner i Göteborg som nu åker tillbaka till Somalia.
De ska genomföra olika former av studiecirklar i Galkayou, Brava och Mogadishu. Det handlar om demokratiutveckling - precis det som står i interpellationssvaret. Det är viktigt nu att Sida tar fram ett underlag för hur detta ska kunna utvecklas framöver. De har vanliga jobb här hemma, men de får ingen ersättning för förlorad arbetsinkomst.
De får resan, men de får i stort sett ingenting mer. De ska medverka på olika sätt. Jag tycker inte att vi kan överutnyttja våra vänner på det viset.
Om jag jämför med andra som medverkar - tjänstemän inom Sida eller de som ska delta i den särskilda insatsstyrkan, Atalanta, som ska vara med under fyra månader nästa år igen - är det helt andra pengar och helt andra ersättningar vi talar om för de människor som medverkar. Men här har vi en kulturkompetens som kan betyda mycket för återuppbyggnadsarbetet.
Då måste man också skapa rimliga villkor för de människor som är beredda att lämna sin familj i Sverige för att återvända under en kortare eller en längre period för att medverka i återuppbyggnadsarbetet.
När man nu tittar på möjligheterna framöver förordar jag att man samlar representanter för diasporan i någon form av kommitté som ges möjlighet att diskutera på vilket sätt man ska kunna medverka i återuppbyggnadsarbetet i Somalia och framför allt i den södra delen där det har varit mest konflikter och störst problem för människor, alltså runt Mogadishuområdet.
Jag skulle vilja höra hur biståndsministern ser på möjligheterna att använda sig av diasporan i ett mer direkt och organiserat arbete och inte via olika myndigheter. Det blir så komplicerat. Jag har erfarenhet av detta sedan tio år tillbaka. Jag vet att när man ska blanda in Sida, Migrationsverket och andra - när många ska delta - blir det inte riktigt som man har tänkt sig från början.
Jag skulle vilja se ett mer konkret operativt arbete där man verkligen tar vara på den kunskap som nu finns och gör någonting positivt av den. Jag väntar med spänning på vad biståndsministern har att säga.