Runar Filper (SD):
Vi står självfallet bakom alla våra reservationer. För tids vinnande - som det heter - yrkar jag dock bifall endast till reservation 3, som gäller övergripande främjandeåtgärder för det småskaliga kustfisket, och reservation 17, som gäller bottentrålning. För Sverigedemokraterna har fisket flera fundamentalt viktiga aspekter.
Fiske utgör en viktig del av den svenska självförsörjningen av livsmedel. Mat från havet är helt enkelt nyttig mat, och det är vår uppfattning att vi i första hand ska utnyttja svenska resurser. Fisket representerar ett ekonomiskt värde i miljardklassen.
Fisket sysselsätter ett tusental personer i första ledet och flera tusen när man räknar med förädlingskedjan. Fiske är även en del av vårt kulturarv. Fångster av fisk och skaldjur från vår långa kust och från sjöar, åar och älvar är en omistlig del av vårt svenska kulturarv. För Sverigedemokraterna är det också en ideologisk fråga. Naturresurser ska förvaltas.
De ska nyttjas men inte överutnyttjas. Detta gäller fiske i minst lika hög grad som det gäller våra viltstammar eller själva skogen. Hur mycket får vi fiska? Det regleras genom regionala, mellanstatliga överenskommelser. Vilka kvoter vi i slutändan tilldelas är ingenting som vi beslutar om i denna kammare, utan det bestäms av ministerrådet med forskningens råd som underlag.
Enligt riksdagens utredningstjänst utnyttjar Sverige ungefär 70 procent av sina fiskekvoter. Samtidigt importerar vi fisk från hela världens alla hav. Vi har inget emot import i sig - absolut inte - men nog är det lite synd att svenska skolbarn äter hokifilé från Sydkinesiska sjön när våra egna fiskekvoter ligger outnyttjade kvar i haven. Varför är det så? Ja, det är frågan.
Det är för att vi inte i tillräcklig grad har åstadkommit ett gynnsamt företagsklimat för den svenska fiskerinäringen. Vi har alltså en läxa att göra här. Svenskt fiske är ett hållbart fiske. Det är noga reglerat och kontrollerat. Vi kan alltså tryggt köpa svenskfångad fisk i förvissning om att den är levererad från hållbara bestånd.
Det är nog bra om konsumenterna får signalen från oss politiker att svensk fisk är bra mat. Därför är det viktigt att svenska fiskare inte utsätts för konkurrensnackdelar inom EU:s inre marknad. Det är inte bara fiskare och konsumenter som är intresserade av fisk. Även säl och skarv livnär sig på fisk. Sälen tenderar dessutom att överföra parasiter till fisk.
Mängden säl utmed den svenska Östersjökusten har ökat kraftigt sedan millennieskiftet. Vi i Sverigedemokraterna har länge påtalat att sälen måste förvaltas hårdare. Den situation vi befinner oss i nu är nämligen svår att hantera, även med ny lagstiftning. Snarare tjänar det som ett illustrativt exempel på oönskade konsekvenser när viltbestånden inte förvaltas på ett ansvarsfullt sätt.
Nu står internationella konventioner i vägen för i synnerhet handel med sälprodukter. Det är hög tid att Sverige tar ett helhetsgrepp på detta. Vid sidan av sälen utgör skarven en predator som konsumerar avsevärda mängder torsk. Det är också vanligt att skarven skadar torsken och gör den obrukbar på marknaden utan att äta upp den - ett problem för fisket i allmänhet och det kustnära fisket i synnerhet.
Även sportfisket och turismen påverkas. Till saken hör att den sorts skarv som är vanligast i Sverige inte är en del av vår naturliga fauna. Den är importerad från Kina. Dess inverkan på ekosystemet - och den äter inte bara torsk - beskrivs av biologer som negativ. Och beståndet är stadigt ökande. Enligt länsstyrelsen fanns under 2016 över 30 000 skarvar bara i Stockholms skärgård.
De ställer också till med skador på skog och har illaluktande exkrementer som ödelägger allt i sin väg på öar och skär. All grön växtlighet försvinner där de slår sig ned. Den kan nästan beskrivas som ett skadedjur, helt enkelt, och ett direkt hot mot våra svenska levande skärgårdar. Sverigedemokraterna står alltså för ett reglerat fiske - något annat finns inte på kartan.
Och vi är inte främmande för att justera regleringar åt båda hållen för att säkra långsiktigt hållbara bestånd eller för att utnyttja befintliga bestånd bättre. Här krävs flexibilitet och politiskt ledarskap. Vi måste samtidigt driva en politik som långsiktigt bevarar en livskraftig fiskenäring. Ja, man kan utveckla nya och mer selektiva redskap.
Ja, man kan införa tillfälliga fiskestopp på exempelvis ål när situationen så kräver. Och vi ser ju att situationen för torsken i Östersjön är bekymmersam, i synnerhet vad gäller det östra beståndet. Då anpassas kvoterna också därefter. Vi ska inte utifrån dogmatiska ställningstaganden radera ut hela branscher. Vi ser med oro på kampanjerna mot trålfiske. Sverigedemokraterna ser positivt på att man i vissa områden fiskar selektivt med krok, och vi ser gärna att det utvecklas.
Men i den verkliga världen används trål för att kunna bedriva ett effektivt fiske. Om vi förbjuder trålfisket eller reglerar det alltför hårt kommer svenska yrkesfiskare att drivas i konkurs, med ökad import från den internationella marknaden som resultat. Detta tangerar också en ideologisk ståndpunkt. Sverige är inte ett naturreservat, en orörd jungfrulig vildmark som i första hand är till för turister och fotografer.
Vissa områden ska förstås vara helt fredade - det har vi inga problem med. Vår ideologiska ståndpunkt är dock att naturresurser - det kan gälla vilt, skog eller fisk - ska utnyttjas. På så vis behåller samhället sin kontakt med naturen. Kunskaper upprätthålls, och resurser tas till vara.