Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Det är lätt att instämma i att skogen är enormt viktig för vårt land - och på många olika sätt, ska också sägas. Skogen är fortfarande en av våra riktigt stora och viktiga exportnäringar. Det handlar om i storleksordningen 125 miljarder kronor årligen. Skogen är alltså en stor och viktig näring, och den ger också många arbetstillfällen.
Ett annat skäl till att skogen är viktig är det stora arbete med klimatomställning som pågår, där skogsråvara kan vara en viktig grund för att byta ut drivmedel, byggmaterial och annat för att minska våra klimatutsläpp. Allt detta bygger på att man har ett skogsbruk som fungerar och att man också tillåter det att fungera.
Det som skapar problem är osäkerhet kring regelverket - osäkerhet kring om äganderätten ska gälla fullt ut eller inte. Om olika former av nya inskränkningar hela tiden gör att man känner osäkerhet inför om man kan använda sin skog i morgon, om en vecka, om en månad eller om fem år vågar man inte göra de investeringar som krävs för att det hela ska fungera. Därför är det otroligt viktigt att ta ett brett grepp kring detta.
Alliansregeringen satte igång arbetet med ett skogsprogram, som nu är försenat och drar ut på tiden. Nu tyckte jag att statsrådet i alla fall gav lite mer besked om vad detta beror på. Han hänvisar till att det är många remissvar som ska fångas in och att det dessutom finns tillkännagivanden från riksdagen. Det är väl klokt att man försöker att fånga in mycket av det. Men arbetet har ändå pågått i flera år nu, och nog borde man väl ha kunnat landa ned detta lite tidigare.
Men låt gå för det; till våren är det sagt, och då får vi hoppas att det blir desto bättre när det väl är klart och ska komma till kammaren. Jag uppskattar att statsrådet talar klarspråk när det gäller artskyddet och erkänner det som vi nog alla har gissat: Det är två partier i regeringen som tycker olika i frågan, och det är därför ingenting händer. Det innebär inte att detta slutar att vara ett problem bara för att vi vet vad det beror på.
För skogsbruket är detta ett problem. De två ansvariga myndigheterna har sagt att man behöver få till stånd en översyn. Det är ett och ett halvt år sedan man begärde detta. Regeringen borde komma loss trots sina inre våndor och sätta igång denna översyn. Det borde inte vara särskilt svårt.
När det gäller nyckelbiotoperna och problemet med dem har Jesper Skalberg Karlsson redogjort förtjänstfullt för det hela, så jag behöver inte upprepa alla argument. Man kan bara konstatera att här finns inte den breda samsyn som vi borde ha mellan de olika intressena.
Det är stora områden som pekas ut som nyckelbiotoper, och nu vill regeringen öka medlen, och gör också detta i budgeten, för att sätta ännu mer fart på nyckelbiotopsinventeringen. Detta står i strid med det man egentligen borde göra, det vill säga pausa arbetet, vilket Skogsstyrelsen också ville göra för några månader sedan i väntan på att man skulle landa ned tydligare definitioner kring både begrepp och processer för att komma vidare på ett sätt där alla är överens.
Jag tycker att det är bekymmersamt att regeringen väljer att göra på det här viset, för detta är ytterligare ett exempel där man helt kör över produktionsperspektivet. Min övergripande fråga kvarstår. Landsbygdsminister Sven-Erik Bucht är duktig på att nämna exempel på åtgärder som regeringen vidtar för att stärka miljöintressena. Han nämnde flera stycken här. Det gör jag också i interpellationen; jag nämner en massa exempel.
Men kan landsbygdsministern nämna ett enda exempel på åtgärder som regeringen vidtar som stärker produktionsperspektivet? Det är nämligen det som är hotat.