Jonas Andersson (SD):
Tack, Amanda Lind, för svaret! Jag tycker att det är intressant att man kommer att följa det här från regeringens sida. Jag tror verkligen att det finns ett stort behov av det. Men jag tror att vissa saker kan man nog slå fast redan i dag, och det är att det är problematiskt med formuleringarna i föreskrifterna att en statlig myndighet ska kontrollera redaktionellt innehåll och huruvida man desinformerar eller inte. Här tycker jag att det är ganska enkelt att fastslå redan nu att vi har ett problem, och det är ju väldigt tydligt att många aktörer tycker det.
Jag tycker att det är ett ganska bisarrt omvänt förhållande att statliga myndigheter ska granska och kontrollera det som medierna säger snarare än att medierna ska granska vad de styrande i staten säger. Det finns ett problem med det. Det finns en risk nu, som jag ser det, att medier börjar självcensurera mer av rädsla för att annars mista stödet när man ska in och kolla på vem som desinformerar eller vilseleder om vetenskap. Det skulle jag säga är ganska allvarligt ur ett press- och yttrandefrihetsperspektiv. Fru talman!
Remissinstanserna som fick inkomma med kommentarer till det nya förslaget till medieföreskrifter var verkligen skoningslösa i sin kritik. Det var en stenhård kritik. Om det har varit en väckarklocka för regeringen tycker jag såklart att det är positivt. Till exempel Tidningsutgivarna avstyrkte bestämt förslaget till nya föreskrifter för mediestöd och underströk att staten inte ska kvalitetspröva journalistik.
Man ställde sig även kritiska till det slutliga förslaget och menar att det är svårt, precis som jag säger här, för en myndighet att avgöra vad som är desinformation. Samma sak är det med Journalistförbundet, som var mycket kritiskt. Man menar att kvalitetskravet när det gäller stöd historiskt snarare har handlat om mer objektiva parametrar som antalet anställda journalister, andelen eget redaktionellt innehåll och så vidare. Journalistförbundet menar även att förslaget innebär en indirekt inskränkning av den grundlagsskyddade yttrandefriheten i Sverige.
Det skulle vara intressant att höra hur Amanda Lind ser på det. Även Publicistklubben och många andra aktörer har kritiserat de nya föreskrifterna väldigt hårt. Det som jag undrar nu är om det finns en enda samhällsaktör som tycker att de nya föreskrifterna är rimliga och bra. Jag har i alla fall inte hört eller sett någon sådan. Fru talman! Jag noterar att Amanda Lind pekar på att Myndigheten för press, radio och TV har haft möjlighet att meddela föreskrifter, och det är helt riktigt sett till förordningen.
Men när myndigheten nu har fått den kraftiga kritiken för föreskrifterna har man återkommande pekat på att man håller sig till förordningen. Som Amanda Lind mycket riktigt sa ansvarar regeringen för förordningen, så nu ligger bollen helt enkelt hos regeringen i den här frågan. Min fråga är: Är Amanda Lind beredd att ompröva innehållet i förordningen som lett fram till föreskrifterna? Jag tolkar det som att man i alla fall vill kolla lite på frågan.
Eller vill regeringen ha en ordning där i praktiken statliga myndigheter ska diktera redaktionella beslut hos medier? Det är ju det som blir konsekvensen.