KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Jag tycker två saker i huvudfrågan. För det första är det bra att Lars Eriksson har ställt interpellationen. Det är bra och viktigt att denna fråga och andra frågor om handel med Ryssland kommer upp i Sveriges riksdag. För det andra har statsrådet Norman avgivit ett riktigt svar att man nu inte ska förhasta sig. Frågan sönderfaller i flera delar.
Man brukar säga att teknik slår politik. I det här fallet är vi inne på den andra linjen, nämligen att politik möjligen slår teknik. Det viktiga i statsrådets svar är att handel med Ryssland självklart rymmer ett antal svårigheter som bolaget måste ta på stort allvar, inte minst mot bakgrund av utvecklingen den senaste tiden.
Detta är nyckelfrågan, inte bara i fråga om kärnbränsle utan även i många andra frågor. Detta har också blivit en utrikespolitisk fråga. Få länder är i dag i så stort behov av demokrati och inte minst rättssäkerhet som Ryssland, som Lars Eriksson också var inne på.
Rättssäkerhet innehåller också avtalsfrågor. Här är det alldeles uppenbart att demokratin i Ryssland inte kan hantera alla dessa rättssäkerhetsfrågor och avtalsfrågor.
Ryssland har gjort sig känt som en framgångsrik nation i ett avseende, nämligen att sälja råvaror. Kärnbränsle är inte en råvara, men det baseras på en råvara.
En av de saker som vi har kunnat konstatera under senare år är att Västeuropa blivit mer beroende än önskvärt vore av rysk teknik eller ryska leveranser av olja och gas.
Förekomsten av Nord Stream - som jag personligen och många andra har varit skeptiska till - har gjort att stora delar av Europa har blivit beroende av rysk naturgas. Dessutom bygger hela Rysslands ekonomi mycket på försäljning av olja, som under den senaste tiden har haft ett högt värde.
Att politik slår teknik nu blir så uppenbart när man ser till de metoder som Ryssland använder för att annektera delar av ett annat land. Fru talman! Några av oss träffade häromdagen Moldaviens talman Igor Corman.
Han uttrycker exakt samma oro som många känner, nämligen att den osäkerhet som det oförutsedda agerandet från Rysslands sida leder till är ett stort hot inte bara mot Krim utan också mot många andra handelsförbindelser i Europa. Det tillhör det som kommer in här.
Även om Vattenfall ingår ett avtal som träder i kraft 2019-2020, går det att lita på avtalet? Jag skulle vilja be statsrådet kommentera om det går att lita på att även om Vattenfall ingår ett avtal att det håller när det sker med en så osäker part som Ryska federationens statliga företag.
Gunnar Andrén (L):
Peter Persson ställer många ideologiskt intressanta interpellationer, och det här är väl en av de allra mest intressanta, åtminstone den andra frågeställningen. Den gör mig som liberal ganska bekymrad. Peter Persson önskar nämligen att regeringen ska ta avstånd från en viss åsikt från ett företag. Jag menar att det är oerhört viktigt att vi håller på den fria åsiktsbildningen i det här landet.
Man kan lätt vända på det här, fru talman, och säga att regeringen skulle ta avstånd från det som Hotell- och restaurangfackets ordförande Niia säger. I motsats till Peter Persson tycker hon att man inte ska höja restaurangmomsen.
Jag försvarar absolut ordförandens för LO-förbundets hotell- och restaurangfack och alla medlemmars rätt att tycka vad de vill om det här. Om regeringen skulle ta avstånd från någon åsikt som en enskild person eller något fackförbund har i det här landet skulle jag omedelbart anmäla finansministern till konstitutionsutskottet, för så gör man inte.
Jag tycker att Peter Perssons, en socialdemokratisk riksdagsledamot, fråga om att regeringen ska ta avstånd från en viss åsikt är mycket uppseendeväckande. Fru talman! Jag återgår nu till huvudfrågan som det här gäller, nämligen sänkningen av restaurangmomsen.
Kanske är det inte bara jag utan någon annan också som varje dag gör som jag och lägger sig ned och sover och under huvudkudden har valmanifestet från Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet från den 31 augusti 2010. Det är underskrivet av Mona Sahlin, Lars Ohly och, tror jag, Maria Wetterstrand.
Vad kan man läsa i punkt 5 som handlar om stärkt konkurrenskraft? Jo, att dessa tre partier om de vinner regeringsmakten ska överväga att också sänka restaurangmomsen. Det finns någon annan reservation på allting också om det ekonomiska läget så tillåter. Peter Perssons parti gick till val på att man skulle sänka restaurangmomsen.
Var glad över att regeringen har gjort det som ni ville göra, och var inte så bekymrad över detta! Jag var själv en av dem som var ganska fundersamma över detta skattesänkningskrav. Det tillhörde inte Folkpartiets prioriterade skattesänkningar, det ska jag gärna medge. Men nu när Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet gick till val på detta får de väl pröva det också.
Sedan tycker jag att det är klokt som finansministern säger att man nu i efterhand får se om detta var en klok politik eller inte. Ni ska vara glada och inte gå till angrepp mot er egen politik och att man har genomfört den. Peter Persson var ju kandidat till 2010 års program och läste det säkert väldigt ingående.
Annars kan man fråga sig: Om ni inte menade någonting med detta, vilka övriga punkter var det som ni inte menade någonting med? Man måste ju tro på det som står i ett valmanifest, för det är ju inte vilket dokument som helst. Peter Persson har läst det så noggrant att han vet att Socialdemokraterna gick till val på detta förslag. Nu tycker ni att det är ett jättedåligt förslag och alla dömer ut det. Men varför framförde ni då detta förslag?
Gunnar Andrén (L):
Jag var beredd att gratulera Peter Persson till hans tystnad i fråga om den andra delen av hans fråga, tills han tog upp den på slutet och gjorde ont värre. Jag måste nu absolut försvara Karl-Petter Thorwaldsson, Ella Niia och andra fackliga företrädares rätt att ha sina egna åsikter i frågan. Det skulle till och med kunna gälla kommunstyrelsens ordförande i Jönköping.
Det ska inte finnas några restriktioner för vilka åsikter dessa människor vill ha om den politik som regeringen för, absolut inte. Detta är en grundläggande princip som är viktigare än såväl skattesänkningar som marginalskatter och så vidare. Fri opinionsbildning ska vi ha i det här landet! Heder åt både Karl-Petter Thorwaldsson som uttalar sig mot regeringen och åt Ella Niia som uttalar sig för regeringen i frågan.
Det ska vara fri opinionsbildning, och det är bra att LO-tidningen Arbetet - som den numera heter - inte har sådana restriktioner som gynnar tystnadens politik.
Peter Persson, var inte arg! Var glad över att regeringen har genomfört åtminstone delar av ert valmanifest! För övrigt vill jag också fråga: Om nu detta var dåligt, vilka övriga delar skulle vi inte tro på? Och framför allt, vilka delar av valmanifestet 2014 ska vi absolut inte tro på?
Gunnar Andrén (L):
Det är många som sitter i skatteutskottet som deltar i denna debatt. Jag får lov att säga att jag i detta sammanhang känner mig som en politisk fornlämning. Jag var med redan på den tiden då herr Arne Kjörnsberg i Borås var ordförande i skatteutskottet. Då förhandlade Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet fram någonting som man kallade skatteväxling.
I denna ingick att man sänkte skatten på arbete, inte mycket men något. Så var det. Argumentet från skatteutskottets dåvarande ordförande var att detta skulle leda till ökad köpkraft. Därför var det en riktig åtgärd. Jag delar denna uppfattning. Det var en bra åtgärd.
Vi var inte emot den. Det har hänt ganska mycket under denna tid, särskilt från 2007 och framåt när vi har fått dessa jobbskatteavdrag.
Jag har till flera viceordförande i skatteutskottet - Lars Johansson, Veronica Palm, Jennie Nilsson och jag tror även Leif Jakobsson, men jag är inte riktigt säker på det - ställt frågan: Hur många nya jobb skulle det ha blivit på Volvo i Göteborg och i Skövde om man inte hade ökat köpkraften under dessa år? Tyvärr har jag aldrig fått något bra svar.
I själva verket har jag inte fått något svar alls. Det hänger naturligtvis samman med den ideologiska övertygelse som jag har, nämligen att det är bra att människor har god köpkraft i detta land eftersom det leder till efterfrågan och jobb.
På denna punkt har jag aldrig förstått Socialdemokraternas enorma motstånd mot att löntagare och företagare skulle ha mer pengar kvar som de själva kan disponera över. Detta är egentligen den ideologiska frågan.
Nu visar det sig att vid varje tillfälle då man har infört ett jobbskatteavdrag har Socialdemokraterna i efterhand varit beredda att acceptera detta. Det förslag som nu föreligger och som riksdagen ännu inte har accepterat - vi vet inte hur det blir med den saken - kommer Socialdemokraterna att motsätta sig i en votering fram till den 31 december. Men från den 1 januari 2014 kommer de att godta detta.
Jag tycker att det är en klok ståndpunkt av den anledningen att jag menar att det är bra för Sverige att svenska folket får den köpkraftsförstärkning som ett nytt jobbskatteavdrag leder till. Jag medger gärna att det är precis som när man äter gröna grodor, att det finns en avtagande godhet för den femte grodan i förhållande till de tidigare.
Naturligtvis minskar effekten något av ett ytterligare jobbskatteavdrag i förhållande till de tidigare. Likväl är det bra, precis som herr Arne Kjörnsberg hävdade 2003 om jag inte missminner mig, att svenska folket får ökad köpkraft.
Min fråga till Socialdemokraterna är: Varför vill ni inte att svenska folket ska få ökad köpkraft så att man kan köpa fler Volvobilar producerade i Göteborg och i Skövde och därmed också öka sysselsättningen i detta land.
Gunnar Andrén (L):
Jag kan inte låta bli att börja med att notera att jag än en gång inte fått något svar på min viktiga Volvofråga, nämligen hur många fler Volvobilar det skulle ha sålts i det här landet utan jobbskatteavdraget. Det är en viktig fråga. Jag får aldrig något svar på den. Någon gång måste ni kunna svara på den. Sedan tycker jag att det är lätt att hålla med Hillevi Larsson.
Vi har alldeles för många arbetslösa, alldeles för många långtidsarbetslösa, alldeles för många unga som är arbetslösa och alldeles för många i utanförskap, utlandsfödda som har svårt att få jobb. Allt det är riktigt. Men mot detta måste man ställa en annan sak, nämligen att vi har en högre andel som är i arbetskraft och har sysselsättning än någonsin.
Det är skillnad på en andel av någonting och absolut tal. Ni är själva inne på, när det gäller utbildningssituationen, att det är olika grupper som vi jämför. Andelen och absoluta tal är olika saker. Jag vill påstå, som svar till Leif Jakobsson, att är det några som ska vara glada över att vi hållit sysselsättningen uppe och att den är högre än någonsin så är det våra pensionärer.
Det är ju de som har dragit nytta av detta. Om vi hade haft lägre sysselsättning skulle pensionerna ha varit väldigt mycket lägre. Jag noterar att det visserligen finns en slagighet i det system som vi alla, Socialdemokraterna och de liberala partierna som jag kallar dem, står bakom och som vi ska slå vakt om.
Men jämfört med det tidigare ATP-systemet har vi under 11 av de senaste 13 eller 14 åren haft större pensionshöjningar än tidigare. Jag tror att Socialdemokraterna gärna vill sänka skatterna för pensionärer, men under tiden 1994-2006 var det vad jag kan minnas inte en enda pensionsskattesänkning.
Gunnar Andrén (L):
Det är viktigt att skilja mellan olyckor och katastrofer. Det här har karaktären av en katastrof, för det är oersättliga värden som har gått till spillo. Det är ungefär 8 000 grafiska verk det handlar om. Bland dem kan nämnas mellan 500 och 600 originalverk av Carl Fredrik Reuterswärd. De är i praktiken oersättliga. Den här frågan, som jag tycker är väldigt viktig att diskutera även i Sveriges riksdag, sönderfaller egentligen i två delar.
Den ena delen handlar just om Grafikens Hus i Mariefred. Den andra handlar om något annat, nämligen om brandskyddet för olika kulturella minnesmärken, fastigheter och så vidare. Det är en annan fråga, men den är väldigt viktig i det här sammanhanget, för detta är nog inte den sista brand som förstör oersättliga värden.
Detta är något som man från departementet, Riksantikvarieämbetet och Fastighetsverket, som ju äger många av dessa fastigheter, måste se över. Risken är annars att alla anslag kommer att gå till verksamheter. Det är i och för sig bra med goda verksamheter, men skyddet av byggnader får inte negligeras.
Som kulturministern vet har jag suttit tio år i Drottningholmsteaterns styrelse. Där var bevarandet av byggnaden en av de två delar vi hade - verksamheten var den andra. Skyddet av byggnaden är oerhört viktigt. Jag ser till min glädje att viceordföranden i kulturutskottet, som har varit med mig där ute, sitter här.
Vi kunde notera att det befann sig i gott skick när vi var där i alla fall. Man kan ställa stora krav på staten i många sammanhang, men det som har skett i Mariefred nu visar vilken oerhörd betydelse ett enskilt engagemang har.
Det handlar om bidrag från olika medlemmar och lokala aktörer - Regionförbundet Sörmland har gett bidrag om 200 000 kronor och Strängnäs kommun har anslagit 400 000 kronor för treårsperioden. Den insamling som Strängnäs Tidning och Eskilstuna-Kuriren har startat är väldigt viktig. Den har inbringat bortåt 100 000 kronor ytterligare.
Detta är naturligtvis en liten del, men det är viktigt som markering av att det behövs väldigt många som engagerar sig för att just den verksamheten ska få fortsätta. Det är ju inte byggnaden utan den verksamhet som Grafikens Hus företräder som är det viktiga i längden.
Där håller jag gärna med Hans Ekström och statsrådet om att byggnaden i Mariefred har spelat en väldigt stor roll för att vi har kunnat föra upp den grafiska verksamheten till den nivå man nu har. Jag är glad över att kunna säga att verksamheten under alla omständigheter kommer att kunna fortsätta. Men det är klart att det behövs olika insatser här.
Jag skulle särskilt vilja fråga statsrådet om brandskyddet för olika kulturella ändamål i framtiden. Det är en fråga som aktualiseras genom den här katastrofen.
Gunnar Andrén (L):
För en del börjar tideräkningen 2006. Vi är några stycken som har varit med ännu längre. Det är högst relevanta frågor. Det ska jag gärna säga. Jag vet av svaret att regeringen arbetar väldigt intensivt med det. Herr talman! Ibland måste man återvända till Arbetsförmedlingen i Bredäng. Jag var där på den tiden den ärade arbetsmarknadsministern hette Hans Karlsson.
Det var några från skattutskottet från olika partier som var där. Det vi fick se var att fas 3 inte fanns. Det fanns absolut inte. Däremot noterade jag att det fanns ett hundratal huvudsakligen kvinnor som satt och kvalificerade sig för en ny arbetslöshetsunderstödsperiod med vissa villkor.
De skulle vara där ett antal timmar om dagen några dagar i veckan och söka jobb, som det hette. Tyvärr förtidspensionerades också den dagen av arbetsmarknadsskäl icke mindre än tre personer på just den arbetsförmedlingen. Det som nu heter fas 3 och kritiseras hårt fanns inte förr i tiden. Då hade man något annat. Man osynliggjorde problemet.
En av de stora sakerna som jag tror att Socialdemokraterna i grund och botten tycker är bra är att vi har synliggjort problemet med dem som har svårt att få jobb. Herr talman! Jag kan inte så mycket men något om arbetsmarknaden i Hallstavik. Det är en ort som ligger i länet. När jag kom in i riksdagen 2002 fanns det drygt tusen anställda.
Jag tror att det var 1 200 i huvudsak vid Hallstaviks pappersbruk från 1913. Jag noterar att sysselsättningen har gått nedåt något fruktansvärt i Hallstavik. Förra året lades pappersmaskin nummer två ned, och man har investerat väldigt mycket pengar. För varje investering på 10 miljoner man gör minskar antalet anställda. Man är nu nere i ungefär 429, hörde jag häromdagen.
Det är alltså ungefär 800 personer som har försvunnit på de åren. Vad ska de göra, dessa utomordentliga yrkesmän och yrkeskvinnor som finns på en sådan liten ort? De vänder sig till Arbetsförmedlingen i första hand. Men det finns också andra alternativ. De kan för det första skaffa sig utbildning och också titta på andra företag i regionen. Det finns ett litet företag som heter Björks Rostfria, som jag också känner väl till.
Det har fått en stor order till Göteborg. Det sysslar med vattenrening. Det har kunnat anställa väldigt många människor som tidigare har varit på pappersbruket. Pappersbruksjobben kommer aldrig tillbaka. Det kan man vara ganska säker på. Det måste finnas företag som kan anställa. De problem som finns med matchningen är högst relevanta.
Så är det absolut. Det måste man jobba väldigt mycket med. Men man måste också hela tiden jobba med den andra sidan. Det gäller att se till att det finns företag som anställer och utbildningsplatser så att människor kan få rätt jobb och också kan ta de jobb som finns.
Gunnar Andrén (L):
Efter Mats Pertofts två inlägg avvaktar jag med spänning hans förslag på vad man ska göra. Hitintills har vi inte hört någonting annat än att det är bekymmersamt, precis som statsrådet säger. Jag håller med om det. Denna dom handlar inte om ändrade regler utan om tillämpningen. Den har ställt till med mycket bryderi hos många momsinbetalare genom Skatteverkets krav.
Det handlar kanske om över 1 000 miljoner kronor. Vi som är inblandade i det här ser verkningar av detta på många olika sätt. Jag skulle vilja ta upp två andra trådar i sammanhanget som mer handlar om det strukturella. Det ena är den långa tid som har gått.
Utan att det egentligen har varit fråga om skatteplanering har många aktörer betalat enligt bestämmelser som de trodde gällde och som nu upphävs. Det handlar om i storleksordningen 10-15 år.
Och, som statsrådet säger, ändrade regeringen 2007, 2008 på en del andra förutsättningar när det gäller kreditfakturor till kunder. Många har alltså handlat i god tro i den här frågan. De drabbas nu, precis som Mats Pertoft säger, av ganska stora kostnader som de inte har förutsett. Det är det ena.
Att det har varit så här under lång tid är ett bekymmer. Det har lagrats mycket pengar. Man kan fråga om det ska finnas preskriptionstider i sådana här sammanhang. Det är det ena jag skulle vilja fråga om. Fru talman! Det andra är ännu mer grundläggande. Det handlar om att vi har ett system som efter 1991, då vi hade en enda momssats, har perforerats.
Vi har väldigt många olika momssatser nu. Det är undantag på undantag. Här handlar det också om ett undantag. Detta gör att man alltid måste fundera på hur själva momssystemet ska vara utformat. Ministären Persson tillsatte en gång i tiden - det tyckte jag var klokt - en utredning, och betänkandet kom ungefär 2005. Utredningen gjordes av överdirektören Lennart Hamberg.
Han diskuterade hur hög momsen skulle vara i genomsnitt om man tog bort alla de undantag som fanns och hade införts av olika regeringar - vi hade infört det för mat och en massa olika saker. Då var den inte längre 25 procent.
Om alla skulle betala lika mycket för mat, blöjor, bensin och vad det nu kan vara skulle den effektiva momssatsen vara 21,9 procent. Det säger någonting om att vi genom en massa undantag i momsreglerna har skapat egna problem. Det är det som har grundlagt detta.
De olika momssatserna och frågan om vad som ska vara tillhandahållande av tjänst eller varuleverans gör att vi har fått den här, som statsrådet säger, mycket beklagansvärda situationen.
Gunnar Andrén (L):
Är Sverige unikt? Finns det inget annat land som har jobbskatteavdrag? Det är detta det handlar om. Staffan Anger hänvisar till Finanspolitiska rådets senaste utgåva. Man kan också läsa 2010 års utgåva där ikonen på nationalekonomiområdet Lars Calmfors ledde arbetet.
Då ser man att jobbskatteavdrag finns i minst 18 andra länder. Det finns i Australien, Belgien, Finland, Frankrike, Irland, Kanada, Japan, Nederländerna, Nya Zeeland, Slovakien, Storbritannien, Sydkorea, Tyskland, Ungern och USA.
Alla dessa länder beskattar arbetsinkomster och pensioner något olika. Så har Sverige också gjort en gång i tiden. Det är få som minns det, men 1985 beslutade den socialdemokratiska regeringen tillsammans med Vänsterpartiet att införa ett något lägre förhöjt grundavdrag för pensionärer än för yrkesarbetande. Det blev ett himla liv, för att uttrycka det rakt på sak, på pensionärsorganisationerna.
De tyckte att detta var orättvist. Ännu längre tillbaka i tiden har vi dessutom haft förvärvsavdrag, som också motiverar en del av de jobbskatteavdrag som finns nu. Det handlar om fördelningspolitiska åtgärder, där man i en del av länderna inte beskattar individerna. Man beskattar så att man ser till att hushåll med barn får förhöjt jobbskatteavdrag i de här länderna. Vi har, herr talman, i hög grad koncentrerat oss på sysselsättningsaspekten.
De ärade ledamöterna av skatteutskottet besökte nyligen Danmark. De fick då veta att midsommaröverenskommelsen 2013 innebar just att man skulle införa ett jobbskatteavdrag av svensk modell. Då var det Socialdemokratiet, Radikale venstre och Socialistisk folkeparti som gjorde detta. Sedan har Socialistisk folkeparti inte orkat med att sitta kvar i regeringen. Det kan vara en intressant hänvisning till vad som har hänt sedan. Herr talman!
Jag skulle till slut vilja ställa frågan: Varför vill Socialdemokraterna eventuellt behålla hela jobbskatteavdraget med de justeringar som man gör längst upp? Detta finns i andra länder också; det ska gärna sägas. Jag tror att det finns en orsak till att de vill det. De har sett att det fungerar från sysselsättningssynpunkt. Det fungerar precis som i många andra länder. Jag ska sluta, herr talman, med att tala om att det finns fyra länder i Europa som inte har något jobbskatteavdrag.
Inte överraskande är det Grekland, Italien, Spanien och Portugal. Vi kan se hur det har gått med sysselsättningen i de länderna. Det är kanske inte så oklokt som många vill göra gällande att ha ett jobbskatteavdrag. Sedan är det som sagt inget självändamål att pensionärer ska beskattas högre.
Men själva jobbskatteavdraget, som är kärnan i detta, är ganska bra även för pensionärer som vill ha högre pensioner.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill koncentrera mig på den fråga Valter Mutt och Annika Lillemets ställer om hur den demokratiska styrningen av Riksbanken ska ökas. Det är en del i frågan, men kanske inte den allra viktigaste. Jag tillhör sedan en tid tillbaka Riksbanksfullmäktige och har i samband därmed utträtt ur finansutskottet. Anledningen är att man inte ska utvärdera sig själv.
Det är viktigt att påpeka. Enligt mitt sätt att se det är Riksbanken inte ofelbar. Den ska bara agera och arbeta med stöd av och under den lag som beslutas av riksdagen.
Det betyder att så länge man inte har något annat att styra med än den lagen går det inte heller att ha flera mål för Riksbanken utöver det nuvarande med inflationspolitiken och en stabil finansiell ordning och reda i landet. Det är klart att man skulle kunna tänka sig flera mål.
Den amerikanska riksbanken Federal Reserve har det. Herr talman! Vänsterpartiet var tidigare representerade i Riksbanksfullmäktige men är det inte just nu. Det är däremot Miljöpartiet genom Peter Eriksson och den tidigare partisekreteraren Agneta Börjesson. Vänsterpartiet har full insyn i detta. Då kan man fråga sig: Hur ska en ny regering agera?
Ska man ändra på detta? Miljöpartiet vill i riksbankslagen införa förslaget att särskild hänsyn ska tas till de miljöutmaningar man har. Vänsterpartiet, som kan tänkas bli en del av koalitionen, vill införa ett annat mål, nämligen sysselsättningsmålet. Helt plötsligt skulle vi sitta med tre mål för Riksbanken.
Det vore väldigt intressant att få reda på om ni som har väckt interpellationen avser att ändra riksbankslagen så att det blir en ny situation där olika hänsyn ska tas i Riksbanken. Vad ska väga tyngst? Jag har inte sett att något av de fem största partierna, som är representerade i Riksbanken, vill ändra på riksbankslagen i detta avseende.
Det är en viktig konsumentupplysning för Sveriges folk att veta vad riksbankslagen kommer att innefatta efter ett eventuellt regeringsskifte. Det skulle vara väldigt intressant att få veta.