KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Ramhorn (SD):
Sjukvården är en av de grundläggande delarna i ett lands välfärdssystem. Om människor inte får tillgänglig vård av hög kvalitet finns det stor risk att de tappar tilltron till det gemensamma samhällskontraktet. Det skulle vara förödande för vårt svenska samhälle. För fyra år sedan lovade Socialdemokraterna att korta vårdköerna i allmänhet och att fokusera på cancervården i synnerhet.
Ett löfte till alla cancerpatienter var då att man skulle få behandling inom fyra veckor. Nu, efter fyra år, har vi facit: vårdköerna har fördubblats. Löftet om max fyra veckor mellan remiss och vård har inte heller infriats. Vi ligger alltså fortfarande långt ifrån målet för ledtider inom det standardiserade vårdförloppet för cancervården.
Vi är i ett läge där människor med allvarliga och dödliga sjukdomar inte får den hjälp de behöver. Människor dör med andra ord i väntan på vård i Sverige i dag. Vilken plan har Socialdemokraterna för de cancersjuka som står i dessa kroniskt långa vårdköer i dag och som inte får vård i tid?
Vi ska komma ihåg att för en cancerpatient räknas varje dag. Man har inte tid att vänta. Min andra fråga är: På vilket sätt ska man kunna lita på att Socialdemokraterna ska kunna korta vårdköerna inom bland annat cancervården framöver, när de inte lyckades förra mandatperioden?
Per Ramhorn (SD):
Jag noterar att jag inte fick svar på frågorna om man har en plan eller varför vi ska kunna lita på att man kan korta vårdköerna framöver. Kristina Nilsson säger att vi nog bör jobba tillsammans allihop. Det håller jag med om. Det var därför vi bjöd in till en gemensam nationell samling för att diskutera de här frågorna. Bland andra Socialdemokraterna tackade nej. Tydligen var prestige viktigare.
I vår budget finns det flera konkreta åtgärder för att korta väntetiderna, bland annat inom cancervården. Men om ni inte vill titta på de tipsen finns det andra åtgärder man skulle kunna vidta omgående, i det här akuta läget. En är att se över regelverket för vård i utlandet. I dag är det många som väljer att vända sig till våra grannländer, inte minst inom cancervården. Köerna är kortare där.
Men då måste man också lägga ut pengar i förskott, vilket är dyrt för många. Har ni någon ambition att se över och förändra regelverket för vård i utlandet?
Per Ramhorn (SD):
Tack för frågan, Kristina Nilsson! Om jag uppfattade Kristina Nilsson rätt sa hon att vårdköerna inte säger särskilt mycket om situationen i vården. Det tycker jag visst att de gör.
Som exempel har 20 patienter på Karolinska här i Stockholm fått sin operation för sent på grund av vårdköer och platsbrist. Flera av dem dog på grund av det. För några dagar sedan fick vi höra från Skånes universitetssjukhus i Lund, Sus, att man hade opererat nio personer för sent. Fyra av dem hade avlidit.
Detta utreds nu. Naturligtvis säger vårdköerna en hel del om tillståndet inom svensk sjukvård. Kristina Nilsson kritiserade även vår budget lite grann. Hon säger att det krävs resurser. Ja, det stämmer. Vi har finansierat detta i vårt budgetalternativ. Jag önskar naturligtvis att vårt alternativ hade gått igenom.
Vi hade nämligen 6 miljarder mer på detta område jämfört med övergångsbudgetens förslag. I en sådan situation måste vi med tanke på den allvarliga situation som råder i Sverige ställa oss frågan om vi inte måste rösta på det näst bästa. Det var i detta läge Moderaternas och Kristdemokraternas budget. De ville tillföra 3 miljarder mer.
Jag kan ärligt och villigt säga att mycket i den budget som vi röstade på var mycket bra. Jag hade önskat att en del av vår politik också hade funnits med, för då hade den naturligtvis varit ännu bättre.
Per Ramhorn (SD):
Tack, Karin Rågsjö, för frågorna! Naturligtvis presenterar jag vårt eget förslag, som jag önskar hade gått igenom. Men mycket av Alliansens förslag inom detta utgiftsområde är bra.
De fokuserar på tillgängligheten, vilket den rödgröna regeringen från föregående mandatperiod inte gjorde. Alliansen har infört en kömiljard. Ärligt talat tror jag inte att den är hela lösningen. Men när den togs bort - om jag inte har helt fel var Karins parti inblandat i det - blev det en katastrof. Det kan ingen säga något emot.
Jag tror att kömiljarden är bra då man fokuserar på tillgängligheten, men mer kommer att behövas. Jag hoppas då att våra förslag kommer att beaktas i denna fråga framöver. Vi ska ju inte diskutera flyktingsituationen och invandringspolitiken här.
Kompetensförsörjningen är dock absolut viktig. Jag tror inte att personalsituationen inom svensk sjukvård hänger på vår flyktingpolitik. Finns det brist på specialkompetens inom vissa yrken ska vi naturligtvis ha en arbetskraftsinvandring. Men vi kan inte förlita oss på flyktingpolitiken för att klara av sjukvården.
Per Ramhorn (SD):
Jag nämnde två landsting där människor har konstaterat att patienter har dött. Det finns fler. Jag kan inte stå och räkna upp alla här. Jag tog upp två, för det var två olika styren. I Stockholm var det borgerligt. Och när detta hände i Skåne förra mandatperioden var det ett rödgrönt styre.
Med det vill jag säga: Man ska nog inte fokusera på vilket styre det är. Det behövs rejäla reformer som kan hjälpa alla landsting, helt enkelt. Sedan får jag frågor om Moderaternas budget, som vi har röstat fram. Det står väl flera gånger i budgeten om personalpolitiken. Bland annat vill man ge sjuksköterskorna betald specialistutbildning.
Det ska vara fler händer inom äldreomsorgen med sådana här tjänster. Jag ska säga att jag inte är expert. Jag vet inte exakt vilka namn det är i budgeten, men det är naturligtvis även tjänster.
Per Ramhorn (SD):
Tack för frågan, Dag Larsson! Jag kommer att svara frågan precis som jag svarade när Expressen frågade mig: Det har tillsatts en arbetsgrupp, och vi är bara i inledningsskedet. Därför kan jag inte avslöja något närmare när det gäller den processen; det är ett internt arbete i partiet.
Men jag kan säga så mycket som att vi bör öka generellt när det gäller att förebygga ofrivillig graviditet. Det gäller över hela linjen, helt enkelt.
Per Ramhorn (SD):
Tack för frågan, Acko Ankarberg Johansson! Det stämmer att vi gör en förflyttning av 40 miljoner från asylsökande till hbtq-personer. Men sammanlagt gör vi en ökning för alla individer på 600 miljoner jämfört med regeringens budget.
För att se om en insats är verkningsfull måste man alltid utvärdera och återrapportera. Vi har under många år påpekat att det är viktigt. Vi skriver också i vår budget om just återrapportering och att man ska kunna se att pengarna haft verkan. Det är viktigt.
Per Ramhorn (SD):
Det var flera frågor. Men när det gäller den sista, att vi skulle stå på de rikas sida, vet jag inte varifrån Karin har fått det. När det gäller vårdförsäkringar tror jag inte att det hade hjälpt att inte ha privata företag inom vården. Jag tror att det skulle göra köerna ännu längre om vi skulle ta bort dem.
I fråga om privata sjukvårdsförsäkringar är lagen tydlig med vad som gäller: de som har störst behov av vård ska gå först. Skulle det vara på det sättet att vissa privata företag inte följer denna viktiga princip ska det naturligtvis leda till konsekvenser för dem. Det gäller dock att ta reda på om det verkligen är på det viset.
Man kan inte bara hänvisa till en artikel i DN. Man måste ha mer och bättre underlag. När vi hade den här debatten 2017, när regeringen lade fram ett förslag om privata vårdförsäkringar, skrev regeringen själv i sin proposition att det inte var helt klart att det fanns en undanträngningseffekt utan att man misstänkte det.
Det finns alltså inga studier som bekräftar att det finns en undanträngningseffekt.
Per Ramhorn (SD):
Som jag sa tidigare måste ett lagförslag bygga på en riktig grund. Man kan inte bara hänvisa till vad olika yrkesgrupper säger eller till tidningsartiklar.
När det gäller den sista frågan om invandring och personalbrist är det ett önsketänkande, inte minst från Vänsterpartiet, att invandringen skulle avhjälpa vårdens personalbrist. Det är tvärtom på det sättet att de som har utländsk bakgrund har större vårdbehov än den infödda befolkningen.
Just det skrev barnläkaren Mats Reimer om i Dagens Samhälle för ett par veckor sedan. Tydligast är det inom tandvården och diabetesvården. Men också inom barnsjukvården har immigrationen lett till ett ökat behov. Önsketänkandet, att det skulle hjälpa, stämmer alltså inte.
Per Ramhorn (SD):
För ett par veckor sedan ställde jag en fråga om de långa vårdköerna till statsministern, men som brukligt oftast är vid dessa frågestunder fick jag inget tydligt svar. Därför försöker jag ännu en gång och ställer frågan till Kristina Nilsson. År 2014, när Socialdemokraterna tog över regeringsansvaret, var det 12 procent som inte fick sin operation eller behandling inom vårdgarantins 90 dagar.
Nu, fem år senare, visar novembermätningen att siffran har ökat till 25 procent. När det gäller väntetider för kvinnor med cancersjukdomar är läget ännu allvarligare. Hela 60 procent av dem som drabbas av bröstcancer får inte tid enligt det standardiserade vårdförloppet. När det gäller livmoderhalscancer är det ännu värre - 85 procent av dessa kvinnor får inte vård i tid.
När man tror att det inte kan bli värre när det gäller väntetider kan man titta på patienter som drabbats av urinblåscancer. Hör och häpna! Av dem är det 91 procent som inte får vård i tid, enligt de senaste siffrorna över väntetider i vården. Detta är naturligtvis oacceptabelt; det tycker vi säkert bägge. Vi minns ju alla vad statsministern sa 2014.
Alla cancerpatienter skulle få sin cancerbehandling inom fyra veckor. Nu, fem år senare, har vi facit i hand. Statsministerns löfte var bara tomma ord. Min fråga är således: Varför har man inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att vända denna utveckling när patienter far så pass illa och i vissa fall till och med dör? Ni har ändå haft fem år på er.
Per Ramhorn (SD):
Det stämmer att måluppfyllelsen under hösten har blivit lite bättre. Detta gick SKR ut med för ett tag sedan. Men när det gäller nybesök inom specialistvården har det blivit sämre. Jag har en fråga till Kristina Nilsson.
Anser Kristina Nilsson att regeringen under dessa fem år har varit lyckosam när det gäller att korta väntetiderna? Kristina Nilsson sa att det prioriteras. Men jag varit här i nio år och har hört detta år efter år. Den vändning vi alla skulle vilja se har inte kommit.
Till slut undrar jag också vad Kristina Nilsson skulle säga till de 80 000 patienter som i dag står i kö till specialistvården.
Per Ramhorn (SD):
Ett nytt rekord har slagits i Sverige, och då tänker jag inte på de rekordmånga skjutningarna och sprängningarna i vårt land. I stället tänker jag på de rekordlånga vårdköerna. År 2014, när statsministern tillträdde, var det 14 procent som inte fick sin operation inom vårdgarantins 90 dagar. Nu, fem år senare, har siffran stigit till 27 procent. När det gäller väntetiden för cancersjukdomar för kvinnor är läget ännu allvarligare.
Hela 60 procent av dem som drabbas av bröstcancer får inte vård i tid enligt det standardiserade vårdförloppet. När det gäller livmoderhalscancer är det ännu värre: 85 procent av dessa kvinnor får inte vård i tid. Min fråga är naturligtvis: Såg inte statsministern denna negativa utveckling komma när hans egen myndighet Vårdanalys varnade för detta redan 2017? Varför har man då inte vidtagit åtgärder för att vända denna utveckling? Man har ju ändå haft fem år på sig.
Per Ramhorn (SD):
Vi har en kris i sjukvården i dag. Cancersjuka dör i väntan på operation, och äldre människor avlider bakom skynken på akuten utan att något märker det. Beskrivningen av svensk sjukvård är just nu allt annat än smickrande. En arbetsmiljöenkät som Sveriges Läkarförbund nyligen genomfört visar att 66 procent av läkarna på grund av brist på vårdplatser har skickat hem patienter som egentligen borde ha lagts in.
Hela 79 procent av läkarna har de senaste åren skrivit ut patienter för tidigt av samma anledning. Sverige har i dag 2,2 vårdplatser per 1 000 invånare, vilket är lägst i hela EU, och trenden fortsätter nedåt. Min fråga går till statsrådet Mikael Damberg. Är statsrådet nöjd med det antal vårdplatser som vi har i Sverige? Om inte, varför har ni då inte vidtagit effektiva åtgärder för att vända utvecklingen?
Ni har ändå haft mer än fem år på er.
Per Ramhorn (SD):
Psykiatrin är under stark press och har varit så under lång tid. För en person som blir utsatt för någon form av trauma är det inte helt ovanligt att efteråt drabbas av posttraumatiskt stressyndrom. Detta är en mycket allvarlig diagnos som kan leda till både depression och i värsta fall självmord. I Borlänge finns en kris- och traumamottagning som är specialiserad på denna diagnos.
Sedan 2018 har alla patienter i Dalarna som drabbats av posttraumatiskt stressyndrom kunnat söka sig till denna mottagning. Men på grund av starkt inflöde av nya patienter har mottagningen valt att i fortsättningen endast ta emot nyanlända och asylsökande. Övriga samhällsmedborgare som får denna allvarliga diagnos hänvisas nu i stället till den vanliga psykiatrin, där möjligheten att få tillgång till denna specialistkompetens är begränsad.
Min fråga till socialministern är: Hur rimmar detta med hälso- och sjukvårdslagen, som säger att man ska få vård efter behov och inte utifrån vilken grupp man tillhör?
Per Ramhorn (SD):
Min fråga går till statsrådet Lena Hallengren. Regeringen har vid flera tillfällen påpekat hur viktigt det är att EU:s medlemsstater agerar gemensamt för att begränsa smittspridning av coronaviruset. Tyskland kommer nu att införa ett nytt inreseregister som innebär att resenärer som anländer med tåg eller flyg från högriskområden måste ange sina kontaktuppgifter för att underlätta smittspårningen.
Dessutom kommer resenärer från Sydkorea, Japan, Italien och Iran att tvingas genomgå hälsoundersökning vid ankomst till Tyskland. Även samtliga asylsökande kommer att testas. Med tanke på regeringens tidigare uttalande om hur viktigt det är att man inom EU agerar gemensamt blir min fråga till statsrådet: Kommer regeringen att verka för att vidta liknande åtgärder som man vidtagit i Tyskland?
Per Ramhorn (SD):
Vi har en proposition om Allmänna arvsfonden på vårt bord. Regeringen föreslår i propositionen att regelverket för Allmänna arvsfonden ska bli mer modernt. Syftet är att fonden även fortsättningsvis ska vara relevant och på ett rättssäkert sätt kunna förvalta arv efter personer som saknar arvsberättigade släktingar.
Moderniseringen syftar till att lagen ska bli mer tydlig och lättöverskådlig för dem som berörs av den men också för de organisationer som kan söka medel ur fonden. Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 2021. Herr talman! I stora delar välkomnar vi moderniseringen av regelverket i Allmänna arvsfonden. Vi ser dock en del brister i lagförslaget som vi anser bör åtgärdas.
Vi anser att tillämpningen skulle fungera bättre om regeringens förslag hade innehållit de åtgärder som vi föreslår i vår följdmotion. Jag ska ta upp ett av våra förslag som är särskilt viktigt ur ett rättvise- och jämlikhetsperspektiv. Herr talman! Vi anser att det är bra att man utvidgar Allmänna arvsfondens målgrupp till att omfatta även äldre personer.
Den nya målgruppen kommer att öka såväl allmänhetens intresse som förtroendet för Allmänna arvsfonden. Man ska komma ihåg att fondens kapital har vuxit markant de senaste åren. Därmed finns det mer utrymme för att främja verksamheter till förmån för ytterligare målgrupper och därmed bidra till en positiv samhällsutveckling. Herr talman!
Vi avstyrker dock regeringens förslag om att högst 10 procent av beslutade medel får fördelas till projekt för äldre personer. Vi delar därmed flera remissinstansers åsikt om att Arvsfondsdelegationen bör ha möjlighet att fördela mer medel om de bedömer att behovet av projekt för äldre personer och inkomna projektansökningar motiverar en höjning.
Naturligtvis är det angeläget att projekt för nuvarande målgrupper inte trängs undan. Men att sätta en absolut gräns på 10 procent innebär att man inte tar hänsyn till behovet av projekt för äldre personer. Målgruppen för äldre får då också generellt lägre prioritet än nuvarande grupper. Det kan i så fall lätt uppfattas som att Allmänna arvsfondens målgrupper har olika värde och att de behandlas på olika sätt.
Det skulle vara väldigt olyckligt. I förlängningen skulle det också kunna motverka den positiva inverkan som en ny målgrupp kan komma att ha på Allmänna arvsfondens verksamhet. Dessutom nämner utredningen uttryckligen att Arvsfondens ekonomi är sådan att något behov av att prioritera mellan angelägna ändamål inte längre är nödvändigt.
Därför anser vi, herr talman, att Arvsfondsdelegationen bör ha möjlighet att fördela mer medel till projekt för äldre personer än de 10 procent som föreslås i lagförslaget. Herr talman! Till sist anser vi också att det bör upprättas en gemensam databas för bidragsgivande organisationer. Det skulle ge en bättre överblick över statens bidragsgivning till den civila sektorn. Jag yrkar bifall till vår reservation, nummer 1.
Per Ramhorn (SD):
Samhället prövas hårt i dessa tider, och våra blickar vänds återigen mot vården och omsorgen. Vi ser hur vårdbiträden, läkare, sjuksköterskor, personal i hemtjänsten och många fler sliter hårt i en situation som nu förvärras, och det gör vi naturligtvis med oro och med en stilla bedjan om att sjukvården även den här gången ska klara de påfrestningar som den står inför.
Men det finns ett ljus i mörkret som vi alla har hoppats på, och det är vaccinet mot covid-19. Det är till viss del det som den här debatten ska handla om. Fru talman! I denna proposition föreslår man att tillämpningsområdet för lagen om register över nationella vaccinationsprogram ska utvidgas så att det även omfattar vaccinationer mot sjukdomen covid-19.
Lagens rubrik föreslås av den anledningen att ändras till lag om register över nationella vaccinationsprogram m. m. Lagen innehåller bland annat bestämmelser om vilka uppgifter som ska lämnas till registret, hur de får behandlas och vem som ska lämna dem.
Det föreslås även andra ändringar i lagen som innebär bland annat att den vårdgivare som har ansvarat för en vaccination mot covid-19 även ska lämna uppgift om dosnummer för vaccinationen till vaccinationsregistret. Förslagen innebär en mer ändamålsenlig och effektiv uppföljning av vaccinationstäckning, vaccinkvalitet, skyddseffekt samt säkerhet hos vaccinet.
Ändringen föreslås träda i kraft den l januari 2021. Fru talman! Det är bra att vi nu får detta på plats så snart som möjligt, och det är något vi sverigedemokrater ställer oss bakom.
Man ska komma ihåg att även när ett vaccin är godkänt krävs det fortsatta studier och långtidsuppföljning med fokus på både skyddseffekt och säkerhetsprofiler för att man ska kunna klargöra om det finns mer sällsynta biverkningar av vaccinet. Utifrån detta yrkar jag bifall till utskottets förslag.
Per Ramhorn (SD):
Vi har i dag att ta ställning till förslaget i socialutskottets betänkande Förlängning av lagen om tillfälliga smittskyddsåtgärder på serveringsställen . Lagen, som trädde i kraft den 1 juli 2020, är tidsbegränsad och gäller till utgången av 2020. Eftersom pandemin nu fortgår med full kraft är det viktigt att den tillfälliga lagen förlängs.
Därför föreslås det att lagen ska fortsätta att gälla till och med utgången av maj 2021. Detta är något som vi sverigedemokrater ställer oss bakom. Fru talman! Vi sverigedemokrater har två reservationer i detta betänkande med anledning av att vi delar flera av Kristdemokraternas bedömningar, bland annat att det behövs ett tydliggörande av både bedömningsgrunder vid tillsyn och föreskrifter om rutiner.
De gällande föreskrifterna och allmänna råden om hur man förhindrar smitta av covid-19 på restauranger och kaféer är inte helt glasklara. Jag ska bara ta ett exempel, som jag har läst om: Antalet besökare i ett och samma sällskap vid ett bord, en bardisk eller liknande får vara max åtta. Man kan tycka att det vid ett bord är relativt lätt att se om det är max åtta personer.
Men vid en lång bardisk eller liknande är det inte lika lätt att se vem som ingår i ett större sällskap. Det kan bli problem med denna otydlighet för både gäster och restaurangägare men också för de inspektörer som ska sköta tillsynen.
Därför bör Folkhälsomyndigheten få i uppdrag att förtydliga dessa föreskrifter och allmänna råd om att förhindra smitta av covid-19 på restauranger och kaféer - dels för att tydliggöra för näringsidkarna vilka specifika smittskyddsåtgärder som ska vidtas, dels för att tydliggöra för kommunerna vilka bedömningsgrunder som ska användas vid tillsynen. Fru talman!
Många livsmedelsinspektörer som inspekterar trängsel på restauranger och krogar uppger att de utsatts för hot och hat på jobbet. Flera säger, enligt en alldeles ny undersökning, att arbetsmiljön har försämrats betydligt under pandemin.
Vittnesmål från inspektörerna handlar om allt från filmning med mobilkameror av gäster på uteställen till direkta muntliga hot från både gäster och restaurangägare. I några fall har det till och med tillgripits fysiskt våld. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt. Det är av yttersta vikt att tillsynsverksamheten kan genomföras på ett säkert och tryggt sätt, och detta måste på alla sätt och vis säkerställas.
Det är också angeläget att dialogen mellan myndigheter och bransch stärks, inte minst i dessa pandemitider. Därför är det angeläget att både föreskrifter och allmänna råd tas fram i nära samarbete med dem som driver restauranger, kaféer och serveringsställen - allt för att man ska kunna se att lagen blir så förutsägbar som möjligt för alla inblandade.
Till sist är jag av uppfattningen att det bör finnas större möjligheter till lokala och regionala justeringar utifrån det aktuella smittläget, som till exempel nu i Helsingborg och övriga Skåne. Jag yrkar bifall till reservation 1.