KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann Linde (S):
Det stämmer att Kommerskollegium gjorde en analys. Man frågade fyra instanser. Naturvårdsverket hade ett antal frågor, och de har fått svar på flera av dem. Svar på flera av de frågorna kan dessutom hittas i det tolkningsinstrument som finns. Dessutom varnade inte Kemikalieinspektionen för det samarbete som vi skulle kunna ha. De sa att arbetet kan komma att ta längre tid, eftersom det är många fler som måste samarbeta. Jag tycker inte att det är en varning.
Det är något jättepositivt. Vi är nu många fler som ska vara överens om hur det ska skötas. Ja, då kommer det att ta längre tid. Det ser jag inte som någon varning. Det är något positivt. Jag vill sätta in TTIP i ett större sammanhang. Det handlar också lite om det som Demokraterna varnar för när det gäller arbetstagarnas rättigheter och om jobb kan gå förlorade genom handelsavtal. Jag menar att det kan bli så.
Det blir nämligen starkare konkurrens när man har handelsavtal. Och då måste företagen se till att klara av en strukturomvandling så att de är längst fram i den konkurrensen. Det betyder naturligtvis att en del företag tvingas lägga ned.
Då är frågan om det finns en politik i landet som ser till att det inte är arbetare som jobbar på just den fabriken som får ta smällen eftersom det inte finns nationella välfärds-, arbetslöshets- och utbildningsinsatser. Jag menar att det måste gå hand i hand. Det gör det inte i USA. Och det är bland annat det som Demokraterna vill se till att det ska.
Man kan fråga sig hur det svenska samhället skulle se ut om vi inte hade klarat strukturomvandlingen, om vi skulle ha haft kvar Lindholmens varv i Göteborg i stället för ett stort campus och den science park som finns där nu. Det nationella och det internationella måste gå hand i hand. Det är det som Demokraterna har velat få fram i sin valplattform.
Ann Linde (S):
Jan Ericson har frågat utrikesministern vilka åtgärder hon avser att vidta med anledning av det som inträffat på Svenska institutet och på vilket sätt hon avser att verka för att inget liknande inträffar i någon annan myndighet under hennes departement. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Svenska institutet är en myndighet som har till uppdrag att sprida information och kunskap om Sverige och det svenska språket i utlandet och främja samarbete och långsiktiga relationer med andra länder inom områdena kultur, utbildning och forskning och demokrati samt samhällsliv i övrigt.
Myndighetens verksamhet syftar till att öka omvärldens intresse och förtroende för Sverige, öka samverkan i Sveriges närområde och främja en demokratisk, rättvis och hållbar global utveckling. Arbetet med Sverigebilden i utlandet vägleds av kärnvärdena öppenhet, nytänkande, omtänksamhet och äkthet.
Sedan 2011 har Svenska institutet drivit ett projekt benämnt Curators of Sweden - som inkluderar ett Twitterkonto kallat @sweden - där varje vecka en ny person, en "curator", delar sina egna åsikter och idéer. Svenska institutet har uttalat att man brustit i sin hantering av rättsliga och andra aspekter genom att blockera vissa Twitterkonton. Myndigheten har numera tagit bort blockeringarna.
Jag noterar att Svenska institutet nu ser över sina rutiner kring Twitterkontot @sweden, och jag avser inte att vidta några ytterligare åtgärder. Regeringen kommer att fortsätta sin satsning på offentlig diplomati via Utrikesdepartementet och andra departement, via utlandsmyndigheterna och via Svenska institutet.
Ann Linde (S):
Självklart får myndigheterna inte ägna sig åt olaglig verksamhet, vad det än vara månde. Därför är det viktigt att detta fall utreds rättsligt, för att avgöra om myndigheten kan sägas ha ägnat sig åt åsiktsregistrering av Twitteranvändares åsikter. Det finns fall när myndigheter får blockera andra Twitterkonton.
Det är när Twitteranvändare ger uttryck för åsikter som strider mot svensk lag, till exempel när inlägget utgör uppvigling, hets mot folkgrupp eller barnpornografibrott, innehåller kränkande personuppgifter eller på annat sätt bryter mot svensk lag. Blockeringar måste alltid övervägas noga. Svenska institutet har begått ett misstag, och detta har man erkänt.
Nu vidtar man åtgärder för att utreda hur misstaget har gått till. Man har bland annat anlitat utomstående rättsexpertis för att göra en oberoende utredning av det inträffade, vilket jag välkomnar. SI:s generaldirektör har erkänt att myndigheten har begått misstag, och hon har tillsatt denna utredning för att undersöka vad det är som har brustit. Jag kommer inte att förekomma de rättsliga prövningar som nu görs.
Svenska institutet har alltså brustit i sina rutiner, och myndigheterna ser över dessa. Jag har försäkrat mig om att åtgärder vidtas av myndigheten för att förhindra att liknande misstag begås i framtiden.
Ann Linde (S):
Självklart anser vi att detta är mycket beklagligt, men vi kommer inte att förekomma de rättsliga prövningar som nu görs. Det var det jag sa. Naturligtvis är det så att en myndighet som får en begäran om att lämna ut en allmän handling inte kan förstöra denna och sedan hänvisa till att den inte finns.
Också där inväntar vi dock den granskning som JO nu har att göra efter de anmälningar som har gjorts. Så snart som vi fick uppgifter om att detta hade hänt, genom att folk kontaktade oss, kontaktade vi Svenska institutet för att ta reda på vad som hänt och hur myndigheten avsåg att agera.
Sedan dess har UD fortlöpande hållit kontakt med myndigheten för att följa utvecklingen. Vi styr myndigheten genom regleringsbrev och förordningar, och vi utser generaldirektören. Svenska institutet har också ett så kallat insynsråd, som ska träffas denna vecka och som kommer att ta upp frågan. Detta har jag personligen fått veta av generaldirektören eftersom jag självklart har talat med henne om denna fråga.
Dock är det så att ansvaret för själva Twitterkontot är Svenska institutets, under generaldirektörens ledning. Det är inget beslut i sig som regeringen fattat. Detta konto är en del av satsningen på yttrandefrihet, där SI har ett väldigt viktigt uppdrag. Jag håller helt med Jan Ericson om att det har gått riktigt fel här.
Därför inväntar vi den rättsliga prövningen och JO:s bedömning innan vi fortsätter att göra någonting.
Ann Linde (S):
Svenska institutets generaldirektör har bett om ursäkt för det inträffade och har, som sagt, erkänt att detta är ett misstag. Jag vill inte förekomma de rättsliga prövningarna och JO:s bedömningar av vad detta ska leda till. Jag har heller ingen anledning att säga någonting om vad det ska leda till, utan det får vi återkomma till.
Jag vill understryka att Twitterkontot som sådant är ett sätt att försöka nå nya grupper. Man har låtit en person varje vecka ha ett konto, vilket jag i sig tycker är någonting positivt.
Sedan har det gått väldigt fel, och det är detta som nu ska utredas, både juridiskt - det pågår en rättslig utredning - och enligt JO:s bedömning. Efter det får vi återkomma till en diskussion här mellan interpellanten och mig själv, som ansvarig för Svenska institutet.
Ann Linde (S):
Jesper Skalberg Karlsson har frågat mig om regeringen nu kommer att agera för att Europeiska unionens förbud mot försäljning av snus på den inre marknaden upphävs. Jag vill inledningsvis understryka att svensk tobakspolitik syftar till att minska allt tobaksbruk. Målet antogs av riksdagen år 2011 och har därefter fastställts i regeringens reviderade ANDT-strategi för 2016-2020.
Jag vill också framhålla att Sverige stöder en folkhälsobaserad och restriktiv tobakspolitik i EU. Antagandet av tobaksproduktdirektivet var ett viktigt steg i EU:s tobaksförebyggande arbete. Det nya tobaksproduktdirektivet innebär att snus även i fortsättningen får säljas i Sverige men inte i övriga medlemsstater.
Under förhandlingarna om det nya direktivet drev Sverige inledningsvis linjen att snus borde få säljas i hela EU, bland annat med argumentet att snus är mindre skadligt än andra tobaksprodukter som är tillåtna i hela EU. Sveriges hållning mötte starkt motstånd från EU-kommissionen och vann litet stöd från övriga medlemsstater.
Detta gjorde att Sverige i stället inriktade sig på att även under det nya direktivet få reglera innehållet i snus. Sverige lyckades i förhandlingarna undanta svenskt snus från direktivets bestämmelser om innehållsreglering. Genom att verka för att upphäva direktivets förbud mot försäljning av snus i andra medlemsstater aktualiserar man också frågan om en omförhandling av direktivet.
En omförhandling medför alltid risker och skulle bland annat kunna hota de undantag för snus som Sverige har fått igenom i den tidigare förhandlingen och som gäller på marknaden i dag. Av dessa skäl är jag i nuläget inte beredd att agera för att EU:s förbud mot försäljning av snus i övriga medlemsstater upphävs.
Jag vill i sammanhanget påpeka att näringsutskottet vid upprepade tillfällen har konstaterat att frågan om att verka mot ett upphävande av förbudet inte längre har samma aktualitet.
Ann Linde (S):
I förhandlingarna om det nya tobaksproduktdirektivet drev Sverige linjen att snus borde få säljas i hela EU, bland annat med argumentet att snus är mindre skadligt än andra tobaksprodukter som är tillåtna i hela EU. Men den hållningen mötte starkt motstånd, både från kommissionen och från de flesta andra medlemsländer.
Därför fokuserade Sverige på att skydda själva undantaget. Samtidigt är det så att all svensk tobakspolitik syftar till att minska bruket av all tobak - även snus. Det målet antogs av riksdagen 2011, och det har fastställs i regeringens reviderade ANDT-strategi för 2016-2020.
Sedan är det så att Socialstyrelsen inte rekommenderar snus som metod för rökavvänjning, till exempel. I riktlinjerna konstaterar Socialstyrelsen bland annat att det saknas vetenskapliga kontroller och studier av effekten av snus som rökavvänjningshjälpmedel.
Ann Linde (S):
Jesper Skalberg Karlsson, du får gärna ställa interpellationer! Denna fråga är viktig, och jag tycker att det är bra att den diskuteras i kammaren och att jag får möjlighet att tala om varför vi resonerar som vi gör. Den fråga som hela tiden har varit absolut viktigast för mig är att skydda snuset i Sverige.
Jag vill inte agera på ett sådant sätt att det undantag vi faktiskt har på något sätt riskeras. Det innebär inte bara att vi får sälja och tillverka utan också att vi får ha snus med vissa smaker och att det ska se ut på ett visst sätt och så vidare. Detta är det viktigaste.
Sedan försökte vi att få de andra länderna och kommissionen att gå med på att snus skulle få säljas i alla länder, bland annat med argumentet att det är bättre att folk snusar än att de röker samt att det är ett handelshinder. Det är inte heller logiskt att det bara är snus som är förbjudet när många andra tobaksprodukter, som dessutom kan vara skadligare, är tillåtna.
Men vi fick inte gehör för detta, så efter ett tag ändrade vi den argumentationen eftersom den inte skulle gå igenom. I stället inriktade vi oss på att få in i direktivet att vi skulle få bestämma ingrediensinnehållet i snuset, som också var ifrågasatt.
Det betraktades som ett allvarligt hot mot själva undantaget om vi inte skulle få lov att ha de ingredienser som man har nu. Vi har ju en väldigt väl utvecklad snustillverkning i Sverige.
När det sedan gäller hälsoriskerna vet vi att nikotinet i snus är beroendeframkallande, och vi vet att snus kan orsaka permanenta skador på tandköttet och förändringar på munslemhinnan. Men andra hälsoeffekter är inte lika tydligt belagda för snus som för rökning.
Det enda Socialstyrelsen har sagt är att man inte rekommenderar snus för rökavvänjning, vilket i så fall skulle vara logiskt. När det gäller frågan om annan information finns det ingen sådan som jag känner till som inte är offentlig eller finns hos riksdagen.
Men nu kommer dessa mål att komma upp, och vi kommer att följa detta väldigt noga för att se hur regeringen ska agera i fortsättningen.
Ann Linde (S):
Jag tror inte att jag har en annan syn än statsrådet Damberg i denna fråga. Det är inte heller förbjudet att bjuda sina europeiska kompisar på snus, om man vill det. Men det är ändå så att svensk tobakspolitik syftar till att minska allt tobaksbruk; detta är antaget i kammaren.
Samtidigt vet vi, även jag, att snus är en del av den svenska kulturen. Det råder ingen tvekan om detta. Vi har därför försökt påverka EU för att öppna upp för snusförsäljning på den inre marknaden. Men det är bara att erkänna: Vi har misslyckats med detta.
I stället är - jag upprepar det - min absolut viktigaste prioritering att inget får hota det undantag vi har i Sverige. Vi har också sett till detta med ingredienserna. Det är också en viktig fråga, och det var faktiskt en förhandlingsframgång att vi lyckades med detta. Jag vill avsluta med att parafrasera Pippi Långstrump: Utan snus i 30 dagar försmäktar vi i detta land!
Jag kommer aldrig att agera på ett sätt som skulle riskera att det svenska undantaget för snus ifrågasätts. Med detta vill jag tacka Jesper Skalberg Karlsson för denna interpellation.
Ann Linde (S):
Jag blev väldigt glad för den frågan. De senaste siffrorna visar nämligen att man inte har backat utan i stället gått framåt. Jag är glad att få svara på det. Låt mig först kommentera detta med Sydkorea. Jag tycker också att det är för tråkigt att det är så litet intresse för detta. Efter Sydkoreaavtalet ökade exporten från EU till Sydkorea med 50 procent. Det är alltså jätteviktigt.
Jag hoppas att det finns ett större intresse när propositionen om CETA kommer till kammaren senare i höst. Faktum är att när regeringen tillträdde efter att Alliansen hade styrt från 2006 till 2014 var exporten inte det draglok för svensk ekonomi som den bör vara. Att öka den svenska exporten är därför ett av regeringens fokusområden.
I mitt första inlägg redogjorde jag för regeringens satsning. Under första halvåret i år ökade varuexporten med 12 procent jämfört med motsvarande period förra året. Alltså går Sveriges export nu väldigt bra. Vi vet också att exporten är kopplad till det svenska välståndet och till jobben och sysselsättningen. Beräkningarna visar att ungefär 1,4 miljoner personer har ett jobb som understöds av export i produktionsledet.
Sedan vet vi att om detta får ringar på vattnet är siffran mycket större. Vi kan se att exporten ökar på nästan alla fronter. Exporten har ökat för nästan alla större varugrupper och nästan alla tjänstebranscher. Vi kan till exempel se att exporten av fordon har fortsatt i hög fart i år, vilket givetvis är kopplat starkt till Volvos framgångar. Det är jättekul. Här handlar det om en region som Hans Rothenberg känner väl.
Vi kan också se att exporten har ökat till nästan alla regioner. Bäst har det gått till Asien, 21 procents ökning, och Kina, 33 procents ökning. Det är särskilt glädjande med tanke på vår stora satsning på Kina och den stora Team Sweden-resa som vi företog tidigare i år. Vad som är extra glädjande är att vi har fått fart på exporten till tillväxtmarknaderna.
Sverige har nu en mycket stark utveckling när det gäller de 26 prioriterade länderna i det statliga främjandet. Vi kan se att vi nu håller samma takt som andra länder i fråga om tillväxten, vilket inte har varit fallet under de senaste tio åren. Det gäller alltså tillväxttakten i exporten. Att exporten växlar upp har bidragit till att Sverige faktiskt har tagit exportmarknadsandelar, som man säger, jämfört med andra länder i världen.
Detta kan vi se i löpande priser från 2016 och i fasta priser från 2014, då regeringen tillträdde. Detta är givetvis väldigt kul i sig, men det är också relevant inom ramen för regeringens utstakade politik. En av grunderna i regeringens exportstrategi var just att vi måste vända trenden i fråga om tillväxt och välfärd för jobben. Jag tror att jag stannar där.
Jag återkommer.
Ann Linde (S):
Det var många frågor på en gång. Jag har inte tid att svara på alla. Men vi kan börja med välfärdstjänsterna. Många av välfärdsföretagen deltar i våra främjanderesor. Och till exempel på utbildningssidan och på hälsovårdssidan säljer man mycket svenska välfärdstjänster. Man är också väldigt nöjd med det arbete som Business Sweden gör.
Jag tror att vi kan utveckla det området ännu mer. Vi har i satsningen när det gäller exportfrämjandet startat särskilda Team Sweden-undergrupper. En av de grupperna gäller just hälsa och life science. Här vill jag också ta upp ett annat viktigt framgångsrecept som Sverige har.
Det är det vi kallar för triple helix, det vill säga att vi samarbetar med de privata företagen, akademin och myndigheterna också i exportfrämjandet. Det har till exempel varit så att man från andra länder har åkt tillbaka till Sverige efter en främjanderesa för att lära sig mer om detta koncept. Jag tror att vi har en framtidsväg här.
När det gäller brexit har regeringen gjort flera insatser för att analysera situationen och se hur vi på bästa sätt kan stödja svenska företag. Det senaste var ett regeringsbeslut som togs för bara ungefär två veckor sedan, som handlade om att certifiera och ackreditera svenska varor. Det visar sig nämligen att många behöver det för att kunna verka på den inre marknaden.
I Sverige har vi ungefär 40 punkter där man kan få ackreditering och certifiering. I Storbritannien har man över 180. Och de används väldigt mycket av de svenska företagen. Hur ska vi då göra? Jo, det första är att vi från svensk sida ska se till att denna fråga kommer in i förhandlingarna.
Det handlar om att man ser till att de punkter som finns i Storbritannien, kanske efter ett uttåg ur EU, kommer att gälla i alla fall. I andra ändan handlar det om att informera svenska företag om detta. Jag har också startat seminarier med olika branscher för att informera dem om hur läget är när det gäller brexit, framför allt för att de ska förbereda sig på detta.
Det kommer nämligen att påverka exporten. Vi såg förra året att exporten till Storbritannien gick ned med 16 procent. Nu verkar den gå upp lite, så man ska inte dra för stora växlar på detta ännu. Men vi följer det väldigt noga eftersom Storbritannien är ett viktigt exportland för Sverige.
Sedan gäller det den specifika frågan om SEK, Svensk Exportkredit. I SEK:s årsredovisning beaktar man våra 26 prioriterade länder. Det handlar om att särskilt titta på detta när det gäller nya affärer. Det är en del som man har tagit upp.
EKN är också med. EKN har varit särskilt viktig när det gäller att vara med på främjanderesor, för EKN kan ofta ge stöd där det är särskilt problematiskt - det gäller till exempel Iran. SEK kan inte kan ta den typen av stora risker. Jag hoppas att vi kan utvecklas inte minst på de områden som Hans Rothenberg nämner.
Ann Linde (S):
Jag måste tacka Hans Rothenberg för att han ställer frågor och interpellationer om handelspolitiken, för liksom ledamoten tycker jag att den är väldigt viktig. Jag tycker att kunskapen om handelspolitiken, även bland politiker, är väldigt låg, att man kan göra många olika saker, så jag välkomnar därför verkligen den här typen av diskussioner.
Regeringens politik är både genomtänkt och långsiktig. De identifierade länderna tar avstamp i var tillväxten kommer att finnas i framtiden, och det ger en slagsida för tillväxtmarknaderna i Asien. Var någonstans behöver då företagen stöd från regeringen? Ofta är det i svåra länder.
Därför blir det ofta diskussioner när företag reser till svåra länder som Iran, Saudiarabien, Ryssland och så vidare. När det gäller siffrorna ska man ibland ha lite tur. Interpellanten skrev sin interpellation innan de nya siffrorna kom, och jag har möjligheten att svara efter att de nya, mycket bra siffrorna kom.
Exporten till de prioriterade 26 länderna är faktiskt större i dag än 2014. Man har följt de totala svenska exportsiffrorna. Alla länder runt om i världen hade en dålig utveckling 2016, men vi har tagit andelar från andra länder. Sedan är det alltid sunt att vara öppen för förändringar, till exempel när det gäller prioriteringarna av de 26 länderna.
Vi ska vässa verksamheten och förbättra politiken, och det är för att Sverige är så handelsberoende. Eftersom jag tycker att det är så viktigt upprepar jag att 1,4 miljoner människor har sina jobb på grund av exporten.
Ann Linde (S):
Jag tackar Marie Granlund för frågan. Brexit är ett faktum, och det kommer att innebära en stor förlust för EU - och kanske ännu mer för Storbritannien. Det vi har gjort i Regeringskansliet är att samtliga departement har fått analysera vilket samarbete vi har med Storbritannien. Då befästs det som Marie Granlund säger.
På nästan alla områden förutom när det gäller sociala frågor och arbetsmarknadsfrågor har vi ett mycket nära samarbete med Storbritannien. Det önskar vi fortsätta med. Därför vill vi att förhandlingarna ska ske på ett sådant sätt att vi får ett så nära samarbete som möjligt med Storbritannien samtidigt som det viktigaste målet är att EU-27 kan fungera effektivt och hålla ihop.
Vi har därför också gett ett antal regeringsuppdrag till fem myndigheter.
Ann Linde (S):
Det gäller den europeiska läkemedelsmyndigheten. Reger-ingen fattade i dag beslut om att vi ska inleda en kampanj för att försöka få den europeiska läkemedelsmyndigheten till Sverige. I det beslutet, som jag vet inte kommer att vara fullständigt positivt för Marie Granlund, föreslår vi att den ska ligga i Stockholm-Uppsala-regionen. Den analys som vi har gjort visar nämligen att det kommer att bli en kamp mellan huvudstäder.
Vi har dock gott hopp om att Sverige är en av toppkandidaterna.
Ann Linde (S):
Tack så mycket för frågan! Regeringen driver på för ett solidariskt system där alla länder tar ansvar. I EU finns det en del som talar om effektiv solidaritet. Jag undrar ärligt talat vad de menar med det. Solidaritet kan inte vara ett eget val när det handlar om att fullfölja internationella åtaganden och EU-åtaganden. Det är väldigt viktigt att EU når en överenskommelse när det gäller frågan om solidaritet och ansvar.
EU måste kunna visa handlingskraft och enighet. Alla medlemsstater måste delta och bidra till att ta emot asylsökande i krissituationer. Det är ett minimikrav. När det kommer till reformen av det gemensamma asylsystemet har förhandlingarna påbörjats i samtliga sju rättsakter. Men man har kommit olika långt. Bilden är komplicerad, också på grund av att det finns många korshänvisningar mellan rättsakterna.
Den svåraste frågan för tillfället är Dublinförordningen och frågan om ansvarsfördelning och solidaritet.
Ann Linde (S):
Tack så mycket för frågan! Innan regeringen bestämde sig för att i dag fatta beslutet att gå in med en regelrätt kampanj för att få hit den europeiska läkemedelsmyndigheten gjorde vi en ganska omfattande analys. Det handlar dels om vad som behövs för att vara attraktiv, dels om hur våra konkurrenter kommer att se ut och dels om hur själva tävlingen kommer att gå till.
Egentligen är det ju inte någon tävling, men vi tänker på hur det kommer att vara när man så småningom ska fatta beslutet. Analysen utmynnade för det första i att vi tror att Sverige är ett av en handfull länder som har möjlighet att få myndigheten, för det andra i att det i hög grad kommer att bli en tävling mellan huvudstäder. Vi tror därför att Sverige ligger bättre till för att få den om vi har ett huvudstadsalternativ, och vi kopplar det till Stockholm-Uppsala.
Vi tror också att det kommer att gynna både Västra Götaland och Lund-Malmö, som har ett starkt science center.
Ann Linde (S):
Förutom Stockholm-Uppsala är det just Västra Götaland men också Lund-Malmö som är de två viktigaste läkemedels- och life science-centren vid sidan av Stockholm-Uppsala. Om vi får hit myndigheten tror jag att det kommer att få effekter som är positiva också för Västra Götaland och de städer som ledamoten nämnde där samt för Skåne.
Jag hoppas att det blir ett riktigt bra samarbete och att vi alla jobbar för att få hit myndigheten till Sverige.