Hillevi Larsson (S):
Jag tror att Sverige är det land i världen som man minst kan anklaga för att inte driva frågan om kvinnors rättigheter. Vi är den första feministiska regeringen, och vi har även en feministisk utrikespolitik. Det står också väldigt tydligt på vår agenda, både nationellt och i FN:s säkerhetsråd, att detta är en viktig fråga för oss.
Det handlar både om kvinnors rättigheter och om barns, inte minst unga flickors, rättigheter. Jag tror att många upplever den linje vi driver som en provokation. Vi driver den väldigt offentligt och har en hög svansföring när det gäller den feministiska politiken.
När det gäller Iran kan vi säga att kärnenergiprogrammet har varit en form av dialog där FN har varit involverat. Man kan se en tydlig skiljelinje mellan den linje som Obama har stått för och den som Trump i den offentliga debatten har sagt sig stå för.
Jag tycker inte att det är någon självklarhet, även om det i väldigt många avseenden är en fruktansvärd regim, att man inte ska ha någon form av dialog över huvud taget. Jag tycker ändå att man har uppnått en seger: att Iran nu har lovat att begränsa sitt kärnenergiprogram. Självklart får man följa upp det, så att de verkligen uppfyller sina förpliktelser som är kopplade till det, man jag tycker ändå att det är en seger för världens säkerhet.
Ju mer vi kan begränsa potentialen för kärnvapen, desto bättre är det för hela vår värld. Det gäller över huvud taget. Där har också Sverige varit drivande för att begränsa kärnvapen. Slutmålet är att de inte ska finnas alls. Men i fråga om ett sådant här land med en fruktansvärd regim är det extra viktigt att bekämpa kärnvapen, för de kan verkligen bli ett säkerhetshot. När det gäller mänskliga rättigheter har man inte på något sätt tonat ned de frågorna.
Det är en självklarhet att det inte är acceptabelt. Förtrycket är horribelt. Det handlar naturligtvis om människorättsförsvarare och alla oppositionella som råkar illa ut. Det handlar om fackliga personer och om kvinnor, som bara på grund av sitt kön är utsatta. Vi ser att kvinnors sexuella och reproduktiva rättigheter är kraftigt begränsade. Vi ser våld mot kvinnor från myndigheterna.
Men det är även våld i familjen utan att man gör någonting åt det. Vi kan se att flickor också inbegrips i detta. Det är tidiga äktenskap. Ett tidigt äktenskap är i sig ett övergrepp mot barnet. Det är också påtvingade äktenskap för både unga flickor och vuxna kvinnor. Hela statsapparaten är i grunden diskriminerande. Preventivmedel är en sådan fråga.
Det begränsar man nu kraftigt. På väldigt många områden kan man se att de mänskliga rättigheterna och de fackliga rättigheterna är under all kritik. Det handlar också om kvinnors rättigheter och om barns rättigheter. Detta är huvudfokus för Sverige i vår utrikespolitik. Det är också så, precis som utrikesministern säger, att vi i alla kontakter vi har med Iran för upp frågan om mänskliga rättigheter. Det kommer vi självklart att fortsätta med.
Men jag tycker att det är märkligt att man inte ska få ha någon dialog med stängda dörrar och att allting måste vara offentliga möten. Då kan man säga: Man vet aldrig vad som sägs bakom stängda dörrar. Men Sveriges fokus är tydligt. Vi vill ha en säkrare värld. Men vi vill också driva på framåt när det gäller mänskliga rättigheter och kvinnors rättigheter.
Jag tror inte att något land skulle ifrågasätta just Sverige och tänka att just vi skulle acceptera kvinnoförtrycket i Iran. Jag tror att det är väldigt långsökt. Men vi får arbeta på många olika sätt för att förbättra både i Iran och i hela världen.