Désirée Pethrus (KD):
Jag har också deltagit i PA-UfM:s arbete. Olle Thorell och Amir Adan har föredömligt berättat om den konkreta verksamheten och vikten av samarbetet. Jag vill delta i debatten i år eftersom jag har varit med under det här året och under den mandatperiod som har gått, fram till valet i höstas.
Jag tycker att den här parlamentariska församlingen fyller en viktig funktion i att vara en mötesplats för 280 parlamentariker från EU och MENA-regionen. Det har varit mycket intressant att få delta i arbetet just efter den arabiska våren och allt som hände i samband med det.
Den demokratiska våren och den process som startade i Tunisien har nu dessvärre bytts i krig och stridigheter på många håll i regionen. Det innebär naturligtvis inte att vi kan säga att det var bättre under den tid då människor levde i förtryck under diktatur. Men vi kan samtidigt förstå att många i dag ropar på stabilitet och säkerhet och säger att det går före allt annat.
Många sådana diskussioner har vi hört, när vi har samtalat med människor från regionen. I Tunisien har vi sett en utveckling som har gått i positiv riktning, med fria val som har gått relativt lugnt till, och man har också lyckats enas kring en ny konstitution. Vi var på studiebesök i Tunisien med delegationen. Då höll man just på att diskutera konstitutionen. Vi sa att det kan ta lång tid att diskutera och komma fram till en bra konstitution.
Men man lyckades enas och har gjort det på ett fredligt sätt, vilket är mycket positivt. Men under den allra senaste tiden kan vi se orosmoment igen. Det har ju varit ett bombdåd nära parlamentet och i Bardomuseet, där vi i vår delegation var på besök. Det var en mycket historisk plats. Vi får se vad som händer i Tunisien.
Det är viktigt att delegationen fortsätter att bevaka det och stöttar dem som jobbar för fred, frihet och demokrati i Tunisien. I Egypten har militären kommit tillbaka till makten efter en period med den folkvalde presidenten Mursi från Muslimska brödraskapet. Det blev mycket oroligt under denna tid, och till stor del kan man nog säga att folket önskade få stabilitet och militären tillbaka.
Men samtidigt har hela det demokratiska arbetet mer eller mindre avstannat, journalister har fängslats med mera. Situationen är alltså inte på något sätt tillfredsställande i Egypten. Det återstår nu att se hur denna sedan förra året nya folkvalde presidenten al-Sisi kommer att agera framöver. Det är viktigt att Sverige finns med som en tydlig röst för fortsatta demokratiseringssträvanden.
I Libyen ser vi ett vakuum som skapat stor oro, och olika grupper bekämpar varandra med våld. Det som nyligen rapporterades om i medierna, där flera män som var kristna egyptier halshöggs på en strand i Libyen av Isils anhängare, är fruktansvärt. De kristna hade, som så många andra egyptier som inte hittar arbete i hemlandet, sökt sig till Libyen för att hitta jobb.
Det är någonting som också diskuteras väldigt mycket på PA-UfM, alltså hur människor ska kunna få arbete i dessa regioner. Det finns ett stort behov av utveckling och investeringar. Just därför behöver man ökad säkerhet och trygghet. Det allra minsta man behöver är ökade hot som det som Isil står för i dag. Libyens framtid är alltså osäker. Många kvinnogrupper söker stöd.
Kvinnorna vill verkligen att Sverige ska finnas med och höja rösten för deras rättigheter. Det hoppas jag att den nya delegationen ska fortsätta arbeta med. I Syrien pågår ett inbördeskrig som det är svårt att se slutet på. Ett stort antal grupper slåss mot varandra, och Isils framfart även där förskräcker.
Senast i går visades bilder från Isils framryckningar mot det palestinska flyktinglägret Yarmouk i Damaskus utkanter. Dit når inte matleveranser, och människor svälter. Det är ingen grupp som egentligen tar på sig att försöka skydda de utsatta palestinierna. Situationen i Syrien är något som har engagerat den parlamentariska församlingen till Medelhavsunionen.
Förra våren var det årliga mötet i Amman där vi deltog i en stor diskussion om Syrien som då var högaktuellt också. Behovet av att ha ett forum för dialog mellan parlamentariker från de nationella parlamenten i EU respektive Medelhavsländerna är, som sagt, stort. Migrationsfrågor och konflikten i Syrien är stora frågor som just nu engagerar.
Samtidigt med vår årskonferens i Amman besökte vi från delegationen UNHCR:s mottagningscentrum. Vi fick höra om den stora insats som görs i regionen för att ta emot syriska flyktingar. Jordanien tar emot över 600 000, Libanon tar emot över 1 miljon syriska flyktingar och irakiska Kurdistan tar emot flera hundra tusen. Detta är en enorm utmaning för dessa länder i regionen.
Man fick förståelse för deras oro för hur de ska kunna klara av att ordna med skolor och ge mat, läkarvård och sjukvård till alla behövande. När man då hör Sverigedemokraterna som ofta i debatten säger att man ska hjälpa människor på plats förstår man inte hur det ska gå till när Libanon med sin lilla befolkning redan tar emot 1 miljon människor.
Jag tror att EU nu måste se till att i stället vara med och bidra. Det var också en fråga som kom upp, alltså att EU måste öka bidragen till humanitära insatser. Sedan ska vi självklart stödja FN-sändebudet Staffan de Mistura i hans arbete att försöka få fram lokala fredslösningar.
När det gäller situationen för kvinnor finns det ofta en stor diskussion om hur vi ska få in fler kvinnor i parlamenten. Det är någonting som återkommer på nästan varje delegationsmöte. Många ropar på kvotering. Kvotering kanske är bra i dessa länder under övergångsfaser, men samtidigt måste vi få både kvinnor och män att engagera sig för jämställdheten.
I Egypten med 80 miljoner människor är över 90 procent av kvinnorna könsstympade, och de sexuella trakasserierna är vanliga och omfattande. Detta är djupt rotade värderingar, och delegationen måste vara med och fortsätta att driva att vi måste få till att både kvinnor och män ska arbeta med jämställdhetsfrågor.
Avslutningsvis tror jag att Sverige har varit med och bidragit på ett konstruktivt sätt genom denna delegation som vi har haft under förra mandatperioden och under våren 2014, som jag kan överblicka. Vi har mycket att bidra med när det gäller just humanitära insatser, migrationsfrågor och kvinnors rättigheter. Därför hoppas jag att den nya delegationen ska ges möjligheter att fortsätta detta viktiga dialogarbete. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och att det läggs till handlingarna.