KBLab/rixvox huggingface dataset:
Rossana Dinamarca (V):
Detta är en intressant debatt. Det är nämligen svårt att definiera vilket kulturarv vi talar om. Vems eller vilkas kulturarv är det som vi talar om? Precis som med kultur är det svårt att göra en avgränsning av vad som är det ena eller det andra, eftersom kultur hela tiden skapas över olika gränser och områdena hela tiden flyter in i varandra.
Kulturarv är också utskurna bitar av det som lämnas vidare från en samtid till en annan, och varje samtid skapar sina egna bitar. Vad som är kulturarv eller inte har hela tiden styrts av vilka som sitter vid makten.
Det har gjort att till exempel ursprungsbefolkningen i många fall har osynliggjorts. När jag har lyssnat på det tidigare anförandet från Sverigedemokraterna är det ganska tydligt att de har ett kolonialt förhållande till kulturarv.
Det blir mycket tydligt när man läser motionen och reservationen om ortnamn. Sverigedemokraterna säger att de värnar sina förfäder, men där inbegrips tydligen inte till exempel samer. Det har vi i och för sig hört förut.
Genom att förstå och erkänna den historiska rasismen kopplad till kolonialismen förstår vi också bättre den rasism som finns i samhället i dag. Sveriges roll i den transatlantiska slavhandeln är någonting som knappt berörs i skolböcker i historieämnet.
På universiteten och högskolorna behandlas detta knappt heller, och det finns mycket lite forskning på ämnet. Därför anser Vänsterpartiet att regeringen bör ta initiativ till en vitbok om Sveriges roll i den transatlantiska slavhandeln och med utgångspunkt i denna förbereda en ursäkt för de handlingar som har begåtts.
Vi anser också att man bör införa en nationell minnesdag den 9 oktober för att hedra dem som föll offer under den transatlantiska slavhandeln. Därmed yrkar jag bifall till reservation 9. Slutligen vill jag ta upp den bristande tillgängligheten som är ett lika stort problem inom kulturområdet som i samhället i övrigt.
Även om en del har gjorts är funktionshinderperspektivet fortfarande osynligt i mängder av dokument och uppdrag med kopplingar till kultur och kulturpolitik. Av Myndigheten för delaktighets öppna jämförelser 2012 och 2013 framgår det att det på många av de centrala museerna kvarstår arbete med att undanröja hinder för funktionsnedsatta personer.
Ingen av museimyndigheterna uppfyller samtliga 13 kriterier för grundläggande tillgänglighet. Av uppföljningen 2013 framgår dock att de statliga museerna arbetar bättre och mer systematiskt med tillgänglighet till lokaler, information och verksamhet än vissa andra myndigheter.
Vänsterpartiet vill att regeringen ska återkomma till riksdagen med förslag på hur museisektorn ska införa och tillämpa ett funktionshinderperspektiv inom sin verksamhet, på samma sätt som uppdrag getts om genusperspektiv.
Rossana Dinamarca (V):
Folkbildningen bärs av idéer, om politik, religion, kultur och samhälle. Den nära kopplingen till folkrörelser och föreningar ger studieförbunden och folkhögskolorna deras olika profiler. Folkbildningen är kanske den mest demokratiska bildningsformen av alla.
Den bygger på att människor som inte alltid har haft de bästa villkoren och förutsättningarna får möjligheter till utveckling och kunskap och därmed också till makt. De får makt över sina egna liv men också makt och inflytande i samhället. Att förhålla sig till människors tidigare livserfarenheter och kunskaper är själva utgångspunkten för folkbildningens pedagogik.
Till folkbildningens styrka hör dessutom att den förmår fånga upp nya rörelser i en ständigt föränderlig värld. Den dynamik som detta skapar är en förutsättning för att fler ska delta i samhällsbyggandet. Bildningsidealet, som härstammar från folkrörelserna, är omistligt i Sverige.
Det bildningsidealet använder folkbildningen i dag på ett väldigt bra sätt för att få människor att utvecklas. Fru talman! Vänsterpartiet har inga egna reservationer i det här betänkandet, men liksom ett par av de tidigare talarna har jag en reservation som jag vill ta upp. Sverigedemokraterna brukar säga att de inte är rasister.
De brukar påpeka att de inte alls står för någon rasistisk politik. Men kulturområdet är kanske det område där de har svårast att dölja sin uppenbara rasism. Särskilt i reservation 2 blir det tydligt.
Man skriver att man vill stoppa bidrag till "samhällssplittrande projekt eller idéer som leder till motsättningar och utanförskap". Vad är då detta? Jo, allt som på SD-språk är "mångkulturalistiskt". Exakt vad det innebär vill SD här inte uttala.
Först och främst har nog Sverigedemokraterna missförstått begreppet mångfald en del. Motsatsen till mångfald är enfald. Det är monolitiska samhällen där människor är likadana, tycker likadant och sällan har andra erfarenheter och kunskaper än resten. Det är sådana samhällen som går mot sin grav.
Det är sådana samhällen som stelnar och direkt leder till att utvecklingen går i stå. Sverige är mångkulturellt. Alla länder är det i dag, mer eller mindre. Det ska vi vara väldigt glada för.
Det är så många influenser, kunskaper och erfarenheter som vi får ta del av och som vi har delgivit andra genom att människor i modern tid har fått möjligheter att flytta, ta del av världen genom nya medier och lära sig sådant som tidigare generationer inte hade möjlighet att göra.
Det har gjort att vi i dag vet mycket mer och har utvecklats, lärt oss och fått kunskaper och erfarenheter som i sin tur leder till att vi kan leva rikare liv. Det gäller på alla områden. Det finns ingenting som är viktigare än öppenhet mot omvärlden. Kultur kan aldrig vara annat än mångkultur. Annars är det inte kultur.
Kultur betyder odling, och odling måste leva. Det gör den inte utan influenser. Det som är samhällssplittrande är enfald och rasism.
Mot detta verkar folkbildningen genom den grund den vilar på, nämligen principen att alla människor har samma rätt och värde och att samhället är något som skapas och utvecklas tillsammans med alla som verkar i det. Bildning ger makten att delta i det.
Rossana Dinamarca (V):
Jag har hört många sverigedemokrater säga vad de inte är. Men det räcker faktiskt att läsa vad ni skriver för att veta vad ni är. Jag förstår att ni försöker tvätta bort den stämpeln. Men, precis som jag sa i mitt anförande, blir det ganska svårt på kulturområdet.
Jag har hört två tidigare replikskiften där Aron Emilsson har fått frågan: Vad är det ni menar med det mångkulturalistiska? Du har inte svarat. Du vägrar att svara på den frågan. Det finns ett annat ordspråk som lyder: Tala ur skägget! Det vi hör Aron Emilsson tala om är mer svepande skäl.
Det finns kurser, och det finns studiecirklar. Han har också sagt i tidigare replikskiften att det är banalt att säga att det skulle handla om någon sambakurs eller någon reggaekurs. Han säger att det finns hundratals exempel, men när han blir ombedd att tala om ett kan han inte svara. Jag har här listan över dem som har fått statsbidrag.
Aron Emilsson är orolig för att de går till samhällssplittrande verksamhet. Du kan få peka ut vilken folkhögskola det är som bedriver samhällssplittrande verksamhet och vilket studieförbund det är som bedriver samhällssplittrande verksamhet och projekt.
Rossana Dinamarca (V):
Nu börjar vi ringa in vad det är som Aron Emilsson faktiskt har problem med. Ibn Rushd är det studieförbund som han och Sverigedemokraterna har problem med. Vad förvånad jag blir - verkligen. Men, Aron Emilsson, vad har du för statistik som säger att det inte skulle vara svenska personer eller kristna personer som går där? Vilka belägg har du för det?
Det kommer nog att bli svårt för Aron Emilsson att ta fram det eftersom det inte finns statistik som bygger på nationalitet eller religiös tillhörighet när man går på skolor. Jag har själv gått på Strömbäcks Folkhögskola. Det är Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen som är huvudman för den skolan. Jag är inte kristen. Jag är inte troende över huvud taget. Nog sker det möten på de här skolorna och i de här studieförbunden.
Men det finns någonting annat bakom Sverigedemokraterna, vilket jag uttalade i talarstolen. Det handlar om en rasistisk politik, där det blir väldigt tydligt att det är muslimerna som är ett problem. Jag ska överräcka listan över de studieförbund och folkhögskolor som får bidrag.
Då kan du till nästa gång du ska debattera den här frågan ringa in de skolor som faktiskt har de samhällssplittrande verksamheterna och de samhällssplittrande projekten.
Rossana Dinamarca (V):
Demokratiministern har i sitt svar angett att regeringen vidtar en rad åtgärder för att motverka rasism. Det är bra. Frågan är dock om inte syftet med sådana åtgärder förtas om staten samtidigt betalar ut skattemedel för att finansiera just det regeringen säger sig vilja motverka. Det är en logik som åtminstone jag inte får ihop.
Jag tycker att det är viktigt att vi har samma utgångspunkt i den här debatten, så till att börja med vill jag fråga demokratiministern om hon liksom jag anser att SDU är en organisation som sprider ett rasistiskt budskap. Jag sitter i insynsrådet för Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, och vi har där fått en grundlig genomgång om vad myndigheten har att förhålla sig till när de beviljar bidrag till ungdomsorganisationer.
Det var med anledning av de regler som finns i förordningen om statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer som flera av oss i insynsrådet reagerade mot beslutet att bevilja SDU statsbidrag på 1,3 miljoner kronor. Det är också anledningen till att jag har ställt den här interpellationen till demokratiministern.
Precis som demokratiministern redogjort här kan statsbidrag beviljas till organisationer som respekterar demokratins idéer, inklusive jämställdhet och förbud mot diskriminering. Det betyder att verksamhetens syfte, innehåll och idémässiga grund ska vara förenlig med principen om alla människors lika värde.
SDU:s idéprogram och kriminalpolitiska och migrationspolitiska ställningstaganden genomsyras av rasism. På SDU:s hemsida står bland annat att läsa: "Under senare år har stora delar av de asylsökande som kommit till Sverige kommit från länder som Somalia, Irak och Afghanistan, vars invånare generellt visat sig ha mycket svårt att ta seden dit de kommit.
Just somalierna som generellt haft mycket svårt att anpassa sig tar Sverige emot överlägset flest av i hela världen." Ett annat citat: "Massinvandring och mångkultur är båda förödande för en nationalstat med utbyggt välfärdssystem som Sverige. Tillsammans kan de dock skapa ännu värre problem som på sikt kan bli helt oöverstigliga. Vi är inte långt därifrån idag." Ett tredje citat: "Kriminaliteten skenar i det nya Sverige.
Särskilt allvarligare typer av brott, så som sexual- och våldsbrott ökar drastiskt. Hatbrott mot svenskar i det egna landet Sverige breder ut sig allt mer. På senare år har även mångkulturella fenomen så som stenkastning mot myndighetspersonal, bilbränder, gruppvåldtäkter och 'bötning' blivit allt mer frekvent förekommande."
Ett fjärde citat: "Den farliga kombinationen mångkultur och massinvandring har lett till att kriminella invandrare i förorterna mer eller mindre har förklarat krig mot det svenska samhället." Demokratiministern! Anser du att detta är rasistiskt, eller anser du detta vara förenligt med principen om alla människors lika värde?
En organisation som skriver så här - anser demokratiministern att de respekterar demokratins idéer, inklusive jämställdhet och förbud mot diskriminering?
Rossana Dinamarca (V):
Låt mig vara tydlig med att det inte handlar om att jag ber ministern stoppa den utbetalning som nu sker. Vi talar om vad vi vill i framtiden. Vänsterpartiet värnar människors och organisationers självständighet och rätt till oberoende organisering precis lika mycket som myndigheters självständighet.
När vi ifrågasätter beslutet att ge SDU statsbidrag är det varken rätten att organisera sig eller myndigheters självständighet vi kritiserar. Vi kritiserar att lagar och regler som ställer krav på respekt för demokratins idéer inte efterlevs. En neutral hållning inför rasismens framfart är en acceptans och ett tyst stöd.
Jag har vid flera tillfällen påtalat för MUCF att SDU:s värdegrund strider mot statsbidragets regler, men myndigheten har uppenbarligen inte lyssnat. Det ankommer då ytterst på dig som demokratiminister, Alice Bah Kuhnke, att ta ansvar och vidta åtgärder för att lagstiftningen efterlevs och att demokratins idéer därmed respekteras. Min fråga är om demokratiministern kommer att göra det?
Anser demokratiministern att det är rimligt att använda våra gemensamma skattepengar för sådana här ändamål, särskilt med tanke på de demokratimål som har uppställts i förordningen som reglerar statsbidraget? Vi vill inte förbjuda SDU, men vi ser inga skäl till att en rasistisk organisation som sprider rasistisk propaganda ska få sin verksamhet finansierad med skattemedel.
Jag kan inte tyst acceptera en sådan ordning. Det skulle om något vara att svika demokratins idéer. Så borde också demokratiministern känna.
Det är mot bakgrund av att en rasistisk organisation har beviljats statsmedel, vilket är skälet till att vi står här i dag, som jag undrar om inte demokratiministern kan hålla med om att det finns skäl att uppdatera förordningen om statsbidrag till barn- och ungdomsorganisationer och ytterligare förtydliga direktiven till MUCF som ansvarig myndighet.
Återigen: Det handlar inte om att inskränka myndighetens självständighet utan om att faktiskt tillse att lagstiftningen och dess intentioner upprätthålls. Slutligen noterar jag att demokratiministern inte ville svara på huruvida de citat jag läste upp är förenliga med principen om alla människors lika värde.
Jag vill gärna höra om demokratiministern anser att det är förenligt med principen om alla människors lika värde eller om det faktiskt är rasistisk propaganda.
Rossana Dinamarca (V):
Ja, förordningen reviderades 2011, och i januari 2015 beviljades SDU, en rasistisk organisation, 1,3 miljoner kronor. Det jag undrar, demokratiministern, är om det var meningen? Är det detta vi vill använda pengarna till? Vill vi använda pengarna till att finansiera att organisationer sprider rasistiska budskap? Det är en enkel fråga.
Jag ifrågasätter inte rätten att organisera sig. Det är dock ingen rättighet att som organisation uppbära statliga eller offentliga medel. Det finns ingen sådan rättighet, och det är det denna fråga handlar om.
Jag menar att det som står om att syftet, innehållet, i organisationen ska vara demokratiskt inte kan sägas uppfyllas av SDU när man skriver sådana saker som man skriver. Det är ren och skär rasism. Om inte detta är rasism vet jag inte vad rasism är.
Jag måste säga att det spelar nästan ingen roll vad regeringen gör i annat fall när man inte i grunden kan stå upp mot att vi ska finansiera rasistiska organisationer. Jag tycker att det är en flathet som regeringen visar. Att ge 1,3 miljoner till SDU har inneburit ett erkännande.
Det är att säga att man är helt välkommen att sprida rasistisk propaganda. Det kan ju aldrig ha varit regeringens mening. Det var väl därför man reviderade detta 2011. Nu visar det sig att det inte var tillräckligt och att det uppenbarligen behöver förtydligas än mer. Det är det jag efterfrågar. Jag hoppas att ministern är villig att se över detta igen - ordentligt.
Rossana Dinamarca (V):
Inrikesministern säger att folk bryter mot lagen och att det viktiga är att se till att lagarna följs. Nu är det inte folk i största allmänhet vi talar om, utan det handlar om företag som bryter mot lagen. Det här är en fråga som har varit uppe i Stockholms landsting, och man har medgett att det är någonting som har pågått.
När vi tittar på vad en väktares arbetsuppgifter faktiskt är ser vi att det handlar om ett förstärkt egendomsskydd utöver det polisen kan ge. Väktare får bara gripa personer på samma premisser som vem som helst, det vill säga envarsgripande. De som samarbetar med stationär bevakning släcker lampor, stänger fönster och kontrollerar att dörrar är låsta.
För att illustrera att lite annat har förekommit vill jag läsa ur en av CSG:s platsannonser för väktare. Den publicerades 2010 och är en annons för ett jobb som verkar vara något utöver det vanliga, skulle man kunna säga. Det är tydligt att kunden främst är SL och att det handlar om väktararbete, och det står att uppdraget i huvudsak består i att motverka skadegörelse för kundens räkning. Sökanden ska ha militär erfarenhet och kunna arbeta under extrema förhållanden.
Tycker inrikesministern att platsannonsen rimmar väl med de arbetsuppgifter en väktare har? Om man anser att omfattningen av problemet med skadegörelse är så stort vore det väl ändå rimligare att polisen ägnar sig åt spaningsverksamheten. Det är faktiskt de som har möjligheten att göra det - inte väktare. I boken Grip till varje pris framkommer många olika fall där väktare förföljer människor de tror klottrar.
Till exempel nämns eventet Art of the Streets, som arrangerades av Riksteatern tillsammans med Graffitifrämjandet, där besökare följdes efter. Man var civilklädd och följde efter besökarna i flera timmar. Det framkommer också exempel på att man sitter och lurar. I stället för att se till att förebygga brott följer man hur hela brottet verkställs, och därefter följer man efter för att se var personerna bor och vilka de umgås med. Det här är ytterst allvarligt.
Det framkommer även tydligt i de mediegranskningar som har förekommit att detta sker men att ingenting görs. Jag menar alltså att inrikesministern inte bara kan luta sig tillbaka och säga att det finns regelsystem och myndigheter som ska utöva tillsyn, eftersom detta uppenbarligen inte fungerar.
Därför vill jag återigen fråga: Hur tänker inrikesministern försäkra sig om att det här upphör, så att vi inte fortsätter ha de här upprepade fallen? I dag är det nämligen så att granskandet ligger helt i händerna på de intresserade journalister som följer detta.
Inrikesministern undrade hur man ska kunna se det här om man inte får en rapport någon annanstans ifrån, men grejen är att det här har pågått under två decennier. Då borde man som tillsynsmyndighet kanske ändå göra vissa nedslag då och då, för att försäkra sig om att verksamheten på riktigt har upphört. Så är det nämligen inte.
Att Datainspektionen och Länsstyrelsen i Stockholm nu faktiskt granskar det här handlar enbart om att boken har kommit ut. Så kan vi inte ha det, alltså att den tillsyn som ska skötas av myndigheter läggs på författare eller journalister.
Rossana Dinamarca (V):
Jag instämmer med inrikesministern om att lagstiftningen är solklar. Det som är problemet är att detta ändå sker och har skett under ganska lång tid. Det senaste fallet som har uppdagats är från förra hösten, för ett år sedan. Det verkar alltså inte som om detta upphör. Den enda anledningen till att detta kanske upphör är att denna journalistiska granskning har gjorts.
Hur många liknande fall som pågår där ute har inrikesministern och jag ingen aning om eftersom det är upp till just nyfikna journalister att rota för att myndigheterna ska agera. När de väl agerar går detta ganska långsamt, och deras befogenheter att faktiskt se till att lagen efterlevs verkar vara ganska små.
Det är i princip upp till företaget att göra mindre personalomflyttningar eller ljuga för att kunna fortsätta arbeta precis som förut tills någon journalist ger sig på ämnet igen. Det är en ganska deprimerande bild av rättssamhället om inrikesministern tycker att detta är den ordning som ska gälla för hur detta ska skötas. Det tror jag inte. Därför önskar jag att det fanns en högre ambition.
Om jag ska göra ett medskick till inrikesministern är det att se över om det inte vore bättre att tillstånd för väktare flyttas över till Rikspolisstyrelsen som i dag ger tillstånd till ordningsvakter. Länsstyrelserna är alldeles för svaga för detta. De granskningar som inrikesministern hänvisar till hade, som sagt, aldrig tagits upp om det inte hade varit för boken Grip till varje pris .
Men boken är och ska inte vara en del i myndighetsutövningen. Myndighetsutövningen kan inte vara beroende av att det ges ut böcker. Det är intressant att SL:s egen externt framtagna utredning visar att det som står i boken stämmer på avgörande punkter.
Rossana Dinamarca (V):
Jag sa i mitt anförande flera saker som jag tror och tycker är viktiga för att vi ska kunna förebygga mäns våld mot kvinnor. Det handlar dels om insatser när det väl har skett, det vill säga satsningar på kvinno- och tjejjourer, dels om att vi behöver ta tag i det som är det stora problemet, nämligen att män tror sig ha rätt till kvinnors kroppar.
Det kommer vi inte att komma åt bara genom att ha lite strängare straff, utan det vi behöver är ett rättsväsen, alltifrån de poliser som tar emot anmälan till domstol som sedan ska döma, som förstår att kvinnor faktiskt äger rätten till sin egen kropp.
Det är nämligen det som vi ser fallera gång efter gång: Rättsväsendet behandlar män som om de vore dumma i huvudet, som om de inte förstår att ett nej är ett nej. Det är det grundläggande problemet i vårt rättsväsen, och det är denna kultur som vi behöver bryta.
Rossana Dinamarca (V):
Paula Bieler från Sverigedemokraterna gör det som väldigt ofta görs och säger att det inte är alla män. Nej - har jag påstått att det är alla män? Men jag menar att män faktiskt har ett ansvar. När 98 procent av förövarna när det gäller våld mot kvinnor är män går det inte att säga att det inte är mäns ansvar. Jo, det är mäns ansvar! Det är mäns ansvar, och det är därför vi också måste ha en lagstiftning som förändrar attityder.
Det är anledningen till att Vänsterpartiet är för en samtyckesreglering i sexualbrottslagstiftningen. Vi vill införa ett oaktsamhetsbrott när det gäller våldtäkter för att vi ska kunna få fler fällda i den typen av brott så att det inte blir som i fallet med färjevåldtäkterna där en kvinna var inträngd i en hytt med flera män, att man bara kan säga: Jag förstod inte att hon inte ville ha sex.
När det gäller de kvinnor som har vittnat om hur de blivit misshandlade och utsatta för övergrepp på asylboenden tycker jag att det som är anmärkningsvärt är att varken Migrationsverkets personal eller polisen har tagit det på allvar.
Det är det som jag tycker är det grundläggande problemet vi ser rakt igenom hela vårt svenska rättssamhälle: att man inte tar mäns våld mot kvinnor på allvar och att männen hela tiden kommer undan. Det är det som är det grundläggande problemet i den svenska kulturen och i det svenska rättssamhället.
Rossana Dinamarca (V):
När vi pratar om den ekonomiska jämlikheten vill Erik Andersson från Moderaterna återigen hävda att det är jobbskatteavdraget som har gjort det mer jämställt. RUT har räknat på detta, och OECD har räknat på detta.
Det man kom-mer fram till är att jobbskatteavdraget är det som har ökat inkomstskillnaderna, inte bara mellan män och kvinnor utan också mellan fattiga och rika. Det är jobbskatteavdraget som har gjort att klyftorna har ökat snabbast i OECD-länderna. Det vill man nu få kredd för. På vilket sätt? Vad har ni för belägg? Det finns ingen som säger att ni har rätt. Tvärtom!
Jobbskatteavdraget, oavsett vad ni vill fantisera om, gynnade välavlönade, välbärgade och rika män. De var de enda vinnarna av jobbskatteavdraget - inga kvinnor. Sverige halkade dessutom under er regeringstid ned från första plats som världens mest jämställda land till fjärde plats.
På vilket sätt kan ni hävda att ni har varit något slags jämställdhetens riddare?