Ibrahim Baylan (S):
Den ena frågan som Lars Ohly ställer i sin interpellation är väldigt enkel att besvara. Vi har ju tillsammans utformat ett förslag till lagstiftning, som också riksdagen ställt sig bakom, som handlar om att garantera tryggheten i våra skolor. Det handlar om förbud mot både diskriminering och sexuella trakasserier, som Lars Ohly specifikt frågar om.
Det handlar också om annan kränkning som inte i sig behöver ha diskrimineringsgrund men som ändå kan vara minst lika smärtsam och drabbande som den kränkning eller de trakasserier som har diskrimineringsgrund, så kallad mobbning. Den kommer att börja gälla från den 1 april och kombineras med att vi får ett nytt barn- och elevombud som både ska stödja det förebyggande arbetet och hjälpa elever som drabbas.
Herr talman! Sedan pratar Lars Ohly om rädsla. Jag förstår precis vad det handlar om. I början av 1990-talet hade vi ett helt annat samhällsklimat än vi har i dag. Det var en tid då människor, särskilt de människor som tillhörde minoriteter, blev utsatta för väldigt mycket lidande.
Jag kommer så väl ihåg den tid den så kallade lasermannen härjade i Stockholm. Jag minns det därför att det var precis som Lars Ohly beskriver. Man tittade sig över axeln. Kommer man att bli drabbad i dag bara på grund av att man ser ut som man gör?
Att inte våga gå ut ensam på kvällen, att inte våga vara ute särskilt länge och framför allt inte i centrala Stockholm för att man var så rädd för att få på sig en laserprick var en del av vardagen. Jag minns det fortfarande väl därför att jag levde i Stockholm mitt i detta, och jag vet vilka känslor det utlöste, inte minst i norra Botkyrka där jag bodde. Jag håller med om att vi måste sätta allas rätt till en trygg miljö i fokus.
I skolan gör vi det via en speciell lagstiftning. Vi gör det med våra insatser för att stärka skolornas arbete mot mobbning, kränkning och diskriminering, eller sexuella trakasserier för den delen. Men jag tror också att vi kan göra väldigt mycket mer, inte bara i skolan utan i samhället i stort. Där har skolan en viktig roll. I skolans demokratiuppdrag är jämställdheten en av de centrala punkterna.
Det handlar just om att stärka självförtroendet hos eleverna, att se till att de inte bara fysiskt utan också naturligtvis ofta verbalt kan ha ett sådant gott självförtroende att de inte accepterar att behöva vara rädda, varken i skolan eller i samhället.
Vad vi kan se av de projekt och det arbete vi hittills har gjort, som det naturligtvis är viktigt att vi utvärderar, är att de bästa resultaten för såväl flickor som pojkar får vi när vi tar ett helhetsgrepp. I andra änden av den statistik som Lars Ohly nu läser upp finns ju de som begår detta.
Det är klart att det är viktigt att vi också redan på ett tidigt stadium, gärna från förskolan, ser till att arbeta för att få individer som växer upp och tar hänsyn till och har respekt för andra. Man kan naturligtvis alltid diskutera metoden för detta.
Men vi kan konstatera utifrån de projekt vi hittills har genomfört och som vi nu utvärderar att när man tar upp den här diskussionen med både pojkar och flickor, både de som ofta drabbas och de som ofta är gärningsmän, får man det bästa resultatet. Det är därför regeringen har gett i uppdrag till Myndigheten för skolutveckling att jobba specifikt mot skolorna med detta som ett av sina mest prioriterade arbetsområden.
Det här är en viktig fråga, det är en fråga som regeringen prioriterar väldigt högt. Därav den kraft vi också lägger ned på detta.