Gudrun Brunegård (KD):
I dag debatterar vi lärare och elever. Detta är ju själva kärnan i skolan. Det talas mycket om en likvärdig skola, och det kan kanske variera vad vi menar med en likvärdig skola.
En del vill kanske att skolor ska vara i princip likformiga, utan inbördes variationer, medan andra, som vi kristdemokrater, är öppna för att man på olika vägar kan nå fram till det gemensamma målet. Eftersom varje barn är unikt kan det ju behövas olika pedagogiska vägar för att ge ett enskilt barn de bästa möjliga förutsättningarna att uppnå sin fulla potential.
Den som står i första ledet i detta viktiga arbete är läraren, med sin pedagogiska kompetens. Vi vet genom UKÄ:s granskningar att det är stora skillnader mellan lärosätenas lärarutbildningar; de håller väldigt ojämn kvalitet. Detta innebär att nyutexaminerade lärare kan ha olika redskap med sig när det gäller hur de är rustade för yrkeslivet.
Lyckligtvis finns det också forskning som visar att även medelmåttiga lärare, eller rent av mindre skickliga lärare, kan bli skickliga lärare om de får bra fortbildning. Därför är det utomordentligt viktigt att den fortbildning som ges vilar på en evidensbaserad, vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet.
Vi har inte råd att utsätta våra elever för att kortsiktiga trender utan vetenskaplig grund formar undervisningen. Kristdemokraterna vill att en lämplig myndighet, kanske Skolverket, ska granska den fortbildning som ges. Den ska också spridas och använda metoder som har vetenskaplig evidens. Fru talman!
Ett sådant exempel är Specialpedagogiska skolmyndigheten, som i en forskningssammanställning visar hur teckenspråk är till hjälp för språkutvecklingen för små barn med funktionsnedsättningar. Genom teckenspråket ges barn som exempelvis har en hörselnedsättning eller är helt döva en möjlighet att uttrycka sin vilja och sina önskemål.
Jag har själv sett exempel på hur barn med intellektuell funktionsnedsättning, som länge saknade ett annat språk, med hjälp av teckenspråk kunnat kommunicera på ett alldeles utmärkt sätt med sin omgivning. I dag erbjuds teckenspråksundervisning till föräldrar som har barn som behöver detta för sin kommunikation. Även den som är gift eller sambo med en förälder kan antas till en sådan utbildning.
Vi kristdemokrater menar dock att även syskon borde få del av detta; det är viktigt att även syskon kan kommunicera med sin döva eller hörselskadade bror eller syster. Vi vill därför att regeringen ska se över möjligheten att även inkludera syskon i teckenspråksutbildningen. Fru talman!
Enligt Skolverket och Skolinspektionen är det runt 2 000 elever som har en synnerligen lång och problematisk frånvaro. Ett stort bekymmer är att det saknas nationell statistik från huvudmännen som visar giltig och ogiltig frånvaro, och därför är det osäkert hur stort mörkertalet är.
SCB gjorde 2017 bedömningen att det snarare rör sig om ungefär 5 000 hemmasittande barn i Sverige. Vi måste veta hur omfattande denna problematik med hemmasittare är. Kristdemokraterna anser att det behöver åläggas en lämplig myndighet att ta fram nationell frånvarostatistik.
Alltför många skolor misslyckas i sina försök att få tillbaka de hemmasittande barnen. Det förekommer att 11-åringar, 12-åringar och 13-åringar är hemma i upp till ett år utan att det finns en vettig dialog mellan skolan, barnpsykiatrin och föräldrarna. Många av de här barnen har neuropsykatriska diagnoser, och dessa är väldigt konkreta.
Många har väldigt goda intellektuella resurser men misslyckas ändå i den vanliga svenska skolan, som till stora delar bygger på att man ska beskriva saker och ting med egna ord och kunna reflektera. Samhället har ett ansvar även för dessa barn och ungdomar och för att de får en möjlighet att utvecklas till sin fulla potential. I en del fall kan distansundervisning vara en lösning; i andra fall kan det handla om att en lärare kommer hem till eleven.
Vissa elever kan efter en övergångstid slussas tillbaka till skolan, i en del fall med anpassning av lokaler och pedagogik. Jag besökte för en tid sedan Hannaskolan i Örebro, där man knöt en specialpedagog till elevvårdsteamet. Med hjälp av olika insatser har man på ett mätbart sätt kunnat öka närvaron i skolan.
Vi kristdemokrater anser att en lämplig myndighet ska få i uppdrag att ta fram stöd till skolorna om hur man på bästa sätt kan lägga upp ett stöd för dessa så kallade hemmasittare. Fru talman! Nyanlända elever har särskilda utmaningar när det gäller att hinna få tillräckliga kunskaper för att kunna gå ut skolan med godkända betyg, särskilt om de anlände sent till Sverige och har haft en bristfällig skolgång innan dess.
Men även dessa elever ska självklart få goda möjligheter att tillgodogöra sig de kunskaper som det ställs krav på i skolan för att kunna utbilda sig och så småningom bli självförsörjande. För att ge nyanlända elever rätt till kunskap och chans att nå kunskapsmålen tycker vi kristdemokrater att det skulle behöva utredas om skolplikten för dessa elever skulle kunna förlängas även om eleven har fyllt 18 år.
Ett alternativ kan också vara att införa en särskild skolform för elever som anlänt sent. Syftet är att alla ska få så goda förutsättningar som möjligt att gå ut skolan med godkända betyg och komma vidare i utbildningssystemet eller till arbetslivet. Fru talman! En god kunskapsutveckling kräver en god skolmiljö och elevhälsa. Elever som mår bra lär sig bättre.
Jag har sett exempel på elever som haft koncentrationssvårigheter. Lärarna har haft svårt att instruera eleven, eleven har glömt läxor och så vidare.
När elevhälsan har fått kontakt med eleven har det kommit fram att det kanske har funnits missbruksproblem i hemmet som har gjort att elevens hela tid gått ut på att fokusera på vad den kommer att möta när den kommer hem från skolan. I vilket skick är elevens mamma eller pappa? Rör det sig om misshandel? Är de berusade?
Ska eleven gå runt och leta efter flaskor som den ska hälla ut? En väl utvecklad elevhälsovård främjar också det förebyggande arbetet mot psykisk ohälsa på generell basis, både individuellt mot de elever som behöver det och på det generella planet.
Kristdemokraterna menar att elevhälsan behöver rustas långsiktigt, bland annat genom att regionerna ges ett samlat uppdrag för hela barn- och ungdomshälsovården som syftar till att öka tillgängligheten såväl till elevhälsan och barn- och ungdomspsykiatrin som till vårdcentralerna. Detta innebär att den medicinska delen av elevhälsan inte längre ska ha skolan som huvudman.
Vi vill också införa en elevhälsogaranti som innebär att varje elev ska ha möjlighet att komma i kontakt med elevhälsan varje dag. Det finns också goda skäl att inkludera fler proportioner i elevhälsan, till exempel fysioterapeuter och arbetsterapeuter, för att i ett tidigt skede kunna ge ett ändamålsenligt stöd till elever som uppvisar tecken på exempelvis neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. Fru talman!
Med detta yrkar jag bifall till Kristdemokraternas reservation 23 under punkt 11. Jag står dock förstås bakom samtliga våra förslag, även dem som bereds förenklat.