Göran Hägglund (KD):
Jag vill återigen påminna om att detta är en genomgång som barnrättskommittén gjort som gäller perioden 2002-2007. Här finns många viktiga synpunkter som vi måste gå igenom. Jag sade också i mitt första svar att vi metodiskt går igenom detta och lyssnar på organisationer och frivilligorganisationer för att fånga in synpunkter.
Jag har också belyst hur tidigare regeringar såg på två av de mest centrala frågorna.
Det är klart att någon kan bli upprörd över att jag beskriver att tidigare regeringar har haft en annan uppfattning när det gällt de här områdena, men vad jag menar är att om man själv har företrätt ett parti som tidigare har stått på en helt annan barrikad och motarbetat varje krav på rimliga förhållanden för barn, vare sig det gällt skolgång eller vård, kanske man ändå ska vara något mer nyanserad i sina resonemang.
När det gäller exempelvis bruket av tvångsisolering vid ungdomshem, så kallad avskiljning, konstaterar barnrättskommittén att avskiljningen inte får överstiga 24 timmar. Sådan är också svensk lagstiftning. Denna lagstiftning tillämpas dock inte i varje del.
Regeringen har därför initierat en tillsynsreform som handlar om att få en bättre överblick så att de regelverk och den lagstiftning vi har också följs. Socialstyrelsen ska ta fram informationsmaterial om barns rättigheter, och på tillsynsmyndigheten ska det finnas en kontaktperson för barn på institution om de har synpunkter på vården - enkla, konkreta saker som vi tror ska betyda någonting.
Barnombudsmannen har också initierat ett expertråd bestående av barn med erfarenheter från institutionerna. På det här viset kan man jobba sig igenom de olika delarna och vidta åtgärder, varav alla säkert inte löser varje problem omedelbart. Att vi metodiskt arbetar på det här viset tror jag dock kommer att ge resultat.
När det gäller synpunkterna på arbetet för att förebygga självmord bland barn och insatserna för att förbättra barns psykiska hälsa är kammaren medveten om att regeringen har satsat 215 miljoner kronor per år för att korta väntetiderna inom barn- och ungdomspsykiatrin. Det är en fortsättning på den förstärkning av barn- och ungdomspsykiatrin som regeringen inledde 2007.
Vi har också gett Socialstyrelsen i uppdrag att betala ut drygt 30 miljoner kronor för fortsatt arbete med så kallade modellkommuner, där experter hjälper kommuner att utforma barn- och ungdomspsykiatrin på ett sådant sätt att den möter ungdomarnas behov, för att få ett antal sådana modellkommuner som andra sedan kan ta efter. Här är vi ute på mark som delvis är obanad.
Det finns inga riktigt goda exempel. Därför vill vi skapa goda exempel som kan vara modeller för andra kommuner. Vi har också lagstiftningsvägen förändrat vårdgarantin så att barnen i barn- och ungdomspsykiatrin inte ska behöva vänta mer än 30 dagar. Det är långt nog, men vi har alltså snävat åt de tidsgränser som gäller inom vårdgarantin i övrigt.
På samma sätt jobbar vi till exempel när det gäller skydd för barn som är utsatta för människohandel. Amineh Kakabaveh säger: Ja, men här har ju en massa människorättsorganisationer utformat goda förslag. Räcker inte det? Nej, det räcker inte. Regeringen måste ha ett utredningsunderlag, annars skulle KU hoppa på oss omedelbart. Det är grundlagsfäst.
Det måste finnas ett tryggt beredningsunderlag.