Lawen Redar (S):
Det sägs att det tog tolv år av efterforskning i allt från gamla brev till kyrkobokföring, dagböcker, gamla tidningar och museisamlingar samt en lång resa till USA för att samtala med ättlingar och se byggnaderna och gravplatserna innan författaren Vilhelm Moberg påbörjade skrivandet av en av de mest betydande svenska skönlitterära romansviterna.
Utvandrarna , om paret från Ljuders socken i Småland som emigrerar på grund av fattigdom, svält och religionsförföljelse och på fartyget Charlotta tar sig över Atlanten till Nordamerika och slutligen hamnar i Minnesota, är en skildring av de 1 1⁄2 miljon svenskar som under åren 1840-1910 utvandrade från den hopplösa tillvaron i dåtidens Sverige till ett nytt, bättre liv.
Berättelsen om bonden Karl Oskar från Korpamoen och Kristina från Duvemåla är ett tidlöst verk. Den gör det som skönlitteraturen gör med oss: Den tvingar oss att bearbeta frågor om oss själva, vår egen identitet, vår historia, vårt arv och vårt känsloliv. Vilhelm Mobergs utvandrarserie har näst intill alla generationer fått läsa. Hans författargärning bidrog med en av 1900-talets största svenska romanserier.
Och i årtionden har dess betydelse återaktualiserats, inte minst för de svenska barn och unga vars föräldrar har upplevt flykten. Det finns så mycket, fru talman, hos Karl Oskar och Kristina som barn med flykterfarenheter ser i sina föräldrar - deras oerhörda kraft att ta sig framåt i en ny tillvaro, men också den hemlängtan som finns till allt som en gång var. Fru talman!
Tänk att gå miste om skönlitteraturen - att faktiskt inte läsa böcker. Hur obegripligt liten blir inte världen då? Vad händer med ens språkliga förmåga, ens kritiska tänkande, ens reflektioner och ens eftertänksamhet? Kan man förhålla sig till sanningar och osanningar? Skapas en brist på förståelse inför andra?
I regeringens skrivelse om barns och ungas läsning, som är föremål för dagens debatt, sammanställs de undersökningar som finns tillgängliga för att ge en helhetsbild av hur det står till med läskunnigheten bland barn och unga i vårt land. Och utvecklingen, fru talman, är entydig. Av landets 15åringar är det 18 procent som inte når upp till basnivån i läsförståelse, vilket är grundläggande för fortsatt lärande.
Samtliga undersökningar av skolelevers läskunskaper konstaterar att det finns samband mellan elevers läsförmåga och deras familjers socioekonomiska status. Skolan, som har den grundläggande uppgiften att kompensera för ojämlika livsvillkor, klarar inte i dag den fundamentalt viktiga uppgiften. Vi har ett skolval som sorterar barnen. Vi har en resursfördelning som påstås vara rättvis men som segregerar.
Vi har en skola där resursstarka hem kan välja bort andra barn, inte minst barn från resurssvaga hem. Vi har en skola som, i stället för att samverka kring elevers utbildning, tvingas in i en konkurrenssituation och tävlan, och allt detta råder för att vi har ett marknadstänk i något som inte bör vara en marknad.
När skolan inte kan utföra ett av sina viktigaste grunduppdrag, att kompensera för barnens ojämlika livsvillkor, skapas ett A- och ett B-lag bland barnen. Detta kommer med all säkerhet att bli ett långsiktigt problem för Sverige. Det handlar inte bara om vårt lands behov av kvalificerad arbetskraft, utan också om den ökade risken för att fler unga misslyckas i skolan.
Läsningen, som är en baskunskap för allt annat lärande, har en oerhörd inverkan på den enskilda människans framtida förutsättningar och liv. Men det finns också, som vissa här har lyft, samband mellan den bristande läsningen och vår digitala samtid. En rad internationella och svenska undersökningar pekar på att ungas bristande läsande handlar om konkurrensen mellan boken och de skärmar vi ständigt använder.
I en enkätundersökning från MUCF, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, har andelen unga mellan 16 och 25 år som svarar att de läser böcker på fritiden varje vecka halverats. Den har gått från 60 procent till dryga 30 procent mellan åren 2007 och 2018. Statens medieråds rapport Unga r & medier 2019 visar att läsandet av böcker eller tidningar når sin lägsta nivå någonsin.
År 2012 läste 23 procent av alla 17-18-åringar på sin fritid. Motsvarande siffra för 2018 är 11 procent. Enligt Svenska Förläggareföreningen har svenska ungdomar ett påfallande mindre intresse för frivillig läsning än ungdomar i andra länder. Fru talman! Det är därför hög tid att ta ett samlat grepp om barns och ungas läsning.
Många av de insatser regeringen genomför är nödvändiga för att öka läsintresset i tidig ålder och därmed höja läskunskaperna bland landets elever. Ett framgångsrikt exempel är Läslyftet, som är den största kompetensutvecklingsinsatsen för lärare i läs- och skrivkunnighet och som sedan 2016 även riktar sig till förskollärare och skolbibliotekarier.
Regeringen bedömer att satsningen ska fortsätta inom ramen för de nationella skolutvecklingsprogrammen för att åstadkomma långsiktighet. Satsningen har hittills nått uppemot 25 procent av landets lärare, förskolepersonal och skolbibliotekarier.
Andra exempel är statsbidraget för språkutveckling i svenska förskolan, som nu förstärks med ytterligare 100 miljoner kronor, och Kulturrådets läsfrämjande insatser, som Bokstart, inköpsstöd till folk- och skolbiblioteken, stöd till läs- och litteraturfrämjande insatser, satsningen Stärkta bibliotek och stöd till den regionala biblioteksverksamheten inom ramen för kultursamverkansmodellen.
Regeringen har därtill infört läsa-skriva-räkna-garantin för tidiga stödinsatser, gjort satsningar på läsning i fritidshem, samordnat aktörer som kan främja läsning under läslovet och nu gett två nya uppdrag till Kulturrådet: att inrätta ett läsråd med uppdraget att samla och samordna aktörer kring barns och ungas läsning samt att genomföra ett läsfrämjandelyft för folkbibliotekarier.
Därutöver har man tillsatt en utredning om skolbibliotek, som lämnar sitt slutbetänkande den 30 juni - alldeles snart. Fru talman! Jag vill avslutningsvis tala om vikten av djupläsningen, den skönlitterära läsningen. I den digitala eran blir vi allt duktigare på den ytliga informationsläsningen men allt sämre på djupläsningen. Och därmed riskerar vi att förlora en del av vår förståelse eftersom vi tenderar att läsa mindre tät text.
Potentiellt förlorar vi komplexitet och perception av innehåll och betydelse, och vi riskerar att begränsa oss till ordens ytliga betydelse utan att komma åt alla deras djupare nivåer. Det är djupläsningen som ger oss en sofistikerad förmåga till kritisk analys och förmågan att anta andras perspektiv och som får människans empati att växa.
Enligt forskningen är det just när man drar samman den kritiska analysen och empatin som man har förmågan att värdera vad som är sanning. I förlängningen betyder detta att om vi inte vänder utvecklingen när det gäller läsförståelse och bibringar unga ett ökat intresse för djupläsning kan vi stå inför demokratiska problem. Samtalet förlorar sitt djup, och det kritiska förhållningssättet till all digital textmassa försvagas. Fru talman! Jag vill att fler ska läsa klassiker som Utvandrarna .
Och jag kan bara avundas den unga människa som för första gången ska få komma in i Karl Oskars och Kristinas värld. Men för att läsresan ska omfatta alla barn och unga krävs förändringar inom skolsystemet, liksom kompetenshöjande insatser. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner.