KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Hjälmered (M):
Ja, det finns både för och nackdelar med det här samarbetet; det vore fånigt att hävda någonting annat. Det finns tydliga uppfattningar i mitt parti, och ibland är vi brett överens om inriktning i synen på en del stöd och subventioner, onödig överstatlighet och sådant. Men det är också ett faktum att vi har denna rätt väl fungerande inre marknad, där företag kan sälja sina produkter i andra europeiska länder. Där tar vi gärna steg vidare vad gäller den digitala inre marknaden och vad gäller tjänsterna.
Sverigedemokraternas besked är att vi inte ska ta dessa steg vidare för inte minst den viktiga tjänsteindustrin utan lämna samarbetet helt. Jag ifrågasätter inte uppsåtet, för det är en fullt legitim åsikt. Men Kommerskollegium har gjort en analys kopplad till britternas utträde där man konstaterar att det enda vi vet är att det kommer att bli sämre för svenska företag som finns i Storbritannien visavi deras verksamhet inom unionen.
Det är osäkert vad som kommer att gälla med tullar, och man kommer inte att ha samma access till marknaden. Det blir osäkert vad gäller medarbetare och deras rörlighet. Eftersom Sverige har stor handel med inte minst europeiska länder känner i alla fall jag att om vi ska finansiera välfärden med att det går bra för industrier och övrigt näringsliv kan inte förstahandsvalet vara att säga att vi ska lämna Europeiska unionen - trots alla dess nackdelar.
Det framstår för mig som ett rätt märkligt ställningstagande av Sverigedemokraterna när de säger att det nog borde gå att hitta en lösning på detta, att det nog kan fungera med någon form av frihandelslösning. Jag är inte säker på att människor som arbetar i viktiga exportindustrier känner sig trygga med det beskedet.
Lars Hjälmered (M):
Denna mandatperiod är snart till ända, och det är läge att summera, utvärdera och titta på vad olika partier sa före förra valet och hur det har blivit. Jag tänkte ta fasta på Miljöpartiets valmanifest från 2014. I det fanns det ett avsnitt som hette "Nya jobb". Under punkt 3 står att läsa: "minska krånglet och kostnaderna för företagare.
Företagare ska få ägna sin tid åt att driva företag och därför måste regelbördan minska." Samtidigt visar en undersökning som Svenskt Näringsliv gjort att två av tre företagare upplever att det har blivit krångligare att starta och driva företag de senaste tre åren. En av tre säger att det är ungefär oförändrat, och blott 1 procent säger att det har blivit enklare.
Häromdagen kom också ett pressmeddelande från NNR, Näringslivets Regelnämnd, med överskriften "Företagens regelkostnader skenar". Med anledning av detta vill jag, fru talman, fråga Lorentz Tovatt: Hur ser du på ert misslyckande på denna punkt?
Lars Hjälmered (M):
Jag tänkte följa upp med en andra fråga. Det finns ju en borgerlig idé om att göra något som kallas för grön skatteväxling, det vill säga att man är beredd att höja vissa miljöskatter och samtidigt sänka skatten på arbete och företag. Detta gjorde till exempel den tidigare alliansregeringen. De senaste åren har den här regeringen föreslagit, och riksdagen fattat beslut om, ett antal höjningar av vissa miljöskatter. Låt vara att vi ibland diskuterar om de är effektiva eller inte.
Detta har kombinerats med att höja skatten på arbete och företag; det rör sig alltså om en samlad skattehöjning och inte om en skatteväxling. Jag vill inför kommande mandatperiod fråga Lorentz Tovatt: Överväger Miljöpartiet att på riktigt genomföra en grön skatteväxling och inte den generella skattehöjning som har blivit effekten av er politik?
Lars Hjälmered (M):
För några veckor sedan meddelade den amerikanske presidenten, Trump, att han ensidigt vill införa tullar på bland annat stål och aluminium. Det väckte stor diskussion i Sverige, övriga Europa och andra delar av världen. Den här typen av tullar är dåliga på många sätt. Och många svenska företag finns på den marknaden. Trump anförde också nationell säkerhet som skäl. Det är för övrigt samma regler som Sverige införde 1975 - tror jag att det var - då det infördes tullar för import av läderskor i Sverige.
Det var ungefär lika dumt som den amerikanske presidentens initiativ. Det brukar annars vara ett stort och viktigt svenskt intresse att stå upp för frihandel och olika typer av handelsavtal. Vi vet att Vänsterpartiet har varit emot ett handelsavtal mellan Europa och USA. Man har haft synpunkter på att svenska företag skulle handla med icke-demokratier, till exempel Iran, Kuba eller kanske delvis Kina.
För inte länge sedan var det en stor diskussion i riksdagen om det så kallade CETA-avtalet, alltså ett handelsavtal mellan Europa och Kanada. Kanada är ett progressivt land som är ganska likt vårt eget land. Men detta till trots valde Vänsterpartiet att vara emot avtalet. Då måste jag fråga: Vilka länder tycker Vänsterpartiet att man ska kunna ha handelsavtal med? Vilka länder är det okej för svenska industriföretag och andra företag att handla med, enligt Vänsterpartiet?
Lars Hjälmered (M):
Jo, jag är medveten om att detta med konflikter är kärnan i Vänsterpartiets kritik. Om jag minns rätt finns det hundratals sådana mekanismer i olika handelsavtal. Jag har respekt för att man kan ha olika synpunkter på om de funkar eller om de ska vara utformade på ett annat sätt. Det jag tycker jag kan vara lite problematiskt är att den genomgående trenden i detta är att Vänsterpartiet alltid landar i att man är emot handelsavtal.
Om det är ett nytt avtal, ett nytt land och en ny världsdel säger man att just på grund av den här detaljen tänker man inte heller denna gång rösta för det. Det var inriktningen när det gällde USA och detta CETA-avtal, som kanske är det mest moderna avtalet i konstruktion och omfattning. Det vi behöver i Sverige skulle jag säga snarast är mer av handel, frihandel och handelsavtal. Det kommer inte att vara en lätt uppgift för en kommande regering att jobba med detta i EU-kontexten och vidare ut i världen.
Men det kommer att vara en jätteviktig uppgift att försöka bidra till att trycka undan tullar och andra handelshinder och, inte minst när britterna lämnar EU, att vara extra pådrivande för att kommissionen ska få rätt mandat att inleda ytterligare och andra förhandlingar om kommande handelsavtal. Jag har inte alla detaljer klara för mig, herr talman, men det talas om att det har kommit ett besked under dagen om ett avtal mellan EU och Japan, som kommissionär Malmström och motparterna ska vara överens om.
Då inställer sig frågan, herr talman: Kommer Vänsterpartiet att kunna tänka sig att rösta för ett sådant handelsavtal, eller kommer man på grund av någon detalj att vara emot också detta?
Lars Hjälmered (M):
Moderaterna har ju föreslagit i en riksdagsmotion att vi ska göra någon form av konkurrenskraftsutredning. Det tar för oss sin utgångspunkt i bland annat det jag tog upp i talarstolen om energikostnader. Det enkla i politiken är att måla upp en vision. Det är jätteviktigt, men i den globala värld vi lever i är det också viktigt att titta på hur Sverige står sig.
Det behöver inte alltid vara att vi har den lägsta skatten, till exempel, men vi måste ha rimliga villkor för företagare och medarbetare i Sverige. Då handlar det om transportvillkor, utbildningssystem, skattesystem och andra saker. Det ser jag framför mig att en kommande alliansregering kommer att ha fokus på för att vi ska kunna ha viktig industri i Sverige också i fortsättningen. Jag antar att det är detta som Josef Fransson är ute efter när han talar om någon sorts konkurrenskraftsutredning.
För mig är formen för detta underordnad. Om det ska vara en parlamentarisk utredning, en exportkommitté eller ett arbete man gör internt på ett departement är för mig inte det viktiga. Det viktiga är att vi som grund för politiskt beslutsfattande tittar på och jämför Sverige med konkurrentländer. Det kan vara länder i Europa, till exempel Tyskland eller Frankrike, eller det kan vara USA, som är en viktig handelsmarknad för oss. Men ett stort fokus bör också ligga på viktiga asiatiska marknader, som vi ser en ökad konkurrens från.
Detta är en viktig agenda som vi har framför oss. Josef Fransson nämnde också något om aktivister i detta sammanhang. Jag skickar tillbaka frågan - jag vet inte riktigt vad du syftar på. Du får gärna upprepa den frågan.
Lars Hjälmered (M):
Jag tror att frågorna om konkurrenskraft för Sverige kommer att bli viktigare under de kommande åren. Vi har nu, när vi går mot val, mycket diskussion där väljarna fokuserar på invandring, integration, sjukvård och brottslighet - med rätta, för det är viktiga samhällsutmaningar. Som politiker måste vi ha förmåga att lösa de omedelbara problemen och ha klyftiga svar på detta, vilket vi och andra naturligtvis försöker ha.
Bortom detta och runt hörnet ser jag dock att Sverige utmanas när vi ser en tuffare konkurrens mellan oss och andra länder, även när det gäller det mest avancerade. Återigen - jag kanske upprepar mig - är formen för det hela mindre viktig för mig. Det viktiga är att en kommande regering fokuserar på konkurrenskraften och att vi tittar på hur våra skattevillkor ser ut visavi konkurrentländernas, hur resultatet ser ut i den svenska skolan och om vi fokuserar rätt i forskningen.
Detta kan man göra själv, inom ett departement och i en utredning, men jag tror att man i en sådan analys gör det för enkelt om man säger att utredningen ska göra det. Det finns också många organisationer som redan tittar på detta: OECD, World Economic Forum, EU-kommissionen och andra som gör löpande och återkommande analyser. Jag tror att det är viktigt för oss som beslutsfattare att ta in de analyserna för att se vad vi är duktiga på. Glöm inte bort att det är rätt mycket som fungerar ganska väl i Sverige; det är ett välfungerande samhälle.
Men omvänt finns det områden - skattenivå, skattekrångel, rigid arbetsmarknad, icke fungerande bostadsmarknad - som är rimliga och tydliga kommande reformområden om vi menar allvar med att vilja ha ett väl fungerande näringsliv framåt. Avslutningsvis tycker jag när det gäller energiöverenskommelsen att det var en väldigt bra uppgörelse vi gjorde. Vi löste ett antal viktiga, akuta problem på den svenska el- och energimarknaden.
Vi ser till att kunna ha kärnkraft under överskådlig tid, och vi stärker vattenkraften och ger besked för att kunna bygga ut mer när det gäller förnybar energi. Detta har överlag mottagits väl i industrin, och det är den typen av besked jag tycker att det är rimligt att ge.
Lars Hjälmered (M):
Jag har själv en bakgrund i industrin. Jag har jobbat i flyg- och rymdindustrin med utveckling av flygmotorer och rymdraketer, så jag vet hur viktig denna typ av industrijobb är och hur mycket den forskning som bedrivs innebär i form av teknisk utveckling. Så jag värnar starkt om att vi ska ge rimliga och bra villkor till den svenska industrin - brett, med forskning, utbildning och annat. Forskning och innovation är ett viktigt område.
Diskussionen om elektromobilitetslabbet kom också upp bland annat när näringsministern besökte Göteborg och tillsammans med kommunstyrelsens ordförande skrev en artikel på det tema som Jennie Nilsson tar upp, naturligtvis för att skapa en osäkerhet hos viktiga arbetsgivare och universitet i Göteborg om var man har Moderaterna och borgerligheten. Då gav vi ett besked, och vi ger det nu också tydligt: Med en borgerlig regering kommer vi naturligtvis att ha kvar ett elektromobilitetslabb i Göteborg.
Lars Hjälmered (M):
Ett område som jag tycker att en kommande regering ska ta tag i med en bredare lösning är bostadsmarknaden. Den är ett stort problem för viktiga industriföretag, men också för utvecklingen i stort. Det kan handla om att du ska plugga någonstans, flytta till ett jobb eller något sådant. Vi har en icke fungerande bostadsmarknad, där onödiga stöd och subventioner, som den här regeringen har satt på plats, är en stor hämsko för det breda näringslivet. Detta är ett typexempel, och där måste vi titta på en bredare diskussion kring avdrag och skatter.
Det ser jag som ett rimligt fokus framåt för att ta tag i detta. Det är också så att vi matchar regeringen när det gäller forskning och innovation, om vi tittar på den samlade budgeten på det området. Men i övrigt är paletten bredare än så här. Jag skulle säga att vi, om vi menar allvar när det gäller både mindre bolag och industrin, behöver talangprogrammet. Där har vi problem med kompetensutvisningar, som sker varje dag. Utlänningar som arbetar och betalar skatt kastas, baserat på småfel, bokstavligen ut ur landet.
Detta är helt förfärligt, och regeringen har inte förmågan att stoppa det. Vi och våra allianskollegor vill gå längre och införa talangvisum. Vi vill vara mer öppna för alla viktiga utländska experter, för de behövs på industribolagen där man forskar om metaller, fordon, läkemedel och annat. Sedan har vi en sådan sak som lastbilsskatten, som regeringen har sagt att man ska införa. Förra gången talade man om 14 kronor per mil.
Med rätta kom reaktioner från viktiga industribolag, inte minst inom skogsnäringen, som sa att detta slår rakt mot möjligheterna att få ut biomassa, som kan användas inom till exempel kraftvärme. Där finns det en väldigt stor osäkerhet. Jag tycker att det är fel inriktning att man lägger på denna typ av kostnadsbörda, som sänker konkurrenskraften för viktiga industrier i Sverige.
Lars Hjälmered (M):
Den sista frågan handlar om det som brukar kallas för gula fack. Tycker vi att man ska kunna använda sådana och slira kring avtal och så vidare? Nej, det tycker vi inte. Jag tycker att Birger Lahti har rätt i att det finns stora vinster med den svenska modellen. Industrin är ämnet för debatten här. Vi kan se att många industriföreträdare brukar lyfta fram att Sverige har en välfungerande arbetsmarknadsmodell.
När man jämför konkurrenskraften och ser hur det funkar i Sverige visavi Tyskland och Frankrike säger de att den svenska modellen är ett under av flexibilitet, möjligheter till omställning och liknande. Detta är något som vi naturligtvis måste vårda och värna. I Göteborgs hamn har vi en situation där det finns konkurrerande fackföreningar. Det normala är att man kan använda stridsåtgärder för att framtvinga ett kollektivavtal. Det är fullt rimligt.
Lika rimligt är att man efter det att man har tagit i hand har fredsplikt. Situationen i Göteborgs hamn har varit att det har funnits en grupp som inte har respekterat detta fundament på svensk arbetsmarknad. Arbetsgivarna har tecknat kollektivavtal och är överens om löner och andra villkor. Man borde få en arbetsplikt men får det inte. Enligt analysen från Damvad Analytics har kostnaden för näringslivet under 2017 varit 4,5 miljarder kronor.
Sedvanliga instrument som medling har använts men inte fungerat. Då kan man agera olika. Jag tycker att det rimliga är att vi som politiker tittar på hur vi kan göra för att undvika en sådan situation som så menligt påverkar den svenska industrin och övriga näringslivet. Då är frågan: Vad vill Birger Lahti och Vänsterpartiet? Tycker ni att det är rimliga konsekvenser med 4,5 miljarder kronor i ökade kostnader för svenskt näringsliv under 2017?
Rimligen handlar det om viktiga industrijobb i Sverige.
Lars Hjälmered (M):
Jag skulle säga så här: Problemet är att de vanliga instrumenten inte har funkat. Det har fått utomordentligt stor effekt. Jag nämnde siffran 4,5 miljarder. Låt mig ta ett konkret exempel. Ett bolag - jag behöver inte nämna vilket bolag det är, men det är en stor industri i Hagfors i Värmland som omsätter ungefär 5 miljarder kronor - säger själva att de har fått 20 miljoner kronor i ökade logistikkostnader.
De uppskattar att de har förlorat 100 miljoner i affärer för att de inte har kunnat leverera till kunderna, som en direkt effekt av att containerterminalen i Göteborg inte fungerar. Detta är ju kärnan i industrins villkor. En effekt vi också har sett är att ett antal stora rederier har slutat köra fartyg, alltså det man kallar direktlinjer, mellan Göteborg och Nordamerika och Göteborg och Fjärran Östern. Det har varit en konkurrensfördel för Sverige att man till exempel har kunnat köra lastbil eller tåg till Göteborg för vidare utlastning direkt till viktiga marknader.
Nu måste man göra en omlastning i Sverige eller nere på kontinenten, med stora ökade miljöutsläpp och ökade kostnader som följd. Detta är dåligt för industrin. Sedan är vår grundidé i politiken inte att cementera dagens uppsättning av fack och arbetsgivare, utan det ska vara möjligt för dem att utvecklas och ta position i nya branscher och på andra sätt.
Men om vi ser att de vanliga instrumenten inte har funkat - vi ser att det är förödande ekonomiska och andra effekter på industrier och andra arbetsgivare - kan vi som politiker inte bara sitta stilla och titta på. Vi måste i en dialog se hur man kan lösa hamnproblemen. Jag tycker faktiskt inte att det är rimligt att utsättas för arbetskonflikt eller hot om arbetskonflikt om man har ett gällande kollektivavtal, för effekterna av detta är så stora.
Jag förundrar mig egentligen över att Vänsterpartiet och Birger Lahti, som ofta lyfter fram industrins betydelse, så tydligt säger att detta är lugnt och att det nog kommer att lösa sig när vi ser miljardbeloppen i räkningar landa hos näringslivet.
Lars Hjälmered (M):
Den svenska skogen är verkligen ett strategiskt viktigt intresse för Sverige. Det är den för jobben, för ekonomin, för att klara klimatutmaningen och egentligen på alla sätt och vis. Vi ser också en utveckling framåt där skogen som material kan användas i alla möjliga delar av samhället - i transportsektorn för att klara de utmaningar vi har där, i kemisektorn som talar om en stor omställning och i andra delar.
Vi ser också, vilket vi ska komma ihåg, att Sveriges skogsbruk är om inte det allra mest så i alla fall ett av de allra mest hållbara i världen. Vi har de jämställda produktions och miljömålen med stort ansvarstagande av enskilda skogsägare på ett utomordentligt och föredömligt sätt. Men vi är rätt många som känner viss oro för det arbete som nu sker i Europa. Som både Johan Hultberg och ministern har varit inne på har man också olika synsätt i olika länder beroende på hur mycket skog man har, traditioner och annat.
Det finns en oro för vad som kommer att hända med det svenska skogsbruket och möjligheterna att nyttja denna goda resurs. Det utfall som kom i ett av utskotten i Europaparlamentet var ju direkt dåligt för Sverige. Jag tycker att det finns några frågor som ministern bör svara på här i kammaren. En sådan är att jag utgår från att Regeringskansliet gör en solid genomgång och analys av vad effekterna av ett sådant utfall skulle kunna bli.
Det skulle vara intressant att höra ministern beskriva vilka effekter ett sådant utfall skulle kunna få för den svenska skogsindustrin och på till exempel klimatfrågan. En annan fråga är vad regeringen egentligen vill i detta. Jag vet att ministern har åkt runt - det kan bara uppmuntras, tycker jag - och haft olika möten och kontakter, både här i Sverige för att visa upp och ute i Europa. Men det skulle också vara intressant att höra vad regeringen konkret vill i ett antal av de nyckelfrågor som nu diskuteras.
Finns det saker ni absolut vill se komma igenom och beslutas i detta? Omvänt, vad finns det för delar i de förslag som nu diskuteras - som alltså inte finns på kartan - som är en sorts red line för regeringen? Det vore intressant att höra ministern tydliggöra detta för kammaren.
Lars Hjälmered (M):
Den svenska skogen och skogspolitiken och allt som finns runt omkring innebär otroliga möjligheter för vårt land, för den svenska industrin och för användningen. Det är spännande att se både forskningen och vad många företag håller på med, vilket öppnar otroliga möjligheter i form av nya jobb som kan växa fram i olika samhällssektorer. I det tidigare anförandet, fru talman, ställde jag egentligen två frågor till statsrådet. Den ena gällde vilken analys regeringen gjort och den andra vad regeringen tycker i ett antal kritiska frågor.
Jag noterar att statsrådet svarar på analysfrågan och säger att en bedömning, grovt tillyxat, är att man inte kan klara en övergång till ett fullt hållbart energisystem, som jag tror att han uttryckte det. Jag skulle vilja höra vad analysen säger när det gäller de svenska klimatmålen. Vad gör regeringen för djuplodande analys på det området? Det vore också intressant att höra.
När det gäller den andra frågan, den om regeringens uppfattningar, var enligt statsrådet en fråga hur man får tillgodoräkna sig. Ska man tolka det statsrådet precis sa som att regeringens uppfattning är att alla biodrivmedel ska kunna tillgodoräknas som en del av det svenska åtagandet i klimat och energipolitiken i Europa?
För det andra: Vilka fler skarpa uppfattningar har regeringen när man sitter i olika möten och samtal med kommissionärer, Europaparlamentariker och andra gällande kritiska delar i det som nu diskuteras kring framtiden för skogspolitiken?
Lars Hjälmered (M):
Energipolitiken handlar ytterst om trygg tillgång till el och annan energi. Det handlar om att både hushåll och företag ska kunna känna en trygghet i att elen finns där när de behöver och att det sker till rimliga priser och med så liten miljöpåverkan som möjligt. Jag tycker att Lars Beckman ställer ett antal relevanta frågor. Det är en viktig diskussion som vi måste ta i samhället: Kan vi verkligen klara den trygga elförsörjning som både hushåll och företag räknar med och ska kunna räkna med?
Ministern ger ett antal beskrivningar som jag tycker är korrekta och redogör för åtgärder som har vidtagits av myndigheter. Han beskriver att vi slöt den energipolitiska överenskommelsen och att en del i den innebär att det vart fjärde år ska ske en uppföljning, där man ska ge ett antal myndigheter i uppdrag att titta på läget på el- och energimarknaden och se hur man klarar uppdraget och vilka utmaningar som finns framöver och måste tas om hand politiskt och på annat sätt.
Riksdagen har också tidigare fattat beslut om att ge ett skarpare uppdrag till Svenska kraftnät att titta på effektsituationen inte bara momentant vid ett enskilt tillfälle utan också framåtblickande på ett annat sätt än man har gjort tidigare. I svaret beskriver statsrådet två saker som jag skulle vilja lyfta fram. Det ena är att Svenska kraftnät har regeringens uppdrag att varje år göra en bedömning av effektsituationen.
Då tänkte jag fråga: Vad gör man för bedömning av effektsituationen, och vad är statsrådets och regeringens analys av läget inför den vinter som kommer nu? Anser regeringen att man kan sova gott om natten när det gäller detta? Det andra är att ministern beskriver arbetet i det säkerhetspolitiska rådet och diskussioner om hot mot elförsörjningen som har förts där.
Då skulle jag vilja fråga: När togs detta upp i det säkerhetspolitiska rådet, och vad var det då som ministern diskuterade tillsammans med statsministern och de andra ministrarna i det säkerhetspolitiska rådet - vilka aspekter av detta med trygg elförsörjning var uppe på agendan då?