Nina Lundström (L):
Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Lagen om allmännyttiga bostadsföretag tillkom för att försvåra ombildningen av kommunalt ägda hyresrätter till bostadsrätter. Vi i Folkpartiet reserverade oss mot beslutet att införa lagen. Vi menar att lagen naturligtvis försvårar ombildningen till bostadsrätter.
Ombildning får ske bara om det efter ombildningen finns kvar en sådan mängd lägenheter i kommunal ägo att hyrorna för dessa lägenheter kan få ett reellt genomslag i bruksvärdessystemet. Detta kräver i sin tur enligt förarbetena till lagen att det efter ombildningen måste finnas kvar ett inte obetydligt antal lägenheter i kommunala bostadsföretag. Det är i dag länsstyrelsen som prövar om ett kommunalt bostadsföretag ska få överlåta fastigheter till de boende.
Det finns ett flertal exempel på komplikationerna. Jag har valt att i min interpellation ta upp ett mycket konkret exempel, men som det säkert kommer att framkomma här i dag finns det ett flertal olika exempel. Varför då belysa ett aktuellt fall? Ja, om det är som jag menar, att lagen faktiskt leder till svåra komplikationer, måste det vara intressant att diskutera frågeställningen och se vad en utvärdering skulle kunna innebära vad gäller exempelvis en revidering.
Vi är från Folkpartiets sida införstådda med att lagen nu gäller, men fortfarande måste det väl ändå vara intressant för regeringen att följa upp vad som faktiskt har hänt. Radhusområdet i östra Skogås är principiellt intressant. Det är ett område där överlåtelse till de boende anses vara det bästa såväl ur de boendes synvinkel som ur bolagets och kommunens perspektiv. Det råder inga konflikter såtillvida bland de här aktörerna.
Länsstyrelsen har dock sagt nej, och överlåtelseprocessen stoppades i och med lagens tillkomst. Ytterligare försäljningar skulle således ha varit aktuella om inte lagen om allmännyttiga bostadsföretag hade trätt i kraft. Kontrakt finns skrivna mellan bostadsföretaget och de boende om försäljning. Detta har medfört att området i östra Skogås i dag har en blandning av boende som fått köpa sitt radhus och boende som vill köpa men inte får.
Det leder till svårigheter, bland annat vad gäller förvaltning av gemensamhetsutrymmen i de så kallade samfälligheterna. Ur ett förvaltningsperspektiv har det splittrade ägandet medfört ett mycket komplicerat läge för bostadsföretaget. Avslaget från länsstyrelsen grundas på att en försäljning anses äventyra bruksvärdessystemet, men bostadsföretaget menar att så inte är fallet i detta fall.
Statsrådet anger i sitt svar på min andra fråga om utvärdering om lagen att regeringen kommer att göra en sådan. Men vad vill statsrådet uppnå med utvärderingen? I svaret på interpellationen anges att Boverket ska belysa tillämpningen av regelverket i olika delar av landet, kartlägga länsstyrelsernas erfarenheter, belysa oklarheter i lagen och dess tillämpning samt i förekommande fall föreslå kompletterande regler.
Jag menar att de uppenbara negativa konsekvenserna borde stå i fokus. Det borde vara uppdraget för en utvärdering. Lagen påverkar fastighetsförvaltning och tillgång till investeringskapital genom att försäljningen stoppas samt ger negativa effekter på samfälligheternas arbete, förutom naturligtvis de negativa konsekvenserna för de boende.
Då vill jag ställa en fråga till statsrådet: Delar statsrådet min uppfattning att det är nödvändigt att belysa de negativa konsekvenserna av lagen, det vill säga att detta ska vara grunden för en utvärdering?