Andreas Carlgren (C):
Vargjakten debatterades här i kammaren den 29 januari i år. Det var en mycket givande debatt, och delar av Tina Ehns frågeställningar togs upp redan i den förra debatten. Jag vill ha friska och levande vargar i de svenska skogarna, både nu och i framtiden. Forskarna har slagit larm om att läget för vargarna är, som de säger, "genetiskt akut".
Jag har tagit initiativ till en rovdjurspolitik som för första gången bemöter detta, det verkliga hotet mot de svenska vargarna. Fakta ur forskarrapporterna som lämnats till Naturvårdsverket är att inaveln hotar fortplantningsförmågan på lång sikt. Kullarna har redan minskat kraftigt, i vissa fall halverats.
Vargarna härstammar från tre individer och är i genomsnitt väsentligt mer besläktade med varandra än helsyskon. Några av vargarna uppvisar redan nu skador som är yttre tecken på långtgående inavel.
Enligt forskarrapporterna har exempelvis flera fall av kryptorchism som kan leda till sterilitet och ryggkotsdefekter som kan leda till förlamning, hjärtfel och njurfel observerats. Som framgår står det klart att vargpolitiken bygger på god vetenskaplig grund. Därför krävs en aktiv politik som räddar vargstammen.
Regeringen har sett till att åtgärder för första gången vidtas som minskar inaveln i vargstammen. Riksdagen har antagit ett nytt mål som innebär att de närmaste fem åren ska upp till 20 vargar införlivas med vargarna i landet. Först och främst ska naturlig invandring underlättas genom att invandrade vargar aktivt fredas inom renskötselområdet ned genom landet.
I andra hand vidtas åtgärder för att varg som korsar svenska gränsen ska flyttas till mellersta Sverige. Skulle inte dessa åtgärder vara tillräckliga så är det tredje alternativet att flytta in vargar från ett annat land. Naturvårdsverket har redan i dag ett ansvar för och möjlighet att förflytta naturligt invandrade vargar.
Naturvårdsverket och Statens jordbruksverk har redan inlett arbetet genom dialog och förankring med berörda och boende i de områden som kan bli aktuella för utplantering av vargar. Min uppfattning är att den förankringsprocessen varken ska drivas på eller hastas igenom. Internationella erfarenheter visar att det kan ta tid. Om en flytt ska lyckas krävs att alla berörda känner ansvar för dessa åtgärder.
Jag har också bara för någon vecka sedan gett Statens jordbruksverk, Naturvårdsverket och Statens veterinärmedicinska anstalt i uppdrag att utarbeta vidare riktlinjer för aktiv införsel av vargar med östligt ursprung. Myndigheterna ska redovisa uppdraget den 31 oktober i år. Tidigare rovdjurspolitik har misslyckats med att sänka graden av inavel i vargstammen och har inte heller tillräckligt tagit hänsyn till de människor som lever nära vargar.
En grupp forskare förtydligade i Dagens Nyheter den 2 februari i år: "Vetenskapliga undersökningar har visat att motståndet mot varg i varglänen har ökat de senaste fem åren, och att en majoritet där motsätter sig en ökning av vargstammen och vill begränsa den genom jakt." För att lyckas göra vargarna friska måste det finnas en acceptans för vargen i faunan.
Annars riskerar arbetet för livskraftiga vargstammar att ödeläggas. Nu krävs i stället förståelse och närmande mellan motstående perspektiv och av till synes oförenliga åsikter. För att få lokal acceptans för inflyttning av friska vargar har regering och riksdag gått in för en kompromiss, där motprestationen består i att vargstammen under tre år tillfälligt begränsas till 210 djur.
Licensjakten är till för att hålla vargstammen på den nivån. När det gäller frågan om hur årets jakt har utformats har Naturvårdsverket i olika sammanhang redogjort för vilka bedömningar som gjorts på basis av forskarnas rekommendationer. Forskarnas underlag visade att den svenska vargstammen är så inavlad över lag att det under årets licensjakt inte fanns skäl att reglera vargstammen på individnivå.
I Naturvårdsverkets riktlinjer för jakten undantogs därför bara ett revir med en nyligen invandrad varg med östligt ursprung från jakten, liksom de avkommor som man kände till från detta vargpar. Naturvårdsverket genomför för närvarande en uppföljning av årets jakt. Erfarenheterna från denna kommer naturligtvis att ligga till grund för utformningen av villkoren för nästa års licensjakt. Då prövas också om jakten behöver riktas än mer.
Genom inrättande av viltförvaltningsdelegationer har vi nu överfört ansvar för beslut och förvaltning av rovdjuren närmare de berörda människorna. Det är min uppfattning att förutsättningarna för en acceptans av rovdjuren därmed ökar. Om människor upplever att de har en reell möjlighet att ha inflytande över viktiga beslut kommer också fler att stå upp för dessa beslut.
Inför kommande års arbete med beslut om jakt och andra förvaltningsfrågor kommer jag att bjuda in företrädare för delegationerna och arrangera ett nationellt avstamp inför de sista stegen i regionaliseringen av ansvaret för förvaltningen av rovdjuren. Här kommer vi självklart också att diskutera frågan om lämpliga områden att flytta invandrade eller införda vargar till. Licensjakten är en del av flera delar i regeringens rovdjurspolitik.
De olika delarna förutsätter varandra. Jag är övertygad om att en begränsad licensjakt är förutsättningen för en acceptans för förstärkning av vargstammens genetik genom flyttning eller införsel av varg till den mellansvenska vargpopulationen. Nu ska jakten utvärderas när det gäller bland annat genomförandet och det genetiska utfallet. Resultaten får ligga till grund för kommande års jaktbeslut.
Jag är övertygad om att vi kommer att ha en begränsad licensjakt även nästa år, under förutsättning att det blir tillräckligt många föryngringar inom vargstammen i år.