Raimo Pärssinen (S):
Jag tackar ministern för svaret. Regeringen fick ett tillkännagivande från riksdagen den 10 mars förra året om att tillsammans med handelns arbetsgivare och Handelsanställdas förbund återkomma med ett förslag om sluten kontanthantering. Förslaget skulle arbetas fram gemensamt med syftet att minska risken för rån, hot och våld i butikerna runt om i landet.
Just parternas stora inflytande skulle garantera att ett kommande förslag skulle vara förankrat i verkligheten. Hur det kan se ut vet vi inte. Däremot är vi övertygade om att frågan skulle hanteras med största kompetens och erfarenhet av det stora hotet om ständigt återkommande rån och allt det negativa som rån drar med sig.
Att bli hotad till livet ger svåra märken i själen och traumatiska upplevelser som är mycket svåra och i många fall följer en livet ut. Detta, herr talman, var riksdagens uppdrag till regeringen. Frågan är varför arbetsmarknadsministern egentligen fullständigt struntar i att samla ihop en arbetsgrupp bestående av parterna.
Varför har inte Hillevi Engström tagit kontakt med oss i oppositionen och sagt att hon inte vill eller kan gå vidare med tillkännagivandet? Inte ett ord har vi hört. Vi känner varandra i arbetsmarknadsutskottet sedan lång tid tillbaka. Detta handlar till allra största del om de många kvinnor som utsätts för våld. Tänk vad enkelt att ta kontakt och visa att regeringen verkligen tar rånrisken inom handeln på allra största allvar!
En lärdom som även regeringen borde ta till sig är att det är bra att föra samtal, kanske speciellt när en majoritet i riksdagen vill något annat än ministern. Den enda ansträngning som ministern har gjort är att hålla ett inledande möte med parterna. På det mötet diskuterades varken definitioner av sluten kontanthantering eller kriterier för säkerhet vid olika risknivåer.
Inte heller diskuterade man vilken lagstiftning som skulle kunna vara aktuell eller om ett förtydligande i föreskrifterna skulle räcka. Arbetsmarknadsministerns agerande är provocerande mot riksdagen. Det kanske är taktik från regeringens sida. Vi ser socialförsäkringsministerns vägran att följa riksdagens beslut gällande sjukförsäkringsreglerna. Man kan fråga sig om det spelar någon roll vad riksdagen tar för beslut.
Så småningom kanske detta blir en fråga för statsministern. En fjärdedel av alla anställda i handeln känner sig hotade på jobbet. I storstadsregionerna är det en tredjedel. Av de Handelsmedlemmar som har blivit utsatta för rån och rånförsök har 40 procent upplevt två eller fler rån. De psykiska effekterna av att bli kränkt och skadad av en annan person är det som är svårast att hantera.
Drabbas man fler gånger förvärras skadorna ytterligare. Konsekvenserna av våld och hot leder till reaktioner som nervositet, koncentrations- och minnessvårigheter, depressiva symtom och trötthet. Man blir sjukskriven. Vem, ministern, vill utsätta sig för den risken när man går till jobbet? Hillevi Engström!
Vi här i riksdagen förväntar oss att en arbetsgrupp tillsätts som kan fullfölja riksdagens beslut och börja diskutera hur man löser frågorna om säkrare kontanthantering. Tekniken utvecklas minst lika fort i värdetransportbranschen, men där har man löst det med formuleringar om säkra, slutna och skyddade transporter av pengar. Varför kan man inte göra samma sak för att undvika rån i butiker?
Frågan är varför Hillevi Engström inte vill det. Varför ska inte rån i butiker förebyggas? Varför ska inte fler få en bättre arbetsmiljö?