KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Odell (KD):
Peter Hultqvist har frågat mig om det är min och regeringens avsikt med förslagen i propositionen Kommunala kompetensfrågor m.m. att det ska vara möjligt för kommunernas bostadsbolag att ta ut marknadshyror. Han har också ställt frågan om jag, om detta inte är avsikten men det ändå skulle visa sig att domstolar vid prövning skulle finna att det är förenligt med den föreslagna lagstiftningen att ta ut marknadshyror, i så fall avser att ta initiativ till att ändra lagen. Propositionen Kommunala kompetensfrågor m.m.
har inte lagts fram för att förändra förutsättningarna för de kommunala bostadsföretagen. Däremot ägnar sig naturligtvis de kommunala bostadsföretagen åt näringsverksamhet och kan därigenom påverkas av förslagen i propositionen, liksom övrig kommunal näringsverksamhet. När det gäller de kommunala bostadsföretagens villkor har en särskild utredning sett över den frågan, och betänkandet som har remissbehandlats bereds nu inom Regeringskansliet.
För övrigt avgörs fastighetsägares möjligheter att ta ut hyra av hyreslagstiftningen, vilket kan illustreras av att för hyresbostäder gäller bruksvärdeshyra och för hyreslokaler av olika slag är det marknadshyra som gäller. Svaret på Peter Hultqvists första fråga är således att avsikten med propositionens förslag inte är att kommunernas bostadsföretag ska kunna ta ut marknadshyror. Förslagen rör över huvud taget inte bostadsmarknaden.
Däremot utökas kommunernas möjligheter att tillhandahålla lokaler, förutsatt att det sker på affärsmässiga villkor. När det gäller Peter Hultqvists andra fråga är det oklart vilken lag han menar att jag skulle ta initiativ till att ändra - kommunallagen eller hyreslagen. När det gäller hyressättningen behandlas de frågorna i Allmännytteutredningens betänkande, och regeringen kommer att återkomma till dessa frågor.
Jag har dock tidigare klart uttalat att jag inte kommer att lägga fram något förslag om marknadshyror för hyresbostäder.
Mats Odell (KD):
Jag tyckte att vi redde ut det här. Det är nämligen så att allmännyttan över huvud taget inte hanteras inom ramen för den här utredningen. Det sade jag i mitt svar, och det håller jag fast vid. Peter Hultqvist står och läser ur Fastighetsägarnas remissvar på utredningen.
Nu har vi lagt fram en proposition till riksdagen, och jag utgår från att Peter Hultqvist och hans parti förhåller sig till den propositionen.
Huvudfrågan är alltså att hyressättningen i hyresbeståndet, såväl det privatägda som det allmännyttiga, bestäms av Allbolagen och av hyreslagen - inte av den kommunala kompetenspropositionens olika delar. Det tror jag att Peter Hultqvist måste förhålla sig till. Det handlar ju om att rösta någon gång under nästa år, och i värsta fall får väl Peter Hultqvist rösta nej till detta.
Mats Odell (KD):
Det är Peter Hultqvists partikamrat Lorentz Andersson som har gjort den här utredningen. Det är en mycket bra utredning. Jag kan säga att det inte har varit självklart för alla partier i alliansen att gå med på en del av de här förslagen som ju ligger Socialdemokraterna ganska nära. Just den del som Peter Hultqvist nu är inne på handlar ju om att kommunerna inte med skattemedel ska konkurrera ut privata entreprenörer.
Det är det som det här handlar om, att skapa nya möjligheter för kommunerna att agera, exempelvis hyra ut lokaler på en marknad till privata företag. Reglerna som kringgärdar detta tror jag att Peter Hultqvist innerst inne också förstår. När det gäller remissinstanserna anser jag att regeringen har tagit hand om dem i den här propositionen.
Det brinnande engagemang som Peter Hultqvist visar upp även i denna fråga är imponerande. Det är bara det att det här är fel process. De frågor som Peter Hultqvist tar upp hör ju hemma i utredningen om EU och allmännyttan av Michaël Koch, och den kommer vi förhoppningsvis att kunna diskutera framöver. Där hoppas jag att vi ska kunna hitta en bred uppgörelse över blockgränsen.
Jag tycker att det finns tecken som ändå pekar mot att det ska kunna bli möjligt. Det är ganska onödigt att tro att den här lagen skulle medföra förändringar när det gäller just bostäder, för de är helt undantagna. De omfattas icke av detta. Peter Hultqvist! Kom igen när vi diskuterar frågan om allmännyttan, EU och hyresrätten!
Det är där de här frågorna hör hemma.
Mats Odell (KD):
Det är inte varje dag man skulle kunna få godkänt av Peter Hultqvist från den här talarstolen, så jag hade inte förväntat mig det heller. Jag vill ändå komma tillbaka till det faktum att vad det här handlar om är när kommunala affärsdrivande verksamheter får undantag från självkostnadsprincipen. Då ska affärsmässighet gälla. Ett sådant undantag har inte allmännyttan. Det finns inte på en skala, Peter Hultqvist.
Däremot är de här frågorna högst relevanta att ställa i anslutning till den diskussion som vi senare ska ha om hyressättningssystemen. Där hoppas jag att vi ska hitta - och vi har kommit långt i den delen - en gemensam syn på hur vi ska kunna förbättra funktionen. Det är nämligen så att nuvarande system har lett till att vi har bostadsbrist i 135 kommuner i landet.
Det är någonting som jag hoppas att jag tillsammans med Peter Hultqvist ska kunna gripa mig an när vi ska titta på en långsiktig och bred överenskommelse i den frågan.
Mats Odell (KD):
Carina Adolfsson Elgestam har frågat mig om jag avser att ta initiativ till en översyn av kommunallagen för att stärka den enskildes rätt till hjälp till en bostad vid brister hos hyresvärden. Vidare har Carina Adolfsson Elgestam frågat mig om jag avser att ta initiativ till översyn av lagstiftningen vad gäller vem som kan tvångsförvalta en hyresfastighet om det inte finns någon allmännytta.
Många kommuner har egna bostadsföretag, medan andra bedömer att bostadsmarknaden fungerar bra för invånarna genom privata ägare till hyresbostäderna. Vilken lösning som är bäst är ett kommunalt ansvar att bedöma och hantera. Tyvärr finns det hyresvärdar som inte förvaltar sina fastigheter med ansvar, beter sig illa, gör sig oåtkomliga eller på annat sätt bedriver sin verksamhet så att boende blir lidande.
Jag delar Carina Adolfsson Elgestams oro för de hyresgäster som drabbas av olämpliga hyresvärdar. I augusti förra året överlämnades utredningen om förvärv och förvaltning av hyresfastighet ett betänkande till justitieministern med bland annat förslag om förändringar i bostadsförvaltningslagen.
Ett av förslagen innebär att det ska bli lättare för hyresgäster att få till stånd beslut om tvångsförvaltning eller förvaltningsåläggande under en övergångstid av två år när hyresfastighet övergår till ny ägare. Att vara hyresgäst hos en fastighetsägare som brister i förvaltningen är en utsatt situation som måste rättas till.
Det är inte den boende som ska behöva flytta, utan det är den dåliga hyresvärden som har förverkat sitt förtroende och förfoganderätten över fastigheten. Jag avvaktar beredningen av utredningens förslag om bostadsförvaltningslagen som är den lag som ska hantera olämpliga hyresvärdar. Att förändra kommunallagen för att ge enskilda en utökad rätt till ny bostad vid brister hos hyresvärden bedömer jag inte som en framkomlig väg.
Det kan ofta vara svårt att hitta en lämplig tvångsförvaltare som är villig att träda in i den besvärliga process tvångsförvaltning innebär. Det kan också vara förenat med svårigheter att få ut ekonomisk kompensation för uppdraget. Även detta har utredningen om förvärv och förvaltning av hyresfastigheter hanterat genom att föreslå förbättrade förutsättningar för ersättning till just tvångsförvaltare.
Målsättningen med förslaget är att undvika att tvångsförvaltare riskerar att drabbas av ekonomisk förlust till följd av förvaltarskapet. Att ålägga någon att ta på sig uppdraget som tvångsförvaltare är inte möjligt med nuvarande lagstiftning och heller inte rimligt att lagstifta om. Att vara tvångsförvaltare kräver både resurser och kompetens.
Det är hyresnämnden som avgör vem som är lämplig att förvalta fastigheter som står under tvångsförvaltning. Såväl privat som allmännyttig tvångsförvaltare kan utses. Utredningens betänkande Ägande och förvaltning av hyreshus har remissbehandlats och förslagen bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Den problematik som Carina Adolfsson Elgestam tagit upp berörs i betänkandet, och jag vill inte föregripa detta arbete som dessutom faller under justitieministerns ansvarsområde.
Mats Odell (KD):
Carina Adolfsson Elgestams fråga utgår lite väl mycket från perspektivet att det är de boende som ska flytta och att kommunen ska ta hand om dem när de flyttar. Mitt svar utgår från att det är de fastighetsägare som missköter sig som ska flytta och inte de boende. Jag tror att vi egentligen är helt överens om detta.
Den viktiga frågan blir då: Vad kan vi göra åt detta? Precis som jag säger i mitt svar tillsatte regeringen en utredning. Den har avlämnat sitt förslag om en kraftfull skärpning av bostadsförvaltningslagen. Det är på gång; arbetet pågår i Regeringskansliet.
Jag har stora förhoppningar om att det arbetet kommer att leda till att vi får bättre förhållanden. Frågan om man ska ha en allmännytta eller inte i en kommun är en kommunal fråga. Ska vi lösa problemen som finns i olika kommuner, till exempel i Markaryd som nämnts här, genom att inrätta en allmännytta kommer det att ta lång tid. I stället måste lagen skärpas.
Förutsättningarna för att kunna rekrytera tvångsförvaltare är den verkligt stora problematiken. Utan att gå in alltför mycket i detalj kan det ändå nämnas att den nuvarande lagen förutsätter att man bara kan få betalt en gång om året. Hur många av oss skulle vara beredda att ta ett jobb där man får betalt en gång om året?
Det finns saker som måste rättas till för att man ska kunna rekrytera kompetenta tvångsförvaltare och se till att det snabbt blir förbättringar av missförhållanden som drabbar enskilda och familjer. Fru talman! Det finns goda förutsättningar för att detta lagstiftningsarbete ska drivas snabbt och kraftfullt för att åtgärda de missförhållanden som vi alla är överens om måste åtgärdas.
Mats Odell (KD):
Det är oerhört centrala frågor vi talar om. Tryggheten i boendet för människor är något helt centralt. Att det finns förvaltare av hyresfastigheter som missköter sig på det här sättet är ju helt oacceptabelt. Vi måste hela tiden arbeta för att skapa trygghet för människor i sina hem.
Det är något som är helt centralt. En av anledningarna till att mitt parti och så småningom också alliansen drev kravet på att reformera fastighetsbeskattningen var den otrygghet som följde av att man hela tiden såg ökade kostnader framför sig trots att man hade en fast pension. Det här ligger helt i linje med det. Jag tycker att det är en väldigt viktig fråga som Carina Adolfsson Elgestam tar upp.
Tanken är att den skärpta lagen, om tidsplanen håller - jag har inte hört något annat - ska träda i kraft om drygt fyra månader, alltså den 1 juli. Jag tycker att det är intressanta förslag som förs fram i diskussionen. Kan man ålägga någon att vara tvångsförvaltare? Jag tror att det är svårt.
Eftersom villkoren för den som är tvångsförvaltare är så dåliga som de är i dag är det den vägen vi nu går, att ändra lagen så att det ska bli mer attraktivt att bli tvångsförvaltare. Kan kommunen vara tvångsförvaltare? Ja, det är klart att kommunen kan vara tvångsförvaltare om man har förvaltningskompetens. Då uppstår nästa fråga: Måste man, när det gäller de kommuner som inte har förvaltningskompetens, bygga upp ett kommunalt bostadsbolag för att skaffa sig förvaltningskompetens?
Jag tror att svaret på den frågan är nej. Jag tycker att det är värt att utvärdera om en kommun kan handla upp förvaltningskompetens för att lösa en akut situation. Jag har inte svar på det, men jag tror att det ska fungera om vederbörande, som man handlar upp, godkänns av hyresnämnden. Det bör vara möjligt. Jag kan inte ge ett definitivt svar, men jag tycker att det är en fråga som bör belysas i positiv anda.
Mats Odell (KD):
Jag vill tacka Carina Adolfsson Elgestam och Egon Frid för en konstruktiv debatt. Jag tycker att det är naturligt att titta på möjligheten för en kommun som saknar förvaltningskompetens att upphandla den. Även om det inte har funnits med i utredningen tycker jag att det är en ganska naturlig möjlighet som vi måste titta på med positiva ögon.
Vi ser hela tiden tragiska fall med personer som missköter inte bara fastigheter, utan inte minst djur. Det finns olika bakgrund till sådant. Det kan vara spekulation. Det kan vara girighet. En mycket vanligt förekommande orsak är att folk blir sjuka. De blir dementa och klarar inte av sin situation.
Vi måste därför ha beredskap i samhället att hantera sådana situationer så att oskyldiga människor - och djur - inte kommer i kläm. Det är en oerhört viktig sak. Jag tackar interpellanterna för en konstruktiv debatt.
Mats Odell (KD):
Eva-Lena Jansson har frågat mig om jag har för avsikt att ta initiativ till en korrigering av arvoden till normalnivå för ordförande och ledamöter i SBAB:s styrelse. Bakgrunden till frågan är det extra arvode som utgår till styrelsen i SBAB med anledning av de särskilda arbetsinsatser som föranleds av försäljningsarbetet. Den globala finansiella krisen har pågått i drygt ett och ett halvt år.
Hur länge oron på de finansiella marknaderna kommer att fortsätta är svårt att bedöma, och regeringen analyserar marknadsläget fortlöpande. Trots turbulensen har regeringen framgångsrikt genomfört försäljningar av bland annat Vasakronan och Vin & Sprit. Regeringens planer på att sälja SBAB ligger fast. Regeringen avser att genomföra en försäljning vid den tidpunkt då det utifrån en samlad bedömning bedöms ge det mest affärsmässiga utfallet.
I nuläget är dock en försäljning inte aktuell. Det är viktigt att understryka att staten uppträder ansvarsfullt både som ägare och som säljare av företag. Det visar också de försäljningar som hittills har genomförts och som har föregåtts av ett mycket noggrant arbete av såväl styrelse, ledning och rådgivare som av de anställda i företagen.
Det har gjort att försäljningarna trots utmanande marknadsförutsättningar kunnat genomföras med gott resultat såväl för de enskilda företagen som för det svenska folkhushållet. Det extra arvode som utgår till styrelseledamöterna i SBAB, och som även utgått till ledamöterna i Vasakronan och Vin & Sprit, föranleds av de extra arbetsinsatser som utförs i de helägda statliga företag som regeringen sökt och fått riksdagens mandat att sälja.
Det handlar om ett ökat internt arbete i samband med att styrelsen aktivt involveras i förberedelsefasen och sedermera i den aktiva försäljningsprocessen. Förberedelsefasen pågår intill dess att en aktiv försäljningsprocess inleds eller försäljningen av något skäl avbryts. Som jag inledningsvis sade ligger regeringens planer rörande SBAB fast. Även det mandat från riksdagen på vilket försäljningsprocessen vilar står fast.
Mot den bakgrunden har jag ingen avsikt att ta initiativ till att ändra på arvoderingen för ledamöterna i SBAB:s styrelse.
Mats Odell (KD):
Jag ska börja med frågan om arbetstagarrepresentanterna. Det är en ordning som har gällt under mycket lång tid. Eva-Lena Janssons parti har haft tolv år på sig i regeringsställning nu senast att ändra på den principen. Några sådana initiativ har, såvitt jag vet, inte tagits. Vad Maud Olofsson har sagt i olika sammanhang är någonting som Eva-Lena Jansson nog får tala med henne om. Jag kan inte bedöma eller recensera det.
Däremot tycker jag att det är viktigt att titta på vad som faktiskt har skett. Hur har styrelsearbetet sett ut? Jag har tittat lite grann på hur det har varit. Under 2004 hade styrelsen åtta möten. Under 2005 hade man sju möten. Under 2006 hade man elva möten, och då hade denna process kommit i gång. Under 2007 hade man elva möten.
Men under förra året hade man 16 möten. Man hade alltså i stort sett dubbelt så många möten som man normalt har. Jag tycker att det är någonting som reflekterar att det var rimligt att genomföra den fördubbling som har skett.
Mats Odell (KD):
Jag beklagar att Börje Vestlund inte vill ha fler inlägg, för det är väldigt spännande och trevligt och utmanande att debattera med Börje Vestlund. Jag tycker också att det är väldigt intressant att det nu har gått två och ett halvt år, och nu vill Börje Vestlund inte längre höra att man regerade i tolv år. Men jag kan berätta för Börje Vestlund att vi i tolv år fick stå ut med att i stort sett varje anförande började med "det moras vi fick ta över". Vi får vänja oss vid den delen av politiken.
Politik är ett spännande hantverk, och det här är ett exempel på det. Jag har gett ett svar. Jag ser ingen anledning att nu ändra på det här systemet. Det svaret står fast. Sedan gällde det vad Maud Olofsson sade 2004. Det kan mycket väl vara så att hon då sade så, men hon var då inte näringsminister, och vi samordnade inte olika allianspartiers företrädares uttalanden på den tiden.
Det gör vi inte till fullo nu heller, men jag har svårt att ta ansvar för vad olika allianskamrater sade i början av 2000-talet. Vad jag tycker är intressant är då kanske att titta lite grann på de arvoden som är i de statliga bolagen. Eva-Lena Jansson vill inte sälja statliga bolag, men om de ska säljas ska det vara korta förberedelsetider, förstod jag.
Det är då framför allt för att spara kostnader för styrelsearvoden, antar jag. Vi har en annan uppfattning. Vi tror att man måste förbereda sig väldigt noggrant, och man måste se till att man har ledamöter som är motiverade för detta. I dag får ledamöterna i SBAB:s styrelse 87 000 kronor om året, och ordföranden får 174 000 kronor. Det här extra arvodet ger lika mycket till.
Det här styrelsearvodet är knutet till det ansvar och den arbetsinsats som det här uppdraget kräver. SBAB har haft stora utmaningar och har stora utmaningar också framöver.
Jag vill också påpeka att när vi jämför arvodesnivåerna mellan statliga företag och exempelvis motsvarande företag som finns på börsen visar det sig att en ledamot i ett statligt företag i genomsnitt har 43 procent av ett motsvarande arvode i ett börsföretag.
Nej, jag tycker alltså inte att det här är en anmärkningsvärt hög nivå, inte ens med det extra arvodet, om man jämför med vad man får om man gör motsvarande insats i ett bolag på den privata marknaden.
Mats Odell (KD):
Regeringens planer på att sälja SBAB ligger fast. Vi tror nämligen att det här företaget har bättre förutsättningar att utvecklas i privata händer än i statens händer. Jag vet inte hur Eva-Lena Jansson ser på det här, om det är en prioriterad uppgift för staten att driva bankverksamhet.
Vi har ju också ett ägande, 19,9 procent, i en annan stor bank. Och Riksgälden förvaltar en bank som var i behov av att få ett så kallat likviditetsstöd av Riksbanken för att det är en systemviktig bank. Det är en tillfällig åtgärd som en del av hanteringen av den finansiella kris som vi nu befinner oss i.
Men våra planer på att sälja SBAB ligger fast. Och vi tänker genomföra en försäljning vid den tidpunkt då det utifrån en samlad bedömning, när vi har bedömt alla tänkbara faktorer, ger det mest affärsmässiga utfallet.
Men jag upprepar: I nuläget är en försäljning inte aktuell, och jag har inga planer på att ta några initiativ till att ändra på arvoderingen av styrelsen.
Mats Odell (KD):
Eva-Lena Jansson har frågat finansministern om han avser att vidta ekonomiska åtgärder i syfte att motverka uppsägningar i kommuner och landsting. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Låt mig först påpeka att regeringen bedriver en ekonomisk politik baserad på sunda offentliga finanser med fokus på stärkta tillväxtmöjligheter, en varaktigt ökad sysselsättning och minskat utanförskap.
Den här inriktningen på den ekonomiska politiken är giltig oavsett konjunkturläge. Reformerna som presenterades i budgetpropositionen rustar Sverige för framtiden samtidigt som de bidrar till att dämpa effekterna av den internationella konjunkturnedgången.
Dessa reformpaket kommer kommunsektorn till del bland annat genom satsningar på jobb och företagande, en generell sänkning av arbetsgivaravgiften, sänkta arbetsgivaravgifter för unga och insatser inom välfärdsområdet. Till detta kan läggas att reformeringen av fastighetsskatten innebär att kommunerna får ökade intäkter från den kommunala fastighetsavgiften.
Sammantaget ger detta ett tillskott till kommuner och landsting på i storleksordningen 30 miljarder kronor under åren 2009-2011. Det har nu gått ett tag sedan budgetpropositionen presenterades. Vi kan konstatera att den ekonomiska utvecklingen har försämrats betydligt snabbare än vad alla bedömare då trodde. Detta påverkar även förutsättningarna för kommuner och landsting genom att ökningen av skatteintäkterna blir svagare än tidigare beräknat.
Det är dock inte en fråga om att skatteintäkterna kommer att minska. Regeringen följer utvecklingen noga. Finansministern presenterade i december en reviderad prognos för den svenska ekonomin. Nya bedömningar av den ekonomiska utvecklingen kommer att presenteras i den ekonomiska vårpropositionen. Jag kan dock inte föregripa detta arbete och kan därför inte nu ge något besked i denna fråga.
Mats Odell (KD):
Den globala finanskrisen är den här gången inte hemlagad. Den kommer utifrån och har tagit ett järngrepp över ekonomierna runt om på det här klotet och också drabbat Sverige, trots att vi har ett antal mycket goda år bakom oss. Det gäller också Sveriges kommuner och Sveriges landsting och den svenska staten.
En klok hantering av statsfinanserna har lett till att vi har ett starkt utgångsläge. Det som nu händer är inte att skatteintäkterna minskar, utan det som händer är faktiskt att skatteunderlaget växer långsammare än kostnaderna. Skatteunderlaget ökar fortfarande. Det ökade under 2007 med 5,6 procent och 2008 med 5,3 procent.
Det som nu förutspås är att det ska öka med 2,8 procent, men kostnaderna ökar som sagt fortare. Det är där problemet finns. Som kristdemokrat känner jag oerhört starkt, precis som interpellanten och alla andra, för att välfärden ute i våra kommuner och landsting ska fungera.
Jag är inte beredd att medverka till att den hotas, och jag menar att den budget som regeringen lade fram i höstas är oerhört expansiv. Den allokerar nya resurser till kommuner och landsting. Det handlar alltså om sammantaget ytterligare resurser på ca 30 miljarder kronor 2009, 2010 och 2011.
Nu kan det naturligtvis vara alldeles riktigt, vilket ofta framhålls, att kommunerna och landstingen är på väg in i ökande problem - precis som hela samhället. Företag varslar, företag säger upp på samma sätt som man har gjort i varje lågkonjunktur. Jag kan inte säga att vi har sett slutet på detta. Riskerna finns faktiskt på nedåtsidan. Risken är att det blir ännu värre framöver.
Regeringen följer utvecklingen väldigt noggrant, och vi har också en beredskap att vidta åtgärder om vi anser att det behövs framöver.