KBLab/rixvox huggingface dataset:
Markus Wiechel (SD):
Den 25 september hölls en aktuell debatt i riksdagen med anledning av migrationskrisen. Migrationsministern var då ytterst tydlig med regeringens dåvarande hållning vad gäller återsändande av personer som har passerat säkra länder. Ministern raljerade över Sverigedemokraternas hållning och principen om första säkra land. Han menade att det inte går att återsända personer som har passerat ett säkert land till just detta.
Han sa: "Om alla länder tillämpar den principen handlar det om att kasta tillbaka människor i en krigszon." Han fortsatte: "Det är nu det avgörs vilket slags land Sverige ska vara." Vad är det som gäller egentligen? Avser Morgan Johansson att verka för att återsända asylsökande från Mellanöstern som har passerat exempelvis Danmark till just Danmark?
Markus Wiechel (SD):
Vi ser i dag en totalt ohållbar situation. Man skär inte bara ned i välfärden, höjer skatter, stjäl pengar från biståndet utan ska nu också låna pengar för att på något sätt finansiera asylinvandringen och hålla kommunerna ovanför ytan. Att Morgan Johansson och övriga regeringen i detta läge börjar raljera över förslag som faktiskt kan lösa detta kaos är ytterst sorgligt.
Sverigedemokraterna har exempelvis aldrig föreslagit att någon ska sändas tillbaka till krig. När Sverigedemokraterna säger en sak kallas det för hemsk människosyn. När Moderaterna öppnar för exakt samma sak är ministern försiktigt positiv. Det är väldigt märkligt. Avslutningsvis vill jag förtydliga att det är min förhoppning att ministern vidtar de åtgärder som krävs för att kraftigt minska trycket till Sverige.
Gränsen är sedan länge nådd. Är ministern beredd att erkänna det och vidta konkreta åtgärder?
Markus Wiechel (SD):
Min fråga går till vice statsminister Åsa Romson. Migrationsverket har presenterat sina nya beräkningar av antalet migranter som förväntas komma till Sverige under året. Det handlar om uppemot 140 000 som kan komma hit som en direkt följd av de förmåner som Sverige erbjuder. Migrationsverkets generaldirektör har dessutom sagt att det är fullt och att myndigheten inte klarar av att ta emot ett så stort antal migranter. Han säger även att det knappt går att tala om prognos längre.
Tidigare år har beräkningarna dessutom legat i underkant, varför det finns en stor risk för att antalet stiger kraftigt. Min fråga till vice statsministern är om hon äntligen kan erkänna att volymfrågan spelar roll och vad hon avser att göra för att minska antalet asylsökande till Sverige.
Markus Wiechel (SD):
Det är sorgligt att ministern inte inser allvaret i den situation vi står inför. Kostnaden för Migrationsverkets verksamhet beräknas med nuvarande prognos öka med hela 420 miljoner kronor för året. Det är våra gemensamma tillgångar som vi ska använda för att finansiera detta. Pengar växer inte på träd. Hur avser ministern att verka för att finansiera detta? Vilka skatter ska höjas, och vilka delar av välfärden kan man offra?
Markus Wiechel (SD):
Även min fråga går till migrationsministern och berör Migrationsverkets begäran om ytterligare 28,4 miljarder kronor för innevarande år för att klara av asylsituationen. Men det handlar också om 32 miljarder för nästa år. Med andra ord begär man över 60 miljarder för de kommande två åren för att klara av den rådande migrationssituationen.
I en rapport från Konjunkturinstitutet som publicerades i tisdags varnas det inte helt oväntat för att skatten måste höjas för att klara av det här. Om man inte höjer skatten kommer man att behöva ta från den grundläggande välfärden för att över huvud taget klara av den migrationspolitik som regeringen för. Min fråga till ministern är ganska enkel: Hur anser han att situationen ska hanteras, och hur ska det här finansieras?
Vill han hellre höja skatten eller skära i välfärden?
Markus Wiechel (SD):
Det är jättepositivt att regeringen försöker korta handläggningstiderna. Det är också positivt att regeringen har anammat Sverigedemokraternas sedan länge aviserade förslag om bland annat id-kontroller. Men det är någonting som vi har tryckt på ganska länge, så det är för lite och för sent. Men, migrationsministern, klarar vi verkligen av att ta emot 100 000 under det här året? Tycker migrationsministern att det är värt att ta från den grundläggande välfärden eller för den delen höja skatterna?
Markus Wiechel (SD):
Turkiet är ett land med ett ytterst tveksamt förhållande till demokrati och mänskliga rättigheter. New York-baserade Kommittén för skyddande av journalister rankade 2015 Turkiet som femte värst i världen avseende fängslande av journalister. Samtidigt ser vi tydliga tecken på att regimen fortsätter med sitt förtryck mot kurderna, och man har även brutit vapenvilan med PKK.
Dessutom har man satt in turkisk militär i ett främmande land för att förhindra ett kurdiskt autonomt styre i norra Syrien. Listan kan göras mycket längre, men min fråga till utrikesministern är om det verkligen är önskvärt för regeringen att trots Turkiets ständiga övertramp knyta landet närmare EU och dessutom erbjuda regimen pengar och dess medborgare visumfrihet.
36 av 72 krav för visumfrihet är inte uppfyllda av Turkiet.
Markus Wiechel (SD):
Min fråga går till Gustav Fridolin och är av allmänpolitisk karaktär. För inte så länge sedan rapporterade Sveriges Radio om en tidigare medarbetare på Migrationsverket som vittnade om att det fanns en oskriven lag om att nyanlända som ser ut att vara yngre än 40 år och säger sig vara minderåriga ska behandlas som minderåriga.
Den intervjuade sa att det saknas verktyg och inte fanns några tydliga riktlinjer från ledningen om hur dessa ärenden skulle behandlas, alltså även att man skickar 30åringar till HVB-hem för minderåriga. Migrationsverkets operativa chef har som kommentar sagt att medarbetarna inte har haft något annat val än att göra godtyckliga åldersbedömningar. Detta är oacceptabelt.
Min fråga till ministern är om regeringen avser att ändra detta förhållande för att säkerställa att ensamkommande barn är just ensamkommande barn.
Markus Wiechel (SD):
Tack, ministern! Migrationsverket agerar inte i de fall där det inte är uppenbart att barnen är över 18 år. I bland annat Norge och Storbritannien har man infört röntgenundersökningar, vilket per automatik har minskat antalet ensamkommande. Kan inte Sverige, som har tagit emot ett stort antal, börja med retroaktiva åldersbedömningar?
Markus Wiechel (SD):
Det är verkligen jätteroligt att stå här i dag - inte bara för att politik är roligt utan också för att det är härligt att höra Johan Forssells anförande. Jag håller i stor utsträckning, nästan till punkt och pricka, med om det han säger. Det är uppenbart att Moderaterna har anpassat sig till Sverigedemokraternas politik i många frågor. Man har anammat frågor vi har drivit ända sedan vi kom in i riksdagen.
Vad som tidigare har gjort mig glad är den debattartikel som Anna Kinberg Batra skickade in till Aftonbladet. Där ber man om ursäkt för den mobbning som har skett av personer som har belyst haveriet med den tidigare och den nuvarande invandringspolitiken.
Man ber också till stor del om ursäkt för alliansregeringens tidigare liberala migrationspolitik, som har orsakat en lång rad olika problem. Det jag nu undrar, herr talman, är därför: Var är ursäkterna till Sverigedemokraterna och våra väljare - till oss som hela tiden har haft rätt och som hela tiden har sagt det Johan Forssell säger här i dag?
Markus Wiechel (SD):
Jag känner mig väldigt hoppfull inför framtiden och Moderaternas utveckling, kan jag säga. Det är väldigt glädjande. Det finns dock ett problem fortfarande, och det är det faktum att Moderaterna inte har gjort någonting för att fälla den nuvarande regeringen. Det har funnits flera tillfällen tidigare, och det finns tillfällen framöver för att försöka fälla regeringen. Det känns nästan som om det är så att man inte vill ta makten i Sverige.
Är det så att man inte vill ta makten är man uppenbarligen ganska nöjd med nuvarande regering, och det tycker jag personligen är väldigt märkligt. Hur som helst! Om vi nu rent hypotetiskt ska förvänta oss att Moderaterna vill ta makten i landet härefter - om två år - skulle jag fortfarande vilja se hur Moderaterna ska hantera detta utan stöd från Sverigedemokraterna.
Hur ska Moderaterna kunna vidhålla den migrationspolitik Johan Forssell just anförde samtidigt som två av allianspartiernas politik till stor del står i kontrast med den? Hur ska Moderaterna lyckas ro i land denna politik utan Sverigedemokraterna?
Markus Wiechel (SD):
Tack för frågorna! Det stämmer att vi är väldigt kritiska till hur Turkiet hanterar olika situationer, inte minst när det kommer till migrantkrisen, och hur man använder migranter som ett sätt att komma med nya utpressningar mot EU och ställa krav på EU. Det är något som vi är väldigt kritiska mot, för vi menar att om man sysslar med flyktinghjälp ska man hjälpa människor.
EU-medlemskapet i sig är i dag ett icke-fungerande system där överstatlighet gör att olika länder inte kan påverka sina egna beslut och att länder tvingas att anpassa sig till varandra. Vi kan alltid förhandla med Turkiet och försöka göra situationen enklare för oss. Men problemet är egentligen inte om EU ska göra det eller inte, utan det här är någonting som vi som land kan göra.
Vi kan ha enskilda förhandlingar med Turkiet. EU är egentligen fel nivå, skulle jag säga, att sköta de här förhandlingarna på. Turkiet har tagit emot väldigt många människor och har på så sätt gjort en hel del gott också. Sedan är det en skurkregim där som vi bör sätta press på. Men faktum är fortfarande att de har hjälpt en hel del.
De människor som flyr till Turkiet i dag behöver mer hjälp från omvärlden, och det kan vi ge dem, inte genom stöd till Turkiet som land utan främst genom stöd till FN och UNHCR.
Markus Wiechel (SD):
Länderna i närområdet är de som bör hjälpa. Varför har dessa länder stängt sina gränser? Kanske för att det är ett enormt åtagande som de har tvingats till. Jag förstår dem. Vi i omvärlden måste stötta dessa länder och hjälpa till så att de människor som har flytt får det stöd de behöver.
Med Johanna Jönssons migrationspolitik är det inte de som är instängda i Syrien som får hjälp, utan det är de lyckligt lottade som har tagit sig därifrån och som åker från säkra länder som Danmark och Tyskland till Sverige. Det handlar inte om de människor som är kvar i Syrien eller Irak utan om att ge privilegier till de människor som redan har tagit sig i säkerhet. Vårt stöd till utsatta bör fokuseras i närområdet.
Vi bör se till att Jordanien kan ha öppnare gränser mot konfliktområden som Syrien. Jag förstår att gränserna stängs om dessa länder inte får stöd, för det innebär enorma problem för deras samhällen när hundratusentals, i vissa fall miljontals, människor flyr över gränserna. Det blir självklart problem, och då måste vi finnas där och hjälpa till med deras mottagande.
Markus Wiechel (SD):
Jag vill börja med att säga att jag inte ska sjunka till samma nivå som Fredrik Malm och förvränga sanningen eller för den delen överdriva ett och annat. När det gäller Fredrik Malms anförande delar jag synen på kvotflyktingssystemet. Det är nog det bästa sättet i dag för att vidarebosätta utsatta människor som behöver hjälp och stöd någon annanstans än i flyktinglägren.
Sverigedemokraterna har därför samma bild, att det är bra system. Jag noterade att Fredrik Malm tycker att det är problematiskt att exempelvis en person som flyr från kriget i Syrien får asyl först när personen kommer till Sverige och att personen behövde ta sig ända hit.
Jag vill därför fråga Fredrik Malm om han anser att en person med ursprung i Syrien ska ha rätt till asyl om personen åker över Öresundsbron.
Markus Wiechel (SD):
Fredrik Malm sa i sitt anförande att det gäller att ha en humanistisk politik och att den ska kombineras med en realistisk politik. Detta tycker jag är lite märkligt med tanke på att han företräder en politik som varken är humanistisk eller realistisk. När det gäller det jag nämnde tidigare om en person som kommer från Danmark till Sverige har den personen självfallet rätt att söka asyl i dag. Det ifrågasätter jag inte.
Det som jag däremot undrar och som jag inte riktigt fick något svar på är: Om man nu kommer från ett säkert land och inte har flytt direkt från en konflikt, är det verkligen rimligt att den personen får asyl i Sverige? Jag tycker inte det. Då är det bättre att man stöder de människor som har det svårt runt om i världen - människor som svälter eller för den delen törstar ihjäl för att de inte har rent vatten. Det är väl bättre att man lägger resurserna där?
Jag ska göra en slutkommentar när det gäller diverse mindre lyckade uttalanden. Fredrik Malm är kanske perfekt. Han har kanske uttalat sig perfekt i alla privata sammanhang, även när det gäller en grupp människor som bränner en annan grupp människor av samma etniska tillhörighet levande.
Markus Wiechel (SD):
Jag kan konstatera att det lät helt annorlunda för ett år sedan och ännu mer annorlunda för två år sedan när Carina Ohlsson talade om de här frågorna. Regeringen har svängt och Carina Ohlssons parti har svängt. Lite motvilligt har man vidtagit åtgärder för att minska flödet av asylsökande till Sverige. Man har tillfälliga lagar som hela tiden behöver förnyas.
Det är fortfarande motvilligt man för den politik man för i dag, men hur länge kommer det här att hålla på? Carina Ohlsson får rätta mig om jag har fel, men jag misstänker att hon vill återgå till att föra Europas mest liberala migrationspolitik.
Markus Wiechel (SD):
Jag tyckte att svaret var ganska otydligt. Det verkar som att Carina Ohlsson vill återgå till en tidigare politik samtidigt som hon försvarar den politik som man för nu. Varför inte permanenta exempelvis gränskontrollerna om man nu vill begränsa flödet av asylsökande och se till att upprätthålla en långsiktigt hållbar migrationspolitik? Carina Ohlsson talade om inkludering. Det här är intressant med tanke på det hon sa i sitt anförande om kommunplaceringar.
I dag vill regeringen tvinga kommuner att ta emot nyanlända och asylsökande. Man tvingar på kommuner ett åtagande som de själva säger sig inte klara av samtidigt som man vill främja en bättre inkludering. Det här går inte ihop. Dessutom innebär det en rejäl inskränkning av det kommunala självbestämmandet. Hon får gärna förtydliga svaret lite.
Hur kan en tvingande lagstiftning få folk att inkluderas i samhället när kommunerna själva säger att de inte klarar av det? Är det verkligen inte värt att permanenta exempelvis gränskontroller?
Markus Wiechel (SD):
Jag blev inte särskilt förvånad över det som Maria Ferm tog upp i sitt anförande. Jag tänkte därför försöka fokusera på att tydliggöra vilka prioriteringar Miljöpartiet och regeringen gör. Mottagandet av asylsökande slog förra året rekord med råge, som alla vet. Därför tänkte jag försöka vara någorlunda sjyst och backa tillbaka till situationen för ungefär ett år sedan och de beräkningar som gjordes då.
FN gör som bekant ett fantastiskt arbete för att stötta utsatta människor runt om i världen. För ett år sedan begärde de 70 miljarder för att hjälpa ungefär 12 miljoner människor på flykt runt om i världen. Tyvärr lyckades de bara samla in hälften av de här pengarna.
Regeringen budgeterade dock 80 miljarder för svensk flyktinghjälp. Det skulle hjälpa 78 000 flyktingar. Maria Ferm talade om att över 65 miljoner människor runt om i världen är på flykt. FN skulle hjälpa 12 miljoner av dem.
Regeringen med sina 80 miljarder skulle hjälpa 78 000. Det här känns som en väldigt konstig fördelning. Hur tänker Miljöpartiet och regeringen, om man nu verkligen vill hjälpa människor på flykt?
Markus Wiechel (SD):
Det är egentligen väldigt enkel matematik vi snackar om. Jag är inte jättebra på matte, det ska jag erkänna. Men FN begärde 70 miljarder för att klara av ett åtagande om att hjälpa 12 miljoner människor. De fick ungefär hälften av pengarna. 6 miljoner människor får alltså ingen hjälp. Regeringen prioriterar 78 000 människor.
På vilket sätt är de här människorna, som har åkt genom ett antal säkra länder, värda mer än alla de människor som sitter i FN:s flyktingläger? Detta är väldigt konstiga prioriteringar när man säger sig företräda linjen att värna människoliv och hjälpa människor som är på flykt.
Vi i Sverigedemokraterna kan, tack vare våra prioriteringar, ta bort lite över 12 1⁄2 miljard från migrationsområdet. Ändå hjälper vi fler människor på flykt.
Hur kan Miljöpartiet, oavsett vad man nu må lägga pengarna på, försvara en politik som inte hjälper människor i livsnöd?
Markus Wiechel (SD):
Jag är ärligt talat orolig. Migrationsministern sa sig vara optimistisk. Det är väl det som gör mig oroad, i kombination med att jag vet hur migrationsministern och regeringen har agerat tidigare.
Det har varit en inkonsekvent hantering av migrationssituationen där man ena sekunden sagt att läget är under kontroll för att i nästa sekund göra något helt annat. Migrationsministern har i en frågestund och alldeles nyss i talarstolen talat om att han inte är ett dugg orolig för dem som kommer nu. De kommer att gå in på den starkaste arbetsmarknaden och så vidare.
Samtidigt fortsätter regeringen med en politik där kommuner tvingas ta emot människor - ett åtagande de säger sig inte klara av. På så sätt tror man sig kunna främja en bättre inkludering i samhället. Det håller inte ihop. Ministern verkar inte ett dugg orolig för de migrationsströmmar vi ser framöver. Redan i dag kommer det många människor till Sverige.
Det är inte alls de 10 000 i veckan som vi såg förr, men det är fortfarande många människor som ska in på den svenska arbetsmarknaden och komma in i vårt samhälle. Regeringen har inga lösningar. Utanförskapsområdena blir fler, och segregationen blir värre. Trots en minskad arbetslöshet ser vi problem med segregation så att utlandsfödda inte blir en del av samhället.
Vilka konkreta åtgärder finns som tyder på att regeringen gör rätt? Hur kan regeringen fortsätta med politiken och samtidigt tro sig främja en sundare inkludering framöver?
Markus Wiechel (SD):
Det råder inget tvivel om att det är stor oenighet mellan å ena sidan mig och Sverigedemokraterna och å andra sidan migrationsministern och regeringen. Först och främst bedriver vi en helt annan migrationspolitik. Inte alls lika många människor kommer hit, vilket gör det enklare för oss att hantera hela situationen. Det gör det enklare med inkludering i samhället så att de som kommer hit, och framför allt har kommit hit, får en chans att bli en del av samhället.
Det gör det enklare för oss att hantera de problem som uppstår när människor från olika delar av världen kommer till Sverige. Migrationsministern har en syn som jag inte riktigt förstår mig på. Jag förstår inte vad drivkraften är i att hela tiden fortsätta med denna politik och nästan uppmana till att fler ska komma hit även framöver.
Det har varit en lång debatt, och det har varit flera replikskiften. Jag lade märke till att även Carina Ohlsson från Socialdemokraterna hade lite svårt att förklara hur hon såg på framtiden när det kommer till de tillfälliga lösningarna. Frågan är om Socialdemokraterna avser att göra gränskontrollerna permanenta eller inte. Det var mycket oklart. Jag har aldrig fått något svar från migrationsministern heller.
De finns ingen röd tråd i regeringens agerande, mer än att man verkar strunta i exempelvis kommunernas möjlighet att ta emot nyanlända. För en sund inkludering måste de vara med på banan, kan jag tycka. Gör inte migrationsministern det?
Markus Wiechel (SD):
Även om jag vill vara tydlig med att jag står bakom mycket av det Kerstin Lundgren sa här är det en hel del saker som skiljer oss åt, inte minst när det gäller demokrati. Jag delar uppfattningen att det är viktigt att jobba för demokrati.
Vi ser att de mest odemokratiska länderna också har en betydligt högre nivå av bristande mänskliga rättigheter. Men Kerstin Lundgren nämnde någonting om abort. Jag står till fullo bakom rätten till sund och säker abort som är moderniserad.
Däremot råder det lite olika uppfattningar om abort runt om i världen, även i den mer utvecklade och demokratiska delen. Det jag saknade i Kerstin Lundgrens anförande var det viktiga i den här frågan, nämligen att bekämpa könsselektiva aborter.
Den typen av abort finns i förtryckarstater, i Kina och i flera av de muslimska länderna. Man väljer bort ett foster eller ofött barn på grund av det kön det råkar ha. Är det här någonting som Kerstin Lundgren över huvud taget tycker är viktigt att ta upp?
Markus Wiechel (SD):
Kerstin Lundgren har över huvud taget inte lyssnat på något jag sagt i dag - eller någonsin tidigare, verkar det som. När har jag någonsin delat upp grupper i olika fack? När har Sverigedemokraterna gjort det under tiden som Kerstin Lundgren har suttit i utrikesutskottet eller över huvud taget?
Det är ju rent hittepå. Det är rent trams. Jag blir uppriktigt sagt ganska upprörd över en sådan sak. Jag ägnade ganska stor del av mitt anförande, trots att det fanns mycket att tala om, åt att tala om kvinnors rättigheter. Men Kerstin Lundgren berör inte ens den fråga jag ställde.
Den handlar om könsselektiva aborter. Är det viktigt eller inte för Centerpartiet att förhindra könsselektiva aborter? Är det viktigare än att garantera att man i vissa länder ska kunna fortsätta med den här typen av selektiva medel?
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att man lyfter fram rätten för kvinnor att döda ett ofött barn på grund av dess kön snarare än rätten för ett ofött barn att födas oavsett vilket kön det råkar ha.
Markus Wiechel (SD):
För det första gör vi inte de avräkningar som regeringen gör. Vi minskar avräkningarna med 90 procent. Det kan vi göra just för att vi inte förespråkar samma politik som Isabella Lövin och den övriga reger-ingen. Det gör att vi kan satsa på andra områden såsom humanitärt stöd, vatten, sanitet, hälsa och så vidare.
Vi ger särskilda organisationer som World Food Programme, Unicef och UNHCR betydligt mer pengar än regeringen och kan därför hjälpa betydligt fler människor även om vi har en mindre ram än regeringen. Sverige ligger i framkant när det gäller utvärderingar, men det betyder inte att det är tillräckligt. Vi har sett hur pengar har slussats till ineffektiva projekt.
Vi har också sett hur pengar har gått till palestinska myndigheten, där förtryck av bland andra kvinnor och indoktrinering av barn sker dagligen. Vi har sett hur pengar indirekt har gått till terroristorganisationer. Än i dag ger regeringen pengar till organisationen Islamic Relief som är en del av Muslimska brödraskapet.
Förra året gav regeringen dessutom pengar till Syrian Recovery Trust Fund, en organisation som också är kopplad till radikala islamistiska och salafistiska rörelser i Syrien.
Markus Wiechel (SD):
EU:s godkännande ger jag inte särskilt mycket för, kan jag lova. Vi har tydliga bevis på de kopplingar som finns mellan radikala islamistiska organisationer och Islamic Relief, som faktiskt är en del av Muslimska brödraskapet. Det finns inga tvivel om det. Trots det väljer regeringen att fortsätta att slussa pengar dit. Det kallar jag kontraproduktivt.
När vi har räknat klart på detta har vi en ram på 0,84 procent av biståndsbudgeten. Det är inte mindre än så. Så till Afghanistan. I mitt anförande sa jag att det är viktigt att regeringen har en möjlighet att agera om så krävs. Vi får se hur Afghanistan hanterar situationen med återtagandet.
Men om de inte tar sitt ansvar för sina egna medborgare, vilket alla stater bör göra, måste regeringen kunna vidta åtgärder. Jag syftar inte på att dra bort humanitärt bistånd eller stöd till Unicef eller skolor i Afghanistan. Jag syftar på det direkta stödet till den afghanska regeringen. Vi måste fokusera på att stötta civilsamhället i Afghanistan där det finns behov.
Man när det gäller stödet till den afghanska regeringen ska regeringen kanske tänka efter om man behöver vidta andra åtgärder.