Linus Bylund (SD):
Vi debatterar i dag betänkande SfU5 om regeringens proposition 2014/15:124 En mer jämställd föräldrapenning . Jag fick en, i min mening, storslagen politisk idé. Visst vore det bra och rättvist om alla hade det lika bra?
Visst vore det bra om alla människor delade på allt så att det inte fanns några skillnader? Inga skillnader avseende bördor och inga skillnader avseende ekonomiska medel eller levnadsstandard. Jag började i mitt huvud fila på hur ett sådant här system skulle kunna se ut. I stort kom jag fram till att det är ganska enkelt. Politikerna bestämmer bara att man ska dela, så löser det sig.
Då blir alla lika glada och nöjda. Man delar på alla inkomster och alla utgifter. Man delar allt med tvång. Så enkelt. Jag kom inte riktigt så långt som till föräldrapenningen i mina tankar, men hade jag kommit dit hade jag säkert tyckt att en tredje pappamånad var ett futtigt steg på vägen. Varför inte dela 50-50 på en gång? Men jag kom inte riktigt så långt, som sagt.
Jag råkade nämna det hela för min salig far, som för övrigt vad aktiv socialdemokrat. Jag fick en lång lektion om vad kommunism ställt till med i världen och varför den typen av detaljstyrning av människor, för att rätta till sådant man tycker är orättvist, är en mycket dålig idé.
Då är det bättre att skapa ett samhälle som garanterar en sjyst lägstanivå, även för de svagaste, och som i övrigt låter folk råda över sin vardag i så hög utsträckning som möjligt. Jag var tolv år då, om jag minns rätt. Jag var tolv år den dagen jag slutade vara socialist.
Det är socialistiska idéer som det handlar om här, eller om man vill vara riktigt snäll - och det kan jag väl vara - en något mindre extrem ideologisk kusin. Den socialistiska idén om att över huvud taget kvotera föräldraförsäkringen och att utöka detta tvång med ytterligare en månad, som vi talar om i dag, går tvärtemot medborgarnas, föräldrarnas, vilja.
Det är en syn på medborgarna som pusselbitar, vars placering och roll politiker förfogar fritt över. Det är en syn på familjen som innebär ett direkt hån mot människors förmåga och rätt att själva ordna sina liv på det sätt som passar dem bäst.
Det är ett slag mot barnen, vars möjligheter till en bra uppväxt i en trygg och harmonisk familj riskerar att försämras kraftigt av den blinda och närmast oförskämda inställningen att politiker har bättre kunskap än familjen när det gäller vad som är bäst för varje barn och varje unik familj.
Förutom att detta är högst tveksamt ur moraliskt hänseende står det också i direkt strid med en stor majoritet av folket och deras åsikt i frågan. Vilket tycker du är det bästa sättet att fördela föräldradagarna? Den frågan ställde opinionsinstitutet Sentio i en undersökning i våras.
Svarsalternativen var att föräldrarna själva får bestämma hur de vill fördela dagarna mellan sig eller att politiker lagstiftar om hur dagarna ska fördelas. Drygt 88 procent svarade att de tycker att föräldrarna ska få bestämma det själva - drygt 88 procent. Knappt 12 procent tycker att det är politikernas uppgift att bestämma det.
Förhållandena känns igen från andra undersökningar av samma slag. En förkrossande majoritet är emot kvotering av föräldraförsäkringen över huvud taget. En tredje pappamånad är det sannolikt ännu fler som motsätter sig, helt enkelt eftersom det handlar om ideologiskt betingat pillande i vuxna människors vardagspussel. Det förvånar mig att det rödgröna blocket ser ut att ha lyckats skapa majoritet för ett sådant förslag i riksdagen.
Jag hoppas innerligt att deras väljare ser detta. De allra flesta av dem är nämligen emot förslaget. Det behöver väl knappast sägas att Folkpartiet liberalerna förvånar ännu mer när de aviserar att de avser att stödja ytterligare tvång när det gäller föräldradagarna. Jag måste nog gå hem och läsa på lite om liberalism. Jag verkar inte ha fattat någonting.
Jag trodde nämligen att liberalism innebar strävan efter en tämligen hög grad individuell frihet och en tämligen låg grad statlig inblandning i enskilda människors vardag. Jag tror dessutom att fler än jag har fått ett och annat om bakfoten i fråga om liberalism, säkert många av Folkpartiets väljare. Herr talman! Föräldraförsäkringen bör och ska avkvoteras helt.
Ett första steg i rätt riktning är att jag härmed yrkar bifall till reservation 1 och 3.