Rossana Dinamarca (V):
Vi har inga reservationer i detta betänkande; däremot har vi ett särskilt yttrande om rätten att välja partner. Det är en självklarhet att alla ska ha rätt att välja om, och med vem, man vill gifta sig. I Sverige har vi lagstiftning mot barn- och tvångsäktenskap.
Trots det lever alltför många unga i äktenskap som de har tvingats in i av sina föräldrar, och många är rädda för att tvingas in i ett giftermål. Vänsterpartiet har länge och, vill jag också understryka, ensamt varit emot den undantagsregel som i dag finns för erkännande av utländska barnäktenskap, tvångsäktenskap och fullmaktsäktenskap i lagen om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap.
Det är välkommet att fler nu tycker som Vänsterpartiet. Jag anser att det finns ett stort behov av förebyggande arbete för att förhindra att unga gifts bort mot sin vilja, så jag välkomnar det omfattande arbete som nu pågår inom Regeringskansliet och på olika myndigheter. Vi vill därför avvakta det arbetet och förslagen i den kommande utredningen.
Men jag vill ändå här å det bestämdaste avvisa Sverigedemokraternas förslag om att likt Danmark införa särskilda åldersregler för giftermål beroende på personernas ursprung eller nationalitet.
En annan fråga som jag vill lyfta är näthat och näthot, något som Bengt Eliasson lyfte väldigt bra tidigare. Jag har själv upplevt hot och hat sedan jag var kanske 17-18 år, och det händer fortfarande.
Det som ändå har hänt på senare tid, som jag tror har spelat stor roll, är att fler har talat om detta och synliggjort det på ett sätt som inte har förekommit förut, mycket på grund av att man har uppmanat oss som blivit utsatta för det att inte prata om det för att det då bara blir värre. Problemet är att det inte varit någon skillnad när man inte har talat om det.
Jag har därför tyckt att det har varit bra att så många kända personer - kulturpersonligheter, journalister och så vidare - ändå lyft fram detta i ljuset. Det har lett till en förändring i hur man också från rättsväsendet har sett på det. Jag var själv med i en rättegång för drygt ett år sedan, som gällde ett brott som jag vant mig vid inte skulle leda någonvart.
Det gällde en man som ringde otaliga gånger och skickade sms under ett års tid. Man hade lärt sig att det aldrig händer något med telefonsamtal från dolda nummer eller sms från kontantkortsnummer. Men nu har en person faktiskt fällts för detta.
Jag kommer om en månad att delta i ytterligare en rättegång mot en person som skickat meddelanden på Facebook - ett fall där till och med Säkerhetspolisen sa att detta inte var något de tog på stort allvar eftersom det skedde på sociala medier. Där är det så lätt hänt att man skickar iväg lite hot och hat.
Men i och med att många upplyser om detta problem kommer nu ändå ett unikt fall att tas upp i en rättegång. Det är sådant jag tror är viktigt för att det ska ske en förändring; det måste tas på allvar.
Regeringens utredare har tittat på dessa saker och pekat på vikten av att de hot, det hat och de sexuella ofredanden som sker på nätet tas på lika stort allvar som de som sker i verkligheten.
Detsamma gäller i skolan: Kränkningar måste tas på lika stort allvar oavsett om de sker på skolgården eller på sociala medier i någon app. Jag ser därför fram emot kommande förslag till ny lagstiftning på detta område. Men arbetet i skolan mot kränkande behandling måste också bli betydligt bättre och tas på mycket större allvar.