KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Det bär mig emot att rätta Camilla Waltersson Grönvall, men i PISA-studien, som jag har studerat mycket noga, står det ingenting om rekommendationer från OECD. Det gör det däremot i ett flertal andra publikationer. OECD har påpekat för oss att det svenska systemet är väldigt annorlunda.
Jämfört med andra system är det ett system som i väldigt liten utsträckning tillförsäkrar och resulterar i ökad likvärdighet. Detta är ett stort problem, men regeringen har stora förhoppningar om att vi ska komma en bit på vägen tack vare den skolkommission som vi har tillsatt.
Den som tittar ut över omvärlden och jämför vårt svenska skolsystem med andra ser att det, precis som Lena Hallengren sa i sitt anförande, är unikt. Vi har ett skolsystem som i alldeles för liten utsträckning säkerställer att elever från olika bakunder lär känna varandra. Min motfråga är: Tycker Camilla Waltersson Grönvall att det är viktigt att skolan är en mötesplats?
Tycker Camilla Waltersson Grönvall att det är en positiv kraft om elever från olika bakgrund möts, blir kompisar, blir kära i varandra, blir ovänner och lär känna varandra så att de tillsammans kan bygga det framtida samhället? Om Camilla Waltersson Grönvall tycker att det är en fördel, på vilket sätt vill Camilla Waltersson Grönvall i så fall använda dagens system för att säkerställa att elever lär känna varandra också i skolan?
Jag tror att vi är överens om att det är viktigt att vi har ett skolsystem där det finns en valfrihet och där det finns fristående skolor. Men detta skolsystem bör också tillförsäkra att vi har en skola som håller ihop.
Anna Ekström (S):
Det är alltid lika intressant att diskutera frågan om fristående skolor, skolval och liknande eftersom diskussionen så lätt blir väldigt känslosam. Jag har i många olika sammanhang som statsråd framhållit hur viktigt det är att vi förenar ett system där vi har valfrihet och fristående skolor med en stärkt likvärdighet. Jag är övertygad om att det går, och många andra länder har visat det. OECD pekar på att det går.
Vad som inte har visat att det går är de resultat som vi har sett i den svenska skolan, där likvärdigheten stadigt har försämrats. Det är ett stort problem. Vi ska vara tacksamma över att detta syns i OECD:s olika studier, och vi ska vara glada över att vi får väl underbyggda råd från OECD på denna punkt.
Låt mig dessutom tillägga att när det gäller fristående skolor är det en sak som skiljer Sverige från många andra länder, till exempel de andra nordiska länderna, och det är att vi med vårt skolvalssystem och vår skolmarknadsbaserade skola ser att det är de stora skolkoncernerna som ökar i antal, inte de ideella fristående skolorna.
Jag är övertygad om att det går att förena en möjlighet att välja skola med ett system där det finns fristående skolor med en stärkt likvärdighet. Jag väntar fortfarande och förgäves på svar från Camilla Waltersson Grönvall på frågan om det är av vikt att elever från olika bakgrund möts och lär känna varandra. Jag väntar också förgäves på konstruktiva förslag när det gäller att stärka likvärdigheten.
Men jag är hoppfull om att jag kommer att få det genom den skolkommission som snart kommer. Jag är väldigt glad att regeringen har tillsatt den. Jag ser att jag helt har misslyckats med tidhållningen. Jag får skylla det på min orutin som statsråd, men vi återkommer säkert till möjligheten att svara på frågan om matematiktimmar längre fram.
Anna Ekström (S):
Tack så hemskt mycket för frågan, Ulrika Carlsson, och för möjligheten att tala lite mer om yrkeshögskolan! Riksdagen har nyligen diskuterat yrkeshögskolan. Det är härligt, för detta är ett område där jag tycker att det är mycket mer som förenar oss i riksdagen än vad som skiljer oss åt. Vi är överens om att yrkeshögskolan är en viktig del av svenskt utbildningsväsen.
Vi är också alla väl medvetna om vilken viktig funktion yrkeshögskolan kan fylla för att inte minst göra det som inte riktigt ryms inom den vanliga vuxenutbildningen. Det är fascinerande att se vilket stort söktryck det är när det gäller att starta yrkeshögskoleutbildningar men också delta i dem. Jag är jätteglad över den satsning vi har kunnat göra i budgeten.
Den är stor - vi har verkligen byggt ut yrkeshögskolan ordentligt i budgeten, och även i tidigare budgetar. Att vi dessutom har stora satsningar på högskoleutbildning ser jag inte som något negativt, utan det tycker jag tvärtom är positivt. Jag tror att vi behöver en utbyggnad och större satsningar både inom högre utbildning och inom yrkeshögskolan. Jag vill passa på att nämna en annan sak.
Både i Ulrika Carlssons inlägg och i föregående replikskifte antyddes det att jag är inne och talar lite för mycket på Gustav Fridolins område. Jag kan säga att det gör jag med stor glädje. Gustav Fridolin och jag är kollegor. Vi sitter i samma regering, och vi driver samma politik. Vi är dessutom väldigt stolta över att kunna vara med och presentera varandras satsningar i olika diskussioner och debatter. Utbildningsväsendet hänger ihop.
Det spelar stor roll för hela utbildningsväsendet att alla system samfungerar.
Anna Ekström (S):
Yrkeshögskolan är en växande utbildningsform i Sverige, och det är mycket bra. De resultat som vi ser är mycket lovande. Vi ser att det finns ett mycket stort intresse. För alla oss som ganska ofta besöker olika yrkeshögskoleutbildningar är det fascinerande att se vilket engagemang som studenterna i yrkeshögskolan har. Det är ofta människor som arbetar heltid och studerar på halvtid eller liknande.
Det är också mycket glädjande att just yrkeshögskolan är en utbildningsform där vi har kunnat arbeta med en utbyggnad och med en kvalitetssatsning i stor samstämmighet över olika partigränser. Jag ser fram emot ett fortsatt gott samarbete om yrkeshögskolan. Jag ser också fram emot en hel del kvalitetssatsningar.
En sak som verkligen slår en när man besöker yrkeshögskolan är en sådan klassisk sak som den mycket skeva könsfördelningen. Yrkeshögskolan präglas, precis som yrkesprogrammen i gymnasieskolan, av mycket traditionella yrkesval. Det finns säkert stora möjligheter framöver att bidra till en lite mindre könsuppdelad arbetsmarknad också genom yrkeshögskolan.
Jag tackar så mycket för dessa konstruktiva och positivt inriktade frågor och ser fram emot ett mycket gott fortsatt samarbete när det gäller viktiga insatser som vi kan göra inom ramen för yrkeshögskolan.
Anna Ekström (S):
Alexandra Anstrell har frågat mig om jag och regeringen har för avsikt att ställa oss bakom Skolverkets förslag om att smalna av naturbruksprogrammet och hur jag avser att agera för att hantera konsekvenserna av Skolverkets beslut. Låt mig först ge en kort bakgrund till det arbete som har föregått den redovisning av förslag angående naturbruksprogrammet som Skolverket nyligen lämnat till regeringen.
I syfte att trygga den nationella kompetensförsörjningen, minska arbetslösheten bland ungdomar och underlätta övergången från skola till arbetsliv gav den förra regeringen en särskild utredare i uppdrag att bland annat utreda dimensioneringen av gymnasial yrkesutbildning. Utredaren skulle bland annat lämna förslag som syftar till att undvika kompetensbrist och minska risken för överutbildning inom yrkesområden med svag efterfrågan på arbetsmarknaden.
Utredaren fick också i uppdrag att analysera om det finns anledning att göra mindre justeringar i det nationella utbudet av inriktningar och nationella program. Detta gäller direktiv 2014:50. Regeringen beslutade i ett tilläggsdirektiv till utredningen - direktiv 2015:15 - att utredaren skulle föreslå de justeringar av det nationella utbudet av inriktningar inom gymnasiala yrkesutbildningar som bedöms vara mest angelägna.
I sitt delbetänkande En yrkesinriktning inom teknikprogrammet - SOU 2015:29 - redovisade Yrkesprogramsutredningen bland annat förslag till justeringar av naturbruksprogrammet. Utredningen ansåg att programmets inriktningar är otydliga, att det finns problem vad gäller vilka kurser som får erbjudas inom programfördjupningen och att det finns en risk för ekonomisk överkompensation för vissa utbildningar.
Regeringen har därför gett Skolverket i uppdrag att med utgångspunkt i utredningens förslag om nya inriktningar inom naturbruksprogrammet föreslå hur många gymnasiepoäng de nya inriktningarna ska omfatta och examensmål för programmet. Uppdraget redovisades i april 2016. Skolverket aviserade i sin redovisning att myndigheten skulle återkomma med en analys av arbetsmarknadens behov inom naturturismsektorn.
Redovisningen har nyligen inkommit till Regeringskansliet och kommer att beredas i sedvanlig ordning. Av Yrkesprogramsutredningens betänkande framgår att en utgångspunkt för de förändringar som kan komma att göras ska vara att säkerställa att samtliga inriktningar får den yrkeskaraktär som examensmålen avser. En annan utgångspunkt ska vara att de huvudmän som tillhandahåller vissa naturbruksutbildningar inte ska överkompenseras för sina kostnader.
Naturturismsektorn utvecklas ständigt. Till exempel är ekoturism en viktig och växande näring. Det är viktigt att arbetsmarknadsbehovet på detta område i framtiden kan mötas. Jag kan meddela att eventuella förändringar inom naturbruksprogrammet inte kommer att göras förrän remissbehandlingen av Gymnasieutredningens slutbetänkande - SOU 2016:77 - är avslutad. Förändringar av gymnasieskolans inriktningar som kan behöva göras bör ske på ett samlat sätt.
Anna Ekström (S):
Jag tackar för alla frågor. Det gläder en gymnasieministers hjärta att det är ett så stort intresse för naturbruksgymnasierna och de viktiga utbildningar som ges där. Jag säger som min företrädare här i talarstolen, Margot Wallström, att det var väldigt många frågor. Jag ska försöka att besvara dem så gott jag kan. Jag får väl återkomma i nästa runda om jag missar någon.
Jag delar frågeställarnas tydligt utryckta ståndpunkt att naturbruksprogrammet är ett viktigt program som verkligen förtjänar sin plats i den svenska gymnasieskolan. Låt mig också deklarera att besöksnäringen är en viktig näring.
Denna näring har betytt mycket för den svenska utvecklingen, och den kommer förhoppningsvis betyda ännu mer framöver - särskilt med tanke på de fantastiska värden som Sverige har att erbjuda både inhemska och utländska besökare. Ekoturism är givetvis en viktig framtidsbransch utifrån många olika utgångspunkter.
Vi har en gymnasieskola, och i denna gymnasieskola har naturbruksprogrammen sin självklara plats. Men denna gymnasieskola bygger på en reform som genomfördes för ett antal år sedan. Det är en gymnasieutbildning med ett antal tydligt beskrivna program och en struktur som är noggrant angiven. I denna struktur ingår det ett antal kursplaner.
Dessa kursplaner och ämnesplaner är viktiga, och det är angeläget att det finns en trygghet och säkerhet när det gäller dem. Flera av frågeställarna har tagit upp hur viktigt det är att elever och skolhuvudmän kan känna en säkerhet i att programmen har en beständighet. Samtidigt ska våra yrkesprogram svara mot de behov som finns på arbetsmarknaden.
Här i diskussionen har behoven som hänger ihop med att vi ska ha en stark besöksnäring med betoning på ekoturism verkligen lyfts fram. Vi får lätt en motsättning mellan behovet av fasthet och stadighet och behovet av att snabbt och agilt kunna svara på de behov som uppstår i samhället.
Som jag ser det finns det bara ett sätt att hantera denna skenbara motsättning, och det är att Skolverket och regeringen tar på stort allvar att ta in ett rikt beslutsunderlag. Vi får inte vara rädda att göra förändringar när det behövs utifrån verklighetens krav, men vi får inte göra dessa förändringar så hastigt och olustigt att vi snabbt får ändra tillbaka.
Detta att snabbt göra förändringar som genomförs med stor brådska och brist på eftertanke var något vi tyvärr fick stor erfarenhet av under den gångna mandatperioden. Min utgångspunkt är förstås att vi med stor noggrannhet ska ta del av det beslutsunderlag som Skolverket har tagit fram och också lyssna noga på alla de åsiktsyttringar och det underlag som nu strömmar in från andra delar av samhället.
Vi ska också vara glada över den utredning vi har som grund för det hela. Det är en utredning som, inom parentes sagt, gjordes av en före detta statssekreterare i den alliansregering som var ansvarig för hela systemet för dagens gymnasieskola.
Mitt svar må låta lite byråkratiskt och tråkigt, men i verkligheten är det viktigt att besluten tas fram med eftertanke, kunskap och ett gott underlag och med en allsidig inhämtning av upplysningar från hela samhället.
Anna Ekström (S):
Det har kommit en hel del frågor och synpunkter som har att göra med Statens skolverk och dess hantering av den här och tidigare frågor, delvis också frågor som ligger långt utanför ämnet för dagens interpellationsdebatt. Jag ser det inte som min roll i den här debatten att förklara eller försvara Skolverkets agerande. Det får myndigheten göra själv.
Skälet till att vi diskuterar Skolverket så mycket här är förstås att verket har fått ett tydligt uppdrag från regeringen att ta fram ett beslutsunderlag. Det beslutsunderlaget ska regeringen självständigt ta ställning till och bedöma, bland annat i ljuset av de synpunkter som kommer in och i ljuset av de erfarenheter som har gjorts till exempel i den gymnasieutredning som just nu är ute på remiss.
Alexandra Anstrell inledde sitt inlägg med en ganska lång lista över vad som behövs och vad man behöver ta ställning till. Jag kan i stor utsträckning hålla med om väldigt mycket av det som Alexandra Anstrell sa. Det är viktigt att vi säkerställer att våra gymnasieprogram är med och leder till att vi har en god kompetensförsörjning, inte bara på det här området utan på många områden.
Men det var ett område som lyste med sin frånvaro i Alexandra Anstrells uppräkning, nämligen att det också är viktigt att vi säkerställer att huvudmän som bedriver gymnasieutbildningar inte överkompenseras för sina kostnader.
Det här lyftes fram i den utredning som låg till grund för och låg bakom regeringens uppdrag till Skolverket: Det fanns en oro för en överkompensation, det vill säga att huvudmän bedriver utbildningar på ett område där omkostnaderna är ganska låga men ersättningarna desto högre. Det här är en viktig sak för regeringen att bevaka.
Staten anslår pengar för att barn, ungdomar, studenter och elever ska få en god utbildning som kan ge dem en bra framtid i samhället. Dessa medel ska förstås inte gå till vinster utan till bra utbildning. Detta är en väldigt viktig aspekt i behandlingen av ärendet, men jag tycker att den har lyst lite med sin frånvaro i den här debatten.
Flera av de debattörer som har varit uppe nu har lyft fram att det skapar en osäkerhet när man diskuterar förändringar i programstrukturer, kursplaner och ämnesplaner. Som jag ser det är det i så fall en osäkerhet som inte är exklusiv för naturbruksprogrammet. Det ligger så att säga i sakens natur att det skapar frågor när man diskuterar förändringar i innehållet i kursplaner och ämnesplaner. Men det skapar också ett engagemang.
Jag skulle vara mycket mer orolig om vi hade ett läge där ingen brydde sig om förslag som lades fram från Skolverket eller andra beträffande innehållet. Det är självklart, tycker jag, att vi ska ha en rik, ordentlig och allsidig debatt om en så viktig sak som ämnesinnehållet i gymnasieutbildningarnas yrkesprogram.
Isak From tog upp behovet av att yrkesprogrammen kan leda vidare till andra yrkesval längre fram i livet. Vi är helt överens på den punkten.
Det är ett stort och viktigt område, en stor och viktig fråga, som enligt min åsikt bör lösas inom ramen för Gymnasieutredningens beredning. Det här är nämligen en gemensam fråga för alla yrkesprogram.
Anna Ekström (S):
Jag tackar Alexandra Anstrell och övriga deltagare för en stimulerande debatt. Som jag sa inledningsvis är det verkligen roligt och glädjande att det finns ett så stort och starkt engagemang för den här frågan. Jag kommer att hantera frågan med stort allvar. Vi har ett förslag från Skolverket. Det är självklart att vi ber expertmyndigheten på området ta fram underlag i den här typen av frågor.
Vi kommer att behandla det i samband med att vi går igenom övriga förslag från Gymnasieutredningen. Svar på interpellationer Jag kommer förstås när vi gör det här arbetet att ha som utgångspunkt att vi baserar beslut på fakta för att kunna säkerställa att kompetensförsörjningen verkligen sker på ett ändamålsenligt och effektivt sätt.
Att naturturism och ekoturism är viktigt och att besöksnäringen är viktig råder det ingen som helst oenighet om. När det gäller att detta kan säkerställas enbart och uteslutande med dagens exakta - på kommatecknet när - formuleringar i kursplaner och ämnesplaner ska vi ta tiden och möjligheten att gå igenom det på ett ordentligt och effektivt sätt.
Samtidigt ska huvudmän inte överkompenseras för sina kostnader. Det är också någonting som ska säkerställas i den vidare hanteringen. Naturturismsektorn utvecklas ständigt. Därför är det naturligt att vi hela tiden ser över de skrivningar som finns i styrdokumenten. Skolan förtjänar arbetsro och att de beslut som fattas från regeringens sida fattas på ett sådant sätt att de kan genomföras utan alltför stor oro ute i sektorn.
Det betyder också att de inte ska hastas fram. Tack för en intressant och givande debatt och den stora enighet som finns om betydelsen och behovet av besöksnäringen!
Anna Ekström (S):
Eva Lohman har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att studieförbund på landsbygden inte ska missgynnas av de nya fördelningsreglerna för anslag till studieförbunden. Folkbildningen i form av studieförbund och folkhögskolor har på många olika sätt och under lång tid varit en del i att bygga och utveckla Sverige. Folkbildningen lämnar årligen mycket värdefulla bidrag när det gäller att erbjuda människor möjlighet till studier och bildning.
Studieförbund och folkhögskolor är också mycket viktiga i vårt gemensamma arbete med nyanländas etablering i samhället och i arbetslivet samt för att stärka och utveckla demokratin. Folkbildningen är också Sveriges största kulturarena. En central princip som länge varit vägledande är att folkbildningen ska vara fri och frivillig.
Med det menas dels att folkbildningen i princip ska vara fri från såväl politisk som kommersiell inblandning, dels att människors deltagande i verksamheten bygger på frivillighet. Staten ställer årligen betydande resurser till folkbildningens förfogande. Även kommuner och landsting lämnar ekonomiskt stöd. Sedan 1991 är ansvaret fördelat så att staten genom en förordning anger syftena för statsbidraget till folkbildningen.
Studieförbund och folkhögskolor anordnar sedan utbildnings, bildnings- och kulturverksamhet som på olika sätt ska svara mot statens syften. I riktlinjer till Folkbildningsrådet ställer regeringen krav på redovisning för att regeringen ska kunna följa upp hur väl verksamheten som anordnats svarar mot de syften med det ekonomiska stödet till folkbildningen som staten ställt upp.
Hur resurserna fördelas mellan studieförbund och folkhögskolor och på varje enskilt studieförbund och folkhögskola är dock en fråga för folkbildningen själv. Administrationen och fördelningen av statsbidraget sköts av Folkbildningsrådet utifrån förordningen om statsbidrag till folkbildningen.
Den nu rådande principen om ansvarsfördelningen mellan staten och folkbildningen, liksom principen om den fria och frivilliga folkbildningen, har ett brett politiskt stöd och värnas även av folkbildningen själv.
Jag avser att genom en fortsatt dialog och verksamhetsbesök följa folkbildningens viktiga arbete när det gäller att erbjuda deltagare tillfällen att studera och förkovra sig, att växa och stärkas som människor, att stärka sin ställning på arbetsmarknaden, förbättra möjligheterna till egen försörjning och att få utlopp för olika intressen, till exempel estetisk verksamhet.
Jag avser också att även fortsättningsvis verka för att den nu rådande ansvarsfördelningen mellan staten och folkbildningen ska bestå men också för att folkbildningen ska ges goda förutsättningar att i olika former verka i hela landet.
Anna Ekström (S):
Tack, Eva Lohman, för välkomnandet. Det är min första interpellationsdebatt i riksdagens talarstol. Det är förstås en väldigt stor dag för mig. Jag har tidigare gått på riksdagsstenografutbildningen. Jag har då stenograferat många interpellationsdebatter och skrivit "Fru talman! ", men jag har hittills aldrig sagt det. Jag tackar för den möjligheten.
Vi tycks vara helt överens om vikten av folkbildning och om hur viktigt det är att den sköts med ett underifrånperspektiv. Det är ju fråga om folkrörelser i ordets rätta bemärkelse, och jag ser det som väldigt viktigt att i min roll som statsråd fullt ut respektera att folkbildningen ska skötas av dem som faktiskt står för verksamheten. De är många och finns över hela landet.
Jag avser att verkligen anstränga mig för att säkerställa att villkoren för det är så goda som möjligt. Jag vill också markera att jag tycker att det är bra att de konkreta besluten om hur fattas så nära deltagarna och de demokratiskt valda representanterna som möjligt.
Jag har inte för avsikt att göra några förändringar i den ansvarsmodell som nu gäller, nämligen att Folkbildningsrådet och de olika studieförbunden fattar många av besluten. Jag är också inställd på att folkbildningen, för att kunna fungera på ett bra sätt, behöver goda resurser. Det ska bli roligt att se hur väl de nya resurserna i årets budget kan komma till användning inom ramen för folkbildningen.
Särskilt tänker jag på den viktiga satsningen på Svenska från dag ett, som hittills har nått väldigt många nyanlända som har kommit till Sverige. Jag hör själv många vittnesmål om hur väl den har kunnat tas emot. Inte minst har jag hört från flera sfi-lärare hur roligt det är att ta emot nyanlända elever som har gått Svenska från dag ett och redan tagit stora kliv i sin språkutveckling.
Jag ser därför med stort intresse fram emot hur Eva Lohman och Moderaterna kommer att stärka folkbildningen i Moderaternas kommande budget eftersom Eva Lohman talar så väl om behovet av att folkbildningen finns i hela landet.
Anna Ekström (S):
Som jag har angett i svaret på interpellationen har jag stor respekt för att de avgörande besluten om hur ska fattas så nära studieförbunden och Folkbildningsrådet som möjligt.
Samtidigt avgörs förutsättningarna för verksamheten i viss utsträckning av den ansvarsfördelning vi nu har i form av olika statliga beslut. Jag kommer naturligtvis, precis som jag har svarat, att följa denna utveckling.
Men jag vill också betona att regeringen i årets budgetproposition har föreslagit ökade medel till folkbildningen, framför allt när det gäller satsningen på Svenska från dag ett. Det tycker jag är en mycket fin satsning, och jag får väldigt mycket positiv återkoppling från dem som arbetar med den.
Vi ser också på siffrorna att den satsningen har nått en mycket stor andel av de nyanlända som har kommit till Sverige på senare tid. Frågan gäller om jag kommer att säkerställa att folkbildningen kan finnas i hela landet, och min bedömning är att det regelverk vi har och de uppdrag som ligger verkligen möjliggör det.
Jag kommer naturligtvis att följa detta, men jag har också den allra största respekt för Folkbildningsrådet och för de beslut som fattas inom ramen för det system som finns. Jag har i hela mitt liv verkat inom olika former av folkrörelser och vet hur viktigt det är att en fri, ideell organisation verkligen får fatta beslut själv utan alltför mycket pekpinnar.
Jag är också övertygad om att det är väldigt positivt för folkbildningen att man inom studieförbunden har tagit på sig ett stort ansvar och verkar för folkbildningen i Sverige. Precis som jag har skrivit i svaret kommer jag att följa denna fråga, och jag känner inte särskilt stor oro för att vi kommer att få se en nedrustning av folkbildningen.
Jag ser också fram emot det jag kan läsa mellan raderna i interpellationen, nämligen en ökad satsning på folkbildningen från Moderaternas sida när det gäller finansieringen i form av budgetmedel. Allt det som interpellanten efterfrågar förutsätter nämligen en stark statlig finansiering av folkbildningen.