KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Regnér (S):
Jag delar uppfattningen om att frågan om hedersrelaterat våld är väldigt viktig. Därför har vi också en betoning på detta i den strategi mot våld mot kvinnor som vi lägger fram. Det här är dock inte det enda problem vi har i Sverige; vi har våldsnivåer som vi över huvud taget inte har rått på under de senaste tio åren. Jag tycker att det är viktigt att påminna om att våld mot kvinnor förekommer i Sverige.
Hedersrelaterat våld är en stor fråga. Jag möter ofta kvinnoorganisationer och personer från Flickaplattformen, och jag har också ansträngt mig för att träffa dem inför framtagandet av den här strategin. De berättar för mig om asylboenden, som även Désirée Pethrus tog upp, och om bostadsområden där det hedersrelaterade våldet kan förekomma inomhus, vilket vi kanske mest har talat om förut.
Det finns dock även män där som anser att de kan tala om för kvinnor huruvida de ska få åka in till stan sent på kvällen eller om de får sitta på ett kafé eller inte. Vi måste vidta fler åtgärder, vilket jag redogjorde för tidigare, och jag kommer att kalla aktörer i hela landet för att tala med dem om hur vi ska gå vidare. En del av att inrätta en jämställdhetsmyndighet är att förstärka och bygga på arbetet inom detta område.
Jag utesluter inte att vi behöver göra mer, men det är samtidigt ett viktigt steg att samla frågorna på den nya myndigheten och förstärka arbetet där. Asylboenden är Migrationsverkets ansvar, och verket ska utbilda dem som driver och leder dessa boenden och ska också se till att alla behandlas lika. Svenska värderingar ska följas.
Vi har en satsning om information till nyanlända som handlar om jämställdhet och sexuell och reproduktiv hälsa. Jag tror att man behöver förstärka detta, och därför är vi i färd med att göra just det. Jag kommer också att kartlägga det hedersrelaterade våldet, eftersom många har pekat på att det är något som vi behöver veta mer om.
Åsa Regnér (S):
En länsstyrelse är en myndighet. Vi har alltså redan myndigheter som har detta ansvar. Vi talar med Länsstyrelsen i Östergötland åtminstone varje vecka eftersom den är regeringens och statens kompetensteam när det gäller hedersrelaterat våld.
Anledningen till att deras arbete ska användas i den nya myndigheten för att förstärka den är att vi har underlag som visar att vi behöver göra en förstärkning. I dag är det för splittrat. Jag kan inte tolka Désirée Pethrus på annat sätt än att hon tycker att det är bra med myndigheter, men bara de som redan finns.
Vi ska inte göra något nytt, även om vi har underlag som visar att vi behöver något nytt. Det här är inte helt logiskt för mig. Jag förstår dock och delar hennes omsorg om kompetensen och engagemanget liksom om erfarenheterna som finns på olika ställen i Sverige. Vi har förlagt expertkunskap om jämställdhetsfrågor som delar av regeringens arbete på olika ställen i brist på en samlande myndighet.
Vår ambition är att följa upp och säkerställa att kvaliteten förstärks, inte minskar. Frågan om asyltiden är ett ansvarsområde som jag naturligtvis delar med migrationsministern. Jag vet att han för samtal med Migrationsverket om dessa frågor, och jag har själv gjort det. Som jag sa kommer vi att förstärka insatserna när det gäller information till nyanlända.
Jag delar uppfattningen att detta är viktigt. Jag har talat en hel del om svenska värderingar, och jag tycker och tror att jämställdhetsfrågorna är en del av det vi kan kalla svenska värderingar. Min erfarenhet av jämställdhetsarbete i världen visar dock lyckligtvis att detta är värderingar som många frihetskämpar, kvinnor och några män, delar i hela världen. Då ska vi inte svika dem som kommer hit.
Åsa Regnér (S):
Annika Qarlsson! Det är inte jag som från början har sagt att ert arbete var för splittrat och att ni inte fick ut effekter för de resurser som satsades, utan det var Riksrevisionen och den utredning som ni själva tillsatte och som skulle titta på jämställdhetsarbetet.
Det är de som säger att våldet inte sjönk under den tid då ni hade goda intentioner och pengar för att minska våldet mot kvinnor i Sverige. Man har gått igenom er politik, och det har gjorts genom ett gediget arbete. De säger att strukturen inte håller, utan måste förstärkas. Detta har ingenting med Trump att göra.
Det är Riksrevisionen och den utredning som ni själva tillsatte som har kommit fram till dessa slutsatser. Vi har nu en strategi på 1,3 miljarder under en fyraårsperiod för att få ett starkt arbete för frågan om våld mot kvinnor, för att vi ska minska våldet mot kvinnor och för att vi ska se till att slaget inte utdelas eller att våldtäkten inte sker.
Vi ska göra alla dessa insatser för att minska våldet och få ned siffrorna. Detta kan ni väl ändå inte vara emot? Det är detta slags arbete som ska stärkas genom att man samlar insatserna på myndigheten. Därmed får vi en möjlighet att se om vi är på rätt väg. Om vi är det - vad bra! Då gör vi mer av det som funkar. Är vi på fel väg får vi styra om. Denna uppföljningsmekanism hade ni inte.
Ni satt i regeringsställning i åtta år och permanentade inte de verksamheter som ni nu gärna vill ha kvar. Det är bra att ni vill ha kvar frågan om våld mot kvinnor på dagordningen. Men varför permanentade ni dem inte själva?
Åsa Regnér (S):
Det är glädjande och bra att Moderaterna uttrycker ett stöd för de jämställdhetspolitiska målen, för det är ju dem vi styr utifrån, och det är i förhållande till dem som vi ska mäta våra insatser, aktiviteter och tid. Däremot lyser era förslag på det jämställdhetspolitiska området med sin frånvaro vad gäller att flytta fram positionerna.
Ni är nästan alltid emot konkreta förslag som läggs fram. Nu är ni i efterhand för en hel del verksamheter på det jämställdhetspolitiska området. Jag frågar även dig: Varför permanentade ni inte exempelvis arbetet på Länsstyrelsen i Östergötland? Jag vill verkligen veta det, eftersom ni nu driver det så hårt.
Min ambition är att förstärka jämställdhetsarbetet, och jag drar lärdom av de utredningar och rapporter som har gjorts. De handlar om er tid vid makten och om den jämställdhetspolitik som då fördes. Här finns konkreta förslag om hur man kan förstärka effekten av jämställdheten och i människors liv i förhållande till det som den borgerliga regeringen uppnådde. Därför har jag tagit ett förslag om en jämställdhetsmyndighet ad notam.
Vi har ju myndigheter på alla andra politikområden i Sverige. Jag tycker att de samtal som vi förde med Liberalerna var bra. Vi kunde då sammanföra våra synpunkter på dessa frågor, och genom de samtal som vi förde har vi förstärkt de hedersrelaterade insatserna mot hedersrelaterat våld.
Vad gäller den där bilden ber jag Erik Andersson att ta debatten med finansministern. Det är hon som har kommenterat allt detta. Mina ambitioner är att stärka jämställdhetsarbetet i Sverige och människors liv.
Åsa Regnér (S):
Erik Andersson! Du talade i ditt inledningsanförande om många års arbete för jämställdhet. Jag menar allvar med att jag tror att man både måste kunna sin historia och måste se sin roll när det gäller att stödja jämställdhetspolitiska förslag. Kännetecknande för Sverige är till exempel vår abortlagstiftning. Den var ni inte för när den infördes.
Särbeskattningen var ni heller inte för när den infördes. Det är ni nu, vilket jag förstås tycker är väldigt bra. Men jag menar att man måste se sin del av historien och de skeden man själv är delaktig i. Nu vill ni inte ta steg som jag är helt övertygad om kommer att leda till att Sverige får en mycket mer professionell styrning av jämställdhetsarbetet. Detta kommer att göra rättvisa åt alla de insatser som görs i dag och ge en förmerad effekt jämfört med det vi får ut i Sverige i dag.
I jämställdhetspolitiken under er tid var det framför allt två saker som stack ut, dels att våldsnivåerna inte sjönk trots insatser på området, dels att man inte kan mäta vilka effekter de satsade pengarna fick. För mig är det en ganska stor fråga. Det är skattebetalarnas medel. De har rätt att kunna utkräva ansvar, men det kan de inte i dag på jämställdhetsområdet.
Men det är också så att den ekonomiska jämställdheten inte förbättrades nämnvärt, och det är någonting som tas upp i de här rapporterna. Det tar jag väldigt allvarligt på. Jag vill förstärka hela jämställdhetsarbetet och hålla ihop de jämställdhetspolitiska målen. Jag är säker på att en myndighet på det här området är en del för att förbättra vårt jämställdhetsarbete.
Åsa Regnér (S):
Vi är överens om vissa delar men inte om allting, och vi har fortfarande mycket att tala om här. När det gäller frågan om integration i förhållande till jämställdhet tycker jag att den är oerhört viktig, och det är någonting regeringen prioriterar.
Det är därför vi har flera förslag, bland annat det jag talade om här, till insatser för att fler kvinnor liksom män snabbare ska kunna komma in på arbetsmarknaden och i studier.
Jag för också samtal på de områden jag har ansvar för, när det gäller socialtjänsten eller till exempel placeringar i kommuner, om att man verkligen ska se nyanlända kvinnor som familjeförsörjare lika väl som män.
Man ska se kvinnor och män, även om de ingår i ett nyanlänt par, som de individer vi betraktar svenskfödda kvinnor och män som när det gäller förväntningar på egen inkomst och så vidare. För mig är detta oerhört viktigt; det är en del av både integrationspolitiken och jämställdhetspolitiken och viktigt för mig. Jag är inte främmande för att förstärka området på olika sätt.
När det gäller antalet mål var jag faktiskt lite motsträvig till att utöka till sex mål. Jag tycker förstås att målen är bra, men när man ska ha tydlighet på ett politikområde tycker jag att det är viktigt att man har så få och tydliga mål eller delmål som möjligt, så att man är överens om hur man ska styra och vad det är man satsar medlen på.
Sedan blev jag under resans gång övertygad om att vi behöver lyfta fram dessa ytterligare två mål, och det är jag glad för nu. Jag tar dock gärna med mig frågan, för jag tycker att den är viktig. Jag kommer att titta på hur vi ytterligare kan förstärka den, men jag anser att vi i skrivelsen har en rad förslag som gör det.
Åsa Regnér (S):
Regeringens jämställdhetspolitik omfattar alla oavsett bakgrund. Jämställdhetspolitiken är till för alla, och den är inte relativ.
Sedan gäller det att hitta metoder för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen och se till att alla omfattas av de rättigheter och den frihet det faktiskt innebär om vi når dit. Det kommer vi att arbeta för på olika sätt.
Makt, mål och myn-dighet - feministisk politik för en jämställd framtid m.m.
Åsa Regnér (S):
Christina Örnebjär har frågat mig när jag planerar att lägga fram förslag utifrån Barnrättighetsutredningens förslag. Christina Örnebjär har också frågat mig vilka av Barnrättighetsutredningens förslag jag avser att arbeta vidare med. Jag välkomnar frågorna och uppskattar att vi delar ambitionen att gå vidare i arbetet med att stärka barns rättigheter. Regeringen avser att föreslå för riksdagen att barnkonventionen ska göras till lag.
Redan i regeringsförklaringen 2014 framförde statsminister Löfven att arbetet med att göra barnkonventionen till lag skulle påbörjas. En av regeringens målsättningar är att Sverige ska vara ett av världens bästa länder att växa upp i. Att göra barnkonventionen till lag är en viktig del i arbetet för att förverkliga det. För att barnets rättigheter ska få genomslag för varje barn i varje situation krävs att beslutsfattare och yrkesverksamma tar barnkonventionen på allvar.
Som regering har vi därför ett stort ansvar för att ge barnkonventionen en stark ställning i Sverige. Mot bakgrund av den nuvarande regeringens uttalade vilja att ge barnkonventionen ställning som svensk lag beslutade regeringen i februari 2015 att utvidga Barnrättighetsutredningens uppdrag till att också omfatta att lämna ett förslag om inkorporering av barnkonventionen. Regeringen arbetar därmed vidare på och utvecklar det initiativ som den förra regeringen tog.
I mars i år tog jag emot Barnrättighetsutredningens betänkande Barnkonventionen blir svensk lag . I betänkandet lämnas förslag på en lag om inkorporering av barnkonventionen. Vidare presenteras utredningens bedömning av åtgärder som behöver vidtas vid en inkorporering, liksom ett antal övriga författningsförslag för att stärka barnets rättigheter i svensk lagstiftning.
Remissvar har nyligen inkommit från ett stort antal remissinstanser runt om i landet, bland annat från civilsamhället, myndigheter, kommuner och landsting. Det är positivt att det finns ett stort engagemang i frågan. I remissvaren finns mycket värdefull kunskap som vi tar med oss i det fortsatta arbetet.
Mot bakgrund av att Barnrättighetsutredningens förslag och remissinstansernas synpunkter nu bereds i Regeringskansliet kan jag inte föregripa beredningsprocessen genom att redogöra för vilka förslag vi avser att gå vidare med. Regeringens avsikt är att göra barnkonventionen till lag under mandatperioden. Jag hoppas att det också finns ett starkt stöd från riksdagens partier för att göra barnkonventionen till lag.
Erfarenheter från andra länder visar att en inkorporering av barnkonventionen i nationell lagstiftning aktualiserar frågor om hur barnets rättigheter kan och bör omsättas i praktiken av offentliga aktörer på nationell, regional och lokal nivå.
Åsa Regnér (S):
Jag vill inledningsvis tacka Christina Örnebjär för engagemanget under året, så att jag inte glömmer bort att göra det. Det är viktigt att diskutera de här frågorna. När man talar om att göra barnkonventionen till lag - liksom i andra frågor, till exempel jämställdhetsfrågan - handlar det om att förflytta makt.
Detta behöver man tala mycket om, och man behöver påminna om betydelsen av det, eftersom det alltid finns motstånd mot det när det kommer till kritan. Vi jobbar på med detta. Det här är ett pionjärarbete i Sverige, vilket jag har stor respekt för. Vi kommer förstås att gå vidare med det här. Barnkonventionen ska bli lag under mandatperioden, som vi tidigare har sagt.
Nu har vi haft en remissrunda. Det har kommit in starkt stöd för att göra barnkonventionen till lag, men det har också inkommit invändningar. Jag har stor respekt både för de genomarbetade invändningarna och för det stöd som finns för detta förslag. Vi kommer att vinnlägga oss om att lägga fram ett så bra, användbart och förutsägbart förslag som möjligt.
Vi har exempel på ganska nära håll, från Norge, där man har gjort detta. Det faktum att man har en sådan här lag, och processen som ledde fram till detta, har gjort att barns röster hörs mer, både i rättsprocesser och när myndighetspersoner fattar beslut som rör barn. Man hör barn mer och ser i större utsträckning till barns bästa, vilket jag tar fasta på.
Kunskapen har ökat i det norska samhället och i norska myndigheter och rättsliga instanser i och med att man har lagen, och transformeringen har också påskyndats. Jag hoppas att detta händer även i Sverige. Vi ska fortsätta att transformera, det vill säga att vi ska spegla den här lagen i annan lagstiftning och inte bara göra barnkonventionen till lag.
Därför går vi vidare med att höja kunskapen även i Sverige, och inom väldigt kort kommer vi att fatta konkreta beslut om hur detta ska gå till. Vi kommer att återkomma i frågan om myndigheter. Jag återkommer till den väldigt snart, när det handlar om regleringsbreven för nästa år.
Exakt hur detta ser ut går jag igenom då, men precis som ledamoten säger är detta viktigt. Vi har också inrättat en barnrättsdelegation, som framför allt har till uppgift att följa arbetet med omhändertagandet av rekommendationerna från FN:s granskning av Sveriges arbete med barnkonventionen.
Denna delegation består av frivilligorganisationer som vi rådgör med, både i arbetet med att ta hand om rekommendationerna från FN och i detta beredningsarbete. Vi kommer att bidra och stödja kommuner, landsting och myndigheter i arbetet med kunskapen om barnkonventionen.
Vi vet att det är viktigt, och därför tar vi verkligen fasta på det.
Åsa Regnér (S):
Vi jobbar hårt med det här. Vi gör allting på en gång, men försöker göra det med hög kvalitet. Jag tror att det i frågan låg en fråga om protokollet. Vi tänker då trots allt göra en sak i taget. Det första viktiga steget är att göra barnkonventionen till lag på ett bra sätt. Det håller vi på med nu, och den andra frågan ser vi över.
När det gäller vissa sakfrågor instämmer jag helt i allvaret i dem. Dessa jobbar vi också med. Något som jag har ägnat mig ganska mycket åt under de två år och två månader som jag haft det här uppdraget är att stärka den sociala barn- och ungdomsvården. Den är av mycket stor betydelse för de mest utsatta barnen i Sverige, vilka inte har någon annan att lita till än socialtjänsten, som har det kanske största förtroende man kan få i de här situationerna.
Detta jobbar vi vidare med. Vi har också en nationell samordnare på området som föreslår olika förbättringsåtgärder och rapporterar till mig var tredje månad. Jag har förstärkt hennes uppdrag när det gäller konkretion, återrapportering, bemanning och så vidare.
Detta har vi talat om i andra interpellationsdebatter, så det kan vi ta upp i ett annat sammanhang. Om man ökar kunskapen om barns rättigheter i samhället och hos flera myndigheter är det min förhoppning att man får fler samarbeten, till exempel mellan socialtjänst och polis.
Jag har varit på besök i Vivalla och vet att där försöker man vara synlig, lära känna familjer, hitta bra sätt att förstå vad barn och ungdomar säger och så vidare. Finns det då socialtjänst och polis närvarande som jobbar med bra villkor kan man göra saker redan nu.
Det måste vi göra på alla nivåer, från regeringens och från kommuners och myndigheters sida. Sedan tycker jag själv att vi har tagit tag i viktiga frågor. Exempelvis har vi nyligen lagt fram en skrivelse om våld mot kvinnor, och vi har redan tillsatt en utredning som handlar om barns rättliga status när de vistas i skyddat boende.
Någon gång under ett år är barnen som bor på skyddat boende fler än de vuxna, oftast mammor, men de är ändå en ganska osynlig grupp. Utredningen ska titta på barnens rättsliga status och vad som behöver förbättras. Den ska också titta på livskvalitet i övrigt. Det handlar också om rätten till utbildning.
Vi vet att de här barnen rycks upp från vänner, idrottsaktiviteter och framför allt från skolan, något som de själva verkligen inte har valt, och hamnar i ganska jobbiga situationer. Detta är exempel på sådant som man behöver göra mer åt hela tiden och som jag hoppas att man får syn på därför att man har barnrättsglasögon på sig.
Men vi behöver göra mer för att fler ska ha dem.
Åsa Regnér (S):
Interpellationsdebatterna kan ju ha olika karaktär. Att vi företräder olika partier men har samma mål är bra för människorna som vistas i det här landet och som berörs av beslut som vi fattar. Tyvärr står inte mänskliga rättigheter så högt på den globala agendan som många av oss skulle vilja.
Därför behöver vi samarbeta i våra olika nätverk och med de kontakter vi har, för att sprida budskapet om hur viktiga de är. Frågorna finns förstås inom FN, och det är mycket intressant som händer där nu. Sverige tar över ordförandeskapet i säkerhetsrådet om bara några veckor. Där ska Sverige leda en formell arbetsgrupp som handlar om barn i väpnade konflikter.
Många tittar på vad Sverige gör i de här frågorna, och jag upplever att det finns en längtan bland många barnrättsorganisationer och aktivister efter exempel på att man kan flytta fram positionerna. Det är positivt att vi kan samarbeta, även om vi inte är överens om alla detaljer.
Därför uppskattar jag också den här debatten och ser fram emot att vi får jobba vidare med detta efter julhelgerna. Jag tackar så mycket och önskar god jul. Jag har, såvitt jag vet, inga fler interpellationer att besvara i år, så jag får tacka så mycket för samarbetet som vi har haft under året och ser fram emot nya frågor och interpellationer.
Åsa Regnér (S):
Som jag har sagt flera gånger: Jag tycker inte att barn i Sverige ska vara gifta. Det man kan göra innan man lägger fram ett förslag för den lagstiftande församlingen är att bereda ett förslag som håller i förhållande till den ambition man har. Det är precis det vi gör. Dessutom ser vi inte bara över en lag, utan flera. Jag tror att socialtjänstlagen i sig spelar en roll här. Vi behöver se över den också, och det kommer vi att göra.
Mitt besked till kommunerna är att man ska se flickor som kommer och uppger att de är gifta som ensamkommande barn. Regeringen kommer att inrätta ett centrum som handlar om rättigheter, livskvalitet, bemötande och så vidare för ensamkommande barn. Detta blir en viktig fråga även för detta centrum. Frågan är klar: Barn ska inte vara gifta, och de ska inte leva som gifta i Sverige.
Det var därför lagändringen gjordes för inte så länge sedan. Sedan måste vi anpassa lagen efter situationer som uppkommer, och det är ett faktum att allt fler barn kommer och uppger sig vara gifta. Då måste vi anpassa lagstiftningen efter det, och det har vi också redan omedelbart tagit initiativ till. Men vi måste ha underlaget för att kunna lägga fram förslaget för dig och andra i den lagstiftande församlingen. Det är ett normalt sätt att arbeta på; det är så vi gör i Sverige. Mitt besked till kommunerna är att barn inte ska vara gifta i Sverige.
Vi ska stå på barnens sida. De här flickorna, och de få pojkar det rör, ska ha samma rättigheter som andra ensamkommande barn att förkovra sig, att utbilda sig, att välja själva med vem de vill leva med eller att leva ensamma om de vill det och att ha barn när och om de vill med den person som de väljer. För mig är det en självklarhet, och så är det redan.
Åsa Regnér (S):
Detta är en debatt, men det riskerar att bli ett cirkelresonemang. Vad vi kan göra för att skärpa lagstiftning är att bereda frågan. Det gör vi. Vi tillsätter minst två utredningar som är relevanta för detta. Det är dels den utredning som handlar om lagstiftningen för barnäktenskap, dels den som handlar om socialtjänsten. Under tiden har vi bland annat en helt ny handbok från Socialstyrelsen till kommunerna om frågan.
Länsstyrelsen i Östergötland är bland annat till för att stödja kommuner som hör av sig till dem. De alerterar oss när de hör att kommuner ställer frågor om detta, och de finns till just för att kunna svara på frågor som handlar om det här. Barn i Sverige ska inte vara gifta. Man ska behandla barn som uppger att de är gifta som andra ensamkommande barn. Det är därför detta stöd finns.
Jag själv kommer att ha en nationell samling för alla aktörer på området. Migrationsverket har analyserat sig självt och skrivit en rapport där man tyckte att man kunde förbättra sig. Man jobbar också med att göra det och för att se flickorna som individuella rättighetsbärare som alla andra ensamkommande barn. Vi gör allt detta samtidigt. Jag skulle också vilja ändra på det här och se att det över huvud taget inte förekom.
Jag var med 1995 - jag är så gammal så att jag kunde vara det, och jag har jobbat så här länge med jämställdhetsfrågorna. Året innan, 1994, antog man ganska starka skrivningar på FN-nivå om sexuella och reproduktiva rättigheter, där dessa frågor ingår. Sedan dess har man i världen haft ett motstånd mot att genomföra överenskommelserna. Vi kan samarbeta om att vända den trenden.
Det behövs, för tyvärr har läget inte blivit bättre på senare tid när det gäller det.