KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Svensson Smith (MP):
Det är valår, så det är läge för att man granskar och jämför. Jag kan jämföra med vad som hände under de åtta år då alliansregeringen styrde. Man åstadkom då en fantastiskt bra utredning om fossilbränslefrihet, men man genomförde inte ett enda av de förslag som den utredningen hade.
Om man granskar vad den här regeringen har gjort kan man däremot bocka av förslag efter förslag: stadsmiljöavtal, bränslebyte - jag skulle kunna ägna väldigt mycket mer tid åt att räkna upp hur mycket av den utredningen som har blivit praktisk verklighet, bonus-malus inte att förglömma. När det gäller sjöfarten började man prata om inre vattenvägar redan 1998, när jag var ny i utskottet. För mig var detta svår materia.
Jag kommer från Lunds kommun, där vi har begränsat med inre vattenvägar. Höje å lämpar sig inte riktigt för sjöfart. I takt med att jag har lärt mig mer har jag verkligen sett hur man kan använda detta i Holland, Frankrike, London och Belgien. Men det händer ingenting; det är fortfarande inget rederi som har registrerats. Det är hög tid att göra det nu.
Det jag har bidragit med är att bedriva opinion och lyfta fram eco-bonusen, som också regeringen har haft med i sina propositioner och som har ingått i de budgetar som har beslutats. Men det tar lite tid att implementera saker och ting som beslutas här i riksdagen. Jag kan konstatera att vi under de fyra år det har funnits en rödgrön samarbetsregering har tagit väldigt stora steg för att minska oljeberoendet i transportsystemet, och fler lär bli offentliga inom kort.
Karin Svensson Smith (MP):
Jag tycker att det femte transportslaget är en ganska klok benämning. Jag håller med om att det skiljer sig i många avseenden. Eftersom det inte finns något i dag skulle det inte utebli några intäkter om man lät det gå fritt från farledsavgifter. Jag har all respekt för att det ekonomiska systemet måste ses som en helhet. Det största bekymret är att vi inte har något rättvist och effektivt system på vägarna.
Jag tycker att man ska ha samma principer för avgiftsuttag för alla transportslag oavsett om det är väg, järnväg eller sjöfart. Det finns en enorm potential särskilt här i Stockholmsregionen där ungefär 50 procent av det som går på lastbilar är sten, sand och grus. Det borde med fördel kunna gå med pråmtrafik. Det största bekymret är att man har små öar som är godkända för inre vattenvägar i stället för hela stråk.
Det kan man knappast göra någon god affär på. Skulle vi tillämpa motsvarande system på vägtrafiken skulle det vara mycket hindrande för lastbilstrafiken. Det finns en stor potential. Jag gör inte samma tolkning av regeringens inställning i frågan. Regeringen är intresserad och konstruktiv. Sedan kan jag kanske tycka att det borde gå fortare fram.
Men det är bättre att ha ett regelverk som håller, som tål granskning och som inte behöver rivas upp än att göra något hafsverk. Jag tror att någonting sådant som omlastningsstöd eller eco-bonus behövs i väntan på att man har infört rättvisa priser för lastbilstransporter. Det sammantagna målet måste vara att Sverige blir ett av världens första fossilfria välfärdsländer, och då måste pråmtrafiken vara en del av godstransportsystemet.
Karin Svensson Smith (MP):
Jag håller med om Nina Lundströms uppfattning om att vi har ansträngt oss på olika håll. I det här betänkandet lyfter vi fram resonemang om samhällsekonomiska kalkylmodeller. De skulle till exempel förtjäna att vi fördjupar oss ännu mer i dem. Så som de har använts hittills har de nämligen inte varit ett speciellt bra redskap för att vaska fram de investeringar som lättast leder till de mål vi har satt upp.
Hela diskussionen om att låta målen styra det man vill åstadkomma har vi tagit upp i vår granskningsrapport. Vi har gjort tillkännagivanden om att ha en nationell tågtrafikförsörjningsplan i första hand och låta den styra den nationella planen. Jag håller alltså med om att vi har bidragit på olika sätt när det gäller att utveckla trafikpolitiken. Jag tackar Nina Lundström, tillsammans med resten av utskottet, för ett bra samarbete.
Karin Svensson Smith (MP):
I den här debatten representerar jag Miljöpartiet. Jag tror att Tomas Eneroth har goda möjligheter att uttala sig som minister om han har för avsikt att ta några initiativ i det här sammanhanget. Men jag tackar för frågan, för jag tycker att det är väldigt intressant att fundera över om man ska betala järnvägen genom årliga anslag eller ta ett lån.
Nu vet jag inte hur Jessica Rosencrantz bostadssituation ser ut, men de allra flesta som köper en bostad betalar den inte kontant. Man betalar den delvis kontant men tar också ett lån, eftersom värdet på bostaden, oavsett om det är en bostadsrätt eller en villa, varar en längre tid. Då har man också spridit ut betalningen på en längre tid. Det är likadant med järnvägen, och det gäller även kommunpolitiker och landstingspolitiker.
Gör man en större investering har man en investeringsbudget och sprider återbetalningen på en längre tid. Jag kan inte låta bli att använda liknelsen med Öresundsbron. Hade vi använt Moderaternas koncept för att betala bron hade vi kanske haft en tredjedels bro nu. Den hade inte varit till någon större glädje, om man inte haft den som en avsats för att hoppa ned i Öresund och bada.
Som infrastruktur betraktat hade den varit tämligen värdelös. Man måste tänka på att det är först när hela sträckningen är färdig som man kan bedriva tågtrafik. Byggstarter är det rätt svårt att planera tågtrafik efter. Av det skälet måste man sprida återbetalningen på en längre tid, och det var det som jag försökte redogöra för i mitt anförande.
Karin Svensson Smith (MP):
Jag representerar Miljöpartiet och mig själv förvisso. Men det är nog ingen åsiktsskillnad när det gäller järnvägen i det här avseendet. Jag vill bara notera att vi ser med största oro på alla de prognoser som klimatforskarna visar. Det är varmare i både Arktis och Antarktis än det varit på jättelänge. Människor flyr från sina länder för att de har brist på vatten eller att det är extremt väder och klimat.
Det var en ganska insiktsfull statsminister som hösten 2006 i sin första regeringsförklaring sa: Jag har läst Sternrapporten. Att inte göra någonting åt klimatet är mycket dyrare än att göra någonting åt klimatet. När Sternrapporten konstaterade att klimatförändringarna kan leda till kostnader motsvarande två världskrig sa Fredrik Reinfeldt att klimatförändringarna är vår generations största utmaning.
Han hade alldeles rätt när han sa det. Han hade alldeles rätt när han tog initiativ till Sverigebygget. Tanken var att man skulle göra en förändring som inte bara hade med klimatet att göra. Det var en förändring som hade att göra med regionalpolitik, arbetsmarknadspolitik och bostäder för att bygga upp Sverige med järnvägen som nod. Det har väckt en väldigt stor positiv genklang i alla de kommuner där Sverigeförhandlingen har varit.
Regeringen har tagit emot resultatet från Sverigeförhandlingen, som arbetat med exakt de direktiv som den fick från alliansregeringen. Det är utifrån detta vi måste samtala om framtiden. Man kan bemöta det mer positivt än vad jag hört Jessica Rosencrantz göra hittills. Att reagera på klimatförändringarna genom att säga att vi måste höja hastighetsgränserna på motorvägen gör att jag tror att det är några luckor i hur saker och ting hänger ihop med växthusgaser, transporter och klimat.
Det är något som ni borde ta till er och försöka göra någonting åt. I morgon ska jag delta i Sveriges Byggindustriers diskussion om detta.
Karin Svensson Smith (MP):
Sveriges åtagande inför klimatförhandlingarna i Paris var att bli ett av världens första fossilfria välfärdsländer. Transportsektorn är det viktigaste och svåraste att ställa om med tanke på att 78 procent av Sveriges oljeimport används för transporter. Nu har riksdagen inrättat en klimatlag där den gemensamma ambitionen är att minska klimatpåverkan från inrikes transporter med 70 procent till 2030. Det är alltså inget fel alls på våra ambitioner, men frågan är hur man når dit.
Nu talas det mycket om förbud mot fossilbilar, och jag undrar i det sammanhanget om regeringens motiv för att gå fram med en reduktionspliktslag, det så kallade bränslebytet.
Karin Thorborg (V):
Du sade att man var tvungen att gilla läget och att det fanns vissa problem. Det tycker jag är ett understatement. Det måste rimligen finnas ett nationellt intresse av att det finns internationell sjöfart på svenska hamnar även efter den 1 juli 2004. Vi anser att lagen får stora negativa konsekvenser för sjöfarten. Det är kostnadsfrågan men också vilka problem som kan uppstå när lagen träder i kraft.
Jag har en känsla av att ni inte tar frågorna på lika stort allvar som vi gör. Vi är faktiskt allvarligt bekymrade. Ni bara hänvisar till att lagen måste genomföras. Ska regeringen sitta med armarna i kors på åskådarplats och bara invänta datumet eller, som vi föreslår, aktivt förbereda sig och ta itu med de problem som kan uppstå?
Karin Thorborg (V):
Det betänkande om åtgärder mot svarttaxi som vi nu ska ta ställning till är mycket efterlängtat inte bara av oss som är taxikunder utan också av taxinäringen själv, polisen och av skattemyndigheterna. Taxinäringen avreglerades år 1990.
De som genomdrev avregleringen gjorde det nog i ett vällovligt syfte att få konkurrens och ge förbättrad service till kunderna. Men erfarenheterna av den avreglerade taxiverksamheten visar att så blev inte fallet. Det blev mer problem än vad man hade väntat sig. Det växte snabbt fram en svart marknad.
Att köra svarttaxi blev en bra inkomstkälla för många. Oseriösa taxiföretagare fuskade med redovisning, skatterna och avgifterna. De seriösa taxiägarna riskerade att slås ut när den omfattande ekonomiska brottsligheten skapade en snedvriden konkurrens. Enligt Skatteverket undanhålls 2-4 miljarder årligen i skatt.
Det blev också bekymmer för kunderna. Rån och våldtäkter i samband med svarttaxi började rapporteras. Det blev inte längre säkert att åka taxi. En utredning tillsattes. Resultatet av utredningen ligger nu till grund för dagens betänkande.
I dag kan vi ta ställning till en del förslag som jag tror kommer att förbättra situationen avsevärt. Om betänkandet går igenom kommer det att bli lättare för polisen att ingripa. Om man inte har taxitillstånd blir det förbjudet att utföra även enstaka persontransporter mot ersättning om man har erbjudit körningar till allmänheten. Det gäller alltså inte vänner och bekanta.
De nya bestämmelserna ska ses som ett komplement till bestämmelsen om olaga yrkesmässig trafik. Jag tycker att det är viktigt att det finns bra taxiförare. Som kund lägger man sitt liv i förarens händer. Hans eller hennes skicklighet avgör om jag kan slappna av och känna att jag åker tryggt.
En taxiförare har faktiskt ansvar för andra människors liv, och då behövs det vissa kvalifikationer. Ett tillstånd och någon form av förarlegitimation gör tillsammans att man som kund kan känna att man har vissa garantier för att åka säkert. Den ekonomiska brottsligheten är omfattande.
Utredningen om taxinäringen hade i uppdrag att analysera åtgärder som behövde vidtas för att minska den ekonomiska brottsligheten. Man föreslår en hel del åtgärder för att minska fusket, bland annat att information från alla taxametrar ska överföras till särskilda redovisningscentraler.
Därför ser vi med tillfredsställelse att vi i dag kan göra ett tillkännagivande om att regeringen ska presentera en lagrådsremiss under den här mandatperioden. Vi tycker också att det är bra att Skatteverket planerar särskilda åtgärder för att komma åt verksamheten.
Jag tror avslutningsvis att de här bestämmelserna sammantaget kommer att ge tydliga signaler till dem som utövar sådan här verksamhet om att detta är någonting som samhället inte tolererar.
Karin Thorborg (V):
I propositionen föreslås en ändring i lagen om elektronisk kommunikation. Det ska bli lättare att få fram en samlokalisering av master. Från Vänsterpartiets sida motsätter vi oss inte förslaget, men vi anser att det inte är tillräckligt. Vi har även fått stöd av Centerpartiet i den här frågan. Därför vill jag yrka bifall till vår reservation nr 1.
För att få till stånd mer av samlokalisering av mobilmaster än i dag tycker vi att det är nödvändigt att ge kommunerna möjlighet att ingripa då de anser att samlokalisering är nödvändig av olika orsaker. För att kommunerna ska få denna möjlighet föreslår vi också en skärpning av PBL.
Ändringen ska ge kommunerna rätten att säga nej till master som kan samlokaliseras med en befintlig mast, alternativt en annan mast som är bättre placerad utifrån miljö-, hälso- eller säkerhetsaspekter. Vi instämmer också med de remissinstanser som anser att även kommunerna bör ges rätten att väcka ett ärende om samlokalisering mellan en operatör och en mastägare.
Vi föreslår därför att denna rätt utvidgas till att också gälla för kommunerna. Med dessa två tillägg menar vi att antalet samlokaliseringar skulle öka, vilket ju är meningen med förslaget. Bifall till reservation nr 1!
Karin Thorborg (V):
Väldigt länge fanns det bara manliga läkare i Sverige. Ordet doktor förknippades med en man. Även långt efter det att kvinnor börjat få utbilda sig och arbeta som läkare var yrket i högsta grad synonymt med en man. De kvinnliga läkarna fick kämpa för sitt likaberättigande därför att de gängse och invanda föreställningarna var att doktorn var en han.
Och i hög grad bidrog filmer och reklambilder till att skapa och cementera den här manliga rollen. Det kan vara bra att ha det här i minnet när jag nu går över till det som jag ska säga med anledning av ett särskilt yttrande som Vänsterpartiet har i detta betänkande tillsammans med Miljöpartiet. För några år sedan fick vi det sjätte delmålet i transportpolitiken. Det handlar om jämställdhet.
Kvinnor och män ska ges samma möjligheter att påverka transportsystemets tillkomst, utformning och förvaltning, och deras värderingar ska tillmätas samma vikt. Men av de utvärderingar som man har gjort framgår det att det inte har hänt speciellt mycket. Fortfarande är kvinnors perspektiv och värderingar bristfälligt företrädda vid planering, beslut och förvaltning.
Vid den allmänna motionstiden i höstas lämnade Vänsterpartiet in en motion om det här med en rad förslag om åtgärder för ett mer jämställt transportsystem. Och som en slutkläm fanns även det yrkande som vi har ett särskilt yttrande om i det här betänkandet. Det handlar om att se över våra trafikmärken i ett jämställdhetsperspektiv.
De kom till i en tid när man tydligen inte brydde sig så värst mycket om jämställdhet i transportsektorn. De manliga värderingarna dominerar i vardagens trafikmiljö. Vi är så vana vid att se trafikmärkena och att de ska se ut som de gör att vi inte reagerar förrän någon påpekar det förstås, som vi gör nu.
Ändå speglar de väldigt gamla och stereotypa könsroller, män som är aktiva och kvinnor som är de svagare och passiva. Att det här får fortsätta kan liknas vid att en doktor fortfarande alltid skulle betecknas som en man. Vägmärkena förmedlar och bevarar de här förlegade könsrollerna.
Att ändra på dem är en liten förändring, men det har väldigt stort symbolvärde för jämställdheten, inte bara i transportsektorn utan i samhället i stort. Detta är, tycker jag, ett lämpligt budskap att förmedla i dag den 8 mars.
Claes-Göran Brandin (S):
Vi ska komma ihåg att i dag har befälhavaren faktiskt möjlighet enligt sjömanslagen, den som gäller för alla sjömän som finns ute på våra hav, att gå in och göra kontroller i besättningens hytter. Det hänger ihop med tullfria varor.
Man har alltså redan i dag rätt att gå in från befälhavarens sida och visitera, gå igenom och, som Carl-Axel Roslund säger, dra ut byrålådor. Denna rätt har man redan i dag. Jag kan förstå att en undersökning av besättningsmans bostad ombord på fartyget kan uppfattas som integritetskränkande. Jag har full förståelse för det. Bestämmelserna måste därför tillämpas med gott omdöme.
Det innebär enligt vår uppfattning att om en rutinkontroll ska göras, det vill säga då ingen misstanke föreligger, ska en sådan kontroll naturligtvis inte utföras av en besättningskamrat utan av en person anlitad utanför besättningen. En befälhavare eller redare som inte gör detta visar enligt vår uppfattning prov på dåligt omdöme.
Vi får ändå, som jag sade i mitt inledningsanförande, se på vad alternativet är. Ska vi stå utanför det här? Om man inte gör de här kontrollerna och uppfyller IMO:s regelverk blir det på det viset att de svenska fartygen när de anländer till andra hamnar inte kommer att få komma in i de hamnarna.
Det vill inte jag göra mot svensk sjöfart.
Claes-Göran Brandin (S):
I det betänkande som vi nu ska debattera har trafikutskottet behandlat motioner från allmänna motionstiden 2004.
De allra flesta motioner avstyrks i betänkandet, några därför att frågorna kommer att behandlas i kommande propositioner. Det gäller till exempel frågor om de så kallade slot -tiderna, alltså fördelningen av ankomst- och avgångstider. Dessa frågor förväntar vi oss kommer att tas upp i den aviserade transportpolitiska propositionen.
I fråga om fjällflyg anser utskottet att miljö- och turismintressena inte behöver stå i motsatsställning till varandra. Vi anser att det är viktigt att en eventuell åtgärd för att begränsa fjällflyget inte ska sträcka sig längre än nödvändigt för att nå det fastställda syftet med åtgärden. Frågan behandlas också i den kommande miljöpropositionen.
Därför har motionsförslaget i denna fråga avstyrkts. Vi har från utskottets sida också föreslagit ett tillkännagivande om att regeringen ska lägga fram ett förslag till riksdagen om ett system som säkerställer att flygbesättningarna uppfyller krav om nykterhet och drogfrihet. Ett motionsförslag med detta innehåll tillstyrks därför delvis. Herr talman! Till detta betänkande har fogats sju reservationer och två särskilda yttranden.
Claes-Göran Brandin (S):
Om inte regeringen gör någonting, säger Ångström. Men det var ju det som statsministern svarade på. Om det kommer en framställan från den estniska regeringen och om man nu har kommit fram till andra saker så är det viktigt att den estniska regeringen tar kontakt med den svenska regeringen om att man måste återuppta detta.
Då får man en diskussion mellan den svenska, den finska och den estniska regeringen. Det tror jag inte att det finns några som helst problem med. Men detta har man inte fått från den estniska regeringen. Man har inte fått några propåer från den om att man ska göra någonting.
Claes-Göran Brandin (S):
Man brukar säga att vädret gör människor glada. Men när man hör Jan-Evert kan man faktiskt tro att det regnar ute. Det är bara bitterhet och bitterhet oavsett vad vi skriver i detta ärende. Jan kan tala om för Jan-Evert Rådhström att jag har mycket nära kontakter med länsstyrelserna.
Jag tycker att länsstyrelsen gör ett jättebra jobb när det gäller att ge tillstånd till att köra persontransporter utan taxameter. När man avreglerade taxi år 1990 skrev man in detta i det beslutet.
Det finns ett undantag, och det är Stockholm, Göteborg och Malmö när det gäller SAS limousineservice. Jag tycker att man ska vara mycket restriktiv med att ge tillstånd för övrig limousineservice.
Vill vi komma till rätta med det samhällsproblem som svartaxi ändå är ska vi enligt mitt förmenande inte ha några gråzoner. Vi ska ha klara regler för vad som gäller. Då är taxameterfrågan den viktigaste biten. Jan-Evert Rådhström har själv tagit upp frågan om redovisningscentraler.
Hur ska det fungera för limousineverksamheten och redovisningscentraler? Om vi inte skärper detta riktigt får vi en tandlös lag. Det tror jag inte att någon av oss egentligen vill ha.
Claes-Göran Brandin (S):
Man kan nästan tro att vi diskuterar SMHI:s verksamhet, men det gör vi inte. Vi står när det gäller limousineverksamheten fast vid att länsstyrelserna ska vara den instans som avgör detta och att länsstyrelserna också ska ha en restriktiv hållning. Det blir problem med gränsdragningar. Var ska man dra gränsen när det gäller limousineservice?
Jag är helt övertygad om att en del av denna verksamhet är jätteseriös. Men det finns också en del som kan gömma sig bakom ordet limousineservice. Då är vi tillbaka till frågan.
För mig är det ingenting annat än att man kör persontrafik utan att personerna i fråga som åker med kan kontrollera priset på något sätt, exempelvis genom en taxameter. Det är vad vi är emot.
Claes-Göran Brandin (S):
Det som utredningen har tittat på är den norska modellen. Den norska modellen eftersträvar flera av oss. Det har också sagts här i talarstolen i dag. Med den norska modellen har man inte problem just när det gäller att köra veteranfordon vid högtidliga tillfällen.
Jag är helt övertygad om att med den lagstiftning som vi förhoppningsvis nu ska anta i kammaren kommer heller inte detta med veteranfordon att vara något problem. Det handlar om att man kör vänner och bekanta antingen med brandbilar, äldre personbilar, motorcyklar eller vad det månde vara. Det kommer inte att vara något problem. Reglerna gäller om när man ger sig in att köra yrkesmässig trafik.
Claes-Göran Brandin (S):
Jag hoppas att man så fort som möjligt kan verkställa detta med inblandning i dieseln genom att regeringen återkommer. Förhoppningsvis kommer det att ske ganska snabbt. Jag kan inte säga exakt när det ska vara. Vi har en stor import av etanol i dag från i huvudsak Brasilien, men vi har också anläggningar med tillverkning av etanol i Sverige.
Vi hoppas att de ska kunna utökas och att vi kommer att få fler sådana anläggningar i Sverige. Då blir vi inte heller så beroende av importen av etanol som vi kanske är i dag.
Claes-Göran Brandin (S):
Men eftersom inte marknaden kan lösa detta själv måste vi som lagstiftare göra det. Jag delar inte alls den oro som Folkpartiet, genom dig, Marie, uttrycker här. Vi socialdemokrater delar inte den oron. Vi tror att vi kommer att klara av att få fram det bränsle som behövs för de här bensinstationerna. Vi är inte alls oroliga. Marknaden löser inte de här problemen, men det är vad ni tror.
Det är alltid så. Men i det här fallet gör man inte det.
Claes-Göran Brandin (S):
Vår soppa består av etanol, biogas och RME. Jag är rädd för att er soppa består av en spik. I dag på morgonen fick jag besked om att man i Västra Götaland, mitt eget hemlän, kommer att etablera fyra nya biogasanläggningar.
Det är någon som är orolig för att man inte kommer att klara detta ute i landet. Men jag har också fått reda på att Boden, Östersund och Skellefteå ligger långt framme för att starta biogasanläggningar.
Jag tror att i takt med att man ser att ett sådant här lagförslag läggs fram det också finns en större vilja i kommunerna att röta sitt avfall för att få biogas till drivmedel och annan verksamhet.
Försäljningen av biogasbilar har också ökat i det här landet. Min blyghet förbjuder mig att säga vilket märke det är, men det är svenskt och finns i Göteborg. De har i år sålt 1 300 nya gasbilar. Deras prognos för 2006 är 4 000.
Det är ett företag vi pratar om, och det finns fler som tillverkar gasbilar. Jag tycker att det här visar att industrin tror på denna verksamhet. Det verkar som att de borgerliga partierna inte tror på detta, kanske på grund av att man själv inte har kommit med förslaget.
Claes-Göran Brandin (S):
Vätgas och el ska vi krydda soppan med. Jag tror inte att vi behöver vara oroliga. Mycket av detta löser sig självt. Jag har nu redovisat den försäljning som sker av miljöbilar.
Menar Kristdemokraterna att dessa bensinstationer inte ska tillhandahålla drivmedel för att ägarna till miljöbilar ska kunna föra fram sina fordon, i detta fall biogas, etanol eller andra miljövänliga drivmedel? Någon sade att det ändå är något positivt med det här.
Vi har gett regeringen ett tillkännagivande. Vi är medvetna om att gassatsningen på bensinstationerna är dyrare, men vi har gett tillkännagivandet för att man ska ha möjlighet att få hjälp för att installera gasanläggningar.
Jag har sett lite grann vilka enorma vinster våra bensinbolag gör på grund av att man säljer bensin, fossila bränslen. Vi tycker då också att man i så fall får vara med och hjälpa till att etablera dessa drivmedel på bensinstationerna. Man kan inte bara ropa på farbror staten hela tiden.