Erik Ullenhag (L):
Amineh Kakabaveh kommenterar vem som svarar på frågor om utrikes födda kvinnors, invandrarkvinnors, situation på arbetsmarknaden. Jag håller med om Amineh Kakabavehs ingång, att det här är ett ansvar för betydligt fler än mig som integrationsminister. Det är en utgångspunkt som regeringen har. Det är två delar i detta. Det ena är att vi fortfarande inte har ett fullt ut jämställt samhälle. Där har vi en lång resa kvar även i Sverige.
Även om vi har kommit långt i Sverige vad gäller jämställdhet är det ingen tröst för den som har lägre lön på grund av kön eller för den som får mindre livschanser på grund av kön och begränsas på grund av kön. Där har vi fortfarande en rejäl resa att göra. Jag menar att en av de riktiga jämställdhetsutmaningar vi har i dag är situationen för utrikes födda kvinnor. Vi har ett arbetsmarknadsdeltagande som är alldeles för lågt i den här gruppen.
Även fast Sverige ligger högst i en europeisk jämförelse när det gäller arbetskraftsdeltagande kvinnor har vi ett gap mellan utrikes födda kvinnor och utrikes födda män som är mycket svårt att acceptera. Mot bakgrund av att det här är en fråga för hela regeringen har regeringen fattat beslut om att ta fram en ny integrationspolitisk strategi, som man kommer att jobba fram under nästa år under ledning av en statssekreterare hos mig, Jasenko Selimovic.
Där ingår Finansdepartementet och relevanta andra departement för att ta ett samlat grepp och vända på stenar och fundera på: Hur kan vi förbättra integrationspolitiken ytterligare? När det gäller just utrikes födda kvinnor ska man försöka analysera: Vad är bakgrunden till att vi har färre kvinnor i arbete? En bakgrund tror jag är att vi har haft alldeles för lite av individualiserad hjälp. Vi har sett familjer som har kommit som en enhet.
Man kanske har fokuserat på att mannen ska komma i jobb, och man har tappat bort kvinnan. Männen har gått på svenskundervisning. Kvinnorna har inte gjort det. Detta försöker vi nu bryta med etableringsreformen som handlar om individuellt stöd; kvinnor och män ska få samma etablering i Sverige när de kommer. Det finns ett antal andra utmaningar.
Det kom en ESO-rapport häromdagen, en rapport från några experter, ekonomer, som pekade på problem med föräldraförsäkringens konstruktion, vårdnadsbidragets konstruktion, problem med olika ersättningssystem som kan göra att det tar väldigt lång tid innan en utrikes född kvinna över huvud taget kommer in i svenskundervisning för invandrare och kommer in på arbetsmarknaden. Det där bör vi fundera kring.
Vi kan se att attityderna från myndigheter har varit ganska könsstereotypa, det vill säga att man mer har fokuserat på att mannen ska komma i jobb snarare än att kvinnan ska komma i jobb. Där är det ett långsiktigt arbete som vi ska ta itu med i samband med en ny integrationspolitisk strategi. Amineh Kakabaveh tog upp barnfattigdom, en fråga som det för närvarande är mycket diskussion kring. Vad är huvudproblemet när det gäller barnfattigdom?
De som drabbas allra mest och allra oftast är människor med utrikes bakgrund, i synnerhet barn som växer upp med en ensamstående mamma med utrikes bakgrund. Hon har inte kommit ut på arbetsmarknaden fullt ut och drabbas av mycket små marginaler. En förklaring till att det ser ut så är att vi har haft en integrationspolitik som alldeles för lite har fokuserat på individuella lösningar. Vi har haft en integrationspolitik som inte tillräckligt fokuserat på jobb och kunskap i svenska språket. Det tar en stund att vända på det.
Men utgångspunkten att jobb är nyckeln in i samhället, alldeles oavsett om man är född i Sverige eller någon annanstans, måste vara kärnan i det hela. Självklart ska vi diskutera arbetsmiljö. Självklart ska vi fundera över villkoren för att jobba som städare eller ha det som Amineh Kakabaveh väljer att kalla lågstatusyrken.
Men den stora frågan är: Hur kan vi få fler att ha att jobb att gå till och egen lön att betala räkningar med, med den frihet och makt över vardagen som det skapar? Det är den stora integrationspolitiska utmaningen. Det är, precis som Amineh Kakabaveh säger, ett ansvar för hela regeringen, och det finns mycket kvar att göra i den delen.