Lena Hallengren (S):
Det är givetvis hemskt att lyssna till inte bara denna berättelse utan även till andra liknande berättelser. Jag ska inte nämna någon specifik organisation, men det finns ett antal som har ägnat mycket tid åt att beskriva de verkligheter människor har upplevt.
Precis som Jon Thorbjörnson säger är det ett trauma för dem som drabbas, inte bara för den individ som blivit adopterad och söker sitt ursprung utan även för den som på plats i till exempel Chile väntar och undrar vad som hände. Därför är det viktigt att den brottsutredning som man arbetar med i Chile gör allt för att reda ut vad som hände på plats.
Vad vi sedan kan komplettera med och som jag är alldeles övertygad om att alla partier är angelägna om att vi gör en översyn av är hur adoptionsförmedlingarna egentligen har gått till. Jon Thorbjörnson ställde en fråga om huruvida regeringen kommer att ta ansvar för att informera alla som adopterats från Chile till Sverige om att adoptionen kan ha genomförts på olagliga grunder. Jag vet inte om jag missade att svara på detta - det var inte min avsikt.
Det finns flera olika aspekter på frågan. Det ena är naturligtvis den etiska aspekten, att alla kanske inte vill bli kontaktade, att alla inte känner samma behov och att alla kanske inte uppskattar att kontakt tas av regeringen i en sådan fråga. Det andra är det faktum att det inte finns ett samlat register som gör att regeringen, och för den delen heller inte MFoF, kan kontakta de enskilda individerna.
Det som staten verkligen kan göra, bör göra och också gör är att informera allmänheten på det sätt som sker på MFoF:s hemsida. Jag inser att alla inte har tillgång till samma information, men när det gäller den uppmärksamhet som detta fått hoppas jag att vetskapen om att man är adopterad och den information som ges på MFoF:s hemsida har givit både uppmärksamhet och kännedom hos den som drabbas.
Jag tycker inte att frågan om att söka sitt ursprung ska förminskas genom att säga att det väl är bra att regeringen har avsatt några miljoner. Jag skulle säga att det är väldigt viktigt att vi har avsatt miljoner i stöd för att man ska kunna söka sitt ursprung. Man kan få hjälp med översättningar och att få fram handlingar, och det finns också samtalsstöd för den som behöver. Det är detta som kan hjälpa den enskilde att reda ut det som man kanske tror är oegentligheter.
Ibland får man det bekräftat, i en del fall visar det sig inte vara oegentligheter och i vissa fall kvarstår säkert frågor där det inte alltid är lätt att reda ut den enskilda historien. Återigen: Regeringen har erbjudit Chile att vara behjälplig. Det är också viktigt att vara behjälplig för de enskilda individer som vill söka sitt ursprung. Vi ska inte göra den frågan mindre. Sedan är det inte så att ingen har engagerat sig i denna fråga.
Jag har haft interpellationsdebatter med andra företrädare de senaste åren och också svarat på frågor. Sedan blir det väldigt kort, Jon Thorbjörnson, när vi står här i kammaren - en minut fråga och en minut svar. Men det är ingen tvekan om att detta är frågor som har engagerat olika företrädare, av olika skäl. Myndigheten och departementet har haft ett flertal möten med de adopterades organisationer.
Jag vill återigen säga att när brottsutredningar inleddes i Chile var vårt fokus, vilket jag tycker var rimligt, att vara behjälpliga med brottsutredningen. Det gäller de individer som behövde bistå i utredningen, och vi erbjöd oss också, via den chilenska ambassaden, att vara behjälpliga från Sveriges sida med själva brottsutredningen. Nu har åren gått, och det är ingen tvekan om att detta tar mycket längre tid än vad vi skulle vilja, mycket längre tid än vad man förutsåg i Chile.
Då tycker jag att vi ska titta på hur en översyn kan se ut. Att det finns ett brett stöd i denna kammare är bara positivt.