Elisabet Knutsson (MP):
Varje elev ska såklart känna sig trygg i skolan. Det som hände i Enskede i går får inte hända. Det är en stor tragedi, och mina tankar går till dem som har drabbats av denna stora sorg. Fru talman! Men det finns glädjeämnen också.
I höstas var jag ute på de båda högstadieskolorna i min hemkommun. Det var i samband med kampanjen 100 million Free Safe Educated, en världsomspännande kampanj som lyfter frågan om de unga runt om på jorden i dag som inte får möjlighet att gå i skolan.
En absolut sanning - nästan i alla fall - är att alla barn som inte får möjlighet att utbilda sig alltid kommer att leva i fattigdom och utsatthet.
Om man inte får chansen att gå i skolan är det svårt att ta sig bort från gata, soptipp eller andra miljöer som inte är positiva. Utbildning är demokratins fundament. Utan kunskap kan man inte ställa några krav.
Under den dag jag var på högstadieskolorna hade jag ynnesten att träffa så många kloka unga människor och samtala om skolan, livet och mycket däremellan.
Jag fick bra samtal med många vuxna i skolan, lärare, assistenter och rektorer, om hur vårt utbildningsnät i Sverige är uppbyggt och tankar kring det - både bra och dåliga. Det blev en sådan där dag som jag har lagt i min mapp där det står Strålande, bra och otroligt lärorikt.
Det är viktigt att se allt det fantastiska arbete som görs ute i skolorna, att prata om det och att lyfta upp det. Vi ska försöka ge skolan den positiva input som den också behöver för att kunna göra ett bra jobb, för att lärare ska känna sig starka och för att unga ska känna sig sedda och känna att det är meningsfullt att gå i skolan.
De ska känna att det är en bra skola som de går i och att de därför säkert lär sig någonting. Om vi alltför ofta säger att skolan är dålig är det lite svårare för elever att känna att de behöver gå dit.
I dag är vi här i kammaren för att debattera skolan, som på många sätt är den allra viktigaste posten i statsbudgeten. Utan skola och utbildning faller ju på något sätt resten av samhället samman. Skolan har en otroligt viktig roll. Den ska hålla ihop ett land och ge varje ung individ en bra start i livet.
Därför är jag otroligt stolt och glad över allt vi hittills har gjort för att utveckla och förbättra vårt skolväsen. Regeringen har prioriterat skolan i budget efter budget, och vi ser nu resultaten i PISA, Pirls och i betygsstatistiken. Vi ser också hur fler söker sig till läraryrket och får högre lön för sitt arbete och en ökad personaltäthet i förskola och lågstadium.
Det är viktigt att vi gör skolan till en attraktiv arbetsplats för fler lärare, som kan återvända och skaffa sig påbyggnad på en universitets- eller yrkesutbildning. Det finns fortfarande många stora utmaningar som ligger framför oss, och det är långt kvar innan vi kan säga att vi har en skola som tillvaratar varje elevs behov.
För att kunna göra ytterligare förbättringar som bär framåt måste vi göra en grundlig analys av de utmaningar vi står inför. Därför är jag glad över att vi har kommit i land med Skolkommissionen, som har samlat forskning och profession i det mest genomgripande reformarbetet för den svenska skolan på flera decennier.
Genom Skolkommissionen har vi fått ett väl underbyggt underlag till hur vi ska arbeta vidare inom politiken. Bilden av utmaningen framåt är glasklar: Ska vi nå fortsatt förbättrade skolresultat måste ojämlikheten brytas. Det går inte att överskatta hur viktig skolan är för samhället och hur viktig skolan är för varje enskilt barn.
Vi har i skolan flera fantastiska professioner som jobbar och sliter varje dag och som har elevernas kunskapsresa i högsätet. Det är pedagogerna, elevvårdsteamet och många andra vuxna som bildar ett nätverk runt eleven, ett nätverk som är särskilt viktigt för elever som inte har stöd i sitt lärande hemifrån.
Som effekt av 90-talskrisen gick lärartätheten i grundskolan ned med upp till 20 procent. Den besparingen får vi betala dyrt för när ojämlikheten i skolan ökar.
Att inte ta till vara varje barns möjlighet att lära och utvecklas fullt ut både socialt och vad gäller kunskap är i förlängningen att inte ge hen möjlighet att få det arbete som både hen och samhället behöver. Med bara en förgymnasial utbildning har man betydligt svårare att ta sig in på arbetsmarknaden.
Men det högsta priset betalar givetvis eleven, som får sin framtid bestämd utifrån föräldrarnas utbildningsnivå, inte den egna förmågan. Fru talman! Vi försöker återuppbygga jämlikheten i det svenska skolsystemet. Var man bor och vilken skola man går på ska inte begränsa ens framtid.
Det är ens ansträngningar i skolan som ska avgöra ens chanser i livet. Vi gör detta med en tydlig, stark och långsiktig resursförstärkning i svensk skola, där resurser viktas mer till de skolor och elever som behöver dem bäst. För de skolor där behovet är som störst innebär detta upp till 25 procents ökning av medlen till undervisning och elevhälsa.
Stödet kan exempelvis gå till mindre klasser för de yngre eleverna, fler anställda inom undervisning och elevhälsa, avlastning för lärare, högre lärarlöner eller utökad kompetensutveckling för lärare. Med denna förstärkning kommer vi upp i OECD-snittet vad gäller de resurser som tillförs skolans kärna: undervisning och elevhälsa. Fru talman!
Vi kan inte slå oss till ro med att konstatera att skolan speglar samhället. Skolan formar också samhället. Som miljöpartist har jag en jämlik skola som en av mina absoluta hjärtefrågor. Vi visar nu att vi är beredda att göra den prioritering som profession och forskning efterlyser, där staten ska återta ett ansvar för likvärdighet i skolsystemet.
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.