Maud Olofsson (C):
Jag är naturligtvis otroligt bekymrad över den utveckling som skedde på landsbygden under den förra regeringens tid. Till skillnad från den förra regeringen har vi en strategi för hur man ska kunna möta den här nedläggningen. Mats Odell, som är ansvarigt statsråd, har tillsammans med Sven Otto Littorin, Cristina Husmark Pehrsson och andra departementsansvariga pratat med de ansvariga myndigheterna och sagt: Sätt er ned och samordna er verksamhet.
Ni behöver inte sitta i olika kontor och ha kostnader för det, utan sätt er ned och samarbeta också med andra. Det ger en bättre och effektivare verksamhet, men det ger också större möjligheter att ha en lokal närvaro. Det var det här som aldrig skedde förut, att försöka hitta lösningar för att göra den statliga verksamheten effektivare och mer samordnad. Detta har landsbygdsborna frågat efter hur länge som helst.
Vi ser också gärna att statliga myndigheter samordnar sig med kommuner, med regioner, med privata alternativ, med den ideella sektorn, så att man får en bättre närvaro och en bättre service. Här är det bra saker på gång, men vi är långt ifrån färdiga. Men skillnaden mellan nu och då är att vi har en motstrategi där vi redovisar vad vi kan göra för landsbygdens framtid. Det är viktigt att jobba med generella åtgärder, även om man ibland också måste jobba med specifika.
Låt mig nämna några. Förmögenhetsskatten säger många, inte minst Vänsterpartiet, är en skatt som bara de rika får betala. Men sanningen är att de som är rika flyttar ut pengarna någon annanstans, medan de som har små förmögenheter får betala förmögenhetsskatt här hemma. Poängen med att avskaffa förmögenhetsskatten är att man ska ha pengarna här hemma i Sverige och investera dem i Sverige.
Jag brukar säga att vi behöver fler rika fastrar och mostrar som kan låna ut pengar till grannar och släktingar, så att småföretagen också den vägen ska kunna få tillgång till kapital. Skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare har exakt samma syfte, nämligen att vanliga människor med vanliga inkomster ska kunna spara en krona på banken ifall man skulle vilja starta ett företag och kunna ha ett eget kapital när man går till banken. Förmånsrätten är den tredje delen, nämligen att ha en rättvisa.
Ja, jag håller med om att vi har haft mindre konkurser. Men priset har varit att väldigt många småföretagare på landsbygden aldrig har fått möjligheten att låna pengar. Då måste vi utvärdera och se om det här är rätt eller om det är fel. Jag tycker att det finns anledning att ha en bättre förmånsrätt. När det gäller kreditgarantiföreningar har vi Nutek som stöder dessa.
Men strukturfondsresurserna är ju en resurs som i dag gör det möjligt att ta ett regionalt ansvar för finansieringen. Den möjligheten finns via strukturfonderna, och jag vet att den diskussionen pågår. Almi finns med i dessa diskussioner, och detta ligger under mitt ansvarsområde. Vi gör alltså en hel del saker för att stödja den här delen.
Jag tror att kreditgarantiföreningarna har ett mervärde i sig just därför att det finns ett lokalt engagemang. Jag tar historien, som jag sade, om mina erfarenheter av bankväsendet. Det som vi ser nu och som är spännande, tycker jag, är att vi minskar de regionala klyftorna. Arbetslösheten minskar i de tidigare utsatta områdena. Nyföretagandet ökar. Vi ser också att fastighetsvärdena ökar, vilket är otroligt positivt.
Det har att göra med att sysselsättningen ökar. När det gäller Sparbanken är inte bankerna mitt ansvarsområde. Framför allt tycker jag att det är sparbankerna själva som måste ha en diskussion i sin relation till kunderna, och en sådan diskussion bör varje bank ha. Det som jag bär ansvar för är att försöka se till att det finns generella villkor som är bra för företagen, att göra det enklare, roligare och lönsammare att starta företag, men också, när det behövs, sätta in specifika åtgärder.
Och sådana åtgärder tycker jag att jag har genomfört när det gäller just kreditgarantiföreningarna.