KBLab/rixvox huggingface dataset:
Boriana Åberg (M):
Det är mer kostnadseffektivt att förebygga naturolyckor än att ta hand om konsekvenserna när de väl inträffar. Dessutom undviks både mänskligt lidande och andra besvär för de drabbade. Därför är det mycket märkligt att regeringen har skurit ned anslaget för förebyggande av naturkatastrofer med två tredjedelar.
Kommuner som ansöker om dessa pengar hos MSB får svaret att pengarna i princip redan är intecknade.
Min fråga till miljöminister Bolund är följande: Vad tänker regeringen göra för att alla dessa kommuner inte ska tvingas avstå från åtgärder som förebygger översvämningar, ras, skred och andra naturkatastrofer?
Boriana Åberg (M):
Det är väldigt svårt att förutse var en naturkatastrof kommer att inträffa. Därför tycker jag att det är väldigt beklagligt att pengarna hos Myndigheten för samhällsskydd och beredskap redan nu i början av året har tagit slut. Kommuner som ansöker får blankt nej.
Vad tänker regeringen göra, så att även kommuner som inte ligger nära det område som statsrådet nämnde ska kunna skyddas mot naturkatastrofer?
Boriana Åberg (M):
Jag hade inte tänkt begära replik eftersom jag ska gå på ett möte med Europarådets parlamentariska församlings svenska delegation alldeles strax, men jag kunde inte låta Björn Wiechels självgoda och direkt osanningsenliga påståenden passera obemärkta. Ja, det stämmer att Internationella valutafonden gav Sverige beröm för insatser under pandemin.
Men jag vill påpeka, fru talman, att dessa insatser kom på initiativ av oppositionen. Oppositionen lade fram förslagen och fick majoritet i finansutskottet, och regeringen passade snabbt på att införa dem och ta åt sig äran. Rätt ska vara rätt.
Priserna på bensin och diesel är högre än någonsin, och här står Björn Wiechel och berättar att regeringen har sänkt priserna på drivmedel. Ja, med kniven mot strupen för att Moderaterna och de andra oppositionspartierna har krävt detta.
Vi har krävt både en sänkning, som ska genomföras den 1 maj, och en översyn av reduktionsplikten. Om Björn Wiechel minns var Socialdemokraternas reaktion först: "Det går inte. Vi får inte." Nu står Björn Wiechel och tar åt sig äran. Jag har en fråga.
IMF säger också att det behövs fler jobbmöjligheter för unga utrikesfödda. Vad gör regeringen för att få bukt med den enormt stora arbetslöshet som plågar Sverige?
Boriana Åberg (M):
Jag vill påpeka att Moderaterna klarade finanskrisen bättre än alla andra länder, och Anders Borg utsågs till den bästa finansministern i Europa. När det gäller etableringsjobben har vi drygt 700 000 utlandsfödda som inte kan försörja sig, och Socialdemokraterna har styrt landet i åtta år.
Hur ska man få i arbete människor som saknar utbildning och ofta också saknar viljan att ta steget till ett jobb eftersom bidragen är så pass höga och generösa att det inte lönar sig att ta jobbet? Björn Wiechel kan komma till Malmö, där restaurangägare beklagar sig.
När de får en jobbsökande säger han eller hon: Nej, det går inte - jag förlorar på att ta ett jobb. Detta är Socialdemokraternas politik ansvarig för. När det gäller investeringsstödet, som Björn Wiechel tycker var så bra, delas inte uppfattningen att det var en bra åtgärd av vare sig byggföretagen eller fastighetsägarna.
Den slog tvärtom helt fel och gjorde inte så att de kommuner och områden som behövde det största byggandet gynnades. Inte heller kom de personer som behövde komma in på bostadsmarknaden främst i kön. Tvärtom var det de personer som hade längst kötid för att få en hyresrätt som gagnades av förslaget.
Jag föreslår att Björn Wiechel läser den utredning som gjorts av fastighetsägarna och byggföretagen.
Boriana Åberg (M):
I dag debatterar vi betänkandet Den offentliga sektorns tillgängliggörande av data . Regeringen har föreslagit en ny lag som genomför Europarlamentets och rådets direktiv om öppna data och vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn.
Syftet med öppna data-direktivet är att främja användningen av öppna data och stimulera innovation inom produkter och tjänster genom vidareutnyttjande av information som tillgängliggörs av den offentliga sektorn.
Det är onekligen ett gott syfte, men det är beklagligt att regeringen inte har beaktat synpunkterna från vissa tunga remissinstanser, exempelvis Försvarsmakten.
De senaste månaderna har alla, även den socialdemokratiska regeringen, blivit varse vikten av ett starkt och välfungerande försvar och vidare om vikten av att värna Sveriges säkerhet, inte minst genom att skydda sig mot otillbörlig underrättelseverksamhet från främmande makt. I 1 kap.
1 § i regeringens lagförslag nämns i och för sig att en förutsättning för tillgängliggörandet av data för vidareutnyttjande är att det inte innebär risker för Sveriges säkerhet. Samma formulering finns i 2 kap. 1 §. Problemet är att i förslaget saknas resonemang om dessa risker.
Att göra bedömningen om en viss informationsmängd i kombination med informationsmängder från andra myndigheter är säkerhetskänslig eller inte är oerhört komplicerat. I sitt remissvar befarar Försvarsmakten att ett brett utlämnande av data kan leda till ökade risker för underrättelseinhämtning.
Främmande makt kan inhämta pusselbitarna och lägga pusslet. Det är långt ifrån säkert att den enskilda myndighet som fattar beslut om ett tillgängliggörande på eget initiativ har tillräckliga kunskaper för att göra bedömningar av denna risk.
Även den föreslagna regleringen om tillgång till dynamiska data innebär en risk eftersom informationen tillgängliggörs omedelbart utan att vederbörande myndighet hinner analysera och klassificera den information som ska publiceras omgående. Att tillgängliggöra information som främjar innovationer är i regel positivt.
Att tillgängliggöra information som innebär en säkerhetsrisk för Sverige är synnerligen allvarligt. Att nämna att tillgängliggörande ska ske om det inte innebär risker för Sveriges säkerhet men inte förebygga dessa risker med lämpliga begränsningar och undantag är naivt. Försvarsfrågorna ligger utanför EU:s kompetensområde.
I artikel 4.2 i fördraget om Europeiska unionen framgår att medlemsstaternas suveräna rättigheter avseende nationell säkerhet ska respekteras. Därför måste förutsättningarna för att Försvarsmakten undantas från den föreslagna lagens tillämpningsområde utredas.
Detsamma gäller närstående myndigheter till Försvarsmakten. Fru talman! Jag yrkar bifall till Moderaternas reservation.
Boriana Åberg (M):
Är Momodou Malcolm Jallow inte orolig över att det han gör legitimerar organisationer som motarbetar kontraterrorism och som verkar tvärtemot mänskliga rättigheter, till exempel organisationerna MEND och Cage UK.
Dessa bjöd Momodou Malcolm Jallow in till ett möte i det brittiska parlamentet. Därigenom kan man tro att hela Europarådet vill legitimera dessa organisationer på något sätt, och det vill Europarådet verkligen inte.
Vad tänker Momodou Malcolm Jallow göra åt detta? Tänker han ta avstånd från dessa organisationer? Tänker han lämna en förklaring till varför dessa möten har ägt rum?
På vilket sätt tänker han arbeta för att inte störa det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism, som ju är en cancersvulst i vårt samhälle, i Europa men särskilt i Sverige?
Vi får inte glömma att Sverige var det andra landet sett till befolkningens storlek vad gäller antalet människor - terrorister - som åkte iväg för att strida på IS sida i Syrien.
Boriana Åberg (M):
Jag tackar ministern för svaret. Anledningen till att jag ställde denna interpellation var de massiva kraven från starka socialdemokratiska röster på återinförande av skadliga skatter, skatter som tidigare avskaffats för att de varit kontraproduktiva.
Några exempel: De tunga socialdemokratiska distrikten i Stockholms stad, Göteborg och mitt hemlän Skåne har beslutat att återinföra fastighetsskatten, samma skatt som drev pensionärer och änkor från sina hem.
LO vill se höjd kapitalskatt och återinförd arvs- och gåvoskatt, samma skatt som Göran Persson avskaffade med stöd av alla partier i riksdagen. Socialdemokraternas arbetsgrupp för fördelningspolitik, ledd av dåvarande finansministern Magdalena Andersson, kom fram till att skattehöjningar och införande av nya skatter är vägen till jämlikhet och rättvisa.
Störst uppmärksamhet i gruppens rapport fick den så kallade miljonärsskatten, som träffade bland annat sparande på investeringssparkonton. Som genom ett trollslag med ett magiskt trollspö förvandlades människor som i decennier avstått konsumtion för att spara till sin pension plötsligt till miljonärer som skulle straffbeskattas.
Även den nuvarande finansministern Damberg har utlovat höjd skatt för de rika, någon han återkommer till i svaret på mina frågor. "När samhället behöver bli starkare kan de allra rikaste bidra mer till välfärden än i dag", säger finansministern. Har inte Socialdemokraterna lärt sig läxan?
Inte ens en 100-procentig beskattning av de allra rikaste kan förändra situationen till det bättre. Och vilka är "de allra rikaste"? Sverige blir starkare när fler tar steget från bidrag till arbete. Det behövs en bred skattebas, inte återinförande av skadliga skatter. Det behövs riktiga jobb och företag som erbjuder dessa.
Det är investeringarna och värdeskapandet i företagen som skapar välståndet. Det är inget som regeringen kan kommendera fram. Däremot har man visat sig skicklig på att hämma företagens vilja och förmåga att investera och skapa arbetstillfällen och välstånd.
Ytterligare ett steg i denna riktning som verkligen oroar är när finansministern säger att det förestår förändringar i kapitalbeskattningen. Tillgång till investeringskapital är helt avgörande för såväl nya som växande företag, och brist på kapital är ofta den mest begränsande faktorn.
Kapitalbeskattningen är mer än andra skatter utsatt för jämförelse med andra länder. Om den höjs flyttas investeringar från svenska företag till utländska. Detta leder till försämrade förutsättningar för svenska företag och färre jobb, i en tid då det är väldigt viktigt att få in fler människor i arbete.
Den omedelbara följden av färre jobb och minskade skatteintäkter är mindre pengar till den offentliga välfärden - alltså precis tvärtemot den effekt som ministern säger sig vilja uppnå.
Boriana Åberg (M):
Jag skulle bli väldigt glad om ministern kunde upprepa löftet att han inte tänker återinföra vare sig arvs- och gåvoskatten eller förmögenhetsskatten under sin tid som finansminister.
Förutom att nya arbetstillfällen måste skapas måste man också se till att skapa incitament för dem som står utanför arbetsmarknaden att ta steget och ta ett jobb. Dessa incitament saknas nu när vi har så pass höga bidragsnivåer.
För väldigt många människor lönar det sig inte att ta ett lågbetalt jobb, för då förlorar de både fritid och faktiskt pengar. Jag skulle gärna vilja att ministern arbetade mer också i den riktningen.
Jag uppfattar att det i ministerns svar är väldigt mycket ideologiska utläggningar om skatternas betydelse för utjämning av inkomstklyftor.
Det verkar vara den allra viktigaste frågan för finansministern - viktigare än att skapa gynnsamma förutsättningar för företagande och jobbskapande och viktigare än att säkerställa skatteintäkter till den offentligfinansierade välfärden.
Faktum är att Sverige är ett av de länder i hela världen som har absolut jämnast fördelning av inkomster efter skatter och transfereringar. I EU ligger Sverige på åttonde plats när det gäller den jämnaste inkomstfördelningen. Ministern pratar om den rikaste procenten, och de personerna brukar alltid klara sig.
Det är människor som har möjlighet att anlita skatteexperter, rådgivare och andra. Dem som jag månar om är människor som lider under de höga marginalskatterna som vi har i Sverige. De är oroliga för att finansministern tänker ge sig på dem.
När han pratar om höginkomsttagare undrar jag: Vilka är dessa höginkomsttagare? Hur definierar man en höginkomsttagare? Är sjuksköterskan som jobbar natt höginkomsttagare? Är gruvarbetaren i Kiruna det?
Det är oerhört högt jämfört med våra grannländer, till exempel Danmark. Där planerar man dessutom nya sänkningar av marginalskatterna. Ministern talar om 1 procent. Men han ska också tänka på att kapital behövs för investeringar.
Förra gången man ansatte dem som den socialdemokratiska regeringen tyckte var rikast flyttade företag och investeringar utomlands.
Boriana Åberg (M):
Jag noterade att finansministern inte ville lova att han inte tänker återinföra några skadliga skatter. När det sedan gäller de höga elpriserna och de höga dieselpriserna är de resultat av Socialdemokraternas skadliga politik som de fört tillsammans med Miljöpartiet och som slår mot vanliga människor och mot jobben.
En bred skattebas skapar man när fler tar steget från bidrag till arbete. Jag hörde inte hur ministern tänker lösa detta problem. Han säger att vi har låga nivåer. 700 000 utlandsfödda är inte självförsörjande. Hur tänker finansministern skapa incitament för dessa personer att ta steget till arbetsmarknaden?
Det finns så många vittnesmål från till exempel restaurangbranschen och taxibranschen om att man söker arbetskraft, men de som borde stå till arbetsmarknadens förfogande vill inte ta steget, för de förlorar pengar på att gå från bidrag till jobb.
Man kan stapla bidrag på varandra om man har flera barn, och man behöver flera arbeten för att komma till samma nivå som bidragen erbjuder.
I stället för att ge sig på dem som jobbar och skapar värde borde finansministern verka för en politik som skapar den breda skattebas som han säger sig eftersträva.
Boriana Åberg (M):
Det rinner blod från mitt ansikte. Det blir en blodpöl under mig. Glasögonen flyger iväg i ett slag, och så tar de min telefon och vill att jag ska öppna den. Men telefonen känner inte igen mitt ansikte.
Detta är ett vittnesmål från Brårapporten om våldet och rånen mot ungdomar. Hur kan vårt samhälle, som har barnkonventionen som lag och där barns rättigheter påpekas i varje sammanhang, låta det här gå så långt?
Och vad görs åt det faktum att det finns en splittring i samhället? Som mina kollegor påpekade är det främst ungdomar med invandrarursprung som angriper ungdomar som betraktas som etniska svenskar. Hur kan det ha gått så långt?
I sitt svar säger ministern att det finns möjlighet att döma en person för hatbrott när brotten riktar sig mot etniska svenskar. Jag vill gärna att ministern ger exempel och kommer med statistik.
Hur många ungdomsbrottslingar har dömts till strängare straff för att de har utfört brott mot etniska svenskar? Detta är inget nytt fenomen.
Redan 2005 skrevs en uppsats vid Lunds universitet som handlade just om detta: angreppen på ungdomar som kommer från majoritetssamhället. Där citerades bland annat unga förövare som sa: När vi är ute på stan och rånar krigar vi.
Vi krigar mot svenskarna. Det kommer en härlig känsla genom kroppen när vi rånar. Man känner sig nöjd och glad. Det känns som om man har lyckats. På frågan från forskaren om vad makt är svarar man: För mig är det att svenskarna ska lägga sig ned på marken.
Jag undrar om ministern kan vända på perspektivet. Hur skulle det ha varit om det var tvärtom - om etniska svenskar hade uttalat sig om att makt för dem är att tvinga invandrare att lägga sig ned på marken och kyssa deras fötter?
Hur skulle det vara om etniska svenskar bekände att de går ute på stan och letar upp invandrare för att de är mesiga och inte gör motstånd? Det här är väldigt allvarligt. Dessa ungdomar, som blir rånade, förnedrade och misshandlade till den grad att deras mobilkameror inte känner igen deras ansikte, blir svikna av samhället.
För det är sant att svenskar inte själva söker rättvisa. Det är inte klanen man räknar med; man räknar med staten. Det är staten som ska fixa rättvisan. Det är staten som ska ställa upp och utdela straff till dem som bryter mot lagarna.
Jag vill gärna få ministerns synpunkt på detta.
Boriana Åberg (M):
Jag tycker att Morgan Johanssons utfall var direkt oanständigt men också symtomatiskt för regeringen. När man saknar svar och när man brister i handlingsförmåga angriper man sina motståndare med låga anklagelser. Det är inte värdigt en justitieminister.
Jag känner igen retoriken från debatten om hedersproblematik för ett antal år sedan. De som påpekade problemen först blev kallade för rasister. Då användes exakt samma retorik som Morgan Johansson använde mot oss för några minuter sedan. Det handlar hur man skapar splittring i samhället och hur man pratar om vi och dom. Det gör jag inte.
Det enda jag vill ha är ett svar på varför barn rånar andra barn. Vad är det som får en människa att känna en så djup aggression att man går ut och rånar och förnedrar andra individer?
Det är en fråga som Morgan Johansson också borde vara intresserad av att få svar på för att kunna angripa problemet, helst innan det uppstår.
Boriana Åberg (M):
Jag noterade att finansministern i sitt svar nämnde skattesänkningen för invånare i glesbygdskommuner. Han verkade vara väldigt nöjd över denna skattesänkning. Jag förstår inte riktigt hur han kan vara det.
Det är en skattesänkning på några hundralappar för människor som har belastats med utgifter på tusentals kronor på grund av regeringens politik. Det handlar självklart om priserna på bensin och diesel, som min kollega nämnde. Det handlar om fordonsskatterna. Det handlar om flygskatterna som har gjort att flyglinjer läggs ned.
Då står finansministern här och är nöjd. Skattesänkningen för glesbygdskommunerna är 140 kronor per månad. Det är sex liter diesel, om det ens räcker till det med dagens dieselpriser. Dessutom är denna skattesänkning så orättvis.
Det är helt slumpmässigt utvalda kommuner som får ta del av den, det är godtyckligt och det är på alla sätt förkastligt.
Jag skulle vilja be finansministern att förklara varför till exempel Skellefteå med 72 000 invånare räknas som glesbygd och kan ta del av dessa 140 kronor i månaden som man kan köpa sex liter diesel för.
Men Laxå, där det bor 5 600 människor och som definitivt klassas som landsbygd, får inte del av denna skattesänkning. Varför räknas Östersund, som har både universitet och 60 000 invånare, också som landsbygd?
Men det gör inte till exempel Grums. Det nya förslaget till reseavdrag är en ren och skär skattehöjning för dem som är beroende av bilen för att ta sig till jobbet. Det motarbetar arbetslinjen på alla sätt.
Det borde i och för sig inte vara förvånande. Det är ju Socialdemokraternas signum att se till att de som arbetar ska ha det så svårt som möjligt för att tillvaron för dem som lever på bidrag ska underlättas. Men det nya förslaget motverkar målet om regionförstoring.
Enligt förslaget ska man kompensera - om man kan kalla det för kompensation - för resor till arbetsplatsen på upp till åtta mil. Detta kommer att hindra företag att attrahera kompetens som de behöver.
Det kommer att effektivt sätta stopp för människor att bosätta sig på landsbygden eftersom de varken har råd att ta sig till jobbet eller råd att köra sina barn till diverse aktiviteter. Jag förstår inte hur man kan ha tänkt ut ett sådant avdrag, och jag vädjar till finansministern att tänka efter innan detta införs.
Boriana Åberg (M):
Tack, finansministern, för svaret! Moderaternas politik syftar till att människor ska kunna bo i hela landet, inklusive på landsbygden. Vi är emot sådana skatter som ni har infört, Mikael Damberg, som bara försvårar för den vanliga människan. Vad har vi i Moderaterna gjort?
Vi har bland annat sänkt skatten på bränsle; detta träder i kraft den 1 april. Det var tack vare Moderaternas, Kristdemokraternas och Sverigedemokraternas budget som den skatten sänktes. Vi hade önskat sänka den ännu mer.
Jag tycker att det är en anständighetsprincip att det reseavdrag man har ska spegla den kostnad man har för att ta sig till jobbet.
Idén om färdmedelsneutral reseersättning slår mot de människor som är beroende av bilen för att ta sig till jobbet. Den föreslagna ersättningen är 5 kronor per mil. Hur mycket räcker dessa 5 kronor till?
Även människor som har tillgång till kollektivtrafik behöver bil - tänk på sjuksköterskan som ska ta sig till nattskiftet, eller tänk på polisen. Med tanke på den otrygghet som råder i Sverige, med alla skjutningar och sprängningar, är det inte en lyx utan en nödvändighet att använda bilen för att ta sig till jobbet.
Den måste bejakas i alla system som berör reseavdraget.
Boriana Åberg (M):
Frågan om de höga elpriserna är alldeles för viktig för att inte få ett seriöst svar. Det är något som människorna i södra Sverige faktiskt förväntar sig från regeringen i stället för svaret att Sverige har förhållandevis låga priser.
När priset har stigit med flera hundra procent och människor inte har råd att betala sina elräkningar och är oroliga för hur vintern kommer att bli är det sannerligen ingen tröst att Sverige är nettoexportör av el på årsbasis.
Jag fick ett mejl i helgen från en pensionerad man som berättade att han förra året betalade 43,85 öre plus moms per kilowattimme, och i september i år var priset svindlande 127,37 öre plus moms per kilowattimme.
Hur kan ministern stå här och prata om förhållandevis låga priser? Det är inte bara privatpersoner som drabbas. På skånska Klippans Bruk varslas personal på grund av de höga elpriserna, och det är säkert inte det enda företaget som går i sådana tankar.
Sverige tillhör som bekant den grupp länder som har allra högst arbetslöshet i hela EU, och med berått mod driver regeringen en energipolitik som kastar ut människor i arbetslöshet. Ministern säger att vi har god tillgång på el. Det stämmer inte. Verkligheten är något helt annat.
Företag i Skåne kan inte expandera för att elleveranserna inte kan säkras. Polykemi, Pågen, Kemira - listan kan göras hur lång som helst. Ministern nämner också de höga elpriserna på kontinenten. Det är sant att dessa är mycket höga.
Det är de bland annat för att Tyskland, med sina enorma energibehov, har valt att fasa ut kärnkraften och därmed gjort sig beroende av gas från Ryssland och av Putins välvilja. Det finns ett initiativ i EU om att kärnkraft ska klassas som hållbar i EU:s taxonomi, men regeringen har vägrat att stödja det initiativet.
Regeringen vill inte att det ska satsas på ren, pålitlig och planerbar energi, som kärnkraften är, utan ser hellre att oljekraftverk eldar 140 000 liter olja i timmen. Ministern pratar om överföringen av el från norr till söder. Var ska denna el komma ifrån?
Nu ska Sverige ställa om till fossilfri ståltillverkning. Det krävs el som från två Forsmarkreaktorer för att ställa om SSAB:s ståltillverkning från kol till vätgas. Norra Sverige kommer att behöva elen som framställs där och mer därtill.
Regeringen svamlar om att Sverige ska vara ett föregångsland när det gäller klimatanpassning, men i själva verket gör regeringen allt den förmår för att hämma företagens innovationskraft och initiativ för att gå före i det avseendet.
Boriana Åberg (M):
Det är alltid spännande att lyssna på energiminister Ygeman. Det är alltid någon annans fel. Det är alltid någon annan som har missuppfattat. Det alltid någon annan som inte talar sanning.
Men verkligheten säger emot ministern, för både privatkonsumenter och företag i Skåne är väldigt bekymrade över de höga elpriserna och den brist på el som kommer att inträffa, speciellt när det blir kallt på vintern, på grund av regeringens kortsiktiga och ansvarslösa energipolitik.
Ministern frågade vad vi tycker om att kommunerna säger nej till etablering av havsbaserad vindkraft. Jag vill påminna ministern om den kommunala självbestämmanderätten. Den havsbaserade vindkraften är ingen mirakellösning, utan den innebär ännu mer subventioneringar och marknadsmanipulation.
Det gör att andra energislag slås ut. Hur ställer sig ministern, som vurmar så mycket för havsbaserad energikraft, till det faktum att det statliga kinesiska företaget CGN äger vindkraft i Sverige? Hur känns det att göra sig beroende av Kinas välvilja för energiförsörjning?
Vindkraft kräver för övrigt 20 gånger mer stål och 70 gånger mer armerad betong än kärnkraft för samma mängd producerad el. Man ska inte lägga ansvaret på Skånes kommuner för regeringens havererade energipolitik.