Tina Ehn (MP):
Dagens betänkande från miljö- och jordbruksutskottet handlar om många områden: hur vi förhåller oss till naturen, vårt beroende av naturen och i viss mån vårt misslyckande i förhållande till naturen. Jag tänkte fokusera en del på det som handlar om oljeutsläpp och fåglars situation.
Den 20 april 2010 exploderade British Petroleums oljerigg Deepwater Horizon som innebar att elva personer dog och 650 000 kubikmeter olja läckte ut i havet. Katastrofen var enorm. Det vi med säkerhet vet är tyvärr att detta inte var den sista oljekatastrofen i världshaven.
Det var då, och är ofta, miljöaktivister och frivilliga som plockade upp hundratusentals oljeskadade fåglar men även sköldpaddor och andra djur från stränderna under flera månaders tid efter det att oljeriggen hade exploderat. Runt våra egna kuster sker små och stora oljeutsläpp.
Oljeutsläppet utanför Tjörn i fjol är det största på västkusten sedan 1987. Kustbevakningen tog upp runt 160 kubikmeter olja. Oljeutsläppet berodde på en kollision mellan fartyg.
Saneringsarbetet som har skett efteråt har även visat sig vara en miljöfara då man har använt industrikemikalier som inte alls var bra för organismerna och där riskerna visade sig inte vara utredda. Detta är olyckligt, och det är inte bra. Ekosystem, organismer och allt levande blir hårt drabbat.
Det är inte alltid det som vi ser med blotta ögat som är det värsta. Beredskapen runt våra kuster brister, och oljeskadade fåglar tillhör de frivilligas ansvarsområde. Förutom fågellivet drabbas både människors liv och verksamheter.
I Bohuslän är hummerfisket en stor del av turistupplevelsen på hösten, men även det riskerar att få negativa effekter från den olja som läckte ut då och som ofta läcker ut och kletar ned stränder, fåglar och havsbottnar. På många av våra havsbottnar runt kusterna finns dessutom gamla läckande vrak som med jämna mellanrum aktualiseras på grund av sina inbyggda hot.
Dessa hot finns genom att vraken har legat länge och vittrar sönder, och varje år sipprar det ut olja. Varje sommar brukar det bli en stor debatt på västkusten om dessa vrak. Ansvarsfrågan har debatterats i denna kammare ganska många gånger.
Om vi ser på Östersjön, som har ett bräckt vattensystem med lägre salthalt än salta Västerhavet och med högre salthalt än sjöar och vattendrag, lever de organismer som finns i Östersjön redan ett liv på marginalen av sin anpassningsförmåga eftersom djurlivet som finns där kommer från antingen sötvattenmiljö eller saltvattenmiljö.
Oljeutsläpp i den svenska zonen runt Östersjön är många. De är någonstans mellan 200 och 500 varje år, enligt Kustbevakningen. Antalet fåglar som drabbas är uppskattat till mellan 10 000 och 100 000. Det beror ofta på de små, förrädiska oljeutsläppen, som pågår hela tiden.
Alfågel är en av de fåglar som är hårt drabbad, och vid Hoburgsbanken utanför Gotland har man hittat ungefär 20 000 skadade individer årligen. Mycket av oljeskadorna på fågel leder till avlivning. Olja på havet dämpar vågorna och lockar till sig fågel. Är det vinter befinner sig dessutom mycket fågel långt ute på havet.
De fåglar som utsätts för olja förlorar sin vattenavstötande förmåga, får svårigheter att flyga, att simma och att hålla värme. Det är effekter som ofta leder till döden då fågeln försvagas. Det kan räcka med en liten oljefläck för att fågeln ska riskera att dö. Det är alltså inte stora mängder som är avgörande för antalet oljeskadade fåglar.
Omhändertagande och tvätt av oljeskadade fåglar är till stora delar en frivillig verksamhet, och det bekostas av frivilliga medel. Men för att få omhänderta skadade fåglar mer än 48 timmar krävs det tillstånd. För att klara oljetvätt och omhändertagande av oljeskadade fåglar krävs det dessutom kunskap och utbildning.
Chansen att klara en fågels liv har med tidsaspekten att göra, hur snabbt man lyckas rycka ut. Det har att göra med vilken årstid vi befinner oss i. Det har att göra med mängden olja på själva fågeln, eftersom en fläck så stor som en enkrona kan döda en fågel. Det har att göra med fågelns storlek och art. Det har att göra med den kemiska sammansättningen i oljan.
All denna kunskap behövs, den behöver utvecklas och det behöver ges ett samhälleligt stöd till detta. Flera länder har en mycket mer välplanerad beredskap än Sverige, även om vi jobbar ganska mycket med det på många håll. Vi har inte riktigt klarlagt vem som har ansvaret för beredskapen totalt.
I vårt grannland Finland finns det mobila fågelvårdsenheter, och de är bemannade med en veterinärmottagning som snabbt kan rycka ut. Det finns också en så kallad oljeskadefond som är upprättad genom konventionen om en internationell fond för kompensation av oljeskada. Den ska täcka kostnader för oljeskador som inte kan ersättas av ett fartygs ägare.
Men det finns brister i det här systemet, och det täcker inte specifikt omhändertagande och tvätt av fåglar. I Finland lär det finnas en fond där man tar ut ett par öre per importerat ton olja som går till fonden, och den kan man använda då det behövs vid oljeutsläpp.
Principen blir lik den att förorenaren betalar, och det är en princip som vi i Miljöpartiet anser är väldigt klok. Vi kunde höra i anförandet av Centerpartiets Roger Tiefensee om att värdesätta ekosystemtjänster. Det kan man absolut diskutera, tycker jag - det är viktigt.
Men det kräver också att det är rätt prislapp på det som förorenar, oavsett om det är oljeutvinning, uranbrytning eller skadade fåglar på grund av oljan. I svaret på vår motion finns flera utförliga redovisningar om att vi vill se skärpta straff och så vidare, att regeringen avser att se över statens och kommunernas beredskap för att hantera oljeutsläpp och att det internationella samarbetet är viktigt vid katastrofer.
Det är också viktigt med nationellt samarbete, där till exempel en liten kommun med en lång kuststräcka inte kan klara större oljeutsläpp på egen hand. I betänkandet slås också fast att resurserna för att ta hand om oljeskadade fåglar är små och ojämnt fördelade över landet.
Just detta vill vi med intentionerna i motionen ska förbättras. Med det vill jag yrka bifall till reservation nr 15.
Jag skulle avslutningsvis också vilja säga att det bästa vi kan göra för framtiden är att avveckla vårt totala oljeberoende. Det är det bästa både för framtiden och för fågellivet.
I dag är hela vår livsmedelsproduktion, våra transportsystem och vår varuproduktion indränkta i ett oljeberoende som förvisso har gett oss människor fantastiska möjligheter men där vi alltmer har kommit till insikt om hur totalt förödande det är i olika led, i jakten på olja, borrning på havets botten, transporter över hav och land, konsumtion och förbränning för vårt klimat. Mer förnybart!