Per Lodenius (C):
Kulturarvets område är mycket brett, som många före mig i talarstolen har påpekat. Jag tänkte koncentrera mitt anförande något men vill samtidigt betona att många andra delar av kulturarvsområdet som jag inte kommer att ta upp i det här anförandet självklart också är viktiga. Under det senaste årtusendet har ett kulturarv i form av kyrkobyggnader och kyrkomiljöer byggts upp i Sverige.
Det handlar om ett i allra högsta grad levande kulturarv, eftersom det fortfarande används. Jag tänker då inte minst vid alla högtider under året men också som konsertlokaler och som besöksmål för turister. För många av oss är också kyrkobyggnaden en viktig plats i både glädje och sorg. De allra flesta av oss har ju något slags personlig relation till just en kyrkobyggnad.
Kyrkorna och byggnaderna som hör till kyrkorna är också en källa till kunskap om vår gemensamma historia, hur vi levde och hur Sverige befolkades av hantverkare och andra yrkesmänniskor från olika delar av vår värld. Det var de som hjälpte till att bygga vårt land och då också våra kyrkor. I många kyrkor finns också bevis för Sveriges lite mer våldsamma historia, från den tid då vi var en krigförande nation.
Det kan vi se genom de utsmyckningar som finns i många kyrkor som är krigsbyten från dessa år. Att bevara och hålla kyrkorna öppna - denna del av vårt kulturarv - är en angelägenhet för Centerpartiet. Många centerpartister är också engagerade, både lokalt och regionalt, i att bevara och utveckla den svenska kyrkan och då också kyrkobyggnaderna.
Centerpartiet medverkade till att förändra relationerna mellan Svenska kyrkan och staten. Men vi har samtidigt framhärdat i att staten måste vara med och ta ansvar för att det gemensamma kulturarv som Svenska kyrkans byggnader representerar ska bevaras och också vara tillgängligt för alla. Staten bidrar till bevarandet och upprustningen av detta kulturarv med en årlig kyrkoantikvarisk ersättning.
År 2009 fattade också riksdagen beslut om att staten ska ta ett fortsatt ansvar med en årlig kyrkoantikvarisk ersättning som jag i dag tror omfattar 460 miljoner kronor, årligen återkommande. Det var ett viktigt beslut som Centerpartiet arbetade för, då den kyrkoantikvariska ersättningen är av stor betydelse just för att bevara en stor del av vårt kulturarv.
Samtidigt - med tanke på Sverigedemokraternas motion och reservation i betänkandet - vill jag lyfta fram det uppdrag Historiska museet har och det arbete museet gör för att bevara och synliggöra svensk kyrkohistoria. Bland annat har man i museet en utställning med rikt utsmyckade altarskåp.
Där kan man också lära sig att berättelserna på altarskåpen med sina bilder och skulpturer var medeltidens sätt att sprida Bibelns texter, då de flesta som bodde i Sverige under denna tid inte kunde läsa. Herr talman! Det är viktigt att vårt rika kulturarv är tillgängligt för alla. Det kan ske genom digitalisering, och det kan ske genom ordentlig skyltning av besöksmål, så att besökare lättare kan hitta.
Det finns många olika sätt. Det kan handla om att man kanske kan göra ett spontant, oplanerat besök när nyfikenheten tar överhanden när man råkar passera en skylt som pekar ut ett intressant kulturarv eller hittar något spännande på nätet. Men då är det också viktigt att vårt kulturarv så långt det är möjligt är fysiskt tillgängligt för alla, också för personer som har funktionsnedsättning. Jag är just nu ute på en turné i vårt land. Det är en kulturtillgänglighetsturné.
Till min hjälp har jag lokalt förankrade centerpartister och lokala kulturarbetare. Vad jag letar efter runt om i Sverige är hur man kan göra kulturen tillgänglig. Det handlar om den geografiska tillgängligheten. Var i landet, i regionen, i kommunen är det man erbjuder kultur? Det handlar om den socioekonomiska tillgängligheten. För vem har man kulturen? Vem tar del av kulturutbudet?
Och det handlar om tillgängligheten för den som har funktionsnedsättning. Jag får se många exempel på hur man aktivt jobbar med att tillgängliggöra till exempel våra kulturarv runt om i vårt land. Vad det ytterst handlar om är att man vill visa upp och sprida det kulturarv som man så stolt vårdar. Och då vill man också självfallet att så många som möjligt ska kunna ta del av detta, oberoende av varifrån de kommer eller vilka fysiska förutsättningar de har.
Det finns en vilja att möta dessa frågor, att vara tillgänglig för alla och att också möta nya grupper. Men det finns inte alltid en kunskap om hur man på bästa sätt ska kunna gå till väga för att just tillgängliggöra sitt kulturarv. Det är därför viktigt att vi fortsätter att lyfta fram frågan om allas möjlighet att ta del av våra kulturarv och också visar på goda exempel som är värda att sprida, för det finns gott om goda exempel i vårt land, det kan jag berätta.
Vi måste låta våra kulturarv bli tillgängliga på många olika sätt så att alla får en möjlighet att ta del av dem oberoende av varifrån vi kommer, var vi bor eller vilka fysiska förutsättningar vi har. Herr talman! Med det vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på motionerna.