Lorentz Tovatt (MP):
Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Fru talman! Det här är väldigt roliga frågor. Vi är också inne i väldigt roliga tider. Det första som man kan konstatera är att omställningen till 100 procent förnybart nu går väldigt snabbt, och den går väldigt bra. Ta bara vind som det första exemplet.
Där har vi nu en fördubbling av vindproduktionen av el i Sverige bara de närmsta åren. Vi talar om att år 2022 vara uppe på 25 procent vind i systemet. Det är en otroligt spännande och positiv utveckling, och då har vi inte ens satt igång med hela den utveckling av investeringar i havsbaserad vind som på sikt skulle kunna stå för uppåt 40-50 procent av den totala elproduktionen i Sverige.
Det är samma sak med solen. Nu ser vi äntligen att Sverige ger sig in i solrevolutionen. Solenergin ökar nu exponentiellt. Det beror mycket på en rad regelförenklingar och satsningar som regeringen och framför allt Miljöpartiet har drivit fram. Det är en väldigt positiv utveckling där. Gemensamt för både vind och sol är att vi ser att prisutvecklingen är så positiv.
För varje krona som vi nu investerar i vind får vi ut dubbelt så mycket energi som vad som motsvarar varje krona som till exempel Finland eller Storbritannien investerar i kärnkraft. Det är en otroligt positiv trend i samhället och en prisutveckling som är värd att lyfta fram. Allt detta är fantastiskt och positivt. Men det leder naturligtvis också till utmaningar för systemet.
Här vill jag först säga att man inte ska överdriva de utmaningarna. Vi har i grund och botten ett robust system i Sverige. Vi har ett nät som är starkt. Ett exempel på att systemet ändå fungerar bra är att vi de senaste åren har sett en väldigt stor nettoexport av el från Sverige.
Ofta låter det som, och inte minst här i kammaren från flera av de tidigare debattörerna, att vi står i begrepp att importera energi från gas eller kol från halva Ryssland och halva Tyskland. Så är det verkligen inte. Det är precis tvärtom. Det är vi som är den stora nettoexportören. De få gånger vi behöver importera har vi gjort det framför allt från Norge.
Men den stora trenden är att Sverige exporterar klimatsmart och bra el till andra länder. Överdriv inte våra utmaningar. Vi har utmaningar. Man kan attitydmässigt bemöta dem på två olika sätt. Det första är det konservativa sättet att bemöta dem. Då vänder man sig till det som rimligen skulle kunna beskrivas som en form av kraftsocialism.
Så fort marknaden håller på att ändras ska man fram med statens pengapåse och pumpa in pengar i de kraftslag som förlorar på den förändrade marknadssituationen. Det intressanta är att jag redan i den här debatten har hört flera av dessa kraftsocialister prata om att vi vill bevara en låg kostnad för el.
Ja, men om ni ska subventionera kärnkraften och ha ett planeringsmål för kärnkraften kommer det att betyda att det är kunden som får betala för den produktionen. Det kommer att tas ut i form av dyrare elpriser. Det ska man vara väldigt tydlig med så att man vet vad det handlar om. Antingen tar man pengarna direkt från statskassan - och då handlar det om många miljarder kronor - eller så låter man kunderna betala det, och då är det de som får en mycket dyrare elkonsumtion.
Det är det konservativa kraftsocialistiska sättet att hantera utmaningen. Det andra sättet att hantera utmaningen är att se med tillförsikt på teknikutveckling, allt som rör förändringen av systemet och anpassningen av systemet till ett 100 procent förnybart elsystem. Det handlar om flexibilitet.
Under flexibilitet handlar det om effektiviseringar och hur vi investerar i smarta elnät. Det handlar om att konsumenterna ska kunna bli mer flexibla i sin konsumtion. Jag tyckte att det var ett väldigt bra exempel med just kaffekokaren. Alla behöver kanske inte koka kaffe varje timme exakt samtidigt. Det var ett litet exempel.
Det finns jättemycket man kan göra för att konsumenterna ska bli mer flexibla. Den andra saken gäller allt som har med lagar att göra. Det är också en teknikutveckling som går väldigt snabbt. Vi ser att priset sänks rejält på energilager. Här kan vi verkligen passa på att göra det så positivt som möjligt med elektrifieringen av transportsektorn.
Antingen kan elbilar resultera i en utveckling där vi får större effektutmaningar, eller så kan man använda dem för att skapa balans i systemet. Vi har allt som rör marknaden för systemtjänster generellt. Det kan vara svängmassa, som har nämnts här innan. Det kan vara effektiviseringar på olika sätt i systemet. Det kan vara att man får betalt för att stänga av sig själv från nätet och sådana saker.
Vi har allt det som har med överföringskapacitet att göra. Det har redan lyfts fram här i debatten tidigare. Sist men inte minst har vi havsvinden. Havsvinden är inte bara positiv för att den är en förnybar och bra resurs. Det är inte minst så att man kan bygga ut den i södra Sverige där vi har behov från industrin. Det är det positiva sättet att se det. Det är framtidssyftande teknikoptimistiskt. Det här kan vi göra.
Men ytterhögern har valt kraftsocialismen och den konservativa inriktningen. Det intressanta med ytterhögerns socialism i det här fallet är just att pengapåsen bara öppnas när det gäller kärnkraft och fossil produktion. Det har vi debatterat tidigare i dag. När det handlar om att ta bort subventioner till fossil produktion ställer man sig på barrikaderna.
Då är man väldigt frikostig med statskassan och de subventioner som pumpas in i fickorna på kraftbolagen. Det är väldigt intressant att notera i debatten att man säger sig stå för någon form av marknadsinriktning. Men när det gäller de socialistiska lösningar som man driver handlar det om att subventionera just kärnkraft och fossil produktion. Trots detta vill ingen bygga. Det ska vi vara väldigt tydliga med.
I Storbritannien har man nu den kanske mest ambitiösa subventionen till ett kraftslag på många år. Företagen vill ändå inte bygga kärnkraften. De har dragit sig ur byggandet av flera av de reaktorer som planerades. Fru talman! Jag vill avslutningsvis säga att vi ska ha ett 100 procent förnybart elsystem.
Den tillfälliga krusningen på ytan är enbart 1900-talets energipolitiks dödsryckningar.