KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva Nordmark (S):
För mig är det väldigt viktigt att framhålla vikten av en statlig arbetsmarknadspolitik som finns i hela landet. För oss socialdemokrater är det helt avgörande. Jobbpolitiken handlar om att ge människor möjlighet till egen försörjning med den frihet som det innebär att också kunna ta del av den gemenskap, utveckling och yrkesstolthet som också ett arbetsliv innebär.
I grunden handlar det om att stärka svensk konkurrenskraft, skapa tillväxt och se till att vi har ett välstånd som går att fördela. Jag vill verkligen säga att vi behöver ha en arbetsmarknadspolitik som också tar hänsyn till hur det ser ut i olika delar av landet.
För min del, när vi nu ska utveckla Arbetsförmedlingen, är det helt centralt att vi inte hastar igenom något arbete så att det går fort och fel. Precis som interpellanten beskriver här, fru talman, har vi till Regeringskansliet fått en rapport som presenterades för mig och departementet den 5 november. Det är inte många veckor sedan.
Det är ett gediget material med väldigt många komplexa frågor om hur vi kan utveckla ett nytt system. Det är viktigt att vi inte springer för fort och det blir fel. Det är viktigt att vi verkligen analyserar både risker och hur vi använder skattebetalarnas pengar på ett effektivt sätt. Interpellanten pekar på väldigt viktiga frågor som vi behöver ta om hand på ett klokt sätt.
För min del tycker jag att det handlar om att vi också behöver - jag uttryckte det i går - se fler skyltar sättas upp. Vi behöver verkligen fullt ut säkra genom den reform vi ska göra att samverkan funkar på ett effektivt och bra sätt. Ett exempel på bra samverkan är från när jag var uppe i Boden i förra veckan och besökte kommunens jobbcenter.
När du kommer in i köpcentret mitt i stan möter du personal från kommunen som har olika typer av yrkesroller - alltifrån socialsekreterare till arbetsmarknadskonsulenter som hjälper dig som medborgare om du står utanför arbetsmarknaden. Budskapet från kommunen var: Vi välkomnar Arbetsförmedlingen hit! Jag har sett med egna ögon hur många kommuner som verkligen öppnar upp för Arbetsförmedlingen.
Jag tror att det är viktigt att fortsätta säkerställa samverkan och att vi, i ett läge som nu då det har varit väldigt tufft för myndighetens personal, kan vara tydliga med att den goda samverkan behöver säkerställas - både för att myndigheten ska kunna göra ett bra jobb och för alla de personer som behöver det. Då blir det mer effektivt och en mer effektiv användning av skattebetalarnas pengar.
Som arbetsmarknadsminister är det viktigt för mig att säga att vi inte kommer att sjösätta något experiment. Vi ska bygga på de erfarenheter som finns och som är goda. Vi har redan i dag ett system där det finns flera olika utförare. Det finns flera olika fristående aktörer som är viktiga inom arbetsmarknadspolitiken.
Det kan vara privata aktörer, det kan vara folkhögskolor, det kan vara sociala företag och det kan vara ideella och idéburna organisationer. Alla dessa är väldigt viktiga för att vi ska kunna både rusta och matcha människor som har behov av det för att de ska kunna få ett arbete.
Eva Nordmark (S):
I går hade jag förmånen att för arbetsmarknadsutskottet presentera hur arbetet just nu bedrivs inom Regeringskansliet när det gäller Arbetsförmedlingen. Det gällde både läget och reformeringen. Vi är inne i ett arbete där vi analyserar den rapport från Arbetsförmedlingen som vi fick för några veckor sedan. Vi gör noggranna egna analyser och överväganden.
Jag har också redan nästa vecka två inbokade rundabordssamtal. För mig är det viktigt att vi lyssnar in parterna på svensk arbetsmarknad, funktionshindersrörelsen och många andra viktiga organisationer i detta arbete, så att det inte blir fort och fel utan riktigt bra och så att vi kan sjösätta någonting som är bättre än det vi har haft.
I samband med arbetsmarknadsutskottets möte nämnde jag också att jag gärna fortsätter att komma tillbaka. Det är viktigt att vi har ett stöd i riksdagen. Det är också för myndigheten viktigt att det finns en politisk stabilitet. Det har varit ett jättetufft år för myndighetens personal. Jag är enormt imponerad av både den lojalitet och det engagemang som jag möter när jag är ute, trots tuffa förutsättningar.
Från mitt perspektiv är det alltså viktigt att, som jag gjorde i går, beskriva de ekonomiska ramarna och att vi kan utöka dem för nästa år. Vi är också nära att kunna presentera en ny generaldirektör, och vi kommer att styra hårdare mot lokal närvaro i det regleringsbrev som vi fattar beslut om senare i december.
Slutligen vill jag tacka Ali Esbati för en bra debatt, trots att det är en mörk fredagseftermiddag. Jag önskar en trevlig helg.
Eva Nordmark (S):
Jag vill tacka Mats Green för möjligheten att delta i min första interpellationsdebatt. Mats Green har, mot bakgrund av vice statsminister Isabella Lövins uttalanden, frågat mig varför förslaget om utvecklingsår inte innehåller någon som helst inriktning gentemot bristyrken.
Mats Green har också frågat mig hur många och vilka utbildningar till bristyrken som över huvud taget kan genomföras inom tidsutdräkten för utvecklingsåret, det vill säga minst tre och högst tolv månader. Regeringens förslag i budgetpropositionen för 2020 om att införa utvecklingstid i upp till ett år ska ses i ljuset av att kraven på omställning ökar i snabb takt på arbetsmarknaden och att det råder brist på kompetens inom flera yrken.
Regeringen ser ett behov av att bidra till att höja arbetskraftens kompetensnivå och omställningsförmåga och till en ökad rörlighet på arbetsmarknaden. Reformen utvecklingstid innebär därför möjligheter för anställda att utveckla sin kompetens eller utveckla ny kompetens för att stärka sin fortsatta anställbarhet. Samtidigt innebär reformen att arbetsgivarnas behov av arbetskraft med rätt utbildning kan tillgodoses på ett bättre sätt.
Utvecklingstid är avsett att ge individer ökade möjligheter att, efter en frivillig överenskommelse med sin arbetsgivare, genom kompetensutveckling utvecklas i sitt nuvarande arbete eller ta steget till annan sysselsättning. En viktig möjlighet som följer av denna reform är att individer ges en chans och incitament att utbilda sig till yrken där det i dag råder brist på arbetskraft.
Arbetet med den närmare utformningen av reformen pågår inom Regeringskansliet, och inriktning mot bristyrken är en fråga som är aktuell i detta arbete.
Eva Nordmark (S):
Jag vill börja med att peka på en fråga där jag som ny arbetsmarknadsminister verkligen vill bidra till att göra skillnad. Det stora problemet på svensk arbetsmarknad i dag är bristen på rätt kompetens. Många privata arbetsgivare har svårt att rekrytera rätt kompetens, vilket innebär att deras tillväxtmöjligheter begränsas.
Inom den offentliga sektorn saknas också personal inom många viktiga yrkesgrupper såsom lärare, sjuksköterskor och specialistsjuksköterskor, vilket givetvis påverkar kvaliteten i den gemensamma välfärden. Frågeställningen om hur vi säkerställer att vi får rätt kompetens på rätt plats handlar alltså om att skapa tillväxt och ökat välstånd och om att förbättra kvaliteten i välfärdstjänsterna.
Jag måste säga att jag är lite förvånad, kanske för att detta är min första interpellationsdebatt. Jag blir förvånad över både Mats Greens och Saila Quicklunds argumentation när det gäller utvecklingstiden. Man väljer att kalla det för friår, apropå Saila Quicklunds tidigare debatt, som jag också lyssnade på, om att ord spelar roll.
Den reform som vi föreslår handlar om utvecklingstid. Det handlar om att tillgodose de behov som finns när det gäller bristyrken, och det handlar om att ge människor möjlighet att fylla på med ny kompetens, både för att kunna behålla det jobb man har och för att kunna kliva in i nya jobb.
Mitt svar till Mats Green är fortfarande det svar jag gav när jag fick frågan av dig i utskottet: Vi håller just nu på med den vidare utformningen av utvecklingstiden och kommer att återkomma med den. Ambitionen och avsikten är att styra detta mot bristyrken, och det är viktigt för Sverige.
Det handlar om tillväxten, om att vi ska ha konkurrenskraftiga företag och om kvaliteten i välfärdstjänsterna.
Eva Nordmark (S):
Det här är en viktig politisk diskussion. I grund och botten handlar det om hur vi säkerställer en arbetsmarknad där arbetsgivare kan rekrytera den personal som de har behov av och hur människor har möjlighet att fylla på med ny kunskap och kompetens för att vara anställbara. För detta behöver vi en rad olika åtgärder. Det handlar om studier och om att öka flexibiliteten i utbildningsutbudet.
Mats Green citerar mig från min tidigare roll, och jag tackar särskilt för det. Det handlar också om att våga testa nya typer av reformer - alltifrån intensivår till utvecklingstid. Jag måste säga att jag är lite besviken.
Både du, Mats Green, och jag vet att friåret var en arbetsmarknadspolitisk reform som handlade om att människor kunde vara lediga utan några som helst krav på vad de skulle göra under den tiden. Man kunde till och med vara ledig för rekreation. Men utvecklingstid handlar inte om detta. Det handlar om att fylla på med ny kunskap och kompetens.
Det blir lite löjligt, tycker jag, när vi står här och debatterar som om vi tror att detta är friår, för vi vet alla att det inte är det. Det är helt andra typer av krav. Om man ska jämföra med någon reform är det egentligen de tidigare utbildningsvikariaten.
De handlade om att en person som var i anställning kunde komma överens med sin arbetsgivare om att vara ledig för att fylla på med ny kunskap och kompetens, och då kunde arbetsgivaren samtidigt ta in en person som var arbetslös. På det sättet ökar vi rörligheten på arbetsmarknaden, och vi ger människor möjlighet att ställa om och fylla på med ny kunskap och kompetens. Sedan måste jag få kommentera jämförelsen med polisen.
I budgeten för 2020 lägger vi 200 miljoner på utvecklingstid och 2,4 miljarder på polisen. Det är felaktigt att jämföra den typen av satsningar.
Eva Nordmark (S):
Vi tillför ju resurser för detta. Det gäller även Arbetsförmedlingen. Jag skulle återigen vilja understryka att vi just nu inom Regeringskansliet och på departementet jobbar med själva utformningen av utvecklingstiden. Vi kommer att komma tillbaka med själva utformningen och exakt hur det ska se ut. Låt mig försöka svara på Mats Greens olika frågor.
Vi har många olika bristyrken i Sverige i dag, alltifrån långa utbildningar som ingenjör och programmerare till kortare. Möjligen skulle man kunna tänka sig att detta kan få effekten att vi sänker trösklarna och att det blir en enklare väg in. Det finns också väldigt många yrken där det råder stor brist i dag och där utbildningstiden motsvarar ungefär ett år.
Det handlar om kockar, slaktare, undersköterskor och många viktiga jobb på bygg- och anläggningssidan. Jag ser fram emot att få återkomma till dig, Mats Green, med den närmare utformningen och hoppas att den här reformen också ska bidra till det som är vår ambition, nämligen att öka rörligheten på arbetsmarknaden och se till att fylla på med ny kompetens, så att vi blir mer konkurrenskraftiga i framtiden.
Eva Nordmark (S):
Jag skulle vilja börja med att tydliggöra något som verkar ha missuppfattats. Utvecklingstiden är inte alls ett friår. Friåret var en reform som vi hade åren 2002-2005. Då fanns det inga krav på att individen skulle utveckla sig eller delta i någon typ av utbildning, eget företagande eller så. Man kunde då välja fritt vad man ville göra under den tiden.
Så kommer vi inte att styra den här reformen. Om man tittar på hur arbetsmarknaden fungerar kan vi se att väldigt många människor som står utan arbete i dag står ganska långt från arbetsmarknaden. Samtidigt har många arbetsgivare stort behov av att anställa ny personal, men man hittar inte alltid rätt kompetens.
När man ställer frågorna både till Svenskt Näringsliv och till kommuner och regioner säger de att det är brist på rätt kompetens som är det stora problemet.
Det är väldigt viktigt att vi bidrar med en arbetsmarknadspolitik som inte bara rustar och matchar dem som står längst från arbetsmarknaden utan även skapar incitament för att människor ska vilja utveckla sig, kompetensutveckla sig och ta nya kliv in i nya yrken genom hela yrkeslivet.
Utvecklingstid löser inte alla de problemen, men det kan vara ett sätt för att även människor som är i arbete ska gå en ny utbildning för att utveckla sig vidare eller kanske kunna ta ett jobb i en ny bransch - detta apropå frågan som jag fick här, herr talman, om vilka yrkesgrupper som det kan röra.
Till exempel säger både Lärarförbundet och Lärarnas Riksförbund att den här satsningen på utvecklingstid också ska omfatta lärare. Det de ser är nämligen en möjlighet att se till att de som är lärare men som arbetar utan lärarbehörighet faktiskt skulle kunna skaffa sig den under utvecklingstiden.
Det kan även handla om behörigheter i ett nytt ämne. På så sätt kan utvecklingstid bidra också in i läraryrket. Som jag har sagt i den här kammaren tidigare finns det också andra yrkesgrupper där det råder stor brist.
Vi vill från regeringens sida styra utvecklingstiden så att man framför allt ska utbilda sig till de yrken där det råder brist på arbetskraft, för då skapar det också en gynnsam omställning och rörlighet på arbetsmarknaden.
För att arbetsmarknaden ska funka väl, och detta är viktigt att säga för mig som arbetsmarknadsminister, handlar det både om att rusta och matcha dem som står långt från arbetsmarknaden och att skapa en hög dynamik och en hög rörlighet på vår arbetsmarknad så att arbetsgivare som har behov av att anställa hittar rätt kompetens.
Det är som sagt det största problemet på svensk arbetsmarknad i dag, och då kan utvecklingstid vara ett verktyg för det. Som jag sa löser det inte alla problem, men det kan vara ett verktyg för att se till att fler utbildar sig vidare. På så sätt lämnas även nya jobböppningar för dem som står allra längst från arbetsmarknaden, och så kan också de gynnas av en sådan här reform.
Eva Nordmark (S):
Jag vill börja med att återigen informera kammaren om att den reform vi planerar för heter utvecklingstid och ingenting annat. Jag kan förstå att det blir en viss sammanblandning med andra reformer, och ska man då göra den typen av jämförelser är utvecklingstid inte i första hand att jämföra med friåret som vi hade i mitten av 00-talet utan just med de utbildningsvikariat som Lars Beckman också nämnde.
Jag vill också understryka att utvecklingstid är avsett att ge individer ökade möjligheter efter en frivillig överenskommelse med sin arbetsgivare om kompetensutveckling, för att kunna utveckla sig vidare i sitt yrke eller till ett annat yrke.
Jag kan lugna kammaren med att det inte kommer att vara en reform som spiller över på arbetsgivaren, utan varje arbetsgivare ingår en överenskommelse med individen.
Jag vill också klargöra att när det gäller lärarutbildningen, med min tidigare erfarenhet som ordförande vid Luleå tekniska universitet, känner jag mycket väl till hur utbildningsutbudet har anpassats, förnyats och moderniserats genom åren.
Det innebär att en person som jobbar som lärare men som ännu inte har sin legitimation utan kanske har vissa kurser som behöver kompletteras kan göra det på lite olika sätt, via distansutbildning eller under mer flexibla former. Det är viktigt att vi ser hur arbetsmarknaden och utbildningsutbudet utvecklas, så att vi inte lever med en felaktig bild.
Det kan vara värdefullt för många olika typer av verksamheter att människor får en chans att fylla på med ny kunskap och kan kliva in i ett nytt arbete.
Apropå den fråga som har lyfts upp om parternas olika synpunkter på reformen lyssnar vi såklart in de synpunkterna noga i det arbete som vi gör just nu i beredningen av reformen. Här i kammaren ställs ett antal relevanta frågor, som vi såklart behöver se över så att det ska bli en så bra reform som möjligt.
Det är viktigt, herr talman, att vi inte förstorar utvecklingstiden som den enda reformen som ska lösa våra arbetsmarknadsproblem. Det här är ett av många viktiga bidrag för att kunna öka flexibiliteten på arbetsmarknaden.
En annan sådan fråga är vikten av att utbildningsutbudet också är anpassat utifrån de behov som finns hos löntagarna och på arbetsmarknaden.
Eva Nordmark (S):
Jag väljer att inte kommentera läget på Arbetsförmedlingen. Det är betydligt mer komplext än vad Lars Beckman ger sken av i debatten. Det tar vi en annan gång. Det som är själva grunden till att vi kan anställa fler poliser, lärare eller läkare handlar om att människor ska arbeta.
För det behöver vi en arbetsmarknadspolitik som tar sikte på bland annat dem som står långt från arbetsmarknaden genom att utbilda, rusta och matcha dem mot arbete. Det handlar också om att se till att arbetsgivare kan anställa den kompetens som de behöver. Det är helt centralt för att vi ska kunna öka den ekonomiska tillväxten, vara konkurrenskraftiga och finansiera poliser, lärare och läkare.
Det är så det hänger ihop. Det måste finnas en arbetsmarknadspolitik för dem som står långt från arbetsmarknaden, och det måste finnas en politik som tillgodoser arbetsgivarnas behov. För det måste vi också ha en hög grad av omställning och dynamik på arbetsmarknaden. Där kan vi göra flera olika typer av insatser. En av dem är utvecklingstid.
Eva Nordmark (S):
Jag vill verkligen välkomna denna viktiga debatt. Precis som interpellanten lyfter fram är detta också en viktig jämställdhetsfråga. Jag har själv i min tidigare roll under många år varit engagerad just i frågorna kring psykisk ohälsa men också kvinnors möjligheter att utföra sitt arbete på ett professionellt sätt och slippa bli sjuka.
Vi vet i dag att den arbetsrelaterade stressen är ett jättestort problem för många olika yrkesgrupper. Ofta handlar det om välutbildade, kvinnodominerade yrkesgrupper inom välfärdstjänster, där man tar ett mycket stort ansvar och samtidigt upplever en låg grad av kontroll över sitt arbete. Det är den vetenskapliga grunden när man mäter krav kontra kontroll i arbetslivet.
Det handlar om viktiga yrkesgrupper såsom sjuksköterskor, lärare och chefer inom äldre- och handikappomsorgen, för att nämna några. Det är helt centralt att vi ser till att vi har ett arbetsliv där man kan må bra och där man kan känna stolthet och glädje också när man kommer hem efter dagens slut eller arbetspassets slut.
Därför är det viktigt med alla de åtgärder som vi har vidtagit men också de slutsatser som kan komma att dras av en hel del uppdrag som ligger på bordet. Jag skulle vilja passa på att lyfta fram något som jag tror är centralt. Det handlar om det viktiga arbete som fackföreningar och arbetsgivare gör tillsammans. Jag tror att den svenska modellen med starka parter och ansvarstagande arbetsgivare och fackföreningar har en nyckelroll i detta.
Det är de som kan arbetslivet bäst, och det är också de som kan arbetsplatsen och yrkesvillkoren. Det är klart att det går att göra mycket där. Ett exempel på det är att SKR, som man heter numera, tillsammans med facken inom kommuner och regioner för tre år sedan undertecknade ett avtal eller en avsiktsförklaring för friskare arbetsplatser. Utifrån det har man sedan tecknat ett antal lokala överenskommelser.
Kalmar är ett exempel. Där har parterna gemensamt tagit fram en handlingsplan med syftet att förbättra arbetsmiljön och då specifikt just det vi talar om här, nämligen den psykiska och sociala arbetsmiljön. Det har bland annat handlat om hur man säkerställer schemaläggningen. Man har infört ett högre friskvårdsbidrag.
Det har handlat om att sprida goda exempel och utbilda både chefer och skyddsombud inom dessa verksamheter. Kalmar är en av flera regioner och kommuner som genom dessa långsiktiga insatser med samverkan mellan arbetsgivare och fackförbund faktiskt har lyckats sänka sjuktalen, så det är vägen att gå - att vi tar ett stort gemensamt ansvar.
Arbetsgivaren har såklart alltid det yttersta ansvaret för arbetsmiljön, men också skyddsombud, fackliga organisationer och vi från politikens sida kan bidra till att säkerställa att alla ska må bra på jobbet.
Eva Nordmark (S):
Jag och interpellanten är helt överens om vikten av tidiga insatser. Det måste också finnas resurser, bland annat så att chefer inom offentlig verksamhet kan ha ett rimligt antal underställda.
Om de föreskrifter om organisatorisk och social arbetsmiljö som kom för några år sedan och ska säkerställa att vi har en bra hälsa och arbetsmiljö på alla våra arbetsplatser användes skulle ingen behöva bli sjuk av sitt arbete eller känna av den farliga stressen.
Jag är stolt över att Arbetsmiljöverket under 2019 valt att fokusera på dessa föreskrifter och titta på hur de används. Nära 2 000 inspektioner har skett inom vård och omsorg med syftet att följa upp OSA-föreskrifterna och kontrollera hur arbetsgivare genomför det förebyggande arbete som vi talar om, med förebyggande och tidiga insatser.
Utifrån inspektionerna har Arbetsmiljöverket konstaterat att arbetsmiljöproblemen inom vård och omsorg behöver synliggöras högre upp i organisationerna. Ytterst är det politiker som ansvarar för belastningen.
Politiker i fullmäktige, styrelse och nämnd är de yttersta arbetsgivarrepresentanterna och måste förvissa sig om att arbetstagare inte utsätts för risker eller drabbas av ohälsa och olycksfall i arbetet.
Under 2019 har Arbetsmiljöverket träffat alla kommuner och regioner på politisk nivå för att informera om det ansvar de har som arbetsgivare och om hur arbetsmiljölagstiftningen fungerar. Sedan är tanken att detta under 2020 ska följas upp med stickprovsinspektioner för att ta reda på hur det systematiska arbetsmiljöarbetet sköts. Detta tycker jag också är en viktig åtgärd.
Som jag var inne på tidigare är det arbetsgivarna som har ansvaret för arbetsmiljön ute på arbetsplatserna. Skyddsombud och fackliga organisationer är förstås också väldigt viktiga. Det vi kan göra från politikens och statens sida är, som jag har nämnt, att bidra med viktig kunskap men också att kontrollera att de regelverk som finns på området faktiskt följs. Detta är ett viktigt ansvar att ta för oss politiker.
Eva Nordmark (S):
Stress kan vara väldigt farligt. Arbetsmiljöverkets bedömning är att över 700 personer årligen avlider på grund av arbetsrelaterad stress och ohälsa. Det kan alltså vara väldigt farligt, och det är viktigt att vi har en strategi och att vi agerar för att människor ska kunna må bra på sina arbeten. Vi har i dag en arbetsmiljöstrategi där vi har prioriterat frågan om psykisk ohälsa.
Jag vill redan nu, inför den nya strategin, säga att dessa frågor måste ligga högt uppe på den politiska dagordningen och i den strategin. Jag uppfattar att jag och Elisabeth Björnsdotter Rahm är överens om hur viktig denna fråga är. Jag är som sagt glad över att frågan kommer upp här i kammaren.
Jag hoppas att vi kan kroka arm i dessa viktiga frågor när vi sedan ska fatta beslut om den kommande arbetsmiljöstrategin, för detta är områden som verkligen behöver prioriteras.
Eva Nordmark (S):
Saila Quicklund har frågat mig vilka åtgärder jag avser att initiera för att förbättra den oacceptabelt undermåliga arbetsmiljön för de anställda på Myndigheten för arbetsmiljökunskap. Generaldirektören ansvarar fullt ut för arbetsgivarpolitiken och har det fulla arbetsmiljöansvaret på myndigheten.
Jag har alldeles nyligen haft ett möte med generaldirektören där jag tydliggjorde för honom att jag tar uppgifterna om brister i arbetsmiljön på myndigheten på största allvar. Jag förväntar mig att generaldirektören tar sitt fulla ansvar för arbetsmiljön på myndigheten. Vid mötet redogjorde generaldirektören för de åtgärder som han har vidtagit samt avser att vidta.
Jag fortsätter att följa frågan noga.