KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Hultberg (M):
Stina Bergströms avslutande fråga blottlägger en enorm okunskap om frågan om Kemikalieinspektionens långa handläggningstider och om ansökningarna rörande nya bekämpningsmedel. Många gånger handlar det om ansökningar om att få använda nya och bättre bekämpningsmedel, som är mindre giftiga och har mindre negativ påverkan på vår miljö.
Utifrån ett miljöperspektiv är det ytterst bekymmersamt att det är så långa handläggningstider. Det är det första. Det andra är att det svenska jordbruket relativt omvärlden är såväl miljö- som klimatsmart. När jordbruket i Sverige inte får tillgång till nya produkter innebär det att man ibland tvingas upphöra med produktionen.
Tror Stina Bergström att produktionen eller konsumtionen av exempelvis raps, som vi använder till att göra förnybara drivmedel och till att göra kallpressad rapsolja, kommer att upphöra på grund av att det svenska lantbruket inte har bekämpningsmedel som gör att man kan fortsätta att odla raps i Sverige? Jag tror inte det. Jag tror att miljöeffekten av att Kemikalieinspektionen har långa handläggningstider eller inte godkänner verkningsfulla bekämpningsmedel faktiskt är negativ.
När det gäller det som Stina Bergström började tala om, en miljöanpassad fordonsflotta, är det inte sant att vi fick en mindre andel fordon som kunde gå på förnybara drivmedel. Däremot är det sant att vi fick en explosionsartad ökning av antalet bilar med låga utsläpp, om än de gick på bensin eller diesel.
Jag konstaterar att den nuvarande regeringen gör det dyrare att tanka förnybart, gör det dyrare att köpa en supermiljöbil och gör det dyrare att ha en miljöbil som tjänstebil. Är det verkligen det vi behöver för att påskynda omställningen av fordonsflottan?
Johan Hultberg (M):
Som jag försökte säga i mitt replikskifte med ledamoten Ernkrans sprids det mycket desinformation. Det förekommer ibland larmrapporter som gör att konsumenter och företag har svårt att veta hur de ska agera. Jag är medveten om att Kemikalieinspektionen redan i dag bedriver ett informationsarbete och naturligtvis att de har en hemsida.
Men vi moderater tror att det hade varit bra med en särskild kunskapsportal som kunde vägleda företagen beträffande vilka kemikalier som är de minst dåliga och hur de på olika sätt kan minska sin användning av de kemikalier som vi borde fasa ut. Förhoppningsvis går det att hitta andra styrmedel för att göra det.
Alliansregeringen tillsatte till exempel en utredning som skulle titta på en särskild kemikalieskatt som syftade till att komplettera lagstiftningen för att försöka fasa ut farliga kemikalier. Tyvärr måste jag säga, herr talman, att den utredning som presenterades var en stor besvikelse. Vi skulle inte nå målen med de förslag som där föreslogs. Det beklagar jag.
Jag konstaterar att Bergström snabbt undvek frågan om fordonsflottan, trots att det var hon som förde den på tal. Jag förstår att det är jobbigt att som miljöpartist behöva försvara att det med en delvis miljöpartistisk regering blir dyrare att tanka förnybart, att det blir dyrare att välja en miljöbil som tjänstebil och att det dessutom blir 20 000 kronor dyrare att köpa en laddhybrid.
Jag tycker att vi behöver fler laddhybrider, för de har fördelen av att i stadstrafik kunna gå helt på eldrift och inte släppa ut några partiklar eller klimatpåverkande gaser. Jag beklagar att regeringen väljer att skära i den premien ett år innan bonus-malus-systemet ska införas. Det hade varit bra om premien kunnat vara kvar på nuvarande nivå.
Johan Hultberg (M):
Moderaternas miljöbudget innebär inte en utgiftsminskning i relation till årets budget. Det är viktigt att ha det sagt. Beträffande klimatavtalet var det framför allt gapet mellan ambition och åtgärder som jag avsåg. Jag konstaterar att Sverige och EU gör mycket på klimatområdet och att utsläppen under Alliansens tid sjönk med hela 19 procent i Sverige.
Det är vad som krävs för att vi ska klara av att hålla den globala temperaturökningen tydligt under två grader och allra helst under en och en halv grad. Det är bra att världens länder har enats om de ambitionerna, men jag konstaterar att de frivilliga åtaganden som världens länder hittills har gjort ligger långt från att kunna leverera de utsläppsminskningar som krävs för att vi ska nå målen. Det var det jag kritiserade.
När det gäller den svenska politiken är det lite tröttsamt att miljöpolitiken bara ska handla om att banka ambitioner i huvudet på varandra, eller för den delen anslag. Vi måste i större utsträckning se till vilka resultat man uppnår. Jag är tämligen stolt, herr talman, över det bokslut som Alliansen kunde göra efter sina åtta år.
Utsläppen sjönk som sagt med 19 procent, vindkraften tiodubblades, vi fick 400 nya naturreservat till en yta motsvarande Ölands och så vidare. Det är det som trots allt räknas. Det handlar om resultat, inte enkom om vilka anslag man har. Jag är kritisk till mycket av innehållet i budgeten, inte på grund av intentionerna utan för att jag inte tror att resultaten kommer att bli särskilt bra.
Jag tror inte att de förslag som läggs fram är kostnadseffektiva. Det är mot bakgrund av empiri och beprövad erfarenhet som jag säger det. Vi har testat klimatinvesteringsprogram i Sverige. De visade sig vara tämligen ineffektiva. Nu är de det stora huvudnumret i regeringens budgetproposition, som Jens Holm stöder.
Johan Hultberg (M):
Om vi återgår till resultaten kan jag konstatera att utsläppen under Alliansens tid sjönk dubbelt så snabbt som under de åtta föregående åren. Det är ett faktiskt resultat, och det är vad klimatet bryr sig om. Jag tror också att klimatet välkomnade att EU:s nuvarande höga ambitioner om att minska utsläppen med 80-95 procent antogs under det svenska ordförandeskapet i EU. Det var när Fredrik Reinfeldt hade ledarskapet i EU som vi fick det målet på plats.
Det målet ligger i mångt och mycket också till grund för den svenska klimatpolitiken som vägleder det viktiga utsläppshandelssystemet. Det är alltså ett exempel på när Moderaterna gjorde skillnad för klimatet. Ett annat är att Sverige har satt upp visionen om att vi ska vara klimatneutrala och alltså ha noll nettoutsläpp till 2050.
Det slog alliansregeringen fast i vår klimatproposition 2009 och är också ett exempel på höga ambitioner som Moderaterna har varit med och drivit fram här i Sverige. Herr talman! När det gäller den här budgeten säger Jens Holm att det gamla klimatinvesteringsprogrammet visst var effektivt. Jag och Jens Holm kan omöjligen ha läst samma utvärderingsrapporter när det gäller klimatinvesteringsprogrammet.
Konjunkturinstitutet konstaterar i sin utvärdering att ungefär 40 procent av bidragen kunde ha fördelats mer kostnadseffektivt. OECD pekar i sin utvärdering av den svenska miljöpolitiken på att upp till 70 procent av investeringarna inom tidigare klimatinvesteringsprogram skulle ha gjorts även utan subvention. Herr talman! Om upp till 70 procent av investeringarna hade blivit gjorda även utan stöd kan man fråga sig om detta är väl använda skattepengar.
Jens Holm säger att moderata kommunalråd önskar de här stöden. Vilket kommunalråd önskar inte att staten går in och täcker upp finansieringen av en biogasanläggning eller vad det kan tänkas vara som man ändå har tänkt bygga?
Johan Hultberg (M):
Med tanke på överskridandet av talartiden får jag säkert en minut extra till replikskiftet, för det finns, herr talman, rätt mycket att reda ut efter Matilda Ernkrans anförande. Låt mig börja där Matilda började och slutade, med Palme. Palme tycker jag är en rimlig person att hänvisa till i det här sammanhanget, för det känns verkligen som att Socialdemokraterna går tillbaka till en betydligt rödare politik nu.
Det är en rejäl vänstergir och en betydligt större tro på att politiken alltid sitter inne med alla svaren, att det är här i riksdagen som vi kan lösa alla problem. Där finns det en väldigt tydlig ideologisk skillnad mellan Socialdemokraterna och Moderaterna. Vi moderater tror mer på att försöka skapa förutsättningar för enskilda människor och företag att lösa de utmaningar vi står inför och att vi naturligtvis behöver ett ramverk, men att människor måste vara fria att kunna söka lösningarna.
Här finns en tydlig skillnad. Matilda Ernkrans slår sig för bröstet över att stora satsningar nu görs. Det är möjligt att dessa är de största satsningar som gjorts på 20 år, eller vad det nu var som Matilda Ernkrans nämnde i sitt anförande. Men hon glömmer att nämna att det troligtvis också är de största skattehöjningarna som görs på motsvarande tid.
Det är kraftiga höjningar på jobb och företagande som riskerar att bromsa ekonomin och leda till att vi får mindre möjligheter att långsiktigt göra satsningar på jobb och företagande. Sedan kritiserar Matilda Ernkrans Alliansens satsningar på klimatinvesteringar. Nu är det ju fortsatt så att regeringen har med ungefär 200 miljoner till klimatinvesteringar, men man avser inte att göra några nya satsningar. Då är faktiskt Matilda Ernkrans svaret skyldig hur regeringen ska klara av att nå upp till de svenska klimatmålen.
Jag måste också fråga: Anser inte Socialdemokraterna att utsläppsminskningar i andra länder är värdefulla och gör nytta både för att minska utsläppen och för att bidra till teknikspridning?
Johan Hultberg (M):
Inledningsvis kan jag konstatera att Matilda Ernkrans inte svarade på min fråga om hur man ska nå klimatmålen om man inte vill använda sig av kostnadseffektiva klimatinvesteringar i andra länder. Och jag förstår att Matilda Ernkrans och regeringspartierna inte vill prata om hur, utan att de vill prata lite mer fluffigt om de höga ambitionerna, om hur mycket pengar de satsar. När man börjar granska politiken ser man att den inte hänger ihop, och den riskerar att inte leverera särskilt goda resultat.
Ja, man sätter sprätt på väldigt mycket pengar, herr talman. Men jag tror nog att Gustav Möller, den gamla socialdemokratiska ministern, hade vänt sig i sin grav över det faktum att regeringen handskas med skattebetalarnas pengar på det här sättet. Jag har vid upprepade tillfällen ställt frågor om hur man ska säkra att klimatinvesteringsprogrammet, det nya Klimatklivet, inte behäftas med samma brister som tidigare system har varit behäftade med.
Men jag har inte fått några svar, så Matilda Ernkrans får gärna svara här i dag på hur det ska säkerställas att det levererar additionella utsläppsminskningar på ett kostnadseffektivt sätt utan höga administrativa kostnader. Med den tilldelning som Naturvårdsverket hittills har räknat med kommer kostnaden att vara någonstans över 3 000 kronor per ton. Är det den totala summan, eller kommer det att bli ännu dyrare utsläppsminskningar i framtiden?
Det finns väldigt många frågor som Matilda Ernkrans borde svara på. Sedan häpnar jag nästan när Matilda Ernkrans säger att regeringen stärker svensk ekonomi genom höjda skatter. Man bromsar in den. Man gör det dyrare att anställa och mindre lönsamt att arbeta. Man lägger ut en spikmatta för den svenska ekonomin, och det kommer att drabba miljöpolitiken på lång sikt. Det går inte att vara kortsiktig i politiken, allra minst när det handlar om miljö- och klimatpolitiken.
Alliansen har levererat goda resultat i åtta år, och vi hade fortsatt att göra det med en kostnadseffektiv politik om vi hade fått chansen. Jag beklagar att vi förlorade valet. Men nu är det faktiskt upp till bevis för Socialdemokraterna och regeringen.
Johan Hultberg (M):
Stina Bergström började sitt anförande med att tala om klimatavtalet, vilket i princip alla i kammaren verkar vara glada över att det kommit på plats. Vi är överens om att det lägger ett bra golv för de fortsatta diskussionerna och blir ett viktigt verktyg för att möta klimatutmaningen, som ju är global. Efter det konstaterandet gick Bergström in på den nationella politiken.
Det är rätt och riktigt, för det är den vi nu diskuterar, men det är samtidigt viktigt när vi diskuterar klimatpolitiken att inte anlägga ett alltför nationalistiskt perspektiv. Utmaningen är global. Vi måste bidra till så stora globala utsläppsminskningar som möjligt och säkerställa att vår politik i Sverige inte innebär att produktionen eller industrierna flyttar till andra länder.
Alliansen har satsat på kostnadseffektiva utsläppsminskningar i andra länder som ett komplement till allt det som vi gör på hemmaplan. Hittills har de satsningarna resulterat i att de globala utsläppen kunnat minska med 30 miljoner ton koldioxidekvivalenter.
Nu stöder vi projekt i 28 låg- och medelinkomstländer och finns med som bidragare till åtta eller nio multilaterala klimatfonder. Nya projekt som startades i fjol var LED-belysning i Kamerun och effektivare hushållsspisar i Rwanda. Med regeringens budget blir det stopp för nya projekt.
Varför, Stina Bergström, lyssnar regeringen inte på vädjanden från de fattiga länderna om att vi i den rika världen måste bidra genom att stötta utbyggnaden av förnybar energi? De kostnadseffektiva klimatinvesteringarna är just ett sätt att göra det. Varför stoppar ni den effektiva möjligheten?
Johan Hultberg (M):
Nu säger Stina Bergström att investeringar i grunden är bra, men vi ska inte uppfylla våra målsättningar med hjälp av dem. Jag tycker att det är en märklig attityd att man ska använda kostnadseffektiva åtgärder för att nå sina mål. Men det kan vi ha olika uppfattningar om. Det är ingenting som hindrar den nuvarande regeringen att gå fram med sina åtgärder i Sverige och samtidigt fortsätta att göra investeringar i CDM-projekt.
Men nu är det slut med det, för regeringen väljer att bara finansiera de redan ingångna åtagandena och ger inte bemyndigande att gå in i några nya projekt. Sverige har alltså inte möjlighet att gå in i fler projekt liknande dem vi påbörjade förra året. Det blir inga fler bioenergiprojekt i Sydafrika, biogas i Indonesien, vindkraft i Kap Verde eller energieffektivisering i fattiga hushåll i Mongoliet.
Det var sådana projekt Sverige var med och startade under förra året. Jag tycker att det i grunden är fantastiskt bra att vi är med och startar och finansierar sådana projekt eftersom det, herr talman, leder både till snabbt sjunkande globala utsläpp och till spridning av teknik. Det i sin tur hjälper fattiga länder att ta ett verkligt klimatkliv genom att hoppa över det steg som vi tagit i den rika världen, nämligen att fastna i ett fossilberoende.
Genom den typen av investeringar kan vi hjälpa dessa länder att inte fastna i ett fossilberoende. Tyvärr väljer regeringen att stoppa de fortsatta satsningarna. Jag vänder mig mot det, för enligt Naturvårdsverkets preliminära bedömning kommer utsläppsminskningarna att kosta drygt 3 000 kronor per ton medan CDM kostar någonstans mellan 70 och 80 kronor per ton.
Det är mycket märkligt att man uppenbarligen sätter ett pris på klimatpolitiken som innebär att den ska vara så dyr som möjligt, herr talman.
Johan Hultberg (M):
Jag tackar personligen Åsa Romson för insatserna i Paris. Jag hade också förmånen att ingå i den svenska delegationen och kunde med egna ögon konstatera att såväl ministern som hela den svenska delegationen jobbade mycket hårt under mötet. Precis som ministern sa har det här arbetet pågått under lång tid och under många regeringar, och det är det som till slut har lett fram till det goda resultatet.
Även om avtalet har sina brister och kan anses misslyckat i vissa delar är det i grunden fantastiskt att 195 länder har lyckats komma överens. Avtalet lägger en bra grund för det fortsatta arbetet och slår fast att alla länder ska bidra. Vi har nu påbörjat arbetet med att luckra upp den brandvägg som funnits mellan rika länder och utvecklingsländer. Det skapar förutsättningar för att få på plats ett betydligt mer kraftfullt klimatarbete globalt.
Vi dyker tillbaka in i det svenska. Det är beklagligt att regeringen genom att halvera supermiljöbilspremien för laddhybrider väljer att göra det dyrare att vara en grön bilist. Det är bara ett år kvar tills man ska införa det så kallade bonus-malus-systemet, som i princip alla vi i riksdagen står bakom.
Det är väldigt olyckligt att vi återigen skapar den här stora ryckigheten på marknaden och att vi riskerar att bromsa den försäljning som äntligen har tagit fart. Att Sverige ska vara ett föregångsland är en uppfattning som vi moderater delar. Men det förutsätter att vi sänker våra utsläpp i kombination med en stark ekonomisk tillväxt. Vi tror att det bara är då som det finns några länder som vill följa efter oss.
Delar klimat- och miljöministern uppfattningen att förutsättningen för att Sverige ska kunna vara ett föregångsland är att utsläppen sjunker samtidigt som vi har en stark ekonomisk tillväxt?
Johan Hultberg (M):
Ministerns avslutande kritik kan jag delvis förstå. Det är klart att vi måste säkerställa att även de här stöden är effektiva och gör nytta. Men vi kan konstatera att kostnaden för att köpa en laddhybrid eller en elbil är kraftigt mycket högre än kostnaden för att köpa en vanlig, konventionell bil. Det är det som motiverar det stödet. I detta sammanhang är det viktigt att nämna att vi har världens högsta koldioxidskatt och att det framför allt är bilister och privatpersoner som bär den bördan.
För att ta ytterligare steg och påskynda omställningen av fordonsflottan tycker vi moderater att man inte bara kan använda sig av piskor. Man måste nog också använda sig lite grann av morötter. Det är bakgrunden till att den här premien införts. Genom bonus-malus-systemet får vi nu förhoppningsvis ett system som verkligen är långsiktigt och som också innebär att man mer successivt kan skruva upp incitamentet och rikta in premien mot de allra bästa bilarna. Jag håller med om att vi ska ha miljödifferentierade premier.
Det olyckliga med regeringens politik är att man differentierar genom att kraftigt försämra villkoren för laddhybriderna. Man hade kunnat välja att höja anslaget och i så fall också höja anslaget till de rena elbilarna. Men regeringen väljer tyvärr den andra modellen. Vad gäller de svenska klimatutsläppen är transportsektorn en gigantisk utmaning. Det är därför vi moderater har flera förslag för den sektorn i vår budget. En annan stor utmaning är vår industris utsläpp.
Ungefär en fjärdedel av de svenska utsläppen kommer från industrin, nästan uteslutande från processindustrin, där det är svårt att helt eliminera den typen av utsläpp. Till exempel är stålindustrin med den teknik vi i dag känner till beroende av kol för förädling av järnmalm till stål. Därför har vi moderater lagt fram förslag om att inrätta en strategi för CCS, carbon capture and storage. Vi tror att det är ett nödvändigt verktyg för att skapa en klimatneutral industri.
Stöder regeringen det initiativet?
Johan Hultberg (M):
Det går naturligtvis inte att nå alla politiska mål med bara ett enda verktyg. Det nationella skogsprogrammet syftar till att ta ett samlat grepp om många frågeställningar och utifrån det arbete som görs i det nationella skogsprogrammet gå vidare med konkreta åtgärder.
Bakgrunden till det nationella skogsprogrammet är det arbete som vi gjorde i Miljömålsberedningen och den proposition som regeringen lade fram om biologisk mångfald och ekosystemtjänster, som vi debatterade i förra veckan. I förra veckan skickade vi en tydlig uppmaning till regeringen om att faktiskt gå vidare med de konkreta åtgärder som den strategin innehåller för att nå målen om biologisk mångfald som vi har enats om i den här kammaren. Den uppmaningen vill jag gärna upprepa.
Det krävs mycket riktigt många åtgärder för att förbättra miljöhänsynen inom skogsbruket och skapa bättre biologisk mångfald totalt sett. Frågan är bara om man kan tvinga fram en ökad mångfald i skogsbruket och med lagstiftning driva fram den bästa miljöhänsynen. Jag är tveksam.
Jag tror att en modell, baserad på frihet under ansvar och en skogspolitik som lägger en grundplatta men inte i detalj styr den enskilda skogsbrukaren, är den bästa modellen och den bästa vägen framåt. Det finns rätt mycket empiri som talar för det. Sedan den nuvarande skogsvårdslagen sjösattes 1993 har miljöhänsynen inom skogsbruket tagit stora och viktiga steg framåt.
Vi ser nu hur skogsägare helt frivilligt avsätter enormt stora arealer produktiv skogsmark just för att man vill bidra i arbetet för den biologiska mångfalden och för bevarandet av värdefulla miljöer. När nu regeringen går fram med en översyn av skogsvårdslagen, som riskerar att ta oss till samma situation som vi debatterade förra veckan - alltså där frågor ska avgöras i domstol - är jag väldigt bekymrad.
Johan Hultberg (M):
Det är ganska hedrande att Isak From försöker försvara utredningen av skogsvårdslagen. Jag tror i ärlighetens namn inte för en sekund att Socialdemokraterna egentligen önskade den översynen. Jag är rätt övertygad om att det är en eftergift för att Miljöpartiet numera sitter i regeringen.
Det faktum att man först behövde ett år på sig för att komma fram till vilka utredningsdirektiv som skulle gälla och därefter ytterligare ett antal månader för att enas om vem som skulle få uppdraget att genomföra den vittnar om att regeringspartierna har oerhört svårt att komma överens. Jag är verkligen bekymrad, Isak From. En av de saker jag är bekymrad över är vem det är som styr. Vem styr inriktningen, och vad vill regeringen? Det är väldigt oklart.
Man får olika svar beroende på vilken minister man frågar. Hade det varit Isak From och Socialdemokraterna som styrt över svensk skogspolitik tror jag faktiskt inte att vi hade haft så mycket att debattera om. Jag tror att vi har en ganska stor samsyn moderater och socialdemokrater emellan om att skogen är viktig för Sverige och att vi måste ha en skogspolitik med balans mellan miljö och produktion, så att vi når både målen om full sysselsättning och våra högt uppsatta miljömål.
Men nu har vi ett miljöparti som är angeläget om att gå in och detaljstyra och som hyser stor misstro mot Sveriges skogsägare. Detta gör mig bekymrad när nu översynen av skogsvårdslagen är påbörjad. Det som också gör mig bekymrad är att regeringens tempo får en snigel att framstå som en sprinter.
Jag vet inte hur många gånger vi här i kammaren debatterat frågan om längre och tyngre fordon, men först nu agerar regeringen, och då med ett halvdant förslag som bara tillåter större vikt men inte längre fordon, vilket är bekymmersamt. Nu har man också förslag om en kilometerskatt, vilket skulle ha varit ett enormt bakslag och en stor kostnadsökning för den svenska skogsindustrin. Tror man att vi kan öka exporten genom att göra det dyrare att få ut produkterna på marknaden?
Johan Hultberg (M):
Stina Bergström pratade mycket i sitt anförande om kalhyggen. Jag höll, herr talman, på att få kal hjässa när jag lyssnade på Stina Bergström eftersom jag ville slita mitt hår. Den beskrivning som Stina Bergström ger av det svenska skogsbruket i den här debatten och gav i förra veckan när vi diskuterade biologisk mångfald och naturvård är främmande från verkligheten. Då talade Stina Bergström om skövling.
I dag låter det som att skogsägarna inte tar någon hänsyn och att det inte finns några skogsägare som lyssnar in grannarnas synpunkter när de planerar sitt skogsbruk och så vidare. Den bilden känner jag inte igen mig i, och jag blir bekymrad över den beskrivningen av skogspolitiken. Jag har några konkreta frågor, Stina Bergström.
Du nämnde i ditt anförande att Miljöpartiet vill ge ett ekonomiskt stöd till kontinuitetsskogsbruk. Då hade det varit intressant om Stina Bergström inledningsvis kunde ge en definition av vad som ska stödjas. Vad är enligt Stina Bergström kontinuitetsskogsbruk? Är det dimensionshuggning? Är det luckhuggning? Är det blädning? Vad är det som är kontinuitetsskogsbruk eller hyggesfritt skogsbruk? Bergström har använt båda begreppen, och därför är jag lite förvirrad.
Är detta regeringens politik? Är det Miljöpartiets, Stina Bergströms eller regeringens politik att stödja enskilda typer av skogsbruksmetoder? Herr talman!
När vi införde den nuvarande skogsvårdspolitiken lämnade vi en politik som tidigare innehållit regleringar och detaljkrav på skogsägare till förmån för en modell där skogsägare i större utsträckning själva får bestämma över sitt brukande utifrån en ramlagstiftning. Nu tycks Miljöpartiet återigen vilja ha en mer detaljerad lagstiftning där vi till och med här i kammaren ska ha åsikter om vilken brukningsmetod skogsägaren ska använda och ge ekonomiskt stöd för det.
Vad är Miljöpartiets åsikter? Är det mer detaljreglering som är vägen framåt?