Per-Ingvar Johnsson (C):
Konstitutionsutskottet föreslår en översyn av Riksrevisionen och riksdagens förhållande till Riksrevisionen. Avsikten är att riksdagen ska ta beslut om ett utredningsuppdrag.
Dagens Nyheters rapportering om Riksrevisionen under sommaren och konsekvensen av den, att alla tre riksrevisorerna beslutade sig för att avgå, är naturligtvis en mycket bekymmersam bakgrund. Riksrevisionen är en mycket viktig myndighet som ska granska att statliga myndigheter sköter sin verksamhet på det sätt som riksdagen och regeringen har gett dem i uppdrag att göra.
Jag anser inte att de riksrevisorer som tillträdde förra året eller Riksrevisionen har misskött sin granskning av myndigheterna. De nya riksrevisorernas ambitioner har mycket tydligt varit att förbättra kvaliteten på granskningen av myndigheterna, bland annat genom nyrekrytering.
Men riksrevisorerna har gjort en del fel, som blir allvarliga om vi ser på dem ur perspektivet att de som granskar andra själva måste föregå med gott exempel. Man måste följa de regler som gäller alla myndigheters verksamheter.
Riksrevisor Margareta Åberg gav under sommaren tidigare justitieombudsmannen, professor Hans-Gunnar Axberger, i uppdrag att utreda om det har funnits formella fel och brister i hanteringen och ledningen av det förändringsarbete som de tre nya riksrevisorerna bedrev. Axberger lämnade den 12 oktober sin redovisning av uppdraget till Riksrevisionen och till oss i konstitutionsutskottet.
Hans-Gunnar Axbergers redovisning tillsammans med den omfattande medierapporteringen under sommaren och de bakgrundsfakta om Riksrevisionens tillkomst som KU:s kansli har tagit fram är nu grund för det utredningsuppdrag som KU vill att riksdagen ska fatta beslut om.
Hans-Gunnar Axberger redovisade sina övergripande iakttagelser i åtta punkter, som nu blir en viktig grund för utredningsarbetet. Hans punkter var oberoende informell ledningsstruktur effektivitetsrevision årlig revision huvudman politik lagstiftning uppdrag. Jag ska gå in lite närmare på punkterna.
När det gäller oberoende lyfter Axberger fram att Riksrevisionen skapades för att granska regeringen och dess myndigheter. Riksrevisionen ska hålla distans till dem som granskas, bland annat genom att undvika rekrytering direkt från Regeringskansliet. När det gäller informell ledningsstruktur lyfter Axberger fram att det inom Riksrevisionen finns en informell kultur.
Egna överväganden och intern praxis går före rättsliga regler. Extern tillsyn behövs. När det gäller effektivitetsrevisionen lyfter han fram att riksdagen måste ange vad den vill ha av effektivitetsrevisionen, liksom vad denna ska syssla med. Ska man ägna sig åt uppgifter som borde vara förbehållna demokratiskt valda organ?
När det gäller den årliga revisionen menar Axberger att den har hamnat i skuggan av effektivitetsrevisionen. Det kan avhjälpas genom att en riksrevisor med revisorskompetens får ansvar för den verksamhetsdelen. När det gäller huvudmannaskapet lyfter Axberger fram att riksdagen inte är konstruerad för styrning av myndigheter. Även formellt oberoende institutioner under riksdagen måste dock kontrolleras.
Riksdagen bör anpassa sig till detta. Under punkten politik lyfter han fram att Riksrevisionen förhandlades fram under oenighet. Kompromissen med tre riksrevisorer har medfört problem. Han menar att en fortsatt exklusiv revision under riksdagen kräver politisk enighet i sak.
Om man inte löser det bör man hitta andra lösningar än den nuvarande Riksrevisionen. När det gäller lagstiftning lyfter han fram att riksdagen inte har de redskap som behövs för att på egen hand driva komplicerade lagstiftningsprojekt. Detta märks i Riksrevisionens regelverk, som har väsentliga brister.
När det gäller riksrevisorernas uppdrag lyfter Axberger fram att sex av de åtta riksrevisorer som har valts på fulla mandat, alltså sju år, har lämnat sina uppdrag i förtid. Det tyder på brister som har att göra med uppdraget, inte med dem som har valts. För att komma vidare kan det behövas grundlagsändringar.
Under tiden kan riksrevisorerna dela upp sina uppgifter för att lösa de problemen. Axberger har redovisat de här iakttagelserna för oss och för Riksrevisionen. De är nu en viktig grund för den parlamentariska utredning som vi vill ska tillsättas. Även riksdagens tidigare beslut om Riksrevisionens organisation med tre riksrevisorer kritiseras.
Bakgrunden till att vi har tre riksrevisorer kanske en del har glömt. Men det berodde på att en regering, med Bosse Ringholm som finansminister, hade problem med en stark och kritisk riksrevisor, Inga-Britt Ahlenius. Därför blev det i stället tre riksrevisorer. Nu har vi fått viktiga gemensamma erfarenheter.
Inte minst har vi i KU, som jag bedömer det, skaffat oss en bra grund för utredningen som ska skapa en bättre ordning när det gäller Riksrevisionen och riksdagens styrning av Riksrevisionen. Herr talman! Jag yrkar bifall till konstitutionsutskottets förslag i betänkandet Översyn av Riksrevisionen .