KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Tysklind (L):
Svaret från infrastrukturministern är högst relevant med tanke på den ansvarsfördelning som finns mellan regeringen och Trafikverket. Man kan väl hålla med ministern. Jag tycker inte att det är så upprörande. Man kan naturligtvis inte ha en järnväg bara för att den är bra att ha. Vi måste kunna motivera.
Å andra sidan betyder inte det per automatik att till exempel Lysekilsbanan ska läggas ned bara för att den inte trafikeras i dag. Det säger inte ministern heller, utan man måste kunna ställa frågan och föra en diskussion om de här banorna. Det man måste diskutera är vad den används till i dag och vilken potential som finns.
Finns det en uppenbar potential för att utveckla järnvägen har den naturligtvis en given plats även i framtiden och ska inte läggas ned. Jag tycker att det är den diskussionen som nu förs. Finns det bärande argument som kan motivera att en bana ska finnas för framtiden, underhållas och utnyttjas längre fram ska den i ett trafikslagsövergripande tänk vara kvar.
Det kommer att fattas beslut längre fram om just Lysekilsbanan och Dal-Västra Värmlands Järnväg. Jag vet att det pågår en process mellan Trafikverket å ena sidan och berörda intressenter å den andra just när det gäller Lysekilsbanan, som jag känner till bäst.
Jag utgår från att en sådan process går ut på man skaffar sig kunskap från Trafikverkets sida, tar in vad intressenterna säger och beaktar det seriöst. Det är inte så att det inte har något syfte. När det gäller Lysekilsbanan kan man säga att det på kort sikt finns möjligheter att utnyttja den befintliga banan för godstransporter till Lysekils hamn.
Det finns företag som håller på att etablera sig där, och där är järnvägen en avgörande faktor. Wiwi-Anne Johansson nämnde till exempel Seabased. Det finns en sådan diskussion. Det finns en diskussion om malmtransporter från Bergslagen på längre sikt.
Det är naturligtvis viktigt hur man lägger upp kopplingen till den djuphamn som finns i Brofjorden, men där går inte järnvägen i dag. I så fall blir det fråga om ganska stora nyinvesteringar som motiveras av djuphamnsläget och hamntransporterna.
I det sammanhanget tror jag att alla inser att det är viktigt att hålla kvar järnvägsområdet, vad man än sedan gör med det. Det är viktigt att hålla järnvägen kvar. Som sagt utgår jag från att syftet med Trafikverkets pågående process är att klara ut allt detta och sedan beakta det som kommer fram.
Jag utgår också från att utgångspunkten för hela diskussionen är att samrådet inte är ett spel för gallerierna utan att Trafikverket vill skaffa underlag för sitt beslut. Jag ser med ganska stor tillförsikt an att man kan motivera Lysekilsbanans framtida utvecklingspotential och att det beslut som kommer att fattas kommer att styras av det.
Lars Tysklind (L):
Jag får börja med att rätta Tina Ehn. Jag sade inte att det inte var bra att ha järnvägar. Jag sade att man måste kunna motivera vad man ska ha järnvägen till. Det är det som är det viktiga. Det handlar om att man måste synliggöra den efterfrågan som finns. Om jag drar en parallell mellan bygget av motorvägen i Bohuslän, som snart är klar nu, och järnvägen kom de i konflikt med varandra på ett antal ställen. Då fick ändå frågan ställas: Ska ni fortsätta att använda järnvägen?
Den frågan ställdes av dåvarande Vägverket till Banverket, som i sin tur ställde frågan till Västtrafik. Svaret var: Ja, vi ska köra persontrafik här, och vi ska satsa på det. Då byggde man nya sträckor och anpassade motorvägen till det. Det är just att synliggöra efterfrågan som ger drivkraften.
Ska man se något positivt med detta tycker jag att det är det lokala och regionala engagemanget kring den här frågan och att man har börjat ha funderingar: Vad är utvecklingspotentialen? Västra Götalandsregionen har så sent som i oktober satsat 3 miljoner för att kunna göra en åtgärdsvalsstudie för Lysekilsbanan. Man gör den satsningen tillsammans med Lysekils kommun.
Man gör något liknande kring Dal-Västra Värmlands Järnväg, där man gör ett grundläggande arbete och tittar på frågan. Börjar man jobba lokalt med det kan man säkert hitta potentialen, och förhoppningsvis gör man det så att man verkligen får i gång användningen. När det gäller det som har nämnts om djuphamnslägen vill jag återigen säga att det då handlar om att bygga ny järnväg. Den går inte till det djuphamnsläget i dag.
Det är i så fall viktigare att hålla kvar den järnvägskorridor som finns och utveckla den plus att utveckla järnvägen till djuphamnsläget. Det är väl det man försöker argumentera för från Lysekils och Munkedals kommuner, Lysekils Hamn, Västra Götalandsregionen och Västsvenska Handelskammaren, just för att visa att här finns en potential. I den process som då sker mot Trafikverket ska de naturligtvis vara med i beslutprocessen.
Lars Tysklind (L):
Låt mig vara riktigt tydlig. Det är klart att varken Folkpartiet eller jag själv, och säkert ingen annan heller, tycker att det är etiskt försvarbart att djur behandlas illa. Vi diskuterar just nu att vi ska ha ett regelverk för det. Det är helt sant att Eva Eriksson har utrett frågan, dessutom i flera omgångar.
I utredningen Ny djurskyddslag är hon tydlig med att begreppet naturligt beteende ska klargöras men att det inte exakt ska formuleras i lag. Jag tror att Jordbruksverket kan följa utvecklingen och sedan utifrån ny kunskap ställa sådana krav som kan vara rimliga.
Folkpartiets utgångspunkt är att man ska kunna bedriva verksamheten med beaktande av djurs välbefinnande. Vi kan konstatera, och det står även nämnt i betänkandet, att Jordbruksverket kom med nya föreskrifter 2012.
Jordbruksverket har åsikten att det skulle minska det stereotypa beteendet och öka det naturliga beteendet. Det måste ske en kontinuerlig utveckling. Det som skiljer oss åt är att Jens Holm och Vänsterpartiet vill lägga ned verksamheten.
De vill egentligen inte reglera den genom lagstiftning och på så sätt ha den kvar. De har en annan utgångspunkt: att verksamheten helt enkelt ska bort. Då blir det naturligtvis lite olika diskussioner.
Lars Tysklind (L):
Jag kan börja där Jens Holm slutade. Jag tycker att Jens Holm och Vänsterpartiet gör det väldigt enkelt för sig när de anser att problematiken är löst bara vi förbjuder detta i Sverige. Så lätt är det inte. Det kommer naturligtvis att förekomma på andra ställen. Hur vi än vrider och vänder på den här frågan när vi diskuterar djurskydd är jag tämligen övertygad om att Sverige är väldigt långt framme även på detta område.
Som jag nämnde och som Eva Eriksson framförde väldigt tydligt i utredningen måste det här bygga på kunskap. Föreskrifterna som Jordbruksverket kommer med måste bygga på vetenskaplig grund. Om vi nu ändå bestämmer oss för att vi ska ha kvar pälsdjursuppfödning ska detta vila på vetenskaplig grund.
Sedan kan jag ha en viss respekt för att man säger att vi av andra skäl inte ska ha pälsdjursuppfödning. Men om vi nu har en sådan ska man utifrån begreppet "naturligt beteende" kunna skapa föreskrifter som minskar risken för stereotypa beteenden.
Man närmar sig detta genom att hitta regelverk som gör att djur kan ha bra förhållanden under hela sitt liv. Det gäller minkar liksom alla andra djur som vi håller i fångenskap. Ur den synpunkten är jag mycket trygg i vår ståndpunkt.
Från Folkpartiets sida har vi inte för avsikt att lägga ned pälsindustrin, utan vi har för avsikt att skapa ett så gott regelverk att vi förebygger stereotypa beteenden hos minkar och så vidare.
Lars Tysklind (L):
Det är precis som Isak From säger här: Mycket är vi eniga om. Och det vore väl konstigt annars. Hela denna debatt bygger på att vi har ett starkt och bra djurskydd i Sverige. Det har vi stått bakom. Sedan har vi lite olika vinklingar på det, men vi står alltså bakom det - särskilt det som Isak From nämnde på slutet om det öppna landskapet, betande djur och så vidare. Jag kan bara göra en reflektion.
Det tråkiga i sammanhanget är kanske att man ännu inte har lyckats kapitalisera dessa mervärden ordentligt. Jag tror att konsumenten förhoppningsvis i framtiden kommer att kräva detta. På så vis kan man få ut en ersättning som stämmer med den arbetsinsats som krävs. Det var dock egentligen inte det jag skulle fråga om. Precis som Isak From säger är detta ett motionsbetänkande. Man skulle kunna vara lite stygg och säga att det är tur att oppositionen väcker en och annan motion så att vi får diskutera frågan i kammaren.
Annars skulle vi inte ha gjort det. Vi har fört en närmast lite ödesmättad diskussion om antibiotikaanvändning och antibiotikaresistens. För ett antal veckor sedan - kanske en månad, drygt - var vi inbjudna till något slags upptaktsmöte med regeringen om en nationell strategi för antibiotikaanvändning.
Man kan kalla det för ett upptaktsmöte, men det var svårt att få grepp om hur man konkret skulle gå vidare. Det var bra att inbjudan kom, men Isak From kanske har mer information, eftersom det är hans partikamrater som är statsråd i dessa sammanhang. Hur ska det konkret jobbas vidare? Vi ska väl diskutera något annat än motioner i den här kammaren - kanske också propositioner.
Lars Tysklind (L):
Märkning och konsumentmakt var kanske mer av en reflektion från min sida än en fråga, och det är ju bra att vi kan vara överens om det. Jag tror att det är det som kommer i framtiden. Människor kommer att vara beredda att betala mer för bra mat i framtiden. Det är i alla fall något slags from förhoppning man har, om man säger så. En annan fråga som framför allt Jens Holm tog upp här rör minknäringen.
Jag redovisade Folkpartiets ståndpunkt, och vi kanske återigen kan få höra om Socialdemokraterna och Folkpartiet är överens om att det är så vi ska hantera frågan.
Lars Tysklind (L):
Vad Stina Bergström och Miljöpartiet vill vet jag inte riktigt, men nu görs en utvärdering och vi ska från svensk sida arbeta för att få en del beslutsprocesser flyttade över till nationell nivå.
Motionsinstrumentet innebär inte att man kommer med fullständiga lösningar, utan man lyfter upp frågan och har ett slags idé om vart man är på väg. Det är mycket tydligt att vi tycker att art, habitat- och fågeldirektivet har varit stelbent och centralstyrt. Den utveckling vi vill se är att det tas hänsyn till de nationella särdragen.
Det betyder definitivt inte att vi ska ha ett sämre skydd utan att vi ska ha anpassade skydd. Det kan till och med bli ett bättre skydd. Det exempel som Lena Ek gav tas ofta upp just för att visa på problemet. Fågeln skarv är inte utrotningshotad i Sverige. När jag var yngre var det en ganska ovanlig fågel, och vi blev glada när vi såg den.
Vi kallade den ålkråka. Nu finns den överallt. Om vi då har regler på Europanivå som inte är anpassade till en sådan spridning måste vi kunna ändra reglerna på ett enkelt sätt. Det är det som det handlar om. Definitionen av strandnära lägen kan vi hålla på att diskutera.
Alla kanske inte tycker att 200 meter är strandnära läge, utan då gäller det vanliga strandskyddet. Det är det som egentligen gäller överallt. Vi behöver ha en process så att det kan byggas i strandnära lägen utan att de syften som strandskyddet har riskeras.
Lars Tysklind (L):
Vi har diskuterat bottentrålning ganska många gånger, Jens Holm och jag. Jag tror nog att Jens Holm vet att jag och Folkpartiet inte tycker att det är helt oproblematiskt. Exemplet med Kosterhavets nationalpark visar väl också att det inte är helt oproblematiskt.
Tillkomsten av nationalparken byggde som ni alla vet på att man kunde få till ett samspel med fisket, så att bevarandeintressen och brukarintressen kunde gå hand i hand. Det blev en brukande nationalpark. Det kan kanske jämföras med att miljöinsatser i produktionsskog, om man gör dem generellt, kan vara nog så viktiga som skydd av ett mindre område.
Men jag tycker snarare att just det här fallet är ett oerhört bra exempel på hur människor får ta ansvar för sin egen vardag. Den yrkesgrupp som har löst problematiken är fiskarna själva. Det man hörde i intervjuer i riksnyheterna angående skärpta regler för trålning i Kosterhavets nationalpark var ganska symtomatiskt.
När fiskarna blev uppringda sa de: Jättebra - nu genomför man de regler som vi har föreslagit själva. Det är precis dit jag tycker att man ska komma. De människor som brukar ett område har stor förståelse för området. Man har förståelse för vad som ska skyddas, och man tar ansvar för de åtgärder som ska vidtas. Det är precis det man har gjort.
Detta är definitivt inte oproblematiskt. Det som är viktigt är att alla inblandade ser verkligheten och är en del av lösningen.
Lars Tysklind (L):
Jag kommer att svara på frågan om miljöskadliga subventioner. Men först vill jag säga att det ligger något oerhört problematiskt i resonemanget om man säger att detta ska skyddas och att ingen får göra någonting. Det finns människor som har bott och verkat i de här områdena under långa tider, och de ska faktiskt kunna bo kvar där och försörja sig i sina traditionella näringar.
Det känns som ett väldigt starkt ovanifrånperspektiv om man säger: Nu har vi bestämt att det ska vara skyddat, så nu får ni sluta med det ni håller på med och göra någonting annat. Det handlar om att visa hur man kan göra detta på ett miljömässigt acceptabelt sätt. Det viktiga är inte verktyget, utan resultatet vi ska uppnå.
Det har visat sig i det här området att man tar hänsyn. Man trålar inte på hårdbottnar och på de ställen där det finns risk att man skulle gå in i koraller, utan man trålar på mjukbottnar rakt av. Man vet vad man gör och begränsar områdena ganska mycket. Nu har man begränsat dem ännu mer. När det gäller miljöskadliga subventioner kan jag ge ett ganska förenklat svar från Folkpartiets sida. Vi är för ekonomiska styrmedel.
Men det gäller att hela tiden göra analyser för att se till att de används rätt. Det finns säkert många miljöskadliga subventioner, om vi nu ska kalla dem så, där det inte finns någon riktigt klar bild av konsekvenserna. Vi är inte främmande för att titta på detta, men det måste hela tiden vägas mot andra saker.
Det är ingen fråga som vi tycker är oviktig på något sätt.
Lars Tysklind (L):
Tack, Jens Holm, för frågorna! När det gäller kraftvärmeverken: Det finns två sätt att ha styrning beträffande koldioxid, och det är utsläppshandeln och koldioxidskatt, och då får man välja det ena eller det andra, för annars blir det dubbelt. Vi har det klart att det är det som gäller i fråga om kraftvärmen.
När det gäller vilka skatter som Folkpartiet kan tänka sig att höja: Vi talar om att vi tittar på exempelvis de fordon som har stora utsläpp, att de kommer att drabbas. Det är väl ett bra exempel på den typen av miljöstyrande skatter som jag kan lyfta fram så här spontant.
Vi är väl ganska överens om bonus-malus-systemen och så vidare. När det gäller vad som är prioriterat eller inte i budgeten: Man kan höja skatterna ganska mycket, och så har man mer pengar att fördela. Det är naturligtvis där som den stora problematiken ligger.
Från Folkpartiets sida tycker vi att det är förkastligt att höja skatterna på jobb och tillväxt i den grad som Vänsterpartiet stöder regeringen att göra. Det är väl en av förklaringarna. Vi har under hela den tid som Alliansen hade regeringsmakten upprätthållit biståndsmålen och så vidare, så vi har prioriterat området när det gäller utvecklingsländer - det är inte tu tal om det.
Men det är klart att om man höjer skatterna på jobb och tillväxt med 34 miljarder har man en och annan krona mer att dela ut.
Lars Tysklind (L):
När det gäller koldioxidskatten är vi från Folkpartiets sida fullt beredda att diskutera nivån på den. Vi kan inte se något annat än att den kommer att höjas i framtiden, eftersom det är ett mycket effektivt styrmedel. Det är också ett generellt styrmedel. Miljöskadliga subventioner av bland annat bränslen är vi från Folkpartiets sida också helt beredda att se över.
Det är säkert en hel del av dem som bör tas bort tämligen omgående. Det är andra exempel. En exakt lista har jag lite svårt att redovisa i dag. Men vi ser ändå att det finns saker att hämta. När det gäller andra skatter som diskuteras har vi till exempel kilometerskatt på lastbilar.
Det är ett tankefel, för det innebär att beskatta avstånd. Ska man ha ett ekonomiskt styrmedel ska det gälla något som går att förändra, men avstånd går inte att förändra. Beskattningen ska ske utifrån utsläppen och miljöskadligheten och inte avståndet. Därför har vi sagt nej till detta. Det finns inget motsatsförhållande i det.
Lars Tysklind (L):
Först och främst vill jag säga att Martin Kinnunen gör en felaktig verklighetsbeskrivning. Det är inte så att Sverige genom att minska sina utsläpp har haft bristande tillväxt, utan vi har faktiskt kombinerat minskade utsläpp med tillväxt. Kristina Yngwe var i sin diskussion inne på att det också finns en stor tillväxtfaktor i själva processen att teknikutveckla.
Ur denna synpunkt tycker jag att Sverigedemokraterna förstärker sitt tankefel. Jag ska även kommentera kärnkraften och vara mycket tydlig med att det inte finns någon elproduktionsmetod som är ett självändamål, utan den är ett verktyg för att nå vissa mål. Vi från Folkpartiet ser tydligt att det är oerhört bra att vi utvecklar det förnybara, men det kommer inte att räcka. Men vi har en tillgång av kärnkraft i Sverige.
Det är en utsläppsfri produktionskälla. Att släppa den är inte ansvarsfullt. När det gäller att vara en förebild är det, som jag sa i mitt anförande, på det sättet att om man ska göra anspråk på att bli lyssnad på och ha något slags trovärdighet i en förhandling och driva på måste man själv visa att man är beredd att vidta vissa åtgärder.
Sedan kan man som Sverigedemokraterna säga att det bara handlar om 0,1 procent av världens utsläpp. Men man måste ändå arbeta med varje tiondels procent utsläpp. Det går inte att säga att Sverige inte ska göra någonting. När det gäller att analysera om vi har lyckats eller inte får vi se var vi hamnar och vad Sverige har haft för roll när vi ser slutresultatet.
Men om inte Sverige, tillsammans med andra länder i samma situation, går före har vi ingen trovärdighet till exempel i förhandlingarna i Paris i december.
Lars Tysklind (L):
Det sista som Martin Kinnunen tog upp, att det är teknisk utveckling som är ledordet, kan jag helt instämma i. Det är det som det handlar om. Teknisk utveckling är en del i att Sverige i många stycken har gått före, som vi sedan har kunnat delge andra delar av världen. Det är en del i att kunna gå före.
Som jag nämnde i mitt anförande är det oerhört viktigt att Sverige, när vi vidtar åtgärder, även ser till att den svenska konkurrenskraften står i fokus. Det som Sverigedemokraterna gör här är att sätta in detta i ett motsatsförhållande och att det inte alls behöver vara så.
Som jag nämnde nyss kan det vara precis tvärtom, att det blir en del av vår tillväxt att vi de facto har en teknikutveckling och en forskning som är ledande i detta sammanhang. Även om Sverigedemokraterna egentligen bara hoppas på det värsta och inte förbereder sig för det värsta, tror jag att de ändå förstår att det inte går att negligera klimatförändringen.
Den kommer att påverka världen och även Sverige i grunden.
Lars Tysklind (L):
Vi har fått lugnande besked från både Matilda Ernkrans och Stina Bergström om att vi lugnt kan avvakta framtiden. Men jag tänker ändå drista mig till att ta upp en annan fråga, med lite anknytning till det som Stina Bergström tog upp. Hon nämnde att 2013 kom 30 procent av utsläppen från fordonstrafiken, vilket har nämnts tidigare i debatten. Det är oomtvistligt.
Och vi har en vision om en fossiloberoende fordonsflotta 2030, vilket är en jätteutmaning i sammanhanget. Trafikpolitik och klimatpolitik hänger ihop. Energipolitik och "you name it" hänger ihop. Och både Miljöpartiet och Folkpartiet är för ett transportslagsövergripande synsätt.
Sedan kan vi ha lite olika tolkningar av det, men ett mål som vi inte tolkar olika är att järnvägen har en given roll i systemet. Och alliansregeringen visade under de åtta åren i regeringsställning att vi satsar mycket pengar på järnvägen. Jag skulle vilja komma fram till frågan om tyngre och längre lastbilar, som diskuteras nu.
Det är naturligtvis bra ur transportsynpunkt och för konkurrenskraften eftersom det leder till billigare transporter. Men det är de facto bra även ur klimatsynpunkt. Miljöpartiet har under hela den diskussion som vi har haft tidigare varit avvisande mot den tanken. Men jag skulle vilja påstå att det nu finns en glidning i frågan.
Är det rätt uppfattat, Stina Bergström? Kan Miljöpartiet trots allt tänka sig längre och tyngre lastbilar på våra vägar?
Lars Tysklind (L):
Det beslut som regeringen fattade häromveckan gällde 64 ton. Men det är kanske bara av akademisk betydelse. Det som jag vill lyfta fram är att vi när det gäller det transportslagsövergripande tänket inte behöver se järnväg och lastbilstransporter i ett motsatsförhållande. Det gäller att optimera transportsystemet.
Och många transporter på gummihjul går där alternativet järnväg inte finns. Det är de transporterna som vi måste fokusera på. Och det är då som bland annat skogsindustrin har visat att 74 tons lastbilar som är 30 meter långa ger betydande utsläppsminskningar.
Ur den synvinkeln kan vi väl ändå vara överens om att det är en klimatnytta, liksom en konkurrenskraftsnytta för svenskt näringsliv. En annan fråga som jag lite grann kopplar till det som Jens Holm sa gäller kilometerskatten. Jag har i mitt anförande tydligt förklarat varför vi motsätter oss den.
Jag uppfattade Jens Holm så att det mycket handlade om en fiskal skatt, att man skulle få in pengar för att bekosta någonting annat. När man inför en sådan skatt finns det alltid en problematik med om det är ett ekonomiskt styrmedel för att minska lastbilstrafiken eller om det är ett sätt att få in pengar till statskassan. Hur ser Stina Bergström och Miljöpartiet på det resonemanget? Vad är egentligen huvudsyftet?
Lars Tysklind (L):
Det finns säkert väldigt många sätt och göra det på. Men det vi nu pratar om är att generellt sänka trösklarna. Det handlar om unga människor, kanske om ett första jobb och om man kommer in i verksamheten. Den erfarenhet jag har efter att ha mött företag inom turistbranschen, där det jobbar många unga - det gäller även gäller restaurangbranschen - är att det har varit en avgörande faktor.
Jag har svårt att tro att de skulle vittna om det om så inte vore fallet. Det är lite svårt att överblicka vad det egentligen betyder att få sitt första jobb. Nu får man inte diskutera dynamiska effekter av sådant, men om man kommer in, får sitt första jobb och därmed har ett cv kan man gå vidare. Men vad det betyder för individen och för samhället har jag nog lite svårt att överblicka.
Det är inte så himmelens lätt att räkna ut det, kan jag tänka mig. Att det har haft en avgörande betydelse för många branscher är helt klart.
Lars Tysklind (L):
Jag tror inte att det är någon hemlighet att vi i Folkpartiet inte har varit helt bekväma med att vi tog bort gödselskatten. Inriktningen var en miljöskatt riktad mot kadmium. Det var vår bevekelsegrund.
Vi var mycket tydliga med att pengarna inte skulle försvinna utan gå tillbaka till jordbruket, att de skulle stanna inom sektorn. Där finns säkert den otydlighet som Anders Forsberg uppfattat. Den mat som produceras i Sverige är ofta av mycket hög kvalitet. Det är kanske där vi har en av knutpunkterna.
Matlandet Sverige kan vara en av lösningarna för att det ska finnas en efterfrågan och en betalningsvilja när det gäller svensk livsmedelsproduktion. Då är hög kvalitet avgörande. Det är en av anledningarna till att Folkpartiet och Alliansen nu är med och prioriterar anslaget Konkurrenskraftiga livsmedel.
Det är inget produktionsstöd utan snarare ett sätt att få en marknadsmedvetenhet, att få upp en efterfrågan på svensk kvalitetsmat.