Josefin Brink (V):
Att regeringen prioriterar bättre kvalitet i barnomsorgen ställer jag frågande till när man använder en massa resurser till att betala ut hemmafrubidrag och annat i stället för att satsa på förskolan. Personaltätheten i förskolan har dessutom minskat ganska kraftigt på senare år. Det har med andra ord gjorts stora nedskärningar över hela linjen på kvaliteten i förskolan.
Det är klart att det skulle kosta pengar att satsa på generell tillgång till barnomsorg på obekväm arbetstid. Frågan är dock om inte den kostnaden ganska snabbt skulle betalas igen genom att framför allt fler kvinnor skulle få möjlighet att jobba heltid. Att inte ha möjlighet att jobba heltid är och förblir ett av de största problemen på arbetsmarknaden för kvinnor.
Är bristen på barnomsorg en av de saker som gör att kvinnor inte kan jobba heltid vore det ansvarsfullt ekonomiskt och ur jämställdhetssynpunkt att se över det och fundera över om det finns ett strukturellt problem med barnomsorgen. På 1970-talet var barnomsorgen den viktigaste fråga som kvinnorörelsen drev. Genom att bygga ut barnomsorgen kunde väsentligt fler kvinnor arbeta.
Givetvis var det en initial kostnad, men som helhet och i förlängningen har inte bara kvinnorna utan hela samhället tjänat på det.
Med tanke på att arbetsmarknaden har förändrats så mycket sedan 70-talet och att många fler småbarnsföräldrar jobbar utanför kontorstider har vi åter en situation där bristen på barnomsorg utgör ett hinder för kvinnor att jobba heltid och ett hinder för småbarnsföräldrar att kunna försörja sig och sina barn.
Då är det dags att ta nästa steg och tänka att detta är vår tids utbyggnad av förskolan. Det är så man borde se på frågan. Nyamko Sabuni säger att enskilda personer har rätt att driva frågan upp till Skolverket. Men vi vet att det inte är så enkelt för en enskild person att driva sådana här ärenden.
Många gånger känner man inte till att man har denna rättighet. Man vet att det finns dagis och vilka öppettider det har. Passar det inte med ens egna tider anpassar man sig, även om det skulle vara bättre om det var på ett annat sätt. Det visade sig i Kommunals undersökning att hela 67 procent av föräldrarna aldrig har fått frågan om vilka behov av öppettider i förskolan de har.
Vi vet båda två att folk i allmänhet inte är så om sig och kring sig, och därför kliver man inte in på förskolan och säger att man har rätt till barnomsorg på de tider man behöver om man inte upplever sig ha rätt till det. Samhället måste aktivt tala om att detta erbjudande finns, fråga vilka behov föräldrarna har och sedan möta dem. Jag tror inte att någon föreslår att dagis ska vara öppet dygnet runt oavsett om det finns behov eller inte.
Men stärker man lagstiftningen, tillför resurser och aktivt arbetar med att tala om för föräldrarna att de har rätt att ha sina barn i förskolan på lördagar, söndagar, kvällar och så vidare skulle man skapa en helt annan situation än i dag och anpassa öppettiderna efter de behov som finns.
Är man arbetssökande och inte kan ta ett jobb för att det inte finns tillgänglig barnomsorg hamnar man i fällan att man kan bli av med sin a-kasseersättning. Brist på barnomsorg är inte giltigt skäl att tacka nej till ett jobb. Här finns alltså en tydlig fälla inbyggd i systemet som regeringen borde ta tag i så att de arbetssökande inte hamnar i den.