Andreas Carlson (KD):
Vi har hittills i debatten hört en allians som lägger fram många förslag, som är redo att ta över, som också har fört regeringen framför sig under mandatperioden med hjälp av över 100 tillkännagivanden. I det betänkande som vi debatterar finns ytterligare elva. Men det finns några förslag vi inte får igenom, och vi vill trycka extra på dessa förslag i kammaren i dag.
Därför yrkar jag bifall till reservation 17 och reservation 20, men vi kristdemokrater står givetvis bakom samtliga våra reservationer. Det är bra att regeringen lyssnar på goda förslag och gör det riksdagen beslutar, men det vore bättre med en alliansregering som kan ta över och ta tag i de stora problem som finns.
Jag delar den bild som har kommit upp tidigare i debatten i kammaren, nämligen att vi inte ska svartmåla och inte heller skönmåla - men vi måste se verkligheten som den är. Personrån, sexualbrott, misshandel, bedrägerier, trakasserier och hot ökar, enligt Brottsförebyggande rådets trygghetsundersökning. Vi ser våldsamma attacker på poliser och polisstationer runt om i landet.
Förra veckan var det ett mordförsök på poliser i Uppsala när en handgranat enligt TT:s källor uppenbart kastades mot poliserna. Sju av tio poliser anser att utsattheten ökat bara de senaste två åren. För någon vecka sedan blev en familj rånad i sitt eget hem av flera pistolbeväpnade gärningsmän. En mamma och ett barn blev enligt medieuppgifter fastbundna, och rånarna kunde stjäla två bilar.
Nyheten flög förbi i flödet som en notis, men jag tror att det för bara några år sedan hade blivit stora rubriker. Vi ser hur gängkriminalitet och den organiserade brottsligheten breder ut sig, och vi får aldrig acceptera detta. Det är bråttom. Om vi ska vända utvecklingen i utanförskapsområden, och om vi ska vända utvecklingen med att otryggheten breder ut sig i städer, behöver vi snabbt fler poliser på plats.
Vi kristdemokrater har föreslagit 10 000 fler poliser, och vi har också föreslagit att kommuner ska ges möjligheter att medfinansiera polistjänster. Dessa ska få en något kortare utbildning med mer praktik och knytas till lokalpolisområdena. 1,6 miljarder kronor lägger kommunerna på bevakningstjänster. I Västra Götaland och i Örebro län har kostnaderna ökat med närmare 50 procent sedan 2014.
Det är dramatiska siffror, och det grundar sig i att regeringen inte har satsat tillräckligt på polisen i rätt tid. För tre år sedan sa dåvarande inrikesministern enligt Svenska Dagbladet att 19 000 eller 20 000 poliser inte spelar någon roll. Det är klart att regeringens nonchalanta inställning då spelar roll i dag. Ett ökat antal poliser var inte en prioriterad fråga.
I stället kritiserades vi som ville ha fler poliser för att spela sifferbingo. Antalet poliser sjunker under denna regering. Nu får i stället kommunerna gå in och täcka upp genom att anställa väktare och ordningsvakter, som i mångt och mycket får ersätta poliser. Det är bra att kommunerna agerar, men väktare ska inte göra polisers arbete.
Det handlar om att få ut poliser på gator och torg så att de är närvarande i sina lokala områden på lång sikt. I min egen hemkommun Mullsjö har områdespoliserna tvingats flytta, trots att det är otryggt och trots att skolpersonal berättar att de behöver poliser de kan samarbeta med - men det är resursbrist. Vi vet att områdespoliser på flera håll flyttas från mindre kommuner till större.
Vi vet att när polisen har genomfört en lyckad insats, till exempel nyligen i Biskopsgården, måste de snart lämna området eftersom det brinner mer någon annanstans. Då skapas ett vakuum där ny kriminalitet kan uppstå. Så får det inte vara, herr talman. Det behövs fler poliser, men det räcker inte som lösning på problemen inom svensk polis. Den stora utmaningen är att få dem som i dag arbetar som poliser att stanna kvar i yrket.
Många poliser känner stor frustration och otillräcklighet i en allt tuffare arbetsmiljö. Vi hörde Mats Pertofts inlägg tidigare i debatten. Han sa att det är medierna som svartmålar arbetstrycket inom polisen.
Jag har inte varit med på så många polispass att jag kan säga hur det ser ut varje vecka, men de gånger jag har varit med - och jag åker återkommande med på hela pass - har jag vid flera tillfällen sett hur poliser får lämna matlådan i mikron och sticka ut på ett larm. De hinner inte äta. Jag satt en gång på en hamburgerrestaurang, och jag började äta mina pommes - jag brukar ta dem först - men poliserna sa åt mig att ta burgaren först eftersom man inte vet om man hinner käka upp den.
Mycket riktigt; när jag hade tagit ett par tuggor var vi tvungna att dra därifrån. Det är inte medierna som berättar om arbetstrycket inom polisen för mig, utan det är poliserna själva. Jag ser det i deras egen vardag när jag är med ute på pass. Det är ett otroligt arbetstryck, det är en tuff arbetsmiljö och det är en ohållbar arbetssituation. Därför måste arbetssituationen för poliserna förbättras och attraktiviteten för yrket höjas så att inte fler poliser väljer att sluta. Här finns inga genvägar.
Kristdemokraterna föreslår därför en särskild lönesatsning. De medel som avsätts i vår budget skulle räcka till en löneökning på 4 000-5 000 kronor per månad för poliser i yttre tjänst. Det skulle också finnas en möjlighet till höjd ob-ersättning. De strukturella problemen inom Polismyndigheten behöver åtgärdas. Här har Kristdemokraterna tidigare föreslagit att rikspolischefen ska ersättas med en chef med polisiär erfarenhet.
Det behövs samtidigt en bred satsning på ledarskap inom Polismyndigheten. Därför föreslår vi att ett nytt organ inom polisen inrättas, ett polisens forskningsinstitut. Polisnära forskning är avgörande för att mäta effekterna av olika polisiära taktiker och tillvägagångssätt och att utveckla arbetsmetoder. Här har vi flera förslag.
Vi vill att polisen ska få tillgång till fler alternativa vapen, så att skarpladdad pistol inte är det närmaste steget från pepparsprej. Vi vill att polisen ska få utföra kameraövervakning utan att söka tillstånd. I stället ska det finnas anmälningsplikt så att det snabbt går att få ut kameror. Kroppsburna kameror har nämnts i debatten. Det är något som vi också ser som ett viktigt redskap i polisens arbete. Men det finns mer saker att göra. Därför behöver den polisnära forskningen stärkas.
Herr talman! Brottsligheten måste mötas med både kortsiktiga och långsiktiga åtgärder. Snabba insatser krävs exempelvis genom lokal polisverksamhet, som jag har talat om. Det behövs samarbete mellan polis, skola och socialtjänst. När det gäller unga människor behöver samarbetet stärkas med civilsamhället och föräldrarna. Det långsiktiga arbetet handlar om förebyggande insatser. De är av största vikt och något vi kristdemokrater återkommande trycker på.
Det är därför Kristdemokraterna lägger fram offensiva förslag för att satsa på skolor i utanförskapsområden. Vi satsar 1 1⁄2 miljard per år i vår budget på ett annat utgiftsområde för att vända utvecklingen i skolor i utanförskapsområden. Det är pengar till fler lärare och fler speciallärare.
Vi vill också göra det möjligt att lägga ned dåliga skolor, men innan dess vill vi ha nationella expertteam som kan gå ut och tillfälligt ta över kontrollen för att hjälpa till och avlasta en redan tungt belastad personal för att vända utvecklingen.
Vi vill också att polisens samarbete med skolor ska förbättras och att det ska finnas områdespoliser lokalt knutna just till den skola de ska arbeta nära och även på skolan i samarbete med skolpersonal och socialtjänst. Vi måste också stötta de vuxna så att de är närvarande och delaktiga i de ungas liv. Här kommer Kristdemokraternas familjepolitik in.
En familjepolitik som stöttar föräldrar, stöttar dem som har ansvaret för barnuppfostran, är en viktig del i det brottsförebyggande arbetet. Poliser har vi debatterat mycket i kammaren. Det är en otroligt viktig satsning för att vända utvecklingen. Det måste finnas ett bredare perspektiv med ett helhetsgrepp. Då är satsningar på skola, socialtjänst, civilsamhälle och föräldrar bärande delar i arbetet.