Lena Sommestad (S):
Som jag sade redan i min inledning anser Sverige att vi sedan länge har etablerat försiktighetsprincipen på miljöområdet på ett sätt som motsvarar gemenskapens krav. Däremot har vi inte gett alla direktiv att använda exakt de här instruktionerna. Det har vi inte heller gett till andra myndigheter.
Däremot har vi jobbat väldigt mycket mot många av våra myndigheter för att se till att man bland annat säkerställer det som Jan Lindholm frågar efter, nämligen att även luckor och osäkerheter ska redovisas. Jag var alldeles nyligen på miljörådet i Bryssel, och där framförde Sverige just detta krav när det gäller bedömning av GMO inom Efsa. Det är inte acceptabelt att Efsa inte redovisar minoritetssynpunkter. Vi måste ha en bättre transparens.
Det samma gäller strålskyddet där SSI under senare år, som ett svar på regeringens krav på att bland annat se på informationstexter till mobiltelefoner, noggrannare granskar de osäkerheter som finns när det gäller strålning från mobiltelefoner och har utvecklat sitt arbete med försiktighetsprincipen på ett sätt som jag tycker är väldigt bra.
Man har tittat på hur försiktighetsprincipen ska tillämpas när det gäller strålskyddet, hur försiktighetsprincipen tillämpas när det gäller joniserande strålning och hur man på ett bättre sätt kan tillämpa den när det gäller elektromagnetisk strålning. Man har också börjat jobba med något som man kallar för transparensforum för att bättre kunna kommunicera med alla intresserade inom det här området för att också tydliggöra på vilken grund man gör sina bedömningar.
Min bedömning är att arbetet med försiktighetsprincipen måste tillgå på detta sätt. En lång rad myndigheter arbetar med försiktighetsprincipen. De samarbetar också, som jag sade i mitt interpellationssvar, i Tillsynsrådet. Det finns en fortlöpande tillsyn av hur de här frågeställningarna hanteras. Ibland ser man att försiktighetsprincipen inte tillämpas på ett bra sätt.
Många gånger kommer diskussionen upp just när vi har olika uppfattningar. När det gäller försiktighetsprincipen finns det inte någon självklar bedömning. Försiktighetsprincipen säger hur man ska gå till väga, den försiktighet man ska iaktta. Men det kan göras olika bedömningar hos olika grupper av riskens storlek och vilka kostnader och uppoffringar det innebär att vidta åtgärder.
Därför måste försiktighetsprincipen alltid diskuteras. Därför måste vi ha en fortlöpande diskussion om hur Strålskyddsinstitutet och en lång rad andra myndigheter tillämpar försiktighetsprincipen.
Jag anser att det viktigaste redskapet för att eventuella brister i myndigheternas handläggning - som ibland kan förekomma, men jag vill inte här i riksdagens kammare gå in i bedömningen av enskilda fall eller exakt vad myndigheter har gjort i vissa fall - kommer upp till ytan är att se till att vi får en transparent och öppen process och en öppen debatt. Det tycker jag att vi nu har lyckats utveckla på strålskyddsområdet.
Det har också lett fram till att vi har fått ett annat förhållningssätt. Man bedömer nu att man behöver rekommendera försiktighetsåtgärder. Man är tydlig med att det finns olika uppfattningar. Vi vet i dag på vilka punkter det finns sådana olika uppfattningar. Därmed kommer vi inte att vara fullt eniga. Det kommer att finnas en fortsatt diskussion, och så tror jag faktiskt att det måste vara.