Sven Otto Littorin (M):
Jag är ledsen, men om ni är fyra stycken som ställer frågor i 16 minuter och jag har fyra minuter på mig att svara hinner jag inte med alla på en gång. Men jag aviserade ändå att jag skulle gripa mig an de sista frågorna i den här omgången.
Grundfrågan här är naturligtvis en bra frågeställning: Varför inte låta personer som riskerar att bli varslade eller bli av med sina jobb gå kvar hos de arbetsgivare de har och i stället få utbildning eller varva utbildning och anställning och på det sättet kunna undvika arbetslöshet eller åtminstone kunna övervintra eller vad vi nu kallar det för? Jag tycker att det är en behjärtansvärd fråga. Och det finns all anledning att gå igenom vad det finns för olika alternativ och hur man skulle kunna hantera det.
Det som har förekommit i debatten har till exempel varit permitteringslöner, någon form av permitteringslönesystem. Det har förekommit diskussioner om den så kallade Gimomodellen från Sandvik, där man hade ett slags deltids-a-kassa varje fredag. Ja, det finns flera olika varianter på detta. Mitt svar på den frågan har varit ungefär så här.
Först och främst är min grundinställning att resurser som vi har i budgeten till arbetslösa bör gå till arbetslösa och inte täcka lönekostnader i privata företag. Skälet till det är att vi inte har så väldigt goda erfarenheter av permitteringslönesystemet på 80-talet. Det var bland annat därför som Socialdemokraterna avskaffade det systemet den 30 juni 1995. Det har visat sig att det finns en ganska stor trubbighet i det systemet.
Det riskerar att bli både dyrt och ganska ineffektivt. Det behöver inte innebära att frågan är fel, men svaret permitteringslöner tror jag är fel svar. Det förstärker den slutsatsen om man läser verkstadsavtalet, om man läser det som Metall har kommit överens om med Teknikarbetsgivarna.
I verkstadsavtalet, Patrik Björck, har Metall gått med på att avstå från turordningsreglerna i LAS. Det tycker jag är en oerhört märklig ordning. Det skulle innebära att vi får ett A-lag, ett B-lag och ett C-lag på arbetsmarknaden - ett A-lag som är kvar, ett C-lag som blir uppsagda och ett B-lag där företaget självt med Metalls goda minne kan välja ut dem som de vill ha kvar. Jag undrar hur den ordningen stämmer överens med Patrik Björcks ideologiska grundsyn.
Slutsatsen är, för att återgå till grundfrågan, att det inte finns några garantier i permitteringslönesystemet. Även om naturligtvis vi som befinner oss i det här rummet och runt omkring på allvar kan tro på framtiden för Outokumpu - jag har varit där - Sandvik i Sandviken - jag har varit där också - Volvo i Göteborg - jag har varit där också - och deras framtidsutsikter och de fantastiska produkter som deras duktiga medarbetare arbetar med, så vet vi ingenting om när marknaden vänder.
Vi vet ingenting om vilka olika teknologier som hör framtiden till. Vi kan tro och vi kan hoppas, och risken är det aktieägare som står för och inte nödvändigtvis skattebetalare. Vad ska man då göra? Ja, kanske det är utbildning som behövs, vilket är sant i bra många fall.
Inte minst de unga som riskerar att få lämna och som kanske inte har fullständiga gymnasiebetyg och annat ska naturligtvis beredas plats på gymnasieskolor, på yrkesvux, på kommunal vuxenutbildning och vad det nu kan vara. Det är därför vi har tillskjutit mycket resurser i det här paketet just för det. Man kan vara arbetslös men kanske inte behöver utbildning. Jag var i Göteborg och träffade Metallklubben, och deras medlemmar säger: Vi vill inte ha någon Amsutbildning, vi vill ha ett jobb att gå till. Det är naturligtvis helt rimligt.
Då finns det resurser inom ramen för arbetsmarknadspolitiken, 3 1⁄2 miljard extra i år. När det gäller de som är varslade vill jag påminna om ESF-rådet, Europeiska socialfonden, med 12,6 miljarder under den här ramperioden - pengar som är redo att sökas. Det finns en medfinansiering från statens sida som är inlagd i budgeten. Tyvärr har vi alldeles för få ansökningar.
Men vi jobbar väldigt hårt tillsammans med svenska ESF-rådet på att öka antalet ansökningar för att på det sättet, som Scania i Södertälje till exempel, kunna erbjuda anställning i stället för uppsägning.