Morgan Johansson (S):
Näringsministern säger: Vi talar med näringen. Det verkar vara något slags envägskommunikation eller också är det tjall på linjen. Det är uppenbart, för när man frågar näringsföreträdare säger de: Vi har ingen större kontakt med regeringen. Jag undrar vem som egentligen talar med vem. Kanske är det så att linjen är bruten någonstans.
Jag tycker, näringsministern, att när läget är som det är, jättestora uppsägningar är på gång i Lund, många högt kvalificerade forskare kommer att bli av med sina jobb, är det hög tid att man tar ett initiativ. Bjud in läkemedelsindustrin brett! Den har totalt sett ganska stora problem just nu. Sätt dig med dem! Engagera dig personligen i detta!
Lägg det inte bara på någon politiskt sakkunnig eller en statssekreterare, engagera dig personligen i detta och gör det också på ett sätt så att man verkligen ser att regeringen gör någonting. Det är lätt att komma hit och säga att man har en dialog. När vi frågar visar det sig att det är väldigt lätt att syna den bluffen. Sätt dig med dem och gå igenom vad som är problemet för näringen just nu! Vad kan vi som stat hjälpa till med? Ta med de fackliga organisationerna också!
Det finns mycket, tror jag, som de kan bidra med i en sådan diskussion. Då visar ni, näringsministern, att ni tar hela frågeställningen på allvar. Alla kan inte jobba med städning i hushållsnära tjänster. Sverige måste ha högt kvalificerad forskning och en näringsstruktur som klarar av att bära in exportinkomster till oss för att vi ska överleva som välfärdsstat. Vi höjde forskningsanslagen, säger näringsministern.
Ändå lägger de forskningsintensiva företagen ned. Det är inte bara Astra Zeneca i Lund. I Lund har vi också ganska stora bekymmer därför att vi inte riktigt vet vad som ska hända med Ericsson. Också där kanske ett kommande svårt slag mot min stad.
Både Ericsson och Astra Zeneca, som så att säga är klassiska, stora forskningsintensiva företag i Sverige, är just nu i gungning. Jag tror att det finns en ideologisk skillnad mellan hur vi ser på saker och ting. Om jag ska prata nationalekonomi kan jag säga att det fanns en nationalekonom, en österrikare, som hette Joseph Schumpeter. Han lanserade teorin att kapitalismen utmärks av kreativ förstörelse.
Då och då lägger företag ned, och det är inte någonting att göra åt det. Ur den här askan av företagen ska det resa sig någonting nytt, som en fågel Fenix på något sätt. Staten skulle egentligen inte göra så mycket. En del företag lägger ned, andra startar. Så är det med det och man ska inte bry sig så mycket om det. Det verkar vara den teorin som näringsministern har anammat.
Mot det står en socialdemokratisk modell där vi försöker ta långsiktigt ansvar för Sveriges starka näringsgrenar med ett brett samarbete mellan stat, näringsliv och de fackliga organisationerna. Den strategin har varit oerhört framgångsrik för Sverige under decennier och, menar jag, har fört oss till den position som en stark industrination där vi i dag är.
Avrundningsvis, fru talman, är det två saker som jag skulle vilja att näringsministern gör. För det första: Ompröva nedläggningen av branschprogrammen! De behövs nu, särskilt för läkemedelsindustrin. För det andra: Sätt dig med näringen, med läkemedelsindustrin, gå igenom problematiken och se vad man kan göra tillsammans, stat, näringsliv och de fackliga organisationerna! Det behövs sannerligen också.