KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Färm (S):
Tack, försvarsministern, för svaret! Folkrörelser är folkrörelser. De är ingenting som staten ska styra. Men om vi hämtar inspiration från den svenska modellen för arbetsmarknaden kan vi se att det finns sätt att organisera ansvarsfördelningen mellan det offentliga och medlemsstyrda ideella organisationer. Det är alltid folkrörelsernas medlemmar som drabbas av en kris.
Frågan är: Hur kan man ytterligare etablera en svensk modell också inom krisberedskapen?
Daniel Färm (S):
Migrationen till ett land behöver utgå från integrationsförutsättningarna. Sverige har tagit emot oproportionerligt många skyddssökande jämfört med andra EU-länder. Nu har regeringen vidtagit åtgärder för att kraftigt minska antalet asylsökande till Sverige, men det räcker inte med nationella åtgärder. Migrationen är en global och europeisk angelägenhet. I oktober 2020 presenterade EU-kommissionen sitt förslag till en ny migrations- och asylpakt i EU.
Pakten har en heltäckande ansats som inkluderar alla aspekter av migration, asyl, gränshantering, återvändande med mera. Det betonas även att asylsystemet ska bygga på ansvarstagande och solidaritet mellan medlemsstaterna, vilket är viktigt för oss i Sverige. Jag vill därför ställa följande fråga till migrationsminister Morgan Johansson: Hur ser du på förslagen i pakten, och vilka är särskilt viktiga för svensk del?
Jakob Olofsgård (L):
Det blir svårt att mötas, känner jag, i att förstå varandras politik. Det spelar nog ingen roll vad jag säger till ledamoten. Han kommer envist att ställa rika och fattiga mot varandra och skapa polarisering i stället för att komma med konstruktiva förslag och lösningar. Bostadsbyggandet går nu upp och ökar.
Det är tufft för en barnfamilj att spara ihop till detta, på grund av hårda amorteringskrav och höga insatskostnader. Men nu ser det ut som att man har lyckats spara ihop till det. Och glädjen hos dem som vill äga sin bostad är stor. Vi ser nu att fler har möjlighet att göra just detta: äga sin bostad och kontinuerligt bygga upp ekonomin.
Jakob Olofsgård (L):
Det är en tro på den entreprenörsanda och den kreativitet som finns i Småland, som vi båda två kommer från. Där ser jag att lösningarna finns. Det handlar om att skapa billigare hyresrätter genom modulhusbyggande och industriellt byggande i trä. Regelförenklingar för dessa byggnationer kan skapa lägre byggkostnader.
Sedan kostar det att bygga nytt - så är det. Det är väldigt svårt att se till att de som har allra lägst inkomster får del av nyproduktionen. Här finns det andra saker. Det är förortslyftet i vårt program, som vi vill lyfta fram. Det är andra bostadsformer. Som vi nämnde är hyrköp absolut en sådan sak som gör att det är enklare att få en bostad. Jag säger bostad.
Det kan vara en hyresrätt, en bostadsrätt eller ett småhus. Det är en bostad. I vilken form den ska vara får man välja fritt själv. Men att skapa de allra billigaste hyresrätterna gör man genom rörelse på bostadsmarknaden. Det frigör billigare och äldre men bra bostäder. De har en lägre hyra än just nyproduktionen.
Vi måste stimulera nyproduktionen, inte hämma den, genom att den svarar mot den efterfrågan som finns hos den människa som sitter vid arkitektens bord och tar en kopp kaffe.
Jakob Olofsgård (L):
När det gäller bostadsbyggande på landsbygden handlar det också om andra åtgärder, som vi lyfter fram i vår bostadsmotion. Det handlar om ett skattebefriat sparande till insatsen. Det handlar om att ta bort det skärpta amorteringskravet. Det är enklare att bygga sig ett småhus på landet.
Jag tror också att det är mångas dröm att bo på landsbygden i ett småhus. Men det ska också finnas bostadsrätter. De ska på samma sätt byggas på landsbygden. Sedan finns det andra åtgärder än just detta. När det gäller just vilka som har fått del av investeringsstödet nämnde ledamoten, fru talman, att hon finns med i Junehem.
Det är ett väldigt fint och bra bostadsbolag hemma i Jönköpings kommun. De projekt som jag har besökt i Junehem är väldigt fina.
Jakob Olofsgård (L):
Jag väljer att ta ett djupt andetag och räkna till tio. Att hjälpa barnfamiljer är en annan debatt. Den handlar om att öka bostadsbyggandet och få fler bostäder, så att det finns möjlighet att hyra lägenheter med olika prisnivåer. I dag finns inte det.
Det är bristen på bostäder som gör att det blir problematiskt. Att det renoveras är oerhört viktigt för alla. Sedan ska jag ta upp något pedagogiskt. När jag lyssnar på Vänsterpartiet här är det hela tiden någon annan som ska betala. Någon annan finns inte i detta fall.
Det landar på att det är konsumenten som behöver betala. Att skjuta på detta ytterligare några år hjälper inte konsumenten och hyresgästen. Och det behövs ett ökat bostadsbyggande. Men för tids vinnande tar vi upp detta i en annan debatt.
Jakob Olofsgård (L):
Jag tackar ledamoten för frågan, som han verkar ställa till alla som är efter honom på talarlistan. Frihet och ansvar är liberala ledord. Som jag sa i mitt anförande ska det finnas frihet på bostadsmarknaden men också ett ansvar.
I vänsterpolitiken - jag har sagt det förut - verkar man förlita sig på att det är någon annan som ska gå in och lösa mina problem. Problemet blir då att om vi inte ser till att hjälpa, stötta och stödja, som jag sa i mitt anförande, så behöver socialtjänsten finnas där när det blir en vräkning.
Om man inte lär sig att ta ansvar kommer det inte att fungera. Då blir det bara samma problematik om och om igen. Vi behöver hjälpa föräldrarna till de här barnen att ta sitt ansvar.
Om ledamoten tycker att socialtjänsten har misslyckats måste vi se till att socialtjänsten lyckas och ge dem medel, hjälp och resurser. Någon annan finns inte, fru talman.
Det är väldigt viktigt att ta ansvar i samhället, och om man inte förmår att ta ansvar behöver man efterfråga och få hjälp med den biten, annars kommer det att upprepas och inte fungera.
Jakob Olofsgård (L):
Jag vet inte hur jag ska tacka för någonting som jag inte är överens med Momodou Malcolm Jallow om över huvud taget. Att lära sig att ta ansvar är oerhört viktigt. Socialliberalismen går ut på att hjälpa varandra och att stötta varandra. Det kan man också googla på.
Att det handlar om barn är aldrig bra. Men det är också föräldrar som vräks. Det är fel att hela tiden syfta på barnen, som ledamoten gör här. Jag har inga förslag om hur man ska hjälpa, stötta och få föräldrarna att lösa det problem som gjorde att de inte hade råd att bo kvar.
Vilka förslag ger då Vänsterpartiet i fråga om detta och att lösa de olika problem som ligger bakom att människor till slut inte har råd att bo kvar? Det finns många hyresvärdar i dag som är väldigt generösa och hjälper och stöttar familjer som bor i deras hyresfastigheter. Men det finns också en gräns då man inte klarar av att ekonomiskt lösa detta.
Så det är inte så att alla får klara sig själva. Men alla måste klara att ta sitt ansvar. Jag tror också att ledamoten vill ta sitt ansvar i vårt samhälle.
Jakob Olofsgård (L):
Tack, Maria Gardfjell, för frågan! Jag vill tydliggöra vad debatten i dag handlar om. Den handlar inte om regnskogarna primärt, utan den handlar om de svenska skogarna. Svaret är självklart att våra svenska skogar är en del av klimatet och påverkar detta.
Jag greppar inte riktigt frågeställningen, för jag tyckte att jag var tydlig i mitt anförande med att vi måste skilja på de här två sakerna.
Den ena är att vi i Sverige har ett skogsbruk och en skogsvårdslag som jag tror att ledamoten också tycker är väldigt bra och god - delar av den i alla fall, hoppas jag - som vi behöver jobba med och säkert kan förbättra i mångt och mycket och därmed göra gott för klimatet i Sverige.
Den andra är att den här frågan handlar om att man vill rikta sig till tredjeland när det gäller produkterna som tillverkas där och det som vi importerar till vårt land. Det är det som det här handlar om och inte om våra småländska igenväxta åkrar som vi kan behöva öppna igen för att producera mer mat till vårt land.
Jakob Olofsgård (L):
Tack, ledamoten, för ett återupprepande av samma fråga! Vi har bra möjligheter att jobba och arbeta med skogen i vårt land. Vi är inte i samma situation som när det gäller regnskogarna.
Att jag uttrycker mig som att vi bara skulle vilja ha det som vanligt igen har nog mycket att göra med den polarisering som Miljöpartiet har varit med och skapat.
Man har under den här mandatperioden och mandatperioden före skapat en osäkerhet i skogsfrågorna, vilket har lett till den här polariseringen. Av just den anledningen, att Miljöpartiet är en del av den polarisering vi ser i just skogsfrågorna och som vi inte önskar, använder jag det uttrycket.
Det är därför vi liberaler nu är i en väldigt smal mitt, och det blåser väldigt i den skogen just nu. Men vi är tydliga med att vi inte vill ha mer polarisering i frågan, utan vi vill sunt kunna resonera tillsammans.
Jakob Olofsgård (L):
Tack, Daniel Bäckström, för en mycket viktig och relevant fråga! Det är som sagt där vi sticker ut i vår budget. Vi vill poängtera att en omställning är viktig. Vi vill se en förflyttning, att dieselsubventioner i stället förs över till fossilfritt bränsle för jordbruket. Vi ser också att det i branschen, som du var inne på, finns en välvilja till att ställa om.
Det här är vårt sätt att visa att vi vill stödja en omställning till fossilfria bränslen. Det är en stor utmaning. Jag står inte här och ropar ut enkla svar på exakt hur det kommer att bli. Du nämnde Helena Jonssons utredning. Den välkomnar vi. Där finns många goda förslag som man bör titta närmare på.
Personligen har jag inte hunnit sätta mig in i utredningens förslag i detalj. Men jag gör det gärna tillsammans med Centerpartiet och Daniel Bäckström.
Jakob Olofsgård (L):
Tack, Daniel Bäckström, för att du framför det här på ett gott sätt! Vi ser också detta och delar Centerpartiets oro för jordbruket. Jag vill återigen poängtera vår sänkning av energiskatten.
Det är en viktig åtgärd här och nu, för att ta itu med en av de saker som är tuffa när det gäller energin och som påverkar många delar av jordbruket. Här och nu är det energiskatten som vi ser skulle kunna sänkas. Jag ber att få återkomma om konsekvenserna.
Jakob Olofsgård (L):
Jag tackar Kristina Yngwe för frågorna. Politik handlar om att komma överens, samtala och hitta vägar framåt. Vi lämnade januariöverenskommelsen för att vi såg att det inte var en väg framåt. Att vi lägger fram dessa förslag nu visar att vi har en vilja att påverka.
Jag är lite förvånad att det är Centerpartiet som tar replik på mig och inte regeringspartiet, som borde ha varit på tårna eftersom min kritik riktades mot dem och inte mot Centerpartiet.
Att förhandla tillsammans med dem som ligger närmast är någonting man gör inom politiken. Jag hade välkomnat om Centerpartiet hade anslutit sig till förhandlingen med den liberalt borgerliga sidan. Någon kompromiss där vi helt släpper på strandskyddet har vi självklart inte. Det handlar om att värna allemansrätten, den biologiska mångfalden och så vidare.
Men det är givetvis en förhandling. Vi hade gärna sett mer. Jag vill understryka det som även den kristdemokratiska ledamoten inbjöd till: Tillsammans med Centerpartiet, Kristdemokraterna och Moderaterna hade vi kunnat komma mycket längre och hitta hem i den här strandskyddspropositionen på ett mycket bättre sätt.
Jakob Olofsgård (L):
När det gäller kärnöarna och skärgården finns det i texterna resonemang kring hur man kan underlätta. Men i de skarpa lagförslagen finns detta inte med. Det är lite komplext och tekniskt att förklara, men vi kan fortsätta diskussionen om det senare. Vi såg att detta inte gällde. Skärpningarna ligger kvar som en våt filt även över kärnöarna.
Personer som lever och bor på kärnöarna har hört av sig till oss liberaler och haft samtal med oss. De känner med det här förslaget en oro för att det på grund av detta inte kommer att bli någon utveckling. Där finns det någonting som vi kunde ha diskuterat. Kristina Yngwe tar upp att vi lägger fram det här förslaget men sedan väljer att yrka avslag på hela propositionen.
I vår text handlar det om att vi vill se önskemålen i våra förslag till förändringar tillgodosedda av regeringen. Vi uttryckte att vi var beredda att avstå från att stödja propositionen om regeringen inte ville prata med oss och tillgodose dessa. Det var väldigt tydligt i vår följdmotion att vår tanke var att lägga fram de här förslagen för att sträcka ut en hand och se om detta var möjligt. I så fall var vi också beredda att stödja motionen.
Men den diskussionen ägde aldrig rum. Sedan handlar det om den parlamentariska situation vi redan i dag är i. Utan Sverigedemokraterna hade inte Centerpartiet fått igenom vare sig sin vargpolitik, som vi röstade om här förra veckan, eller sitt försämrade artskydd i skogen.
Där gav inte Liberalerna sitt stöd, men Sverigedemokraterna tillsammans med Centerpartiet gjorde det möjligt med en annan vargpolitik och ett annat artskydd i skogen.
Jakob Olofsgård (L):
Jag tackar ledamoten Magnus Ek för hans fråga. Jag lyfte kort upp skyddsjakt. Jag är öppen för att titta på hur man kan komma till rätta med det här och framför allt att få snabbare beslut. Det enkla svaret är alltså: Ja, det är ett problem att skyddsjaktsbesluten ute i landet tar för lång tid på grund av överklaganden.
Men att gå på Århuskonventionen för att komma till rätta med problemet är en farlig väg att gå.
Jakob Olofsgård (L):
Tack, Magnus Ek, för att du förtydligar att ni kanske har kommit lite snett vad gäller yrkandet. Men för mig som liberal blev det här väldigt tydligt, och jag tryckte på den liberala kompassen i mig som sa ifrån när man tog upp att man vill förändra i Århuskonventionen.
Miljöorganisationer ska därigenom inte få vara med och överklaga om de inte är direkt berörda. Det vore en sak om man klarar av att bara göra en förändring avseende skyddsjakt, fru talman.
Men när man hör att de andra partier som slutit upp kring det föreslagna tillkännagivandet vill gå längre än både Magnus Ek, tror jag, och jag vill bör man slå i nödbromsen hårt. Det gjorde jag med full kraft när jag visade att det, om man spinner vidare på det, inte är liberalt att förändra talerätten på detta sätt.
Kanske håller ledamoten och jag inte med varandra.
Jakob Olofsgård (L):
Det här är min sista debatt på mitt första mandatår. Jag vill börja med att tacka så att jag inte glömmer det. I miljö- och jordbruksutskottet har jag goa, härliga kollegor att stöta och blöta saker med och att debattera med, och kansliet gör ett enormt jobb och har tålamod med oss. Nu till skogen!
Vi pratar i dag om den fjällnära skogen, fru talman. Vi står bakom betänkandet som helhet och välkomnar det - det är ett bra steg framåt även om det finns mer att göra.
Den fjällnära skogen är speciell, och det är den för att det finns många naturvärden i den skogen som inte kan återskapas särskilt enkelt, i alla fall inte under överskådlig tid. Värdena går då förlorade om kvarvarande skogar med höga naturvärden avverkas i alltför stor utsträckning.
I det fjällnära området finns huvuddelen av Sveriges större sammanhängande naturskogar, kulturmiljöer och fornlämningar, och det här området har en särskild betydelse för rennäringen. Även klimatförändringarna påverkar arterna och förändrar livsmiljöer i den fjällnära skogen. En stor andel av fjällens arter finns dessutom inte i någon annan naturtyp än just den här skogen. Fjällmiljön är oerhört viktig för den biologiska mångfalden.
I den här debatten har jag försökt komma in, och kanske att man som ny ledamot under det första året är lite naiv och tänker: Varför är det så polariserat? Varför sitter vi i våra skyttegravar när det gäller det här med skogen?
När det gäller det som jag just nämnde om våra fjällnära skogar som är fantastiska och fina är jag övertygad om att ingen här i riksdagen anser att de här skogarna ska jämnas med marken och skövlas, som vi ser händer i Amazonas, och jag ställer mig frågan vad den här polariseringen kommer sig av.
Någonstans kokar det ned till dem som har styrt skogsutvecklingen under de senaste mandatperioderna. Där har Miljöpartiet haft en stor roll. Föregående talare var inne på att man borde besöka de här skogarna. Ja, det har många av oss gjort. Men man behöver också ställa sig frågan vilken del i polariseringen man själv har haft.
Man behöver få med sig de här skogarnas ägare på banan. Som det har blivit nu menas det att det är de som sitter i den stora staden, på Södermalm eller vilket skällsord man kan använda - det är vackert på Södermalm, fru talman - som styr och ställer i våra skogar. Så är det inte.
Det är skogsägarna, och dem behöver man hitta. Dem behöver man närma sig och få med sig. Men de senaste två mandatperioderna har polariseringen och konflikten om skogen ökat. Därför ser vi nu att Naturskyddsföreningen i dag lämnade in sin anmälan till EU-domstolen. Hur nöjd känner man sig då över att ha styrt de senaste mandatperiodernas skogspolitik?
Har man lyckats då? Det räcker inte att bara kliva av i ett halvår och tro att det inte har hänt. Det är jag väldigt kritisk till. Vi anser att bytesprogrammen är viktiga för att det ska bli möjligt med ersättningar när det gäller den fjällnära skogen. Markägare ska inte förlora på att skydda sin skog.
Jakob Olofsgård (L):
Jag vill tacka ledamoten Peter Helander för att han gav mig tillfälle att gå upp och yrka bifall även till Liberalernas reservation. Vi står givetvis bakom den också, vilket jag glömde att säga tidigare.
När jag ändå står här måste jag också utnyttja möjligheten att ställa den fråga som jag ställde i mitt anförande: hur Centerpartiet tänker kring att restaurering av våtmarker inte skulle vara en gemensam klimatåtgärd för hela EU. Vi pratar inte om skydd av skog här - vi får inte blanda ihop korten.
Vi pratar om att återställa marker där vi har förstört naturen. Varför skulle man då undanta skogen? Varför är det okej i havsmiljöer men inte när det gäller jordbruks- och skogsmark?
Det handlar om att bruka både jordbruks- och skogsmark så att vi kan stå emot klimatförändringar, skogsbränder och annat för att säkerställa att vi kan bibehålla en produktion av både skog och livsmedel. Vi ser i dag att vi när det gäller klimatet står inför sådana utmaningar att vi behöver ta ett gemensamt tag. Ja, i Sverige är vi på god väg att göra detta. Men övriga EU är inte det.
Vi kan vara med och bidra och stötta i detta. Att göra på det här sättet rimmar inte med den klimatpolitik som jag tidigare har hört Centerpartiet lyfta fram. Därav min fråga - hur får man ihop det?
Jakob Olofsgård (L):
Jag vill tacka ledamoten för svaret även om han inte svarade på frågan. Jag tycker väl att det går lika bra med en fråga från mig som från Maria Gardfjell och vill ge dig tillfälle att i ditt sista anförande svara på den fråga jag ställde i repliken. Det har varit en väldigt god relation.
Det som bekymrar mig är att man bortser från texter i det här förslaget som tydligt lyfter fram att vi själva kan peka ut och detaljstyra hur detta ska genomföras. Det handlar inte alls om att produktionen hotas, utan vi kan i stället stärka produktionen i skog och på jordbruksmark i framtiden.
Vi får vara med och påverka hur detta ska se ut och genomföras. Att vi står handfallna inför att EU ska komma och styra oss stämmer alltså inte med det som står i förslaget. Alltså bortser man från det. Jag tror inte att det beror på okunskap hos Peter Helander, som har otroligt god kunskap kring skogsfrågorna.
Väljer man alltså att bortse från att förordningstexterna verkligen ger en öppning för oss att kunna påverka och detaljstyra detta? Jag hoppas och tror att du också har sett att vi har möjlighet att göra det. Det kommer inte att innebära en detaljstyrning av vår skog och mark, som ledamoten anför.
Jakob Olofsgård (L):
Jag tar till mig kritiken som framfördes angående det jag sa om domen. Jag drar mig till minnes att ledamoten inte nämnde grundvattnet i sitt tal. Det får man. Jag hörde inte heller något om de naturområden som omger Slite.
Men givetvis nämndes klimatet, som är så viktigt. Vi anser att det inte ska behöva gå så långt som till domstol utan att vi ska hjälpa näringen att lösa det här med ansökningarna.
Som jag nämnde ska både Cementa och Rise kroka arm med vattenmyndigheterna för att vi inte åter ska hamna i den situation vi har i dag.
Jakob Olofsgård (L):
I mitt anförande lyfte jag fram de olika politiska utspelen efter domstolens beslut och att Sverigedemokraternas lösning var att gå in och ändra detta beslut. Det var det jag kritiserade.
Återigen: Regeringen har vetat om detta sedan 2018 och är ytterst ansvarig för att inte ha agerat i tid trots att man såg det komma. Liberalerna sitter inte i regeringen.
Jag vill poängtera att vi tar vårt ansvar för den uppkomna situationen men att regeringen hade kunnat göra mycket långt tidigare.
Jakob Olofsgård (L):
Som ny ledamot i riksdagen tackar jag för välkomnandet till miljö- och jordbruksutskottet. Det här är mina första replikskiften, och det är verkligen lärorikt. Jag noterar att det i Socialdemokraternas anförande inte fanns tillstymmelse till självkritik. Hur har vi hamnat här? Vad har vi gjort för fel?
Vad borde vi ha gjort annorlunda? Som politiker måste man kunna erkänna att något inte är bra.
Jag vill återigen trycka på vad man borde ha gjort, då man har känt till dessa saker ända sedan 2018, och dessutom att alla naturområden runt om sedan skulle ha en konsekvens av tillståndsprövning.
Man skulle ha tänkt till där och då om vad som händer om ett nytt tillstånd inte beviljas och vilka vägar vi då har när det gäller kalkbrytning i Sverige.
Jakob Olofsgård (L):
Min fråga går till landsbygdsminister Sätherberg. Det gäller bönderna. Vi i Sverige står inför stora utmaningar. Vi har en energikris. Reallönerna faller. Alla är drabbade. Regeringen går ut med stora stöd till vissa av de drabbade. Sjukvården ska få 11 miljarder, och ni vill ge bidrag till pensionärerna med 1 000 kronor mer i månaden.
Stigande bränslepriser drabbar pendlarna på landsbygden. De höga elpriserna drabbar de flesta. Åkeribranschen har det, som vi hör, mycket tufft. Växthusodlarna, som är livsmedelsproducenter, tvingas stänga ned sina växthus på grund av höga elpriser. Bönderna drabbas oerhört hårt av stigande priser på handelsgödsel, foder och bränsle.
Många riskerar nu att under stor vånda få lägga ned sina lantbruk. Det är ju vår snart, hoppas vi alla, och då ska det sås. Min fråga är: Är bönderna en prioriterad grupp?
Jakob Olofsgård (L):
Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Då blir min enkla fråga, för alla de bönder som sitter och undrar och ser sina priser stiga: Är bönder, speciellt unga bönder som har tagit över i ett generationsskifte och som just nu riskerar att behöva lägga ned sina lantbruk, en prioriterad grupp för regeringen?
Jakob Olofsgård (L):
Min fråga går till Johan Danielsson. Efter flyktingvågen 2015 infördes en ny lag som gav regeringen möjligheten att införa nödregler vid massflykt till Sverige. Nödparagrafen möjliggör för kommuner att snabbt få fram olika former av modulbostäder eller andra enklare bostäder. Migrationsverket har aviserat att vi har ett stort behov av bostäder framöver.
Migrationsministern har nu presenterat att regeringen kommer att se över lättnader i PBL men fokuserar endast på tillfälliga och enkla ankomstboenden i form av tält. Vi har bostadsbrist i hela landet. Var ska dessa personer bo sedan? Tältläger är självklart inte ett värdigt boende i längden.
Är du som ansvarig minister beredd att använda hela nödparagrafen för att skapa förutsättningar för enkla bostäder i upp till tre år i våra kommuner?
Jakob Olofsgård (L):
Min fråga går till statsrådet Johan Danielsson. Sju av tio vill, enligt en nyligen gjord undersökning, äga sitt boende. Vad säger då bostadsministern till alla som nu vill börja spara men inser att de inte under överskådlig tid kan spara ihop till en kontantinsats.
En utredning kom nyligen med ett förslag om ett startlån, vilket vi i Liberalerna välkomnar. Men det blir ändå svårt att spara ihop till insatsen. Man har inte presenterat något skattegynnat sparande. Magdalena Andersson har i stället velat höja skatten på sparkonton. En förstagångsköpare möter höga skatter på arbete och höga skatter på bosparande.
Hur är det tänkt att en vanlig arbetarlön ska räcka till en egen bostad?