KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ellen Juntti (M):
Jag håller med om att det är ett enormt problem. Jag vet också om att det är 97 procent eller närmare 100 procent av alla sexualbrottslingar som är män. Det får naturligtvis tas på fullt allvar. Vad jag vänder mig mot är att man säger att alla män är det. Alla män är inte sexualbrottslingar. De sexualbrottslingar som begår brott är nästan till 100 procent män. Det tycker jag är en skillnad. Man ska inte säga att alla män är det. Jag vänder mig mot det.
Linda Westerlund Snecker svarar inte på min fråga. Nu har jag fått fram reservationen från ett par år sedan. Hon skriver: "Jag delar motionärernas uppfattning att brottsofferperspektivet är mycket viktigt." Det har Linda Westerlund Snecker också sagt i dag. Men hon fortsätter: "Elektronisk övervakning innebär emellertid ett kännbart ingrepp i en persons frihet." När man läser det tror man att hon värnar om brottsoffrets frihet, men det är alltså inte det.
Det är gärningsmannens, den misstänktes, frihet som hon värnar om här. Hon vill med den reservationen inte gå med på att man kan använda fotboja som förstahandsåtgärd. Den som trakasserar kvinnor ska liksom först få kontaktförbud och sedan en chans att trakassera kvinnan en gång till innan han får fotboja.
Det är ganska magstarkt av Linda Westerlund Snecker att stå här och tala om hur hon värnar om brottsoffer och vill förhindra våld mot kvinnor. Det gör hon verkligen i varje fall inte i den här reservationen. Jag skulle vilja veta: Tycker Linda Westerlund Snecker fortfarande att gärningsmannens integritet är viktigare än brottsoffrets, så som hon har skrivit i reservationen? Ja eller nej?
Ellen Juntti (M):
Först vill jag haka på det som Johan Pehrson från Liberalerna sa. Jag sitter också i Kriminalvårdens insynsråd, precis som Ödebrink. Kriminalvården jobbar väldigt hårt med att försöka få fram så många platser som det bara går, och de jobbar också väldigt mycket med detta med covid och har klarat det ganska bra. De gör alltså vad de kan. Men det går inte att komma ifrån att fängelseplatserna är oerhört dyra i Sverige.
Som jag sa i mitt anförande har Statskontoret med data från 2003 jämfört Sveriges och Kanadas kostnader per fängelseplats. Man fann då att platserna var 60 procent dyrare i Sverige än i Kanada. Samma jämförelse gjordes 2018 och visade att Sveriges anstaltsplatser kostade 100 procent mer än Kanadas.
Skillnaderna har alltså ökat ytterligare, från 60 till 100 procent. Då kan man fråga sig: Är det rimligt att fängelseplatserna i Sverige kostar 100 procent mer än de kostar i Kanada? Det tycker inte vi moderater. Enligt Riksrevisionens rapport kan anstalterna i genomsnitt bli 20 procent bättre på att använda sina resurser.
Det är regeringen som har huvudansvaret för att resurserna används väl. Jag skulle därför vilja fråga Carina Ödebrink hur regeringen tänker göra för att anstaltsplatserna inte ska vara så dyra och så mycket dyrare än i till exempel Kanada. Hur ska man göra för att pengarna helt enkelt ska användas bättre?
Ellen Juntti (M):
Jag kan börja med att säga att Carina Ödebrink jämförde mig med en socialdemokrat - hjälp! Nej, jag bara skojar. När det gäller vad man ska göra är det faktiskt regeringen som har huvudansvaret, så det är Carina Ödebrink som ska ha svaret på hur man ska effektivisera detta.
Jag tog också i mitt anförande upp att det man kan göra här och nu är att påtagligt öka överföringarna av intagna med utländskt medborgarskap till deras egna länder; detta tog även Katja Nyberg från Sverigedemokraterna upp. Det är alltså 30 procent av alla intagna i svenska fängelser som är utländska medborgare.
För några år sedan kostade varje fängelseplats, enligt siffror som fanns då, 1,2 miljoner per år. Förmodligen har det blivit dyrare nu när det har gått några år. Det är alltså väldigt mycket pengar. Vi vill att man ska överföra dessa intagna till deras egna hemländer.
Det gagnar dem också - de har lättare att återanpassa sig när de är i sina hemländer, där de kan språket och kanske har nära till familj och så vidare. Vi vill gärna att man lägger väldigt mycket kraft på att öka detta. Hur tänker regeringen göra när det gäller detta? Tänker ni öka överföringarna påtagligt? Ser ni att det är ett problem att 30 procent av alla som sitter i fängelse är utländska medborgare?
Ellen Juntti (M):
Det finns ju en mängdrabatt. Vi moderater har i flera år sagt att vi vill att dagens regler ska tas bort, för de är helt uppåt väggarna fel. Om man begår flera brott som behandlas i samma rättegång får man rabatt. Det grövsta brottet får man fullt straff för.
Redan för det andra brottet får man dock 50 procents rabatt, och för det tredje brottet får man 70 procents rabatt.
Om en gärningsman är åtalad för grov kvinnofridskränkning och grov barnfridskränkning i samma mål kommer han att få fullt straff för det grövsta brottet, mängdrabatt för det näst grövsta och så vidare. Men själva brottet är ju ett samlat brott.
I det brottet ligger redan flera brott, men själva brottet blir grov barnfridskränkning och grov kvinnofridskränkning.
Ellen Juntti (M):
Det är inte bara de där ute som tycker att du är en viktigpetter - det kanske finns fler! Jag skojar bara lite. Det får man väl ändå göra i talarstolen? När det gäller mängdrabatten har vi i många år sagt att vi vill att detta ska ses över och att dagens mängdrabatt ska tas bort. Det har ni i regeringen inte tagit till er. Ni har ju inte sagt att ni vill att det ska ses över.
Vanliga människor där ute tycker att det är helt fel att det blir billigare ju fler brott man åtalas för i samma rättegång. Det verkar som att Gustaf Lantz är mer orolig över utredningsresurser. Det är inte jag - jag är mer orolig för barn som far illa.
Om det krävs utredningsresurser för att få till en bra lag för att skydda barn är jag beredd att se till att det görs en utredning. Sedan får vi se var det hela landar. Ni har också sagt att ni vill höja minimistraffet för grov kvinnofridskränkning, och detta ska ju harmoniera med det. Det ska höjas till ett års fängelse, men här föreslår ni minimistraffet nio månaders fängelse.
De ska ju följas åt, men det gör de inte med detta lagförslag. Där tycker vi olika. Utredningsresurser får man väl tillsätta. Om det landar i bra lagförslag för barn är jag inte orolig för att det ska ta för mycket resurser.
Till sist vill jag säga att jag tycker att det är ganska dåligt att regeringen inte föreslår nya former av ombud som kan ta till vara barnens rättigheter, men det får vi ta nästa gång.
Ellen Juntti (M):
Jag tog i mitt anförande upp att vi i Moderaterna vill utreda införandet om ett särskilt ombud för barn. Det här har även andra ledamöter tagit upp. I den utredning som ligger till grund för propositionen föreslås att frågan om att införa en ny form av ombud för barn ska utredas.
Vi tycker samma sak som utredningen, det vill säga att det finns en lucka där varken den särskilda företrädaren eller kommunens socialtjänst kan agera. Ett sådant särskilt ombud för barn kan ges befogenheter att träda in i vårdnadshavares ställe när dessa av olika skäl saknar förmåga att uppfylla sina plikter som vårdnadshavare.
Det kan exempelvis gälla ansökan om bistånd för stödinsatser, vård för traumabearbetning och, som vi nyss hörde, i vårdnadsprocesser. Det är allvarligt att barn inte får den hjälp och det stöd de behöver. Låt oss ta traumabehandling som exempel. Barn far fruktansvärt illa, och när de blir äldre hänger skadorna med.
För vissa finns de kvar under resten av livet. Både vi och Vänsterpartiet - tyvärr ännu inte Liberalerna, men jag hoppas att de kommer att stötta det här i framtiden - vill att en utredning tillsätts som ser över frågan om att inrätta ett särskilt ombud för barn.
Min fråga till Miljöpartiet som företrädare för regeringen är: Varför vill ni inte ens utreda det här? Gustaf Lantz talade mycket om att utredningsresurser skulle krävas. Är ni rädda för att för mycket utredningsresurser tas i anspråk? Barn behöver ju hjälp med det här.
Ellen Juntti (M):
Jag tackar Rasmus Ling för svaret. Jag tycker att det här är ett steg åt rätt håll. Man ska inte bara klaga, utan man ska också säga när det är någonting som är bra. Jag tycker att det är bra att barn som bevittnar brott får målsägandestatus. Det är ett steg framåt.
Men jag tycker också att det är konstigt att regeringen inte tar tillfället i akt att föreslå det här särskilda ombudet, för det skulle betyda väldigt mycket för de utsatta barnen.
Tänk själv - ett barn kanske får bevittna våld i hemmet år efter år efter år, men sedan finns det ingen från samhällets sida som kan besluta att det ska få traumabearbetning. Då faller ju väldigt mycket av det här. Det går inte att bara säga att det är ett brott och att en gärningsman blir dömd. Man måste också se nästa steg: När får barnet hjälp, och hur får barnet hjälp? Det får det ju inte här.
Jag tycker att det är väldigt synd att regeringen inte gör så som utredningen föreslår, för det här skulle verkligen behövas.
Jag hoppas att Rasmus Ling tar med sig den här frågan och försöker påverka så att det åtminstone tillsätts en utredning, för det är viktigt att regeringen står på barnens sida i alla olika delar som behövs. Det är min förhoppning att ni återkommer med förslag om detta.
Ellen Juntti (M):
Som jag sa i mitt anförande rapporterade Ekot i december 2020 att fler unga rekryteras till kriminella nätverk. I sex av sju polisregioner fanns uppgifter om att barn så unga som tolv år rekryterades.
Polisen i både Stockholm och Göteborg uppgav att det rörde sig om hundratals barn - hundratals - som utförde handlingar för kriminella nätverk, till exempel transport av narkotika eller vapen. Fyra av sju polisregioner uppgav att rekryteringen av barn har ökat de senaste åren och att barnen har blivit allt yngre.
Flera remissinstanser har varnat för att lagförslaget kommer att innebära ett ökat incitament för de gängkriminella att utnyttja ännu fler barn. Åklagarmyndigheten, Justitieombudsmannen, Sveriges advokatsamfund med flera har sagt det. Detta är förfärligt.
Kan ni tänka er en tolvåring som i sitt bostadsområde blir tvingad av gängkriminella att begå brott? I detta mycket allvarliga läge vill regeringen införa lagändringar som innebär ett ökat incitament att tvinga unga att begå brott. Var finns barnperspektivet i detta?
Det är många remissinstanser som har varnat för att det blir för stora skillnader i häktningstider för unga respektive vuxna.
Ellen Juntti (M):
Det är väldigt enkelt att svara på den sista frågan. Det är att inte införa några tidsgränser över huvud taget, varken för unga eller för vuxna. Det är detta vi har föreslagit, och det är där vi har haft reservationer. Då blir det ingen skillnad, och då ökar inte incitamenten. Carina Ödebrink säger att jag vrider och vänder på det och att jag säger att incitamenten för att man ska utnyttja unga ökar.
Det är inte jag som håller på och vrider och vänder på det, utan det är Åklagarmyndigheten, Justitieombudsmannen, Sveriges advokatsamfund och många andra som säger att det finns en stor risk för det. Det är alltså inte jag som vrider och vänder på det. Carina Ödebrink kanske kan läsa remissyttrandena igen, så ser hon också det. Jag vill gå tillbaka till den artikel som de nio åklagarna och poliserna skrev.
När det gäller att införa tidsgränser för unga under 18 år skrev de att det redan i dag är svårt att få någon under 18 år häktad och att det med det förslag som nu finns på bordet, alltså en tremånadersgräns för unga, blir en ytterligare höjning av ribban och ännu svårare att utreda grova brott och att det finns en risk att misstänkta släpps ur häktet och kan förstöra polisutredningen, som sedan måste läggas ned.
Vi moderater litar på att de rutinerade senioråklagare och poliser som har skrivit under debattartikeln faktiskt vet vad de pratar om. De vill inte hålla unga häktade för skojs skull utan därför att det är nödvändigt för att utreda grova brott. Det ska inte vara längre än nödvändigt, men det ska vara så länge som är nödvändigt.
Min fråga till Carina Ödebrink är: Litar inte Carina Ödebrink på vad åklagarna och poliserna säger? Tror Carina Ödebrink att de har fel?
Ellen Juntti (M):
Jag var tvungen att begära replik, för Linda Snecker kommer - som ganska många andra gånger - med felaktiga påståenden om vad Moderaterna egentligen vill. Hon påstod att Moderaterna vill tvångsmedicinera människor. Det har vi aldrig sagt att vi vill.
Vi har bara sagt att det, eftersom det finns belägg från Karolinska för att pedofilernas dragning till barn i sexuellt syfte minskar om de tar en speciell medicin, ska kunna utredas om detta skulle kunna påverka villkorlig frigivning.
Det är alltså inte så att de ska tvångsmedicineras, utan de får själva välja: "Ska jag ta den här medicinen som gör att jag kanske inte våldtar ett barn?" Om de gör det är det bra, för då har de faktiskt insett sitt problem och tar ansvar för det. Men vi tycker att det ska utredas om den som inte vill ta medicinen har rätt att få villkorlig frigivning. Det är två helt olika saker.
Det är dock inte helt ovanligt att Linda Snecker påstår en massa olika saker om Moderaterna. Vi vill alltså inte tvångsmedicinera, men vi säger att det ska utredas om det kan påverka den villkorliga frigivningen om någon vägrar ta medicin som hjälper mot pedofili, vilket det finns belägg för.
Ellen Juntti (M):
Ja, vad ska man säga? Linda Westerlund Snecker överdriver som vanligt. Jag föreslår att Linda Snecker nästa gång läser igenom vår motion innan hon påstår något liknande det hon påstod när det gäller tvångsmedicinering. Innan man attackerar ett annat parti är det nämligen ganska bra om man faktiskt läser igenom och försöker förstå vad som finns i partiets politik.
Det var inte jättesvårt att förstå, men Linda Snecker är väldigt van att attackera andra partier och påstå att de vill göra både det ena och det andra. Det är också en fråga om brottsofferperspektivet, om vi ska svika brottsoffren. Det är faktiskt tvärtom, för de som inte vill genomgå behandlingsprogram i fängelset ska heller inte bli villkorligt frigivna hur lätt som helst.
Det har ju verkligen med brottsofferperspektivet att göra. Vi vill att fler ska genomgå de här programmen för att de inte ska begå brott när de kommer ut. Sedan tycker jag att det är ganska lustigt att Linda Westerlund Snecker tar upp det här med fotboja. För några år sedan skulle vi besluta om att man skulle använda fotboja på fler personer, till exempel i fall av våld i nära relationer.
Då reserverade sig Linda Westerlund Snecker mot det därför att det inskränkte personens frihet för mycket. Då var det inte brottsoffrets frihet hon tänkte på, utan det var gärningsmannens frihet. Ja, det är ganska magstarkt att börja påstå en massa sådana saker.
Ellen Juntti (M):
Förslaget från regeringen är ett fall framåt. Det är alltså bra att det kommer förslag om skärpningar gällande villkorlig frigivning. Men det har tagit över fem år. Det är lite väl lång tid, faktiskt.
Jag skulle vilja prata om vårt tillkännagivande, närmare bestämt punkten om att man ska överväga att villkorlig frigivning aldrig ska kunna fås av den som återfallit i brott.
Som jag nämnde i mitt anförande är det ungefär hälften av dem som har genomgått dessa behandlingsprogram som anser att det har minskat risken för att de ska återfalla i brott. Då är frågan vad vi ska göra med den andra hälften, alltså de som genomgår behandlingsprogrammen men ändå återfaller.
Ta till exempel en rånare som blir dömd, genomgår behandlingsprogram, kommer ut, begår ett nytt rån, får fängelse igen, genomgår behandlingsprogram, blir frisläppt och begår ett nytt brott igen, och så håller det på gång efter gång. Det tycker vi är fel, inte minst med tanke på alla rånoffer.
Alla har ju hört om rånen som ökar och också har förnedringsinslag. Då är min fråga till Rasmus Ling: Anser han att det är rätt att en rånare eller en person som begått grova våldsbrott får villkorlig frigivning gång på gång? Personen har genomgått behandlingsprogrammen, men de har helt enkelt inte hjälpt.
Anser Rasmus Ling att det är rätt?
Ellen Juntti (M):
Då kan ju Rasmus Ling titta på de reservationer vi har i ärendet. Där finns att man ska göra en farlighetsbedömning inför villkorlig frigivning. Det tycker vi alltså att man ska kunna göra.
Om det, som i Adam Marttinens exempel, gäller en våldtäktsman som man anser är farlig och tror kommer att begå nya sexualbrott om han släpps ut tycker vi att han inte ska få villkorlig frigivning. Tillkännagivandet innefattar också att man ska ta bort detta med att personer får villkorlig frigivning med automatik.
Det är ju ingen rättighet, utan man ska ta hänsyn till hur personen har skött sig under fängelsetiden. Vi vill införa ett nytt system, där man ska göra en bedömning av hur den intagne har skött sig under hela fängelsetiden. Den som har misskött sig blir inte villkorligt frigiven, men den som har skött sig kan bli det.
Då undrar jag lite apropå tillkännagivandet: Kommer också detta att dras i långbänk av regeringen och Miljöpartiet? Kommer det återigen att ta fem eller sex år innan regeringen går tillkännagivandet till mötes?
Ellen Juntti (M):
Jag tackar Mikael Damberg för detta. När Mikael Damberg tar upp synnerliga skäl ska jag återigen referera vad Sacoföreningen på Åklagarmyndigheten skriver. Åklagarmyndigheten har skrivit sitt remissvar efter att de har tagit del av detta med synnerliga skäl och stött och blött detta. Sacoföreningen skriver: Den möjlighet till förlängning av häktningsfrister som kommer att införas är mycket begränsad då det finns ett krav på mycket högt straffvärde.
Då har de tagit del av vad ni har skrivit om gängkriminalitet och internationella kopplingar. Detta skriver alltså åklagarna, och det är åklagarna som jobbar varenda dag med detta. Även Polismyndigheten, som är den andra myndigheten som jobbar på fältet, på golvet, med detta, säger liknande saker. De säger att det kan vara för höga krav. Jag litar mer på att de som jobbar med detta i sin vardag kan detta.
Utöver det vill jag säga att jag tycker att det är mycket dålig tajmning att föreslå dessa häktningstider med tanke på vad jag har sagt om den grova brottsligheten. Jag är övertygad om att svenska folket vill att fler gängkriminella ska sitta bakom lås och bom, oavsett om de är yngre eller äldre än 18 år. Regeringen har många gånger sagt att man ska krossa gängkriminaliteten och göra vad som behövs. Men jag tycker att det många gånger är en massa tomma ord.
Vi moderater vill till exempel införa dubbla straff för gängkriminella. Det vill inte regeringen göra. Vi vill sänka gränsen för obligatorisk häktning från minimistraffet två år till ett år. Det vill inte regeringen göra. Vi vill sänka gränsen för att fler unga ska häktas, och vi vill införa särskilda ungdomshäkten. Vi har sett att många av de gängkriminella är under 18 år. De är inga duvungar. Det vill inte regeringen göra.
Vi har även många andra bra förslag som jag kan återkomma till. Men jag vill tacka för debatten, och jag vill gärna att Mikael Damberg svarar på de frågor som jag ställde.
Ellen Juntti (M):
Under årets första månader har antalet skjutningar minskat, och det är naturligtvis positivt. Anledningen är att fransk polis lyckats knäcka en krypterad tjänst, Encrochat, och informationen har lämnats till svensk polis, som uppenbarligen har gjort ett bra jobb med materialet. I dagsläget pågår flera stora rättegångar gällande gängkriminalitet som helt och hållet bygger på Encrochat. Fransk polis har rätt att avlyssna kända gängkriminella utan konkret brottsmisstanke. Detta får man inte göra i Sverige.
Rikspolischefen har vid flera tillfällen sagt att även svensk polis behöver detta verktyg. Vi moderater vill ge svensk polis verktyget mot aktiva gängmedlemmar. Regeringen har tillsatt en utredning som ska se över frågan om hemliga tvångsmedel, men utredningen ska inte överväga möjligheten till att använda hemliga tvångsmedel utan konkret misstanke. Är regeringen beredd att ge ett tilläggsdirektiv till utredningen?
Ellen Juntti (M):
Jag tackar för svaret - fast det inte var ett svar på min fråga. Rikspolischefen har vid flera tillfällen sagt att även svensk polis behöver detta verktyg. Min fråga till ministern var följande: Är regeringen beredd att ge tilläggsdirektiv till utredningen? Jag kan läsa frågan en gång till så att Damberg inte glömmer bort: Är regeringen beredd att ge tilläggsdirektiv till utredningen?
Ellen Juntti (M):
Den som utsatts för grov kvinnofridskränkning eller sexualbrott har rätt till målsägandebiträde. Regeringen ändrade reglerna 2018, vilket innebar att man inte automatiskt får ha kvar målsägandebiträdet i hovrätten. Från flera olika håll har det framkommit att många har blivit nekade målsägandebiträde i hovrättsprocessen. En stor nackdel gäller behovet av att få information av hovrätten. Det kan till exempel handla om att hovrätten släpper den åtalade från häktet.
När det inte finns målsägandebiträde är det ingen som ansvarar för den informationen. Risken är stor att brottsoffret utsätts för nya våldsbrott när gärningsmannen helt plötsligt står bakom dörren. Vi moderater har motionerat om en utvärdering. Regeringspartierna reserverade sig förra veckan med motiveringen att de utgår från att regeringen noga följer frågan och vid behov vidtar åtgärder som behövs. Tydligen har regeringen missat alla varningsklockor.
Min fråga till jämställdhetsminister Stenevi är: Varför vill ni inte ens utvärdera detta?
Ellen Juntti (M):
Tack för svaret! Det låter lovande. Men kan då jämställdhetsminister Stenevi lova - någorlunda i alla fall - att kvinnor som har utsatts för grov brottslighet kommer att få målsägandebiträde med sig i hovrättsprocessen, vilket de alltså inte får nu? Det här har både åklagare, målsägandebiträden och brottsoffer själva tagit upp under ganska lång tid.
Brottsoffren står där mer eller mindre ensamma och får inte den information de behöver.
Ellen Juntti (M):
Under årets första månader har antalet skjutningar minskat, men nu har de kört igång igen: tre dödsskjutningar inom loppet av ett dygn, och polisen befarar hämndaktioner. Fransk polis har rätt att avlyssna kända gängkriminella utan konkret brottsmisstanke. Det får polisen inte göra i Sverige.
Rikspolischefen har vid flera tillfällen sagt att även svensk polis behöver detta verktyg. Vi moderater har tagit ett utskottsinitiativ om att polisen ska få ökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel preventivt. Jag hörde statsrådet Damberg i nyheterna häromdagen säga att han inte stänger några dörrar när det gäller detta.
Då är min fråga: Tänker statsrådet Damberg ta initiativ till att svensk polis ska få tillgång till hemliga tvångsmedel i preventivt syfte i likhet med fransk polis? Damberg tog nyss upp att det nu var 1 000 fler frihetsberövade. Det beror ju på att fransk polis har just detta verktyg.
Ellen Juntti (M):
Hur viktigt tycker regeringen att det är att brottsoffer får den information de behöver och det stöd de behöver? Ni hade inte satt upp er på talarlistan när den här debatten började, så ni kan inte ha tyckt att frågan var särskilt viktig.
Att Fredrik Lundh Sammeli gick upp förmodar jag var därför att vi hade tagit upp det och jag står på talarlistan. Om jag inte hade gjort det hade ni inte tyckt att det var så viktigt. Då hade ni inte varit här. Jag tycker att det är väldigt tydligt att ni kände er tvungna att komma hit och säga några ord i talarstolen bara för att vi moderater värnar brottsofferfrågan.
Det går inte att tyda på något annat sätt. Annars hade ju Fredrik Lundh Sammelis namn stått på talarlistan tillsammans med mitt namn. Det gjorde det inte, så jag tror det är ganska uppenbart för alla. Sedan säger Fredrik Lundh Sammeli att regeringen har visat handlingskraft. Jaha? År 2015 kom första tillkännagivandet.
Efter sju år är det fortfarande så här pass många brister som visas i Riksrevisionens rapport. Det är inte särskilt handlingskraftigt, och det här är en jätteviktig fråga. Fredrik Lundh Sammeli säger att regeringen särskilt ska följa frågan och arbetet. Jaha? Hur länge då innan det blir mer verkstad så att bristerna åtgärdas?
Fredrik Lundh Sammeli säger också att regeringen har sagt att den ska följa upp. Ja, sagt och sagt. Det räcker inte att man bara säger; man måste ha lite verkstad också. När kommer regeringen att se till att de här rekommendationerna åtgärdas?