Michael Svensson (M):
Jag ska här göra ett uttalande och uttrycka en viljeinriktning, som jag vet kommer att nå 100 procent enighet i kammaren. Vi vill nämligen ha världens bästa skola. Vi vill också ha världens bästa högre utbildning. Det tror jag naturligtvis alla ställer upp på. Dessa två saker hänger intimt ihop med varandra.
Det är därför regeringen och allianspartierna under flera år har arbetat med nya reformer och ramverk som nu finns på plats för att skapa en bättre skola. Vi har återupprättat kunskapskraven i skolan. Det tror vi är av vikt för att få en bättre högre utbildning.
När jag kom in i utbildningsutskottet frågade jag mig först vad grundkurserna på högskolor och universitet var för något. De fanns inte på min tid. Jo, de fanns för att man behövde komplettera sina gymnasiestudier. Det är en skymf mot den högre utbildningen att denna komplettering över huvud taget behövs. Det ska naturligtvis åtgärdas i framtiden. Man kan då ställa sig några frågor.
Varför världens bästa högre utbildning? När och hur? Det ska jag strax återkomma till. Det sker ett enträget arbete på berörda myndigheter och ute på universitet och högskolor för att vi ska få en så bra utbildning som möjligt. Med hjälp av ökad autonomi, ökad konkurrens och flexibilitet ökar vi möjligheterna till höjd kvalitet.
Det har kommit en rapport från Riksrevisionen som pekar på att detta till vissa delar kan vara kontraproduktivt. Vi stiftar lagar i landet, regeringen styr riket och regeringen styr med hjälp av myndigheter som kontrollerar att allt blir som det är tänkt att det ska vara. Vi ser inte något oroväckande i att Riksrevisionen lägger fram en sådan rapport. Snarare gör de ett gott jobb.
Varför är det viktigt? Det är naturligtvis viktigt att Sverige står sig bra i internationell konkurrens. Det är av oerhörd vikt att vi får stora, nya framväxande företag som kan ge våra medborgare jobb även i framtiden.
Om vi tittar på de riktigt stora uppfinningarna och innovationerna i svensk företagshistoria kan vi se att många av företagen är över hundra år gamla. Om vi tittar på en del andra länder, till exempel USA, ligger genomsnittsåldern för de stora företagen på 10-15 år. Den bilden måste vi naturligtvis förbättra. Hur ska detta gå till?
Jo, det är genom att staten till en del styr via sitt resursfördelningssystem, att vi gör kontinuerliga mätningar av kvaliteten och med hjälp av autonomireformen, det vill säga att högskolorna i högre utsträckning får styra sig själva. Vad är syftet med högre utbildning? Det är naturligtvis bildning. Det ska vi inte glömma bort, även om vi vill att alla ska vara anställbara. Men vi vill ha en högre utbildning i samhället.
Precis som har nämnts i talarstolen tror vi att utbildning leder till ökad frihet och valfrihet för de enskilda människorna. Vi kan alla ställa upp på att det är bra med utbildning. Vi ska också - om någon läste ledaren i Svenska Dagbladet för ett par veckor sedan - betänka att det inom vissa områden kan ske en överutbildning.
Man pekade på att företagen ibland frågar efter gymnasieekonomer och gymnasieingenjörer, men alltför många vill utbilda sig till civilingenjörer och civilekonomer. Det här kan vi naturligtvis åtgärda med hjälp av ett flexibelt och vaket system.
Det är bra med fokus på yrkesutbildningar och spetskunskap, men vi får inte heller glömma tvärvetenskaplig utbildning och forskning. Ett annat bekymmer som har gällt våra studenter är att medelåldern för inträde till högre utbildning har varit hög, likaså har många tagit god tid på sig. Här har vi glädjande nog sett sjunkande tal vad gäller både inträdesålder och genomströmningshastighet.
Det är naturligtvis också av vikt för en god samhällsekonomi. Vad gäller då för våra högskolor i landet? Det snackas mycket hit och dit. Vilka ska vara kvar? Ska några slås ihop? Ska några läggas ned?
Jag ska en gång för alla, även om jag inte sitter i regeringen, säga att regeringen inte har för avsikt att lägga ned några högskolor alls. Däremot är kvaliteten av vikt i fråga om vilka som bör ha ökad eller minskad verksamhet, men detta är upp till dem själva.
Medel finns avsatta i budgeten för dem som vill söka närmare samarbete och kanske till och med samgående. Jag vänder mig även till de eventuella rektorer som tittar på debatten i tv:n; regeringen har inte för avsikt att lägga ned några högskolor alls.
Regeringen avser också att ta fram en justerad och förbättrad resursfördelningsmodell som ökar samverkan mellan högskolor och det kringliggande samhället. Vi tror att det är av största vikt. Detta är också mycket viktigt för de små högskolorna runt om i landet. Fru talman! Jag är glad över att det, trots allt, i de stora frågorna finns en samsyn.
Det är av största vikt att de miljarder som läggs på området används på ett optimalt sätt. Vi ligger fortfarande i topp i världen. Vi satsar oerhört mycket pengar - nästan mest i världen - men vi får inte ut riktigt lika mycket. Det ska vi diskutera så småningom i debatten om forskning och innovation.
Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.