Karin Rågsjö (V):
Jag har arbetat med alkohol- och narkotikafrågor i hela mitt liv, och det här är oerhört viktiga frågor för mig och mitt parti. Vänsterpartiet har redan från början tyckt att det saknas nya tag i regeringens ANDTS-strategi. Men ingen strategi i världen, fru talman, kan rädda en välfärd med för många revor.
Det handlar om en förskola med för få pedagoger, en skola där barn inte får den hjälp de ska ha, relativ barnfattigdom, för få socialarbetare på fältet och en narkotikapolitik som under de senaste decennierna inte har tagit hänsyn till att Sverige under perioden 2006-2019 hade 79 procents dödlighet bland dem som råkat ut för läkemedels- och narkotikaförgiftningar. Precis som Anders W Jonsson från Centerpartiet säger håller narkotikapolitiken inte ihop längre.
För Vänsterpartiet tyder detta uppgraderande av polisiära insatser på brist på kunskap om att problemet behöver angripas från två håll. Det krävs en genomlysning av vilka insatser som behövs tidigt inom skola och socialtjänst. Det saknas konkreta förslag på vad som ska göras och hur det ska genomföras. Fru talman! Socialstyrelsen har gjort en studie på drygt 6 000 barn och unga vuxna som lagfördes för narkotikabrott 2017.
De flesta hade inte gripits för narkotikabrott tidigare. Däremot var många kända inom socialtjänsten, inte för narkotikaproblem utan snarare för att de saknade behörighet till gymnasiet. Många hade debuterat tidigt med normbrytande beteende. Och vidare var förekomsten av psykisk ohälsa stor. Antalet lagföringsförslag för brott mot narkotikastrafflagen som rör unga har ökat på senare år.
Den rättsliga reaktionen för barn är oftast en vårdinsats och för unga vuxna böter. Men, fru talman, återfallsfrekvensen är hög, visar studien från Socialstyrelsen. Narkotikaproblem behöver uppmärksammas så tidigt som möjligt för att motverka en fortsatt negativ utveckling. Där lägger vi vårt fokus. Enligt Vänsterpartiet bör det förebyggande arbetet stärkas och insatser särskilt riktas för att nå unga som befinner sig i riskzon.
Regeringen behöver ta fram nationella evidensbaserade metoder för att nå målgruppen unga i riskzon. Jag yrkar därför bifall till reservation 27. Detta känns livsnödvändigt. Att misslyckas i skolan är en tydlig indikation på en ökad risk för beroende. Det är en klassfråga. Förskolan och skolan måste sätta in insatser tidigt om de ser att barnen mår dåligt eller inte hänger med.
Här behöver barnavårdscentraler och skolhälsovård stärka sitt arbete med skolan och förskolan. Regeringen borde ta fram nationella riktlinjer för att stärka samverkan mellan barn- och skolhälsovård samt skola och socialtjänst. Dessa problem har varit kända länge. Vi tycker också att strategin saknar en redogörelse för vad som har hänt inom olika områden och en analys av på vilket sätt arbetet faktiskt har varit framgångsrikt inom samtliga de områden vi diskuterar i dag.
Endast metoder som bygger på kunskap, beprövad erfarenhet och evidens ska erbjudas personer med beroende eller risk för att utveckla beroende. Fokus ska särskilt ligga på förebyggande insatser. I synnerhet bör nationella program utvecklas i syfte att ge stöd till unga vuxna som befinner sig i riskzon.
Vi vill att regeringen ger ett uppdrag åt Folkhälsomyndigheten - det har vi föreslagit tidigare i vår motion som väcktes med anledning av propositionen - att inrätta ett kansli som tar fram en implementeringsplan för förebyggande verksamhet och sprider forskning inom området. Fru talman! Vänsterpartiet anser, som ni säkert vet, att det inte ska vara kriminellt att vara påverkad av narkotika i blodet .
Däremot anser Vänsterpartiet självklart att tillverkning, försäljning och innehav av narkotika ska vara olagligt. FN, som tidigare har kritiserat den svenska narkotikapolitiken, uppmanar samtliga medlemsstater att avkriminalisera narkotikabruk eftersom man har sett att en bestraffande narkotikapolitik inte minskar vare sig införsel av, tillgång till eller brukande av narkotika och dessutom ökar dödligheten.
Med dagens lagstiftning finns det en uppenbar risk att polisen lägger ned mer resurser på att beivra brottslighet som rör eget bruk än på de grovt kriminella som tjänar mycket stora pengar på narkotikaförsäljning. Det här har också andra tittat på. Sveriges Kommuner och Regioner har begärt en utvärdering av narkotikastrafflagen. Även Folkhälsomyndigheten har begärt en utvärdering. Det gäller även Samsjuklighetsutredningen, en mängd forskare och politiska partier.
Men regeringen vägrar konsekvent att vända på den stenen. Det pratas mycket om att vända stenar, och jag föreslår att man vänder lite på den stenen. Om det skulle visa sig att kriminalisering är ett mycket bra grepp, då skulle vi inom Vänstern säga: Då så, då kör vi. Vi fortsätter. Man ska undersöka saker man inte har koll på. Det är viktigt, fru talman.
Andra insatser för att minska risken för narkotikarelaterad dödlighet är att utveckla och bedriva sprututbytesverksamhet, göra naloxon tillgängligt överallt i alla regioner för breda grupper. Det räddar liv. Det handlar här om opioider, exempelvis morfin och heroin. Nu måste detta självklart följas upp. Själv var jag en av dem som drev igenom sprututbyte i Stockholms kommun, och det tog tid.
Det var som att befinna sig i någon form av krig - ett kulturkrig. Det var från början kompakt motstånd från både socialdemokrater och moderater, men till slut hängde Socialdemokraterna med. Och vips så blev det sprututbyte. Kamp lönar sig. Fru talman! Alkohol är inte vilken vara som helst. Alkohol är ingen fråga som ska lämnas över till marknaden.
Det ska vara folkhälsoaspekter som ska styra alkoholpolitiken, inte alkohollobbyn och inte alkoholindustrin. Ungefär 400 000 barn växer upp i familjer med riskabel alkoholkonsumtion, det vill säga med föräldrar som helt enkelt blir berusade under helgerna och uppträder konstigt. Det skadar barnen. Ungefär 100 000 barn har en situation med föräldrar som har kontakt med beroendekliniker, går i behandling och så vidare.
Men det är bara 2 000-3 000 barn med föräldrar som har ett beroende som får stöd. Många av barnen far illa. I dag är det frivilligt för kommunerna att ge råd och stöd till barnen, men vi vill att regeringen utreder en lagstiftning. Det behövs så att barn och unga till föräldrar med beroende och psykisk ohälsa ska få brett stöd och hjälpinsatser. Det ska inte vara fri lek.
Spelmissbruk är utbrett. Det finns i alla samhällsklasser och slår oerhört hårt. Över 70 000 personer har för tillfället stängt av sig i det nationella avstängningsregistret Spelpaus. De kan då inte spela. Men i dagsläget finns ingen insats som i uppsökande syfte kontaktar dessa personer som har anmält sig till registret för att erbjuda dem stöd och hjälp.
Enligt Stödlinjen är det så många som 58 procent som fortsätter att spela på olagliga sidor. Här finns alltså en lucka i systemet som borde täppas till genom införandet av bestämmelser om att utifrån uppgifterna i registret kunna erbjuda stöd och behandling vid behov samt hjälp från kommunernas skuldrådgivning. Vi vet att det här är en jättefråga.
Att vara spelmissbrukare kan man också vara under cover utan att någon får reda på det förrän man står på ruinens brant. Vi vill också utreda hur uppsökande arbete kan bedrivas för att intensifiera arbetet, nå spelberoende och erbjuda stöd. Det måste göras mycket mer på området.