Kristina Yngwe (C):
Först och främst vill jag vända mig till interpellanten Anders Forsberg från Sverigedemokraterna. Det är glädjande men också lite förvånande att SD plötsligt intresserar sig för realpolitiska frågor kopplade till EU-stödet, framför allt med tanke på att SD förra veckan försökte driva igenom ett förslag om att vi helt skulle avskaffa EU:s jordbruksstöd för att minska Sveriges avgift till EU. Jag förutsätter att både Anders Forsberg och hans kolleger i SD är väl medvetna om att just jordbruk är det enda område som fullt ut regleras av EU.
Även om budgeten för jordbruksstödet skulle dras ned till noll skulle vi i Sverige inte kunna införa några helt nationella stöd helt plötsligt. Vi står just nu och diskuterar gårdsstödet för perioden som kommer, och det är uppenbart att ett åternationaliserande av gårdsstödet inte direkt ligger på bordet. Det vore klädsamt om SD hade en sammanhållen linje för jordbrukspolitiken och inte ena stunden sa att man vill slåss för lantbrukets pengar för att i nästa stund vilja dra ned budgeten till noll, vilket skulle få katastrofala konsekvenser för svenskt lantbruk.
Jag vill också prata lite grann med landsbygdsministern om jordbruksstöd och jordbrukspolitik. Svenskt lantbruk sitter just nu i ett ganska krisartat läge när det gäller jordbrukspolitiken, vilket jag förutsätter att landsbygdsministern är väl medveten om. Det finns tre områden där jag förväntar mig att regeringen agerar skyndsamt. Det första handlar om landsbygdsprogrammet. Kommissionen har lämnat över mer än 300 kommentarer till Sveriges förslag till landsbygdsprogram.
Mycket av det är rena formalia som egentligen inte gör någon skillnad, men det mest oroande är djurvälfärdsersättningen, som är väldigt viktig för många djurproducenter. Svensk animalieproduktion minskar stadigt. Djurvälfärdsersättningen är en viktig del för att hjälpa producenter att kunna upprätthålla världens högsta djurskydd. Centerpartiet drev igenom djurvälfärdsersättningen, och jag förutsätter att regeringen tänker slåss för denna. Det andra handlar om kompensationsbidraget.
Kommissionen anser att nuvarande kompensationsbidrag är alldeles för starkt kopplat till produktion och anser att detta måste göras om i grunden. Det här skulle få absolut katastrofala konsekvenser, inte minst för lantbrukare i ministerns hemlän, Norrbotten. Om kompensationsbidraget slås ut på alla producenter och all mark är jag mycket orolig för att det kommer att slå väldigt hårt mot våra djurproducenter, som redan har det kämpigt.
Jag ser en stor risk för att det blir mer passivt brukande i Sverige när stödnivån ökar även för den mark som i dag inte brukas aktivt. Det tredje och sista handlar såklart om förgröningen, som är uppe till diskussion här i dag. Många lantbrukare har i år jublat över att det är så väldigt bra förutsättningar för höstsådd. Men det kan bli ett ganska bryskt uppvaknande i vår, när de upptäcker att de måste ha tre grödor och ekologiska fokusarealer.
Möjligheten att släppa de här förgröningsåtgärderna ligger inte direkt på bordet. Däremot måste regeringen se till att vi får ett flexibelt och tolerant system från 2015. Det bästa vore om vi kunde skjuta upp det till 2016, men som ministern sa är det knappast möjligt. Om vi inte har högre tolerans under 2015 kommer väldigt många lantbrukare att behöva harva upp sin höstsådd.
Det är givetvis helt orimligt att lantbrukare ska riskera sanktioner när regelverket för förgröning inte var klart vid sådden. Herr talman! Centerpartiet har med Eskil Erlandsson i spetsen drivit på gentemot kommissionen för att vi ska ha en jordbrukspolitik som ger fler djur i Sverige och mer aktivt brukande. Men kommissionens trilskande riskerar att välta denna politik över ända om inte regeringen agerar kraftfullt.
Därför undrar jag: Vilket är regeringens ingångsvärde när det gäller den fortsatta inriktningen på jordbrukspolitiken? Hur tänker landsbygdsministern säkerställa att de tre problemområden som jag lyft fram får väldigt skyndsamma lösningar?