KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Pertoft (MP):
Jag vill börja med att svara på några kommentarer. Till ledamoten Roger Haddad: Jag kommer inte att göra dig den tjänsten att leva upp till fördomar kring Miljöpartiet. Vi vill satsa på en starkare polis.
Vi står bakom regeringens budget, som vi har varit med och tagit fram, med starka satsningar på både polis och rättsväsen. Det är detta som behövs i dag i Sverige; vi behöver inte vara oense om den frågan. Det handlar om att problemet är att detta har grundlagts mycket tidigare.
I mitt första inlägg citerade jag händelser från 2005, året innan Alliansen tog över. Jag såg inte de satsningar på trygghet som vi hade behövt under de åtta åren. Nu arbetar vi för fullt för att få dem på plats, och det finns många lagar på plats. Vi satsar på polisen och rättsväsendet, och detta ska kunna ge oss den trygghet som vi behöver.
Vi tar ansvar för det, för att Sverige ska kunna bli tryggare. Låt oss göra det tillsammans. Jag tror att alla i denna sal vill se trygghet, och tryggheten är både en rejäl satsning på polisen och en rejäl satsning på skola och utbildning för att skapa ett tryggare Sverige, speciellt i de utsatta områdena. Det är detta som folket har valt oss för. Låt oss enas kring det!
Mats Pertoft (MP):
Jag vill börja med att återigen rikta mig till polisen. Det är kanske några polisanställda eller poliser som lyssnar på debatten, och jag vill ge dem en eloge för det arbete de gör.
Vi vet att vi har brist på poliser i Sverige, och vi vet att det finns många poliser ute i landet som lägger ned tid - övertid, extratid - på att fylla ut luckorna och se till att medborgarna är trygga. De jobbar häcken av sig för att upprätthålla ordningen. En eloge till dem!
Det hade inte skadat om allianspartierna redan under sina sista år före valet 2014 hade satsat lite mer på polisen, för då hade det varit enklare för oss att ta över. Nu gör vi det, och vi satsar vidare.
Det är viktigt att vi fortsätter detta arbete, för det är ju så att regeringen har gett Polismyndigheten tydliga uppdrag när det gäller att utveckla karriärmöjligheter och att se över löner. Vi ser en del av resultaten, men vi är långt ifrån nöjda.
Att polisen måste få bättre förutsättningar verkar vi vara väldigt överens om. När jag sedan lyssnar på oppositionen gällande hur många tusen kronor det ska vara i lön eller inte börjar det dock svänga. Ska man fortsätta moderniseringen av polisen? Jag blir precis som justitieministern väldigt orolig när jag lyssnar på Roger Haddad.
Hur var det - skulle Polismyndigheten få 2 miljarder mindre om de inte uppfyller Roger Haddads krav? Jag hörde i alla fall något sådant. Eller skulle omorganisationen plötsligt rivas upp? Det är en omorganisation som har moderniserat polisen.
Den har varit jättetuff, och vi har gått igenom den - och jag tror att den skapar förutsättningarna för en framtida polis i Sverige. Det är jätteviktigt att vi fortsätter att stå eniga bakom denna omorganisation och snarare filar på detaljerna och hittar bättre lösningar.
Det är dock inte vi i riksdagen som gör det, utan det är Polismyndighetens interna organisation som jobbar vidare med detta. Polisen måste uppleva att politiken står bakom deras utveckling - också för att fler ska söka sig till Polismyndigheten. Tomas Tobé tog upp likheten med lärarfrågan.
Jag har också arbetat mycket med skolfrågor, och jag kan se oroande likheter med frågan om lärarutbildningen. Inte blev de sökande till lärarutbildningen fler när dåvarande utbildningsminister Jan Björklund år efter år stod i talarstolen och talade om hur dålig lärarutbildningen var.
Inte sökte sig fler människor till lärarutbildningen när de inte upplevde ett förtroende från den politiska ledningen. Det här handlar om att bygga ett gemensamt förtroende så att vi kan få fler poliser i landet. Det behöver vi.
Mats Pertoft (MP):
Kanske har denna debatt varit klargörande, men jag blir också oroad. Jag blir oroad av en opposition som verkar vara så hängiven snabbfix. Vart har ansvarstagandet tagit vägen?
Alla som någon gång i sitt liv har sysslat med en omorganisation vet att det tar tid och att det gör ont men att om man håller ut går det vägen och man får en modern organisation. Alla som har hållit på med långsiktiga lönesatsningar vet att det tar tid.
Det handlar inte om snabba cash utan om ett långsiktigt arbete där politiken måste se till att det finns resurser så att parterna kan komma överens om nya satsningar.
När jag lyssnar på Alliansen verkar det som att man inte har hört att vi är överens i sak, för det kommer snabba slag från sidan som gör att jag åter börja oroa mig. Jag undrar vart förnuftet och lyssnandet tog vägen eftersom man tror att allt går fort.
Det går inte fort i verkligheten, och det går inte fort på en av Sveriges största myndigheter. Men om vi fortsätter på den väg som regeringen med stöd av Vänsterpartiet har stakat fram kommer det att bli en förändring, och då kommer vi att se bättre arbetsförhållanden och högre löner för polisen och en ökad trygghet i Sverige.
Lars Johansson (S):
Det tog tid innan vi fick den här interpellationsdebatten. Jag får gratulera till att Mats Odell är frisk i dag så att vi kan genomföra den. Frågan som jag har ställt handlar faktiskt om att kommunerna i det här fallet inte blir kompenserade. Jag ska förklara varför.
När regeringen tar bort räntebidrag och investeringsstöd hänvisar man till att man också sänker fastighetsskatten och att man på det viset kompenserar fastighetsägare för borttagandet av räntebidrag och investeringsstöd. Den logiken kan jag till viss del hålla med om fungerar när det gäller kommersiella fastigheter och privata fastighetsägare.
Men det som jag i interpellationen har lyft fram är det förhållandet att väldigt många kommuner själva i kommunal förvaltning driver äldrebostäder eller gruppbostäder för funktionshindrade. Jag har tagit exemplet Göteborg, där det handlar om 11 miljoner kronor som kommunen förlorar på grund av att man tar bort räntebidraget, och kommunen får ingen kompensation.
Göteborg är ungefär 5 procent av Sverige. Det innebär att kommunsektorn tappar ungefär 200 miljoner kronor som regeringen inte, enligt Mats Odells redogörelse här, har för avsikt att kompensera kommunsektorn för. Jag tycker att det är viktigt att notera att det är på det sättet regeringen agerar.
Man kompenserar privata fastighetsägare men man kompenserar inte kommunerna, som har ett stort ansvar för att vi ska kunna ha bra äldrebostäder och bra bostäder för funktionshindrade också i framtiden. Det resulterar ju i att det blir högre hyreskostnader. Vi har, som alla vet, särskilda tak för vad man kan få i form av bostadstillägg.
Det innebär alltså att kommunen får gå in och kompensera för de kostnaderna. På det viset slipper man en hyreshöjning. Alternativt kommer man att få en hyreshöjning, och då kommer de människorna att få en högre kostnad. En del kommer förmodligen att klara det genom bostadstillägg, men inte alla. Ungefär 20 procent av de äldre som bor i våra olika äldrebostäder har inte bostadstillägg.
De har alltså en högre inkomst. De drabbas av en hyreshöjning på grund av den politik som regeringen företräder. Det tycker jag är olyckligt. Jag tycker fortfarande att den här frågan borde kunna hanteras på ett annat sätt och att kommunerna då också kompenseras på samma sätt som man har sagt att man kompenserar de privata fastighetsägarna.
Lars Johansson (S):
Det är allt gott. Samtidigt innebär det inte att det är 500 nya miljoner. Det är väl 200, möjligen 250, nya miljoner som avses jämfört med vad den tidigare regeringen hade avsatt. Som jag sade tidigare dras ett par hundra miljoner bort. Det blir ungefär plus minus noll - ingen förstärkning i det avseendet.
Det handlar om att ha en politik som går ut på att marknaden i större utsträckning ska styra. Även om kommunsektorn har en förbättrad ekonomi, vilket är glädjande, har faktiskt också staten en förbättrad ekonomi. I det fallet tycker jag att man ska vara korrekt och att man ska kompensera kommunerna för en ökad kostnad när man aktivt fattar ett beslut som innebär ökade kostnader för kommunsektorn.
Det är min utgångspunkt. Den mer principiella frågan berör det här området lika mycket som den berör andra områden inom bostadssektorn. Det gäller hur man generellt sett ska se på frågorna om kostnader för att bygga nya bostäder. Det krävs att man har kontroll på hur kostnadsökningen är inom bostadssektorn vid nyproduktion.
Men det är ett faktum att nya bostäder alltid är dyrare än gamla bostäder. Det är alltid dyrare att nyproducera, och det är framför allt alltid dyrare för hyresgästen att få en ny bostad jämfört med att hyra en bostad som kanske är fem eller tio år gammal. Vi måste se till att få fram nya hyresbostäder för både äldre och andra.
De som träder in i en ny bostad ska inte behöva träda in i en dyr bostad. Det ska vara ett solidariskt synsätt som innebär att de äldre bostäderna är med och finansierar de nya bostäderna. I vissa fall kan det klaras inom till exempel kommunala bolag. Men staten har också ett ansvar.
Det är därför som räntebidragen har en så stor betydelse att just kompensera för de nya bostäderna genom att man därigenom får en lägre bostadskostnad. Det är poängen. Det är det ni undandrar med den politiken. Ni skyller på att det inte är säkert att det blir lägre bostadskostnader bara för att det finns räntebidrag.
Jag har följt branschen under många år, och jag kan konstatera att det trots allt blir lägre kostnader. Men man måste självklart ha en kostnadsuppföljning. Men om räntebidragen tas bort innebär det att det blir en högre kostnad. Det är också viktigt att komma ihåg att den tidigare socialdemokratiska regeringen diskuterade hur vi skulle göra med räntebidragen, om de skulle vara kvar eller inte. Men det fanns inget beslut om att avveckla dem.
Vi tycker att man ska fortsätta att se över systemet, men man ska inte avveckla det innan det finns något annat system att sätta in. Men nu avvecklas systemet, och det får negativa konsekvenser även för äldrebostäder och bostäder för funktionshindrade - vilket jag beklagar.
Lars Johansson (S):
Det är intressant att notera att det i Helsingfors tydligen kan gå fortare att få fram en hyreslägenhet. Det är glädjande. Mats Odell borde då tala med de borgerliga ledarna i Stockholms stad som gör allt vad de kan för att sälja ut hyresrättslägenheter och skapa ytterligare spekulation på bostadsmarknaden.
Spekulation är ett av de stora problemen just nu, även om den här debatten egentligen inte handlar om det. Men inom bostadssektorn är det mycket av spekulationsekonomi. Vi ser framför allt att de privata fastighetsägarna i första hand är intresserade av att bygga bostadsrätter där man snabbt kan få tillbaka sina pengar när man säljer husen och därmed lägenheterna.
Problemet är att få fram hyresrättslägenheter, att få fram fastighetsägare som är intresserade av ett långsiktigt ägande och ett långsiktigt förhållande till sina hyresgäster, vilket är oerhört viktigt för framtiden. Jag konstaterar i diskussionen att det blir ingen kompensation för kommunerna för att man tar bort räntebidragen till äldrebostäder och för funktionshindrade, vilket jag beklagar. Det är synd att man ser på frågan på det sättet.
Jag noterar samtidigt att jag har fått två besked från Mats Odell när det gäller frågan om hur man ska se på bostadsfinansieringen. Ena stunden talar man om att ta bort räntebidragen, och i nästa stund ska man nog ändå ge ett stöd till äldrebostäder. Det tyder ändå på att det i regeringen finns en delad uppfattning om att man både ska ta bort räntebidrag och samtidigt ge stöd.
Frågan är egentligen vilken stol Mats Odell sitter på. Jag noterar, glädjande ändå, att Mats Odell tycker att det finns en marknad som inte fungerar fullt ut, att man måste gå in med räntebidrag även för de äldre och att man ska få fram äldrebostäder och bostäder för funktionshindrade. Det är glädjande.
Lars Johansson (S):
Ja, vi ska nog förhålla oss till vårpropositionen också när den kommer. Men återigen: Varför rusta ned innan man vet hurdant läget är? Det var ju det ni gjorde i höstas. Nu har det gått sex månader, och väldigt många människor är oerhört oroade för vad som sker ute i landets kommuner med tanke på den kraftiga flyktinginvandring vi har och som vi hade förra året också.
Jag kan ta ett exempel för att göra det väldigt konkret - det måste man tydligen göra. Vi var några stycken i Södertälje i förmiddags. Det är en kommun med 80 000 invånare. Där tog man emot drygt 1 000 flyktingar föregående år. I år har de till och med nu 733 asylsökande i kommunen. Deras prognos är att de kommer att ta emot 2 000 flyktingar.
Det är inget fritt val för kommunalpolitikerna i Södertälje, utan det är vad som händer därför att man flyttar till sina tidigare släktingar och vänner och bor hos dem i lägenheterna - kanske 15 personer i en trerumslägenhet och liknande. Det är det som är situationen. Det är den situationen man har också på många andra ställen.
De människorna har inget alternativ, för samhället erbjuder inget annat alternativ. I den meningen fungerar inte flyktingmottagandet i dag. Det fungerar inte på det viset att man ger möjligheter för de här människorna att få introduktion och boende någon annanstans, för det finns ingen myndighet som tar det ansvaret. Det är ju där ni borde backa tillbaka i stället för att nu tillsätta nya utredningar och hänvisa till vårpropositionen.
Sedan kan man ställa sig frågan: Vem ska fördela mellan länen? Man kan ta Hallands län som ett exempel. Kungsbacka tar inte emot någon över huvud taget i dag. De tar emot 270 flyktingar i Hallands län, medan det är mångfaldigt fler i Västra Götalandsregionen. Hur ska man föra över dem? Vem tar det ansvaret? Inte ens på den frågan har vi fått något svar.
Lars Johansson (S):
Finansministern gör ett ganska hårt utfall mot den socialdemokratiska sysselsättningspolitiken. Det är därför jag begär ordet igen. Jag tycker att det är en felaktig bild som skapas. Den retorik som finansministern står för stämmer ju inte överens med den verklighet vi har.
Vi vet att med den förda politiken har sysselsättningen, precis som Laila Bjurling nyss sade, ökat högst avsevärt, inte minst i år. Det är utan att de förslag till försämringar som den borgerliga regeringen och finansministern har signerat har kommit. Det är med den tidigare politiken som sysselsättningen har ökat.
Vad som kommer att hända nästa år står att läsa i den borgerliga regeringens budgetproposition. Där säger ni själva att arbetslösheten ska öka med 60 000-65 000 personer eftersom ni drar in de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Då ökar arbetslösheten, enligt era egna bedömningar.
Det är en skillnad mellan det socialdemokratiska alternativet och den borgerliga regeringens alternativ med hela 1,3 procentenheter när det gäller arbetslösheten. Det stämmer inte med retoriken; det stämmer inte med verkligheten.
Anders Borg säger att det har blivit mer av inkomstskillnader, mer av skillnader i förmögenhetstillväxt mellan människor i landet. Inkomstskillnaderna har alltså ökat, säger finansministern. Varför för ni då en politik som gör att de ökar ytterligare? Vi är inte nöjda med resultaten av den politik som har förts.
Vi är beredda att vidta åtgärder för att minska inkomstskillnaderna, minska förmögenhetsskillnaderna och skapa förutsättningar för människor med låga inkomster att få mer kvar efter det att de betalat sin skatt och sina övriga kostnader. Med den politik ni presenterar ökar kostnaderna för människor som inte har några tillgångar.
Om de till exempel måste hyra en ny bostad kommer de i fortsättningen att få högre hyror med den politik ni företräder eftersom ni drar in även de statsbidragen och räntebidragen. Den senaste informationen avseende hur det påverkar bostadsproduktionen i landet kan väl knappast ha undgått finansministern.
Det talas om ca 6 000 lägenheter bara inom de allmännyttiga bostadsföretagen. Om det blir färre bostäder blir det sämre ekonomisk utveckling. Det blir mindre för handeln att göra. Det är färre lägenheter som ska ha nya gardiner och nya möbler. Då är risken att man kommer in i en nedåtgående spiral.
Då har politiken misslyckats även på det området. Regeringens politik har väldigt stora brister. Det är framför allt trist att man för en debatt som skapar intrycket att man vill föra en socialdemokratisk utjämningspolitik, när man i praktiken presenterar en politik som ökar inkomstskillnaderna och ökar arbetslösheten.
Lars Johansson (S):
Den socialdemokratiska politiken har inte misslyckats. Vi är inte, som vi brukar säga, nöjda med den politik som har förts. Vi vill fortsätta att föra en politik för full sysselsättning. Det är fel, som finansministern säger, att vi jämfört med andra länder har haft en sämre utveckling och att vi har massarbetslöshet. Jämfört med alla andra länder i Europa har Sverige den högsta sysselsättningen.
Dessutom har vi hög sysselsättning bland de äldre. Vi är bland de bästa i Europa. Trots det är vi naturligtvis inte nöjda. Vi ser framför oss att ekonomin måste växa i Sverige, men vi måste växa inom de nya näringarna och utveckla de nya näringarna. Inte heller här stämmer retoriken med verkligheten för finansministern. Vad har ni gjort i budgetpropositionen?
Jo, ni tar bort resurserna till Vinnovas program för att forska och växa för de små företagen. I andra sammanhang säger ni att det ska vara framtiden för Sverige att de små företagen ska växa och att vi ska kunna skapa ny sysselsättning där. Där minskar ni på statens engagemang och intresse. Ett annat område som ni inte har kunnat ge besked om är branschprogrammen.
De sex olika branschprogrammen har de borgerliga partierna här i kammaren tidigare sagt nej till, med undantag för Centern som sade att man kanske kunde gå med på det lite grann. Nu har regeringen inte gett några besked om hur de olika industriprogrammen ska kunna utvecklas inom de framtida näringarna i Sverige. Ni ger inga besked. Det är oerhört allvarligt.
Det medför en risk för att sysselsättningen inom fordonsindustrin, träindustrin, metallindustrin, inom IT-industrin, inom medicinteknisk industri och så vidare kommer att gå ned därför att man är oroad för att den nuvarande regeringen inte är beredd att fortsätta de satsningar som den socialdemokratiska regeringen hade påbörjat för drygt ett år sedan. Det är det politiken handlar om.
Den förda sysselsättningspolitiken ska satsa på framtiden för de framtida jobben.
Lars Johansson (S):
Sysselsättningen har inte ökat på det sätt som den borgerliga regeringen hade förhoppningar om för ett år sedan, Lennart Hedquist. Det är viktigt när vi diskuterar det här att vi utgår från fakta. Jag har alltså SCB:s siffror från oktober månad som är en jämförelse med siffrorna för oktober för ett år sedan.
De visar att andelen sysselsatta av befolkningen inte har ökat nämnvärt jämfört med för ett år sedan. Det har också skett en befolkningstillväxt i landet, och det har naturligtvis gjort att det har blivit en sysselsättningsökning. Men andelen har inte ökat. Det är det som är poängen. Den politik som ni har fört har alltså inte varit framgångsrik i det avseendet. Ni har dragit ned på åtgärder.
Ni har hånat oss för plusjobben, som ändå gav 19 000 nya jobb. Ni har hånat oss för andra arbetsmarknadspolitiska insatser. Ni har dragit ned på vuxenutbildningen. Det handlar alltså om att man i en föränderlig arbetsmarknad hela tiden måste kunna komma tillbaka i nya jobb.
Det är den politiken ni har rustat ned, och därför ser vi nu effekten av det, nämligen att andelen sysselsatta inte ökat. Beträffande fastighetsskatten vill jag bara nämna att vi före valet sade att vi ville frysa fastighetsskatten för att göra en översyn av den.
Nu har det visat sig att regeringen och den borgerliga majoriteten i riksdagen inte velat ha några samtal med Socialdemokraterna. Vi kommer därför att använda vår tid i opposition till att formulera ett samlat skatteförslag inför valet 2010 som också omfattar fastighetsskatten.
Lars Johansson (S):
Nu är det fråga om retorik. Det är intressant att i dag höra Lennart Hedquist säga att vi ska räkna antalet timmar. För ett år sedan var den stora frågan att Moderata samlingspartiet och de andra borgerliga partierna gick ut och sade att vi har ett utanförskap på upp till en och en halv miljon och att det är Socialdemokraternas fel.
Jag kan konstatera att utanförskapet nu är lika stort. Det råder för närvarande arbetskraftsbrist i samhället. Fler människor jobbar mer, vilket innebär att antalet timmar ökar. Det är riktigt. Men det betyder inte att en större andel av befolkningen kommer i arbete eftersom ni för en politik som inte resulterar i att fler människor kommer i arbete. Det är det som är poängen.
Där har ni kvar ett jättebekymmer. Den andra frågan jag inledningsvis ställde gällde skattefusket och hur ni ska hantera det nu när ni avvisat Skatteverkets framställan. Jag håller i min hand det papper som Skatteverket skickade till regeringen den 19 februari i år.
Där säger de att de vill fortsätta att arbeta utifrån den politik som den tidigare socialdemokratiska regeringen lagt fram förslag om och som innebär att de under 2006 och 2007 får 440 nya medarbetare som arbetar med frågor som rör skattefusket. Det har ni sagt nej till. Det blir inga nya resurser till Skatteverket, snarare tvärtom.
När vi vid skatteutskottets sammanträde den 16 oktober fick en redovisning aviserade generaldirektören att de behöver skära ned med 400 tjänster. Hur ska de då kunna bedriva ett offensivt arbete mot skattefusk, det som varit så framgångsrikt och som Socialdemokraterna tog initiativ till? Hur har ni tänkt lösa det?
Lars Johansson (S):
Jag antar att du tycker att det är skönt att vara med i en majoritet som i första hand sänker skatten för höginkomsttagare, Jörgen Johansson. Det är faktiskt vad den här regeringen har gjort i ett år. Ni fortsätter att driva en sådan politik. Sysselsättningsfrågan är viktig i sammanhanget. Jag försöker att föra in lite nya uppgifter i diskussionen eftersom ni tror att er politik har varit så framgångsrik.
Som jag har sagt i tidigare inlägg har andelen sysselsatta inte ökat. Därmed inte sagt att jobben inte har blivit fler. Det är helt riktigt, men andelen har inte ökat. Arbetslösheten var 5,7 procent i oktober, och för ett år sedan var den 6 procent enligt SCB. Förändringen är dock inte statistiskt säkerställd. Så är läget. Utanförskapet som ni gjorde så stort nummer av har ni kvar.
Ni har inte åtgärdat det på något sätt. Ni har tvärtom skapat ökad orättvisa i samhället med era åtgärder. Ni har dessutom med er politik jagat ut 380 000 människor från a-kassan. Ni har chockhöjt avgiften till a-kassan och tagit bort möjligheten att göra avdrag för fackföreningsavgiften. Det blir inte så mycket kvar av det så kallade jobbskatteavdraget.
Det är den politik som Centerpartiet och Jörgen Johansson står för i dag. Min fråga är därför: Har ni inte på något sätt tagit intryck av utvecklingen under det senaste året? Ser ni inte att den här politiken är en väldigt tydlig högerpolitik?
Finns det ingen debatt alls i Centerpartiet om att detta leder åt fel håll med tanke på hur många centerpartister som runt om i landet samverkar med socialdemokrater i kommunalpolitiken och försöker åtgärda alla de felsteg som den borgerliga regeringen har tagit?