Max Andersson (MP):
Miljöpartiet har två reservationer i det här betänkandet. Jag tänkte börja med den som handlar om klimatpolitiken och EU:s budget. Just nu pågår en budgetöversyn inom EU för den kommande långtidsbudgeten. Man tittar på vad det är som ska behöva ändras. Ska man flytta utgifter från det ena området till det andra?
Vad ska EU:s pengar användas till? EU har en klimatpolitik som även om den kunde vara betydligt bättre än vad den är ändå innehåller en del positiva åtgärder.
Det är nödvändigt med en mycket tuff klimatpolitik för att vi ska kunna klara målet om att världens temperaturer inte ska stiga med mer än två grader, vilket skulle få katastrofala konsekvenser.
Men även om EU:s budget och verksamhet innehåller vissa positiva delar för klimatet motverkar stora delar av EU:s budget syftet att hålla tvågradersmålet och en bra klimatpolitik. Vi har väckt en motion som säger att vi ska klimatsäkra EU:s budget. Det är ett nytt begrepp.
Med det menar vi att EU:s budget inte ska gå till verksamheter som förstör klimatet. EU lägger stora resurser på att bygga motorvägar och flygplatser och på att utöka flygtrafiken. EU:s jordbrukspolitik är inte klimatanpassad. Man har subventioner av kolkraften.
En union där man på fullt allvar beslutar om att man ska subventionera diesel till fiskebåtar för att dieselpriset är högt och fisken håller på att bli utfiskad är inte en klimatunion.
Man behöver genomföra en stor översyn och flytta bort resurser från de saker som skadar klimatet och i stället lägga dem på saker som skulle vara bra, exempelvis att man satsar mer pengar på att bygga järnvägar så att man kan flytta över trafik från flyget till järnvägen. Det skulle vara betydligt bättre för klimatet. Sieps, Svenska institutet för Europapolitiska studier, har skrivit om det här.
De gav ut en rapport i år, där de analyserar i vilken utsträckning EU:s budget har bidragit till att nå unionens klimatmål. Slutsatsen är att budgeten hittills inte har fokuserat på klimatförhållanden, vilket även gäller den nuvarande långtidsbudgeten.
Dessutom har miljösatsningar i EU:s regionalfonder motverkats av investeringar i till exempel vägbyggen och andra projekt som har bidragit till att förvärra utsläppen av växthusgaser. Så kan vi inte ha det. Miljöpartiet har motionerat om att regeringen ska ta initiativ i EU för att klimatsäkra EU:s budget.
EU:s budget ska inte gå till verksamheter som förstör klimatet. Det bör regeringen driva i den pågående budgetöversynen. I dag har vi en situation där det verkar som att den ena handen inte vet vad den andra gör. Jag yrkar bifall, fru talman, till reservation nr 2.
Den andra reservationen Miljöpartiet har gäller Sveriges kostnader för EU-medlemskapet. Jag och Ulf Holm har skrivit en utredning om behovet av att man utreder kostnaderna för Sveriges medlemskap i EU. Det betänkande som vi diskuterar i dag handlar om att vi ska erlägga ungefär 20 miljarder kronor i EU-medlemsavgift nästa år.
Det är lite billigare än vanligt beroende på budgettekniska aspekter. Det kostar mer vanligtvis. Men den direkta medlemsavgiften är bara en liten del av kostnaderna. Det finns en massa indirekta kostnader för EU-medlemskapet. Vi har varit tvungna att byråkratisera vår jordbrukspolitik. Vi har varit tvungna att återreglera den.
Vi har en misskött fiskepolitik. Vi har en regionalpolitik som numera till stora del sköts från EU. Svenska kommuner och landsting betalar stora delar i medfinansiering av en politik som är långt ifrån effektiv. EU har tvingat på Sverige en protektionistisk handelspolitik med högre tullar. Sådant kostar pengar.
Man får inte heller glömma kostnaden för den alkoholpolitik som EU-medlemskapet har tvingat på oss som gör det svårare att höja skatten på alkohol och som gör att vi har tvingats acceptera högre införselkvoter. Det finns också andra indirekta kostnader som är svårare att beräkna, men det är uppenbart att kostnaden för EU-medlemskapet är långt högre än medlemsavgiften.
Det här är intressanta fakta som skulle kunna vara väldigt användbara även för EU-anhängare i diskussionerna med EU inför kommande långtidsbudgetar. Det kostar en hel del, både direkt och indirekt, att vara med. Att få fakta på bordet om hur stor kostnaden är skulle vara användbart.
Därför vill vi i Miljöpartiet ha en utredning av dessa kostnader. Utskottet vill gärna att man ska titta på båda sidor, och de sade, när vi motionerade om det första gången, att det vore orättvist att bara utreda kostnaderna för EU-medlemskapet. Man borde väl, om det ska vara rättvist, även titta på vinsterna. Då motionerade vi förra året om att man ska titta på både-och.
Då svarade utskottet att det inte verkar som att man kan kvantifiera fördelarna och vinsterna med EU-medlemskapet. Jag förstår det. De är svåra att kvantifiera. De är väldigt små. En sådan här utredning skulle troligen visa att de ekonomiska kostnaderna vida överstiger vinsterna med medlemskapet.
Jag kan alltså förstå att utskottet inte vill ha en sådan utredning. I år hävdar utskottet återigen att man inte ska ha någon utredning med motiveringen att det är svårt att kvantifiera. Jag tror att utskottet underskattar den påhittighet och kompetens man kan hitta i en svensk offentlig utredning. Vi behöver den här kunskapen.
Den skulle vara värdefull, framför allt i diskussionerna om kommande budgetar, framför allt när det gäller att minska de indirekta kostnader som EU-medlemskapet leder till. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 1.