Ali Esbati (V):
Jag vill tacka ministern för svaret. Jag måste konstatera att det var en ganska stor besvikelse. Det lite avmätta svar som vi nu fick kan man väl nästan sammanfatta med ett slags axelryckning, att det blir som det blir eftersom det är som det är.
Ministern berättar att arbetsgivarna själva kan bestämma om de vill ha inhyrd personal eller inte och säger att det inte finns några krav i det europeiska regelverket i dag på att man ska ha flygpersonal som är anställd av bolaget som har drifttillstånd. Det känner jag väl till. Det är därför jag har lyft upp diskussionen. Jag har lyft upp den mot bakgrund av den faktiska situationen, en situation där social dumpning breder ut sig.
Det gäller för marktjänster där färre anställda pressas att hantera fler passagerare, det gäller kabinpersonal som pressas av bolag som använder sig av inhyrning för att gå runt gällande regler och det gäller i allt högre utsträckning också piloter.
Jag nämnde i min interpellation exempel på att det finns bolag som systematiskt har piloter som tvingas starta egna bolag registrerade i länder med svag lagstiftning, som alltså får sälja sina tjänster med F-skatt vilket naturligtvis innebär att man också lägger en del ekonomiska risker på piloterna. Man kunde tänka sig att den ansvariga ministern i Sveriges regering skulle kunna ha något att säga om det rent konkret. Är det en rimlig utveckling?
Är det bra att den svenska transportnäringen präglas av de här arbetsvillkoren? Ser ministern några risker på sikt för flygsäkerheten när piloternas och kabinpersonalens marginaler blir kapade? Det är frågor som man kan tycka att vi borde kunna resonera och reflektera kring och också höra det från regeringen. I stället har vi fått ett icke-svar.
Catharina Elmsäter-Svärd vill inte kännas vid det faktum att villkoren i branschen i hög utsträckning bestäms av politiska beslut. Är man inte beredd att lyfta ett finger för att agera innebär det i dagens läge de facto ett stöd för mer dumpning av löner och arbetsvillkor och en fortsatt utveckling mot en situation där fackliga organisationer inte har en chans att göra sina medlemmars rättigheter gällande.
Det här är väldigt konkreta saker som borde vara självklara för en regering att bry sig om. En arbetsgivare som till exempel använder sig av inhyrning av arbetskraft i uppenbart syfte att kringgå löner och arbetsvillkor i Sverige är någonting som den svenska regeringen borde ha synpunkter på. Alldeles färska siffror från Transportstyrelsen visar att svenska flygbolag förlorar marknadsandelar.
Är det något som regeringen bedömer kan vara ett problem eftersom tekniskt kunnande försvinner och eftersom det blir sämre villkor för en framtida klimatanpassning till exempel? Ingenting i svaret berör det. Trafikverket upphandlar trafik på linjer där det är transportpolitiskt motiverat men där linjerna inte är kommersiellt lönsamma. Inte ens när frågan handlar om statens egen upphandling av flygtrafik finns det synpunkter i sak.
I dag vet vi till exempel att sträckan mellan Stockholm och Torsby-Hagfors transporteras av det estniska flygbolaget Avies. Piloterna där hyrs in via ett bolag som är registrerat i Spanien men som kontrolleras av ägaren till Avies. Det är alltså en konstruktion som vem som helst kan se är skapad för att gå runt kraven som kommer med en vanlig anställning.
Enligt uppgifter som jag har fått är ersättningen till piloter och styrmän väsentligt lägre än kollektivavtalad norm i Sverige, vid sidan av att det saknas anställningstrygghet. Det innebär att staten genom sin egen upphandling bidrar till dumpning av löner och arbetsvillkor. Jag frågar igen: Är det något som regeringen önskar agera mot?
Finns det ingenting som regeringen ser som lämpligt att göra för att hindra att flygbolag aktivt går runt de regler och normer på den svenska arbetsmarknaden som regeringen i andra sammanhang säger sig vilja stödja och till och med hylla?