KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Malm (L):
Det har sagt en hel del här. Samma mantra upprepas i nästa runda av talarinlägg. Det är ungefär som att det bara existerar en sida i denna konflikt. Det existerar bara en förövare, och det existerar bara en sida som faller offer. Det är närmast med en besatthet som man går in på dessa frågor. När får man se sådana interpellationer om massavrättningarna i Iran?
Titta 10, 15, 20 mil, ja, inte ens det, utan 3 mil norrut från Israel. Vad händer där? Det har dött 150 000 människor i Syrien. Det är sju miljoner människor har flytt. Varannan invånare är i behov av humanitär nödhjälp. Då säger Peter Hultqvist i sitt inlägg att det är viktigt att Israel lämnar tillbaka Golanhöjderna. Anser Socialdemokraterna att det är en prioriterad uppgift just nu att Israel ska lämna tillbaka Golanhöjderna till Bashar al-Asad i Syrien?
Prioriteringarna i detta blir närmast absurda till slut. Herr talman! Vi måste behålla fokus. Fokus på detta är: Vill vi se en palestinsk stat på ett sammanhängande territorium på Västbanken, Gazaremsan med östra Jerusalem som huvudstad - vilket är vår uppfattning - måste vi i första läget ha en samlad palestinsk sida i förhandlingsprocessen. Det har vi inte i dag.
Det territorium som ska bli det självständiga, fria, demokratiska och sekulära Palestina är uppdelat mellan en pragmatisk om än korrumperad administration på Västbanken och en terroristisk organisation som styr halva framtida staten Palestina på andra sidan. Prio ett måste vara att Hamas och Fatah kan komma överens och att de kan enas om att gå in i en förhandlingsprocess som innebär att staten Israel får existera i framtiden.
Hamas erkänner inte ens Israels rätt att existera. Dessa två entiteter erkänner inte varandras styren på Västbanken respektive Gazaremsan. Detta måste vara fokus nummer ett för att kunna få en palestinsk stat.
Fredrik Malm (L):
Det finns en logik i att om någonting är gratis kommer fler. Samtidigt finns det säkert en hel del som annars skulle betala som går oftare om det är gratis, vilket inte behöver vara fel. Det blir en annan typ av besöksströmmar om det inte kostar jämfört med om det kostar lite.
Folkpartiets uppfattning är att det ska vara fri entré, men jag har viss förståelse för argumentet att allt inte alltid ska vara helt gratis. Det finns en poäng i att det är viktigt att främja kvalitet i och tillgänglighet till museiverksamhet och kultur.
Inom våra kulturinstitutioner finns det en stor potential att förnya sig och nå ut till nya grupper på andra sätt än enbart genom att reglera priset för inträdet. Det är därför, herr talman, som det är viktigt att diskussionen förs bredare än att enbart fokusera på entréavgifterna.
En sak som är viktig är att kulturen inte diskrimineras jämfört med andra typer av verksamheter när det till exempel handlar om sponsring. I det fallet har det funnits en attityd från myndigheter i Sverige att kultursponsring i praktiken är gåvor, inte sponsring, och betraktas alltså inte som marknadsföring. Det innebär att det tidigare har varit mer förmånligt att sponsra idrott än kultur. Det är problematiskt.
Man vill kanske inte ha en stor logotyp på magen på operadansaren, utan man marknadsför på lite annat sätt - och det har tolkats på annat sätt. Kultursponsring är en sådan alternativ intäktskälla för kultursektorn som kan främjas på olika sätt.
Fredrik Malm (L):
Jag förstod av det nyss avslutade replikskiftet att tryckfelsnisse måste ha varit framme på Socialdemokraternas valaffischer. Det skulle alltså inte ha stått "rätt till heltid" utan "rätt så bra med heltid". Det vore en mer rättvisande beskrivning av vad de önskar.
Flera saker i Raimo Pärssinens anförande är viktiga att betona, inte minst att det är bra med hög anslutningsgrad till fackföreningar i Sverige. Jag delar helt den uppfattningen. Det är bland annat bra för att kunna synliggöra oseriösa företag, vilket Raimo Pärssinen tar upp.
Men det är också viktigt eftersom det innebär att fackföreningarna i Sverige blir mer pragmatiska och reformistiskt inriktade. I länder där anslutningsgraden är betydligt lägre blir det i stället dominerande fackföreningar som hejar på Lev Trotskij eller Stalin eller något sådant, och då blir det rörigt på olika sätt. Den höga anslutningsgraden är alltså viktig för att vi ska ha seriösa fackföreningsrörelser i Sverige. Jag delar helt den uppfattningen.
Raimo Pärssinen säger dock vidare att allianspartierna identifierar eller ser problem som inte finns, i och med våra olika förslag. Det är mycket märkligt. Det som vi ser är nämligen reella problem. Vi talar om problemen med höga trösklar in på arbetsmarknaden.
Och vi föreslagit en rad olika åtgärder: nedsättning av arbetsgivaravgiften för att anställa unga, förbättrad yrkesutbildning, lärlingsutbildningar, halverad restaurangmoms, ökad grad av avdrag såsom RUT- och ROT-avdrag och annat för att sänka de trösklarna. Vi upplever att den nya regeringen, framför allt Socialdemokraterna, är starka motståndare till de reformerna och motarbetar dem.
Fredrik Malm (L):
Såväl kostnader som regelverk kan nog påverka viljan att anställa. Då är det mycket riktigt som Raimo Pärssinen noterar, att många arbetsgivare säger att en lite lägre arbetsgivaravgift inte påverkar särskilt mycket. Det är också dyrt att göra en generell, bred sänkning av arbetsgivaravgiften. Och om man skulle sänka någon procentenhet eller två skulle det sannolikt inte få någon större effekt på sysselsättningen. Men alliansregeringen genomförde något annat.
För att sänka trösklarna genomförde vi en substantiell, omfattande sänkning av arbetsgivaravgiften riktad mot en viss grupp utanför arbetsmarknaden - nämligen de som är unga.
Om man inte anser sig ha råd - vilket inget av våra partier anser oss ha - att genomföra omfattande sänkningar av arbetsgivaravgiften, kan man identifiera olika grupper som står längre bort för att kunna hjälpa dem att komma in på arbetsmarknaden. Vi menar att det är viktigt.
Man kan inte bara peka på att nedsättningen av arbetsgivaravgiften vid anställning av unga nödvändigtvis inte har skapat jättemånga jobb med tanke på finanskrisen och annat. Däremot har det sannolikt räddat ganska många jobb från att försvinna, och det är viktigt att ha med i diskussionen.
I sitt anförande tog också Raimo Pärssinen upp att sänkta löner inte nödvändigtvis skapar nya jobb. Det beror på vilken typ av arbetslöshet som vi diskuterar. Den riktigt svåra nöten för oss att knäcka är ju de ungdomar som inte har någon gymnasieutbildning. Då är det nog inte någon större skillnad om deras ingångslön är 15 000 kr eller 17 000 kr, om de inte har någon utbildning alls.
Här krävs helt andra åtgärder. Men vid en korttidsarbetslöshet kan lönen säkert påverka.
Fredrik Malm (L):
Jag vill påpeka att det inte var min avsikt när jag kom hit i dag att diskutera Komintern och stalinismen, men jag leddes in på det av den mycket entusiastiska historierevisionism som jag noterade i ett tidigare replikskifte.
Det väsentliga för Folkpartiet och Alliansen är att den svenska arbetsmarknaden och det svenska samhället består av människor av kött och blod, av människor som vill arbeta, kavla upp ärmarna, göra rätt för sig och kämpa och slita.
Det mest intressanta för oss är att människor av kött och blod får ett arbete att gå till. Det mest intressanta för vår del är inte att designa ett system som i praktiken innebär att man kan hävda att arbetslösheten är lägre för att man har formulerat olika kategorier att placera människor i så att det ser ut som om arbetslösheten är lägre. Det intressanta för oss är hur många människor som jobbar.
Om Ali Esbati inte är nöjd med siffran 140 per dag kan jag använda den andra siffran jag tog upp, 550 000. Det var antalet personer som var förtidspensionerade när Alliansen tog över. Om Ali Esbati har synpunkter även på det får han väl klargöra på vilket sätt den siffran skulle vara fel. Jag kan nöja mig med att säga att drygt en halv miljon var förtidspensionerade när vi tog över makten. Det tycker jag var illa nog.
Fredrik Malm (L):
Vi kan vända på det resonemanget. Det är ett faktum att när vi hade en alliansregering var det betydligt färre på arbetsmarknaden som behövde pensioneras i förtid jämfört med när vi hade vänsterstyre. Man kan säga vad man vill beroende på hur man vänder och vrider på det. Poängen i detta är att den grupp som Ali Esbati beskriver som "en del" omfattade 550 000 människor.
Många av dem har givetvis fullgoda skäl att vara pensionerade i förtid. Det fanns dock en grupp som ville arbeta men hade slussats ut i ett utanförskap för att politiken inte hade bemödat sig om att engagera sig så att de skulle ha fått rehabilitering och kunnat komma tillbaka. Man ansåg inte att det var ett centralt mål för den ekonomiska politiken eller för arbetsmarknadspolitiken.
Det centrala målet var snarare att se till att statistiken såg bra ut, inte att människorna av kött och blod skulle kunna komma tillbaka och få ett jobb. Häri finns en skillnad. När det gäller de kategorier och grupper som vi diskuterar kan man beskylla alliansregeringen och säga att den öppna arbetslösheten ökade under alliansregeringen.
Ja, såtillvida att människor kom in i arbetskraftsutbudet. Ja, såtillvida att människor som tidigare inte behövde söka jobb kom in och blev aktivt jobbsökande. Det är klart att de då räknas som öppet arbetslösa i stället för som förtidspensionerade. Därför menar vi att det är viktigt att ha ett mål för hur många som arbetar och inte bara ett relativt arbetslöshetsmål.
Fredrik Malm (L):
Till att börja med är det sannolikt en väldigt liten andel av de här människorna som har kommit inom ramen för den reformen. Väldigt många människor som har kommit till Sverige och som arbetar på vår arbetsmarknad har kommit hit av helt andra skäl. Det är klart att vi hade kunnat säga nej till den reformen, vilket Vänsterpartiet förespråkade. Då hade de här personerna i stället aldrig kommit hit till Sverige.
De brister som finns inom den reformen för att regularisera arbetskraftsinvandringen och i praktiken ta bort den fackliga vetorätten är i grund och botten bra. Men givetvis måste man hela tiden följa upp alla reformer. Finns det skeva ekonomiska incitament i detta? Finns det personer - som det fanns exempel på i den granskning som gjordes i Dagens Nyheter - som på olika sätt utnyttjar systemet?
Det är klart att det inte ska vara tillåtet. Det är självklart att man ska utbetala de löner som man har utlovat. Jag har inget som helst förakt för fackföreningar. Tvärtom, jag tycker att de är väldigt viktiga, så viktiga att även de som är mest utsatta på arbetsmarknaden skulle kunna få en större hjälp av dem.
Jag skulle vilja se ett större fackligt engagemang för dessa människor, för jag vet att facket har förmåga och kapacitet att pressa oseriösa arbetsgivare som inte uppfyller rimliga krav. Fredrik Sterky var väl LO:s första ordförande. Han var mycket angelägen om att alla på arbetsmarknaden skulle kunna vara medlemmar i en fackförening.
Men i dag är det tydligen så att de som lever under jorden, som lever lite vid sidan om, som befinner sig på de arbetsplatser som leds av de mest ljusskygga figurerna får inte blir medlemmar i ett fackförbund i Sverige i dag. Är inte det märkligt, Ali Esbati?
Fredrik Malm (L):
Jag har bara lite försynt framfört tanken att det kanske inte vore helt orimligt att dessa människor också fick bli medlemmar i en fackförening. Alla andra arbetstagare får ju det. Det är personer som har en arbetsplats att gå till, de får lön, de har en chef. Däremot kan det vara andra papper som de inte har i ordning, papper på ifall de får uppehålla sig i Sverige eller inte och så vidare. Mig veterligen är fackföreningsrörelsen inte passpolis i Sverige. Mig veterligen finns det myndigheter som sköter sådant.
I andra länder finns papperslösa som kan omfattas av det fackliga engagemanget. En person som bor i Mexiko och tar sig in och jobbar i Kalifornien kan få stöd från fackföreningar där. De har dessutom drivit upp minimilönerna på en del håll, vilket även hjälpt inhemska amerikanska arbetare att få bättre lön.
Jag noterar att man applåderar när det passionerat argumenteras för att dessa människor inte ska få vara medlemmar i en fackförening, och det förvånar mig en aning. Avslutningsvis: Jag tror att Fredrik Sterky dog 1900, så det var inte det tidiga 1900-talet jag diskuterade utan snarare slutet av 1800-talet.
Fredrik Malm (L):
Jag uppskattar att Annelie Karlsson i sitt anförande berör det som kanske är det mest relevanta i frågan om mottagningssystemet, nämligen boendefrågorna.
Vi är helt överens om att Migrationsverket måste kunna bygga upp ett eget bestånd av bostäder och även driva anläggningsboenden i egen regi för att kunna minska beroendet av oseriösa aktörer som håller dålig kvalitet, är för dyra och dessutom är dåligt förankrade i det lokala samhället, eftersom alla prognoser tyder på att det kommer fler människor till Sverige också de kommande åren. Vi är överens där.
Men sedan finns det några andra delar i detta som det är väldigt viktigt att vi i det här huset diskuterar mer, att även regeringen diskuterar och att vi kan finna lösningar på. Det ena rör bosättningsansvaret, som i dag är delat. Migrationsverket ansvarar rimligen för boendefrågan när människor kommer och söker asyl. När de sedan får uppehållstillstånd ansvarar nog Arbetsförmedlingen.
Detta var en ändring som vi stod för i alliansregeringen. Den etableringsreformen är dock inte riktigt anpassad för det stora mottagande vi nu har. Därtill pekar Riksrevisionen på ett antal problem. Det ena problemet är effektivitetsbrister till följd av en konkurrens mellan Arbetsförmedlingen och Migrationsverket, som letar boenden i samma bestånd.
Det andra är att en stor del av de nyanlända matchas mot hela Sveriges arbetsmarknad, det vill säga det specifika jobbperspektivet är förlorat, huvudsakligen till följd av bostadsbristen. Min fråga är: Kommer det konkreta förslag när det gäller bosättningsansvaret från regeringens sida?
Fredrik Malm (L):
Det är alldeles riktigt att det byggs för lite i Sverige. Nu var det inte detta min fråga handlade om utan om huruvida bosättningsansvaret ska vara delat mellan Arbetsförmedlingen och Migrationsverket eller om exempelvis Migrationsverket ska få bosättningsansvar även för de nyanlända som har fått uppehållstillstånd. Men jag har respekt för att man inte har kommit i mål med hur man ser på detta. Det är dock väldigt viktigt att Riksrevisionens synpunkter och kritik tas på stort allvar.
Det är inte helt enkelt att hantera dessa frågor. Det är inte säkert att Migrationsverket med särskilt stor entusiasm går in för att skaka fram bostäder åt människor som har lämnat mottagningssystemet eller ska lämna det. Det är alltså ingen enkel fråga.
Nu är det inte alla partier här i kammaren som är problemlösningsorienterade, som vi vet, men vi som är det skulle kunna diskutera detta. Den andra frågan rör precis det som Annelie Karlsson tar upp om byggandet. Vi behöver snabba på planprocesserna. Här har vi inte hört särskilt mycket från regeringen. Vi behöver se över bullernormer, regelverk och annat. Där har vi inte heller hört så mycket från regeringen.
Nu är det tre mandatperioder sedan jag satt i kommunfullmäktige i Stockholm. Då röstade Miljöpartiet, er regeringspartner, emot byggandet av var tredje ny lägenhet i Stockholm.
Jag har inte sett någon ändrad attityd från Miljöpartiet de efterföljande tre mandatperioderna, så jag kan tänka mig att det blir bekymmersamt att få Miljöpartiet att gå med på att lätta upp detta, om nu Socialdemokraterna skulle vilja det, förstås, vilket jag inte heller har sett så mycket tecken på från regeringen. I stället har man en övertro på investeringsstöd, vilket inte ens branschen verkar tro på. Det är förvånande.
Fredrik Malm (L):
Det är glädjande att Vänsterpartiet inte alltid tycker att det är roligt att införa höjda skatter utan bara stundtals. Vi i Folkpartiet är anhängare av marknadsekonomi, och det är glädjande att även Vänsterpartiet är det på vissa områden nuförtiden.
Det är klart att det är viktigt hur man prissätter den negativa miljöpåverkan som blir en följd av hur vi lever. I vissa fall kan ekonomiska styrmedel användas via skattsedeln, så att vi alla betalar för att du får en premie när du väljer en mer miljövänlig bil. Eller så lägger man med andra typer av styrningar kostnaden på dig eller mig för de val vi gör.
Det kan handla om skatter, avgifter och annat. Men detta måste också balanseras mot ett antal andra viktiga värden. Om vi väljer att lägga på den skattebörda som Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna förespråkar finns det en risk för att vi framöver får produktion i Sverige som inte längre har möjlighet att konkurrera och därför flyttar till ett annat land.
Då måste man ställa sig frågan om en ståltacka producerad i Kina är mer miljövänlig än den som har producerats i Sverige. Om man svarar ja på den frågan är det inga problem. Då kan man straffa ut hela den svenska basindustrin.
Det blir inte mycket av arbetslinjen kvar, men miljö- och klimatkostnaden för den typen av ekonomisk politik mot den svenska glesbygden och mot viktiga svenska företag inom basindustrin är inte bra. Även Jens Holm borde hålla med om att det blir en miljökostnad om svensk produktion, som är relativt sett miljövänligare än produktionen på många andra håll, straffas ut.
Fredrik Malm (L):
Jag förstår inte riktigt vad det är Vänsterpartiet antyder. En stor del av den svenska miljö- och klimatpolitiken är ju uppbyggd kring principen om ekonomiska styrmedel. Jag argumenterar för att detta kan användas av oss alla via skattsedeln i olika typer av bonusar, skattelättnader eller annat, och det kan också användas genom en styrning direkt till oss själva utifrån de individuella val vi gör när vi handlar saker och ting.
Folkpartiet är anhängare av till exempel koldioxidskatt, om nu Jens Holm vill ha ett konkret exempel. Den skatten är dessutom fastställd i kronor och inte kopplad till priset. Därmed är den ganska viktig i nuläget, när oljepriset kraftigt har fallit eller till och med halverats.
Då innebär den svenska koldioxidskatten att konkurrensförsämringarna för till exempel biodrivmedel inte blir lika stora, utan det finns olika andra typer av drivmedel och bränslen som har större möjligheter att konkurrera när oljan blir billigare. Det är något som vi är anhängare av, precis som det finns en rad andra typer av ekonomiska styrmedel.
När det gäller skatten på handelsgödseln tycker Folkpartiet att det finns en problematik där, framför allt i fråga om kadmium.
Men vi gör också bedömningen att nu när särskilt en gren av det svenska jordbruket har mycket problem, nämligen mjölkbönderna, kanske det inte är lämpligt att drämma till med denna skattehöjning för svenska bönder. Vi tar ansvar för Sverige på ett helhetssätt i Folkpartiet. Vi ser att de här frågorna hänger ihop.
Vi är anhängare av ett fungerande näringsliv i Sverige och ett fungerande jordbruk, och vi gör kraftfulla åtaganden och har starka ambitioner också på miljö- och klimatområdet.
Fredrik Malm (L):
Först ska jag ta upp det sista: decemberöverenskommelsen. Det finns en orsak till att överenskommelsen har ingåtts. Den orsaken är att Anders Forsbergs parti agerar på ett sådant sätt i Sveriges riksdag att vi andra har tvingats ingå den överenskommelsen för att det här landet över huvud taget ska gå att regera något så när rimligt. Det har med detta att göra. Blir det bättre för människor på den svenska landsbygden om det är kaos i Sveriges riksdag? Det vet inte jag.
Jag tror inte att det blir bättre. Jag tror att de flesta människor i Sverige tycker att det ska vara lite ordning och reda i det här landet och att landet ska kunna styras på ett rimligt sätt. Det är detta som vi nu agerar för. När det gäller Vladimir Putins krig i Ukraina kan man se mycket tydligt hur Sverigedemokraterna har röstat i Europaparlamentet och vad Sverigedemokraterna skriver i sina egna mediekanaler och annat. Ni är ett Putinvänligt parti. Ni är ett parti som står bakom Vladimir Putins agerande i Ukraina till stor del.
Det är klart att det då rimmar väldigt illa när den politik som Vladimir Putin nu bedriver innebär att svenska bönder förlorar sina arbetstillfällen.
Det blir ett mycket stort hyckleri att stå här och försöka visa att man är engagerad i svenska näringsidkare som slås ut till följd av vad en diktator har för sig i Moskva om man samtidigt röstar för en politik som innebär att den diktatorn kan fortsätta sin framfart.
Med all marknadslogik - det borde Sverigedemokraterna också känna till om man kan sin ekonomi - är det så att även om inte Sverige är exponerat gentemot den ryska marknaden med en kraftig export är det en rad andra länder som är det. Och det är klart att det importstopp som kom i Ryssland också drabbar Sverige i och med att det blir ett överutbud i Europa. Vi får en utbudschock i Europa. All marknadslogik talar för ett kraftigt sänkt pris. Det är det vi ser när det gäller världsmarknadspriset nu. Det är klart att detta hänger ihop.
Fredrik Malm (L):
Jag vidhåller uppfattningen att det finns ett behov av att vi kan styra Sverige på ett något så när ordnat sätt. Jag vidhåller också uppfattningen att våra invånare, oavsett var i Sverige de bor, tycker att det är viktigt att Sverige kan styras på ett sådant sätt att det inte är High Chaparral i den här kammaren. Folkpartiet är ett parti som värnar en rad olika intressen i detta. Vi vill se en helhet i politiken.
Vi vill ta ett helhetsansvar i politiken. Det innebär att vi inte kan kompromissa bort miljö- och klimatfrågor eller djurskydd eller annat på det sätt som Sverigedemokraterna uppenbarligen kan göra. Men å andra sidan är vi inte heller beredda att kompromissa bort svenska jobb och svensk konkurrenskraft. Det betyder att man måste hitta avvägningar. Det betyder att politiken ibland, Anders Forsberg, är lite svår. Den är lite komplicerad. Då kan det vara så att man långsiktigt förespråkar något som man inser skulle få ganska stora konsekvenser initialt. Då får man ta det lite lugnt på den fronten.
Då får man utreda, göra bedömningar, kompromissa, analysera och hitta lösningar tillsammans med likasinnade partier. Det är så politiken fungerar. Vi i Folkpartiet är inte beredda att kompromissa bort miljö- och klimatfrågor eller djurskyddsfrågor kortsiktigt på det sätt som Sverigedemokraterna är.
Men vi är beredda att på olika sätt agera för att Sverige ska kunna ha en stark landsbygd, att Sverige ska kunna ha en fungerande ekonomi, att Sverige ska kunna ha företagande som kan konkurrera och att vi ska kunna ha en konkurrenskraft inom viktiga sektorer i vår ekonomi.
Fredrik Malm (L):
Det finns en rad reservationer i detta betänkande, och vi kommer, vilket jag redovisade, att yrka bifall till de reservationer som Folkpartiet har undertecknat, inte till några andra i betänkandet. Vänsterpartiets oerhörda vurm för att Europeiska unionen ska ha en kraftfull kemikaliepolitik är intressant. Mig veterligen vill Vänsterpartiet lämna Europasamarbetet. De vill inte ens vara med i Europeiska unionen.
Styrkan i att Europas länder kan arbeta gemensamt innebär att vi i stora stycken också på miljöområdet kan fatta överstatliga beslut. Vad jag vet har Vänsterpartiet aldrig varit särskilt pådrivande i det, men det är tack vare det som vi över huvud taget har en lagstiftning som i nästa led kan förbättras.
Om vi inte hade haft Reach skulle det ha varit fritt fram för en del länder att tillåta en hel del saker som de inte tillåter i dag. Vi anser att den lagstiftning som finns är otillräcklig, men vi anser samtidigt att vi måste ta gemensamma steg framåt. Vi vet att gifter och kemikalier som rör sig, inte minst i luften, inte känner några nationsgränser.
På samma sätt är det med TTIP, frihandelsavtalet mellan Europeiska unionen och USA. Nu verkar många vara tvärsäkra på vad avtalet kommer att innehålla, men förhandlingarna har knappt börjat. Frågan kommer att manglas under lång tid, under flera år. Vi vet inte om något avtal kommer att ros i hamn. Vi vet inte om Europa klarar av att driva igenom avtalet.
Inte heller vet vi om USA kan driva igenom det i kongressen, senaten och representanthuset. Vi ska inte, fru talman, vara alltför snabba med att säga att handelsavtalet hotar miljön. Det kan i stället bli så att vi får ett mycket bra avtal till slut.