KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Jutterström (M):
En annan organisation kan ju vara jättespännande. Det finns många, det behöver inte vara bara frivilligorganisationer. Det kan vara på entreprenad. Vi har exempel i Nacka, som inte är så långt härifrån, där det fungerar på ett alldeles utmärkt sätt. Där har de dessutom utvecklat bibliotekstjänsterna på ett väldigt positivt sätt. Jag ser inte att det skulle vara något problem att frivilligorganisationer också skulle kunna vara behjälpliga i det här sammanhanget.
Igen förutsätter det att vi har människor som i så fall har kunskap om bibliotek och hur man hanterar sådana frågor. När det gäller bibliotekarier är inte sista ordet sagt bara för att propositionen har lagts fram. Den är ute på remiss, som du vet. Då finns det utrymme att göra en del förändringar. Jag säger igen: Bli inte förvånad om det skulle dyka upp en text om detta också!
Peter Jutterström (M):
Jag talade inte om datortid utan om att läsa på datorn, till exempel e-böcker. Det är verkligen att läsa, även om det sker på en platta i stället för i tryckta medier. Det är bra att det finns den möjligheten också. Det var så jag menade, inte att man spelar spel på datorn.
När det gäller att nå ut till olika områden och grupper pågår det massor av bra initiativ i kommunerna, som ju har huvudmannaansvaret för detta.
Peter Jutterström (M):
I mitt anförande läste jag upp massor med satsningar som gäller läsfrämjande. Det kan ju vara så att man lämnar en sak för att gå över till något annat. Jag vet att ett par partier tycker att En bok för alla är väldigt spännande. Det var 40 år sedan det lanserades, och det var säkert vällovligt då. Nu är det dock andra tider, och jag tycker att det är dags för något annat.
Precis så tycker jag i denna fråga också. När det gäller kommunerna är det i propositionen solklart att det är huvudmannen som ställs till svars om det skulle haverera. Det är inget konstigt med det.
Peter Jutterström (M):
Man kan tycka att punktskriften har en svagare ställning. Men när den inte får plats inom den lag som vi har stiftat har vi i alla fall vidtagit åtgärder för att stärka och utveckla punktskriften. Vi har en myndighet som ser över det, och det finns föreskrifter i förordning gällande detta för att just stärka upp situationen.
Peter Jutterström (M):
Jag menar att eftersom vi och ministern tycker likadant skulle det i den fortsatta beredningen av propositionen kunna finnas ett utrymme för att göra något tillägg. Men det vet jag inte, utan det får vi diskutera med departementet, hur man ser på frågan. I sak skiljer sig inte våra åsikter något alls egentligen. Det är klart att det ska finnas duktigt folk.
Olle Larsson (SD):
Det handlar om naturvård och biologisk mångfald. Den sista mjölkbonden i Dorotea slutar i dagarna. Jag pratade med henne i morse. Hon hade en blandad besättning, bland annat fjällkor. Korna har hon haft på skogsbete under sommaren. En skogsskövlare, som hon kallar det, köpte marken där hon brukade ha sina kor på skogsbete.
Hans skövling innebar att skogsbetet minskade avsevärt. 3 kronor får hon för mjölken. Dieseln kostar 15 kronor per liter. Varför gynnas skogsskövlare medan småjordbrukare straffas?
Hon beskriver det som en katastrof, och det är en katastrof för den biologiska mångfalden och landsbygden. Det finns i dag ca 4 000 fjällkor varav endast 200 räknas till den utrotningshotade fjällnära gruppen. Det kanske finns ett dussintal lantraser i Sverige.
Dem vill jag att vi ska bevara. Skogsren fanns en gång i tiden i Sverige. Vilda skogsrenar finns i dag bara i Finland och norra Ryssland. Vargen är inte globalt utrotningshotad.
Landsbygdens befolkning vill till övervägande del inte ha varg. Det finns redan björn, lo, järv, örn och en del andra rovdjur. Låt människorna som bor i vargtäta områden folkomrösta om vargens existens. Hägna in en vargstam i stället för att hägna in kor, får och getter.
Många som nu har sina djur på skogsbete måste avveckla på grund av vargangreppen. Av tallplantorna skadas 8 procent, eller 176 stycken, per hektar till följd av renbete.
Om bara två av tallplantorna per hektar förstörs inom renbetesområdet är förlusten för markägarna 480 miljoner kronor per år. Rennäringen måste växla från extensiv till intensiv, inte minst för renägarnas skull. Ekonomin är i dag mycket ansträngd för renägarna.
Den intensiva renskötseln ägnade sig renägarna åt tidigare, men de blev delvis intvingade i den extensiva renskötseln av staten en gång i tiden. Tilltron till och respekten för myndigheter och stat är hos många lokala aktörer i det närmaste obefintliga.
Nu måste vi ta hjälp av lokala aktörer och ge dem verktyg för att långsiktigt uppnå de nationella miljömålen. Det innebär att lokalbefolkningen måste ges möjlighet att delta i beslut som berör deras vardag och möjlighet att leva och verka i hela Sverige.
Först då kan respekt för och tillit till myndigheter skapas.
Olle Larsson (SD):
Dubbelregistrering vid jakt är en av många orättvisor som staten har skapat mellan folkgrupperna och näringarna i det så kallade renbetesområdet i Norrland, som utgör 35 procent av landets yta.
Statens ensidiga gynnande av rennäringen har fått förödande konsekvenser för alla andra näringar och kulturyttringar inom området.
I SLU:s bok Traditionell kunskap och lokalsamhällen går att läsa: "Jakt och fiske har varit ett nödvändigt komplement till jordbruket och ofta har jakten och fisket varit viktigare för nybyggare än för renskötande samer." Låt mig ge ett exempel från Härjedalen på hur de små stegens tyranni fungerar.
För 130 år sedan ansåg renägarna att de behövde större marker för vinterbete. För att tillfredsställa det behovet köpte staten, under hot om expropriering, mark från fjällbönderna och överlät den marken till rennäringen för vinterbete. Med tiden gjordes markerna om till att bli betesmarker året runt för ren.
Med året-runt-marker följer också andra rättigheter, bland annat jakträtt. I Härjedalen började problemen med dubbel älgjakt under 1980-talet. Rätt att jaga på dessa marker i västra Härjedalen har även de få fjällarrendatorer som bor kvar sedan staten tvångsköpte deras marker från deras förfäder och de tvingades bli arrendatorer.
Konflikter om jakten uppstod. Staten löste det genom att minska arrendatorernas jaktmarker och ge större jaktmarker till renägarna. Motivet var att renägarna hade för lite jaktmarker - ett märkligt argument anser jag eftersom renägarna redan hade tio gånger så stora jaktmarker per familj som arrendatorerna.
En renägare hade ett år 27 jaktgäster. Samtidigt nekas andra som bor här att jaga. Konflikterna mellan renägare och andra folkgrupper, inte minst samer som inte är renägare, är ännu större i Västerbottens och Norrbottens län.
För mig är det rasism att ge en folkgrupp rättigheter som den egentliga ursprungsbefolkningen fråntas. Jag vill leva i ett land där alla medborgare har samma rättigheter, villkor och skyldigheter. Det är en självklarhet i alla andra delar av landet, men inte här.
Jag har uppfattningen att det i svensk rättstradition alltid är markägarnas rätt som går i första hand. På statens marker ska alla som bor i området ha samma rättigheter oavsett vad de har för ursprung och oavsett vad de försörjer sig på.
Jag vill avskaffa de sista raslagarna i Sverige och låta medborgarna få samma förutsättningar för att leva, även i Norrlands inland och i norra Dalarna.
Olle Larsson (SD):
Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Sametinget är en diskriminerande statlig myndighet som sår split mellan folk. För mig hör det inte hemma i en demokratisk stat. Samernas men framför allt de renägande samernas positioner och rättigheter flyttas ständigt fram på andra näringars och folks bekostnad.
Att ge samer men framför allt de renägande samerna status som ursprungsbefolkning med koppling till renskötseln, som har bedrivits i Sverige sedan 1600-talet, är inte trovärdigt, när det för 4 000 år sedan betade boskap i Fjällnäs i Härjedalen. Det var den äldre bronsålderns fäboddrift.
Sametinget kallar marker där rennäringen nyligen har anlänt Sápmi. Det är ett hån mot alla andra folk och näringar som är de egentliga ursprungsbefolkningarna och näringarna där.
I Dalarna, Härjedalen och Jämtland är det tveklöst boskapsskötare och jägare som är de ursprungliga befolkningsgrupperna och näringarna, som svenska staten under lång tid systematiskt har missgynnat till förmån för renägarna. Att då ge Sametinget befogenhet att hålla i yxan är bekvämt för staten.
Jag anser att det är ett folkrättsligt övergrepp som Sverige via Sametinget och länsstyrelserna håller på med. Länsstyrelserna och Sametinget skriver om Sveriges historia. Man tar från andra folk, även från samer som har hamnat utanför renskötseln, alltså 90 procent av samerna, för att ge renägare större marker och fler rättigheter.
Man överför rättigheter, man skapar ett nytt språk, sydsamiskan, och man ger fjäll, sjöar, byar och städer nykonstruerade samiska namn. Man ser också till att kommuner blir samiska förvaltningsområden trots samernas sena ankomst. Älvdalens kommun i Dalarna har blivit samiskt förvaltningsområde.
Det innebär att det nykonstruerade samiska språket har högre status än älvdalskan, som har stora släktdrag med fornnordiska språk. Sametinget vill göra Sonfjällets nationalpark till riksintresse för rennäringen.
Orsaken till Sonfjällets nationalparks bildande var att bevara ett fjäll opåverkat av renbete, eftersom rennäringen år 1909 ännu inte nått ned till Sonfjället. Renägare har betat med sina renar där i årtionden, med länsstyrelsens goda minne. Sametinget vill att privatägda marker ska bli riksintresse för rennäringen.
Det är den svenska modellen av näringsetnisk rensning. Att beslut ska fattas på regional och lokal nivå ställer jag upp på. Men då ska alla som bor i berörda områden vara med på samma villkor. Den nuvarande politiken med sameting leder till splittring av landet och stora motsättningar mellan folk.
Ministern vill stärka samernas ställning ytterligare och menar att andra folk och näringar ska betala notan. Det är inget annat än en rasistisk politik, och det hör inte hemma i en modern demokrati.
Olle Larsson (SD):
Landsbygdsministern påstår att Sametinget har huvudansvaret för att fatta beslut i frågor som enbart rör det samiska samhället. Vad menar ministern med det samiska samhället? Är det det geografiska området eller befolkningsgruppen? Anser ministern att fjällkedjan i Dalarna, Härjedalen och Jämtland är ett samiskt samhälle? Vad är ett samiskt samhälle?
För mig är Sverige ett svenskt samhälle som vi alla svenskar tillhör, oavsett etnisk tillhörighet. Anser ministern att Sametinget och länsstyrelserna ska bestämma över marker som historiskt har tillhört bönder men som staten under hot om expropriation har tagit från bönderna? Verkligheten är inte så enkel som ministern vill göra gällande.
Jag kan bara konstatera att andra ursprungliga näringar och kulturer längs den svenska fjällkedjan håller på att offras till förmån för rennäringen. Sametinget skrev att renskötselrätt bygger på urminnes hävd. Urminnes hävd är en domstolsfråga.
Är ministern beredd att en gång för alla utreda var gränsen för urminnes hävd går? Låt utreda var gränserna går för urminnes hävd och för renskötsel, boskapsskötsel och andra ursprungliga näringar och kulturer! Som sagt: Verkligheten är inte så enkel.
Är det ministerns vilja att hela den svenska fjällkedjan ska bli ett land med en näringsrasistisk uppdelning? Vi är nämligen på väg åt det hållet. Ministerns svar oroar mig. Ministern vill uppenbarligen ytterligare stärka Sametingets ställning.
Det innebär att fjällbönder, samiska gårdsbrukare och övrig befolkning i fjällbygderna kommer att marginaliseras ytterligare och sättas i utanförskap, för att använda ett modernt ord. Det är hög tid för ministern att ge sig ut i verkligheten och lyssna på andra än Sametingets representanter.
Ta i stället och gör en resa i inlandet och träffa fjällbygdernas folk, och en ny värld kommer att öppnas! Kan ministern tänka sig att uppmärksamma fjälljordbruket och det samiska gårdsbruket i det nya landsbygdsprogrammet?
Olle Larsson (SD):
Som av en händelse för Jordbruksverket i rapporten Kan nya metoder stärka skötseln av våra ängs- och betesmarker? fram idén att använda renar för skötsel av traditionella fäbodbeten i Dalarna. Med andra ord: Byt ut ursprungsnäringen och ursprungsbefolkningen mot rennäring och samer! Näringsetnisk rensning, kan man kalla det.
Det är i dag bara samer som har laglig rätt att bedriva renskötsel i Sverige, frånsett koncessionsrenskötseln i Tornedalen. Jag står upp för samisk kultur där det är historiskt grundat och lokaldemokratiskt förankrat.
Anser ministern att vi kan inrätta fjällbondebyar och fjällbygdeting med tillhörande rättighetslagstiftning på motsvarande sätt som samebyarna och Sametinget där det är historiskt grundat och lokaldemokratiskt förankrat?
Anders Ahlgren (C):
Carina Adolfsson Elgestam använde nästan hela sin replik till att ställa nya frågor utan att svara på en enda. Det är väldigt intressant, tycker jag, hur ni på kongressen kan lägga fram förslag där ni begränsar vinstuttaget i en del företag men inte i andra. Hur ska ni reda ut det? Hur ska företagen veta det?
Eller ska kanske även de stora företagen, som är mer ROT-betingade än RUT-betingade, prövas som non-profit-företag? För min del pratar jag inte om glesbygd, jag pratar mycket landsbygd. Jag tycker att det i det här perspektivet är lansbygd som ligger utan de stora städerna.
För första gången i Sveriges historia kommer majoriteten av ledamöterna i denna kammare från Stockholm, Västra Götaland och Skåne. Det tror jag långsiktigt kommer att få effekter för svensk landsbygd, och det får vi förhålla oss till på ett alldeles speciellt sätt. När det gäller resonemang kring vårdcentraler skulle jag kunna referera till ett par fall som inte är särskilt smickrande för det parti som Carina Adolfsson Elgestam företräder.
I mitt hemlän Dalarna, där socialdemokratiska majoriteter styrt länet i 82 år, öppnades det så småningom efter visst tvång en möjlighet att starta alternativa vårdcentraler. I Hedemora skulle man få möjlighet att anmäla sig till detta.
Men när den här vårdcentralen ville öppna en liten filial i ett samhälle strax intill som heter Stora Skedvi fick man inte göra det, utan man skulle bli tvungen att ge en komplett vård. Det skulle vara en totalt utrustad vårdcentral som i de stora orterna. Då blev det inget av. Vågar vi däremot utveckla nya alternativ här tror jag att det kommer att gynna landsbygden.
Anders Ahlgren (C):
I mitt anförande frågade jag hur många jobb som skapas om man belastar företagen med 30 miljarder ytterligare i form av höjd bolagsskatt och begränsat RUT-avdrag. Och det kom ett utspel förra sommaren från er ekonomiska talesperson om att halvera EU-stödet till svenskt jordbruk. Carina Adolfsson Elgestam har inte svarat på några av de frågorna i det här replikskiftet.
Hon har inte heller svarat på hur Socialdemokraterna ska skilja på välfärdsföretag och företag som skottar snö, städar eller klipper gräsmattorna med vinst i en kommun. Välfärdsföretagen ska tydligen bedömas för sig. Det verkar som om ni har två olika skattkistor i den här verksamheten där den ena får användas på det ena sättet och den andra på det andra sättet.
Det är fler apotek i dag än tidigare. Om jag kan det här rätt är det bara ett apotek i Lima som har stängt. I övrigt är det fler apotek och större tillgänglighet än tidigare. Det finns ett särskilt stöd för att skapa service när det gäller bensinmackar. Det finns ett särskilt stöd för service på landsbygden.
Jag bor också i en liten by, Gagnefs kyrkby, med 1 600 invånare. Där har vi en alldeles utmärkt service sedan vi lät posten få tillgång till den lokala Icabutiken. Det fungerar mycket bra och är betydligt mer decentraliserat än vad det var tidigare.
Anders Ahlgren (C):
När det gäller skatteutjämningen var grunden att säkerställa att det blev en rättvis fördelning av de parametrar som genom åren hade snedvridits. Centerpartiet var ett av de partier som jobbade stenhårt för att vi skulle klara det också den här gången. Därför är det bra att det blev på det sättet. Ingen kommun behövde heller lägga in mer pengar i utjämningssystemet än tidigare. Däremot har det, om vi tittar på tillförseln av resurser i systemet, blivit en kraftig ökning.
År 2006 ingick 58 miljarder. Det som nu ligger i planen innebär att vi har passerat 90 miljarder. Det finns alltså mycket mer pengar, inte minst för landsortens kommuner, i systemet. När man fördelar pengarna finns det säkert en hel del likvärdiga jämförelser vi kan göra, till exempel på skolområdet. Där vet jag att ni riktar er till storstadskommuner med rätt mycket pengar, så det finns säkert likvärdiga jämförelser att göra.
Vår del har handlat om att skapa mer arbete. Vi har skapat 340 000 fler jobb, vilket innebär att kommunsektorn, enligt de mätningar som SKL redogör för, totalt har fått 165 miljarder mer att röra sig med. En viktig utgångspunkt för mig är att den enskilda kommunen kan prioritera.
När ni tar fram er lista med skattehöjningar på 25 miljarder verkar det som att det på något sätt kommer att regna guld över varje kommun. Om vi tar pengarna till äldreomsorgen, där ni slår er för bröstet, handlar det om 2 miljarder. I min hemkommun handlar det om ungefär fem tjänster. Så mycket är er långa lista värd. Låt det bli mycket mer pengar i form av kommunala skatter genom att fler arbetar. Det tror vi är bättre.
Anders Ahlgren (C):
Jag vet inte om Niklas Karlsson gör rätt beskrivning av vilka kommuner som får mest bidrag genom skatteutjämningssystemet. Jag tror att Malmö kommun är en av de kommuner som får allra mest, om vi tittar på fördelningen av pengarna. Det skiljer sig mellan våra sätt att se på hur vi hanterar kommunal ekonomi. Jag tillhör ett parti som tror på ett decentraliserat samhälle där man lokalt har stort inflytande över sina intäkter. Jag som kommunstyrelseordförande kan vara med och prioritera skola, vård och omsorg.
Vi kan själva bestämma hur vi vill hantera de ökade skatteintäkterna. Jag kommer från en liten kommun med 10 000 invånare som under denna period har fått 15 miljoner kronor mer i skatteutjämning, men vi har fått över 100 miljoner kronor mer i skatteintäkter. Det ger en kommunal företrädare stor frihet att bestämma. Ni samlar ihop en lång lista på 25 miljarder i skattehöjningar.
Ni tror att samhället kommer att fungera på precis samma sätt som det gör utan skattehöjningar. Ni vet hur ni ska prioritera. Listan kan göras hur lång som helst, och ni vet exakt vad som är bäst för svenska kommuner och medborgare. Här skiljer vi oss mycket åt i grundsynen.
Anders Ahlgren (C):
Aldrig tidigare har vi satsat så mycket pengar på infrastruktur som i den plan som togs 2013. Vi fyller de underhållshål som tidigare regeringar har efterlämnat, och det kommer att ha stor betydelse för Sveriges utveckling. Sverigepaketet innehåller mycket mer än järnvägssatsningar. Det innehåller också möjligheten att bygga fler bostäder, att skapa nya jobb och så vidare.
I paketet nämns också Norrbotniabanan, men vi vill titta på möjligheten till samverkan mellan Norrbotniabanan och Inlandsbanan för att få en redundans i framför allt godstransporterna från norra Sverige. En mycket viktig del i detta är det upplägget. Det är lite magstarkt när ni slår er för bröstet och lyfter fram Norrbotniabanans stora del i er budget.
Det finns inte en krona i er budget till Norrbotniabanan. Det finns nio kilometer utpekat spår till ett industriområde norr om Umeå. Men det finns inga pengar till det, utan ni talar bara om framtiden. Sådan är verkligheten när det gäller Norrbotniabanan. Låt mig återvända till synen på skatter och ta ett exempel på hur höjda arbetsgivaravgifter påverkar. I Sälen anställs just nu 2 000 unga under 26 år.
Det innebär att de 100 besöksnäringsföretagen, som Håkan Svenneling säkert till en del känner igen hemifrån Värmland, drabbas av ökad arbetsgivaravgift på 36 miljoner kronor om året. Jag blir mycket förvånad när Håkan Svenneling målar upp att detta inte har någon betydelse för utvecklingen av Sverige. Dessutom kompenserar ni kommunerna genom att ge ett ökat bidrag. På två år ska ni lägga 3,1 miljarder på att kompensera en höjd arbetsgivaravgift.
Anders Ahlgren (C):
Ibland blir jag förvånad när jag hör Vänsterpartiet tala om den utveckling ni beskriver. I valrörelsen hade ni ett skatteförslag på 92 miljarder. 92 miljarder i skatt skulle läggas ut över Sverige, och samhället skulle fortsätta att fungera på samma sätt. Det är sanningen om er politik. Nu ingår ni i en budget som har en betydligt lägre nivå, men fortfarande är det 25 miljarder kronor som läggs ut.
Det är intressant att höra talet om landsbygden när den ena statliga verksamheten efter den andra gör sitt uttåg utan att jag har sett någon riktig reaktion. För någon vecka sedan flaggade Arbetsförmedlingens generaldirektör för att 100 av 320 kontor skulle bort.
Han hann inte tala om vilka kommuner som skulle bli utan arbetsförmedlingskontor, men jag gissar att en del kommuner i Värmland och Dalarna skulle bli utan. Man använder tekniken för att centralisera samhället, inte tvärtom. Vi har inte sett någon reaktion från regeringen på detta utspel, utan det togs tillbaka - antagligen för att det inte skulle hamna i valrörelsen.
I veckan kunde vi i affärspressen läsa att den statliga banken, SBAB, inte kommer att låna ut en spänn norr om Dalälven. Man kommer inte att låna ut en krona till fastigheter eller företag norr om Dalälven. Denna trend måste vi bryta. Jag är den första att delta i en sådan diskussion, för här måste vi hjälpas åt allihop.
Vi kommer inte att greja detta om 40 procent av kommunerna kommer att ha fler människor utanför arbetsför ålder än i. Det blir katastrof om vi inte vänder detta ganska snabbt.
Anders Ahlgren (C):
Det kanske tål att upprepas att vi har skapat 340 000 nya jobb. Vi har högst sysselsättning i EU. Det betyder att det aldrig tidigare har jobbat så många i svenskt arbetsliv som just nu. Att vi har en stor arbetslöshet beror till stor del även på att Sverige växer kraftigt. Vi har fått över 500 000 nya invånare under denna period. Det är klart att det påverkar denna siffra.
Det som ni gör i ert budgetförslag, som inte gick igenom, är att ni talar om er syn på vad det är som skapar verksamhet. Ni väljer att göra det genom skattehöjningar - 25 miljarder. Sedan räknar ni med att det inte händer någonting i Sverige och att företagen kommer att jobba på precis på samma sätt. Men det måste ju hända någonting om man ökar företagsbeskattningen med 19 miljarder i form av högre arbetsgivaravgifter.
Ni erkänner det genom att ni föreslår ett stöd till kommunal verksamhet på över 3 miljarder för att täcka igen de hål som ni skapar genom att ta bort ungdomsbonusen. Vi säger att vi vill ha fem miljoner människor sysselsatta 2020. Det motsvarar ganska väl de kalkyler jag har sett där ni lovar lägst arbetslöshet i EU. Tidigare var det så att Socialdemokraterna jobbade med "full sysselsättning" som begrepp.
Jag noterar att ni släpper det och hänvisar till andra länders förmåga att sysselsätta folk. Om arbetslösheten skulle vara mycket högre, eller på den nivå vi har i dag, skulle ni alltså ändå acceptera den. Ni har nämligen släppt "full sysselsättning".