Sven Otto Littorin (M):
Luciano Astudillo har naturligtvis rätt i en del. Vi har ju samma problem, om jag får kalla det så, med statistiken som socialdemokratiska regeringar har haft tidigare när det gäller att bedöma de exakta siffrorna och de exakta måtten. Precis som Luciano Astudillo påpekar behöver inte företag anmäla om det är färre än fem varslade - visstidsanställningar i bemanningsföretag och annat. Luciano Astudillo pekar också på byggbranschen.
Därvidlag hade socialdemokratiska regeringar samma problem, till exempel under jobbkrisen 2001 eller under den jobblösa tillväxten 2002-2006. Å andra sidan vet vi inte exakt hur många jobb som tillkommer i vare sig hög- eller lågkonjunktur. Till exempel var det under högkonjunkturåret 2007 ungefär hälften av jobben som anmäldes till Arbetsförmedlingen. Andra jobb tillsattes på andra sätt, genom kontakter, annonser och så vidare.
Därför är detta naturligtvis en delvis svårfångad materia. Det vi kan göra är att försöka få bilden så klar för oss som det någonsin går via Arbetsförmedlingen, via SCB:s arbetskraftsundersökningar, Konjunkturinstitutet, olika typer av företagsbarometrar och andra liknande undersökningar som försöker fånga konjunkturbilder på olika sätt.
Jag är inte beredd att lägga ytterligare pålagor på de mindre företagen när det gäller statistikredovisning av det här slaget. Det tror jag vore en dum idé. Låt mig säga något om det här arbetsgivaransvaret som jag har försökt nämna.
Min poäng med det är inte att lagreglera ytterligare eller att lagfästa en massa ytterligare krav på arbetsgivarna på det sättet, men det är inte utan att det finns ett moraliskt ansvar, som jag måste kunna påpeka, framför allt hos de större företagen.
När Volvo Lastvagnar, som vi har sett göra miljardvinster under många år, nu befinner sig i ett svagare läge där man behöver varsla är det väl inte onaturligt att jag uppmanar dem att ta samma typ av ansvar som till exempel Ericsson gjorde i början av det här seklet eller som Electrolux gjorde i Västervik? De tog ett större ansvar än vad lagen kräver. Det gjorde man av flera skäl.
När man pratar med företrädare för både Ericsson och Electrolux säger de flera saker, bland annat att de själva tyckte att de hade ett större ansvar än vad lagen säger i och med att de har gjort stora vinster under många år. De ville därmed betala tillbaka till sina anställda genom att försöka underlätta för deras övergång till annat arbete när man befinner sig i ett besvärligare läge. Jag välkomnar det. Jag tycker att det är en bra idé att man tar den typen av ansvar. Jag tycker att det är bra att man som stor företagare som har gjort många stora vinster tar ett större samhällsansvar än vad lagen kräver. Det tycker jag är en bra idé.
Jag måste någonstans kunna få uttrycka den åsikten. Jag måste också kunna uppmana de företag som nu varslar att i den mån man har möjlighet att göra detta också göra just det. De mindre företagen har det oftast betydligt mer besvärligt med sin finansiering. De har betydligt mer besvärligt med sin likviditet. Det vet vi alla. Att man har många små företag i en ekonomi är väldigt bra för ett land.
Det verkar konjunkturutjämnande. De är möjligen något långsammare på att anställa när konjunkturen vänder, men de är också mer obenägna att säga upp i svåra tider. Det kan jag vittna om själv. Jag har drivit ett företag som hade som mest åtta anställda. Man känner ju varenda kotte, och man känner dem väl. Man har ungarna på samma fotbollsträning, och man umgås på fritiden.
Det gör att man blir väldigt mån om att göra allt man kan innan man säger upp. Det ansvaret finns inbyggt i småföretagarmodellen på ett annat sätt. Jag tycker att det är en bra idé att kunna säga till ett större företag att det är bra om de, när de på Volvo till exempel sitter i förhandlingar med Metall, funderar på att bjuda till lite och ta ett lite större ansvar än vad lagen stipulerar.