Rikard Larsson (S):
Vi ska nu debattera regeringens proposition om kompletterande regler för uppehållstillstånd vid gymnasiestudier.
Det är viktigt när vi nu ska fatta beslut i detta ärende att sätta in regeringens förslag i rätt sammanhang, inte minst mot bakgrund av att migrationsfrågor och frågor om uppehållstillstånd upplevs som mycket kontroversiella och med stor sprängkraft.
Det kan därför vara bra att försöka tona ned det höga tonläget i debatten och fundera över vad det är vi faktiskt ska besluta om.
I drygt ett år har hela vårt samhälle kämpat för att stoppa smittspridningen och det sjukdomslidande pandemin orsakat och för att vidta åtgärder som mildrar pandemins effekter på företag och enskilda individer.
Under åren 2020 och 2021 har detta inneburit att regeringen har lagt fram förslag som riksdagen sedan röstat igenom - förslag som omfattar totalt cirka 400 miljarder kronor. Bland dessa förslag finns bland annat korttidspermittering och sänkta arbetsgivaravgifter.
Bara för någon vecka sedan behandlade vi arbetsgivaravgifter när det gäller forskning och utveckling, första anställningen och ungdomar.
Här finns också omställningsstöd och omsättningsstöd till företag, statligt sjuklöneansvaret under viss tid, ökat stöd till idrott och kultur, hyresstöd, ersättning för karensavdraget, ersättning till riskgrupper, förstärkt akassa och fler utbildningsplatser. Jag skulle kunna fortsätta en stund till.
Det här är några av alla de åtgärder regeringen har vidtagit för att försöka lindra effekterna av pandemin, också med perspektivet hur enskilda och företag drabbas av arbetslöshet och konkurser.
Vi ska givetvis använda styrkan i svensk ekonomi för att stärka välfärden med fler anställda, ta en ledande roll i klimatomställningen, göra insatser för att bekämpa arbetslösheten och se till att ungdomar får en bra start i arbetslivet efter genomförd utbildning.
Den proposition vi nu debatterar och ska fatta beslut om i nästa vecka handlar om att kompensera för de negativa effekter pandemin har haft för en viss grupp.
Det regeringen föreslår är att den grupp som har fått uppehållstillstånd för att genomgå en utbildning som ska leda till arbete och permanent uppehållstillstånd ska få en chans till bättre förutsättningar än de som råder under pandemin.
När kammaren ursprungligen fattade beslut om denna lagstiftning hade olika partier olika åsikter, men jag tror och hoppas att ingen då önskade att dessa ungdomar skulle misslyckas med att få ett jobb och därför åka ut ur landet.
Detta förslag frångår inte tankarna i lagstiftningen, utan det handlar enbart om att anpassa villkoren till situationen. Det innebär i huvudsak att de personer som berörs får tolv månader på sig att skaffa jobb i stället för de sex månader som står i lagstiftningen.
Det är ingen dramatisk förändring, men den kan ge de berörda en bättre chans att fullfölja det som var tanken. I dag debatterar vi inte om gymnasielagen är bra, om den borde eller inte borde ha införts eller om den träffar eller inte träffar rätt grupp.
Det regeringens förslag och debatten handlar om är precis som på många andra områden hur vi kan vidta åtgärder för att mildra pandemins effekter. Förutom förslaget om förlängd tid finns ytterligare två förslag i propositionen för att mildra effekterna.
Det handlar om att studiemedel på halvtid ska kunna räknas in och att en yrkesintroduktionsanställning också ska kunna ligga till grund för beslut om permanent uppehållstillstånd. Fru talman!
Jag hoppas att man från andra partier kan se förbi det faktum att vi behandlar en lagstiftning som har varit och är kontroversiell och ser att det handlar om en tidsbegränsad åtgärd som syftar till att ge unga människor en möjlighet att ta den chans som erbjöds dem genom den lagstiftning om uppehållstillstånd på grund av gymnasiestudier som kammaren fattade beslut om. Fru talman!
Jag yrkar bifall till reservation nummer 1 och därmed till regeringens proposition.