Tobias Billström (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Under de senaste veckorna har en intensiv debatt rasat i vårt land kring frågan om de så kallade apatiska barnen och huruvida deras symtom beror på asylprocessen i sig eller på att de har framkallats av föräldrarna. Läkarexpertis som har inkallats har i medierna redovisat fall som tyder på att enskilda föräldrar, eller alternativt personer som utgivit sig för att vara barnens föräldrar, kan ha försökt sabotera det medicinska arbetet med att ge barnen hälsan åter.
Ett antal fall har nu överlämnats till polisen, och vi har ännu inte sett slutet på en affär där socialtjänstens ansvar särskilt har stått i fokus. Från moderat sida har vi varit konsekventa i frågan. Vi ifrågasätter inte sjukdomstillståndet hos de barn som det är fråga om, men vi har tydligt deklarerat att vi inte kan godta de förutsättningar som i dag råder för barnens ställning, som vi menar är alldeles för svag i förhållande till de risker som faktiskt finns.
Den fråga kring uppehållstillstånd för barn och deras föräldrar där relationen inte stämmer, alltså där föräldrarna inte lämnat riktiga uppgifter om förhållandena, har statsrådet och jag diskuterat vid ett tidigare tillfälle. Som jag sade då, den 27 oktober i år, är det min och Moderaternas uppfattning att DNA-test bör genomföras när det råder osäkerhet i fråga om barnens relation till sina föräldrar. De senaste veckornas händelser har stärkt oss i uppfattningen.
Skälen till detta är naturligtvis att dels garantera föräldrarnas rätt till sina barn, dels garantera barnens rättigheter att få skydd mot att missbrukas i asylprocessen och i andra sammanhang. Inget barn ska löpa risken att bli fast i klorna på människor som falskeligen utger sig för att vara deras förälder. Då undantar jag naturligtvis dem som gör anspråk på en ställning som ställföreträdande eller agerande föräldrar men inte på biologiskt föräldraskap.
Givetvis är det skillnad på intentionerna när det gäller att använda DNA-prövning för anhöriginvandring respektive asylärenden. När det gäller den första frågan ser vi fram emot den aviserade lagrådsremissen. Vad gäller den andra frågan anser vi från moderat sida att DNA-test borde kunna tillämpas som ett obligatorium även i asylärenden. Det är helt nödvändigt att redan vid den första kontakten med myndigheterna, i detta fall Migrationsverket, uppmärksamma eventuella missförhållanden.
Därför måste myndigheterna ges rätt verktyg. Att tillåta DNA-test vid återförening är det första steget. Det andra bör vara ett obligatorium i samband med själva asylprövningen. Det finns också en märklig syn i den här frågan som kommer till uttryck i statsrådets formulering i svaret till mig om att socialnämnden ska ingripa till barns skydd och att denna skyldighet gäller alla barn i Sverige, såväl asylsökande som andra. Vi har haft en situation i Sverige där ett stort antal barn har varit föremål för medicinska diagnoser.
Ändå är det inte förrän alldeles nyligen som det har kommit upp en fråga om huruvida dessa barn borde omhändertas. Lagstiftningen och riktlinjerna är alltså i dag inte anpassade till den migrationspolitiska verkligheten. Händelserna de senaste månaderna visar att det finns andra aspekter som spelar in än vad man tidigare har varit medveten om. Jag tänker särskilt på vuxna som kidnappar barn för att förbättra sina egna chanser i asylprocessen - det som skedde i det så kallade Malmöfallet. Det räcker inte med att säga "barnets bästa".
Vi måste i högre utsträckning diskutera vad som är barnets bästa. Så mycket är klart att samhället i dag har en helt annan uppfattning i denna fråga än jämfört med för 30 år sedan. De apatiska barnen har hittills fått stanna hos sina föräldrar, men är det helt klart att det är förenligt med barnets bästa? Vilka instruktioner ges till socialtjänsten om definitionen av detta begrepp vid asyl- och återföreningsärenden?
Man kan jämföra med den nya adoptionslagen där det också saknas tydliga förarbeten, vilket ger stora problem för tjänstemännen att utan god vägledning göra bedömningar. Den jämförelsen är inte tagen ur luften. Mina frågor till statsrådet är relaterade till DNA-test för asylsökande föräldrar och deras barn. Anser regeringen att detta bör göras till ett obligatorium? Vad är statsrådets uppfattning om hur Migrationsverket och socialtjänsten inte bör agera för att garantera barnets bästa?