Tomas Eneroth (S):
Tack, Erik Ottoson, för frågeställningarna! När det gäller förmågan att kämpa ned vill jag inte kommentera den här och nu. Jag tycker inte att vi ska göra det, men det är naturligtvis viktigt att vi har en sådan förmåga och kapacitet. Och det är viktigt, som vi nu säkerställer, att vi får ett regelverk som ger rättsvårdande myndigheter, polisen och andra aktörer möjlighet att bekämpa intrång av drönare.
När det gäller regelverket i övrigt tror jag att det kan vara en missuppfattning. Jag har inga bekymmer med att vi ligger före den europeiska utvecklingen. Jag gillar tanken på att Sverige vågar tänja på gränserna när det gäller teknisk utveckling.
Jag har varit drivande i frågan om automatiserade och självkörande fordon, där vi i Sverige har legat i framkant och där vi ligger i framkant och pressar Europeiska unionen och kommissionen att utveckla regelverk, inte minst eftersom vi med vår svenska fordonsindustri ska ligga i framkant. Samma sak gäller naturligtvis inom flygområdet. Jag har inga bekymmer med att vi nu är snabbast med att utveckla både ett eget regelverk och nya regler och tillämpningar för drönartjänster.
Det var däremot viktigt att få EU:s nya flygsäkerhetsförordning på plats, för den reglerar luftrumsanvändandet. Den kan vi inte förbise, utan det är regler som vi har att förhålla oss till. Där är skillnaden: Nu finns den på plats. Detta innebär att det nu finns andra förutsättningar att arbeta med hur drönarutvecklingen i Sverige ska vara. Det pågår ett uppdrag hos Transportstyrelsen som ska vara klart till sommaren.
Det pågår ett flertal processer, och de workshoppar som Transportstyrelsen ordnar nu med både totalförsvar och polis eller för den delen kommersiella aktörer har gett otroligt bra input. Jag tror att det är så vi ska arbeta. Vi engagerar och mobiliserar alla samhällsaktörer för att få input till det som sedan blir utvecklade strategiska ställningstaganden. Jag vill att vi inte bara ska gissa utvecklingen utan också veta att vi har rätt underlag.
Jag vill dessutom att vi ska kunna våga spänna bågen tillräckligt hårt för att utmana inte bara det svenska regelverket utan kanske också det europeiska. Där måste ambitionen finnas. För Sverige är detta inte bara en fråga om drönartjänsternas utveckling, utan det handlar om industriell utveckling, om näringspolitik och om att se till att vi med den tekniska kapacitet och kunskap vi har kan utveckla nya tjänster och tillämpningar, inte minst inom infrastrukturområdet.
Jag noterar att Vinnova nu har projekt där man använder drönare för att kartlägga växthusgasen metan i industrilandskap över stora ytor. Det finns modeller där man induktivt kan ladda drönare för att följa kraftledningar och på det sättet kunna ha en helt annan automatiserad prövning av våra elförsörjningssystem. Här finns modeller där man kan använda fjällräddningstjänsten bättre med hjälp av drönare och hitta folk som har dolts under laviner.
Allt detta kommer att ha en otrolig samhällsnytta. Låt oss se till att vi får en gedigen kunskapsbas, att vi har avrapportering från myndigheterna, att vi tömmer branschen och aktörerna på bästa möjliga kunskap och att vi sedan ser till att vi har en gemensam process där vi sätter ribban högt. I Sverige ska vi ligga i framkant. Jag brukar uttrycka det så här: Vi ska vara en permanent världsutställning när det gäller att ligga längst fram, inte minst när det gäller miljösmart teknik. Låt oss ha denna ambition också när det gäller drönarområdet.