Julia Kronlid (SD):
Vi sverigedemokrater ställer oss i dag bakom samtliga våra reservationer samt vårt särskilda yttrande, men vi väljer att yrka bifall bara till våra reservationer nr 5, 8 och 12. Vi debatterar som sagt i dag säkerhetspolitik utifrån ett betänkande som dels behandlar motioner i ämnet, dels berör frågan om säkerhetspolitik i ljuset av den ekonomiska krisen i Europa.
När vi debatterar svensk säkerhetspolitik kan jag inte låta bli att kommentera den senaste tidens försvarspolitiska debatt i medierna, som varit både spännande och lite skrämmande att följa på många sätt. Överbefälhavare Sverker Göranssons uttalande om att Sverige bara kan stå emot ett angrepp i en vecka på en plats har startat en välbehövlig debatt om svensk försvarsförmåga som Sverigedemokraterna länge efterfrågat.
Att vår statsminister senare skulle bemöta debatten med ett uttalande om att svenskt försvar är ett särintresse är högst anmärkningsvärt och har väckt starka förståeliga reaktioner.
Samtidigt som jag välkomnar att fler partier än Sverigedemokraterna nu har börjat tala om behovet av höjda försvarsanslag kan jag inte annat än skönja ett ganska stort mått av dubbelmoral och bara ett spel för gallerierna när det råkar vara läge i opinionen för att tala om stärkt försvar.
När Sverigedemokraterna i debatter i riksdagen talat om behovet av att stärka svenskt försvar har vi från våra politiska motståndare bara blivit bemötta med kritik med bland annat argumentet att vi i dag står inför andra nya hot som inte kan bemötas med militära medel. Inget annat parti har de senaste åren kommit med konkreta förslag om höjda försvarsanslag, utan i stället har man röstat för en försvarsbudget som innebär en allvarlig underfinansiering av vårt svenska försvar.
Som det ser ut i dag är försvaret underfinansierat med ca 30 miljarder och kan inte ens uppnå de mål som nuvarande regering satt upp. Vi är det enda parti som på allvar vill värna Sveriges försvar och också skjuter till resurser för det. Sverigedemokraterna lägger ca 20 miljarder mer på försvaret än regeringen i fyraårsbudgeten.
Svensk säkerhetspolitik och svenskt försvar är en av statens kärnuppgifter, och det duger helt enkelt inte att den högste representanten för Sveriges regering kallar försvaret för ett särintresse. Det faktum att enskilda regeringsföreträdare sedan kommer med ofinansierade utspel ändrar inte på detta faktum. Herr talman!
Det aktuella betänkandet tar upp att dagens hot och utmaningar som sagt inte enbart kan bemötas med militära medel. Sverigedemokraterna instämmer i att de hot som Sverige potentiellt står inför inte kan isoleras till rent militära och kan behöva bemötas på andra sätt.
Vi anser det dock beklagligt att regeringen gång på gång använder argumentationen om nya hotbilder som en ursäkt för att nedrusta Sveriges militära försvar i stället för att bredda vårt försvar. På samma sätt som militära medel inte kan skydda cybersäkerheten kan inte globala regler för cybernätverk skydda oss mot ett eventuellt militärt angrepp.
Nu står vi inte inför ett militärt hot i dagsläget men situationen kan snabbt förändras, och vi kan inte blunda för de långtgående ryska upprustningsplanerna.
Precis som Nato angav vid sitt senaste toppmöte i Chicago vad gäller alliansens viktigaste uppgift menar Sverigedemokraterna att den svenska Försvarsmaktens främsta uppgift är att skydda och försvara Sveriges territorium och befolkning mot en attack och fungera som en garant för vår suveränitet.
Vi kan även instämma i att det är viktigt att försvara folkrätten och i de fall det är befogat delta i internationella insatser för att bidra till fred och stabilitet och skydda människor. Vi menar vidare att internationella insatser måste ha ett tydligt mål och syfte samt vara sanktionerade av FN och ha rimliga utsikter till framgång. Ett deltagande bara för deltagandets egen skull anser vi inte vara rimligt.
Om Sverige ska bidra till sådana insatser anser vi att det ska finnas tillräckligt med resurser, så det inte sker på bekostnad av vårt försvar av Sverige. Herr talman! Låt mig även tala om vikten av Sveriges alliansfrihet och Nato.
Med tanke på hur vårt försvar ser ut i dag kan man fråga sig om det har varit en medveten strategi från regeringens sida att göra vårt svenska försvar så svagt att svenskarna till slut ska känna att det inte finns något annat val än att gå med i Nato. Sverigedemokraterna ser positivt på ett samarbete med Nato och har inget emot det partnerskapsavtal som finns.
Men då vi vill värna Sveriges neutralitet och alliansfrihet motsäger vi oss ett fullt medlemskap i Nato. Socialdemokraterna, som också bär ett ansvar för den utveckling som varit till där vi står i dag vad gäller svensk försvarsförmåga, hävdar också att de vill värna vår alliansfrihet och ställer sig kritiska till ett medlemskap i Nato.
Socialdemokraternas motivering till detta är bland annat att de litar på EU:s diplomatiska förmåga och Lissabonfördragets solidaritetsförklaring. Solidaritetsförklaringen i EU innebär dock att vi är skyldiga att ge stöd om ett annat EU-land skulle bli angripet, och vi förväntar oss detsamma om Sverige skulle bli angripet.
Vi anser det motsägelsefullt att tala om vikten av alliansfrihet om man inte samtidigt talar om riskerna med vad en full implementering av solidaritetsförklaringen kan innebära för Sverige och dess alliansfrihet. Självklart ska vi bistå vårt närområde i händelse av kris och katastrof, men vi måste fundera på vad solidaritetsförklaringen innebär i praktiken.
Om till exempel Turkiet blir medlem i EU och hamnar i konflikt med Iran och Irak, är det då Sveriges skyldighet att bidra med militära medel? Som det ser ut i dag är det ganska oklart vad implementeringen av solidaritetsförklaringen ska innebära. Vi måste kunna diskutera vad den innebär för Sveriges alliansfrihet.
Både i utskottets betänkande och i Socialdemokraternas reservation framhålls att EU kan möta de nya hoten med handel, bistånd och diplomati. Jag instämmer i att dessa verktyg är en viktig del i säkerhetspolitiken för att verka förebyggande för fred och stabilitet. Samarbete med andra stater och organisationer för att bemöta gränsöverskridande hot som terrorism och organiserad brottslighet är också nödvändigt.
Vi anser dock inte att detta kan ersätta behovet av ett väl utbyggt svenskt försvar. Att inför svenska folket hävda att de kan känna sig trygga för att EU exempelvis kan bemöta Rysslands upprustning med handel, bistånd och diplomati anser jag inte vara trovärdigt.
I det aktuella betänkandet hävdas också att Sveriges närområde numera utgörs av EU:s yttre gränser inbegripet grannskapsområdena, vilket gör att Centralasien och öknar i Sahara ska betraktas som Sveriges nuvarande grannländer.
Sverigedemokraterna, som är positivt inställda till ett nordiskt försvarssamarbete, anser att vårt viktigaste närområde fortfarande består av våra geografiska grannländer främst i Norden och Baltikum. Vi anser att den solidaritetsförklaring som finns mellan de nordiska länderna snarare behöver stärkas och konkretiseras.
Utskottet framhåller i betänkandet att den ekonomiska krisens effekter på länders försvarsekonomier ska användas som utgångspunkt för ett fördjupat försvarssamarbete i Europa. Även Sverigedemokraterna inser naturligtvis att det är väldigt positivt med vissa mellanstatliga försvarsmaterielsamarbeten.
Vi anser dock att ett ökat försvarsmaterielsamarbete inte ska användas som en ursäkt för att nedrusta vårt eget försvar eller som en början till ett gemensamt EU-försvar. Sverigedemokraterna förespråkar i stället ett förstärkt svenskt försvar.
Ett gemensamt EU-försvar skulle innebära ett uppgivande av den nationella självbestämmanderätten och vår alliansfrihet, vilket vi anser vara oacceptabelt och inget som är förankrat hos den svenska befolkningen - med tanke på hur kritisk Sveriges befolkning är till ett Natomedlemskap. Herr talman! Betänkandet tar även upp EU:s roll som global aktör.
Vi stöder tanken på ett gott samarbete i Europa och anser att det är en förutsättning för fred och stabilitet. Vi instämmer också i vikten av att EU står upp för rättsstatens principer, demokrati och mänskliga rättigheter. Vi ser dock inte detta som likställt med att EU alltmer måste gå mot att bli en överstatlig union.
Vi ser snarare att det EU som i dag växer fram motverkar fredliga relationer i Europa samt att styrningen av EU har ett stort demokratiskt underskott. Vad gäller EU:s gemensamma utrikespolitik kan vi se ett mervärde i att ha en global plattform för att möta globala problem.
Så länge vi kan ha ett Europasamarbete i utrikespolitiken som bygger på samsyn och respekt för länders olika utrikespolitiska intressen ser vi inget problem med detta. Det vi däremot ställer oss kritiska till är Europeiska utrikestjänsten och att Sveriges utrikespolitik i så stor grad ska bli påverkad av EU:s utrikespolitik att man till och med säger att EU:s utrikespolitik är vår utrikespolitik.
Då det inte verkar finnas utrymme för konsensus inom alla områden av utrikespolitiken vare sig mellan medlemsstaterna eller inom kommissionen menar vi att det finns det all anledning att hålla fast vid en samordnad utrikespolitik i de frågor där det finns samsyn i stället för att med organisatoriska medel försöka ge en bild av en enhetlighet som inte finns. Fru talman!
Utskottet har som sagt även behandlat frågan om säkerhetspolitik i ljuset av den ekonomiska krisen. EU har försökt bemöta krisen med hårdare ekonomisk styrning, åtstramningspaket och stabilitetsmekanismer.
EU:s åtgärder har mötts av reaktioner i form av demonstrationer mot åtstramningspaket och mot åtagandet att betala stora summor pengar till länder som misskött sin ekonomi. Dessa reaktioner måste tas på allvar i stället för att bemötas med mer styrning och överstatlighet. Vi kan konstatera att krisen har ställt frågor om EU:s framtid och dess utveckling på sin spets.
Å ena sidan förespråkade kommissionens ordförande José Manuel Barroso i september att EU:s länder på sikt bör gå mot en federation av stater för att komma till rätta med underliggande brister i samarbetet. Å andra sidan, och i motsatt riktning, höll den brittiske premiärministern David Cameron ett uppmärksammat tal den 23 januari om Storbritanniens relation till EU och om EU:s framtid.
Cameron argumenterade för ett nytt fördrag för samtliga EU-länder eller, om det inte skulle vara möjligt, en omförhandlad och ny överenskommelse, med den inre marknaden som grund, mellan enbart EU och Storbritannien. Cameron talade även om att det finns en växande frustration bland medborgare i EU:s medlemsländer över att beslut tas längre och längre från dem.
Han påtalade att vi är olika nationer med olika viljor, och vi kan inte och ska inte låtsas något annat. Han sade att ett flexibelt, frivilligt samarbete binder länder starkare samman än något som är påtvingat från en central makt. Jag håller med om detta. Sverigedemokraterna välkomnar en konstruktiv debatt om utvecklingen inom EU och om EU:s framtid.
Vi anser att även Sverige tydligt borde deklarera att vi vill omförhandla vårt EU-medlemskap, och vi anser att svenskarna borde få tycka till om EU-medlemskapet i en folkomröstning.