Peter Hultqvist (S):
Statsministern hänvisar till att han hade letat efter riktlinjerna. Jag kan bara konstatera att det ordagrant står så här i den handling jag har: Sedan en arbetsgrupp i allmän beredning den 10 mars 1994 redovisat sitt arbete har regeringen funnit anledning att göra följande kommentarer som vägledning för statsråd vid bedömningen av etiska frågor i regeringsarbetet. Sedan har regeringen behandlat frågan och producerat ett antal sidor med kommentarer.
Det är dem jag har hänvisat till i min interpellation. Egentligen tycker jag att statsministern försöker glida undan det som är grundproblematiken här, nämligen sambanden mellan den nuvarande utrikesministerns tidigare verksamhet med intressekopplingar, erfarenheter och den påverkan på den bild man får av utrikesministerns agerande i sin nya position.
I de här regelverken, som regeringen behandlade den 10 mars 1994, och som sedan har utvecklats av regeringar som har suttit senare står det så här: Regelverken är avsedda att skydda statsrådens integritet och vidmakthålla deras opartiskhet samt därmed slå vakt om riksdagens och allmänhetens tilltro till regeringens ledamöter. Det här är en riktig och vällovlig ambition som alla måste kunna ställa upp på.
Men när en blivande utrikesminister en gång har engagerat sig i ett mycket kontroversiellt oljeföretag som Lundin Petroleum får man senare räkna med ifrågasättande när han återinträder i offentlig tjänst. Ta bara en sådan här fråga: Sveriges nuvarande regering har hittills inte klarat av beteckna det som sker i Sudan som folkmord. Varför?
Det gjorde U.S. House of Representatives och U.S. Senate den 22 juli 2004. International Crisis Group, som leds av erfarna regeringschefer och statsmän, har krävt sanktioner mot Sudan. I Sverige håller man en lägre profil. Tonläget är svalare. Skuggan från utrikesministerns tidigare engagemang i Lundin Petroleum lever kvar. Är det inte dags att se över regelverken?
Just frågan om före detta politiker som har trätt in i exempelvis affärslivet och sedan kommer tillbaka kräver faktiskt en del tankemöda. Det påverkar människors uppfattning om politik och intressekopplingar, och det kan dessutom påverka de politiska beslutens inriktning. Vi får en bild av makteliter som växer ihop.
Politiskt kapital växlas då in i mer materiell och lätträknad valuta, det vill säga pengar, när man kliver från politiken till näringslivet. När Sverige har en utrikesminister som tidigare fungerat som dörröppnare, medverkat vid möten med Sudans statsledning i syfte att Lundin Petroleum ska få borra efter olja, och ställt politisk kompetens och prestige till förfogande för detta företag kan det inte viftas bort.
Det finns andra företag att engagera sig i där man inte förbrukar politiskt kapital och inte behöver bli ifrågasatt. Ashley Heppenstall var president i Lundin Petroleum. Han kommenterade det här avtalet om Block 5, som har varit mycket uppmärksammat, med att säga: We have an excellent relationship with Sudan. Då satt Carl Bildt i styrelsen för företaget. Nu finns det FN-kritik och en massa kritik mot Sudan.
Man pekar på kopplingen mellan olja och militär. Det går inte att tänka bort vad som har varit i historien när man bedömer en person som ska tillsättas som minister. Det går inte att blunda för det förflutnas betydelse. Är det inte dags att även titta på den här frågan när det gäller etikregler? Kanske skulle Fredrik Reinfeldt kunna ta ett initiativ. Det skulle åtminstone vara ett försök att reda ut den situation som skapats.
Det här med kopplingar där man går från näringsliv till politik är tydligen någonting som har blivit vanligare, och det blir kanske allt vanligare i framtiden.