KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig igen poängtera att vi tillför lika mycket resurser som fanns tidigare. Därtill vinner vi samordningsfördelar med den verksamhet som redan före årsskiftet bedrivs hos länsstyrelserna, speciellt på lantbruksdjursområdet.
Det blir samordning i form av att exempelvis förprövningar redan i dag sker hos länsstyrelserna. Den veterinära verksamheten i ett län finns redan hos länsstyrelserna, och viss kontrollverksamhet även på djurskyddsområdet bedrivs av nödvändighet redan av länsstyrelserna i ett område. Hur har då pengarna fördelats?
De har fördelats delvis efter hur många lantbruksföretag med djur som finns. Därtill finns det andra djur som ska kontrolleras, nämligen sällskapsdjur. På detta område finns det ingen tillgänglig statistik.
Det bästa vi kan utgå från är det vi tror oss veta, nämligen att antalet sällskapsdjur är ungefär lika fördelat över hela landet. Sedan finns det ytterligare en parameter som är avgörande för att det ska bli någorlunda rättvist mellan länsstyrelserna, och det är hur stor yta som ska täckas. Det utgör alltså ytterligare en parameter.
Därtill har vi sagt att det finns möjlighet att utlokalisera personal i de till ytan stora länen om länsstyrelserna bedömer att det är nödvändigt och möjligt för att sköta denna och andra verksamheter på ett bra och tillförlitligt sätt. Trots detta sade jag redan i interpellationssvaret att vi ska följa upp det här och se om vi kan hitta bättre parametrar för att fördela pengarna på det här området.
Om vi finner sådana är det klart att vi ska göra detta, för det ska bli så bra och så rätt som möjligt. Men i dag finns det inte något annat tillgängligt material än det jag talade om. Hur har då fördelningen varit tidigare? Det är bara att konstatera att det i snitt har funnits två tredjedels inspektör per kommun. Man har inte ens haft en heltidsinspektör.
Vilken specialkunskap om alla de djur som i dag finns i vårt samhälle kan en ensam människa som jobbar deltid ha? Inte särskilt mycket, påstår jag. På detta område blir det betydligt bättre.
Vi har i dag en flora av djur i vårt samhälle där det ibland fordras specialkompetenser för att bedöma om djuren har det som de ska ha enligt den lagstiftning som ska följas. Det blir möjligt för en större organisation att specialisera sig och också att täcka det jag nämnde tidigare, alltså ledigheter av olika slag. Hur är det då med myndighetsstrukturerna?
Carina Hägg, det vi i dag pratar om är hur kontrollansvaret ska skötas ute i verkligheten. Det Carina Hägg pratar om är en annan frågeställning, nämligen varifrån den centrala vägledningen till dem som har kontrollansvaret ska komma.
Det vägledningsansvar som i dag finns på en statlig myndighet finns för närvarande i Jönköping. Det stämmer att det är föremål för översyn tillsammans med all verksamhet på myndighetsnivå inom Jordbruksdepartementets område. Om inte minnet sviker mig kommer vi att få en redovisning av den utredningen i slutet av februari månad.
Eskil Erlandsson (C):
Jag är glad över den här interpellationen. Tack för att den blev ställd. Jag är glad, för detta är frågeställningar som intresserar mig och som står högt på min agenda. Jag har några slutkommentarer. Ibland är det bra med bred kompetens.
Jag hoppas och förutsätter att de personer som nu har rekryterats till länsstyrelserna har det. Men låt oss påminna oss om att det ibland också finns specialsaker. Det finns verksamheter som omfattar försöksdjur.
Det finns ny teknik som introduceras i olika typer av verksamhet. Det finns cirkusar, med deras djur, som ibland besöker en kommun men som inte kommer dit varje år.
Det måste bli lättare att klara av både bredden och specialiteten med den organisation som riksdagen nu har beslutat om. Hur är det då med tilldelningen av pengarna? De pengar som är tilldelade länsstyrelserna runt om i landet är inte specialdestinerade, utan de ligger i samma pott som alla andra pengar som tilldelas länsstyrelserna.
Sedan är det upp till länsstyrelserna att med den totala potten göra en rimlig bedömning av hur man internt ska fördela anslagen. Uppenbarligen har man gjort på ett sätt i något län och på ett annat sätt i något annat län.
Jag säger inte att det ena eller det andra är fel, utan det är bedömningar som är gjorda på det regionala planet, och jag förutsätter att de är gjorda på ett övervägt och bra sätt.
Eskil Erlandsson (C):
Gunvor G Ericson har frågat mig om jag avser att på samma sätt som Storbritannien gjort ta fram en offentlig lista över de varumärken som är garanterat fria från ett antal särskilt kritiserade tillsatser.
Frågor har också ställts om vilka åtgärder jag avser att vidta för att azofärgämnen tas bort från svenska butiker samt vilka initiativ jag tänker ta för att målområde 5 i de nationella folkhälsomålen, sunda och säkra produkter, ska uppfyllas. Slutligen har jag också fått frågan vilka initiativ jag tänker ta för att Sverige ska kunna tillämpa försiktighetsprincipen för att garantera ett starkare skydd för medborgarnas hälsa.
Gunvor G Ericson skriver att hon tidigare både interpellerat och ställt en skriftlig fråga till mig i samma ämne. Jag har därför redan redogjort för hur Sverige har valt att hantera frågan om azofärgämnen.
I dessa svar framhöll jag bland annat att vi har ett stort förtroende för det arbete som bedrivs av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, Efsa, och den riskhantering som medlemsstaterna har ansvar för inom ramen för kommissionens genomförandekommittéer. Det är ett arbete som i enlighet med EU:s livsmedelslagstiftning bedrivs utifrån en försiktighetsprincip.
I det arbetet ingår system för att ompröva eller pröva nya vetenskapliga eller tekniska uppgifter när de dyker upp. Efsa prioriterade till exempel den brittiska studien som Gunvor G Ericson hänvisar till och tog snabbt fram ett utlåtande. Detta utlåtande var till hjälp när den nya EG-lagstiftningen togs fram och slutligen beslutades.
Sverige stödde tillsammans med de andra medlemsstaterna efter diskussioner med Europaparlamentet kravet på varningstext. Jag anser inte att det är ett bra förslag att ge Livsmedelsverket i uppdrag att ta fram en offentlig lista över de varumärken som är garanterat fria från de aktuella tillsatserna. Den nya lagstiftningen är snart på plats, och den kommer enligt min uppfattning att leda till önskvärda förändringar.
Kravet på varningstext är ett ovanligt grepp som kommer att få företagen att söka andra sätt att färga sina produkter. Dessutom kan med inrättande av en offentlig lista oklarheter uppstå om vem som har ansvaret för att garantera att ett livsmedel på en sådan lista inte innehåller azofärgämnen trots allt.
Avslutningsvis rörande Gunvor G Ericsons fråga vilka initiativ jag avser att ta för att målområde 5 i de nationella folkhälsomålen, sunda och säkra produkter, ska uppfyllas vill jag nämna att regeringen inom ramen för en förnyad folkhälsopolitik har aviserat en rad insatser inom området.
Statens folkhälsoinstitut har bland annat fått i uppdrag att i samverkan med Livsmedelsverket initiera ett samverkansprojekt inom området matvanor och fysisk aktivitet. Regeringen har också skapat ett dialogforum för att förbättra samverkan med nyckelaktörer för att gemensamt diskutera nationella utmaningar och olika aktörers möjliga bidrag till gagn för folkhälsan.
Under hösten 2008 hölls ett dialogforum med livsmedelsbranschen och ytterligare två forum planeras äga rum under våren.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig först tacka interpellanten för interpellationen. Jag gör det med tanke på att jag vågar påstå att interpellanten och jag egentligen inte ligger så långt från varandra i våra åsikter.
Jag anser liksom Gunvor G Ericson att vi inte ska ha några produkter i affären som inte är säkra att äta. Jag och Sverige jobbar hårt inom Europeiska unionen för att vi ska få bort produkter som inte är säkra från vår gemensamma marknad.
När vi röstar måste vi emellertid rösta på det förslag som vi anser har bäst möjligheter att gå igenom och som är i linje med vår övergripande prioritering, i det här fallet att vi ska ha säkra produkter i våra hushåll. Över till den tidigare refererade studien!
Efsa, den europeiska livsmedelssäkerhetsbyrån, konstaterade att den brittiska studien tydde på att det finns ett visst samband mellan färgämnen och till exempel överaktivitet hos barn, men att sambandet inte är tillräckligt starkt för att motivera ett förbud.
Sverige stöder den uppfattningen, för den är gjord på vetenskapliga grunder, och anser att det krav på varningstexter som finns i den nya lagstiftningen är ett rimligt sätt att hantera det problem som är refererat och undersökt.
Som jag nämnde i mitt tidigare interpellationssvar förutsätter den nya lagstiftningen att alla tillåtna tillsatser, alltså även azofärgerna, ska omprövas av Efsa. Nu är det bara så att Efsa till dags dato inte har hunnit slutföra den här omprövningen.
När omprövningen finns på bordet kommer frågan om azofärgerna återigen att diskuteras. Låt mig slutligen konstatera att kunskapen om konsumtionsmönster inom den europeiska gemenskapen kommer att fördjupas.
Den nya EG-lagstiftningen ställer krav på att medlemsstater sätter samman data och på EU-nivå redovisar var och hur olika människor äter av olika livsmedel. En sådan information gör att vi kommer att få bättre verktyg för att göra bra analyser och utifrån dem fatta bra beslut.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig först konstatera följande, vilket jag gör i ganska många sammanhang som jag medverkar i: Ibland måste man rösta på det näst bästa förslaget för att komma så långt som möjligt. Annars vinner den sida som vi absolut inte vill stödja.
Låt mig också i det här sammanhanget hänvisa till att producenter i olika led har ett ansvar gentemot oss konsumenter. Vi har också ett ansvar som konsumenter, nämligen att välja eller välja bort.
Jag påstår att det inte finns någon producent som producerar något vi väljer bort som konsumenter. Det är alltså vi som indirekt avgör huruvida någonting produceras eller inte. Det gäller i det här sammanhanget och i väldigt många andra sammanhang. Herr talman!
Det nya förslaget till lagstiftning om tillsatser, enzymer och aromer har nyligen trätt i kraft. I lagstiftningen finns också en ny, låt oss kalla den horisontell, procedur för godkännande av nya tillsatser men också för omprövning av redan godkända tillsatser.
I Sverige har vi en rad rådsarbetsgrupper som har stött det arbete som har gjort att vi nu har en ny lagstiftning. Jag anser att det är en klar förbättring jämfört med hur det var tidigare.
Den nya godkännande proceduren kommer, som jag nu har nämnt ett par gånger, att göra det lättare att få snabba beslut om omprövning av redan godkända tillsatser för det fall det dyker upp nya vetenskapliga rön av intresse.
Eskil Erlandsson (C):
Varningstexten som det nu finns möjlighet och till och med lag på att införa var en kompromiss. Det var så långt vi kom i förhandlingarna med de övriga 26 medlemsländerna i Europeiska unionen.
Vi kunde ha gjort som Gunvor G Ericson insinuerade eller kanske till och med påstod att vi skulle göra, nämligen röstat nej. Då hade vi inte fått någon varningstext alls. Så fungerar det i beslutssammanhang där den här typen av beslut fattas.
Min hållning är att vi inte ska ha tillsatser där vi på vetenskaplig grund eller med beprövad erfarenhet kan stödja oss på att det inte är bra för vår hälsa. Men själva prövningen av huruvida en sak är farlig ska inte vi i politiken göra.
För det har vi livsmedelssäkerhetsmyndigheter. Vi har vårt livsmedelsverk i Sverige, och i Europa finns den europeiska livsmedelssäkerhetsorganisationen. Det är dem vi måste vända oss till. För att de ska kunna fatta rätt beslut måste vi från politiska sammanhang tala om vad vi vill ha. Vi vill inte ha livsmedel och produkter på marknaden som är farliga.
Jag vill avsluta med att säga att den som har en tro på någonting eller på att någonting inte är bra har alltid möjligheten att välja eller välja bort eftersom det finns lagstiftningar om ingrediensförteckningar och liknande.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig också göra en jämförelse med en annan sak som jag vet att Jacob Johnson och jag ofta diskuterar med varandra. Vi har nu kommit en bra bit på vägen vad gäller fisket genom vårt aktiva deltagande i EU-arbetet. Det står i motsats till det agerande från en tidigare regering som Jacob Johnson stod som stödtrupp för.
Då gick det bara utför därför att vi av princip sade nej och röstade nej. Vi påverkade inte ett endaste dugg med ett sådant agerande. Samma förfaringssätt gäller i det här fallet. Hur är det då med tidigare regeringars agerande? Det är inte första gången som Sverige har röstat för en höjning av exportbidraget för mjölk och mjölkprodukter.
Senast det hände var under den förra regeringens mandatperiod. Om inte minnet sviker mig stöttade Jacob Johnson och hans parti denna regering. Då röstade man vid upprepade tillfällen under vintern och våren 2006 för införande av och höjda exportbidrag för mjölk och mjölkprodukter.
I dessa fall handlade det, precis som nu, om restriktiva förslag på höjningar från kommissionen samtidigt som andra medlemsstater krävde kraftigare höjningar av exportbidragen. Jag kritiserar inte den förra regeringen för dess agerande. Man agerade precis som vi gör, det vill säga ansvarsfullt.
Det jag kritiserar är att Jacob Johnson, som tidigare var en stöttepelare för den socialdemokratiska regeringen, nu kritiserar mig för att jag agerar på samma sätt som den tidigare regeringen gjorde. Herr talman! Låt mig avsluta med att säga att vi har kommit en bit på väg när det gäller att avskaffa exportbidrag. När jag talar om "vi" talar jag om den regering jag tillhör.
Vi har kommit så långt att vi nu har fått bort instrumentet genom politiska förhandlingar i rådet där vi i Sverige har varit synnerligen aktiva. I dag har vi inte möjligheter till några exportbidrag för till exempel frukt och grönsaker, och inte heller för socker. Det har funnits tidigare.
Det är det aktiva deltagandet och det aktiva förhandlandet inom Europeiska unionen som har gjort att vi inte ens har de här möjligheterna längre, Jacob Johnson. Det är inte det tvångsmässiga nej-sägandet som har gjort att vi har kommit fram dit.
Eskil Erlandsson (C):
Först ber jag kammaren och interpellanten om ursäkt för min felsägning. Jag var inte medveten om denna. Jag måste för Jacob Johnson och kammaren i övrigt påtala det aktiva arbete som vi bedriver inom ramen för den europeiska jordbrukspolitiken.
Ska man påverka kan man inte sätta sig i ett hörn och säga: Jag vill inte vara med. Jag säger nej redan från början. Vi har intagit den andra hållningen, nämligen att påverka så mycket vi kan. Vad har då detta lett till? Ja, det har till exempel lett till att vi har fått det som på fackspråk heter modulering.
Vi har fört över pengar ifrån den direkta jordbrukspolitiken till landskapsvård, landsbygden och miljöinsatser. Jag vågar faktiskt här i kammaren påstå att utan ett aktivt svenskt agerande hade det inte blivit på det sättet.
Jag tycker att det är bra att vi inte sätter oss i hörnet och säger nej till alla förslag som inte till hundra procent uppfyller de svenska önskemålen.
När 27 länder ska komma överens får man inte alltid allt vad man vill, men om man är med vid bordet kan man påverka mycket. Därtill vill jag i sammanhanget upplysa om att vi kommer att från regeringens sida presentera en havsproposition under våren.
Låt mig också konstatera att vi med hjälp av lite statliga pengar nu "exporterar" vårt miljötänkande till andra länder. Vad pratar jag om?
Jag pratar om framgångsrika koncept som greppar näringen, det vill säga att bruka jord utan att förbruka den, att ta vara på naturresurserna utan att förbruka naturresurserna.
Vi har i vårt land varit framgångsrika med vårt miljöarbete, och jag tycker att alla andra också ska bli framgångsrika - därav det arbete vi nu har i gång med att exportera de framgångsrika koncept som vi har. Herr talman! Låt mig slutligen säga något ytterligare om exportbidragen.
Vi har sett till att få bort exportbidragsmöjligheterna på frukt, grönt och socker. Därest Doharundan avslutas kommer vi också att fasa ut de andra exportbidragen, enligt EU:s förslag senast år 2013.
Men detta förutsätter, Jacob Johnson, att Sverige även fortsättningsvis är en aktiv part i förhandlingarna. Jacob Johnson ska veta att det inte är alla som vill fasa ut exportbidragen, och det är inte säkert att vi är i majoritet om inte Sverige bidrar med en aktiv röst i Europeiska unionen.
Eskil Erlandsson (C):
Sverige är alltså emot exportbidrag och driver frågan om dess avskaffande inom ramen för de pågående WTO-förhandlingarna. Vi driver frågan i ministerrådet i diskussioner om bland annat fortsatta reformer av vår gemensamma jordbrukspolitik.
Men i förvaltningskommittén, Jacob Johnson, vars syfte är att förvalta beslut som rådet har fattat, är Sveriges linje - och den är politiskt fastställd - att exportbidrag ska användas restriktivt.
Sveriges röst grundar sig dels på bedömningen av marknadssituationen, dels på att vi ska vara en konstruktiv part som gör att vi kan påverka och få igenom fler sänkningar och begränsad användning av de stöd vi egentligen inte vill ha.
Vi gör det med framgång, och det ger en bättre framgång än att av principfasthet rösta nej varje gång som frågan kommer upp. Jag vill igen påtala, herr talman, att den som sitter i hörnet och röstar nej aldrig får någon framgång i sitt politiska värv.
Det kan vara en konsumentupplysning nu när vi närmar oss EU-valet att därest - vi får hoppas att det inte blir så - det skulle bli så att Jacob Johnson och hans parti kommer in i en regering ska vi veta att Sverige inte kommer att ha något inflytande alls i Europeiska unionen eftersom Jacob Johnson kommer att sätta sig i hörnet och rösta nej.
Eskil Erlandsson (C):
Av en förordning som heter Förordning med instruktion för Skogsstyrelsen framgår vad Skogsstyrelsen har för uppgifter.
I dess första paragraf står beträffande uppgifterna: "Skogsstyrelsen är förvaltningsmyndighet för frågor om skogsbruket och har i uppgift att verka för att landets skogar vårdas och brukas på ett sådant sätt att de beslutade målen för skogspolitiken kan uppnås."
Ur det regleringsbrev som togs av regeringen den 11 december 2008 framgår det, fru talman, att "Skogsstyrelsens grundläggande uppgift är att verka för att de skogspolitiska målen nås". Jag tycker, fru talman, inte att det kan skrivas tydligare.
Detta är expertmyndigheten Skogsstyrelsens uppgift. Regeringen har talat om vad Skogsstyrelsen har att sköta, vilket uppdrag den har.
Vi har dessutom från regeringens sida för riksdagen kungjort vår avsikt att inte upprepa allting som redan finns i skrivna förordningar och i de instruktioner som gäller för Skogsstyrelsen och andra myndigheter.
Det är en del i att göra saker och ting mer lättförståeliga och peka på det som är viktigt och som kanske tas med första gången i till exempel ett regleringsbrev. Det döljs då alltså inte av en massa andra saker.
De redovisningar och undersökningar som är gjorda på området visar att man på det stora hela sköter saker och ting på ett bra och förnuftigt sätt. Det finns förbättringspotential, och några saker är uppräknade till exempel i den skogspolitiska propositionen, som Ann-Kristine Johansson väl känner till.
En sådan är att vi skriver i denna proposition att det behövs en bättre generell hänsyn i skogen. Det har Skogsstyrelsen att verka för i sin rådgivning. Det behövs också bättre markföryngring och skogsföryngring. Det är samma sak där.
Det ena talar för miljösidan, det andra för att vi ska få ökad produktion i skogen. Fru talman! Allra sist skulle jag lite på skämt vilja säga till Bo Bernhardsson att det finns två sätt att bemöta en talare när man har brist på argument. Det ena är att höja rösten. Det andra är att byta ämne.
Jag tycker nog att Bo Bernhardsson ägnade sig lite grann åt denna senare konst när han replikerade på mitt svar.
Eskil Erlandsson (C):
Låt mig upprepa att riksdagen har beslutat om skogspolitikens två jämställda mål, produktionsmålet och miljömålet. Av Skogsstyrelsens instruktion framgår det att det är den förvaltningsmyndigheten som har ansvaret för frågorna om skogsbruket i landet. Dess uppgift är att verka för att landets skogar vårdas och brukas på ett sådant sätt att de beslutade målen för skogspolitiken kan uppnås.
Därtill vill jag här i debatten påpeka att riksdagen också har beslutat om ett miljökvalitetsmål där några av delmålen rör Skogsstyrelsens ansvar. Det gäller bland annat skydd av skogar med höga naturvärden, förstärkt biologisk mångfald och skydd för kulturmiljövärden, bara för att ta några exempel.
Skogsstyrelsen har ett särskilt sektorsansvar för dessa miljömål. Det har den i och med att man ansvarar för samordning, utveckling, uppföljning, utvärdering, rapportering och information i frågor om miljökvalitetsmålet Levande skogar. Det framgår också av myndighetens instruktion.
Därmed hoppas jag, fru talman, att jag har kunnat svara på den i interpellationen framförda frågeställningen. Därtill har det i debatten framförts några frågeställningar, bland annat när det gäller vilka verktyg vi kan använda oss av för att nå de båda målen.
Grön skogsbruksplan är ett utmärkt verktyg som jag hoppas att landets skogsägare, stora såväl som små, nyttjar. Vi har därtill under sen tid fått ut mycken information från Skogsstyrelsen som finns samlad på en webbplats.
Detta ersätter det som tidigare var ett obligatorium, nämligen att man skulle ha en samlad redovisning av sitt skogsinnehav - detta genom en lagstiftning som tidigare fanns. Men denna lagstiftning är avskaffad därför att de instrument som då fanns i den så kallade SMÖR:en i dag finns tillgängliga för skogsägarna på Skogsstyrelsens webbplats.
De är ett mycket bra verktyg för att bedriva förnuftigt skogsbruk med miljöhänsyn. Jag skulle dessutom vilja påpeka att vi nu har inkluderat skogen också i vårt landsbygdsprogram.
Det ger möjligheter till kompetensutveckling för skogliga aktörer att förmedla kunskap som är adekvat både för att bruka skogen och för att sköta de miljö- och kulturvärden som finns i våra skogar. Som jag har påpekat i många andra debatter tänker jag särskilt på entreprenörerna.
I många fall är det faktiskt de som väljer eller väljer bort en skoglig åtgärd eftersom mycken skoglig verksamhet utförs av entreprenörer i dag. Debattörerna nämnde Kraftsamling skog. Det är också ett mycket bra redskap för att förmedla kunskap om de skogliga mål som vi har. Därtill skulle jag vilja lägga certifieringen.
Fler och fler kunder kräver att den produkt som kommer från skogen ska vara certifierad enligt olika certifieringsorgan som finns i vår omgivning. Vad jag förstår har det blivit vanligt att skogsägare certifierar sin verksamhet. Jag vill avsluta uppradningen med barmarksplaneringen.
Jag tror att mycken skada sker i dag beroende på att man har för korta ledtider och planerar när marken inte är bar.
Eskil Erlandsson (C):
Även jag vill framföra ett tack för interpellationen. Skog är viktigt för Sverige. Det är viktigt för alla i Sverige. Den har många sociala värden som är ovärderliga, miljövärden, kulturvärden och skogliga värden som betyder så mycket för vårt land - därav mitt tack.
Jag fick en fråga tidigare av Ann-Kristine Johansson om obligatorium vad beträffar skogsbruksplanen. Den frågeställningen skulle jag vilja säga att riksdagen hade chansen att ta ställning till när den proposition som regeringen lade fram förra året behandlades. Det handlar om hur många och vilka obligatorier man vill ha i den skogliga verksamheten.
Riksdagen avstod då ifrån detta obligatorium. Jag tycker att det var ett klokt och förnuftigt beslut att man avstod från att inrätta detta obligatorium som vi stundtals har haft i vårt land på detta område. Skälet till att regeringen inte föreslog detta var att det har visat sig genom historien att den intresserade skogsägaren har de här instrumenten i sin hand.
För den som inte är riktigt intresserad av det här hjälper det inte med en massa lagar och sådana saker. Man använder dem ändå inte - därav mitt beröm till riksdagens beslut i denna del.
Vad beträffar Bo Bernhardssons frågeställning om hur det har gått med naturavsättningarna kan jag bara meddela att regeringen varje år redovisar de framsteg som har gjorts på området. En sådan redovisning kommer att göras även i år.