Bosse Ringholm (S):
Det ska bli intressant att lyssna till Anders Borgs nästa inlägg, där han ska kommentera min fråga nummer två om krediter till myndigheterna. Detta återfinns inte alls i svaret. Jag väntar! Min interpellation handlar om det statliga budgetunderskottet. Jag har inte i första hand diskuterat de offentliga finanserna. Jag har ingen annan uppfattning än att de självfallet varierar med konjunkturutvecklingen.
Vi kan där bära underskott under sämre tider för att i stället jobba upp ett överskott under bättre tider. Det handlar om att vi på längre sikt över en konjunkturcykel ska ha ett överskott. Men det är inte det jag har diskuterat i min interpellation. Den handlar om budgetunderskottet.
Ungefär samtidigt som Riksgäldskontoret i januari i år sade att det kommer att bli ett underskott i år på 95 miljarder skrev Anders Borg i den här artikeln i Svenska Dagbladet att han räknade med att man ändå skulle kunna hålla en reformbudget. Nu tre månader senare säger Anders Borg att underskottet inte blir 95 miljarder, utan 182 miljarder. Det är i stort sett dubbelt upp.
Min fråga är om Anders Borg står fast vid sina löften om att det ändå kan bli en reformbudget när underskottet har fördubblats. Nu talar jag om statsfinanserna, inte om de offentliga finanserna. Det återstår att konstatera att Anders Borg säger i sitt svar att det nu handlar om ofinansierade reformer. Jag och flera andra socialdemokratiska riksdagsledamöter har i den här talarstolen för både ett och två år sedan sagt till Anders Borg att han lånar till skattesänkningar.
Det handlar om att Anders Borg lånar till varenda reform. Nu erkänner Anders Borg detta. Han skriver det till och med i svaret. Nu handlar det om ofinansierade reformer. Frågan återstår: Ska Anders Borg fortsätta med ofinansierade reformer i ett läge där budgetunderskottet på bara ett kvartal har fördubblats? Att tala om de automatiska stabilisatorerna är lätt i ett läge där de flesta inte vet vad det handlar om.
Det handlar om a-kassa. Det handlar i mycket stor utsträckning om att Anders Borg försöker lägga ut en dimridå och säga att han satsar 10 miljarder kronor på arbetsmarknadspolitik. Sanningen är att Anders Borg inte satsar ett dugg på arbetsmarknadspolitiken. Anders Borg tvingas betala ut mer i a-kassa när fler och fler människor blir arbetslösa.
Det är nästan uppseendeväckande att det i Anders Borgs tilläggsbudget finns en post som heter Arbetsmarknadspolitiska program där det står minus 5 miljoner kronor. Han minskar till och med pengarna till de arbetsmarknadspolitiska programmen med 5 miljoner kronor. Det häpnadsväckande är att pengarna tydligen ska användas som delfinansiering för att öka statistiken i arbetskraftsundersökningar om de arbetslösa. Tydligen har statistiken blivit så betungande.
Det är så många arbetslösa att man tvingas ta 5 miljoner kronor från de arbetsmarknadspolitiska programmen och lägga över till statistiken. Men någon satsning på arbetsmarknadspolitiken är det inte. De automatiska stabilisatorerna, som ekonomen Anders Borg älskar att tala om, handlar om att ju fler människor som blir arbetslösa, desto mer kostar arbetslösheten. Anders Borg kommer säkert att få erfara att prognoserna på det området överträffas flera gånger om också i fortsättningen.
Men det återstår att svara på frågan: De generösa löften som Anders Borg gav i januari om att fortsätta reformtakten, visserligen med ofinansierade reformer, står de kvar nu när underskottet har dubblats? Kan vi få höra någonting mer än om dimridåerna? Vad är det för stabiliseringspolitiska insatser det handlar om? Vad är det för nedskärningar Anders Borg nu kommer att iscensätta?
Vi vet att varenda kommun och vartenda landsting kommer att avskeda personal därför att de inte får pengar av Anders Borg och regeringen. Regeringen är i sista hand ansvarig för varenda skolsköterska, varenda lärare och varenda läkare som tvingas lämna den offentliga vården. Det är regeringen som får ta det ansvaret. Vad är det för övriga åtgärder regeringen ska vidta för att dra ned sina kostnader?