Anders Ygeman (S):
Ellen Juntti har frågat justitie- och migrationsminister Morgan Johansson hur regeringen och ministern avser att säkerställa dels att fler brott begångna av barn under 15 år utreds, dels att likvärdigheten över landet ökar så att brott begångna av barn utreds i alla delar av Sverige. Hon har också frågat på vilket sätt regeringen och ministern vill ge polisen och rättsväsendet nödvändiga verktyg och resurser för att säkerställa att ungdomskriminaliteten minskar och att färre ungdomar hamnar i kriminalitet.
Slutligen har hon frågat om det är regeringens och ministerns uppfattning att polisen även framdeles ska ha möjlighet till tvångsvisa drogtester av barn under 15 år som misstänks ha brukat narkotika. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Frågan om ungdomsbrottslighet är högt prioriterad av regeringen. Om vi kan ingripa tidigt med tydliga och adekvata åtgärder för unga som begår brott ökar möjligheterna att bryta en negativ utveckling och förebygga fortsatt brottslighet.
Barn under 15 år är inte straffmyndiga. En förundersökning får alltså inte inledas mot en misstänkt som inte har fyllt 15 år vid tiden för gärningen. Huvudansvaret för att åtgärder vidtas från samhällets sida vilar i stället på socialtjänsten, som bäst kan ge barn och deras vårdnadshavare det stöd de behöver.
För dem som riskerar att fastna i normbrytande beteende och kriminalitet behövs tidiga och samlade insatser, till exempel mot missbruk av alkohol och narkotika. I detta sammanhang vill jag peka på det pågående arbetet ute i kommunerna med sociala insatsgrupper. Det är ett myndighetsgemensamt arbete som syftar till att hjälpa barn och ungdomar som hamnat snett att hitta tillbaka och där involverade myndigheter arbetar tillsammans utifrån individens specifika behov av stöd.
Arbetet har lett till att samverkan har ökat mellan involverade myndigheter. En utvärdering av resultatet och samverkansformen ska redovisas i september 2017. Regeringen kommer att följa utvärderingen med stort intresse. Brottsförebyggande rådets rapport från december om brott begångna av barn ger inte stöd för att en polisutredning i sig har någon brottsförebyggande effekt.
Även om arbetet med barn i riskzonen i första hand inte ligger på rättsväsendets myndigheter kan en polisutredning dock ibland vara befogad även när ett barn under 15 år begår brott, framför allt som underlag för socialtjänstens insatser. Vid mycket allvarlig brottslighet kan det också finnas ett intresse från samhällets och brottsoffrens sida att det blir klarlagt vad som har hänt. Brottsförebyggande rådets rapport visar också att de grövre brotten utreds oftare i dag än tidigare.
Rapporten visar vidare att socialtjänsten ofta tycker att de har fått veta tillräckligt om vad barnet gjort och vilka insatser som behövs genom den egna utredningen och att någon polisutredning i många fall inte behövs. När det gäller likvärdigheten över landet visar Brottsförebyggande rådets rapport att variationen mellan länen har minskat. Att det har funnits regionala skillnader i polisens arbete är något som har varit tydligt på flera områden.
Sammanslagningen av polismyndigheterna och Rikspolisstyrelsen till den nyligen inrättade Polismyndigheten ger bättre förutsättningar för en enhetlig rättstillämpning. Jag utgår därför från att omotiverade skillnader i handläggningen mellan olika delar av landet kommer att minska ytterligare. Jag förutsätter också att resurserna används så att Polismyndigheten och övriga rättsväsendet även fortsättningsvis kommer att kunna bedriva ett ändamålsenligt arbete för att bekämpa exempelvis ungdomskriminalitet.
Med detta sagt utesluter jag dock inte att ytterligare åtgärder på området kan bli aktuella. Att ta bort möjligheten att drogtesta barn under 15 år är inte aktuellt i nuläget.