Kristina Yngwe (C):
Tack, ministern, för svaret! För den som inte är helt insatt i den här problematiken tänkte jag ge en bakgrund till varför vi står här i dag. De senaste 30 åren har svenskarnas konsumtion nästan fördubblats. Vi konsumerar betydligt mer kläder i dag än vi gjorde förr. Oftast går det åt väldigt mycket resurser - det går åt mark, vatten och kemikalier. Om det här inte används på ett bra sätt är det ett stort resursslöseri.
I Sverige köper vi ungefär 13 kilo textilier per person och år, och 8 kilo av dem slänger vi rakt i soptunnan. Av dessa 8 kilon är 60 procent hela och rena och skulle kunna återanvändas som bra kläder. Inom avfallshierarkin finns det ett antal steg som klädesplagg ska gå igenom, eller som bör beaktas när det gäller klädesplagg.
Steg ett är att förebygga. Det innebär att vi ska låna eller hyra kläder i stället för att köpa nytt. Det andra steget är att återanvända, vilket innebär att vi går till en secondhandaffär och handlar ett klädesplagg som är nytt för oss men inte nyproducerat. Det tredje steget är materialåtervinning. Det innebär att man kan återanvända textilier som inte går att använda som klädesplagg.
De kanske är smutsiga eller söndriga, men man kan använda dem till isolering eller stoppning i möbler. Man kan också riva sönder fibrerna och återanvända dem i nya kläder. Det är här vi i dag har ett problem. Vi har inget fungerande system för att återvinna insamlad textil. Därför är det en väldigt liten del av den textil som används i Sverige som faktiskt återanvänds och kommer in i systemet igen. Det fjärde steget är att energiåtervinna, det vill säga bränna.
Det är där som det mesta av textilierna hamnar i dag. Det sista steget är att deponera. Som sagt finns det i dag inget fungerande system för steg tre, för materialåtervinning. Det innebär att 8 kilo textilier per person och år bara försvinner, bränns upp och är en totalt förlorad resurs.
Med tanke på att vi måste ställa om vårt samhälle från ett linjärt samhälle där vi konsumerar och sedan kastar till ett kretsloppssamhälle där vi cirkulerar material är detta såklart ett jättestort problem. Det här har också många företag uppmärksammat, och för att ta sitt ansvar i en cirkulär ekonomi är det många företag som har startat egna insamlingar.
Kunden kan ta med sig en påse textilier till Lindex, H&M eller något annat företag när man ändå är på stan och lämna in gamla kläder, gardiner, dukar etcetera. En del kläder är hela och rena och kan lämnas till en secondhandaffär för att återanvändas. Andra textilier är smutsiga eller söndriga, och det är där problemet uppstår. Det har alltså visat sig att dessa företags insamling av textilier som lämpar sig för materialåtervinning eller energiåtervinning i praktiken är olaglig.
Eftersom detta avfall egentligen tillhör kommunen bryter företagens frivilliga producentansvar mot rådande regelverk. Det är i princip olagligt. Det är såklart absurt att det finns ett regelverk som stoppar företag som verkligen vill göra något gott för miljön och ta ansvar för det man släpper ut på marknaden och som stoppar utvecklingen av ett fungerade kretslopp för textilier.
Ministern säger i sitt svar: "För närvarande pågår ett analysarbete inom Regeringskansliet inför ett ställningstagande till hur den fortsatta processen ska se ut." Jag tror faktiskt inte att man kan bli mycket luddigare än så i ett svar. Det pågår alltså en process för att ta ställning till hur en fortsatt process ska se ut. Anser ministern att det är rimligt med den ordning som finns i dag - att frivillig insamling av vissa textilier för återvinning faktiskt är olaglig?
Vad tänker regeringen de facto göra för att förändra detta?