KBLab/rixvox huggingface dataset:
Elisabeth Svantesson (M):
Eva-Lena Jonsson kan tycka att svaret är pinsamt. Som jag har en viss respekt för Eva-Lena Janssons fråga, som är väldigt specifik och går in i en detalj i ett regleringsbrev, tror jag att Eva-Lena Jansson har en viss respekt för hur Regeringskansliet arbetar. Om man ställer specifika frågor om regleringsbrev får man också specifika svar, och det är det som vi nu behandlar, herr talman.
När ärendet är klart och när det finns svar och beslut lämnas det såklart först till Arbetsförmedlingen och inte i en interpellationsdebatt här i riksdagen. Det tycker jag är rätt så naturligt. Samtidigt vill jag säga någonting om de möjligheter som Arbetsförmedlingen faktiskt har i dag.
År 2010 infördes programmet om arbetslivsintroduktion för personer som har nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning och som är i behov av arbetsförberedande insatser, det vill säga det som benämns som förrehabilitering i framställan. Det är positivt att personer som är i behov av stöd nu kan få det genom det stärkta samarbetet mellan Arbetsförmedlingen, Försäkringskassan och övriga aktörer.
Men Arbetsförmedlingen kan upphandla arbetsförberedande insatser på samma sätt som andra insatser. Folkhögskolor och studieförbund är två bland många aktörer som kan lämna anbud i sådana upphandlingar. Möjligheten finns alltså redan i dag att upphandla arbetsförberedande insatser hos folkhögskolor och studieförbund.
Elisabeth Svantesson (M):
Vad jag sade var att Arbetsförmedlingen kan upphandla arbetsförberedande insatser på samma sätt som andra insatser. Sedan kan man komma med specifika önskemål. Det har man alltså möjlighet att göra redan i dag. När det gäller att Arbetsförmedlingen inkommer med förslag till förändring i regleringsbrev kan jag säga att det hela tiden lämnas olika frågor till regeringen som rör myndighetens regleringsbrev. Det har man också gjort i budgetunderlaget.
Men när det gäller regleringsbrevet för budgetåret 2014, som trots allt denna interpellation handlar om, pågår det för närvarande ett arbete med det brevet i Regeringskansliet, och det presenteras normalt strax före jul. Jag är väldigt glad över det som den här regeringen har gjort för människor som tidigare gömdes och glömdes i långtidssjukskrivningar.
Jag är också glad över att Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan nu jobbar mycket närmare varandra med de personer som behöver rehabiliteringsinsatser, och att man nu kan erbjuda också arbetsförberedande insatser. Detta har tidigare legat helt utanför Arbetsförmedlingens ansvar. De gemensamma kartläggningarna är viktiga.
Efter en kartläggning kan olika insatser erbjudas till olika individer som inte är redo för arbetslivsinriktade insatser. Detta samarbete är väldigt bra. Och jag säger nu för tredje gången att Arbetsförmedlingen kan upphandla arbetsförberedande insatser på samma sätt som andra.
Elisabeth Svantesson (M):
Eva-Lena Jansson sade att Elisabeth Svantesson missar chansen att ge stöd till människor som är i behov av det. Som jag sade alldeles nyss har Alliansen gjort någonting som var välbehövligt. De människor som tidigare glömdes och gömdes i långa sjukskrivningar fick aldrig en chans att visa att de hade en arbetsförmåga över huvud taget. Vi har lyft in den här gruppen. Vi ser den potential som finns med olika stödinsatser.
Sedan är det här ett förslag bland många som vi väger in när vi gör bedömningar i både budgetarbete och regleringsbrev. Återigen: Riksdagens kammare är inte och kommer inte att vara ett forum där jag berättar vad som kommer att stå i regleringsbrevet. Det offentliggörs strax före jul.
Elisabeth Svantesson (M):
Hon har vidare frågat mig vad jag avser att göra för att minska långtidsarbetslösheten. Låt mig inleda med frågan om jobbskatteavdraget. Nivån på jämviktsarbetslösheten bestäms framför allt av de institutioner och regelverk som omgärdar arbetsmarknaden. För att minska jämviktsarbetslösheten är det centralt att skatte- och socialförsäkringssystemet ger tydliga drivkrafter att arbeta. Jobbskatteavdraget är därför en central del i regeringens politik för att minska jämviktsarbetslösheten och öka den varaktiga sysselsättningen.
Regeringen bedömer att jobbskatteavdragets fyra första steg på sikt leder till att den varaktiga sysselsättningen ökar med ca 100 000 personer och att arbetslösheten minskar med 0,6 procentenheter. Konjunkturinstitutet gör likvärdiga bedömningar av effekterna på sysselsättningen och jämviktsarbetslösheten av jobbskatteavdragen. För att minska långtidsarbetslösheten har regeringen tidigare satsat betydande resurser på att förbättra aktivitetsnivån och kvaliteten i jobb- och utvecklingsgarantin.
Detta har bland annat resulterat i fler arbetsplatsförlagda aktiviteter som ökar möjligheterna för deltagarna att lämna garantin för ett jobb. I budgetpropositionen för 2014 föreslås åtgärder för drygt 24 miljarder kronor för att stödja tillväxt och varaktigt öka sysselsättningen. Bland annat tillförs arbetsmarknadspolitiken ytterligare drygt 2 miljarder kronor de kommande fyra åren för att bekämpa långtidsarbetslösheten.
Förslagen innebär bland annat att regeringen permanentar möjligheterna till programinsatser i sysselsättningsfasen. Dessutom permanentas det förstärkta anställningsstödet för personer i sysselsättningsfasen samtidigt som förstärkta och särskilda anställningsstödets maximala längd förlängs med ett år. Regeringen satsar dessutom på 1 000 nya utvecklingsanställningar inom Samhall för personer i sysselsättningsfasen med nedsatt arbetsförmåga.
Satsningarna bedöms sammantaget medföra att det blir mer attraktivt för arbetsgivarna att anställa så att fler långtidsarbetslösa kan erbjudas en anställning och därmed lämna jobb- och utvecklingsgarantin.
Elisabeth Svantesson (M):
Pia Nilssons interpellation handlar om både jobbskatteavdrag och långtidsarbetslöshet. Allt detta hänger ihop. Som jag sade i min inledning är det inte en slump att över 200 000 fler är sysselsatta i dag än 2006 trots krisen. Jobben växte inte till i början av 2000-talet, men nu har de gjort det trots en kris. Hur ska då de långtidsarbetslösa i Västmanland komma i arbete?
Jo, genom att jobben fortsätter att växa till, att vi fortsätter att driva en politik där vi satsar på infrastruktur och forskning och förenklar för småföretag - helt enkelt att vi driver en aktiv tillväxtpolitik som förbättrar förutsättningarna för att få arbete. Då kan de också komma dem till del som står längre bort. De personerna måste också rustas och matchas. Det finns arbetsmarknadsutbildningar. Det finns gott om möjligheter att i det ordinarie utbildningssystemet omskola sig och plugga.
Det finns goda möjligheter runt om i Sverige att studera vidare. Vilka verktyg har vi? Pia Nilsson efterlyser dem. Ja, det finns många verktyg. Vi har utbildningssystemet, såklart, men också det särskilda anställningsstödet, som vi nu förlänger till två år. Att en person som är långtidsarbetslös har ett stöd med sig som är så mycket som 85 procent av lönekostnaden är ett fantastiskt verktyg.
Men utmaningen i Västmanland är, som på alla andra ställen i Sverige, att arbetsgivare också måste öppna dörren för de personer som står längre bort. Men den politik som vi nu för, som är tillväxtvänlig och som gör att jobben växer till, är också viktig för att, som jag sade, de långtidsarbetslösa och de unga i Västmanland ska få arbete.
När vi ser att fler unga nu får jobb svarar Socialdemokraterna i budgeten för nästa år med att tredubbla de sociala avgifterna för unga. När vi sänker trösklarna in till arbetsmarknaden svarar Socialdemokraterna med fördubblad restaurangmoms, trots att det är många som får sitt första jobb i den branschen. När Sverige behöver fler företag som anställer och växer i hela landet svarar Socialdemokraterna med exempelvis lastbilsskatt.
Socialdemokraternas politik, som är företagsovänlig, vill jag säga, och där man gör höjningar i transfereringssystemen, leder till att ca 80 000 jobb försvinner. Därför tycker jag att det är märkligt att Pia Nilsson, som många andra socialdemokrater här i riksdagens kammare, efterlyser och talar om att jobben ska bli fler. Men man lägger förslag, på förslag i Sveriges riksdag som faktiskt gör att jobb slås ut.
Elisabeth Svantesson (M):
Tack, Pia Nilsson, för interpellationen och den här debatten! Jag menar att det inte är en slump att 200 000 fler har ett jobb att gå till. Jobben har framför allt vuxit fram i den privata sektorn. Det är bara genom en politik som gör att jobben växer till som även de långtidsarbetslösa kan ha ett jobb att gå till. Och de personer som behöver rustas och matchas ska få de insatser som de behöver. Men det går inte att klumpa ihop gruppen långtidsarbetslösa. Det är ingen homogen grupp.
Det de har gemensamt är att de har varit ifrån arbetsmarknaden alldeles för länge. En del av dem kan motiveras att läsa vidare, som vi till exempel gör med de unga arbetslösa. Det är studiemotiverande insatser för att de ska sätta sig i skolbänken igen och läsa klart gymnasiet. Vi tror att man ska motivera unga tillbaka. Socialdemokraterna har förslag om att man i stället ska tvinga dem. Men grunden är att unga behöver läsa klart gymnasiet. Där delar jag Pia Nilssons inställning.
I grund och botten handlar detta, herr talman, om att jobben inte växer till på Arbetsförmedlingen. De växer inte till i utbildningssystemet. De växer till ute hos arbetsgivare och hos företag som faktiskt kan växa trots en ganska tuff situation i ekonomin. Vi har då en uppgift i arbetsmarknadspolitiken, som vi har sagt gång på gång. Socialdemokraterna vill gärna sprida en bild av att vi inte har nya förslag. Men varje år lägger vi här i Sveriges riksdag fram förslag som gör att jobben växer till.
Varje år lägger vi här i Sveriges riksdag fram förslag som underlättar för människor att komma närmare arbetsmarknaden. Det handlar om dem som tycker att det har varit tufft i krisen eftersom de har konkurrerats bort av andra personer som står närmare. Jag tänker på de olika stöd som finns och på det utbildningssystem som vi har. Det är också så, herr talman, om jag ska döda en myt till, att det är över 40 000 fler högskoleplatser i dag än vad det var 2006. Det finns goda möjligheter att studera.
Det finns goda möjligheter att utbilda sig i Sverige. Arbetsmarknadspolitiken kan göra en del, men i grund och botten handlar det om att jobben måste fortsätta att växa till för att de som står allra längst bort också ska få ta del av de jobb som växer fram.
Elisabeth Svantesson (M):
Marie Nordén har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förebygga olyckor och dödsfall på arbetsplatserna i Jämtlands län. Marie Nordén har också frågat mig vilka ambitioner jag och regeringen i övrigt har för att stärka arbetsmiljöarbetet på arbetsplatserna runt om i landet. Jag vill inledningsvis göra klart att det är min och regeringens ambition att arbetsmiljön på alla arbetsplatser ska vara bra. Det förebyggande arbetet är viktigt oavsett var i Sverige arbetsplatsen är belägen. Arbetsgivaren har ansvar för att se till att arbetsmiljölagen följs.
I det förebyggande arbetet spelar också samverkan en viktig roll. Jag kommer därför i mina kontakter med arbetsmarknadens parter att fortsätta ta upp hur vi bäst kan samarbeta vidare för att främja en god arbetsmiljö som förebygger ohälsa och olyckor i arbetslivet. Det ligger i varje statlig myndighets uppdrag att hela tiden bedriva verksamheten så effektivt som möjligt. Men hur Arbetsmiljöverket väljer att organisera sig bestämmer verkets ledning.
Det centrala för regeringen är att myndigheten bedriver sin verksamhet på ett effektivt sätt som svarar mot deras uppdrag. Sedan 2007 har Arbetsmiljöverket effektiviserat sin verksamhet och sänkt sina driftskostnader väsentligt. Siffrorna visar att det i dag utförs fler inspektioner per inspektör än för bara några år sedan. Också antalet krav i tillsynsbesluten har ökat, vilket tyder på att verkets arbete med urvalsmetoder för att identifiera de mest riskfyllda arbetsställena har gett resultat.
Informationsinsatser är ett viktigt komplement till tillsynsverksamheten. Genom öronmärkta satsningar med start 2009 har Arbetsmiljöverket tillförts ca 47 miljoner kronor i nivåhöjning, främst för att utveckla de delar av verksamheten som handlar om information och kommunikation. Från och med 2014 ökas denna satsning med ytterligare 2 miljoner kronor i nivåhöjning. Syftet med informationssatsningen är att fler arbetsplatser ska stimuleras till ett effektivt arbetsmiljöarbete och nås av den kunskap som finns hos verket.
Det här är några av de insatser som pågår för att stärka arbetsmiljöarbetet på arbetsplatser runt om i landet. Jag lämnade den 5 november, i mina svar på de interpellationer som då debatterades, ytterligare exempel på insatser som görs såväl på lagstiftningsnivå som på myndighetsnivå.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar Marie Nordén för interpellationen. Jag har svarat på flera riksdagsfrågor och interpellationer den 5 november och även tidigare i dag och redogjort för min och regeringens syn på arbetsmiljöpolitiken. Jag behöver inte återupprepa allt som jag då. Marie Nordén frågar mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förebygga olyckor och dödsfall på arbetsplatserna i Jämtlands län.
Marie Nordén skriver också i sin interpellation att detta att man nu omorganiserar sig på Arbetsmiljöverket kommer att innebära ännu färre inspektioner på arbetsplatserna. Jag vet inte om Marie Nordén vet någonting som jag inte vet. Det jag vet är att Arbetsmiljöverket har ett uppdrag att verka i hela landet i tillsynsarbete. Det handlar om att få till stånd ett välfungerande förebyggande arbetsmiljöarbete och att kontrollera att regelverket följs. Man jobbar också med ett riskförebyggande arbete.
Det är grundläggande för att komma till rätta med arbetsplatsolyckor och för hälsa och arbetsmiljö. För att göra rätt måste man också veta vad som förväntas. Informationsinsatserna är också väldigt viktiga som ett komplement till tillsynsverksamheten för att få en god efterlevnad av arbetsmiljöreglerna. Arbetsmiljöverket har viktiga uppgifter.
Man jobbar inte i dag på exakt samma sätt som man gjorde för 7, 14 eller 21 år sedan, utan det förändras eftersom också arbetsmarknaden förändras. Men hur Arbetsmiljöverket väljer att organisera sig, som den här interpellationen delvis handlar om, är ändå en uppgift för verkets ledning. Uppdraget ligger fast.
Det har jag sagt tidigare, men det är ändå viktigt att poängtera. Jämtlands län är fortfarande en viktig del för Arbetsmiljöverket att finnas i och att arbeta effektivt för. Hur man arbetar och var man finns är som sagt en fråga för verkets ledning.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag är glad att Eva-Lena Jansson lyfte upp parterna. Arbetsmarknadens parter har ett stort ansvar för hur arbetsmiljön ser ut på landets arbetsplatser. Arbetsgivarna har huvudansvaret, men parterna tillsammans har också ett ansvar. Parterna samverkar också med Arbetsmiljöverket så att tillsynsinsatser och föreskrifter blir väl utformade.
Parterna har också en viktig roll som pådrivare för ett bättre förebyggande arbetsmiljöarbete. De kan göra skillnad genom att aktiv påverka sina medlemmar att göra rätt och fokusera på betydelsen av ett hälsosamt arbetsliv på både kort och lång sikt. Jag har nära kontakt med parterna i arbetsmiljöfrågorna och kommer att fortsätta ta upp hur vi bäst kan samarbeta vidare för att främja en god arbetsmiljö som förebygger ohälsa och olyckor i arbetslivet. Herr talman!
Slutligen ska jag kommentera resursfrågan, som Socialdemokraterna återkommer till gång på gång. Regeringen gjorde omprioriteringar när man kom till makten 2006. Bland annat gjordes effektiviseringar och besparingar på en lång rad områden inom statsförvaltningen. Det påverkade även myndigheterna på arbetsmiljö- och arbetslivsområdena, till exempel Arbetsmiljöverket. Sedan 2009 har dock verkets anslag ökat.
Arbetsmiljöverket har också effektiviserat sin verksamhet och sänkt sina driftskostnader väsentligt sedan 2007. I dag utförs det långt fler inspektioner per inspektör än för bara några år sedan. Även antalet krav i tillsynsbesluten har ökat - något som tyder på att verkets arbete med urvalsmetoder för att identifiera de mest riskfyllda arbetsställena har gett resultat. Resurserna är således inte alltid avgörande för ett gott och effektivt arbetsmiljöarbete.
Elisabeth Svantesson (M):
Sverige ska vara ett föregångsland när det gäller arbetsmiljöarbete. Då måste arbetsmiljöarbetet vara en viktig och naturlig del av vardagen på alla våra arbetsplatser. A och O för att uppnå detta är samarbete och att det förebyggande arbetsmiljöarbetet funkar. Här har, som jag tidigare nämnt, partsorganisationerna en väldigt viktig roll som pådrivare för en bättre arbetsmiljö.
De kan göra skillnad genom att aktivt påverka sina medlemmar att göra rätt och fokusera på betydelsen av ett hälsosamt arbetsliv. Även Arbetsmiljöverket har naturligtvis stor betydelse i det här arbetet. Man gör betydande insatser genom att informera företag om både regelverk och hur de kan förbättra sitt arbetsmiljöarbete. Det är viktigt eftersom många upplever att det är svårt att veta vad som gäller. Raimo Pärssinen efterlyser komplexitet.
Låt mig citera vad jag sade i svaret: "Det är emellertid inte heller så enkelt att arbetsmiljöproblem går att lösa enbart genom att tillföra mer resurser till Arbetsmiljöverket. Frågorna är mer komplexa än så." Jag har ett exempel på varför frågorna är mer komplexa än så. Om det vore så enkelt att det fanns en stark korrelation mellan resurser till Arbetsmiljöverket och färre olyckor, då skulle inte olyckstalen ha varit betydligt högre på Socialdemokraternas tid, då resurserna var större. Det är inte så enkelt.
Självklart betyder resurser mycket, men man ska rikta dem mot områden där man tror att de gör nytta. Vi tror mycket på kunskaps- och informationsspridning. Det tycker jag har varit tydligt i dag, och det har varit tydligt i tidigare debatter. Kort om avstånd och antal kontor: Det är myndigheternas uppgift att själva organisera sig. Redan i dag inom vissa geografiska områden har Arbetsmiljöverkets inspektörer en bit att åka.
De åker dit, är där några dagar och gör inspektioner. Så kommer det att bli även nu. Det är bättre att använda pengarna till människor än till lokalhyror.
Elisabeth Svantesson (M):
Bo Bernhardsson har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att förbättra matchningen på arbetsmarknaden för att hjälpa företag att hitta rätt personal. Regeringen har sedan den tillträdde 2006 genomfört omfattande åtgärder för att minska jämviktsarbetslösheten och förbättra matchningen. Viktiga reformer har bland annat varit införande av jobbskatteavdrag samt åtgärder för att stimulera efterfrågan för grupper med svag förankring på arbetsmarknaden, till exempel genom nystartsjobb. Regeringen har också reformerat arbetsmarknads- och utbildningspolitiken.
Jag kan också konstatera att sysselsättningen har ökat med 200 000 personer och att utanförskapet har minskat med ungefär lika mycket sedan 2006. För att ytterligare öka sysselsättningen måste vi ha en god matchning till de lediga jobben. Arbetsförmedlingen fyller en central funktion, och det är viktigt att myndigheten på bästa sätt bidrar till att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt, bland annat genom en förbättrad matchning. Den svenska arbetsmarknaden förändras kontinuerligt, och flera reformer har genomförts.
Därför är det rimligt att vi nu tittar på om det finns behov av förändring på en av våra viktigaste myndigheter. Regeringen har därför i budgetpropositionen för 2014 aviserat en bred översyn av Arbetsförmedlingen.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tackar Bo Bernhardsson för denna interpellation. Jag tror att Bo Bernhardsson, Anders Karlsson och Peter Persson längtar tillbaka till en svunnen tid som inte kommer att komma tillbaka, och det av flera anledningar. Det verkar också som om de längtar tillbaka till någon gammal Ams-politik. När man läser den budget som ni har lagt på riksdagens bord är det mycket tydligt att ni fortfarande tror att jobben skapas av politiker och gärna på Sveavägen 68.
Med ett pennstreck i en budget har ni skapat 21 000 nya jobb för nästa år. Det som parterna ska förhandla fram i sina avtal det fixar sossarna. När man läser Socialdemokraternas budget ser man att det skrivs om vad ministern menar med sänkta trösklar. Jo, ministern menar att för att en ung människa ska få in en fot på arbetsmarknaden, vilket ofta är tufft - arbetsgivaren ställer tuffa krav - kan man underlätta till exempel genom nya jobb som vi har kommit överens med parterna om. Man kan också underlätta genom att sänka arbetsgivaravgifterna.
Det gör vi ännu mer för de yngsta ungdomarna, för dem som är under 23 år, från och med nästa år. Det tror jag är viktigt. Det är ett sätt att sänka trösklar. Det är inte att pressa löner, utan det är att underlätta för unga att komma in på arbetsmarknaden. Men reallönerna har ökat, Bo Bernhardsson. Matchning handlar alltså om att jobben fortsätter att växa till och att vi gör allt vi kan. Och det krävs ansträngningar för att alla människor som i dag står utanför arbetsmarknaden matchas och rustas för att komma tillbaka.
Jag längtar inte tillbaka till den tid då i synnerhet många kvinnor förtidspensionerades trots att de hade arbetsförmåga. De lever med den tuffa situationen att de kommer att ha en låg inkomst resten av sitt liv. Jag och Alliansen vill att vi ska se människors arbetsförmåga och göra allt vi kan för att rusta och matcha dem tillbaka till arbetsmarknaden. Då krävs det en politik för fler jobb. Men det krävs också att vi jobbar aktivt med att dessa jobb kommer fler till del. Matchning handlar om många olika saker.
Det handlar faktiskt om skattesystemet, om utbildningssystemet och om en väl fungerande arbetsförmedling. Det är också därför som vi nu gör en översyn av denna.
Elisabeth Svantesson (M):
Hillevi Larsson har frågat mig vad myndighetens framsteg med just detta program, dessa öronmärkta pengar, består av. Möjligheten att ta del av program i sysselsättningsfasen infördes i maj 2011. Efter en tid av implementering på Arbetsförmedlingen har myndighetens arbete gett resultat genom att besluten om program i sysselsättningsfasen har ökat. Men det är viktigt att anslagsramarna hålls, samtidigt som vi vill att anslaget fullt ut ska komma deltagare som behöver rustas till del.
Arbetsförmedlingen har också fått i uppdrag av regeringen att vidta åtgärder för att ha en god styrning, kontroll och uppföljning av de anslagsvillkor som gäller. I budgetpropositionen för 2014 föreslår regeringen att möjligheten till program blir permanent och att Arbetsförmedlingen tillförs nya pengar för ändamålet.
Elisabeth Svantesson (M):
Jag tänker vara relativt kortfattad. Den här debatten har jag och Hillevi Larsson haft tidigare, och jag har haft den med andra socialdemokrater också. Om några dagar börjar budgeten för 2014 att gälla. Där har vi permanentat insatserna, och det finns ett tydligt anslag för denna verksamhet. Jag tror att det är viktigt att komma ihåg att de personer som har stått utanför arbetsmarknaden länge, som har varit arbetslösa länge och befunnit sig i olika garantier länge under denna tid ska ha fått de insatser som de behöver.
Det är inte så att personer i sysselsättningsfasen är en homogen grupp. Det de har gemensamt är att de har varit arbetslösa under lång tid. De behöver olika stöd och olika vägar tillbaka. Tanken är dock - och det är ju grundtanken - att man ska finnas hos en anordnare och känna att man är med och bidrar och inte lämnas hemma. Man måste få finnas med i samhället.
Beroende på vad som kan stärka de olika personerna har vi också öppnat för olika typer av programinsatser. Det kan vara att starta eget eller en arbetsmarknadsutbildning, men det ska såklart vara det som är viktigt just för de personerna. Jag ska kort kommentera det här att det inte har varit tillåtet att utbilda sig. Jo, vi har ett reguljärt utbildningssystem - låt oss komma ihåg det. Det finns människor som går vidare från sysselsättningsfasen till att just utbilda sig i det reguljära systemet.
Det tror jag är grunden: I Sverige ska det allra tydligaste och viktigaste vara att man använder sig av det reguljära utbildningssystemet. För dem som inte har möjlighet att göra det kan en arbetsmarknadsutbildning vara en insats som underlättar för personer att komma vidare, men det är definitivt inte för alla.