Jan Ericson (M):
Under flera decennier har Västsverige missgynnats kraftigt när det gäller investering i infrastruktur. I dag är behoven skriande stora, när det gäller både vägar och järnvägar och inte minst en ny älvförbindelse. När Alliansen tillträdde upptäckte vi snabbt hur ihålig den gamla s-politiken var - inte ens de utlovade och beslutade väg- och järnvägsprojekten var finansierade. Det fanns brister i finansieringen i 100-miljardersklassen.
Försummelserna från tidigare s-regeringar har varit monumentala, och kanske drabbades Västsverige hårdare än någon annan del av landet. Alliansen har visat handlingskraft och prioriterat infrastrukturen, vad gäller både nyproduktion och underhåll. Ingen regering har någonsin satsat så mycket pengar på nya järnvägar och vägar som Alliansen. Glädjande nog har Västsverige fått en mycket stor del av kakan.
Äntligen, kan jag ju säga som ledamot från denna del av landet. Herr talman! Trots alla dessa lovord finns det ett litet smolk i glädjebägaren. Alla de politiska partierna i Göteborg står bakom beslutet att införa "trängselskatt" runt Göteborg. Syftet är uttryckligen att pengarna ska användas som delfinansiering av det stora paketet för infrastrukturinvesteringar i Västra Götaland.
Jag har förståelse för att politikerna ser detta som den enda utvägen att få till stånd akuta satsningar på vägar och järnvägar, främst runt Göteborg och inte minst en ny älvförbindelse och en ny järnväg ut till hamnen. Utan någon form av medfinansiering hade alla de beslutade satsningarna antagligen inte kommit till stånd. Västsveriges politiker har så att säga tagit beslutet om trängselskatt med kniven mot strupen.
Men trots min förståelse för politikernas beslut måste jag principiellt ifrågasätta beslutet om "trängselskatt" runt Göteborg. I mitt manus har jag förresten satt ordet "trängselskatt" inom citationstecken. Anledningen är uppenbar - det handlar inte alls i första hand om att motverka trängsel utan helt enkelt om att dra in pengar från bilisterna. Jag kan acceptera trängselskatt för att minska trafiken in till Göteborgs centrum.
Jag kan också tycka att det är acceptabelt med en avgift för att finansiera ett visst projekt, exempelvis att ta ut en avgift för alla som passerar över en bro tills bron är betalad. Men att plocka ut vägtullar av alla människor som kör genom en stad på en befintlig Europaväg är inte rimligt. Trängselskatten runt Göteborg skiljer sig nämligen från trängselskatten i Stockholm.
Det handlar om att ta ut en avgift av alla bilister som kör på en Europaväg genom Göteborg på väg från exempelvis Malmö till Norge eller Stockholm. Avgiften kommer dessutom, som det ser ut, att tas ut innan någon ny älvförbindelse ens har byggts, vilket gör att bilisterna tvingas köra på samma gamla motorväg som förut men nu betala en avgift för detta.
Pendlare som måste resa genom Göteborg till jobbet drabbas allra hårdast, inte minst de som bor i norra Halland eller i Borås/Sjuhärad och som arbetar norr om Göteborg eller omvänt. Kostnaden kommer att hamna på mellan 500 och 800 kronor per månad för en normalpendlare, lite beroende på när på dygnet man kör. Det kommer att finnas ganska få möjligheter att åka kollektivt på dessa konstiga pendlingssträckor.
Nyligen framkom i en utredning från Vägverket att trängselskatter kommer att ge sämre luft i vissa områden runt Göteborg, främst kring infartslederna, eftersom många kommer att välja en längre väg runt Göteborg för att slippa betala en avgift. Detta ökar både bensinförbrukning och utsläpp. Det går därför att ifrågasätta trängselskatterna även ur miljösynpunkt. Man kan också känna viss tveksamhet när det gäller den ekonomiska kalkylen.
Vägverket har sagt i en rapport att det krävs en högre avgift än de beslutade för att trängselskattesystemet ska gå ihop ekonomiskt. Risken finns alltså att en alltför stor del av de beslutade avgifterna kommer att försvinna i administration. Jag kan inte låta bli att känna en viss oro för att man inom en snar framtid kommer att tvingas höja avgifterna för att det ska bli några pengar till infrastrukturen. Framför allt blir jag lite orolig för följderna av dagens beslut om trängselskatter.
Vilken blir nästa stad eller ort som lämnar in en ansökan om att få sätta upp en bom över en större väg för att ta ut avgifter från alla som passerar för att använda dessa pengar till lokala infrastrukturprojekt? Hur ska vi kunna säga nej till detta när vi nu ger Göteborg denna rätt? Vill vi verkligen öppna upp för ett samhälle där man tvingas betala tull vid varje stad eller ort som man passerar? Ska vi återinföra gamla tiders stadstullar? Göteborgarna verkar för övrigt inte särskilt tilltalade av trängselskatt.
Jag upplever själv ett starkt motstånd bland allmänheten, bland både göteborgare och andra pendlare. Detta motstånd går över alla partigränser. Jag får en känsla av att politikerna inte går helt i takt med medborgarnas åsikter i frågan. Herr talman! Jag har sedan länge insett att det inte finns någon återvändo i denna fråga. Alltför mycket står på spel för Västsverige om riksdagen inte godtar förslaget om trängselskatt.
Men det hade faktiskt funnits ett bättre sätt att lösa finansieringen, och det är det som mitt anförande nu kommer att handla om. I grunden behöver infrastrukturinvesteringar hanteras på ett annat sätt, som gör att avgifter inte behöver tas ut ovanpå världens näst högsta skattetryck på både arbete och trafik. Jag har som bekant skrivit flera riksdagsmotioner om statlig investeringsbudget för större infrastrukturinvesteringar.
Tanken är att man ska skriva av dessa investeringar över tid, precis som man skriver av alla andra stora investeringar som görs av kommuner, landsting och företag. Jag har stöd för detta synsätt från ett antal moderater och andra riksdagsledamöter i Alliansen, och även från bland annat Västsvenska Industri- och Handelskammaren och andra representanter för näringslivet och lokala politiker. I november 2007 skrev ett stort antal kommunstyrelseordförande längs västkusten från båda blocken en gemensam debattartikel i Göteborgs-Posten.
Bland undertecknarna fanns de moderata kommunstyrelseordförandena Peter Danielsson, Helsingborg, Carl Fredrik Graf, Halmstad, Per Ödman, Kungsbacka, och Gösta Bergenheim, Varberg, men också socialdemokraterna Göran Johansson, Göteborg, och Ilmar Reepalu, Malmö. Även kommunstyrelseordförandena i Lund, Landskrona, Falkenberg, Ängelholm, Kävlinge, Laholm, Staffanstorp och Båstad stod bakom artikeln.
Artikeln handlade om behovet av nya infrastrukturinvesteringar längs västkusten för utveckling av regionen och företagandet men också för miljön. Man pekade särskilt på hur lång tid det kommer att ta att bygga allt som behövs med nuvarande sätt att finansiera investeringarna. I slutet av artikeln kan man läsa: "Det behövs nya synsätt om vi tillsammans ska komma till rätta med den situation som Sverige har hamnat i. - - - Konstruktiva förslag saknas inte.
- - - I en nyligen skriven motion till riksdagen föreslås en ändring i redovisningsprinciperna för stora och samhällsekonomiskt lönsamma infrastrukturinvesteringar, så att dessa behandlas som just investeringar och inte bokförs som en kostnad i statens budget." Det som kommunalråden syftar på är precis den riksdagsmotion som jag har lämnat in tillsammans med min moderata riksdagskollega Maria Plass i oktober samma år.
Vårt förslag, att ändra redovisningsprinciperna i statens budget, är inget man gör lättvindigt. Ett sådant långsiktigt beslut lär förutsätta ett brett stöd i Sveriges riksdag. Det var därför positivt att vårt förslag fick stöd från både tunga moderata och socialdemokratiska kommunpolitiker. Även på Socialdemokraternas kongress fanns faktiskt ett motionsförslag om att staten borde införa en investeringsbudget för infrastrukturinvesteringar.
Men detta avslogs, och Thomas Östros varnade på kongressen för att det skulle medföra att "kommande generationer får betala för våra infrastrukturinvesteringar". Liknande tongångar hör jag ibland från företrädare för Alliansen när frågan kommer på tal. Jag tycker att det är lite märkligt. Den diskussionen finns ju inte när det gäller andra viktiga investeringar i vårt samhälle. All infrastruktur som vi planerar och bygger i dag gör vi ju för kommande generationer. Det är främst våra barn och barnbarn som kommer att använda de nya vägarna och järnvägarna.
Det är väl högst rimligt att de då också får vara med och betala, precis som de får betala kommande års avskrivningar på skolor och sjukhus. Herr talman! Om man bygger en ny flygterminalbyggnad på Landvetter, ett parkeringshus i Borås eller en ny järnvägsstation i Göteborg läggs alla dessa byggnader på en investeringsplan och skrivs av med några procent per år. Inte säger någon att en ny järnvägsstation ska kostnadsföras direkt för att inte belasta kommande generationer.
Men när det gäller de allra största investeringarna i landet, som en ny motorväg eller en ny järnväg, måste de märkligt nog kostnadsföras i sin helhet direkt när de är klara och pressas in i statens driftbudget. Det gör att pengarna aldrig någonsin kommer att räcka till allt som är samhällsekonomiskt lönsamt att bygga. I sin tur bromsar detta samhällets och företagens utveckling, försvårar rörligheten på arbetsmarknaden och motverkar en bättre miljö.
För att undvika detta tvingas också lokala politiker att gå in med enorma belopp av kommunala eller regionala medel, som man just har beslutat i Borås rörande förbifarten riksväg 40 till riksväg 27 över Viared. Eller också tvingas man ta olyckliga beslut om trängselskatt, som vi nu gör i Göteborg. Att lokala politiker ska tvingas förskottera kommunala medel till ett stort väg-, tunnel- eller brobygge samtidigt som man i andra änden ropar efter statliga tillskott av pengar för att klara skolan och äldreomsorgen är fullständigt absurt.
Lika absurt är det att överbeskatta bilister genom att plötsligt införa en avgift för att de ska få fortsätta att köra på sin gamla vanliga motorväg. Socialdemokraterna spelar tyvärr ett dubbelspel i frågan. S-kongressen har fattat beslut om att förespråka lånefinansiering av väg- och järnvägsbyggen. Men detta görs redan i dag så det är inte alls den revolution som de vill få oss att tro. En lånefinansiering löser inte problemen med att statens budgetramar sätter gränserna för hur mycket infrastruktur man kan få plats med i statens driftbudget.
Så länge man måste kostnadsföra hela investeringen så snart den är klar spelar inte själva finansieringen i sig någon roll. Statens budget kommer inte att kunna rymma alla de viktiga projekt som behövs, oavsett om man finansierar projekten på ena eller andra sättet. Ökad lånefinansiering saknar helt enkelt betydelse för att kunna snabba på viktiga infrastrukturprojekt, och Socialdemokraterna står tyvärr lika handfallna som under sina regeringsår när det gäller infrastrukturen.
Alliansen har under sina fyra år gjort de största satsningarna någonsin i Sveriges historia på infrastrukturen, men det räcker tyvärr ändå inte till. Statens budgetramar sätter fortfarande gränserna - helt i onödan. Herr talman! Skam den som ger sig! Jag tänker fortsätta argumentera för en statlig investeringsbudget för större samhällsekonomiskt lönsamma infrastrukturprojekt.
I grunden ser jag detta inte som en partipolitisk fråga utan som en fråga om hur vi som politiker kan snabba på viktig investering i infrastruktur för att gynna näringsliv, tillväxt, arbetsmarknad och miljö. Om Sveriges riksdag ville, kunde vi lösa problemet en gång för alla och på köpet slippa både biltullar och kommunal förskottering och medfinansiering. Jag uppmanar därför alla riksdagsledamöter, oavsett parti, att driva frågan om investeringsbudget i valrörelsen och i sina respektive partier.
Efter valet kommer frågan upp igen i denna kammare. Det lovar jag att se till om jag får förnyat förtroende som riksdagsledamot. I oktober lämnar jag i så fall in en ny motion i frågan.