KBLab/rixvox huggingface dataset:
Krister Hammarbergh (M):
Jag ska säga som jag sa till justitieministern tidigare: Det är trevligt att statsrådet är här och debatterar budgeten! Det är klart att vi måste samarbeta när det gäller att ta fram viktig lagstiftning, och det upplever jag också att vi har gjort de gånger som det har behövts. Problemen med Daish har inte funnits speciellt många år, tack och lov, och det är klart att åtgärder måste vidtas.
Därför var det bra att det fanns samtal om hur vi skulle bemöta terrorismen, och det är positivt att regeringen också tagit våra förslag och lagt fram propositioner. Det är ett bra samarbete. Det är bra att regeringen har gått fram med skärpt lagstiftning om passen utifrån de utredningsdirektiv som vi tidigare lade fram. Det regeringen har gjort när det gäller den grova organiserade brottsligheten är bra, utifrån de direktiv och initiativ som vi tog. Det är bra att man har gjort det även när det gäller id-kapningen, vilket ursprungligen kommer från alliansregeringen.
Förverkande av egendom är något mycket kraftfullt, precis som inrikesministern säger. Vi har även förslagen om skärpta straff vad gäller narkotika och maskeringsförbud. Det har inte blivit helt perfekt alla gånger. Det som gäller passen måste kompletteras; detsamma gäller maskeringsförbudet. Det är klart att när vi får nya händelser i samhället och vi upptäcker luckor i vår lagstiftning så måste vi verka åt samma håll.
Allt detta är alltså inte bara tack vare goda idéer från sittande regering, utan den större delen av det arbetet hade inletts redan tidigare. Låt oss fortsätta odla samtal när samhället behöver det! Jag är däremot lite bekymrad över polisens finansiering, eftersom en stor del av anslaget bygger på gamla sparade medel. Dessa medel verkar inte finnas kvar när vi går mot årsskiftet.
Min fråga är: Om polisen nu hamnar i en helt annan och mer prekär ekonomisk situation, hur tänker statsrådet hantera det under det kommande året?
Krister Hammarbergh (M):
Det sista är säkert alldeles nödvändigt. Inrikesministern har nu i ett antal debatter, frågestunder och skriftliga svar hävdat att polisen får 2 miljarder i ökade anslag. Det stämmer om man är inne och lånar väljarnas mandat även för nästa mandatperiod, för de här höjningarna av ramanslagen kommer ju inte nu. För nästa år är det en ramanslagshöjning på blygsamma 83 miljoner kronor.
Det är lite mer 2018 med en höjning på 622 miljoner kronor. Jag vill återkomma till det jag sa tidigare. Det är förstås viktigt att vi följer utvecklingen, men vi kan hamna i en ganska svår situation om vi inte redan i vårändringsbudgeten vidtar åtgärder. Därför är det dags att vi lyfter upp detta i budgetdebatten. I början räknade regeringen med ett gammalt, samlat överskott på 700 miljoner kronor.
Det innebar också att man skulle ha gjort ett överskott i årets verksamhet. Som det ser ut nu verkar årets anslag gå plus minus noll: Det förbrukas. Kvar är det som finns kvar från de gamla goda åren, 411 miljoner eller något liknande, vilket innebär att det redan vid årets ingång saknas 300 miljoner kronor av regeringens finansiering.
Samtidigt meddelar rikspolischefen, vilket vi tycker är korrekt, att polisutbildningen utökas kraftigt och en stor mängd civil personal anställs. Dessa anställs nu i slutet av året, det vill säga de har inte kostat en hel årslön. Ändå är anslaget helt förbrukat. Då kan vi ganska snabbt inse att vi kommer att ha kraftiga kostnadsökningar nästa år för att betala dessa personers löner, och det är människor som behövs.
Det finns alltså mycket som pekar på att det saknas mer än 300 miljoner kronor in på nästa år. Därför undrar jag: Hur går diskussionerna inom regeringen och Finansdepartementet? Hur ska ni korrigera detta?
Krister Hammarbergh (M):
I referensgruppen till Påföljdsutredningen - det var en ensamutredare, presidenten för Svea hovrätt - diskuterades det här väldigt mycket, liksom många andra delar. Men det fanns slutligen en ovilja att se över den så kallade straffrabatten för unga lagöverträdare. Det statsministern gör nu är att han tar ett steg i en riktning som vi moderater hela tiden velat gå i.
Men nu ska jag också erkänna att det här med regerande är en svår konst när man är många partier. Tidigare har vi inte varit helt överens i den här frågan. Men det är inte okänt. Det är samma problem som ni har nu. Skillnaden är att ni hela tiden argumenterar emot detta. Sedan dyker det här utspelet upp kl. 4.
Jag kan säga att det inte är argument tagna ur Påföljdsutredningen, utan statsministern har varit ute i landet. Han har gjort en rundvandring i Nordstan. Då har han kommit på att vi måste se till att förändra de så kallade straffrabatterna. Polisen måste få större möjlighet att få bort de här unga från gatan, så att de får vård i stället. Det är vad han de facto säger.
Det var en snygg förklaring från Lawen Redar, men den stämmer inte riktigt.
Krister Hammarbergh (M):
Det måste kännas jobbigt att stå och argumentera mot vartenda tillkännagivande. Det är ju rätt många vid det här laget, just i det här utskottet, år efter år. När sedan regeringen på grund av tillkännagivanden måste göra det så måste man gå in och försvara samma saker. Jag förstår att man känner sig kluven. Frågan är därför vem som egentligen vill komma bort från ämnet. Jag ser att det uppenbarligen finns stora problem.
Man kan ju inte hävda att vi försöker komma bort när vi vill hantera sexualbrotten och få fler fällande domar genom att trycka fram ett tillkännagivande som innebär att man skärper lagstiftningen. Det är ett ganska konstigt resonemang. Tillkännagivandet innebär ju att vi ska skärpa lagstiftningen, inte motsatsen. Det är Annika Hirvonen Falk som strävar emot i det här fallet.
Sedan är det de facto så att även om utredningen nu har gjort ett fantastiskt jobb är det fortfarande bara en utredning. Det krävs lite action också. Det krävs en proposition. Det krävs någonting att behandla. Men det finns, som jag inledde mitt anförande med att säga, en osäkerhet utifrån en del i regeringen ingående partier vad gäller viljan att de facto gå fram med förslag. Kommer ni att göra det?
Om ni inte kommer att ha helt skilda uppfattningar tycker vi att det är positivt. Men vi känner en stor osäkerhet inte minst efter den debatt där bland andra Annika Hirvonen Falk deltog för ett par veckor sedan, eftersom det då uppenbart skilde sig åt mellan regeringspartierna.
Krister Hammarbergh (M):
Nu ska jag försöka vara pedagogisk. Moderaterna står bakom tillkännagivandet, men vi är inte ensamma. Vi har även Centerpartiet, Liberalerna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna som står bakom det här. Det här innebär en skärpning, att regeringen ska återkomma och genomföra de här förslagen. Inte motsatsen.
Vilka punkter är jag orolig över? Jag nämnde dem i mitt anförande, och för tids vinnande hänvisar jag till protokollet. Men det handlade bland annat om mord, blåljuspersonal och det här ämnet, där vi känner en oro för att det inte kommer att levereras. Det var de tre.
De övriga delarna är ny politik, som jag nu förutsätter att även Annika Hirvonen Falk kommer att trycka på för att regeringen ska genomföra så fort som möjligt så att vi slipper rikta kritik mot att regeringen har dragit benen efter sig.
Krister Hammarbergh (M):
Vi delar uppfattningen om distansutbildningen. Jag tror inte att någon politiker har haft något emot detta, utan tyvärr lade Polismyndigheten själv ned det. Jag tror att det behövs. Vi har ett stort problem: Vi har tio sökande till varje utbildningsplats, men vi fyller inte utbildningen. Det är ordentliga skavsår. Då är det lämpligt att man som regering tar någon form av ansvar för detta.
Det finns uppenbarligen skavsår mellan Rekryteringsmyndigheten och Polismyndigheten, och vi kan de facto se att samma problem gäller Försvarsmakten. Där hoppas jag att man faktiskt tar krafttag. Tillbaka till skillnaden: Vi föreslår faktiskt tillräckliga budgetmedel för att inte behöva gå in och rädda situationen gång efter annan.
Vi går inte in med en medveten underfinansiering av verksamheten och uppmanar till nya anställningar samtidigt som vi låter bli att finansiera dessa. Det är oseriöst. Att sedan presentera en kompensation av ett underskott som om det vore en satsning är dessutom oärligt. När det gäller antalet anställda var det bra att du kom med det förtydligandet.
Det är alltså inte 10 000 poliser. Då måste jag fråga: Hur många fler poliser har ni tänkt? Vilka andra typer av personalkategorier ska utgöra dessa 10 000? Och hur ska ni klara av att dimensionera polisutbildningen samtidigt som ni gör den till en akademisk utbildning?
Krister Hammarbergh (M):
Jag kan berätta att polisen gick med underskott förra året. I de flesta verksamheter kallas det för underskott när man gör av med mer pengar än man får. Det var faktiskt ett underskott förra året, och det kan Elin Lundgren läsa direkt i polisens årsredovisning. Däremot säger man att man har ett överskott, och med det menar man att man har sparat pengar sedan förut. Men det betyder fortfarande att man gick med underskott det här året och hade överskott tidigare år.
Det slarvas lite grann med de där orden, och förmodligen har det satt sig hos politiskt sakkunniga på departementet som kanske inte har läst ekonomi. Vad skiljer oss då? Jo, vi säger att vi vill ha 5 000 poliser; vi har definierat hur många. Jag har inte hört någonting från Socialdemokraterna än. Nu är det tydligen bara 10 000 av någonting. Vi skiljer oss därför att vi lägger en tillräckligt stor budget.
Vi behöver inte i efterhand kompensera en medvetet underfinansierad budget. Och vi är klara och tydliga vad gäller polisers utbildning: Vi ska utbilda poliser, inte akademiker.
Krister Hammarbergh (M):
Jag noterar att Kent Ekeroth har bytt ämne och lämnat föremålet för dagens debatt, nämligen den proposition som innebär att vi tar ett steg ytterligare för Stockholmsprogrammet, och börjar diskutera Europol. Europol är en samarbetsorganisation inom EU som är väldigt viktig, och uppenbarligen delar vi den uppfattningen. Samtidigt hävdar Kenth Ekeroth att det inte finns några problem, att vi inte behöver ha dessa samarbetsorganisationer.
Får jag då påminna Kent Ekeroth om Julian Assange och turerna kring den europeiska arresteringsordern och den möjlighet som det innebär att få en person misstänkt för brott som har lämnat landet att faktiskt möta det svenska rättsväsendet. Detta är en del av samarbetet. Det är bara ett av många fall. Det finns många allvarligare fall.
Jag rekommenderar Kent Ekeroth att besöka polisen, för de brukar ofta berätta om de svårigheter som finns, inte minst gällande den nya typen av brottslighet ute på nätet. Det är lättare att möta den inom Europeiska unionen, därför att vi har börjat tillnärma oss varandra och har ett utpräglat samarbete. Men många gånger vittnar man om enorma svårigheter, inte minst när det gäller kontakterna med det amerikanska rättsväsendet. Det tar lång tid att utreda ärendena.
Brottsligheten flyttar nu ut på nätet, så vi behöver mer samarbete, inte mindre.
Krister Hammarbergh (M):
Det är viktigt att bekämpa den internationella brottsligheten, och det här är ett sätt på vägen. Nu plockar vi russinen ur kakan, för EU närmar sig snarare svenska rättsprinciper än motsatsen. Nej, EU är inte det enda sättet; det finns många andra sätt. Vi måste också samarbeta mer internationellt. Vi måste i den här debatten kunna skilja det som är dåligt från det som är bra.
Men varför ska vi säga nej till det som är bra därför att man är så pass emot Europeiska unionen i alla dess delar? Det här är russinen i kakan, Kent Ekeroth. Det är ett sätt att komma närmare varandra så att vi har en reell möjlighet att bekämpa den organiserade brottsligheten.
Därför är det för mig väldigt svårt att förstå varför ni ständigt är emot alla möjligheter att gå vidare i brottsbekämpningen bara orden Europeiska unionen nämns.
Krister Hammarbergh (M):
Vi är som sagt överens om att genomföra denna undantagsregel, för det finns många bra verksamheter som har ett behov av den, och det finns ingen anledning att bromsa ned en växande bransch som kan innebära många nya jobb. Men jag är glad att Petter Löberg i alla fall kort konstaterar att det finns problem med den. Jag blir lite bekymrad när jag ser utskottets ställningstagande, därför att personlig integritet nämns i princip inte alls där.
Man går förbi ämnet. Jag måste fråga Petter Löberg: Hur ser du på tiden efter det att personuppgiftslagen upphör i maj nästa år? Finns det ett behov av en reglering? Ser Petter Löberg behovet av att den som skaffar sig en kamera ganska snart får en vägledning för hur den får användas och inte?
Och kan Petter Löberg se ett behov av en vägledning för hur den som upplever sig ha blivit kränkt ska kunna gå vidare? Den här kunskapen finns inte hos allmänheten. Men det är ganska uppenbart i remissvaren att kunskapen inte heller finns hos våra myndigheter, och då kommer det att bli svårt för den enskilde.
Tycker inte Petter Löberg, i likhet med oss, att man måste jobba vidare med den här frågan och ta fram ett fullgott skydd för den personliga integriteten?
Krister Hammarbergh (M):
Det är självklart att myndigheterna måste ha klart för sig hur detta ska användas. Men en förutsättning för att det ska fungera är att användarna vet hur de får använda detta. Här måste vi ha tydligare regelverk. Petter Löberg hänvisar till Datainspektionen. För två veckor sedan lade Integritetsskyddskommittén fram sitt betänkande och konstaterade att Datainspektionen inte har dessa resurser i dag. Det genomförs i princip inte några kontroller över huvud taget eftersom Datainspektionen har fått allt fler uppgifter.
Men Petter Löberg säger att han litar fullständigt på att dessa inspektioner ska ske. Om det på grund av resursbrist knappt sker i dag vad gäller övrig reglering, hur ser Petter Löberg framför sig att Datainspektionen ska kontrollera de tusentals privata användare som använder sig av kameraövervakning för rent nöjes skull?
Jag tar inte lika lätt på detta ärende. Regeringen har tillsatt ett antal utredningar om hotet från drönare vad gäller skydd. Det är positivt. Men än så länge har ingen utredning tillsatts avseende den personliga integriteten. Tycker inte Petter Löberg att det är dags nu om vi ska hinna till maj nästa år?
Krister Hammarbergh (M):
I allt arbete mot kriminellt beteende och brottslighet är det viktigt att arbeta brottsförebyggande, men ibland måste man också arbeta brottsutredande. Annars hänger det inte ihop. Problemet är att det finns människor som, oavsett hur mycket brottsförebyggande man arbetar ändå har bestämt sig för att de inte tänker följa reglerna.
För dem skulle bästa tänkbara värld vara att det över huvud taget inte fanns några regler, för då skulle de inte löpa någon som helst risk utan kunde skada andra utan att få någon påföljd. Detta är väldigt speciella grupper, herr talman, inte minst den svans som kallas firmor och som finns i bakgrunden. De ägnar sig åt regelrätta slagsmål. Vi kan diskutera gruppsykologi hur mycket som helst, och det är ganska intressant i detta fall.
De gör upp om att träffas utanför arenan, sätter på tandskyddet och så slåss de tills alla utom en ligger ned. Vi kan ha hur många nationella samordnare som helst för att försöka diskutera detta med dem, men jag måste säga att när det gäller att nå den gruppen tror jag inte att det kommer att vara en särskilt framgångsrik strategi. Tyvärr, men det är nog verkligheten. Ibland är det jobbigt att hålla två tankar i huvudet samtidigt, men jag tror att det är viktigt.
Det arbete som har ägnats åt klubbarna för att verka brottsförebyggande är oerhört viktigt, men det innebär inte att vi kan vara utan regler. Vi bör också komma ihåg att reglerna i första hand många gånger är ett önskemål från idrottsrörelsen och idrottsklubbarna.
Deras kritik går inte ut på att polisen inte sköter sitt jobb, utan många gånger går den ut på att polisen skulle kunna se till att det blir fler tillträdesförbud.
Krister Hammarbergh (M):
Detta är inte en frågestund utan en replik. Jag vill återvända till temat att det kan vara bra att ha två tankar i huvudet samtidigt. Jag tror att vi måste fortsätta på den linjen. Det hänvisades mycket till forskning i det tidigare inlägget. Vi följer forskningen. Jag tackar för erbjudandet, men den produkten har vi redan. Vi följer också allt annat. Lika viktigt som att tolka forskningen är att titta på vad som egentligen skrivs och inte dra sina egna slutsatser utifrån forskningen.
Det står nämligen ingenting i rapporten om att lagstiftning i sig skulle vara fel, utan det tittas mycket på polisens taktik. Den kan man ha olika synpunkter på. Lika viktigt som att ta del av all forskning är att ta del av alla remissvar och inte bara välja ut de man själv har önskat. Om Linda Snecker tittar på vad idrottsrörelsen i stort har sagt kommer hon att upptäcka att idrottsföreningarna har en helt annan synpunkt än den som hon själv företräder.
Vad som gör mig lite bekymrad och som fick mig att gå upp här är att hela anförandet och replikskiftet andas att detta problem är polisens fel och att det på något sätt är polisen som måste förändra sitt agerande för att vi ska kunna stoppa huliganerna. Det är mycket möjligt, herr talman, att polisen i vissa lägen måste finslipa sin taktik.
Men vi får inte glömma bort att de som ställer till problem i grund och botten är de som vill slåss och bråka, de som tänder bengaler och de som de facto riskerar livet på barn i närheten. Det är inte polisen som är problemet, Linda Snecker.
Krister Hammarbergh (M):
Jag vill bara säga några ord om ekonomin. Jag är nämligen väldigt oroad över den. Det är en ramökning nästa år på 83 miljoner kronor. Samtidigt sa rikspolischefen för ett par dagar sedan att han ska göra av med 1 miljard mer. Då räcker inte ens de samlade anslagen som man inte har förbrukat tidigare. Men vi lämnar det därhän nu. Jag ser positivt på att inrikesministern är positiv.
Precis som han säger handlar det inte om att ersätta någonting som finns i dag. Vi ska använda de poliser vi har fullt ut. Vi ska också försöka få större effektivitet i den organisation som finns. Där är vi överens. Det här handlar om när vi inte klarar av alla situationer och att vi ska se till att utveckla resurserna där vi har svårt att bemanna upp. Där har vi samma uppfattning.
Jag tycker också att man ska se om det är möjligt att utnyttja outbildade volontärer mer än tidigare. Jag tycker att det är viktigt att använda sig av hemvärnet i många situationer. Hemvärnet kan det lokala och hittar därför, och hemvärnet kan stötta upp i vissa situationer. När det gäller beredskapspoliserna har vi betonat att det ska finnas en högre kompetensnivå hos dem som inte har någon utbildning alls.
I vissa situationer är det kanske nödvändigt att använda sig av tvångsmedel, och då krävs det också en utbildning. Jag hoppas också att man kan ha en bra diskussion, inte minst med de fackliga organisationerna. Det finns ibland en obefogad rädsla att ta in andra yrkeskategorier. Men vi behöver all kompetens som vi kan få inom polisen.
Efter den positiva synen hos ministern på att man kan titta på det här är min fråga: Är ministern beredd att ta initiativ för att börja skriva direktiv till en utredning? Detta kolliderar ju inte med dagens omorganisation. Det är ett komplement till en stark svensk nationell polis, som vi båda vill se. Det här kan inte göras slarvigt, utan det måste göras ordentligt. Men då måste vi också påbörja arbetet, annars kommer det här att ta åratal.
Min fråga är alltså: Kan vi få se direktiven under vårkanten?
Krister Hammarbergh (M):
Jag vill tacka ministern för svaret. Eftersom det är jul ska jag tolka det positivt. Jag önskar att inrikesministern och hans familj får en god och välförtjänt julvila. Hoppas att det inte blir alltför många utryckningar och att det inte är svensk polis som ställer till med detta. Jag ser positivt på att man har börjat diskutera att minska andelen arbetsuppgifter för samhällets yttersta resurs, polisen.
Jag beklagar den nedlagda utredning som skulle jobba med detta, men vi ser nu att regeringen har ändrat uppfattning. När vi tittar på räddningstjänsten och ordningsvakter måste vi i samband med detta se över även ett system med deltidspoliser. Om man hastar i väg med andra frågor finns det en stor risk för att vi inte får en helhet. Herr talman! Jag tackar återigen för svaret, jag vill också önska presidiet god jul.
Krister Hammarbergh (M):
Jag kände en oro när vi började interpellationsdebatten, och min oro är inte mindre nu. Avsaknaden av svar när det gäller vad regeringen tänker göra och ta ansvar för är slående. I stället pratar statsrådet om den tidigare regeringen. Utredningsresultaten har aldrig varit så låga som nu. Jag har mött poliser ute i verksamheten som säger att tidigare hade vi ett moderat statsråd som faktiskt jagade oss och frågade hur det gick med utvecklingsresultaten.
Nu är det ingen som ställer några frågor. Herr talman! Nu räcker det! Alla ska kunna vara trygga i sina stadsdelar och samhällen. När kriminella vill sätta agendan och reglerna, då ska vi från samhället kunna säga stopp.
Det är dags att lägga bort silkesvantarna för personer som saknar gränser och därmed faktiskt inskränker andra människors frihet och möjlighet att kunna leva ett bra liv i sina områden. Det räcker nu. Enligt regeringsformen styr regeringen landet. Min uppmaning till statsrådet, på hans område, är: Gör det!
Gör något!
Krister Hammarbergh (M):
Uppenbarligen blev det lite känsligt eftersom det framgår av svaret att polisen ska leva på kredit. Detta kan man, om man är välvillig, tolka som att det möjligen kommer att tillskjutas lite pengar, men inte tillräckligt mycket. Det återstår väl att se. Jag hoppas och förväntar mig ett rejält tillskott i vårpropositionen. I grund och botten handlar detta om att ta ansvar. Återigen: Det handlar om att skicka viktiga signaler.
När vi har upplopp i våra stadsdelar måste polisen ha tillräckliga ekonomiska resurser för att kunna betala sin personal och även anställa personal, vilket både jag och statsrådet tydligen anser att man ska göra. Jag känner mig ändå ganska beklämd eftersom vi relativt nyligen hade en budgetdebatt där vi hade en diskussion om att vi gick in i ett år med en tydlig underfinansiering.
Jag pekade på detta i debatten, men statsråden passade. Det pratades om överskott. Det märkliga, herr talman, är att man fortfarande säger att polisen hade ett överskott 2016. I de flesta normala verksamheter är ett underskott ett underskott.
När kostnaderna överstiger intäkterna går man minus, och det är precis vad polisen gjorde 2016. Man gick inte med överskott, utan man gick med ett underskott på 210 319 000 kronor. Det är taget ur deras årsredovisning. Däremot har man sparade medel från de tidigare alliansåren, och det är dem man lever på nu. Men det är inte tillräckligt, utan man måste dessutom ta kredit.
I budgetdebatten ställdes frågan. Då var svaret från statsrådet att man måste få igång polisens effektivitet. Det var där pengarna skulle tas. Är det fortfarande statsrådets uppfattning att det räcker med att öka polisens effektivitet, det vill säga att polisen själv ska spara ihop de medel som nu saknas för att betala löner?
Eller är statsrådet rädd för att se till att polisen får ett resurstillskott även under detta år? Det är många som väntar på svar. Det är många som förväntar sig något, för det är en akut situation. Jag är orolig.
Krister Hammarbergh (M):
I en situation där vi har en polis som uppenbarligen har svårigheter och i stora delar befinner sig i kris, där vi har upplopp och där vi har större ekonomiska underskott i polisens verksamhet än vad vi har haft på många år verkar inrikesministern nöjd. Det gör mig orolig.
När vi har upplopp, utredningsresultaten sjunker och polisen går på kredit förefaller statsrådet, åtminstone i denna interpellationsdebatt, att stå tomhänt. Jag tycker att det är bra att man nu äntligen har backat och tagit initiativ till att frigöra polisen från en del arbetsuppgifter. Detta vägrade man i början av mandatperioden - man lade ned den utredning som skulle se över detta.
Nu har man kommit på bättre tankar, och det tycker jag är bra. Likafullt är det enligt regeringsformen regeringen som styr landet och som måste ta ett ansvar. Min uppmaning till statsrådet, både när det gäller ekonomin och det faktum att vi måste ta tillbaka tappade stadsdelar, är: Följ regeringsformen, och gör något!