KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
Arbetsmarknadspolitiken är komplex. Det är jag den första att understryka. Jag har haft nöjet att kunna jobba med den under några år. Kanske är det så att Monica Green inte riktigt har satt sig in i hur den officiella arbetsmarknadsstatistiken som kom för några veckor sedan ser ut. Där kan man se resultatet bland annat av regeringens reformer.
Jag tycker ändå att det är viktigt att poängtera den situation som vi har i Sverige i dag där vi har en jobbtillväxt, otroligt många jobbchanser och en arbetslöshet som sjunker. Sedan refererar Monica Green till ett mått som man hade 2006. Nu har vi ändrat statistiken och gjort den mer transparent och jämförbar med övriga EU-länders statistik.
Nu mäter vi arbetslösheten bland personer från 15 till 74 år och inte bland personer från 16 till 64 år som det var under Socialdemokraternas tid. Det är också ett skäl till att arbetslösheten är någon procentsats högre. Jag är långt ifrån nöjd. Det är därför som vi satsar 69 miljarder kronor på arbetsmarknadspolitiken, utöver de pengar som vi satsar på nystartsjobben som har lett till att 40 000 fler långtidsarbetslösa personer har kommit i jobb.
Kanske är det så att Monica Green också borde fundera mer över vad Socialdemokraterna vill och föreslår i stället för att lägga orden i munnen på vad alliansregeringen påstås tycka. Jag känner inte till vilka krafter som skulle finnas som vill avlöva facket och minska graden av kollektivavtal. Tvärtom är den svenska modellen viktig att värna om. Att ha en stabil arbetsmarknad är grunden för att Sverige har gått så bra. Det hoppas jag att vi kan fortsätta vara överens om.
Hillevi Engström (M):
Sara Karlsson har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att förbättra situationen för unga på arbetsmarknaden. Min utgångspunkt är, som jag också nyligen svarat i ett frågesvar till Maria Stenberg och i en interpellationsdebatt med Josefin Brink, att grunden för trygga levnadsförhållanden är att man har ett arbete. Det är därför glädjande att sysselsättningen nu ökar, såväl bland unga som på arbetsmarknaden i sin helhet.
I februari var 461 000 unga sysselsatta, vilket är en ökning med 32 000 personer jämfört med samma månad förra året. Som jag också i tidigare sammanhang har anfört har regeringen under föregående mandatperiod genomfört vissa förändringar i arbetsrätten för att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden samtidigt som en god trygghet för den anställde upprätthålls. Regeringen ser inte skäl till några större förändringar av arbetsrätten.
Vissa grupper, som unga och utrikes födda, kan dock till följd av utformningen av vissa delar av det arbetsrättsliga regelverket möta svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Det finns därför skäl att genomföra mindre justeringar av gällande regler för att minska dessa problem. Tillsvidareanställning ska dock även fortsättningsvis vara huvudregeln på arbetsmarknaden. Som tidsbegränsat anställd är man inte utan skydd.
Det finns i den arbetsrättsliga lagstiftningen olika regler som syftar till att skydda arbetstagarna, bland annat om automatisk övergång i tillsvidareanställning och företrädesrätt till återanställning. Reglerna är sanktionerade genom möjligheter för arbetstagaren att få skadestånd och en domstolsförklaring om att en lagstridig visstidsanställning ska gälla tills vidare.
När det gäller arbetstid, som Sara Karlsson särskilt tar upp i bakgrunden till sin interpellation, finns bestämmelser i arbetstidslagen om bland annat maximal veckoarbetstid och övertid samt om rätten till vila per dygn och vecka. Från lagen kan endast avvikas genom kollektivavtal. Dessa avtal måste hållas inom ramen för EU:s arbetstidsdirektiv. Löner är en fråga som hanteras av arbetsmarknadens parter, och det är naturligtvis viktigt att de också tar sitt ansvar.
Även på detta område finns det dock skyddsregler. Det är enligt lag förbjudet att diskriminera deltidsarbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning i förhållande till heltids- respektive tillsvidareanställda när det gäller löne- och andra anställningsvillkor. Lagen omfattar både direkt och indirekt diskriminering. Det finns således redan en mängd skyddsregler som gäller även för unga i arbetslivet.
Hillevi Engström (M):
Jag håller inte med om den problembeskrivning som interpellanten gör att problemet skulle vara enormt på vår svenska arbetsmarknad, tvärtom. I Sverige finns det 340 000 olika arbetsplatser. Om det vore möjligt skulle jag gärna lägga fram en lag i Sveriges riksdag och säga att vi lagstiftar mot arbetsgivare som har dåligt omdöme eller som inte vill människor väl och som utnyttjar folk på ett tråkigt sätt.
Tyvärr går inte det, även om jag skulle vilja. Jag hävdar nog att de allra flesta arbetsgivare inte vill något annat än att ha en personal som trivs, som producerar varor eller tjänster med hög kvalitet som man kan sälja, så att man kan utveckla sin verksamhet. Och så är det i det stora hela.
Det visar också avsaknaden av konflikter, och det är inte så många mål i AD som man skulle kunna föreställa sig i ett land av vår storlek. Och vi har en hög täckning av kollektivavtal, drygt 80 procent, på arbetsmarknaden. Vi har också en hög organisationsgrad.
Jag tror också att för de unga som har råkat ut för dåliga arbetsgivare är det en drivkraft att organisera sig, att gå med i facket för att få hjälp och stöd. Det tror jag är viktigt. Sedan finns det också något som heter god sed på arbetsmarknaden som man ska förhålla sig till.
Det som gör mig glad, trots att jag inte är nöjd med arbetslöshetstalen, är att politiken som vi driver ger effekt, att fler ungdomar i dag är på arbetsmarknaden - 32 000 fler än för ett år sedan. Vi ska också komma ihåg att vi har gått igenom en av de värsta kriserna på 80 år i ekonomin.
Det som också är positivt, och som talar emot interpellanten, är att vi har lägre sjuktal nu och att vi har goda förhållanden när det gäller arbetsmiljön, bättre än på många år. Vi har till exempel mindre arbetsrelaterad sjukfrånvaro. Skulle det vara på det sättet generellt som interpellanten beskriver hade förstås olyckstal och sjukskrivningar på grund av arbetsrelaterade besvär rusat i höjden.
Det som interpellanten beskriver stämmer alltså inte riktigt, även om varje person som råkar illa ut är en person för mycket. Men då är det viktigt att komma ihåg att på de arbetsplatser som täcks av kollektivavtal kan man alltid vända sig till parterna och till facket. På de fåtal arbetsplatser som inte täcks av kollektivavtal kan man vända sig till Arbetsmiljöverket om det är ett överutnyttjande, om människor utnyttjas lagstridigt, för arbetstiden är strikt reglerad i Sverige och i EU.
Man får arbeta maximalt 48 timmar under en begränsad period. Det finns också väldigt tydliga regler om veckovila. Vi har en skarp arbetsrätt, men det gäller också att man slår larm om man inte blir behandlad på sjyst sätt. Vi vill ha fler människor i arbete, ett hållbart arbetsliv, ett arbetsliv som inte bryter ned människor utan som inkluderar människor.
Och som jag sade till Monica Green i en tidigare interpellationsdebatt: Den stora utmaningen är ungdomar som har bristande skolunderbyggnad, utrikesfödda och personer med funktionsnedsättningar. Det är de som vi måste se till att ge allt stöd vi kan och hjälpa in på arbetsmarknaden.
Hillevi Engström (M):
Jag vill tacka interpellanten för frågan och tacka för debatten. Jag delar inte uppfattningen att situationen försämras. All statistik visar att arbetsmarknadsläget förbättras. Sysselsättningen ökar och arbetslösheten sjunker, speciellt bland kvinnor och bland unga, så det går åt rätt håll. Att organisationsgraden sjunker i facken är tyvärr en fråga som jag tror att facken måste adressera.
Det är också så att vissa fackliga organisationer har en organisationsgrad som ökar, har framgångsfaktorer och har attraktiva medlemserbjudanden. Där tror jag att man kan göra mer, men den frågan överlåter jag med varm hand till organisationerna.
Hillevi Engström (M):
Jag vill tacka Maria Stenberg för interpellationen. Det är ingen enkel sak att se till att människor som kommer till Sverige, och som vi välkomnar till Sverige, också får en chans att komma in på arbetsmarknaden. Det vi kan veta är att tidigare modeller fungerade väldigt dåligt. Man fick vara i Sverige i genomsnitt sju till nio år innan man etablerade sig på arbetsmarknaden, vilket var till men förstås framför allt för den enskilde, familjen och barnen men också för samhället. Nu kommer vi att behöva mer arbetskraft.
Alla händer och fötter kommer att behövas på arbetsmarknaden. Därför tror jag att det här är rätt reform, att den är rätt i tiden. Det är också viktigt att reformen noga följs upp. Det har gjorts av både Statskontoret och Stockholms universitet redan från början, i december förra året.
I grunden tror jag att skillnaden mellan oppositionen och alliansregeringen ligger i om det ska finnas många olika aktörer i samhället som hjälper människor att komma i jobb eller om det ska finnas en aktör, Arbetsförmedlingen. Jag tror att det är där den stora skiljelinjen finns. Vi har tittat på det arbete som görs i partssystemet, inte minst det mellan Svenskt Näringsliv och LO - TSL-systemet för omställning. Där använder man sig av en mängd olika privata utförare som hjälper människor att komma i jobb.
En stor del av de aktörer som Svenskt Näringsliv och LO upphandlat i sitt system är de som i dag levererar tjänster från Arbetsförmedlingen. Man har ganska goda uppföljningar som visar att de håller en hög kvalitet. Jag tror att ungefär 60 procent överensstämmer. I stort sett är vi alltså nöjda med jobbcoacherna. Ändå är det förstås viktigt med kontroll, uppföljning och god kvalitet. Men vi tror att det behövs ytterligare många fler aktörer.
Därför vill vi gärna utöka lagen om valfrihetssystem så att man kan välja den aktör som bäst hjälper en med att snabbast komma in på arbetsmarknaden. Vi kan också se resultat av vår jobbpolitik. Den är effektiv, även om den inte är tillräckligt bra. Vi har sett att i mars 2011 var 115 000 fler sysselsatta i Sverige än som var fallet i mars för ett år sedan. 46 000 av dessa är ungdomar. Det går alltså åt rätt håll. När det gäller nyanlända som kommer till Sverige är ambitionen att vi väsentligt ska korta etableringstiderna.
Men av den statistik som inkommit kan vi också se att ungefär hälften har en utbildning som är kortare än nio år och att en större andel av dessa personer är kvinnor. Det är klart att det är en stor utmaning för hela samhället - för utbildningen, och för arbetsmarknadspolitiken. Men det finns också en stor potential här nu när fler företag vill anställa. I grunden tycker jag att reformen är bra.
Vi har nu under mindre än ett halvår hållit på med detta, och vi har sett att väldigt många har påbörjat sitt samtal och sitt arbete med en etableringslots. Låt oss följa det här och se åt vilket håll det går, att det går åt rätt håll. Ambitionen är att vi väsentligt ska korta etableringstiderna och framför allt att fler aktörer än bara Arbetsförmedlingen kan göra mer. De gör ett bra jobb men räcker inte fullt ut till för att hjälpa alla här i Sverige.
Hillevi Engström (M):
När jag lyssnar på debattörerna från oppositionen är det intressant, men jag hör väldigt olika saker. Å ena sidan är Isak From bekymrad över att det inte finns kompletterande aktörer i alla kommuner. Å andra sidan anser Jasenko Omanovic och kanske också Maria Stenberg att det är Arbetsförmedlingen som är det bästa och enda. Man undrar vilken politik Socialdemokraterna står för.
Vad är det ni vill uppnå för att fler ska kunna komma in på arbetsmarknaden snabbare? Där det inte finns kompletterande aktörer och utförare - det kan vara ideella organisationer eller företag - har Arbetsförmedlingen ett ansvar. Är inte det bra i så fall? Jag ställer frågan till oppositionen. Socialdemokraterna är mot alla reformer som innebär att det finns fler aktörer. Vi hörde här att det kan vara problem att välja hotell när man kommer till Spanien. Då är min fråga: Ska det finnas statliga hotell och statliga bilar?
Det kan vara jobbigt att välja bilmärke också, för det är så många att välja på, i olika färger också. Man kan ha en statlig bil och en statlig färg, kanske röd, vad vet jag. Men jag tror att människor, även om de kommer från andra delar av världen, är fullt kapabla att göra val om de får rätt information. Självklart är det så. Varför ska vi tro att människor från andra delar av världen har svårare att göra val än vi har här i Sverige? Det begriper inte jag.
I en del andra länder har man många olika aktörer för arbetsförmedlingstjänster. I Australien var de till och med så attraktiva att de konkurrerade bort den statliga arbetsförmedlingen. Det finns ingen statlig arbetsförmedling kvar i Australien. Men det finns en mängd olika aktörer. Det finns föreningar, ideella organisationer och privata företag som hjälper människor att få jobb. Nu tycker jag att den svenska Arbetsförmedlingen fungerar väl. De är bra och duktiga, de som jobbar där. Men jag tror att det också behövs flera aktörer.
Denna reform har varit i kraft väldigt kort tid. Det är för tidigt att dra några slutsatser om hur det lyckats. Det är flera olika delar. Jag är glad för alla dem som fått en bra sfi-undervisning, men långt ifrån alla har fått den chansen. Det behövs en bra introduktion i det svenska samhället med regler och förutsättningar, för i Sverige finns det vissa regler som vi måste förhålla oss till. Vi har till exempel ett förbud mot barnaga. Vi har vissa förpliktelser och vissa rättigheter och möjligheter.
Ingen reform är perfekt från början, men jag tycker att ambitionen med etableringsreformen är väldigt god. Den har som enda syfte att människor ska få mer hjälp och mer individuella insatser för att snabbare komma in i det svenska samhället. Sedan kan det alltid göras mer och bättre, men jag tror att vi ska ge det chansen och se vad den utvärdering som följs upp nu hela tiden, både av Statskontoret och Stockholms universitet, leder till.
Men i grunden är skillnaden mellan Alliansen och oppositionen att vi tror att en mångfald av aktörer är bättre. Vi tror på många bilmärken snarare än ett. Det tror jag är något som människor vill ha. Man vill välja.
Hillevi Engström (M):
En sak tror jag att vi kan vara helt överens om: En bra undervisning i svenska språket är grunden för bra chanser på arbetsmarknaden. Den här reformen syftar till att hjälpa människor att snabbare komma in på arbetsmarknaden för att kunna etablera sig och få en egen försörjning. Det tror jag är oerhört väsentligt. Det har gjorts för lite för personer som kommer till Sverige, och vi kommer att behöva varenda människa på arbetsmarknaden inom en väldigt snar framtid.
En fråga som blev hängande i luften och som jag ändå vill kommentera är detta med jämställdhetsperspektivet. Lotssystemet har en viktig jämställdhetsdimension på så sätt att det är en individuell ersättning som inte räknas in i familjens samlade inkomster. På så sätt ska den också vara ett incitament för att kvinnor kommer in i systemet och kommer in i svenskundervisningen och så vidare. Det är otroligt viktigt ur jämställdhetssynpunkt. Jag instämmer inte i den raljerande tonen om att kvinnorna blir helt i händerna på dessa män.
Ofta är "dessa män" deras egna män, som har kommit tidigare till Sverige. Sedan kommer kvinnorna som anknytningsfall. Det är lite konstigt att säga att de är i händerna på dessa män när det många gånger är deras egna män det handlar om. Förhoppningsvis är de en familj som kan hjälpas åt. Jag vill vara tydlig med att vi gärna vill se både en bra arbetsförmedling - som jag tycker att vi har, och den utvecklas ännu mer - och privata aktörer inom en mängd förmedlingstjänster.
Jag tror att det gynnar framför allt dem som är arbetslösa och vill komma in på arbetsmarknaden. Det finns inget annat syfte än att de som kommer till Sverige, liksom arbetslösa svenskar, ska kunna få det bästa stöd de någonsin kan. Där välkomnar jag till exempel fackföreningar, som skulle kunna ha förmedlingsverksamhet. De är duktiga på sina medlemmar. Till exempel skulle IF Metall kunna förmedla jobb på ett bra sätt, kanske ännu bättre än en generalistförmedlare på arbetsförmedlingen.
Jag tror att det i grunden gynnar att arbetslösa kan komma in på arbetsmarknaden. Jag vill tacka för en interpellationsdebatt som är viktig. Vi följer utvecklingen, och det är också viktigt att vi ser till att vi trimmar detta så att vi hela tiden hjälper människor att komma vidare.
Hillevi Engström (M):
Johan Andersson har frågat mig på vilket sätt jag avser att säkerställa att arbetstidslagen också fortsättningsvis fungerar som en skyddslag och om jag avser att ta initiativ till att nuvarande dispenskrav för övertidsuttag mildras genom ändringar i arbetstidslagen och i så fall hur. Han har vidare frågat på vilket sätt jag avser att garantera de fackliga organisationerna fortsatt inflytande över reglerna kring övertidsuttag och vilka åtgärder jag avser att vidta för att förhindra att skyddet för den enskilde arbetstagaren urholkas.
Arbetstidslagen innehåller bestämmelser om bland annat maximal veckoarbetstid, övertid och rätten till vila per dygn och vecka. Avvikelser från lagen får endast göras genom kollektivavtal. Dessa avtal måste hållas inom ramen för EU:s arbetstidsdirektiv. För större delen av arbetsmarknaden träffas kollektivavtal om arbetstid. De ändringar av bestämmelserna för övertid som nu föreslås omfattar endast arbetsgivare som inte är bundna av sådana kollektivavtal.
Den 10 mars 2011 beslutade regeringen om en proposition om förändringar i arbetstidslagen där bland annat föreslås att dispensförfarandet för uttag av extra övertid ska upphävas. Syftet med att upphäva dispensförfarandet är att göra reglerna för övertidsuttag enklare att tillämpa. De nuvarande reglerna har inneburit en del administration för de arbetsgivare som har behövt söka dispens.
Den föreslagna lagregleringen av övertidsuttag innebär inte någon ändring i sak för övertidsuttaget jämfört med dispensförfarandet. Enligt förslaget ska arbetsgivare få ta ut extra övertid upp till 150 timmar per år om det finns särskilda omständigheter och under förutsättning att situationen inte har gått att lösa på annat rimligt sätt. Detta speglar den praxis som Arbetsmiljöverket har haft när det gäller beviljande av dispens för uttag av extra övertid.
Som jag tidigare nämnt får avvikelser från bestämmelserna om uttag av extra övertid göras genom kollektivavtal förutsatt att kollektivavtalet håller sig inom ramen för arbetstidsdirektivet. Eftersom merparten av arbetsmarknaden har träffat kollektivavtal om övertid har de fackliga organisationerna även fortsatt ett stort inflytande över reglerna kring övertidsuttag. Och genom att träffa kollektivavtal har parterna dessutom möjlighet att anpassa villkoren för övertidsuttaget till den specifika verksamhet som avtalet omfattar.
Liksom tidigare utövar Arbetsmiljöverket tillsyn över att arbetstidslagens bestämmelser följs. Eftersom Arbetsmiljöverkets möjlighet att kontrollera uttaget av extra övertid genom att dispensförfarandet nu tas bort anser regeringen att det är lämpligt att det ändå finns en ytterligare möjlighet att kontrollera att övertidsuttaget inte missbrukas.
Skyddsombuden kommer därför genom de nu föreslagna lagändringarna att få en stärkt roll att ingripa gentemot arbetsgivare som missbrukar reglerna om extra övertid, mertid och nödfallsövertid.
Hillevi Engström (M):
Jag vill först understryka att reglerna är ett led i regelförenklingsarbetet. De är inte bara, som jag kanske nämnde i mitt svar, till för arbetsgivaren utan är också till för Arbetsmiljöverket, för att verket ska kunna frigöra resurser för sina kärnuppgifter. I dag är det bara mellan 50 och 100 ansökningar per år.
Själva förslaget härstammar också från en egen utredning som Arbetsmiljöverket har gjort, där de har fått föreslå vad som skulle kunna förenklas utan att det får negativa effekter. Förslaget härstammar från den utredningen, som också har varit remitterad. Remissvaren är lite blandade. Min uppgift har varit att försöka hitta en rimlig balans mellan kraven från arbetsgivare och arbetstagare.
Vår uppfattning är inte att detta kommer att leda till ett ökat övertidsuttag. Det finns också en skrivning beträffande särskild övertid om att situationen inte har gått att lösa på annat sätt. Ytterst kan facken begära prövning i Arbetsdomstolen. Hade man kunnat lösa det på annat sätt var det inte okej att ta ut extra övertid på ytterligare 150 timmar. Förslagen i sak innebär alltså inte någon förändring i sak mot hur det är i dag.
Vi har också gjort en skärpning av skyddsombudens roll, för att balansera upp detta med kontrollmekanismen. I fråga om olika begrepp inom arbetsrätten är min uppfattning att det ska vara lätt att göra rätt och att det ska vara dyrt och svårt att göra fel. Det ligger på arbetsgivaren att ta reda på vilka arbetsrättsliga regler som gäller. Det är kanske inte alla som kan alla regler, men om man gör dem mer transparenta och enklare tror jag att det ökar möjligheten för arbetsgivaren att göra rätt - de allra flesta vill göra det.
Arbetsmiljöverkets praxis har varit att bevilja den extra övertiden i de fall som verket får ansökningar. Det innebär alltså inte någon större förändring. Johan Andersson frågade hur tillsynen ska se ut. Det är en fråga för Arbetsmiljöverket att bestämma hur tillsynen ska se ut i praktiken.
För mig är det viktigt att verket utövar tillsyn, framför allt för de företag som inte har kollektivavtal när det gäller arbetstidslagens regler. Positivt vill jag avslutningsvis säga att det förra året var 8 000 fler företag i Sverige som tecknade kollektivavtal enligt Medlingsinstitutet. På det sättet går det åt rätt håll. Vi ser ingen minskning av viljan eller möjligheterna att teckna kollektivavtal, som i grunden är det starkaste skyddet för de anställda.
Hillevi Engström (M):
Jag delar uppfattningen om vikten av att det finns människor som vill och kan åta sig uppdraget att företräda sina kolleger på arbetsplatsen och ta uppdrag som både skyddsombud och fackliga förtroendemän. Något som regeringen genomför redan i år är att det i ämnet samhällskunskap på grundskolan och gymnasiet kommer att ingå kunskaper om arbetsmarknadens funktionssätt, parternas roll samt rättigheter och skyldigheter på arbetsmarknaden, liksom arbetsmiljö.
Jag tror nämligen att ungdomar tidigt behöver få insikter i vad som gäller. Arbetsmiljölagen gäller dessutom i skolan. Om man får insyn i vad det innebär att vara anställd och vilka skyldigheter man har, då kanske det på sikt, om parterna också kommer in mer i skolan, kan väcka ett intresse. Jag är lite förvånad över hur det är i de branscher som utpekas för att det i vissa fall förekommer bristande arbetsvillkor - vi har haft flera interpellationer om det.
Där tycker jag att parterna och inte minst facket borde kunna ta ansvar för att försöka rekrytera fler medlemmar. Det måste ju vara den bästa drivkraften. Det är när man inte är nöjd med hur man ser samhället eller arbetsplatsen utvecklas som man verkligen vill engagera sig. Mycket av vårt politiska engagemang har ju fötts utifrån att man vill förändra och tillgodose sina rättigheter. Min uppfattning om nödfallsövertid är att det är oerhört sällsynt.
I de fallen råder det oftast ingen tvekan om att man måste jobba. Då finns det nöd som innebär att man kanske ska rädda människoliv, att det är en katastrof eller något annat. Jag är inte så orolig för att det ska missbrukas. Däremot är det viktigt att man följer detta löpande och ser hur det utvecklas. Min förhoppning är att reglerna ska innebära att fler kan följa dem. Det ska bli enklare att tillämpa dem.
Det ska inte bli så att fler människor är ute mer i övertid. Det är också en mycket dyr form av arbetskraft att ha människor på kvalificerad övertid. Min förhoppning är att man i stället anställer personer på riktiga jobb.