KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Andersson (SD):
Jag skulle vilja fortsätta där Pontus Andersson slutade. Det är ett väldigt aktuellt ämne som min kollega lyfter här i dag. Jag var själv uppe och debatterade lite om islamism med kulturministern tidigare. Jag tänkte komma in lite på de korankravaller som vi sett i Sverige och som härjade vårt land under påskhelgen. Hela stadsdelar har slagits sönder, bilar har bränts upp och stenkastning mot polisen har förekommit där hela familjer har deltagit.
Detta skedde bland annat i min hemkommun Linköping, i stadsdelen Skäggetorp. Jag besökte själv Skäggetorp kort efter detta tillsammans med bland annat Jimmie Åkesson. Detta är en situation som Socialdemokraternas politik under väldigt lång tid lagt grunden för. Man har bedrivit en extrem splittringspolitik och en extremt ansvarslös migrationspolitik som möjliggjort att vi har fått och byggt in dessa spänningar i det svenska samhället.
Nu var det en person som ville bränna upp en bok, i det här fallet Koranen. Den är förvisso helig för många muslimer, men vi har ju ändå yttrandefrihet i Sverige. Nu ser vi att människor i en rad olika stadsdelar runt om i Sverige - i Linköping, Norrköping, Örebro och så vidare - är beredda att gå till full attack och försöka mörda våra poliser, slå sönder hela stadsdelar och bränna upp bilar.
Det är där vi är nu, med den politik som Socialdemokraterna har fört. När vi nu har sett de här våldsamma korankravallerna runt om i Sverige, och när vi också har sett att ropen haglar efter olika blasfemilagar och inskränkta möjligheter att demonstrera, kan vi konstatera att vi har ett problem. Detta hotar vår svenska yttrandefrihet, kulturministern.
Det jag undrar är: Vad kommer kulturministern att göra inom ramen för sitt uppdrag för att säkerställa att svensk yttrandefrihet ska råda i hela Sverige utan undantag?
Jonas Andersson (SD):
Jag får tacka kulturministern för svaret här tidigare. Jag frågade ju några saker angående de korankravaller som vi har sett i Sverige och som har skakat vårt land efter att Socialdemokraterna har fått genomdriva sin extrema migrationspolitik som har lett fram till att vi har fått de här spänningarna i vårt samhälle. Jag tänkte fortsätta med, när det gäller yttrandefrihetsfrågan, någonting som jag läste på Regeringskansliets hemsida.
På Jeanette Gustafsdotters sida kan man läsa följande: "Yttrandefriheten är demokratins hörnsten och måste värnas. Hot och hat mot det fria ordet är oacceptabelt och konstens frihet ska försvaras i varje stund." Det låter ju bra, tycker jag. Men jag undrar, apropå korankravallerna: Hur kommer ministern nu att arbeta för att säkra svensk yttrandefrihet när vi ser att den är hotad av islamistiska krafter?
Hela barnfamiljer hade nästan som familjeaktivitet att stå och kasta sten på polisen. Det blev över hundra skadade poliser. Det är rena mordförsöken på våra poliser som vi har sett. Vi har sett att man har satt bilar i brand och förstört hela stadsdelar. Man förstör både för de andra, laglydiga, människorna som bor i de här stadsdelarna och för alla oss som bor i Sverige. Nu om någonsin är det väldigt viktigt att kulturministern ser till att verkligen stärka yttrandefriheten, när vi nu ser det här islamistiska hotet mot den.
Därför undrar jag, och jag vill jättegärna ha svar på min fråga: Hur kommer ministern att arbeta för att säkerställa att svensk yttrandefrihet ska råda i hela Sverige utan undantag?
Jonas Andersson (SD):
När någon tar ens förslag och gör dem till sina egna ska man förstås vara smickrad. Det kan gälla språkkrav, tillfälliga uppehållstillstånd som huvudregel eller transitcenter för asylsökande. För Sverigedemokraterna är det glädjande att regeringen och migrationsminister Morgan Johansson i fråga efter fråga har tänkt om.
Nu har de själva lagt fram en politik som de tidigare har stämplat som främlingsfientlig och bedrövlig i sin utstuderade ömklighet. Herr talman! Alla bör få chansen att ändra sig, speciellt om det är till gagn för Sverige. Min fråga till statsrådet Johansson är: Vilket är nästa sverigedemokratiska förslag där han kommer att tänka om? Blir det kanske frågan om återvandring eller transitcenter utomlands enligt dansk modell?
Kommer det att dröja tio år även den här gången, eller går det att skynda på processen?
Jonas Andersson (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Det var intressant att statsrådet Damberg i går menade att orsaken till att många reformer inte har blivit av bottnar i regeringens rädsla för att bli rasistanklagade. Det låter allvarligt. Håller statsrådet Johansson med om den analysen? Har statsrådet själv varit inblandad i debatter där sakfrågor och förslag på viktiga reformer har bemötts med anklagelser om rasism och främlingsfientlighet?
Jonas Andersson (SD):
Ingen vet i dag hur många illegala invandrare som befinner sig i Sverige, och det finns heller inget intresse från regeringen av att utreda frågan. Orsakerna till att skuggsamhället har brett ut sig är förstås en ultraliberal migrationslagstiftning och obefintliga inre utlänningskontroller men även en fullständigt tandlös lagstiftning mot de arbetsgivare som utnyttjar illegal arbetskraft. Enligt 20 kap.
utlänningslagen kan den som anställer illegal arbetskraft dömas till fängelse om omständigheterna är försvårande, men faktum är att ingen någonsin har dömts till fängelse för det brottet. Enligt ett avgörande i domstol räknas inte ens 21 illegala byggnadsarbetare som tillräckligt för att arbetsgivaren ska dömas till frihetsberövande straff.
Min fråga är: Hur många svartjobbare anser arbetsmarknadsminister Nordmark att det är rimligt att man kan anställa utan att få mer än böter som straff?
Jonas Andersson (SD):
Tack, statsrådet, för svaret! Vi måste förstås utgå från nuläget. Riksrevisionen menar i sin rapport att det är en nästan obefintlig risk att straffas. Det anges också som en av de viktigaste riskfaktorerna för grov arbetskraftsexploatering, att detta ska kunna breda ut sig. Det är alltså precis så som det är i Sverige i dag. Ska det verkligen vara så att regeringen inte reagerar på detta förrän självaste statsministern råkar leja illegal arbetskraft för att städa billigt i villan?
Jonas Andersson (SD):
I en debatt med Jimmie Åkesson i Aktuellt i måndags sa statsrådet Ygeman följande: När du får ett nej på din asylansökan är det människor som avviker. Därför behöver vi ha mottagningscenter där vi har en samlad asylhantering, så att vi kan undvika att människor sticker iväg när de får ett nej. Detta är ju, som statsrådet säkert känner till, ett förslag som under många år har lagts fram av Sverigedemokraterna.
Dock sa statsrådet Ygeman i en annan intervju häromveckan att asylsökande även fortsättningsvis ska få bosätta sig var de vill i Sverige. Det här låter ju minst sagt ganska inkonsekvent. Ska vi ha kontroll, eller ska regeringen fortsätta med samma slapphet som under de senaste sju åren?
Frågan är: Vill statsrådet, likt Sverigedemokraterna, att asylsökande enbart ska kunna bo i mottagningscenter, eller ska det även framgent vara fritt fram att bo var man vill i landet utan kontroll?
Jonas Andersson (SD):
Om jag uppfattar det förslag som regeringen tidigare gått ut med rätt vill man ha kontroll den första tiden, men alla asylsökande ska ändå kunna flytta vart de vill i landet. Det är bara ekonomiska incitament som ska styra - människor får bo var de vill, men de får se till att försörja sig själva illegalt. Min följdfråga är: På vilket sätt skulle den lösningen göra att vi kan undvika att människor sticker iväg när de får ett nej?
Jonas Andersson (SD):
Jag har en fråga till utbildningsminister Anna Ekström. Efter en motion från Sverigedemokraterna beslutade Linköpings kommunfullmäktige förra veckan att stoppa det kommunala stödet till Studieförbundet Ibn Rushd. Tidigare har stora kommuner som Göteborg, Eskilstuna med flera redan gjort det. Nu har alltså landets femte största kommun gjort samma sak.
Att allt fler kommuner så som Linköping väljer att göra det beror på studieförbundets kopplingar till islamism och i synnerhet till Muslimska brödraskapet. Det jag undrar är hur det kommer sig att regeringen tillåter att det varje år går tiotals miljoner kronor via Folkbildningsrådet till Ibn Rushd trots allt detta. När kommer regeringen att göra som allt fler kommuner och se till att statsbidrag för folkbildning inte hamnar i islamisters fickor?
Jonas Andersson (SD):
Socialdemokraterna har under två mandatperioder i regeringsställning inte genomfört reformer som stoppar alla dessa miljoner i statsbidrag till islamistkopplade organisationer som Ibn Rushd. Det är en proposition på gång om nya demokrativillkor vid bidragsgivning till civilsamhället. Men den kommer att behandlas först efter valet. När regeringen inte har lyckats genomföra förslag och sätta ned foten mot bidrag till islamism under två hela mandatperioder, varför ska någon tro att ni kommer att lyckas med det nu?
Jonas Andersson (SD):
Ända fram till 1989 var det i Socialdemokraternas Sverige naturligt att kunna utvisa utlänningar som på olika sätt misskötte sig i Sverige, alltså den som var farlig för annans personliga säkerhet eller som förde ett grovt störande levnadssätt. Det behövdes alltså inte grova våldsbrott, utan det kunde röra sig om drogmissbruk, prostitution eller en kriminell livsstil. Man kallade detta utvisning på grund av asocialitet.
Tyvärr avskaffade Socialdemokraterna detta inför 90-talet, och resultaten ser vi nu: Asocialt beteende breder ut sig över hela bostadsområden i form av såväl gängkriminella knarkförsäljare som stenkastande moralpoliser. Vi i Sverigedemokraterna vill öka tryggheten för vanligt folk och återinföra möjligheten att utvisa personer med grovt störande levnadssätt.
Min fråga till statsrådet Ygeman är: Var det naivt att ta bort möjligheten till utvisning på grund av asocialitet?
Jonas Andersson (SD):
Jag har en fråga till kulturministern. I SVT:s Uppdrag granskning framkom nyligen att välkända Stockholms moské på Södermalm förvägrar kvinnor rätten att skilja sig utan tillstånd från sina män. Man sätter alltså sharialagar före svensk lag. Länge har också moskéns kopplingar till det islamistiska nätverket Muslimska brödraskapet varit kända - kopplingar som bland annat lyfts fram i rapporter beställda av MSB.
Trossamfundet bakom Stockholms moské finansieras trots detta med mångmiljonbidrag årligen genom Myndigheten för stöd till trossamfund. Kulturministern har även personligen besökt moskén i år och på så sätt legitimerat den här verksamheten. I en debatt med mig har ministern jämfört detta med att besöka Svenska kyrkan. Min fråga är: Kommer regeringen att fortsätta besöka, legitimera och dela ut mångmiljonbidrag till moskéer som sätter sharialagar före svensk lag?
Jonas Andersson (SD):
Inledningsvis vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut i detta betänkande. Det är mycket glädjande att Sverigedemokraterna och regeringspartierna nu ser till att genomdriva fler och fler beslut i riksdagen i linje med Tidöavtalet. Det kulturpolitiska budgetbeslut som vi nu debatterar är en del av det politiska paradigmskifte som vi fyra partier ska genomföra tillsammans de kommande åren.
Tidöavtalet domineras egentligen inte av frågor som rör kulturpolitik, utan det har snarare områden som energipolitik, kriminalpolitik och så vidare i fokus. Men även på kulturpolitikens område återfinns en rad viktiga punkter i avtalet. Även kulturpolitiken kommer att få se stora och nödvändiga reformer under denna mandatperiod. Det finns mycket för oss att städa upp efter att de rödgröna har fått lämna över departementen.
En viktig fråga som vi fyra samarbetspartier kommer att ta tag i ordentligt är folkbildningen, något som också lyfts upp här i budgeten. Det är ett område som negligerades när de rödgröna styrde. Här vill vi med kraft se till att skärpa uppföljning, kontroll och transparens vad gäller statsbidraget.
Vi ser också över frågan om att överföra ansvaret för statsbidraget till en riktig myndighet för att slippa jäv, självgranskningar, timjakt, skattepengar till islamism och andra stora problem som vi har sett gällande folkbildningen. Sedan flera år tillbaka har Sverigedemokraterna här i Sveriges riksdag på egen hand motionerat om att ansvaret för statsbidraget till folkbildningen ska flyttas över till en riktig myndighet.
Således är det givetvis en stor seger för oss att denna punkt nu återfinns i Tidöavtalet. Fru talman! Det är uppseendeväckande att vänstersidan kan står här i dag och debattera i ett så högt tonläge med tanke på hur de själva helt har struntat i att ta kontroll vad gäller folkbildningen. Det är ett stort anslag på över 4 miljarder kronor som utgör en mycket stor del av den totala kulturbudgeten.
Bara till studieförbunden handlar det om miljardbelopp. När dessa partier styrde blev folkbildningen känd i medierna för problem med skattemedel till islamistiska studieförbund, studieförbund som tillåts granska sin egen verksamhet och studieförbund som fuskar och blåser upp sina siffror för att få mer pengar från skattebetalarna. Det har haglat sådana fall i den mediala rapporteringen de senaste åren. Men nu är det slut på det här.
Vi fyra samarbetspartier som har majoritet här i riksdagen kommer att sätta stopp för att skattebetalarnas pengar sugs upp i svarta hål av fuskande, islamism och så vidare. För mig är det här en viktig fråga. Det handlar om respekt för skattebetalarna och hur deras pengar används. Vi kommer att se till att det blir ordning och reda i folkbildningspolitiken och på kulturpolitikens andra områden.
Vi sverigedemokrater utövar nu mycket riktigt ett betydande inflytande över svensk kulturpolitik, och vi kommer att vara en garant för att så blir fallet.
Jonas Andersson (SD):
Det är kul att höra att Vänsterpartiet ändå vill ge sken av att bry sig om kulturarvsfrågor. Det är inte någonting jag har sett så mycket av förut vare sig här i Sveriges riksdag eller i någon annan politisk församling där jag har varit aktiv. Jag välkomnar det givetvis; det vore kul om Vänsterpartiet nu vill visa både i ord och handling att man bryr sig om kulturarvet. Det är mycket riktigt så att vi sverigedemokrater gör det. Det har alltid varit en viktig fråga för oss.
Precis som varit aktuellt i många andra debatter om den här statsbudgeten måste man förstå att det här bara är ett första steg i genomförandet av Tidöavtalet och de viktiga frågor som vi har däri. Jag tror därför att Vasiliki Tsouplaki kan vara lugn.
Vi kommer naturligtvis att verka för att genomföra de punkter som står i Tidöavtalet, och självklart kommer vi också att i samtalen med våra samarbetspartier lyfta vikten av kulturarvsfrågor. Det finns mycket att se fram emot den här mandatperioden när vi tillsammans med Moderaterna, Kristdemokraterna och Liberalerna genomför punkterna i Tidöavtalet. Jag tror att det kommer att vara till glädje för väldigt många där ute i Sverige och förhoppningsvis även för Vänsterpartiet.
Jonas Andersson (SD):
Jag kan garantera ledamoten att vi inte har släppt frågan om den reform som ledamoten tidigare pratade om och som berör kulturarvet. Vi tycker givetvis fortfarande att det är ett mycket bra förslag. Det är viktigt och helt i linje med vår kulturarvspolitik för övrigt. Det är i varje fall intressant att höra om Vänsterpartiets kulturarvspolitik. Den är inte speciellt känd där ute bland folket. Men nu har vi fått höra lite mer om den här i Sveriges riksdag.
Mitt anförande handlade egentligen om folkbildningen och de stora problem vi har sett gällande folkbildningen. Nu kan inte ledamoten svara, men det jag tog upp var de enorma problem vi sett med pengar som går till fuskande, islamism och så vidare. Är det inte konstigt att Vänsterpartiet inte har agerat tidigare i riksdagen för att sätta stopp för detta? Det har i alla fall inte hänt under de år som jag har varit med.
Ni har snarare understött den utveckling som har möjliggjort att pengar kan gå till detta. Ni har inte på något sätt visat respekt för skattebetalarnas pengar eller tagit folkbildningspolitiken på allvar. Det här är ett stort problem som hotar hela legitimiteten i folkbildningspolitiken. Inte minst Riksrevisionens rapport som kom tidigare under hösten har visat hur enorma problemen är. Den punkt som vi har med i Tidöavtalet är därför helt i linje med vad vi behöver för att komma till rätta med dessa problem.
Jag beklagar verkligen att ni inte har tagit ansvar för folkbildningspolitiken. Jag kan också försäkra ledamoten om att vi kommer att driva kulturarvsfrågorna. Vi har inte släppt den reform som ledamoten pratar om. Självklart hoppas jag att vi ska kunna genomföra våra ambitioner på det här området under mandatperioden.
Jonas Andersson (SD):
Den här interpellationen är varken ställd av eller riktad till en sverigedemokrat, men som vi hör rör den Sverigedemokraterna i allra högsta grad. Vi nämns åtskilliga gånger i interpellationen, och därför står jag nu här i talarstolen.
Socialdemokraterna och deras olika förgreningar ute i det offentliga samtalet försöker återkommande på ett mycket uppenbart vis på olika sätt använda Sverigedemokraterna som ett slagträ mot regeringspartierna när det kommer till kulturpolitiken. Det är mycket tydligt när det gäller frågan om skattefinansierade dragqueensagostunder för små barn.
Man kan tänka sig att Socialdemokraterna gör detta för att man vill rikta ljuset bort från hur illa de själva har skött kulturpolitiken i regeringsställning. I interpellationen kan man notera hur Socialdemokraterna och Lawen Redar insinuerar och närmast säger rätt ut att Sverigedemokraternas kritik mot dragqueensagostunderna har lett till de hot hon talar om. Det är extremt ohederligt.
Det här är skrämselpropaganda från Socialdemokraterna som syftar till att tysta och skrämma upp dem som deltar i debatten. Låt oss inte luras av dessa socialdemokratiska dimridåer! Sverigedemokraterna har inte motsatt sig konceptet om armlängds avstånd i kulturpolitiken. Det är en del av Tidöavtalet, och det står vi för.
Det finns dock gränser där man som folkvald politiker måste få säga ifrån när det gäller hur skattebetalarnas pengar nyttjas. Låt oss ta ett exempel. Många partier har kritiserat att olika statsbidrag har visat sig gå till exempelvis islamism eller annan extremism. Då har man kunnat kritisera de enskilda inslagen i kulturpolitiken.
Kan man ifrågasätta sådana detaljer i delar av kulturpolitiken när man anser att en gräns har passerats, ja, då menar jag att man även måste kunna prata om det när det gäller fallen med dragqueensagostunderna. Principen om armlängds avstånd är en viktig princip, men det finns också andra värden och principer att ta hänsyn till som en ansvarsfull folkvald politiker.
Hur tycker Lawen Redar att man ska agera som folkvald politiker om principen om armlängds avstånd kolliderar med andra viktiga värden och principer, till exempel att sätta barnens bästa i främsta rummet? Det är knappast så att dessa dragqueensagostunder har kommit till i första hand för barnen, utan det handlar om att det finns vuxna som vill bryta normer.
Dessutom sker det här i en sexualiserad inramning, vilket bland annat framgår av namnen på de dragqueens som varit inblandade i sagostunderna i Sverige. De kallar sig saker som - ursäkta språkbruket, herr talman, men jag citerar - "Fröken Skamlös Vinhora" och "Bystiga Damen". Det är alltså så det låter i samband med de här sagostunderna.
Jonas Andersson (SD):
Jag tänkte börja med att kommentera Linus Skölds anförande. Det var ett ganska konstigt anförande där han tog upp ord som terrorist och transperson, som jag inte över huvud taget nämnde i mitt anförande tidigare. Jag rekommenderar Linus Sköld att i efterhand gå in och titta på mitt anförande. Han kommer då att se att jag inte använde dessa ord. Jag tog upp exempel på när man som folkvald politiker kan behöva bryta in, när saker går över gränsen. Det var detta jag talade om.
Det Linus Sköld tog upp hade alltså inte med saken att göra, helt enkelt. Demokrativillkoren, som Lawen Redar lyfte upp, är naturligtvis en viktig fråga, där vi från Sverigedemokraternas sida länge har varit pådrivande. Det kommer att komma förslag om detta på riksdagens bord, så jag kan ge Socialdemokraterna glädjande besked. Självklart ska vi ta tag i den viktiga frågan. Här har ju inte minst vi också varit drivande.
När det sedan gäller principen om armlängds avstånd och styrning av kulturen har kritiken varit tung i samhällsdebatten mot hur de föregående rödgröna regeringarna inskränkte den konstnärliga friheten under sin tid vid makten. Problemet framgick tydligt inte minst av rapporten Så fri är konsten från Myndigheten för kulturanalys, som kom för ett par år sedan.
Enligt rapporten var det tydligt att jämställdhets- och mångfaldskrav med mera, som Socialdemokraterna och de rödgröna stod bakom, ledde till inskränkt konstnärlig frihet, bland annat på filmområdet. Så, Lawen Redar, hur går era egna socialdemokratiska, vänsterinriktade, identitetspolitiska satsningar, med jämställdhets- och mångfaldskrav, kvotering och så vidare, ihop med armlängds avstånd i kulturpolitiken?
Svara gärna på det!
Jonas Andersson (SD):
Jag har en fråga till socialminister Forssmed. Regeringen har aviserat att man tänker dra tillbaka den proposition som ligger på riksdagens bord om demokrativillkor vid statligt stöd till civilsamhället. KD har även medialt kritiserat propositionen för att vara för långtgående. Sverigedemokraternas uppfattning är att propositionen, som lades fram av den tidigare socialdemokratiska regeringen, är otillräcklig.
Vi behöver gå längre och vara tuffare för att säkerställa att inte en enda krona går till islamism eller andra farliga krafter. Sverige har haft stora problem med att skattemedel går till islamism och annan extremism. Det handlar till exempel om det islamistkopplade studieförbundet Ibn Rushd, som mottar tiotals miljoner kronor årligen via Folkbildningsrådet.
Hur kommer regeringen att agera för att stoppa att statsbidrag till civilsamhället går till islamism och andra farliga krafter fram till dess att vi har en ny proposition om demokrativillkor på riksdagens bord?
Viktor Wärnick (M):
Jag vill till att börja med biträda min kollega John Weinerhall i hans funderingar över och synpunkter på fri entré på statliga museer. Det är en högst relevant fråga han har lyft upp. Så som reformen har varit utformad har det visat sig att den främst gynnar relativt välinformerade och välbeställda innerstadsbor här i Stockholm, sådana som redan tidigare skulle haft råd att betala för sin entré.
Det har också visat sig att dessa personer bara blivit mer frekventa i sitt museibesökande. Samtidigt har reformen finansierats av hela skattekollektivet i Sverige, således även av alla som bor i mitt hemlän Gävleborg. Den absoluta majoriteten av de museer som har haft fri entré är dock inte belägna i landsbygdslänen utan i Stockholm.
Min fråga till ministern är därför: Hur ser ministern på det moraliskt tveksamma i att hela svenska folket är med och finansierar en fri-entré-reform som främst gynnar storstäderna och storstadsbor?
Viktor Wärnick (M):
Vi moderater tycker att arbetande vuxna med egen betalningsförmåga kan betala för sig när de besöker museer, oavsett vem som är huvudman för det museum som besöks. En aspekt som bör lyftas upp i denna debatt är hur detta påverkar icke-statliga museer, alltså de museer som inte får ta del av fri-entré-reformen.
För ett antal månader sedan besökte den moderata kulturkommittén Fotografiska museet i Stockholm, som påpekade hur kundbasen naturligtvis i högre grad dras till det som är avgiftsfritt, även om museet är otroligt framgångsrikt, glädjande nog. Jag tänker också på bland annat Flygmuseet hemma i Söderhamn i Gävleborgs län.
Det är ett museum som drivs på ideell basis och som vi är otroligt stolta över där hemma, men som inte har tillgång till fri-entré-reformen. Min fråga är: Varför ska privata - icke-statliga - framgångsrika museer ha en konkurrensnackdel gentemot de statliga museerna med fri entré, som betalas av skattebetalarna?