Beatrice Ask (M):
Låt mig börja med att erinra om den förra debatten, där jag tror att jag i slutet av diskussionen påtalade att vi har ett gemensamt intresse av att hitta en bra form och att jag därför noga följer de här ärendena och lyssnar på det som händer. Jag anser dock för närvarande inte, och ansåg inte då heller, att det finns skäl att i grunden ifrågasätta det nuvarande systemet. Det har stötts och blötts i utredningar och annat, och ingen har kommit på någonting som är så särskilt mycket bättre.
Vi har en trafikskadelag och en ordning som uppfyller högt ställda krav. Sedan är det, precis som interpellanten säger, enskilda människor som far illa. Inte minst handlar det om ärenden som drar ut på tiden. Det ligger ju i sakens natur att den som har blivit skadad i en trafikolycka och ska ha sina frågor prövade i någon mening far illa hela tiden medan detta hanteras.
Det har varit väldigt långa tider i bland annat Trafikskadenämnden, men dess bättre har man under senare år ändå lyckats pressa hanteringstiden något genom att ändra i rutiner och annat. Det finns alltså i vart fall en ambition av att korta tiderna, och det är viktigt både för rättssäkerheten och ur en rad andra aspekter. Det är samma sak när det gäller domstolarna.
Vi har en ordning där vi med de nya reglerna för modernare rättegång faktiskt har fått en kortare hanteringstid, vilket också är till fördel. Det är ett problem som interpellanten lyfter fram som jag tycker är berättigat att fundera över och hela tiden försöka se vad man kan göra. Dock är det så, och det är ett av skälen till att det tar tid inte minst i Trafikskadenämnden, att det här ofta är väldigt komplicerade ärenden.
Det kan vara många olika aspekter som måste prövas och även rätt många uppfattningar om vad som är rätt i sak. När man diskuterar den här typen av medicinska problem som kan ha uppstått i en olycka är det inte ovanligt att det finns experter på både det ena och det andra hållet som har diametralt motsatta uppfattningar om vad som gäller.
Det här är svåra bedömningar som tar tid, och det kanske är så att det måste få ta tid att väga in vad som är rätt och rimligt för att man så småningom ska hamna på ett vettigt beslut. Jag tror att vi måste ha förståelse för det.
Sedan är problemet, och det finns med i den här interpellationen, kostnaderna för den enskilde att driva sin sak och varför man kan bli skyldig att betala rättegångskostnaderna. Men det är ju den grundläggande princip som vi har när man väcker och driver frågan i domstol. Vi kan inte ha fri dragningsrätt på det, för det skulle leda för långt.
Jag menar nog ändå att de granskningar av systemet som sådant som har gjorts även i modern tid visar att vi har ett stabilt och i alla väsentliga delar rimligt system. Dock är det så att även solen har sina fläckar. Där tycker jag att handläggningstider och en del andra sådana frågor behöver hanteras.
Det finns också frågor där vi har lagt över resultaten till Socialförsäkringsutredningen. Det finns ekonomiska frågeställningar som man behöver hantera ytterligare. Där arbetar en utredning för att se hur situationen för just de svaga som har berättigade skäl ska kunna bli så rimlig som möjligt och hur man ska avväga detta. Jag tror att det är riktigt att den frågan hanteras på det sätt som nu görs.