Jonas Andersson (SD):
I dag debatterar vi alltså kulturutskottets betänkande om en förstärkt spelreglering. Det blir en lite udda debatt givet att den rör en proposition från en tidigare, socialdemokratisk regering men som nu behandlas av en ny riksdagsmajoritet och med en ny regering på plats, där Sverigedemokraterna ingår i regeringsunderlaget. Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 14 från Sverigedemokraterna, även om jag givetvis står bakom alla våra reservationer i betänkandet.
Sverigedemokraterna har också fått stöd för två motionsyrkanden som återfinns i betänkandet som utskottets förslag till beslut, vilket är glädjande. Det handlar dels om frågan om krav på måttfullhet vid marknadsföring av spel. Där föreslår utskottet att den tidigare, socialdemokratiska regeringens förslag i propositionen ska avslås. Dels handlar det om en överenskommelse mellan Sverige och Finland om automatspel, där utskottets förslag också är att avslå förslaget i propositionen.
Det ska dock sägas att Sverigedemokraterna ser de flesta förslagen i propositionen som positiva. Förslaget om business-to-business-licenser är ett sådant. Det är ett förslag som vi sverigedemokrater har motionerat om tidigare i riksdagen och som nu ser ut att bli verklighet. Herr talman! Jag tänker gå närmare in på marknadsföringsfrågan och det förändrade måttfullhetskrav som föreslås i propositionen och som kulturutskottet nu vill avslå.
Sverigedemokraterna ser det som mycket viktigt att upprätthålla ett starkt konsumentskydd på den svenska spelmarknaden. Vi har ett lagstadgat krav i dag om måttfullhet vid marknadsföring, och det ska vi ha eftersom spelmarknaden inte är vilken marknad som helst sett till problematiken med spelberoende och så vidare. Vi ser dock med nuvarande lagstiftning hur rättspraxis utvecklar sig på området vad gäller det nuvarande måttfullhetskravet, så att det blir tydligare vad som gäller på spelmarknaden.
Och det är viktigt. Sverigedemokraterna ser det därför som olämpligt att vi här och nu ska peta i detta och rucka på den nuvarande lagstiftningen medan praxis håller på att etablera sig. Skulle måttfullhetskravet i lagstiftningen justeras, som föreslås i propositionen, riskerar spelreklamen att bli hetsig igen med spelbolag som testar gränserna för vad som gäller, likt den situation som vi såg för ett antal år sedan i samband med omregleringen av spelmarknaden.
Utöver skälet att det är viktigt att låta praxis få etablera sig finns det även andra skäl att ställa sig bakom utskottets förslag till beslut i den här delen. Exakt vad som skulle bli konsekvenserna om förslaget till ett förändrat måttfullhetskrav hade gått igenom är ganska oklart. Det är mer långtgående än det nuvarande måttfullhetskravet, men det är inte lika långtgående som kravet på särskild måttfullhet. Det är också högst oklart hur det skulle komma att påverka andra viktiga värden på spelmarknaden, till exempel kanaliseringen.
Att vi har en god kanalisering är viktigt just för konsumentskyddet. Sverigedemokraterna utesluter dock inte att lagstiftningen om marknadsföring av spel i framtiden skulle behöva stramas åt. Men i dagsläget tycker vi att det är klokare att låta rättspraxis fortsätta att etablera sig för den lagstiftning som redan finns på plats. På så sätt undviker vi också en ryckighet på den svenska spelmarknaden kring vilka lagar och regler som ska gälla för såväl företag som konsumenter.
Herr talman! Jag ska också kommentera överenskommelsen mellan Sverige och Finland om automatspel på passagerarfartyg i reguljär linjetrafik mellan båda våra länder. Förslaget i propositionen från den tidigare regeringen om att säga upp överenskommelsen ser nu ut att stoppas av riksdagen. Problemet med förslaget i propositionen är att det inte följer något annat förslag som kan ersätta överenskommelsen på ett rimligt sätt.
Om man river upp förslaget, som flera partier uppenbarligen vill, kan det leda till att speloperatörer och rederier tvingas att följa orimliga krav. Exempelvis kan det handla om att maskiner skulle behöva tömmas och justeras ute till havs vid landsgränserna mitt under resan. Det riskerar således att bli både onödigt stökigt och byråkratiskt. Herr talman!
Utöver förslagen i propositionen, som riksdagen nu ser ut att stoppa till följd av motioner från Sverigedemokraterna med flera, har vi också flera egna reservationer i betänkandet. Jag tänker lyfta fram två av dessa. Dels handlar det om att politiska partier samt föreningar och bolag som ägs av dessa inte ska räknas in i undantaget i spellagen som medger att dessa får bedriva lotteriverksamhet; dels handlar det om att stoppa undantaget från förbudet att erbjuda spel på kredit.
Att ett undantag finns för vanligt svenskt föreningsliv att bedriva lotteriverksamhet, inte minst småskaligt sådant, tycker vi inte är konstigt. Många tänker sig nog också att det är just det som undantaget ska syfta till, och vi tycker att det är bra att det finns.
Men att politiska maktpartier för egen vinning skräddarsyr undantag för att just ge sina egna partier och kassor enorma fördelar på en egen arena som inbringar enorma belopp till dessa partier är inte rimligt. Än mer fel blir detta i kombination med undantaget som möjliggör spel på kredit.
Även om det kreditbelopp som man kan få i dag inte är särskilt stort är det ett principiellt problem som också kan vara tillräckligt stort rent ekonomiskt. Att det finns problem på området är tydligt. Det är bara några år sedan som det blev känt att det socialdemokratiska spelbolaget Kombispel under en längre tid hade skickat Kronofogden på lottköpare över 10 000 gånger.
Många av dessa personer var då redan skuldsatta, men bolaget brydde sig uppenbarligen inte om att göra kreditupplysningar. Herr talman! Låt oss gärna prata i den här kammaren om marknadsföringsfrågan, om överenskommelsen mellan Sverige och Finland och om andra viktiga frågor som rör spelmarknaden. Men vi behöver också prata mer om och framför allt agera i frågan om hur politiska partier agerar för egen vinning när det gäller lagstiftningen kring lotterier. Det är dags att agera.