KBLab/rixvox huggingface dataset:
Caroline Szyber (KD):
Regelförenklingsarbetet måste fortsätta. Kristdemokraterna och övriga Alliansen påbörjade ett stort arbete, och detta måste fortsätta. Det betänkande vi debatterar i dag innebär att de svenska redovisningsreglerna för företag anpassas till EU-regler. Det ska bland annat göra det mycket enklare för mindre företag att redovisa. Till exempel begränsas kraven på upplysningar i noter i årsredovisningen.
Principen att information som inte är väsentlig kan utelämnas blir en generell regel. Det nya redovisningsdirektivet från 2013 är ett led i EU:s strävan att förenkla regelverken för företag som verkar inom EU, framför allt de små företagen. Årsredovisningslagen gäller i stort sett samtliga företag som är skyldiga att upprätta en årsredovisning.
På senare tid har flera reformer genomförts för att minska företagens administrativa börda. En proposition gällande det här lades fram under riksmötet 2009/10 och handlade bland annat om upplysningar i års- och koncernredovisningen.
Utgångspunkten har varit att upplysningskraven inte ska gå längre än vad som är nödvändigt för att trygga utomstående intressenters, till exempel investerares, borgenärers och anställdas, behov av information för att kunna bedöma företagens ekonomiska förhållanden och utvecklingsmöjligheter.
I det förslag regeringen lade fram på riksdagens bord och som vi debatterar här i dag har man valt att ha kvar kategorierna mindre och större företag. Vi tycker att det är problematiskt.
Eftersom en allt högre andel redovisningskrav på företag har sin grund i EU anser Alliansen att det blir problematiskt om svensk lagstiftning har en indelning av företag som skiljer sig från många andra länder på ett sätt som innebär att det svenska näringslivet totalt sett framöver får högre redovisningskrav, som dessutom omfattar fler företag, än våra konkurrentländer.
Kristdemokraterna med övriga Alliansen, alltså Moderaterna, Centerpartiet och Folkpartiet liberalerna, valde därför att lägga fram en följdmotion som också har blivit ett tillkännagivande från riksdagen till regeringen om att återkomma med förslag som i fråga om kategoriindelning av företag i årsredovisningslagen utgår från ambitionen att minska företagens regelbörda.
Om vi ber företagen själva att namnge de största problemen i dag för dem att växa är det just regelbördan. Det arbetet tar alldeles för mycket tid. Vi ska vara ärliga och lägga till att de framtida jobben kommer att skapas när enskilda människor, entreprenörer, känner att det är värt att starta eller utveckla ett företag, att förverkliga en idé.
Morgondagens jobb kommer att skapas i företag som får växa. När vi nu blickar framåt är det viktigt att vi inte glömmer att följa upp de reformer som genomförts under tidigare mandatperioder och se till att de får avsedd effekt. Vi måste och kan göra mycket mer för ett bättre företagsklimat i Sverige. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.
Caroline Szyber (KD):
Jag valde att belysa sådant jag önskade mer av, och därför väckte vi en följdmotion. Annars tycker jag att det förslag som har lagts fram är bra. Det är därför vi yrkade bifall till förslaget i betänkandet. Det är viktigt att hålla ett stort fokus på hållbarhet och transparens. Vi ställer oss därför bakom förslaget. Jag skulle vilja följa upp frågan om införandet av fler kategorier.
I det här fallet har regeringen gjort avvägningen att de inte behövs, men Johanna Haraldsson har öppnat för att regeringen kommer att återkomma i frågan.
Caroline Szyber (KD):
Om svenska företag ska få en chans att växa sig stora måste det finnas en fördel för dem att göra så. För små företag bör vissa redovisningsregler finnas. Sedan bör det finnas en kategori för medelstora företag, där en stor del företag ska finnas. Där behöver frågan om vilka redovisningskrav som passar dem ses över. Sedan finns de stora företagen med hög omsättning, som är börsnoterade eller har ett visst antal anställda.
De reglerna är klara. Ur ett konkurrensperspektiv är det problematiskt att det i dag inte finns en mellankategori för medelstora företag. Jag har jobbat en del som jurist med redovisningsfrågor. Rent redovisningsmässigt hade jag önskat att man hade tittat lite mer på hur det ser ut i praktiken och inte bara lyssnat på vad vissa revisionsbyråer säger.
Nuvarande lagstiftning har inneburit att införa ett redovisningskrav för de ofta stora företagen, och sedan ska kraven sippra nedåt. Det har varit ett sätt för andra företag att känna att de är med och står upp för rådande redovisningssed. Det handlar inte om att införa fler pålagor.
Jag önskar att regeringen framöver utgår från den redovisningstradition som finns och låter lag gälla för de absolut största företagen och visar att det finns en tid och en brygga över för mindre företag. Medelstora företag är en kategori som i dag fattas.
Det gör att väldigt många små företag i dag får sin tillväxt hämmad, vilket gör att de måste lägga otroligt mycket pengar, resurser och tid på att redovisa snarare än att kunna satsa på och utveckla sina idéer och sin verksamhet.
Caroline Szyber (KD):
För att bostadsmarknaden ska fungera krävs en kontinuerlig rörlighet inom det befintliga beståndet. Den enes flytt blir den andres hem. Många yngre hushåll som har fått tillökning drömmer om att bo lite större. Samtidigt har vi flera äldre hushåll där boendet har blivit allt annat än ändamålsenligt. För den senare gruppen verkar flyttskatter som en hämsko på att kunna flytta.
Det är ett problem att dessa höga kostnader måste betalas samtidigt som hushållen behöver likvida medel för att kunna finansiera sitt köp av ny bostad. Kristdemokraterna föreslår att uppskovsbeloppet tas bort vid köp av bostad. Vi vill också att räntan på uppskovsbeloppet skjuts på framtiden vid köp av ny bostad. Det skulle göra att vinsten inte måste beskattas precis vid försäljning.
Min fråga går till bostadsministern: Vilka åtgärder är bostadsministern beredd att vidta för att adressera flyttskatternas hämmande verkan på bostadsmarknadens rörlighet?
Caroline Szyber (KD):
Många kommuner står nu inför en svår utmaning när de på kort tid ska hitta bostäder till såväl nyanlända som många andra bostadssökande. Många kommuner är också tydliga med att lagar och regler måste förenklas om kommunerna på sikt ska lösa situationen och bostadsfrågan. Den stora stötestenen, som har nämnts tidigare, är att många säger att den byggklara mark som finns är begränsad av riksintressen. Naturvärden, friluftsliv och kultur ska skyddas.
De flesta områden som kan bebyggas kan ha fyra till fem skydd på varandra. Utöver detta nämner många kommuner bullernivåer som en försvårande omständighet. Nu ger jag bostadsministern en chans till att förklara vad som är regeringens ingång. Kan ni tänka er att göra bostäder till ett riksintresse?
Caroline Szyber (KD):
Pengar har inte betalats ut därför att frågorna är för komplexa. När ska regeringen agera? Före nyår skickade Boverket ut en promemoria där man sa att regeringen ges möjlighet att utlösa ett så kallat kristillstånd. Det skulle innebära att Sveriges 290 kommuner inte behöver bryta mot plan- och bygglagen när de i dag ska planlägga. När kan regeringen tänka sig att gå vidare med förslaget?
Caroline Szyber (KD):
Nuvarande bostadsminister sa att förra regeringen gjorde mest utredningar, men väldigt lite i verkligheten. Vad skönt att få komma till ett skrivbord fullt av färdiga utredningar med en massa förslag och sedan säga att man gör mycket! Det låter jättebra att ni genomför saker, men de som är insatta vet vems politik som ni nu genomför.
Jag kan inte heller låta bli att reflektera över bostadssamtalen som bostadsministern kom sent in i. Nu gör han stor sak av 22-punktsprogrammet. Återigen: Vad skönt att bjuda in Alliansen och låta oss politikutveckla åt er! Det var verkligen det som de samtalen gick ut på.
Min fråga till statsrådet blir: Det politiska engagemang som du själv talar om, de egna förslagen och den nya politiken, vad är det egentligen? Även om det är positivt att delta i dagens debatt kan jag tycka att det här förslaget är ingenting att slå sig för bröstet för. Det här hade vi kunnat genomföra för väldigt länge sedan.
Väldigt mycket mer hade också kunnat göras om man hade pratat med expertmyndigheten Boverket tidigare. Vad innebär det politiska engagemanget? Är det 5 miljarder rakt ned i byggherrarnas fickor - 5 miljarder som de inte ens vill ha?
Caroline Szyber (KD):
De hindren finns inte kvar för att vi lyssnade på branschen och vi tog bort dessa hinder. Det är därför som det har förändrats. Men för er i Miljöpartiet var man tvungen att gå från en bostadsbrist till en bostadskris. Man var tvungen att själv få ministerposten för att vakna upp och förstå att här behövs det rejäla förändringar. Som det sas tidigare i debatten är de rejäla förändringarna ekonomiska. Det är de förutsättningar som behöver förändras för att det verkligen ska bli en förändring. Då handlar det inte om subventioner.
Ni har en ganska stor budgetpost som ni kan använda på ett otroligt mycket bättre sätt. Därför vill jag fråga: Vad är de ekonomiska förutsättningarna? Vad vill man egentligen göra för att få till den förändringen? Om vi ska återuppta några samtal måste regeringen först veta vad man själv vill. Det var det som var det största problemet i den förra omgången. Man visste över huvud taget inte vad man vill ha. Sedan kan man prata om arbetskraftsfrågan.
Man tillsätter en utredning som ska föreslå vad man ska göra. Ja, inte blir det bättre av att man river upp lex Laval. Inte blir det bättre av att man motverkar att fler har en möjlighet att hjälpa till. Det största problemet är brist på arbetskraft, och nu gör man det ännu svårare för byggföretag att få tag på utländsk arbetskraft.
Ja, det ska vara goda regler för alla. Det är för oss det grundläggande, men man gör det väldigt mycket svårare. Jag ser inte att det behövs en utredning för att lösa arbetskraftsproblemet, utan det behövs en större öppenhet för att det ska komma fler hit och arbeta.
Caroline Szyber (KD):
Tack, finansministern, för svaret! Jag känner dock att svaret utelämnar en del av verkligheten. Sverige står inför stora utmaningar på bostadsmarknaden. Hur stora utmaningarna är framgår när 255 av Sveriges 290 kommuner rapporterar att de har bostadsbrist. Behoven är så stora att det, enligt Boverket, behöver byggas 88 000 bostäder fram till 2020. Men trots rekordhögt bostadsbyggande är vi inte alls i närheten av den produktionen.
I detta krisläge behövs inte fler lagar som gör det svårare. Ändå ser vi just att flera hinder reses med bland annat Paketeringsutredningens förslag. Utredningen har slagit fast att fastighetsbranschen inte är skattemässigt gynnad. Den säger att fastighetsbranschens sammantagna skatteuttag är på samma nivå som för övriga delar av näringslivet.
Utredaren fastslår också att förslaget skulle påverka bostadsbyggandet. Likväl föreslås en ny lagstiftning för att motverka paketerade transaktioner. Fastighetsbranschen varnar dessutom för att utredningens förslag får betydande negativa effekter för intresset av nyproduktion och renovering av hyresrätter.
Eftersom förslaget med största sannolikhet kommer att leda till sjunkande fastighetsvärden kommer också kapitalinflödet till fastighetsmarknaden att minska. Detta leder till en nedåtgående spiral i termer av färre satsningar på upprustning i befintligt bestånd samt minskad villighet till risktagande i nyproduktion. Utöver att förslagen skulle leda till ökade kostnader för bostadsbyggandet hotas även den finansiella stabiliteten i samhället.
Det blir med utredningens förslag långt mindre lönsamt att sälja fastigheter, vilket sannolikt drastiskt kommer att minska transaktionsvolymen för hyresfastigheter. Av detta följer en ny typ av inlåsning på bostadsmarknaden. När ingen säljer och köper hyresfastigheter får vi en stagnation både inom nyproduktion och inom ombyggnation, eftersom det saknas kapital till investeringar.
Utan nya bostäder minskar rörligheten på bostadsmarknaden ytterligare. Redan i dag har vi betydande matchningsproblem på arbetsmarknaden som direkt kan härledas till bostadsmarknaden, med en efterföljande arbetskraftsbrist som de facto dämpar tillväxten i Sverige. Utredningens förslag borgar för en förvärrad situation.
Det råder dessutom inte enbart brist på bostäder utan också på lokaler, studentbostäder och äldreboenden. Även byggandet av dessa försvåras. Är fler subventioner lösningen också på det? Vi har skattehöjningar å ena sidan och subventioner å andra sidan. Man ger med ena handen och tar med den andra. Det här är subventioner som dessutom spär på en redan överhettad marknad.
Byggandet är rekordhögt i dag, men det handlar mest om dyra lägenheter och bostäder vid kaj. Och jag hör så många som säger att de kommer att dra i nödbromsen när det gäller byggandet snarare än att trycka på gaspedalen om det kommer ytterligare pålagor. Det är något som jag tycker att man ska vara lyhörd för.
Caroline Szyber (KD):
Jag tackar finansministern för möjligheten att debattera i dag. Jag är en person som försöker se positivt på saker och ting. Av de svar som finansministern har gett drar jag slutsatsen att hon inte vill föregå remissrundan. Jag kan bara hoppas att hon sedan lyssnar in den remisskritik som redan i dag har framkommit och att regeringen innan den går vidare gör en tydligare analys av vad ränteavdragsbegränsningar och Paketeringsutredningens förslag skulle innebära för bostadsbyggandet.
Vi behöver vara långsiktiga för alla människors skull - för dem som vill bo, för dem som bor, för dem som äger och förvaltar hus, för dem som ska renovera och för dem som ska bygga. Det är viktigt att vara lyhörd. Med det tackar jag ministern för en god debatt.
Caroline Szyber (KD):
Johan Löfstrand är ju en progressiv kraft i Socialdemokraterna, och jag ser verkligen fram emot den bostadsutredning som ni nu jobbar med, den sociala bostadspolitiken som ni sitter och gör själva. Det finns både lite nytänkande krafter i den och krafter som kanske försöker göra vad de kan för att hålla kvar detta system, som ska utvecklas, som det så vackert hette här på slutet.
Vad ni kommer fram till ska därför minst sagt bli intressant att se. Jag skulle ändå vilja höra hur Johan Löfstrand vill utveckla vår bostadsmarknad. Om jag ska vara konkret har jag tagit upp det här med ägarlägenheter, som är den vanligaste formen utanför vårt lands gränser. Jag tog även upp hur man kan utveckla kollektiva boenden och kanske även hyrköp, vilket även det är en modell som finns. Jag har frågat regeringen flera gånger, och jag måste säga att jag får ganska oklara svar.
Känslan är väl en stor skepsis. Min första fråga är därför: Vad avser regeringen att göra för att uppmuntra nya boendeformer? Det tror jag nämligen är en ganska viktig nyckel till att utveckla vår bostadsmarknad. Jag vill också kommentera det här med att bostadsbidrag har stora inlåsningseffekter.
Jag håller verkligen med om det, men jag tror också att det är ett problem att man bygger väldigt generellt för att få lägre hyror i stället för att rikta dessa stöd till grupper. Johan Löfstrand tog upp att vi kristdemokrater och delar av övriga Alliansen är positiva till att man satsar på äldre. Ja, för att kommuner som är S-, MP- och V-ledda annars satsar på att bygga hotell och simhallar.
De satsar på att göra väldigt mycket utom att bygga äldreboenden. Därför är det här riktade stödet ett sätt att också rikta sig till en särskild grupp. Det tycker jag är motiverat, till skillnad från regeringens allmänna investeringsstöd.
Caroline Szyber (KD):
Jag håller inte alls med. Jag tror inte alls att många bor som de vill i dag. Det är en stor del av problemet på vår bostadsmarknad att människor i dag knappt vågar ha bostadsdrömmar, eftersom så många står så otroligt långt från bostadsmarknaden. Det behövs nya grepp där man tänker nytt. Man kanske betalar en viss del av sin hyra, får en option och kan efter några år få en möjlighet att köpa sin bostad.
Det gäller personer som i dag aldrig skulle kunna få ett lån från banken och står allt längre från sin bostadsdröm. De kanske skulle kunna få köpa sin lägenhet eller till och med köpa ett hus. Har man inte kommit in är det otroligt mycket svårare. Det som i dag är den största möjligheten är att ens boende går upp i värde. När det kommer till Attefall har det raljerats från olika håll.
När jag har talat med Stefan Attefall själv har jag fått veta att det var en frihetsreform. Jag vet att det är jättesvårt för vissa härinne att se värdet av en frihetsreform och av frihet och valfrihet. Den kan vara en egen debatt i sig. Det var en frihetsreform. Det var att människor själva skulle kunna få bygga på sin egen tomt. Man kan raljera väldigt mycket om väldigt många olika saker. Men det finns kommuner som har använt en del av Attefallhusen för att hjälpa personer som har stått utanför bostadsmarknaden.
Det har varit ens egna barn och en del nyanlända. Jag säger inte att det här är lösningen, långt ifrån. Men man vinner ingenting på att peka finger åt dem som i varje fall försöker dra sitt lilla strå till stacken, framför allt inte från politiskt håll. Det kan handla om fyra, tio, hundra eller tusentals nya bostäder. Vi behöver alla. I stället för att peka finger ska vi vara positiva till dem som bygger om eller bygger nytt och väljer att hyra ut.
Jag har fortfarande inte fått svar på min fråga om att pröva nya grepp på bostadsmarknaden.
Caroline Szyber (KD):
Jag vill börja med att säga till Leif Nysmed att det är bra att ni lyfter fram Alliansens politik. Det var ju vi som lade grunden till exempelvis detta med kortandet av överklagandetider. Men det är jättebra om man försöker politikutveckla lite själv också. Jag kunde inte låta bli att reagera på det du sa, Leif Nysmed. Du frågade om vi vill minska antalet riksintressen och sa att detta bereds.
Nej, vi vill inte minska antalet riksintressen. Det vi gjorde väldigt tydligt och som också framgår av våra motioner och reservationer är att vi vill ha en ny utredning där man tittar på hur också bostadsbyggandet kan bli ett riksintresse. Det betyder att man lägger till ett riksintresse. Jag säger inte att de andra riksintressena är oviktiga. Det gör ingen annan i Alliansen heller. Det låter på er som om ni bereder frågan. Min fråga är då: Om ni bereder detta, när remitterar ni då förslaget?
Om man bereder något vill man kanske vara lite lyhörd. Även en S-regering kanske ska vara lite lyhörd. Leif Nysmed, du säger att vi i Alliansen inte är nöjda med utredningen och vill göra om den. Det är så här: Vi lägger inte beställningsuppdrag, som ni gör.
Ni har tagit en före detta politiker som Ilmar Reepalu, vars enda erfarenhet är att ha kört en kommuns ekonomi i botten och ha fått en så dålig situation i Malmö att skolor måste stängas, och låtit honom göra en utredning om vinster i välfärden. I Alliansen lägger vi inte beställningsuppdrag. Jag sa ärligt redan från början att jag inte tycker att utredaren har följt utredningsdirektiven.
Direktiven kunde ha varit ännu tydligare om Miljödepartementet inte hade varit med och lagt en våt filt över det hela från början. Om ni nu verkligen bereder detta är min fråga till Leif Nysmed: Vad gör ni i beredningen, och när remitterar ni förslaget, om ni på allvar vill gå vidare med en förändring av riksintressena?
Caroline Szyber (KD):
Ja, Leif Nysmed, man kan se på Kiruna. Där går det att bygga, men alla kommuner har inte en KTH-professor som konsult, som sitter ned med länsstyrelsen och Boverket och får det att fungera. Det är inte så det ser ut. I Kiruna har man visat att det går, men de resurserna finns inte på annat håll. Boverket och länsstyrelserna kan göra otroligt mycket mer, men då behöver också staten se till att de gör det.
Det som är fokus i detta är: Det här är ett system som inte ska tas bort, men det behöver moderniseras. Det behöver spegla både dagens situation och morgondagens situation och vilka värden vi vill ha. Vi vill bygga ett hållbart samhälle. Då behöver vi också se till att kanske uppvärdera bostadsbyggandet. Man kan, som sagt, titta på de intressen som finns. Det finns väldigt många som kanske inte hade införts i dag, men bostadsbyggandet skulle kunna vara ett sådant.
Då tycker jag att frågan kvarstår, oavsett om man tycker att man har gjort en bra utredning eller en mindre bra utredning. Jag kan säga så här: Varsågod! Gör ett eget försök! Med tanke på att man bereder görs det väldigt lite. Ni har inte remitterat detta. Ni ligger och väntar och säger: Ja, det finns kritik från Boverket. Det finns kritik från SKL. Ja, det fanns väldigt många som var kritiska, men ni har inte heller haft något rundabordssamtal eller någon träff med parterna.
Det har inte hänt någonting på området. Ja, det är en komplex fråga. Då går det inte att bara peka finger och säga: Ni gjorde en dålig utredning. Att utredningen blev som den blev tycker jag snarare visar frågans komplexitet. Då tycker inte jag att man ska stoppa huvudet i sanden eller låta en dålig utredning bli liggande i en skrivbordslåda, utan man ska ta nästa steg. Att man bereder en fråga betyder de facto att man jobbar med den.
Jag tycker att regeringen kan göra mycket mer när det gäller riksintressen.
Caroline Szyber (KD):
För många är båtlivet en viktig del av semestern och för att koppla av. Ett rikt skärgårdsliv är också viktigt för fastboende öbors möjligheter att leva och verka i denna typ av glesbygd. Det svenska båtlivet spänner över alla samhällsklasser. En majoritet av fritidsskepparna tar ett stort ansvar för säkerhet, trivsel och miljö.
För den som inte har erfarenhet av båtlivet kan det vara lätt att blanda samman med biltrafik - men skillnaderna är stora. Vägar är smala, och bilar går fort. Fjordar är stora, och det är få ställen där det finns risk för krockar. Och där risken finns råder ofta hastighetsbegränsningar. På land kan man ta sig till en granne till fots eller med taxi. På sjön är båten ofta det enda alternativet.
När sjöfyllerilagen infördes tog man fasta på att båtlivet har många likheter med bilkörning. Därför använde man sig också av samma promilleregler som finns för bilar för båtar. Redan tidigare visste man dock att antalet olyckor inom det spann av båtar som sjöfyllerilagen omfattar är ytterst litet.
Det var inte heller alldeles självklart att en strikt promillegräns skulle stärka säkerheten till sjöss. Detta är också skäl som har framförts i våra grannländer. De har inte en liknande lag. Nu har lagen funnits i sju säsonger. Det finns ett stort missnöje bland dem som bor ute i skärgården men också bland många som använder sig av båt. En lag måste ha effekt.
Därför är jag glad att bland annat min motion går igenom och att riksdagen är tydlig i sitt tillkännagivande till regeringen att lagen bör utvärderas. Utskottet konstaterar att det är angeläget att beslutad lagstiftning följs upp och att man vid uppföljningen bör överväga om det finns behov av ändringar i lagen. Med det yrkar jag bifall till förslaget.