KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Rothenberg (M):
Jag tackar ministern för svaret. Som jag har skrivit i min interpellation träffades Europas rymdministrar inom ramen för rymdorganet Esa nyligen. Sverige valde då att satsa en mindre del av de medel som Esa pekat ut som nödvändiga för svenskt deltagande i den europeiska bärraketen Ariane.
Detta har inneburit konsekvenser. Anledningen till att jag ställde interpellationen till närings- och innovationsminister Mikael Damberg är att jag faktiskt tycker att den landar mycket rätt där. Det är en något underlig ordning att rymdfrågorna ligger på Utbildningsdepartementet.
De har tidigare legat på Näringsdepartementet. Detta är nämligen i allra högsta grad en verksamhet som handlar om innovationer och om avancerad näringsverksamhet.
Konsekvenserna av om sådan näringsverksamhet inte kan fungera väl kommer slutligen att landa på Näringsdepartementet och Arbetsmarknadsdepartementet. Företaget GKN i Trollhättan brukar kallas Europas Center of Excellence för munstycken och turbiner till Arianeraketen.
Detta är verksamheter som ger synergier även till civila och militära flygmotoraffärer. Teknologi- och utvecklingsarbete finansieras av Sverige via Esa och ligger under Rymdstyrelsens anslag. Sverige har varit med i detta arbete sedan 70-talet. Sverige har, som sagt, sedan december valt att satsa betydligt mindre än vad Esa önskar.
Detta är inte bara ett signalspråk, utan det är ett signalspråk som får konsekvenser. Det är ett behov som Esa har pekat ut utifrån kraven på de olika raketerna.
Till exempel övertecknades satsningarna i fråga om den mindre Vegaraketen av Esaländerna samtidigt som Sveriges bidrag blev noll, trots att detta är ett program som Sverige och GKN deltar i. Detta innebär tyvärr att detta företag inte kan upprätthålla sin kompetens inom raketmunstycken och inte heller kan leverera utifrån Sveriges åtaganden och ambitioner vid tidigare ministermöten.
Ministern nämner här att det är ett börsnoterat bolag, och då ska de uppenbarligen kunna klara sig själva. Det kan man möjligen säga. Men det är trots allt så att alla leverantörer i dessa raketprogram har fått tuffa åtaganden när det gäller att leverera bättre produkter till väsentligt lägre priser.
Detta är någonting som GKN och många andra företag har ställt upp på i förhandlingar och har bundit sig till. Men det har också gjort att man har tagit bort många av de viktiga marginaler som gör att de inte kan göra andra åtaganden. Ministern hänvisar till Rymdstyrelsen. Ja, det är bra att ha förtroende för Rymdstyrelsen, men den gör inga konsekvensanalyser och samhällsbedömningar.
Den tittar på sin budget och prioriteringar inom den. Jag har flera interpellationsdebatter under dagen, och samtliga ministrar hänvisar till en myndighet. Jag tror inte att det var så Axel Oxenstierna tänkte sig det när han satte igång den svenska myndighetsstrukturen. Jag upprepar mina frågor. Hur har ministern och regeringen analyserat konsekvenserna av detta beslut? Hur avser ministern att agera för att hantera följderna av detsamma?
Hans Rothenberg (M):
Jag undrar om ministern har träffat GKN. Det är uppenbart att det finns olika bilder av läget hos företaget respektive myndigheten. Myndigheten gör, som jag nämnde tidigare, sin bedömning utifrån andra aspekter än övergripande samhällsperspektiv. Det kanske vore lämpligt att få information direkt från båda parterna.
I en interpellationsdebatt i november förra året sa ministern: "Att stödja ett europeiskt oberoende tillträde till rymden känns oerhört viktigt just nu, inte minst mot bakgrund av det som händer. Sverige som ett neutralt och fredligt land, som till exempel sätter klimatutmaningen högt på agendan, kan då vara med och diskutera hur informationen från och tillgången till rymden ska användas."
Om vi nu väljer att inte fullfölja våra åtaganden och lämnar den europeiska raketverksamheten, är det då inte ett agerande åt motsatt håll? Jag tycker att detta är lite grann att spela roulett med en så viktig verksamhet. Det är uppenbart att Rymdstyrelsen och GKN inte har kommunicerat på ett sätt som har gjort att parterna har förstått varandra.
Då är det dags att regeringen kliver in och försöker få en egen bild av detta.
Företaget i Trollhättan må vara börsnoterat, ha utländska ägare och vara hur stort som helst med hur viktiga aktieägare som helst, men om detta bolag bedömer att det inte kan fullfölja sina åtaganden kommer det att få konsekvenser.
Det är väl kanske bättre att åka till Trollhättan innan det blir ett varsel för 150 personer. Det kanske är bättre att förebygga en krisplan. Trollhättan har ju tidigare varit föremål för diverse regeringsengagemang, både under socialdemokratiska och borgerliga regeringar. Min fråga är alltså om ministern har träffat GKN direkt. Är ministern beredd att ta diskussionen öga mot öga?
I så fall kanske vi inte behöver diskutera detta, och framför allt kanske vi inte behöver ha en diskussion om en eventuell krisplan för Trollhättan och denna spetsteknologiska verksamhet som är viktig för Trollhättan, för Sverige och för det kunnande om bärraketer som behövs inom hela Europa.
Hans Rothenberg (M):
Att hushålla med skattepengar behöver man inte lära moderater. Vi håller också hårt på att man ska vara varsam med varenda skattekrona och framför allt inte krama ur varenda medborgare mer än vad som är nödvändigt. Verkligheten är det man får förhålla sig till.
När verkligheten förändras och förutsättningarna inte är exakt som de var för fem eller sex år sedan får man vara beredd att förändra sin egen hållning. Jag fick inget svar av ministern i hennes senaste inlägg om huruvida hon har varit och träffat GKN i Trollhättan, öga mot öga, eller om GKN har varit på departementet och hälsat på. Jag tror att det vore väldigt bra om detta skedde.
Vad jag har förstått har man inte fått några löften, eller någonting, från Rymdstyrelsen som gör att man bedömer att man kan fullfölja det här programmet. Jag tror inte att det finns något självändamål för någon aktör i viktiga, avancerade europeiska högteknologiska program i att kliva av i onödan. Vilket värde skulle finnas i det?
Vilket pr-mässigt värde skulle det finnas för ett företag i att kliva av någonting? Det skulle bara ge dålig pr. Man måste se över om det är någonting som har förändrats den senaste tiden. Jag tror att det är väldigt viktigt att ministern tar ett möte öga mot öga. I annat fall: Hur hanterar hon konsekvenserna som jag beskrev i mina två frågor?
Vad gör ministern om det blir nedskärningar i Trollhättan? Blir det näringsminister Mikael Damberg och arbetsmarknadsminister Ylva Johansson som då får agera? Det är viktigt att ha en plan även i den här frågan. Jag hoppas att dialogen kommer att innebära att det här programmet kan fullföljas av alla parter.
Hans Rothenberg (M):
Det är inte varje dag ett land lämnar Europeiska unionen. Vi vet inte heller vilken dag det kommer att ske. Det här är en mycket speciell situation. En hel del institutioner är utplacerade i de olika medlemsstaterna. Och en av de mest intressanta är faktiskt EMA, som i dag finns i Storbritannien.
Redan 1992 ansökte Sverige om möjligheten att få den myndigheten till Sverige. Det hade varit bra då. Men det skulle också vara bra att vara med på den andra chansen. Det är viktigt att vara förberedd nu när Storbritannien kommer att lämna EU. Det kommer de nämligen att göra. Det finns inga indikationer på något annat.
EMA:s framtida lokalisering kommer att avgöras genom centrala förhandlingar mellan medlemsstaterna. Och många medlemsstater ligger i startblocken. Många vill gärna ha myndigheten, som omfattar 900 anställda, har 4 500 experter och akademiker knutna till sig och har en budget på nästan 4 miljarder kronor. Det är inte småpotatis.
Vilka fördelar finns det för Sverige när det gäller att få EMA? Bland annat har svenska Läkemedelsverket ett gott rykte utomlands. Läkemedelsverket anlitas mest för de vetenskapliga utredningar som görs inom ramen för EMA. Det är också en fördel att Sverige redan har en EU-myndighet, Smittskyddsmyndigheten.
Flera av de länder som har visat intresse för EMA har andra EU-myndigheter, men anser också att just Sveriges fördel med Smittskyddsmyndigheten är särskilt stor. Sverige utför redan i dag många kliniska prövningar åt EMA. Det kommer förhoppningsvis att bli en spännande väg. Att Sverige och vissa av våra regioner är mer lämpade än andra står utom allt tvivel.
Jag vill göra det klart från början att jag är från Göteborg. Jag är stolt över att Göteborg har ett läkemedelskluster med Astra Zeneca som ett av tre stora internationella forskningsnav i Göteborg och Mölndal. I Göteborg finns den breda kompetensen och erfarenheten, på nationell och internationell nivå, av att ansvara för infrastruktur för läkemedelsutveckling.
En stor fördel är att Göteborg har Sveriges nationella centrum för klinisk forskning och ett av Astra Zenecas största globala FoU-center. Det går lätt att ta sig till Göteborg. Det finns fördelar med att kunna skapa en arbetsmarknad för akademiker inom life science-sektorn, där man kan byta jobb med varandra. Vi är glada att vi har Astra Zeneca.
Men det räcker inte riktigt till om spetskompetenserna ska komma till Sverige. Man ska också kunna byta jobb inom Sverige och kunna utvecklas i karriären. Jag ska inte låta som en reklambroschyr för Göteborgsregionen. Jag vill vara en förespråkare för att Sverige ska ligga i framkant när det gäller att ansöka om en av de mest spännande myndigheterna, så att den ska kunna landa i Sverige.
Vetenskapsrådets enhet för kliniska studier, som har sin bas i Göteborg, är en stark faktor som talar för Sverige. Regeringen borde vara på tårna i det här läget, långt innan Storbritannien har lämnat in sin formella ansökan om utträde ur EU. Som en uppföljning på Jenny Peterssons fråga vill jag därför gärna veta vilka konkreta planer regeringen har. Det måste finnas ambitioner.
Då måste man vara förberedd. Och man måste vara förberedd före de andra.
Hans Rothenberg (M):
Låt oss klargöra en sak. Om EMA-myndigheten kommer till Sverige är Sverige, Europa och EU att gratulera. Om myndigheten hamnar i Stockholm-Uppsalaregionen är Göteborg och Skåne att gratulera. Om den skulle hamna i Göteborgsregionen är Sverige och EU att gratulera.
Jag vill ge ministern några argument, för det kommer att bli en diskussion, och då är det bra att ha med sig goda vänner. I det här fallet ställer vi moderater upp som regeringens absolut bästa vänner när det gäller att få en bra verksamhet till Sverige. Den utsträckta handen bär vi vidare från Olof Palme 1985 fram till att vi ska få EMA till Sverige.
Astra Zenecas biomedical hub är unik i världen. Det är ett fantastiskt spännande projekt. Från början tomma lokaler görs om till en verkstad för spännande medtec- och life science-företag att växa i. Det här skapar en intressant miljö ur ett internationellt perspektiv.
Nyligen har statens forskningsinstitut Rice flyttat till Göteborgsregionen. Det är en industrirelaterad life science-infrastruktur som är väldigt intressant att koppla ihop med detta. Det är viktigt med förankring. Tack för att regeringen vill förankra det här hos riksdagen. Men lär av de fantastiska effekter som vi har fått av ESS-projektet i Lund! Dra nytta av dessa!
Jag förstår kanske att detta är någonting som ministern inte kan säga. Jag tror inte att det handlar om att inte vilja säga det, utan om att inte kunna säga det i den här debatten. Men jag hoppas verkligen att vi kan supporta varandra och bidra till att Sverige kan få denna fantastiska myndighet hit.
Hans Rothenberg (M):
Jag kan lugna finansmarknadsministern: Moderaterna vill varken se till att det blir tvång eller hantera bensinhandeln på samma sätt som alkoholpolitiken hanterar den handeln i dag. Då kan vi lägga det bakom oss. Vad jag vill lyfta med denna interpellation till finansmarknadsministern är just problematiken när ett system inte fungerar.
Jag är den förste att säga: Bejaka tekniken! Båda systemen behövs. Som komplement till kontanter blev de elektroniska betalningssystemen något som tillförde kvalitet, snabbade på och gjorde den ekonomiska hanteringen mycket säkrare för människor, butiker och affärsidkare. Samtidigt är det när balansen inte längre upprätthålls som problemen uppstår.
Jag tog exemplet när det blir ett fel och den enskilde som betalar behöver vänta kanske upp till en vecka. När man har gjort en feltransaktion med sin dosa när man betalar räkningarna runt den 25:e varje månad och det visar sig att man betalat 13 000 kronor två gånger tar det upp till tio dagar att få tillbaka de pengarna. Detta är problemet.
Det är detta jag vill att finansmarknadsministern och regeringen ska fundera över: Hur hanterar man det när det digitala sätts ur spel? Hur ökar man möjligheten att justera återbetalningar? Självklart ska man som konsument kunna välja själv. Men i många sammanhang ser vi att kontanter numera är ett andra klassens betalningsmedel. Det hette en gång i tiden att "cash is king".
Min sista fråga till ministern är: Hur länge kommer det att vara så?
Hans Rothenberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Siffror från kreditvärderingsföretaget UC visar att konkurserna inom byggbranschen har ökat kraftigt under 2017 jämfört med förra året. Det handlar om en ökningstakt på 21 procent i högkonjunktur.
Enligt Sveriges Byggindustrier är de sänkta ROT-avdragen en väsentlig orsak till att detta har skett. I en intern undersökning framkommer det att 70 procent av deras medlemsföretag konstaterar att marknaden för ROT-tjänster bromsar in. Sambandet mellan den minskade efterfrågan på vita tjänster och de försämrade ROT-avdragen bedöms vara bidragande till konkurserna.
I spåren efter företagskonkurserna och den minskade efterfrågan på vita tjänster följer också människor som förlorar sina arbeten. Ett av syftena bakom förstärkta ROT- och RUT-avdrag var just att göra svarta jobb vita igen. Nu ser vi en återgång till den situation som rådde tidigare, och det är ytterst olyckligt.
Jag blir därför lite förvånad över den sista meningen i ministerns svar: "Jag ser dock inte nu någon anledning till att några särskilda åtgärder behöver vidtas." Inga åtgärder när konkurser ökar i högkonjunktur! Det brukar vanligtvis vara så att konkurser sker när det går dåligt rent allmänt för en bransch.
Men just nu går det väldigt, väldigt bra i byggbranschen. Det finns allvarliga konsekvenser av att ROT-avdragen har försämrats. Avdragsmöjligheten har alltså minskats från 50 procent till 30 procent.
Som ministern konstaterar används ROT-avdragen mycket riktigt ombyggnad och inte vid nybyggnad. Vi har i dag också en bostadssituation där det finns ett stort renoveringsbehov, alltifrån i allmännyttan till privata hyresfastigheter men också i privata hem och bostadsrätter.
Det är två olika sorters byggen, två olika sorters arbeten, som sker vid nybyggnad och ombyggnad. Ofta är det vid nybyggnad stora bolag och entreprenörer som handhar byggnationen medan det vid ombyggnad är mindre entreprenörer och små firmor. Det är dessa företag som har drabbats och vars konkurser vi ser ökar.
Det är inte Skanska, NCC eller deras stora branschkollegor som går omkull, utan det är de små företagen. Det fanns som sagt var en anledning till att alliansregeringen införde ökade ROT-avdragsmöjligheter. Det handlade också om att göra svarta jobb till vita.
Vi moderater anser att det är en ohållbar situation att man i en högkonjunktur ska kunna se att det går sämre för dem som egentligen borde ha mer att göra nu. Sverige behöver inte mindre av ROT och RUT; vi behöver mer av ROT och RUT. Jag undrar vem som egentligen vinner på ett försämrat ROT-avdrag. Det kan knappast vara de företag som går omkull.
Det kan knappast vara de som arbetar i dessa företag och som förlorar sina arbeten. Det kan knappast heller vara de som nu kanske avstår från att göra nödvändiga ombyggnader.
Hans Rothenberg (M):
Jag tycker att ministern går lite grann som en katt kring het gröt. ROT-avdragen handlar om ombyggnad, renovering och tillbyggnad. Det är inte bara nybyggnation som vi behöver i Sverige, även om vi behöver väldigt mycket nybyggnation. Vi behöver mer nybyggnation än vad som sker just nu.
Vi behöver mer nybyggnation än den som regeringen är stolt över sker. Enligt Boverkets behovsanalys skulle det behöva byggas 710 000 nya bostäder fram till 2025. För att nå dit behöver vi årligen bygga 88 000 nya bostäder. Jag förstår att ministern är nöjd med att det byggs 60 000-70 000 om året, men det räcker inte för att nå målet.
Vi kan också konstatera att andelen nybyggda hyresrätter i huvudstadsregionen inte alls har ökat. Det investeringsstöd som regeringen har lanserat, som man säger att man har växlat över ROT-avdragen från, används i väldigt liten utsträckning. Varför används inte investeringsstödet mer än vad som görs?
De dyra bostäder som byggs är så dyra att varken nyanlända, äldre eller de som är unga och än mindre arbetslösa har möjlighet att flytta in i dem.
De företag som arbetar inom ROT-sektorn, mindre byggbolag som både bygger nytt och bygger om gammalt, säger att sedan ROT-avdragens villkor förändrades har det blivit färre beställningar och minskad sysselsättning, och man har en välgrundad misstanke om en växande svart marknad.
Även om det då blir mindre jobb för de här företagen konstaterar man att det säljs mer av de produkter som används just vid ombyggnad, tillbyggnad och renovering. Det är en tydlig indikation på en återgång till en svart marknad.
Ja, man kan använda ROT-avdragen som en konjunkturregulator. Det är bra att göra det, men det är inte den enda funktionen.
Det var anledningen till att ROT-avdragen accelererade. Många av de företag som jag nämner får fortfarande förfrågningar, och man räknar på jobb åt privatpersoner. Men man får också frågan: Kan ni göra det här svart?
Som jag sa tidigare: När försäljningen av golvmaterial, mattor, till rabatterade inköpspriser ökar och företag inom ombyggnadsbranschen går i konkurs är det något som inte stämmer. Då tycker jag att ministern borde se att det finns anledning att vidta några särskilda åtgärder för att rätta till detta.
Hans Rothenberg (M):
Tack för debatten! Jag tycker att den är mycket viktig och att vi har fått en hel del klargöranden av var vi står i förhållande till varandra. Problematiken med företagskonkurser i byggbranschen till följd av minskat ROT-avdrag behöver adresseras med en politisk vilja. Jag har noterat under debatten att ministern har undvikit att beröra det som min interpellation huvudsakligen handlar om.
Den handlar inte om huruvida det byggs fler eller färre nya bostäder, utan den handlar om byggkonkurser i byggbranschen. Dessa konkurser sker i mindre företag, inte sällan utanför storstadsområdena. Det är mindre företag som spelar stor roll på de orter där de verkar.
Företag med 10-15 anställda som går i konkurs spelar stor roll för de människor som inte har tillgång till en nära och stor arbetsmarknad. Blir det fler konkurser blir det färre aktörer. Blir det färre aktörer blir det också färre som kan bygga. Och blir det färre som kan bygga blir det mindre som blir byggt.
Det låter nästan som hämtat ur en skolbok, men det stämmer. Vi behöver i Sverige bygga mycket nytt, men för att vi ska ha en bra standard i det befintliga bostadsbeståndet i landet måste det kontinuerligt kunna byggas om, renoveras och tillbyggas. Här vill vi moderater verkligen värna om småföretagsamheten inom byggsektorn.
Vi vill också värna om möjligheterna för människor att få betala och göra rätt för sig. Vi vill att konkurserna ska upphöra. Och vi vill justera tillbaka ROT-avdragen till tidigare nivåer.
Hans Rothenberg (M):
Tack, ministern, för svaret! Handelspolitiken är ett område som vi i Sverige brukar ha en gemensam linje om. Det nämner jag ofta när vi debatterar, och jag tycker att det är viktigt att påpeka det. Men när man har en gemensam linje och en gemensam syn, det vill säga en antiprotektionistisk syn och en vilja att öka frihandeln, kan det också vara lätt att slå sig till ro.
Handelspolitiken har under många år hamnat lite grann i bakvatten. Den har inte varit uppe på agendan och diskuterats. Jag minns när jag stod här för fyra år sedan, då Sveriges handelsavtal med Sydkorea skulle ratificeras. Talmannen och jag var ensamma i kammaren. Ingen var intresserad av att debattera. Jag tror dock att det är lite annorlunda stämningar vad gäller internationella frihandelsavtal nu.
Det lär vi nog märka när CETA-avtalet med Kanada ska debatteras längre fram i höst. Fru ålderspresident! Sverige är ett litet land med 0,06 procent av världens befolkning. Vi behöver världen, men världen behöver också Sverige. Den svenska exporten har mycket att erbjuda. Den har mycket att tillföra andra länder.
Det är ofta lätt att se att handel och export medför nytta bara för en part. Men Sverige kan genom att sprida kunskap, goda produkter, medvetna och kvalitetsbundna tjänster bidra till att förhöja kvaliteten i många länder runt om i världen.
Sedan ett och ett halvt år tillbaka har Sverige en exportstrategi, vars mål är att öka exporten. Men trots en exportstrategi med 26 prioriterade marknader har statistik från Business Sweden visat att exporten under ett och ett halvt år minskat med 2,5 procent. Detta är viktigt att diskutera.
Har man prioriteringar ska man sätta dem under lupp, och sätter man dem under lupp ska man också följa upp dem. Att det har gått ned med 2,5 procent när det gäller dessa 26 länder ska vi sätta i relation till att exporten i övrigt sätter nya rekord. Prioriteringar är som sagt var bra. Men det är omvärldsfaktorer som spelar roll.
Ministern säger i sitt svar att det finns faktorer som har påverkat utfallet. Hon nämner Storbritannien. Ja, det är självklart att det spelar roll. Men det återstår 25 andra prioriterade länder i exportstrategin. Prisfallet på olja och andra råvaror spelar också roll, men det gäller även länder som inte ingår bland de 26 prioriterade.
Detta är alltså omvärldsfaktorer som inte specifikt landar på de 26 länderna. Ministern signalerade att det skulle finnas en beredskap att ändra i prioriteringarna. Jag undrar: Ser ministern nu några signaler om att man borde ändra i detta, efter ett och ett halvt år?
Jag skulle också vilja fråga om Exportkreditnämnden och Svensk Exportkredit, som är två viktiga redskap som regeringen har till sitt förfogande. Exportkreditnämnden har inte fått något särskilt uppdrag kopplat till de 26 prioriterade länderna.
Vad ser ministern att dessa båda instanser skulle kunna göra för att förstärka satsningen på de 26 länderna? Jag skulle framför allt vilja ha lite mer reflektion om varför exporten till just dessa 26 länder har backat 2,5 procent.