Ludvig Aspling (SD):
Statsrådets inställning i den här frågan är svårbegriplig. Vi ska ha mer kunskap, men samtidigt ska vi ha mindre kunskap - jag vet inte. Regeringen har inrättat en myndighet som heter Center mot våldsbejakande extremism, vilken i sin tur har tagit fram en rapport som publicerades i år. Rapporten heter Den våldsbejakande islamistiska miljön och ska utgöra ett kunskapsunderlag angående problemets art och omfattning.
Kapitel 8 i rapporten heter "Omfattningen av den våldsbejakande islamistiska miljön", och där står följande: "I en registerstudie från 2018, som bygger på data från Säkerhetspolisen och Polismyndigheten, bedömdes närmare 800 individer i studiepopulationen tillhöra den våldsbejakande islamistiska miljön. Miljön är dock sannolikt mer omfattande än det antal individer som förekommer i brotts- och misstankeregistret."
Jag håller naturligtvis med om bedömningen att miljön antagligen är större, men för att bedöma problemets omfattning på lite längre sikt räcker det inte med att undersöka antalet personer som är misstänkta för brott. Det intressanta är att undersöka antalet personer som bär på den här typen av värderingar. Det kommer man inte åt med den typ av myndighetsdata som statsrådet hänvisar till.
Det är nämligen så att om antalet personer som till exempel tycker att demokratin ska ersättas av Koranen är väldigt stort, vilket jag naturligtvis inte hoppas, utgör det en grogrund för de personer som sedan vill göra slag i saken, så att säga.
François Kraus, från ett franskt center för en sekulär republik som jag nämnde i mitt första anförande, har forskat i saken och uttrycker det så här: "Today, some tend to present Islamist terrorists as 'lone wolves', fundamentalists whose literal and radical view of the Quran is not at all representative of the point of view of Muslims.
Nevertheless, this survey shows that a significant fraction of Muslim youth share with these Islamists the idea that the laws decreed by their religion must take precedence over French law." Det är just därför som den här typen av opinionsundersökningar är så viktiga, alltså för att kunna ge en bild av den framtida potentiella risken. Frågan återgår till statsrådet.
Jag skulle vilja veta, om vi kan bortse från de här bortförklaringarna, varför man egentligen inte vill ta fram dessa fakta. Jag tycker att det är obegripligt.
Det finns många personer i dag som identifierar sig själva som muslimer och som är hjärtligt trötta på att se att personer som tillhör deras egen religion uttrycker alla möjliga osmakliga åsikter i offentliga forum eller inom olika föreningar och så vidare. De skulle gärna göra sin egen röst hörd. Jag känner en eller två sådana personer själv.
En sådan här undersökning skulle definitivt kunna vara ett alldeles ypperligt tillfälle för den majoritet svenska muslimer som inte bär på sådana här värderingar att få uttrycka sig och visa det för resten av landet. En sådan här undersökning skulle också kunna vara ett bra sätt att skapa en debatt. Jag tror definitivt att debatten om religionens plats i samhället vore användbar för den här gruppen. Jag tror att det skulle vara nyttigt.
Det finns alltså fler skäl än så. Om vi bortser från de här bortförklaringarna nu och i stället är ärliga mot varandra - jag tycker att det skulle vara bra - undrar jag: Varför vill ni inte att en sådan här undersökning genomförs?