Olle Felten (-):
Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut i punkt 1 samt till vår reservation i punkt 2 i utskottets betänkande SkU9 En global standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton . Herr talman!
I den snabba globaliseringsprocessen söker olika aktörer efter de förhållanden som är mest förmånliga för sina finansiella placeringar. Tillgångar sprids över världen och flyttas mellan länder i allt snabbare takt till där de ger bäst avkastning eller genererar lägst skatter. Det får konsekvenser för sysselsättning, ekonomi och teknisk utveckling. Det får också effekter för hur skatter taxeras ut.
Detta har successivt lett till synliga effekter på skattebasen i olika länder, vilket i sin tur gjort att de skattedrivna placeringsstrategierna har börjat intressera ländernas skattemyndigheter alltmer. Under de senare decennierna har vi sett en ökad internationell aktivitet mellan länder med upprättande av skatteavtal, informationsutbytesavtal och andra aktiviteter, bland annat med syftet att komma till rätta med dessa problem.
USA har där varit en av de mest pådrivande aktörerna. Det har bland annat resulterat i krav från USA gentemot andra länders finansiella aktörer att lämna information om amerikanska medborgares finansiella tillgångar i utlandet. Det resulterade i det så kallade Fatca-avtalet, med efterföljande lagstiftning som reglerar hur sådan information ska levereras in till USA:s skatteadministration.
Avtalet utformades så att inget land som vill att deras finansiella aktörer ska kunna verka i USA kunde undgå att skriva på avtalet och implementera det som lag i sina respektive länder. Det gäller även Sverige, som antog den aktuella lagen i februari 2015.
OECD har, delvis parallellt med USA:s utveckling av Fatca, arbetat med en generell standard för globalt informationsutbyte om finansiella konton som kallas för CRS - Common Reporting Standard. Det är denna och några andra relevanta standarder samt ett EU-fördrag om att medlemsstaterna bör implementera den som ligger till grund för det lagförslag vi nu har att ta ställning till. Herr talman!
Syftet med ett internationellt automatiskt informationsutbyte om finansiella konton är i grunden en mycket god sak. Vi ska göra det som går för att skapa en rättvis beskattning så att alla svenska medborgare har samma förutsättningar i så hög utsträckning som möjligt. Det är därmed också viktigt att vi bidrar med motsvarande information till andra länder om deras medborgare med finansiella konton i Sverige.
Å andra sidan måste vi också se till att utforma de informationssystem som behövs på ett sådant sätt att det blir en rimlig administrativ börda för de inblandade finansiella instituten och så att utbytet blir relevant ur saklig synvinkel. Lyckas vi inte med det riskerar vi att man i stället försöker kringgå lagstiftningen, och då uppfylls i varje fall inte syftet.
Den här typen av automatiskt informationsutbyte innebär en omfattande byråkrati som ställer stora krav på både de finansiella institut som ska lämna information och Skatteverket som ska samla in data och transportera dem vidare till sina bilaterala motparter. För de allra största finansiella instituten innebär den nya lagstiftningen sannolikt inte så stora ingrepp eftersom de redan har anpassat sig till den amerikanska Fatca-lagstiftningen.
För små finansiella institut däremot kan situationen vara betydligt mer problematisk, vilket också framkommit i ett antal olika remissyttranden. Herr talman! I likhet med många remissinstanser som hyser oro för effekterna av detta lagförslag kan vi se risker med de utökade administrativa bördor förslaget innebär för i första hand små finansiella institut.
Det är inte heller helt utrett vilka effekter förslagen kommer att ha, vilket också har påpekats av remissinstanserna. Det behövs därför en utökad behovsanalys som kan bidra till väsentliga förbättringar av informationskvaliteten i utbytessystemet. Det är i sig en viktig sak för att det arbete som informationslämnare och mottagare lägger ned på utbytet ska ge optimal nytta för nedlagt arbete och kostnader.
Flera remissinstanser som har svarat på propositionen uttrycker oro för att så mycket information kommer att cirkulera mellan olika stater och Sverige att Skatteverket kommer att få svårt att hantera och värdera den information som kommer in. Lite enkelt uttryckt kan man beskriva det så att man befarar att det kommer att skickas stora mängder information som aldrig används för avsett ändamål och att det därigenom inte blir relevant att skicka den.
Sammanfattningsvis kan vi konstatera att det är viktigt att ett väl avvägt informationsutbyte om finansiella tillgångar på internationellt placerade konton kommer till stånd med det goda syftet att ett korrekt skatteuttag ska kunna ske i rätt land. Samtidigt måste vi se till att inte belasta de finansiella instituten med mer administrativa krav än vad som är relevant.
Därför behövs en uppföljning och utvärdering av nyttan med den lagstiftning som man nu vill införa i förhållande till konsekvenserna för såväl de mindre instituten som Skatteverket och externa mottagare av informationen.
Det är därför, herr talman, vi genom vår reservation begär att regeringen ska följa upp lagen med utgångspunkt från denna problembeskrivning samt, om det visar sig vara nödvändigt, vidta relevanta åtgärder för att rätta till eventuella brister. Jag är ärligt förvånad över att samtliga övriga partier är så ointresserade av att säkerställa att de lagar vi stiftar här i Sveriges riksdag är just relevanta och proportionella.
Speciellt förvånad är jag över att allianspartierna inte stöder våra förslag i denna anda, det vill säga att skapa maximal nytta för insatta resurser.