Emma Nohrén (MP):
Vi är här i dag för att debattera betänkandet om landsbygd. Jag yrkar bifall till våra reservationer. Betänkandet handlar om EU:s gemensamma jordbrukspolitik, regionalt genomförande av livsmedelsstrategin, pollinerande insekter med mera. Det är ett ämne som vi debatterar varje år. Många av reservationerna har behandlats förenklat.
Det är ett ämne som engagerar. När vi debatterade landsbygdsfrågorna och utgiftsområde 23 i höstas konstaterade jag att det har gått från ett ämne som har varit lite i skymundan till ett ämne som blivit en central del i det politiska samtalet och inte bara specifikt under parollen landsbygd utan under många andra ämnesområden där man ser att man måste ha med det perspektivet.
Vi har sett ett ökat inflöde av tv- och radioprogram som behandlar landsbygden, för att inte tala om alla poddar som dyker upp. Vi ser också ett ökat intresse för mat och var den kommer ifrån. Det har gjort att vi nu är på gång. Även intresset för politiska produkter har höjts.
Vi har politiska produkter som Landsbygdskommitténs betänkande som snart blir en proposition som vi kommer att debattera om några veckor här. Vi har haft livsmedelsstrategin. Men det är fortfarande så att landsbygdsperspektivet kommer i skymundan ibland.
Det finns grundläggande skillnader och förutsättningar mellan stad och land som gör att det är viktigt att analysera samhällsutvecklingen utifrån ett landsbygdsperspektiv och ge organisationer, myndigheter, företag och intresseföreningar förutsättningar att ta det i beaktande och kunna verka så att vi får lika villkor. Vi vill ju alla att hela Sverige ska leva.
En livskraftig landsbygd med ett fungerande ekosystem är en förutsättning för hela samhället. Landsbygden med sina produkter som livsmedel och andra viktiga råvaror är avgörande för att hela landet, såväl stad som land, ska kunna fungera. Då måste också bosättning och företagande vara möjligt. Det handlar inte bara om de traditionella gröna näringarna när man talar om landsbygd. Man ska kunna bo och verka där oavsett vad.
Man måste kunna vara förskollärare, ha skolor och kunna gå till doktorn. Jag tycker att regeringen har tagit det på allvar och också största delen av Sveriges riksdag. Vi har gjort Landsbygdskommitténs betänkande som nu blir en landsbygdsproposition. Vi har tagit frågorna på allvar och lyft upp dem och inte bara tittat från det traditionella perspektivet.
Vi ser ett skifte från hur det har varit med många boende på landsbygd där många har varit engagerade i livsmedelsproduktion och skogsbruk till att vi får allt större enheter. Vi får ett mekaniserat jordbruk och storskalighet för att klara av dagens krav på avkastning. Allt färre arbetar inom areella näringar. Det har lett till att färre kan få sin försörjning av de traditionella gröna näringarna.
Samtidigt med skiftet öppnar vi också möjligheterna för andra nya näringar. Det var till exempel inte många som trodde att man i en lada skulle kunna odla fisk på land långt bort från både hav och sjö. Men vattenbruket är här och växer. Det växer så fort att vi inte alltid hinner med att få till den lagstiftning som kanske behövs för att möjliggöra det nya. Det tar vi på allvar och försöker göra.
Vi ser nya näringar inom de blå näringarna som kan både göra miljötjänst och ha livsmedelsproduktion. Det handlar till exempel om att odla alger, sjöpungar eller musslor. De näringarna är här och har getts ett stöd för att de ska kunna fortsätta. Vi ser att turismen blomstrar. Vi har tagit fram en hållbar turiststrategi för att se hur vi ska kunna utveckla den mer.
Vi ser nya företag som hittar nya nischer. Vi har i dag en större del av befolkningen som inte har en naturlig koppling till landsbygderna. Vem hade trott för bara 20-30 år sedan att vi kunde ha turism på kyla eller för att gå i skogen och kolla på älgar? Men där är vi i dag, och det ger nya möjligheter.
Vi ser också att en del av storskaligheten och förenklingarna ibland biter oss i svansen. Vi har ett modernt jordbruk som i vissa delar kanske slår ut det vi behöver för jordbruket, till exempel pollinatörer, som flera har tagit upp här. Ett extensivt jordbruk med monokulturer gör att det helt enkelt finns för lite mat för våra pollinatörer. Där har regeringen tagit steg framåt.
Den har sett detta och gett ett uppdrag till Naturvårdsverket att sammanställa vilka insatser som görs i Sverige för att just vända nedgången av vilda pollinatörer och se hur vi med kostnadseffektiva metoder kan ändra utvecklingen. I förrgår lämnades delrapporten som fastslår att flera arter har försvunnit men också att det finns en hel del insatser som görs. Nu ska man utreda vidare vilka som är effektiva och hur man ska kunna gå vidare.
Vi har 280 arter av olika pollinerande bin, och en tredjedel av dem är hotade. Vad man såg i delrapporten var att det görs en hel del i jordbrukslandskapet och andra urbana miljöer. Men det görs inte en enda insats inom skogsbruket. Där tror jag att vi har nästa del för att komma vidare med pollinatörer.
Vi har saker som behöver pollineras även i skogen. Vi ser i det landsbygdspolitiska betänkandet att det efterfrågas insatser för ängs- och hagmarker, som också är viktiga för den biologiska mångfalden. Där har regeringen ändrat och skjutit till pengar. Det är 255 miljoner till landsbygdsprogrammet för att möjliggöra ytterligare satsningar på ängs- och betesmarker.
Den satsningen knyts också till rådgivning och skötselmetoder så att vi kan ändra det här. Här kommer vi också att behöva komma vidare. Ibland måste man kanske gå tillbaka och se hur vi gjorde förut. Precis som Monica Haider sa tidigare ser vi hur det har skjutits till pengar till civilsamhället och föreningslivet, som är en stor och viktig del. Det påstås i betänkandet att det har dragits bort pengar och att det är svårare.
Det är snarare så att vi har skjutit till över 200 miljoner kronor till idrotten och idrottsföreningar från 2014. Vi har ökat pengarna till friluftsorganisationer med över 20 miljoner sedan 2016, och vi har stora satsningar på studieförbunden. Jag förstår inte Alliansens kritik mot detta och vad de vill göra.
Om man tittar på friluftslivet växlar man upp de pengarna inte bara i att människor kommer ut och ser djur och natur utan också i hälsa. Vi hade ett seminarium här i riksdagen för ett par veckor sedan som visade på ett klart samband. Människor som är ute och rör sig i naturen är också hälsosammare och lever längre. Varje investerad krona växlas upp fyra fem gånger i minskade hälsokostnader. Det finns mycket som regeringen har gjort som är bra för våra landsbygder.
Vi fortsätter att jobba. Vi jobbar också tillsammans över andra partigränser. Jag hoppas att vi kommer att ha en bra och livaktig debatt som tar upp fler delar av detta när propositionen kommer som är baserad på Landsbygdskommitténs betänkande.