KBLab/rixvox huggingface dataset:
Alice Bah Kuhnke (MP):
Regeringen ämnar att bemöta och tillgodose tillkännagivanden i sedvanlig ordning och i god tid. Under den borgerliga regeringsperioden, som var lång, tog det i genomsnitt tre år för att hantera ett tillkännagivande. Jag ämnar vara duktigare än så.
Jag vill gärna tala mer om Sverigedemokraternas kulturpolitik. När jag läste den slogs jag av och blev tagen av hur optimistisk den är när det gäller att få ihop sin finansiering. Jag lät kunniga tjänstemän titta på finansieringen. Hur de än räknade fick de inte plus och minus att gå ihop.
Återigen är vi inför en situation där det finns sverigedemokrater och kulturpolitiska talespersoner som pratar vitt och brett om alla investeringar och satsningar som man ska göra. Men det är tomt prat. Finansieringen går inte ihop. Det är skrämmande och sorgligt.
Om man har hur mycket pengar som helst och det bara är byggt på luftslott blir det väldigt svårt att föra en kulturpolitisk diskussion på allvar. Sverigedemokraterna slaktar trots sin enorma pengapåse också en hel del kultur som regeringen investerar i. Man slaktar till exempel stödet till svensk film. Det förvånar.
Hur tänker man sig att finansiera den svenska filmen som man säger sig värna så mycket om man inte prioriterar att betala för den? Sverigedemokraterna ägnar stor möda åt att på olika sätt styra och befria konsten. Man vill styra yttrandefriheten och den konstnärliga friheten. Det är skrämmande på riktigt.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Den kommunala kulturskolan är just en kommunal kulturskola. Det är det kommunala självstyret som styr de olika kulturskolorna. Det är enbart positivt att regeringen både prioriterar att satsa 100 miljoner kronor per år på kulturskolorna samtidigt som vi har en utredning som ger förslag på hur vi kan ta vara på och bättre skapa gemensamma förutsättningar för denna nationella angelägenhet.
Vi vill mer. Men vi vill inte på något sätt förstatliga den kommunala kulturskolan. Det är en fantastisk verksamhet. Däremot vill vi sprida de goda exemplen och all den empiri som finns som kan skapa ännu bättre förutsättningar till fler. Det är målet med utredningen. Det är inte regeringens sak att anmärka på vissa kommuner som har lyssnat på några av initiativen. Det står alla fritt att göra så.
Vi lever fortfarande i ett fritt land. Det tycker jag att riksdagsledamoten också bör beakta. Därför är det som Sverigedemokraterna säger så allvarligt. Det är en sak att skriva fina ord och göra dem så anpassbara som möjligt i ett budgetförslag.
Samtidigt har vi dock riksdagsledamöter som kallar journalister för nationens fiender och som säger att de önskar fängsla konstnärer. Detta är mer än oroväckande; det är riktigt farligt. Vi behöver vara många som tar detta på allvar och förstår vad det talas om. Det blir inte allvarligare än så här.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Vi har självständiga myndigheter, och jag värnar och beaktar hur de gör sina bedömningar. Det Liberalerna gör, vilket tydligt visas i deras budgetförslag, är att faktiskt satsa på den regionala kulturen. Därvid skiljer de sig från de flesta andra borgerliga partier, vilket länder dem till heder.
Jag undrar dock varför Liberalerna vill slakta mer än halva filmstödet. Har vi för mycket svensk film? Vad ska bort inom den svenska filmproduktionen? Det är lätt att se att Liberalerna inte tycker att den kommunala kulturskolan är värd att satsa på.
Jag trodde på Liberalernas vackra ord om att barn och unga ska ha goda möjligheter och förutsättningar att exponeras för kultur och få prova på kultur. Varför prioriterar ni inte dessa frågor? Vad var det som inte är viktigt, och varför är det så oviktigt?
Alice Bah Kuhnke (MP):
Efter två rödgröna budgetar har kulturbudgeten höjts med 767 miljoner kronor. Det är nästan dubbelt så mycket som under hela förra mandatperioden. Sådana kulturbudgethöjningar har Sverige inte haft på över ett decennium. Och vi har bara börjat. Mer kultur till fler i hela landet är inte enbart ord i regeringens kulturpolitik.
Det visar vi med våra prioriteringar och handlingar. Jag hoppas att Liberalerna kan få mer kraft bakom sina vackra ord och att vi kan mötas i de satsningar som vi vill göra framöver.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Tack, Olof Lavesson, för frågorna! Jag tror att det är viktigt att betona och understryka vad som faktiskt har hänt. Det är viktigt att vi håller oss till sanningen, och när det gäller Statens museer för världskultur finns det inte något konkret förslag på bordet.
Det som har hänt är att museet, inte minst under en borgerlig styrning av det här landet, har dragits med dålig ekonomi under lång tid. Statskontoret uppmanade regeringen att styra upp och ifrågasätta så att detta inte skulle fortgå. Det var en av de första uppmaningarna jag fick.
På den uppmaningen lämnade myndigheten - Statens museer för världskultur - en rapport till regeringen där de redovisar en rad olika alternativ för hur de ska komma till rätta med sina i grunden ekonomiska bekymmer. Denna rapport är alltså en direkt följd av att Statskontoret gjorde en myndighetsanalys. Att ta ställning till förslag som inte finns är ingenting som jag sysslar med.
Det jag däremot sysslar med, framgångsrikt, är att säkerställa att vi får mer pengar till kultur i vårt land. Statens museer för världskultur behöver större finansiering för att kunna bevara sin särart, för att kunna utveckla det uppdrag man har och som ryms i deras instruktion.
Det är också intressant att Lavesson talar om styrning när jag talar om frihet, oberoende och mer resurser, inte minst med tanke på vad Moderaterna skrev i direktivet till Museiutredningen 2014. Där talas det om att det ska vara mångfald i museernas verksamhet, att museerna ska ta hänsyn till globala perspektiv i sin dagliga verksamhet och att man ska prioritera jämställdhet och mångfald. Det var vad Olof Lavessons parti skrev fram.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag kan hålla med om en sak i Lavessons inlägg. Det är att det bedrivs imponerande verksamheter vid Statens museer för världskultur. Om man har lyssnat till Statens museer för världskultur och hela vår fantastiska museisektor är det en sak som de frågar efter med kraftig gemensam röst.
Det är mer resurser, bättre resurser och större möjligheter att kunna bedriva sitt viktiga uppdrag. Det är vad jag kämpar för. Det är min prioritering. Lavesson frågar vad som är min prioritering. Jag kommer att säkerställa att jag varje dag så länge jag är kulturminister kämpar för mer medel men också mer frihet och mer oberoende. Det är därför museilagen är så central. Det jag har kämpat för och värnat allra mest om är att vi verkligen klipper bandet till klåfingriga politiker.
Samtidigt, och det är det ansvar jag tar, säkerställer jag att våra museer får mer resurser. Mer pengar och mer stabil finansiering bygger oberoende på ett kraftfullt sätt. Det är väldigt anmärkningsvärt att riksdagsledamoten tycker att jag styr när jag gör en museilag och klipper banden till oss politiker och också säkerställer att det finns en större finansiering.
Jag har dessutom en rad andra reformer som redan har genomförts, som till exempel reformen med fri entré. På tal om samlingarna är samlingarna självklart helt centrala. Det är en av museernas viktigaste uppgifter att samla, eller hur? Men det är inte vi politiker som ska säga vad de ska samla eller hur de ska samla. Det ska de som kan, experterna, professionen och alla de som på olika sätt brinner för och värnar vårt kulturarv göra.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Att Statens fastighetsverk, som ansvarar för hela statens fastighetsbestånd, gör sina prioriteringar är självklart en fråga som berör väldigt många olika sektorer. Jag ansvarar för och kämpar för kultursektorn och vårt land. Jag kommer att fortsätta att kämpa för att det finns medel för all kultur. Just i dag diskuterar vi kulturarvet och kulturmiljöerna.
Jag kommer självklart också att kämpa för att det tillförs mer medel så att kulturmiljöerna och kulturarvet kan utvecklas och frodas, nå många fler, bli attraktiva, attrahera och bli en angelägenhet för många.
När det gäller hyressättningarna, som är en del av Statens fastighetsverks verksamhet, är det förstås en utmaning att flera av våra institutioner har verksamheter i hus som kostar väldigt mycket i hyra. Det är en pågående dialog jag har bland annat med statsrådet Per Bolund. Det är intressant att Sverigedemokraterna väljer att fokusera just på detta.
Det görs i ett sammanhang där man också anklagar en kulturminister och en regering som vill värna oberoendet och bygga på kunskaper, forskning och frihet. När man läser Sverigedemokraternas förslag ser man hur de vill styra och förvränga likt de gör i alla andra länder där deras systrar och bröder tar makten. Det är skrämmande läsning.
Kanske är det mest skrämmande att Moderaterna har öppnat för ett samarbete med detta parti. Där har vi någonting att verkligen kämpa mot och för. Det ger kraft till alla debatter och diskussioner, och det ger kraft till en politik som gör skillnad.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Först vill jag uppmana riksdagsledamoten att läsa kulturarvspropositionen. Där är det tydligt att till exempel den museilag som nu för första gången ligger på bordet klipper bandet mellan politiken och dem som kan, gör och kan utveckla hur det ska ske.
När det gäller skrivningarna om det nationella kulturarvet borde det vara bekant för riksdagsledamoten att det är riksdagen som har till uppgift att stifta svensk lag, eller hur? Därmed torde det vara bekant att skrivningarna om kulturarvet rör just det svenska, alltså det nationella, kulturarvet.
Skälet till förändringarna är att lagtext inte i onödan bör tyngas av icke precisa begrepp. Det är genomgående så. En lagtext ska inte tyngas av icke precisa begrepp. Tack vare dessa förändringar blir reglerna tydligare.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Olof Lavesson har frågat mig när och under vilka former jag avser att utreda dels förutsättningarna för en ny finansieringsmodell för public service, dels de nya sändningstillstånden. Radio och tv i allmänhetens tjänst är en viktig byggsten i ett demokratiskt och öppet samhälle. Jag delar Olof Lavessons övertygelse att public service stärks när dess uppdrag debatteras.
För att värna public service-företagens oberoende och självständighet är det samtidigt viktigt att de inte ständigt befinner sig under politisk granskning och utredning. Vid årsskiftet har halva tillståndsperioden passerat. Jag har därför - vilket jag informerade om vid riksdagens frågestund den 10 november - bjudit in ledningarna för respektive public service-företag till en halvtidsöversyn.
Syftet är att diskutera de nuvarande sändningstillstånden samt förutsättningarna för framtiden. Inför nästa tillståndsperiod kommer det att ske en omfattande genomlysning dels av företagens uppdrag, dels av finansieringssystemet.
Det är min uppfattning att finansieringen av public service ska förbli stabil, förutsebar och värna oberoendet samt hanteras på ett sådant sätt att den upplevs som rättvis och rimlig. Det är därför glädjande att det finns en bred politisk uppslutning runt de grundläggande principerna för finansieringen av public service-företagens verksamhet.
Jag har ingen annan uppfattning än att public service ska utredas i enlighet med riksdagens önskemål om en kommitté med blocköverskridande och parlamentarisk sammansättning. Jag kommer inom några veckor att återkomma med besked om formen och tidtabellen för det arbetet.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Tack, Olof Lavesson, för diskussionen! Precis som Olof Lavesson betonade är det viktigt att vi debatterar public services förutsättningar och möjligheter, inte minst i dag, när vi firar tryckfrihetsförordningen 250 år. Det är en stor dag att också få stå här i Sveriges riksdags kammare.
Men precis som herr Lavesson också sa är det på många sätt mörka tider, och i vår närhet pågår inskränkningar i mediers oberoende och till och med i public service-företags förutsättningar att verka oberoende och granska makten. Därför är förutsättningarna så centrala.
Därför är det också min och hela regeringens övertygelse att när vi planerar framtiden för public service måste det ske parlamentariskt och brett.
Inte minst är det helt centralt att Moderaterna, som är ett av riksdagens största partier och som har stor vana att leda och ta ansvar, också känner sig övertygade om att resultatet och den process som leder fram dit är något man står bakom.
För det kommer i framtiden tyvärr också att krävas att vi är många som är övertygade demokrater och förstår vikten av att public service får arbeta fritt och oberoende och kan granska vår verklighet. Ambitionen är att inom kort återkomma för att bemöta, hantera och tillgodose riksdagens önskemål i det första tillkännagivandet om finansieringsutredningen.
Det är centralt att den kommer igång. Halvtidsöversynen inleds ju, som jag sa tidigare, så den har vi också med som underlag. Men både finansieringsfrågan och resultatet av halvtidsöversynen kommer att bli underlag till den stora översynen, den stora utredningen om förutsättningarna för public service i det tillstånd som komma skall.
Exakt hur detta kommer att konkretiseras blir en diskussion också för riksdagen och partiernas gruppledare. Där får man se hur man bäst vill hantera de olika frågor som ska gås igenom. Jag ser fram emot en fortsatt diskussion med riksdagens partier, inte minst med Moderaterna, om hur vi bäst gör detta parlamentariskt, långsiktigt och hållbart.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Vad glad jag är över det sista som Olof Lavesson kom in på gällande oberoendet och hur vi stärker det. Vi i Miljöpartiet har länge fört en diskussion internt kring hur Förvaltningsstiftelsen ser ut och hur vi skulle kunna förändra den formen för att öka oberoendet ytterligare. Det är en diskussion som jag vet att mitt parti, Miljöpartiet, gärna för vidare med Moderaterna.
Då kan vi se hur vi ska diskutera oss fram till ett förslag för riksdagens övriga partier i den frågan. Detta vill jag alltså väldigt gärna återkomma till. Mitt frihetliga jag och min övertygelse att vi måste göra allt för att öka det armslånga avståndet och formalisera det sjunger just nu av glädje, när jag fick den här bollen passad till mig. Jag ser fram emot att fortsätta diskussionen kring detta.
Men om vi går tillbaka till hur vi ska driva processen kring finansieringsfrågan och den stora sändningstillståndsfrågan vill jag vara tydlig med att jag inte ser det som två helt separata solitärer. Tvärtom är jag väldigt glad för att vi börjar med finansieringsfrågan och sedan förstås har resultatet av det med oss. Det blir kanske som en skjuts in i den stora sändningstillståndsfrågan.
Finansieringsfrågan är nämligen helt central. Jag tänker på de senaste siffrorna över hur många det är som faktiskt betalar till Radiotjänst i Kiruna. Det som har skett under 2016 är oroväckande. Summan på det konto där pengarna kommer in, som sedan slussas vidare till public service-bolagen, har sjunkit.
Finansieringsfrågan är inte på något sätt akut, men detta betyder att vi har frågor som vi verkligen behöver ta tag i för att vi ska ha ett system som är tillitsfullt och som människor känner att de vill betala till. Precis som Olof Lavesson sa handlar det också om vad man får av public service som en del i ett demokratiskt samhälle.
Den här granskningen handlar inte enbart om vilka minuter jag tittar på tv eller lyssnar till Sveriges Radios sändningar, utan det är en mycket större och bärande demokratifråga. Jag ser fram emot fortsatta diskussioner. Jag ser fram emot att inom kort, förhoppningsvis bara inom någon vecka, återkomma och lägga fram hela den här processen. Och jag ser fram emot att få vara en del av många spännande diskussioner.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Jag vill avsluta med att tacka Olof Lavesson för interpellationen men också för engagemanget. Är det något vi behöver i vårt land i dag och i Sveriges riksdag är det sanna liberaler och sanna demokrater som inte viker sig för de krafter och de vindar som finns i vårt samhälle utan som står upp för oberoendet, yttrandefriheten, tryckfriheten och alla de friheter som generationer av människor före oss har kämpat för. Tack så mycket!
Alice Bah Kuhnke (MP):
Hans Rothenberg har frågat justitie- och migrationsminister Morgan Johansson vad han avser att göra för att motverka hot mot och stärka skyddet för förtroendevalda politiska företrädare. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Regeringen ser mycket allvarligt på tendenser till ett hårdnat samtals- och debattklimat. En alltför stor andel förtroendevalda drabbas av hot och hat. Nästan tre av tio förtroendevalda var utsatta för hot, våld och trakasserier under valåret 2014.
Hoten och hatet får konsekvenser, till exempel att förtroendevalda lämnar uppdrag, tvekar inför en åtgärd eller undviker att uttala sig i vissa frågor. Att förtroendevalda tystas eller tystnar på grund av rädsla eller oro är ett hot mot det demokratiska samtalet och i förlängningen mot vår demokrati.
Som kultur- och demokratiminister vill jag understryka vikten av att förebygga förtroendevaldas utsatthet för hot och hat genom att öka kunskapen om och höja medvetenheten i dessa frågor. Rapporten Politikernas trygghetsundersökning från Brottsförebyggande rådet utgör ett viktigt kunskapsunderlag som lägger grunden för ett effektivt förebyggande arbete.
I juni 2016 gav regeringen för fjärde gången Brå i uppdrag att kartlägga omfattningen av hot, våld och trakasserier mot förtroendevalda. En viktig del i arbetet består i att öka anmälningsbenägenheten och motverka normaliseringen av hot och hat. Vidare behöver förtroendevalda som utsätts för hot och hat få stöd, och det måste finnas rutiner för hur utsattheten ska hanteras.
Det förebyggande arbetet och stödet till förtroendevalda behöver särskilt förbättras på lokal nivå. Därför tilldelade regeringen i juni 2016 medel till Sveriges Kommuner och Landsting för att stödja och utveckla kommuners, landstings och regioners systematiska arbete för att förebygga och hantera hot och hat mot förtroendevalda.
Därutöver tas nu ett bredare grepp om frågor som rör hot och hat mot det demokratiska samtalet. Under 2017 kommer regeringen att presentera en handlingsplan för att inleda ett mer systematiskt arbete för att förebygga hot och hat mot förtroendevalda, journalister och kulturutövare, som är centrala aktörer i vårt gemensamma offentliga samtal.
De förebyggande åtgärder som jag ansvarar för behöver samordnas med polisiära insatser och lagstiftning. Polismyndighetens arbete för att bekämpa brott som hotar de grundläggande fri- och rättigheterna, i vilket förtroendevalda ingår som målgrupp, är fortsatt prioriterat. Polisen har i dag att hantera demokrati- och hatbrottsgrupper i de tre storstadsregionerna, och i övriga regioner hanteras dessa ärenden i särskild ordning.
I början av året överlämnade Gudrun Antemar betänkandet Integritet och straffskydd som innehåller förslag på hur lagstiftningen kan moderniseras och ge bättre skydd mot hot och kränkningar. Utredningens förslag bereds nu inom Regeringskansliet. Regeringen har således en rad pågående insatser som lägger en god grund för kommande arbete.
Mot bakgrund av de senaste årens samhällsutveckling är dessa frågor mycket angelägna för regeringen.
Alice Bah Kuhnke (MP):
Rent konkret behöver det finnas en medvetenhet. Både Hans Rothenberg och jag har läst de rapporter som vi båda hänvisade till, och även om mycket görs finns det fortsatt någon sorts idé som tyvärr råder i alltför många rum om att detta är någonting som man ska få tåla.
Med kunskap och ökad medvetenhet måste vi spräcka den myten och få våra kommuner och regioner att bryta ned detta och ta fram handlingsplaner. Den här siffran, drygt 30 procent, är alldeles för låg. Det måste finnas lokala handlingsplaner. Det kommer att vara en viktig del framöver att vi säkerställer det arbetet. Land ska med lag byggas, i alla fall enligt mig.
Självklart måste vi ha en lagstiftning som fungerar i praktiken, och det innebär ju, vilket migrations- och justitieministern och inrikesministern tidigare har uppmärksammat, att polisen behöver ha de extraresurser som den nu får och att dessa tre hatbrottscenter får möjlighet att fortsatt arbeta och utveckla sina metoder.
Men för att de ska kunna utveckla metoderna behöver vi också säkerställa att mörkertalet, som i dag är alldeles för stort, synliggörs. Det finns också studier som visar att alltför många förtroendevalda, inte minst lokalt, inte anmäler hoten och hatet.
Det kommer att vara ett viktigt verktyg dels för att få ytterligare resurser till arbetet, dels för att öka medvetenheten om att detta är ett stort problem och inte enbart för den som blir utsatt utan även för hela vårt samhälle när de som vi har valt och som har fått förtroendet att driva politiken lokalt, regionalt och nationellt hotas när de gör detta. Fortsatt kommer det att krävas en rad insatser.
Vi har nu flera underlag som vi arbetar med och som vi kommer att presentera under året. Vi har bland annat underlaget i form av Olle Wästbergs demokratiutredning där Olle Wästberg skriver fram flera förslag som på olika sätt ska stärka politikers, inte minst lokalpolitikers, möjligheter att verka, göra, tycka och tänka.
När det gäller de olika typer av hot som Hans Rothenberg beskrev vill jag lägga ytterligare ved på brasan genom att lägga till en kategori, nämligen den våldsbejakande extremismen. I arbetet som bedrivs från nationellt håll av den nationella samordnaren har vi tre identifierade våldsbejakande extremistiska grupper. De är också oerhört aktiva.
Man kan kategorisera in dem under de kriminella, för det är ju kriminella handlingar att bedriva och förespråka våldsbejakande extremism, men det är också en stor sak som vi hanterar och framför allt jobbar mycket med lokalt och regionalt. Vi behöver som sagt vara många som från olika plattformar arbetar gemensamt för att lyfta upp den här frågan.
Det gläder mig oerhört att den här interpellationsdebatten blev till tack vare Hans Rothenbergs fråga, för vi behöver också över partigränserna identifiera det här problemet ytterligare och arbeta tillsammans för att få de här handlingsplanerna på plats så att alla politiker, oavsett var i landet de befinner sig, känner en trygghet och en lust till att fortsätta bedriva sitt arbete.
Alice Bah Kuhnke (MP):
När det gäller lagstiftningen finns detta på Morgan Johanssons bord, och arbetet pågår för fullt inom Justitiedepartementet när det gäller att hantera de förslag som Gudrun Antemar överlämnade i februari 2016. Den utredningen föreslog bland annat att det straffrättsliga skyddet mot hot och kränkningar ska stärkas i flera avseenden.
Det finns alltså stor anledning att återkomma till den här frågan och diskutera detta, men just det här finns nu på bordet. Jag vill avslutningsvis betona det som riksdagsledamot Rothenberg också understryker, nämligen vikten av att det här arbetet faktiskt blir konkret och vikten av att våra politiker, inte minst våra fritidspolitiker, lokalpolitiker och regionpolitiker, känner trygghet i att kunna bedriva sitt viktiga arbete.
Det handlar inte enbart om dem, utan det handlar om oss alla och om hela vårt samhälle.