Ulla Hoffmann (V):
Första maj är den dag då arbetare över hela världen sluter sig samman och slåss för arbetsrätt, för arbetarnas villkor, för starka fackliga rättigheter. Och man gör det i Polen, Lettland, Estland, Litauen, Tjeckien, Ungern, Slovenien, Slovakien och Sverige. Vi som är ute och demonstrerar första maj, oavsett var, gör det för att vi tror på internationell solidaritet.
Den 1 maj är också den dag då EU:s så kallade östutvidgning blir verklighet. Den 17 december 2003 godkände riksdagen anslutningsfördraget som ansluter åtta av de forna öststaterna och Cypern och Malta. Riksdagen sade då, precis som regeringen, att den svenska arbetsmarknaden inte kommer att drabbas av några störningar av att fri rörlighet för de nya medlemsstaternas medborgare genomförs.
Sedan dess har det hunnit rinna mycket vatten under broarna, framför allt under regeringens och Socialdemokraternas broar. Från att internationellt säga att Sverige inte kommer att använda sig av övergångsregler för de nya EU-medborgarna utan att fri rörlighet är det som gäller har nu regeringen ändrat uppfattning och anslutit sig till de EU-stater som anser att fri rörlighet endast ska gälla dem som kommer från Västeuropa, inte dem som kommer från Östeuropa.
Trots att murar fallit och alla har poängterat vikten av ett enat Europa fortsätter den mentala muren mellan väst och öst. Fru talman! Vad är det då som regeringen och Socialdemokraterna föreslår i det betänkande som vi nu debatterar? Jo, man vill fortsätta att i väsentliga delar betrakta medborgare i åtta av de tio nya medlemsländerna som tredjelandsmedborgare, det vill säga att de även i fortsättningen ska tvingas söka arbetstillstånd för att få jobba i Sverige.
Anledningen är, enligt regeringen, att risken för snedvriden konkurrens och lönedumpning är stor genom att de ekonomiska skillnaderna och skillnaderna i välfärdssystemen är stora. Regeringen vill skydda arbetstagare från de nya medlemsstaterna från exploatering, säger man. Och det låter ju bra. Faktum är att vi redan nu har ett ytterst bekymmersamt läge på arbetsmarknaden.
Exempel på lönedumpning och risk för att kollektivavtalen urholkas är akuta problem inte minst inom bygg-, transport- och tjänstesektorn. Vänsterpartiets uppfattning är att ett tillstånd med förlängt arbetstillstånd till och med kan förvärra situationen på arbetsmarknaden. Risken är uppenbar att vi får ett slags gästarbetarsystem, där arbetare från öststaterna utnyttjas och exploateras. LO har belyst en rad problem där särskilda åtgärder är nödvändiga.
Vi delar den uppfattningen och är därför nöjda över att vi tillsammans med Socialdemokraterna och Miljöpartiet förhandlat fram ett arbetsmarknadspaket för att åtgärda de problem som vi ser på arbetsmarknaden och som kommer att gälla alla, inte enbart Östeuropa, som Per Westerberg försökte antyda.
I stället för att införa övergångsregler med en tidsfrist på två år innan något görs åt arbetsmarknaden gör vi nu ett tillkännagivande och säger att det är bråttom för regeringen att komma tillbaka med förslag som stärker arbetsrätten och de fackliga organisationernas ställning. Camilla Sköld Jansson kommer senare att i sitt anförande närmare belysa och diskutera de åtgärder som samarbetspartierna nu gör ett tillkännagivande om. Fru talman!
Regeringen och Socialdemokraterna har också hävdat att man vill ha övergångsregler för att skydda våra sociala välfärdssystem. Det är viktigt i de här sammanhangen att komma ihåg att det inte är arbetare från Östeuropa som leder till försämringar i våra socialförsäkringssystem utan att det är EU-samarbetet generellt som sätter press på en harmonisering av välfärdssystemen. Det har funnits en del grumlig argumentation i debatten.
Till exempel har statsministern och andra ministrar talat om "social turism". Begreppet blir inte bättre av att det använts av EG-domstolen när det samtidigt används av Pia Kjaersgaard. Det är ungefär som att man använder sig av begreppet "asylshopping" när man talar om människor som flytt undan krig och förföljelse för att leda människors tankar åt fel håll, nämligen misskreditera människor med utländsk bakgrund.
Det exempel som ministrar och andra använt är att det är möjligt för en polsk arbetare att arbeta i tio timmar i Sverige och försörja sin trebarnsfamilj hemma i Polen med de tre svenska barnbidragen. Jag antar att regeringen har suttit hemma i sin kammare och räknat på det här: Hm, här har vi en trebarnsfamilj i Polen. De är fattiga. De vill nog skicka pappan till Sverige för att utnyttja de svenska socialsystemen. Den människosyn som ligger till grund för dessa påståenden är faktiskt inte trevlig.
Det är att spela på strängar som inte borde finnas på den svenska lyran och som vi nogsamt borde undvika att spela på. Nu har det visat sig att det inte finns någon tiotimmarsregel i EU. Vad som finns är ett antal EG-domar där man från fall till fall har tagit ställning i olika situationer. Men någon tiotimmarsregel finns inte. Och enligt en enig expertis får Sverige inte införa några som helst regler som diskriminerar människor från andra EU-länder.
Ska man införa särskilda kvalifikationsregler för EU-medborgare kommer dessa att gälla även för dem som bor här. Vill vi göra det svårare för en polsk pappa att få barnbidrag för sina barn innebär det att vi samtidigt gör det svårare för en ensamstående mamma att få barnbidrag här i Sverige. Vi kan inte införa ett försörjningsansvar för EU-medborgare som inte bor i Sverige, för då måste vi också införa försörjningsansvar för dem som bor här.
Jag hoppas att det står klart för dem som lyssnar på den här debatten att vi inte får införa några särregler som diskriminerar EU-medborgare i våra socialförsäkringssystem. När vi gick med i EU var ett av syftena harmonisering, harmonisering av arbetskraft, harmonisering av pensioner och harmonisering av socialförsäkringssystem. Det sociala välfärdssystemet, som vi ser det, är ett av våra redskap för att utjämna klass- och könsskillnader.
Vi har konstruerat det så för att våra ekonomiska resurser ska komma alla invånare till del som en rättighet - inte som välgörenhet. Det är samarbetet inom EU som generellt sätter en ökad press på harmonisering av välfärdspolitiken - inte östutvidgningen. Att hävda att vi måste luckra upp socialförsäkringssystemen under förevändning att de också kan komma andra EU-medborgare till del är att spela under täcket med att man vill förändra reglerna för de generella välfärdssystemen.
Glöm inte att de förändringar som görs gäller alla, även oss som bor här i Sverige. Fru talman! Vi är fyra partier som har enats i en reservation mot övergångsregler. Vi är inte överens om att man ska stärka facken och skärpa arbetsrätten, men vi vill inte stänga dörren för människor från Östeuropa. Vi vill inte dela in EU i ett A-lag och ett B-lag.
Vi vill inte ha ett gästarbetarsystem där utländsk arbetskraft från vissa länder inte har samma rättigheter som andra. Vi vill ha solidaritet och icke-diskriminering av människor.
Vi kommer visserligen inte att demonstrera tillsammans under de röda fanorna den 1 maj, men vi är djupt övertygade om att vi inte vill diskriminera människor från andra länder, och vi tror inte att människor från Östeuropa vill komma till Sverige för att leva på bidrag utan för att arbeta och förverkliga sina drömmar. Fru talman! Som det ser ut i dag har regeringens förslag inte något stöd i riksdagen vad gäller övergångsreglerna.
Det har dock förekommit en del spekulationer om voteringen om övergångsregler. Vad jag förstår har nu socialdemokraterna avfärdat alla sådana spekulationer. Det gläder mig. Fru talman! Jag står självklart bakom samtliga Vänsterpartiets reservationer, men jag yrkar bifall till reservation 1 under punkt 1 och till utskottets förslag i den del som rör åtgärder på arbetsmarknaden.