KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mona Sahlin (S):
Jag tackar för svaret. Jag börjar med att konstatera att jag för det första utgår ifrån att socialministerns svar, om att han i alla fall inte har planer på att förändra abortlagen i restriktiv mening, betyder att vi å det snaraste får förslag om att tillåta utländska kvinnor att göra abort i Sverige.
Jag utgår också ifrån att det inte kommer några krav om några kurativa samtal, och jag utgår också ifrån att ingen förändring av veckorna för tillåten abort kommer att ske. När det gäller diskussionen om de medicinska aborterna vill jag säga att det är en utveckling som har kommit de senaste åren. Det är en typ av abort som inte fanns när abortlagen skrevs. De kirurgiska aborterna har funnits under lång tid.
Medicinska aborter går att göra betydligt tidigare och är betydligt mindre komplicerade för kvinnan. Det är också till gagn för kvinnors verkligt fria val. Om det valet ska vara reellt måste det bli lättare än i dag att verkligen välja den abortmetoden. Det är min bestämda uppfattning.
Det finns larm i dag om att väntetiderna för att få göra abort är så långa på en del håll i vården att det i praktiken blir omöjligt med medicinska aborter och att kvinnans möjlighet att välja abortmetod därmed inte finns. Det tycker jag att vi behöver göra någonting åt. Tidiga aborter är mycket bra och mycket viktiga ur alla aspekter, framför allt förstås för kvinnan.
I det här sammanhanget är barnmorskorna en oerhört viktig och kompetent yrkesgrupp. Det är den yrkesgrupp som, oavsett om vi gör abort, föder barn eller får missfall, betyder allra mest för oss kvinnor. De har också en gedigen kompetens på det här området.
Vårdförbundet, som socialutskottet träffade för inte så länge sedan, har vid ett antal tillfällen fört fram att möjligheten för barnmorskan att utföra medicinska aborter är viktig och att hon också har kompetens för detta. Hon kan också utföra ultraljudsundersökningar för att datera graviditetslängder, vilket ett stort antal barnmorskor gör redan i dag och har kompetens och kunskap för.
Nu säger socialministern, till min förvåning och besvikelse, att han inte har för avsikt att vidta några åtgärder som skulle syfta till att möjliggöra för barnmorskor att utföra medicinska aborter. Då undrar jag helt enkelt: Varför? Ska inte varje del av vården utvecklas så att patienten verkligen sätts i centrum, socialministern, även om det är en kvinna som vill göra abort?
Här har vi en kompetent yrkesgrupp, barnmorskor, och vi har läkare som kan koncentrera sitt arbete till andra delar i denna viktiga vårdkedja. Varför, Göran Hägglund, är du inte ens beredd att pröva tanken att barnmorskor skulle kunna utföra medicinska aborter, om nu kvinnans reella, fria, egna val att välja abortmetod ska vara verklig?
Mona Sahlin (S):
Jag tackar för inlägget och ser förstås med stor spänning fram emot den proposition som ska komma nästa år om utländska kvinnors rätt till abort i Sverige. Jag vill helt och fullt instämma i vad Barbro Westerholm och Annika Qarlsson sade i den här frågan. Jag tycker att det handlar om en värdighetsgaranti för de kvinnor som av skäl som är deras egna beslutar sig för att genomgå en abort.
Det handlar inte bara om köer, Göran Hägglund, även om det är det också. Vi har fått många vittnesmål, inte minst från Vårdförbundet, om kvinnor som har fått vänta så länge att de inte har kunnat genomgå den medicinska aborten. Det räcker att det finns ett sådant exempel för att den här frågeställningen ska vara aktuell och reell för oss här i riksdagen.
Det handlar också om att det är en ny metod. Det har vi alla betonat. Den fanns inte när abortlagen skrevs. Göran Hägglund talar om att utvidga kretsen som om det vore något förskräckligt och som om det i sig är något man absolut ska undvika och aldrig ens reflektera över. Då undrar jag: Varför inte? Nu kommer det nya metoder inom vården, också inom området abort.
Det är metoder som är enkla och som på många vis är oändligt mycket bekvämare, lindrigare och värdigare för de kvinnor som vi pratar om. Varför skulle man inte då kunna diskutera hur man utvidgar kretsen och ökar kompetensen och utbildningen hos en grupp inom vården som vi kvinnor som ofta besöker gynekologiska enheter inom vården har ett enormt stort förtroende och tillit för?
Det är en grupp som har kompetensen, som vill ta på sig ett större uppdrag och som kvinnorna skulle kunna få ett ännu mer värdigt bemötande av. För mig är det fortfarande obegripligt, Göran Hägglund: Varför denna tvekan om att barnmorskorna ska kunna bistå vid medicinska aborter?
Varför tveka en enda sekund om att framsteg inom vården dess bättre gör att detta område nu också kan befolkas av kunniga, härliga, duktiga barnmorskor som kan bistå kvinnor som vill göra abort? Jag förstår inte tvekan. Ta nästa replik och försök beskriva det för mig med ett enda argument.
Varför inte en översyn som inte frågar om, utan hur, barnmorskorna ska ges den kompetens som behövs för att kunna bistå vid medicinska aborter?
Mona Sahlin (S):
Jag måste först svara Göran Hägglund. Ja, den socialdemokratiska regeringen som jag mycket riktigt tillhörde gjorde det som alla vi tre debattörer här i dag skulle önska att Göran Hägglund gjorde. Vi lyssnade på argumenten, och vi tog till oss de förändringar som har skett. Vi lyssnade på Vårdförbundet, på barnmorskorna, på vad de kvinnor som vill ha det där riktigt egna fria valet behövde.
Och vi landade i att det är rimligt, Göran Hägglund, att underlätta på alla sätt det går genom tidiga - och självklart säkra - och värdiga aborter för de kvinnor som har bestämt sig för det. Jag hoppas att Göran Hägglund kunde säga samma sak, och han har ju ett tillfälle till det här i talarstolen. Vad Socialdemokraterna gjorde eller inte gjorde är väl inget argument?
Någon gång måste ni förhålla er till er egen ställning och inte bara till vad vi har gjort och inte gjort. Den här frågeställningen har ju funnits med under lång tid, framför allt för kvinnor, i alla politiska partier här i riksdagen. Det är ju vi tre som har varit uppe här i talarstolen i dag exempel på. Det här är inte fråga om Kristdemokraterna och Socialdemokraterna. Göran Hägglund understryker återigen att det bara handlar om patientsäkerheten, som om det skilde oss åt.
Inte minst Annika Qarlsson har ju vältaligt beskrivit här att ingenting får undanröja att patientsäkerheten ska stå i förgrunden. Men just därför, Göran Hägglund, är det så fantastiskt att vi nu skulle kunna utvidga kretsen av säkra, tidiga och värdiga aborter för de kvinnor som behöver det genom att våra fantastiska barnmorskor numera också kan få denna kompetens och utbildning.
Försök nu svara på min fråga: Varför detta motstånd, Göran Hägglund?
Margareta Pålsson (M):
Statsrådet har lämnat ett ganska positivt svar, det vill säga han säger inte att det inte blir några ROT-avdrag. Men han kan inte svara på min direkta fråga eftersom Boverkets rapport nu är ute på remiss. Därför frågar jag statsrådet: När går remisstiden ut och när kan jag vänta ett besked?
Sedan jag skrev interpellationen för några veckor sedan har ju inte behovet av ROT-avdrag blivit mindre utan snarare större. Varslen inom byggbranschen duggar tätt, och nedgången fortsätter i hela landet. Denna oro delar jag tydligen med vår finansminister, för han påtalar ju vikten av att något görs för att öka sysselsättningen.
Arbetslösheten stiger för varje mätning, och det är tyvärr inte bara inom byggbranschen. Herr talman! Sverige har 4,3 miljoner bostäder. Ponera att de står i hundra år och att det behöver göras en grundlig renovering av dem efter 50 år.
Det innebär att vi måste bygga 43 000 nya bostäder och att vi också måste renovera 43 000 bostäder varje år. Det är en låg uppskattning. Detta är för att behålla nuvarande nivå, och det är ingen av oss som är nöjd med den nivån. I stället bygger vi i år ca 18 000 lägenheter och renoverar ungefär lika många.
Det måste alltså minst fördubblas. Enligt Boverkets rapport behöver mellan en halv miljon och 1,3 miljoner lägenheter i flerbostadshus renoveras inom de kommande 15-20 åren, det vill säga ungefär 65 000 per år. Herr talman! Statsrådet säger att det är fastighetsägarens ansvar att renovera.
Jag delar den uppfattningen. Men man måste ju ge fastighetsägaren rimliga möjligheter att klara ansvaret. En stor del av de lägenheter som är i behov av renovering finns inom det så kallade miljonprogrammet. Majoriteten av dessa lägenheter ägs av kommunerna.
Sveriges kommuner dras med stora ekonomiska problem för närvarande, och det ser snarast ut att bli värre de kommande åren. De har inga ekonomiska möjligheter att finansiera stora underhåll. På många håll dras dessutom de kommunala bostadsbolagen med många outhyrda lägenheter.
En del av lägenheterna med renoveringsbehov ägs av privata fastighetsägare, men bruksvärdessystemet förhindrar dem att skapa nödvändigt ekonomiskt utrymme. Herr talman! Jag undrar om statsrådet kan svara på när remisstiden går ut.
Och tror statsrådet att ett ROT-avdrag kan vara med i den julklappssäck som finansministern har lovat ska komma före jul?
Margareta Pålsson (M):
I dag hörde jag att arbetslösheten är 5,4 %. Det är även med ett socialdemokratiskt sätt att räkna en mycket hög procentsats. Om jag gör ett överslag innebär det att den är 35 % högre än ert mål. Vi brukar beräkna arbetslösheten på ett annat sätt och ta med lite fler grupper.
Jag är också orolig över det omfattande svartarbete som förekommer, i synnerhet inom byggbranschen. Bristen på bostadsbyggande, det växande underhållsbehovet, den stigande arbetslösheten och det omfattande svartarbetet leder till att jag verkligen önskar ett ROT-avdrag.
Det sägs också att byggmarknaden är en så stark motor på arbetsmarknaden att varje arbete i sin tur leder till fem andra arbeten. Det hävdar i alla fall facket. Jag ser därför verkligen fram mot ett ROT-avdrag.
Jag ser också fram mot att vi skulle kunna få avdragsmöjligheter även på så kallade hushållsnära tjänster, inte minst på det område där vi kvinnor gör ett omfattande hemarbete.
Margareta Pålsson (M):
Jag skulle vilja fråga om personalen. Förskolan är mycket dess personal. Vi har talat om de 6 000 nya tjänsterna som ska fram under tre år. För att få fram dem kommer det att krävas speciella åtgärder. Vilka insatser tänker regeringen göra?
Eftersom jag är för valfrihet även i utbildningen undrar jag: Kommer regeringen att ålägga våra lärarhögskolor att ta bort den öppna ingången som finns på vissa ställen?
Margareta Pålsson (M):
Jag tänkte prata lite moral och etik. Det pratas det mycket om i förskolan, och det är viktiga inslag inte bara i förskolan utan även i vuxna människors liv. Små barn måste lära sig att respektera sanning och ta avstånd från lögner. Min fråga handlar om en insändare av Lena Hallengren som var införd i Aftonbladet den 7 november.
I den står att Moderaterna är emot de 6 000 fler anställda och att vi är emot maxtaxan. Jag blev rätt chockerad när jag läste det. Jag undrar nu om statsrådet uttalar sig om Moderaternas politik utan att bemöda sig om att läsa den. Tidigare hörde jag här att statsrådet har följt den med stort intresse.
Eller är det helt enkelt så att statsrådet är okunnig om att det i denna proposition och i UbU3 inte handlar om pengar? Pengarna finns i UbU1, och där yrkar vi bifall till dem. Men, som sagt, hur är det med vår politik? Har statsrådet bemödat sig om att läsa den, eller är det faktiskt så att Lena Hallengren ljuger?
Margareta Pålsson (M):
Jag undrar vad 5 miljarder skulle vara till om det inte skulle vara till personal. Det är väl alldeles självklart att det är till personal i denna barnskola, förskollärare i barnskolan och förskollärare i förskolan. Jag vet inte om vi skulle bygga nya hus eller vad statsrådet tänker sig att vi skulle göra. Självklart är det personal!
Pengarna till personal finns i UbU1, och där tillstyrker vi dem. Och hur var det med maxtaxan? Var står det att vi är emot den?
Margareta Pålsson (M):
Jag vill börja med att säga till Lennart Gustavsson att den som väntar på något gott väntar som bekant aldrig för länge. Vårt förslag kommer. Du ska vara viss om det. Jag vill fortsätta på min linje med huruvida barnen behöver olika lång tid på sig.
Jag vill fråga Lennart Gustavsson om han delar Lena Hallengrens uppfattning och hennes skäl till att säga nej till försöksverksamhet med flexibel skolstart.
Margareta Pålsson (M):
Mikael Damberg säger att vi knappt är överens om någonting. Det var väl ändå ett önsketänkande. Mikael har kanske noterat att vi faktiskt har lämnat gemensamma förslag om högskolan och forskningen. Jag ska inte medvetet göra dig ledsen, men jag vill ändå tala om att vi kommer med ett alliansförslag om det andra också. Det kommer i januari.
Jag ska svara på frågan om F-mammor. Jag tycker att det är oförskämt att kalla dem F-mammor. Det kan till och med finnas socialdemokrater som använder den valfriheten för att få vara hemma längre med sina barn. Det kan finnas pappor som är socialdemokrater som väljer detta.
Det är just valfriheten som Nackas borgerliga regim värnar. Det är ingenting som vi behöver stå här och ta ställning till. Det är ju det kommunala självstyret som gör att de väljer detta. Vi låter dem välja denna modell. Om inte den socialdemokratiska regeringen hade funnits, som stoppade ett kommunalt vårdnadsbidrag, hade de naturligtvis valt det i stället.
Det är verkligen inte orättvist att ge dem 5 000 kr, tror jag det är, för att de ska få en ringa kompensation om de väljer att vara hemma med sina barn. Jag förstår inte att ni socialdemokrater har så svårt att se att det finns män och kvinnor som hellre är hemma och tar hand om sina barn än förvärvsarbetar.
Det är klart att man inte kan leva på den summan, men den ger i alla fall ett bidrag. Det är mycket mer orättvist att de som väljer kommunal eller privat förskola får 100 000, men de som väljer bort det får ingenting.
Margareta Pålsson (M):
Alla barn i Sverige ska enligt er modell vara hemma tills de är 13 månader, men när de är 13 månader och 1 dag upphör valfriheten. Jag förstår inte var Mikael Damberg har fått det ifrån att pengarna ska tas från förskolan. Om Nacka kommun behöver pengar till försörjningsstöd eller ägartillskott till något bolag eller så, tas det också från förskolan.
Man kan alltid säga att det visserligen tas från den kommunala kassan, men det finns ingenting i Nacka som säger att det tas från förskolan. Inte ens Mikael Damberg kan väl säga att det är låg kvalitet på förskolan i Nacka. Det tycker i alla fall inte de föräldrar och barn som använder sig av den. Jag vill gärna säga något om pedagogiken för barn under tre år.
Att vi väljer tre år som skiljelinje för barnen beror inte på att vi tycker att det är någon större skillnad på barn som är två och ett halvt och tre år, utan det beror på forskning och beprövad erfarenhet. Hjärnan utvecklas i tre faser. Fas två, när barnen är som mest mottagliga för inlärning, inträffar vanligtvis vid tre års ålder. Det är därför vi har valt den.
Sedan är det möjligt att Mikael Dambergs barn är så begåvade att den har inträffat tidigare för dem. Det vet jag inte.
Margareta Pålsson (M):
Jag fick en del frågor. Jag vill till Lena Hallengren säga: Hur kan statsrådet påstå att vi dränerar förskolan när vi satsar 660 miljoner mer än ni?
Hur kan hon påstå att vi sätter treåringar i skolbänken, när jag så tydligt har förklarat att vi utvidgar den allmänna förskolan till att gälla för en årskull till, och dessutom talar om vad vi vill med den? Hur kan statsrådet säga att moderat politik gör att föräldrarna ska välja mellan förvärvsarbete eller att skaffa barn?
Vad menar Lena Hallengren med det? Med risk för att vara oförskämd undrar jag: Har inte Lena Hallengren läst våra förslag, eller har hon inte förstått?
Margareta Pålsson (M):
Om jag berömmer personalförstärkningar, hur kan man då påstå att vi har röstat emot det? Som med allting annat i vår politik vill vi inte ha specialdestinerade bidrag. Vi tror att kommunerna är fullt kapabla att avgöra om de vill satsa på fler förskollärare, eller om någon behöver barnskötare eller kanske till och med en tredje behöver renovera lokalerna.
Vi satsar precis lika mycket pengar som regeringen i fråga om personalförstärkningar. Men vi lägger dessutom till 660 miljoner. Det är urlöjligt när ni socialdemokrater håller på med det som Fredrik Reinfeldt en gång har svarat på. Han skulle svara på vad hans vision var om framtida skattenivåer i Sverige.
Han sade: Jag skulle vilja se en nivå som är en medeleuropeisk nivå. Då säger ni att vi vill sänka skatterna med 270 miljarder eller någonting. Det förtjänar knappt att kommenteras. Det stod i moderata motioner tidigare att vi ville ha en barnskola. Det står det inte längre.
Vi vill ha en tidigare skolstart för sexåringar. Men vi vill inte sätta treåringar på skolbänken. Att vi säger att det ska vara en avgränsad tid innebär inte att vi tänker drilla treåringar tre timmar om dagen. Alla förskollärare och dessutom lärare vet hur man blandar det. Faran är just det som jag tog upp i mitt anförande.
På många förskolor kommer barn och går barn, personal börjar och personal slutar, föräldrar kommer och föräldrar går. Det blir helt enkelt inte någon samlad tid till detta. Därför tycker vi att man, ungefär som man gjorde på forna tiders lekis, bestämmer vilken tid som ska ägnas åt detta viktiga uppdrag.
Margareta Pålsson (M):
Jag avslutade mitt anförande med att berätta hur en ganska typisk förskola ser ut i en förortskommun eller i en större kommun. Just där finns mångfalden. Vänsterns sätt att planstyra boendet i Sverige har lett till en omfattande boendesegregation.
Om alla barn och elever går i den skola som ligger närmast hemmet blir det en omfattande segregation också bland eleverna och bland dem som växer upp och ska ta över det här samhället.
På Östermalm kommer det fortsatt att vara bara de som bor på Östermalm som går i skola, och i skolorna i Rinkeby, Tensta och Rosengård blir det de elever som har sämst förutsättningar i landet. Så vill vi inte ha det.
Margareta Pålsson (M):
Lennart Gustavsson påstår att vi inte ser den realitet som finns i många inlandskommuner. Jag är kanske inte så väl bevandrad när det gäller hur det ser ut just i Lennarts kommun, men jag är väl bevandrad när det gäller hur det ser ut i Skåne. Där kan man verkligen inte tala om inlandskommuner.
Min egen hemkommun ligger två mil från vattnet och har varit socialdemokratiskt styrd i de flesta år. Den hade dock en moderat kommunstyrelseordförande under åren 1992-1994, och då tillkom ett alternativ. Vi fick då en Montessoriförskola. Sedan har ett antal försökt att få etablera sig i min hemkommun.
Varje gång har det hänvisats till att vi inte behöver någon utbyggnad, och sedan har man hela tiden byggt ut den kommunala förskolan. Människor i Åstorp är inte annorlunda än människor i Ängelholm och Helsingborg, de kommuner vi ligger grannar till. Där är det fullständigt naturligt att man väljer förskola. Men om man bor i Åstorp ska man inte få göra det. Jag hoppas att det kan bli verklighet, om det går rätt i voteringen på onsdag.
Margareta Pålsson (M):
Om vi återgår till mina 20 000 språkstörda förskolebarn har vi inte tänkt oss att de ska placeras på Hällsboskolan allihop. Det är inte fråga om det. Vem som står för valfrihet inom skolsystemet är nog alla på det klara med. Jag talar om dem som har ett multifunktionshinder och lärare som har en utbildning som är liknande min som ska ta hand om dessa elever på hemmaplan.
Jag undrar om du verkligen tror, Christer, att lärare med den vanliga utbildningen är de rätta för de elever som jag mötte på Ekeskolan. Jag tar för givet att du själv har varit där, eftersom det är du som företräder dessa frågor i utskottet. Tror du verkligen att lärare med vanlig utbildning som får en assistent till sitt förfogande är de rätta? Vi vet alla hur det är med utbildningen för assistenter i detta land.
De har tyvärr ofta ingen pedagogisk utbildning. Tror du att de klarar av att ge utbildning för de elever som annars kunde ha fått en plats på Hällsboskolan och Ekeskolan?
Margareta Pålsson (M):
Om mitt anförande är löjeväckande och löjligt får Rossana Dinamarca gärna tycka det, men jag undanber mig sådana recensioner här. Däremot välkomnar jag sakinnehållet i anförandet och en diskussion om det. Nu skulle vi prata om Moderatkvinnorna.
Jag är inte med i den organisationen, har aldrig varit det, men jag får väl svara för dem ändå så gott jag kan, alltså även om jag inte varit med i den diskussionen. Det är jätteviktigt att stärka unga flickors självförtroende.
Det har jag gjort i alla de positioner jag haft i samhället - som mamma, lärare, scoutledare och politiker - men det är inte nödvändigt att det sker på det sätt som Vänsterpartiet vill, det vill säga på skoltid. Det kan ske på många andra sätt, inte minst på fritiden och genom föräldrars engagemang.
Jag skulle vilja fråga Rossana Dinamarca om likvärdigheten i skolan. Hon säger i sitt anförande att likvärdigheten kommit på skam. Det är väl ingen som tror att det är alliansregeringens skolpolitik som slagit igenom, utan det är naturligtvis den nuvarande oppositionens tolv år som slagit igenom.
Gymnasiet i Stockholm är i kris, och det kan man inte säga är alliansregeringens fel. Låt mig ta upp det som sades om en lukrativ bransch. Om det är en lukrativ bransch att bedriva gymnasier i Stockholm undrar jag hur det kommer sig att de kommunala gymnasieskolorna är i kris. Det skulle jag vilja ha en förklaring till. Låt mig också säga något om att friskolor inte får gå med vinst.
Statens eget utbildningsbolag Lernia gick under den tid ni var i majoritet med 150 miljoner i vinst. Det var den högsta vinsten i någon friskola. Har Rossana Dinamarca någon kommentar till det?
Margareta Pålsson (M):
Ja, det var vi som under regeringen Bildt införde de fristående skolorna, och det är jag stolt över. Vi är också stolta över systemet med skolpeng, som ju varje kommun själv sköter. Elever kostar olika mycket. Jag tror inte att det finns någon kommun som ger lika mycket till varje elev.
Det finns alltid något system som skjuter till pengar för de elever som behöver det. Åtminstone är det så i alla de kommuner jag besökt och pratat med. Vi ska inte heller glömma det kommunala självstyret. Det är viktigt, och mitt parti värnar det starkt.
När vi, som vänstern gärna gör, pratar om fritidshemmen och de stora grupperna vill jag säga att det står varje kommun fritt att tillsätta hur många ledare, fritidspersonal och lärare de vill. Om man tittar på kommunernas ekonomiska resultat under förra året ser man att det fanns jättemycket pengar över som de kunnat använda till vad de ville, bland annat till fritidshemmen.
Margareta Pålsson (M):
Sänkt skatt står inte i motsatsställning till högre kvalitet i utbildningen. Så är det, och så har det alltid varit. I annat fall skulle väl alla höjda skatter under Socialdemokraternas tid ha lett till en utmärkt kvalitet i skolan, och det har vi tyvärr inte sett. Det är oväsentligt om det som händer i Haninge är till min fördel eller inte. Det bryr jag mig inte ett dugg om. Det som sker är till elevernas fördel.
I det miljonprogramområde som det handlar om i Haninge har man höjt förväntningarna på eleverna, man har tidigare kunskapskontroller och därmed höjer man också resultatet. Det är inte svårt att samarbeta när man vill samma sak. Det har jag gjort många gånger med socialdemokrater.
När man har helt olika uppfattningar i en fråga är det dock lite svårare. Marie Granlund pratar varje gång om mobiltelefoner och kepsar; lägg märke till att det numera bara är Marie Granlund som pratar om det. Vi andra lämnade det bakom oss för ett år sedan. Likaledes pratar hon alltid om Plymouthbröderna.
Vi gjorde en snabb överslagsräkning och kom fram till att Plymouthbrödernas barn omfattar fem hundradels promille av grundskoleeleverna. Där finns alltså många andra att prata om, vill jag säga. När det gäller pengarna i vårpropositionen är det så att vår finansminister och hela regeringen nu försöker göra vårpropositionen till vad som var meningen från början.
Pengarna kommer i höst. Det är inte fråga om 150 miljoner till läsa-skriva-räkna-satsningen, utan det är fråga om 900 miljoner, 1 000 kronor per elev och läsår. Det är ganska mycket pengar.