KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Engström (V):
Jag tackar interpellanterna för bra interpellationer. Det är en viktig debatt. Jag tackar även för svaret. Jag ska lämna mina kommentarer. Jag tror att många människor tycker att det är väldigt viktigt vad som är plus och minus på deklarationsblanketterna. Det upptar en väldigt stor del av människors vardag, i alla fall just de här dagarna.
Jag märker att Carl B Hamilton vill göra detta till en debatt mellan några som vill prata om bidrag och några som vill prata om jobb. Jag skulle vilja prata om jobb och transfereringar. Det heter inte bidrag. Det är transfereringar det är fråga om. Ni pratar om att jobbskatteavdraget ger väldigt många nya jobb. Vi pratar om att vi vill satsa på välfärdssektorn.
Vi har också en lång rad förslag som rör små och medelstora företag. Vi tycker att det är viktigt att det även kommer jobb där. Det är viktigt att säga i den här debatten. Det är en bra utgångspunkt. Regeringen har, som redan har nämnts, en jämställdhetsbilaga i budgeten. Man gör en analys av läget, av hur situationen ser ut. Det finns mycket i den analysen som man kan ställa upp på.
Javisst, den är viktig. Men det är kanske viktigare att prata om den slutsats som regeringen drar. Man skriver faktiskt i jämställdhetsbilagan att den direkta positiva effekten av regeringens ekonomiska politik är något större för männen än för kvinnorna. Jag menar att den är ganska stor.
Här hänvisar ni till egna beräkningar som ni har gjort i Finansdepartementet. Men sedan skriver ni något intressant, nämligen att det här kommer att jämnas ut på sikt, och så hänvisar ni till jobbskatteavdraget som ska öka sysselsättningen. Jag tycker att det är lite intressant att läsa den rapport som Riksrevisionen har gjort om jobbskatteavdraget och påverkan på sysselsättningen.
Det visar sig att de prognoser som regeringen har skrivit i budgetpropositionen bygger på att alla människor har fullständig information om de skatteregler som vi har. Men Riksrevisionen har gjort ett tillägg till de frågor som SCB ställde i anslutning till arbetskraftsundersökningen.
Det visar sig, för att ta några exempel, att bland dem som jobbar är det ca 40 procent som känner till jobbskatteavdraget, bland dem som inte jobbar är det knappt 30 procent som känner till reglerna kring jobbskatteavdraget och bland ungdomar i gruppen 16-24 år är det bara 16 procent som känner till dem.
De prognoser som ni skriver och de siffror som ni anger i budgetpropositionen förutsätter alltså att alla är informerade, men det är inte alla. Då kan de inte stämma, och då kan man inte bygga en teori på att kvinnorna ska få ett bättre utfall än männen baserat på att man inför ett jobbskatteavdrag.
Vi drar olika slutsatser av er politik. Ni hänvisar till egna beräkningar som ni har gjort på Finansdepartementet. Jag tycker att ni ska redogöra väldigt tydligt för de beräkningarna. På vilket sätt skulle kvinnor komma bättre ut ekonomiskt än män av er politik?
Marie Engström (V):
Vi är några kvinnor, Carl B Hamilton, som vill debattera problemet med att de ekonomiska skillnaderna mellan kvinnor och män ökar, inte minskar. Det känns därför märkligt att få höra att vi ägnar oss åt att osynliggöra mäns arbetslöshet. Vi har inte på något sätt uttryckt oss så.
Den typen av kopplingar får stå för Carl B Hamilton. När det gäller ROT- och RUT-avdragen har jag inga synpunkter på vare sig män eller kvinnor som jobbar inom tjänstesektorn, absolut inte.
Jag menar bara att om vi ska skattesubventionera en tjänstesektor ska vi också ta ansvar för att tjänsten i fråga utförs hemma hos dem som bäst behöver den. Jag menar att det i första hand kanske är äldre människor som behöver den typen av hjälp.
Om det är som Anders Borg säger, att sysselsättningen bland kvinnor ökat, är det oroväckande att de ekonomiska skillnaderna mellan män och kvinnor inte minskar utan snarare ökar. Just det är problemet, och det är därför vi för denna debatt. Det svar Anders Borg ger är lite symtomatiskt.
Bland annat säger han att "många typer av transfereringsinkomster bestäms av arbetsinkomsten". Ja, visst är det så, men de bestäms också av politiska beslut. De bestäms av politiska beslut fattade av regeringen, på samma sätt som skattenivåerna bestäms av politiska beslut.
Detta sammantaget påverkar kvinnors ekonomiska situation, och tyvärr ökar de ekonomiska skillnaderna mellan män och kvinnor hela tiden.
Marie Engström (V):
Jag tackar interpellanten för att han har tagit upp denna viktiga fråga. För några veckor sedan var jag inne på Migrationsverkets hemsida och tittade på den statistik man har över ensamkommande barn.
Då, i slutet av oktober, fanns det 1 428 ensamkommande barn inskrivna i Migrationsverkets mottagningssystem. 410 fanns i de fyra ankomstkommunerna. 577 fanns i kommuner med överenskommelser om mottagande. Övriga drygt 400 barn bodde i familjehem eller hos släktingar och anhöriga.
Precis som föregående talare sade förvärras situationen hela tiden. Det kommer fler och fler barn, och behovet av platser ökar. Det var inte länge sedan som Migrationsverket, Rädda Barnen och Barnombudsmannen skrev en bra debattartikel i en av de stora tidningarna. Där påtalade man att situationen är allvarlig.
Man vädjade till samtliga kommuner i landet att åtminstone ta emot några barn. Då skulle situationen förbättras avsevärt. Det finns en annan sida av detta. Sverige var ett av de första länder som skrev på FN:s barnkonvention.
Att ha skrivit på konventionen och att hävda den i alla möjliga sammanhang förpliktar. Jag förstår det statsrådet Billström säger om att utgångspunkten är socialtjänstlagen. Den styr naturligtvis kommunernas ansvar.
Regeringen kan dock inte frånskriva sig ansvaret genom att hänvisa till att kommunerna måste ta sitt ansvar. Regeringen har ett övergripande ansvar för att barnkonventionen efterlevs.
Kommer regeringen att jobba för att ytterligare trycka på kommunerna och så nära man kan komma göra kommunerna skyldiga att ta emot ensamkommande barn? Det finns en annan problematik för de barn som är placerade i kommunala boenden.
Många kanske hinner bli myndiga innan de får svar på sin ansökan om uppehållstillstånd. Under den tiden är dessa ungdomar sköra. De känner stor osäkerhet och är i stort behov av stöd.
Att i det läget hänvisa dem till något annat boende eller till att inte längre få bo kvar i ett kommunalt boende kanske kan leda till ganska stor tragik i många fall. Skulle statsrådet kunna tänka sig att i så fall göra avsteg från den 18-årsregel som finns i dag? Måste man följa den så mekaniskt?
Marie Engström (V):
Statsrådet Tobias Billström sade i sitt inlägg att slutmålet är ett bra mottagande, och det instämmer jag naturligtvis i. Barnen måste kunna få en trygg tillvaro med tillgång till bra utbildningsmöjligheter, och vi måste också kunna se till att de får en god man om de inte uppnått myndighetsåldern och så vidare, allt enligt vad som står i socialtjänstlagen.
Vi är helt överens om målsättningen, och det är naturligtvis dit vi vill komma. Det här handlar om barn som har flytt från krig och förföljelse, och vi måste naturligtvis ta emot dem på ett mänskligt och godtagbart sätt. Problemet är att så är det inte i dag, och det är därför vi står här och har denna debatt.
Sedan måste jag också instämma i att det trots allt är statsrådet som är den ytterst ansvarige i den här frågan. Vad ska man göra? Vi är frustrerade allihop. Vi tycker inte att kommunerna gör det de borde göra. Vi borde sätta press på dem, men man kan ju också skapa opinion i en fråga till exempel.
Statsrådet Tobias Billström har ju alla möjligheter att lyfta fram den här frågan i alla möjliga sammanhang och har gjort det i EU-samarbetet till exempel, som vi fick höra i interpellationssvaret. Jag kommer från Värmland. Där har vi 16 kommuner. 5 av dem tar emot ensamkommande barn just nu - 5 av 16 kommuner.
Jag sitter annars i skatteutskottet och jobbar med skattefrågor, men jag försöker i mitt hemlän att lyfta den här frågan och skapa opinion i den för att få ytterligare kommuner att få upp ögonen för att ta emot barn. Tobias Billström är mycket välkommen till Värmland så kanske vi gemensamt kan göra någonting för att få upp kommunernas ögon i de här frågorna. Det är väl det som är det viktigaste, att man skapar opinion och att kommunerna förstår att det finns ett väldigt starkt behov.
Ulla Wester (S):
Som sagt, vi har kanske lite olika definitioner. Jag vet att Ulf Sjösten tycker att det är rättsotryggt för dem som har tagit ekonomiska risker vid försäljning av aktier och förlorat pengar på detta.
Det visar att vi har ett rättsotryggt samhälle, tycker Ulf Sjösten. Jag kan inte ställa upp på det. Det hade varit intressant att fråga Ulf Sjösten om han ändå inte kan tycka att det finns vissa problem med till exempel bemanningsföretag och F-skattsedlar.
Jag undrar om Ulf Sjösten i sin kammare ändå inte tycker att det skulle vara bra att göra någonting åt detta med att människor tjänar 30-40 kr i timmen och blir utnyttjade av oseriösa arbetsgivare.
Lars Gustafsson (KD):
Jag måste tyvärr säga att jag inte tycker att Ulla Wester är saklig i sin framställning. Det hon påstår är inte sant. Det är bara så att man i en reservation inte kan täcka in hela budgetförslaget, men Kristdemokraterna har avsatt ett stort antal extra miljoner till ökad skattekontroll. Sedan säger Ulla Wester att vi inte vill ha skattekontroll. Jag tycker faktiskt att det är lite oseriöst, men jag ska inte kommentera det mera. Vi besökte Skatteverket i tisdags, alla ledamöterna här.
De framförde att man skulle kunna utdela tidsbegränsade F-skattsedlar. Jag undrar hur Ulla Wester ser på det. Sedan var det ett annat påpekande från Ulla Wester som jag tycker var osakligt. Hon sade att fakturatiden från de stora företag som har underentreprenörer ökar hela tiden. Man senarelägger fakturadatum, vilket gör att dessa underentreprenörer får stora kassaflöden av kontanter för att finansiera sin verksamhet.
Annars orkar de inte med två tre månades senareläggning av betalningar av de stora företagen. Det finns flera sådana entreprenörer i Kinnared utanför Hyltebruk. Vi har flera underentreprenörer som tyvärr själva får finansiera skatten av egen kassa eftersom de inte får fakturor betalda av de stora företagen som villkorar detta.
Det kan finnas situationer när dessa företag får kassabrist och måste kanske låna pengar eller säkra pengar på annat sätt. Så det som framförs är inte bara taget ur luften. Även om det inte var vår reservation vill jag ändå påtala hur det är. Det finns alltså ett problem där. Men skulle inte Ulla Wester kunna tänka sig en annan variant så att seriösa företagare lättare skulle kunna få tillgång till F-skattsedel?
Lars Gustafsson (KD):
Jag beklagar att Ulla Wester inte var med när Kristdemokraterna besökte en invandrare som hade startat en hårfrisering i Halmstad. Hon berättade om de problem som hon hade mött hos arbetsförmedlingen, kommunen och så vidare. Det är ett under att det finns invandrare som vill starta verksamheter i Sverige. Det finns exempel på båda delar. Men oftast har det att göra med det personliga bemötandet hos den enskilda skattemyndigheten eller hos andra myndigheter.
Det är viktigt att man har en positiv attityd, och att de myndigheter som vi har ansvar för - kommun och stat - verkligen är positiva och service-minded . Jag är egenföretagare. Jag har fått ett mycket gott bemötande och har kunnat anpassa de momsinbetalningstider som man hade förr i världen. Men det finns alldeles för många exempel på att det inte fungerar.
Jag tycker inte att man ska se varenda medborgare som ansöker om F-skattsedel som en presumtiv bov, utan man ska se dem som en möjlighet. Sedan ska man givetvis stävja allt som är fel. Den svarta verksamheten har inget som helst att göra med skattsedlar. Det sade man ju från Skatteverket när vi var där. En oseriös verksamhet kan vara lönsam om det inte finns tillräckligt med medel och resurser för att få tag på dessa personer och få stopp på verksamheten.
De undergräver alla seriösa företagare, det är vi i denna kammare helt överens om. Det finns ingen som vill att det ska finnas en massa oseriösa företagare, vare sig de jobbar inom restaurangbranschen eller inom någon annan bransch. Den punkten behöver vi inte ha någon diskussion om. Där är vi helt överens. Däremot har vi olika partier olika lösningar. Låt oss då ha det och diskutera dem på ett seriöst sätt och inte komma med floskler, Ulla Wester.
Lars Gustafsson (KD):
Vi skulle ju kunna ha en skattedebatt här. Om socialministern hade varit påläst hade han vetat att våra förslag gäller ett förvärvsavdrag för låg- och mellaninkomsttagare upp till 22 500 kr. Om ni kallar det för höginkomsttagare eller kapitalister får det stå för er. Jag tycker att det är de grupperna som behöver hjälp. När det gäller underfinansiering har socialministerns regering en underfinansiering som enligt konjunkturinstituten riskerar att hamna på 80 miljarder kronor. Jag tycker att ni ska diskutera med lite mer rim och reson.
Problemet är ju stopplag och annat som inte är konstruktivt för att få fram vården. Vi behöver inte diskutera sysselsättningen. Den är vi helt överens om. Utan sysselsättning kan ingen regering i världen finansiera någon vård. Det vet vi. Vi är också helt överens om det offentliga vårdtagandet. Det offentliga vårdtagandet måste vara i paritet med sin finansiering. Det är det jag är ute efter. Där finns inga långsiktiga strategier. Det är ju snarare så att man ser problem.
Man ger allmosor från regering och riksdag. De är ju bara en mindre del av kommunernas intäkter. Kommunernas intäkter och kostnader är ju reglerade på lokal nivå genom förutsättningar för arbete, sysselsättning och intäkter. Utan företag finns det ingen vård att fördela pengar från. Det är ett stort paket att diskutera, men en regering har ett ansvar att klargöra hur man långsiktigt strategiskt ska klara de utmaningar som finns. Det finns det alldeles för lite av från regeringen.
Det är alldeles för mycket ad hoc . Det är väl ändå konstigt att man drar in från kommunerna ena året för att berömma sig för att använda pengarna nästa år när krisen bara blir ett halvårs kris för varje kommun. Det tycker jag inte är långsiktigt. Det är dessutom inhumant för de kommuner som brottas med problem. Vi vet ju att det finns underskott totalt sett i den offentliga sektorn som är problem för kommunerna. Man drar ned och man höjer skatter. Nu ska man höja skatten igen.
Då är ju hela överenskommelsen inom skattereformen från 1990 med Folkpartiet helt eroderad. Maxskatten i dag är ju snart långt över 60 % om det här fortsätter. Det kommer inte att gynna Sverige. Det kommer inte att gynna arbetet. Jag vill tacka socialministern för att han orkade upp i denna tidiga morgonstund och diskutera dessa i och för sig viktiga frågor. Det hade varit bra om fler hade varit med i debatten. Jag tror att detta kommer att debatteras här.
Lars Gustafsson (KD):
Det finns miljöfrågor på global nivå, på europeisk nivå och på nationell nivå, och vi kan här bara avhandla en. Jag ska berätta att i höstas efter det budgetförslag som kom lät jag riksdagens utredningstjänst göra en utredning om vad den så kallade gröna skatteväxlingen under 2000-talet har inneburit för en vanlig tvåbarnsfamilj. Resultatet presenterades på debattsidan i Göteborgs-Posten någon gång i vintras.
För en vanlig tvåbarnsfamilj med en familjebil och en normalstor villa som uppvärms av olja innebär den beslutade så kallade gröna skatteväxlingen ökad total skatt på 2 500 kr per år. Och då innehåller det bland annat kompensationer för egenavgifter och så vidare. En skattehöjning på el, drivmedel, fordonskatt och villaolja och så vidare stod för den stora kostnaden.
Det visar sig ju att de flesta inte har något investeringsstöd eller råd att lägga kanske 100 000-150 000 kr på en ny sorts uppvärmning, till exempel bergvärme, jordvärme eller något som långsiktigt ger bättre ekonomi.
Då undrar jag: Tycker föregående talare att det är rimligt att man kallar detta för grön skatteväxling när det faktiskt innebär en skatteökning för den enskilda medborgaren?
Lars Gustafsson (KD):
Det finns en felsyn. Det är de som har de små inkomsterna som har de sämsta bilarna och som har minst möjlighet att ordna för miljövänlig uppvärmning av sina fastigheter. Det blir precis tvärtom. Då ska i så fall ett investeringsstöd ges för att underlätta för dem. Det är precis tvärtom. Det är de som inte kommer undan fällan. Det är de som inte kan köpa den nyaste bilen. Sedan finns det ett problem till. Har man en stor bränsleslukande bil betalar man mer skatt eftersom den drar mer per mil.
De betalar för en större belastning. Så enkelt är det inte. Däremot går det att i beskattningen prioritera den del som rör hur miljövänlig bilen är. De som ligger i toppklass skulle få en lättnad. Det kan vara en förmånsbil eller på annat sätt. Jag tror på att använda moroten. Vi måste få gemene man att tycka att beskattningen är rimlig och att de har rimliga förutsättningar.
Då är de med på den gröna vagnen, inte för att rösta på Miljöpartiet utan på de partier som driver miljövänliga frågor. Man ska försöka få folk att övergå till detta med hjälp av morot. Människor med låga inkomster kan inte uteslutas eller få extraskatt för att de behöver bil för att komma till arbetet och det inte finns alternativa färdsätt.
Det är samma sak vid införandet av tullar och sådant. Det måste finnas alternativ innan de införs. Det är bara så vi i denna kammare blir trovärdiga. Det är alldeles för mycket ad hoc-beslut i denna kammare på det ena området efter det andra av olika skäl.
När det gäller miljön finns bara ett sätt, nämligen att ge rimliga förutsättningar som är folkligt förankrade och som är genomförbara - och givetvis att det finns långsiktiga spelregler för dem som ska finansiera det hela.
Lars Gustafsson (KD):
Vi har tydligen olika uppfattning om detta. Vi tror att frågan skulle kunna få ett helt annat fokus. Om vi har en kommissionär som inte ens vet vad som händer inom hans egen union är det ganska allvarligt. Det måste jag säga. Detta skulle få fokus på frågan. Vi är övertygade om att det inte finns mycket att förlora genom att sätta hårt mot hårt. Det är vår avvägning. Jag tycker att jag motiverade det väl.
Jag håller helt med Per-Olof Svensson att när det gäller de illegala företeelserna, som kommer att finnas oavsett skatterna eftersom vi inte kan kontrollera varje bil, ska man ha maktmedel att göra det. Där finns en brist i lagstiftningen jämfört med tullen och polisen, som Tullverket påtalade för oss när vi träffade dem, som man borde se över. Jag tycker att det finns anledning för justitieministern att återkomma om hur man kan klämma åt dem så att man inte kan bolla runt.
Man får bara undersöka om det finns en sak i bilen, men man får inte beslagta om det finns något annat. Detta måste bli bättre. Jag tror att det är den ena vägen. Den andra vägen är att faktiskt få detta till samma viktiga fråga som rökningen. Man ska veta att detta är skadligt och att ökad konsumtion av alla skadliga ämnen ökar skador och dödsfall bland människor.
Det är denna medvetandegrad vi måste jobba mot i alla ändar, från gravida kvinnor och hela vägen genom livet. Där behövs det stora och uthålliga insatser och en fast linje. Det är många partier här i kammaren som hittills har förespråkat det. Jag hoppas att vi fortsätter att vara lika många.
Lars Gustafsson (KD):
Jag tror att Per-Olof Svensson och jag är ganska överens om de grundläggande sakerna när det gäller alkoholpolitiken efter Per-Olof Svenssons tidigare anföranden och även anförandet i dag. Vad jag tänkte ta upp är de problem som finns. Det är inte bara så att det är någon som hämtar spriten. Vi har faktiskt sett långtradarstoppen på vissa håll där det faktiskt krävs polisiära åtgärder för att komma åt den illegala försäljningen.
Det är fråga om resurser till polisen också. Kristdemokraterna har välkomnat den satsning man gjorde på 55 fler tullare som skulle angripa just det här problemet och samverka plus lagförslaget att Kustbevakningen skulle få beslagta illegala varor som de upptäcker. Det har faktiskt gjorts en hel del lagvägen som gör det möjligt för dem att ingripa. Det välkomnar vi.
Här skulle jag vilja uppmana Per-Olof Svensson och få med i anteckningarna att det nu finns ett gyllene tillfälle att stödja Finland i förslaget med att driva fram skattehöjningarna. Jag vill uppmana Per-Olof Svensson och regeringen att stödja dem och att tillsammans med hälsoministrarna också driva frågan om att åtminstone halvera införselkvoterna.
Detta tillsammans med förstärkta insatser till polisen och insatser på folkhälsoområdet skulle kunna innebära en ganska stor insats. Jag har vid några tillfällen besökt Systembolaget under helger. Det är trängsel därinne. Det verkar som om legitimiteten har kommit tillbaka och att det inte riktigt är nyhetens behag längre att köra lastbilssläp från andra länder.
Vid vårt besök hos Systembolagets ledning fick vi en bild av att den illegala införseln inte är så oroväckande som det ibland ges sken av. Det överdrivs lite grann. Systembolagets totala försäljning var stor även om där fanns andelar som var något mindre.
Lars Gustafsson (KD):
Det är riktigt att vi är uppdaterade i frågan. Vi har lämnat en beräkning till riksdagens utredningstjänst på vad det skulle inbringa totalt sett. Det beror på vilken alkohol som försäljs. Det är inte så enkelt att beräkna. Det beror på prisnivån på det som köps. Vi har gjort en beräkning. Sedan har vi dessutom ett kraftigt överskott i budgettaket.
Det viktigaste för oss är att få stopp på den sanslösa importen. Det är ett sätt att markera att vi är ett högskatteparti i fråga om alkoholskatter - precis som Socialdemokraterna. Vi har inga bekymmer med det. Om vi räknar vad flödet över gränserna innebär på den sociala misären överstiger kostnaderna vida vad vi över huvud taget kan räkna hem i budgethänseende.
Det är bara att titta på socialbudgetarna i landet och problemen inte minst bland ungdomar - sjukhuset i Stockholm heter väl Maria Ungdom. Det går aldrig att räkna detta hem, men av budgettekniska skäl görs vissa beräkningar. Det är precis som Socialdemokraterna av vissa budgettekniska skäl beräknar intäkter.
Man gör en estimering av framtida intäkter trots att man inte vet om räntan går upp eller hur konjunkturen kommer att vara över året. Vi gör också i våra budgetförslag bedömningar av vad som är rimligt utan att vi på något sätt gör avkall på vår alkoholpolitik.