Abir Al-Sahlani (C):
Tack så hemskt mycket till statsrådet Tobias Billström för svaret! Detta är en stor fråga i Sverige. Det är 160 000 irakier som bor i Sverige i dag, och varje gång en bilbomb smäller på Bagdads gator eller någon annanstans i Irak äts dessa svenskar upp inifrån av oro för att kanske någon av bomberna har tagit med någon när eller kär släkting.
Tidigare i dag var den här läktaren fullsatt med människor, och jag tror att många av er är irakier, för att lyssna på vår debatt. Det är alltså en stor fråga för Sverige och irakierna i Sverige.
Jag tycker själv som ensamkommande flyktingbarn som kom till Sverige för ungefär 19 år sedan och knackade på Arlandas portar för att få skydd och asyl i Sverige att den individuella asylrättsprövningen är väldigt bra. Jag tycker att det är en bra utveckling och en bra reform, och vi bör hålla fast vid den. Det tycker även Centerpartiet. Men Irak är ett speciellt land.
Det är rikt på historia, på människor, på rikedomar. Samtidigt är det väldigt fattigt på trygghet, säkerhet och demokrati. Framför allt är det även fattigt på rättssäkerhet. Iraks folk har alltid återspeglat historiens vingslag och dess mångfald.
I Irak finns en mosaik av religioner, språk, kulturer och etniska grupper, men tyvärr står denna mosaik och denna mångfald i Irak i dag inför ett stort hot som kommer från terroristiska, fundamentalistiska organisationer och inte från det irakiska folket.
Jag hade hoppats någon gång i mars-april 2003 att en demokratiseringsprocess skulle leda till att alla människor fick plats i Irak, oavsett religion, språk eller ideologisk hållning. Men tyvärr har den demokratiska processen och den säkerhet som kanske hade kunnat följa med inte varit tillfredsställande. Den är inte bra nog, även om den har tagit några steg framåt.
I Irak finns i dag fortfarande våld, korruption och osäkerhet. Människor ställs mot varandra. Rädsla har börjat härska i människors hjärtan.
Jag skulle vilja fråga migrationsministern om de fall där irakier som faktiskt får ett arbete i Sverige och ansöker hos Migrationsverket om att få arbetstillstånd, men har ett pass som är utfärdat av irakiska ambassaden, ofta får ett nej, eftersom man inte riktigt litar på - har man fått reda på - den irakiska ambassadens pass.
Jag vet vad det bottnar i, och jag har full förståelse för det, men tänker kanske migrationsministern titta på det här en gång till och föra en dialog med irakiska ambassaden här i Sverige för att få kanske en bättre kontroll av de dokument som ambassaden här utfärdar?
Människor vill byta kö, de har fått ett jobb och de kan faktiskt leva här utan att vara en belastning för det svenska samhället, men de hamnar i ett moment 22 på grund av tidigare historia och tidigare händelser med den irakiska ambassaden. Irakiska asylsökande har inget att återvända till. Med de säkerhetsläge som är har man inget att bygga sitt liv på.
Jag vill poängtera och understryka att minoritetsgrupper i Irak är särskilt utsatta: kristna, yezidier, mandéer och så vidare. Tyvärr har man i Irak inte kunnat säkerställa minoriteternas rättigheter. Jag skulle vilja höra vad migrationsministern kan tänka sig att vi tillsammans kan göra för dessa människor.