KBLab/rixvox huggingface dataset:
Isak From (S):
Tack, näringsminister Annie Lööf, för svaret trots att det tog ministern två månader att svara på interpellationen. Men jag förstår att näringsministern kanske har varit upptagen med annat. Jag har ställt den här interpellationen med utgångspunkt i möjligheten till jobb i Västerbottens fjällkommuner, med bäring på möjliga och troliga gruvetableringar.
Nu har långa ledtider och en absurd juridisk process gjort att gruvetableringen blivit till en eventuell gruvetablering i Tärnaby. Jag ställde interpellationen till näringsministern för att ge Sveriges näringsminister möjlighet att svara på om det finns några andra idéer för att få jobb, nya företag och arbetstillfällen i Storuman. Hade jag velat enskilt ha ett svar hade jag ställt interpellationen till miljöministern.
Nu tycker jag ändå att näringsministerns svar ser ut som miljöministerns svar. Jag hade för några veckor sedan möjlighet att debattera med Peter Norman om det faktum att Vattenfall med regeringens godkännande lägger ned Inlandskraft och det faktum att det verkar som att Vattenfall tvingas varsla flera hundra i Sverige, något som också kan drabba Storuman, som är en stor vattenkraftsproducerande kommun.
Vattenfalls Inlandskrafts arbete genererade drygt 2 000 nya jobb och involverade drygt 200 företag i 20 kommuner i Norrlands inland. Vi har tidigare här i kammaren i dag debatterat med it-minister Anna-Karin Hatt om den usla mobilkapaciteten i landet, bland annat i fjällvärlden.
Vi har lyft fram exempel på att det under påskhelgen och de stora turisthelgerna är omöjligt att kommunicera med mobilteknik i fjälldalarnas turistanläggningar i Borgafjäll, Kittelfjäll, Tärnaby, Hemavan, Ammarnäs och så vidare.
För att det ska kunna skapas nya jobb och för att företagare inom besöksnäringen ska vilja etablera sig i de här delarna av landet krävs det en politik också på det området. Återigen kan jag konstatera att jobb och näringspolitik inte är regeringens skarpaste kniv i lådan. Fru talman!
Min interpellation har i huvudsak bäring på om gruvnäring enligt regeringens mening är möjlig i Tärnaby eller någon annanstans inom renbetesområdet. Vi har flera olika ansökningar på gång, bland annat i Stekenjokk i Vilhelmina kommun, där Boliden tidigare har haft brytning.
Nu verkar det som att även en nyöppning av en tidigare befintlig gruva i Vilhelmina är problemfylld av ansöknings- och överklagningsskäl. Gruvföretaget IGE Resources ville starta en nickelgruva nära Tärnaby i Västerbotten. Det kunde ha blivit det största företaget i länet.
Gruvföretaget hade och har fortfarande stora planer och tänker satsa många miljoner kronor på en nickelgruva. Nickel är en efterfrågad produkt, inte minst inom stålindustrin, och är viktig även i Sverige. Projektet har gång på gång stoppats av överklagningar. Jag kan inte tänka mig att det var lagstiftarens uppfattning att man skulle kunna överklaga in absurdum hur länge som helst.
Nu har överklagningarna om bearbetningskoncessionerna hamnat på regeringens bord, och då är det rimligt att regeringen kan svara - inte att det handläggs så skyndsamt som möjligt - på vilka stötestenarna är. När kommer det besked?
Isak From (S):
Jag måste säga att Johan Johansson gör ett löjligt inlägg, men jag tackar ändå för det, för jag kommer att använda det för att visa på Moderaternas oseriositet i den här frågan. Här plockar man in något som Socialdemokraterna över huvud taget inte står för. Någon extra bolagsskatt eller extra mineralskatt har Socialdemokraterna inte föreslagit. Det kan hända att andra partier har gjort det, men det får stå för dem.
Frågan handlar om något som har pågått i sex sju år, nämligen hur man ska kunna starta en gruvetablering som dessutom redan är inlyst en gång genom vattenregleringen. Det är ju i huvudsak inom vattenregleringsområdena.
Överklagande instanser, bland annat rennäringsföretagen, har också fått ersättning för dessa intrång en gång redan. Det är möjligt att de ska få det en gång till, och det är också mycket möjligt att gruvbolaget ska betala betydande summor till rennäringsföretagen så småningom. Men först och främst måste man ha en handläggning och en möjlighet till prövning.
Vad jag menar med en absurd juridisk process är det faktum att man överklagar överklagandet in absurdum hur länge som helst. Det finns inget stopp på överklagandet. Om man har beslutat sig för att sätta stopp för mineralbrytning kan man med den juridiska processen i dag faktiskt göra det.
Det är detta som har gjort att IGE Resources tyvärr har valt att satsa på mineralfyndigheter i Kongo, där man har betydligt sämre minerallagstiftning än i Sverige. Vi har förmodligen världens bästa miljölagstiftning på området. Just därför är det också så viktigt att vi kan fortsätta att bryta mineraler även inom renbetesområdet.
Nästa gång kanske man hittar mineraler i Nordmaling. Inom renskötselområdet i Nordmaling har vi samma processer i dag. Jag menar också att detta är ett kulturellt betingat beteende. Man har traditionellt ingen erfarenhet av gruväring i området.
I Skelleftefälten och i Skellefte älvdal har man haft mineralutvinning i 100 år, och där funkar det mycket väl att ha rennäring, gruvnäring, skogsnäring och annan näring sida vid sida. Men man måste också samtala med varandra, och jag ser fram emot det arbete som Västerbotten ska göra för att om möjligt hitta utvägar här.
Efter många, många år fick Dragon Mining till slut miljötillstånd för en underjordsbrytning där man hade haft dagbrottsbrytning ovan jord. Nu riskerar kommande miljöprocesser också att dra ut på tiden. Det är klart att Sveriges riksdag och regering har ett ansvar här.
Det är beklagligt när nu regeringen har presenterat en mineralstrategi att man inte har överlämnat den till riksdagen, så att riksdagen kan fastslå en mineralstrategi för Sverige som alla partier kan ställa sig bakom. Det kanske näringsministern kan svara på. Är det här bara Centerpartiets mineralstrategi, eller är det regeringens mineralstrategi? Och skulle vi inte om möjligt ha kunnat ha en svensk mineralstrategi?
Det som pågår just nu är väldigt olyckligt, för det sliter upp stora sår, och ju längre processen pågår, desto större blir såren i bygderna.
Isak From (S):
Näringsministern hävdar att man gör väldigt mycket. Trots det har vi en skenande arbetslöshet. Drygt 400 000 är fortfarande utan jobb. Tydligen behövs det mer. Jobben är fortfarande inte regeringens skarpaste kniv i lådan.
Men om vi pratar om Tärnaby och Storuman och om vi faktiskt tror att det blir en gruvetablering i Björkvatttsdalen, att IGE Nordic till slut får sina tillstånd och att regeringen till slut fattar beslut kommer det upp en hel del andra frågor. Hur ska vi göra med bostadssituationen? Hur ska vi göra med infrastruktursituationen?
Och hur ska vi göra med utbildningssituationen? Redan i dag råder det stor brist på kompetent arbetskraft för gruvnäringen. Det är bra.
Det finns möjligheter till nya jobb om man använder utbildningsmöjligheterna rätt, om man till exempel ger Arbetsförmedlingen riktade uppdrag att utbilda i stället för att kasta pengarna i sjön, som man gör nu till ingen nytta. Hur gör man med bostadssituationen? Vi upplever just nu bostadssituationen uppe i malmfältet.
Vi vet vad som händer uppe i malmfältet. Ska det fortsätta att hända? Eller kan vi redan nu börja planera för nya lägenheter i Tärnabyområdet? Hur gör vi med infrastruktursituationen? Nu har faktiskt Storuman varit väldigt framsynt. Tillsammans med Region Västerbotten har man satsat på en järnvägsterminal, en godsterminal, som är väldigt fin. Jag har själv besökt den. Det är väldigt framsynt.
Jag hoppas också att Storuman kommer att få nytta av den mer än i dag då man faktiskt bara skickar timmer ut till kusten.
Isak From (S):
Frågan handlar också om huruvida staten ska vara en aktiv ägare. Om man har ett aktivt instrument som har fungerat väl, är man då intresserad av att använda detta verktyg? På samtliga håll och bland samtliga företag som jag har varit i kontakt med, och som även Vattenfall Inlandskraft hänvisar till, är man mycket nöjd med det arbete och det arbetssätt som har varit.
Min fråga blir då: Är inte finansmarknadsministern orolig för att detta kommer att ge negativa konsekvenser för Vattenfall i framtiden när man ska fortsätta utvecklas i dessa kommuner? Det handlar väl om det? Eller handlar det om avveckling i de kommuner som man är verksam i?
Den stora energiproduktionen i dessa 20 Norrlandskommuner är betydande både energimässigt och kapitalmässigt för Vattenfall, och Vattenfall är ett mycket viktigt bolag för statens finanser. Är det inte så? Då borde det vara av största intresse att ansvarig minister är insatt och också har idéer om hur Vattenfall ska fortsätta.
Ska man fortsätta att utveckla näringslivet? Det handlar också om att om det inte finns något näringsliv kvar på plats där Vattenfall är aktivt blir det inte heller helt lätt för Vattenfall att fortsätta utvecklas i dessa kommuner. Eller handlar det bara om ren och skär avkastning fullt ut? Jag tycker inte att det ska göra det. Jag tycker att det borde finnas ett dubbelt mål för de statliga företagen.
Men det är snarare vi socialdemokrater som tycker det. Jag är trots allt mycket orolig för finansieringen och de besparingar som nu sker i Vattenfall och de eventuella uppsägningar som kommer. Jag vet inte vad Peter Norman tycker.
Om inte det är allvarligt är det ganska allvarligt både för de enskilda personerna och för företaget.
Isak From (S):
Självklart ska politiker inte vara inne och styra direkt i de statliga företagen. Däremot har staten som ägare ett intresse av hur de statliga företagen utvecklas.
Då är faktiskt grogrunden på den spelplan där man är verksam av betydelse, alltså till exempel i Jokkmokk, i Norsjö eller i någon annan kommun i Norrbotten, Västerbotten, Ångermanland eller Jämtland där näringslivet behöver viss stöttning för att komma i gång.
Det är viktigt att det finns entreprenörer i dessa kommuner som Vattenfall kan nyttja för att Vattenfall ska kunna fortsätta att utvecklas. Men jobben är inte regeringens starkaste gren. Det vet vi sedan tidigare. Nu struntar man i att använda ett fungerande verktyg som har gett jobb i 20 Norrlandskommuner.
Inte nog med det har regeringens usla affär med Nuon renderat i att många hundra kommer att förlora jobben, kanske även i dessa kommuner, vilket är allvarligt. Fru talman! Jag förstår att det är svårt för den moderatledda regeringen när man nu sitter med effekterna av en sådan dålig affär.
Men alla vi som bor och verkar i Norrlands inland vet vad som händer med regionen om företagen inte har de förutsättningar som de borde ha. Vattenfall är ett stort och starkt företag som har bidragit mycket, och jag tycker att det är olyckligt att regeringen inte visar mer intresse för verktyg som faktiskt fungerar för att skapa nya företag och nya jobb.
Isak From (S):
Nu debatterar vi faktiskt regeringens mineralstrategi. Gruv- och mineralnäringen tillhör ju Sveriges basnäringar. Basnäringarna har traditionellt sett haft väldigt stor acceptans i hela landet just för att de har genererat jobb och tillväxt. Det är klart att små kommuner som har det väldigt knepigt lyfter på varje sten för att om möjligt klara sin situation.
Det är då inte konstigt heller att man framför förslag om både de ena och de andra avgifterna. Jag ska lyfta fram en annan fråga, som handlar om småföretagande. Näringsministern kanske kan svara på om mineralstrategin kommer att lösa det här.
Det är nämligen så att Tobias Jonsson, rennäringsföretagare i Grans sameby, hotas av konkurs därför att ett företag som heter Blackstone Nickel Minerals har försvunnit.
Tobias har blivit tilldömd ett skadestånd på drygt 800 000 som intrångsersättning för att Blackstone hade undersökningstillstånd inom Vindelfjällens naturreservat. Nu har Blackstone Nickel AB försvunnit. Renägaren står utan ersättning, och bergmästaren konstaterar att detta inte är statens ansvar. Då måste jag säga att här är det någonting som är väldigt fel.
Lagstiftningen i dag säger att man måste avlägga en disposition hos bergmästaren på 50 000. Sedan kan man orsaka skador för enskilda för hur många pengar som helst. Det kan vara markägare eller rennäringsföretagare. Sedan smiter man undan. Det är oerhört allvarligt om detta får fortgå. Det drabbar hela branschen. Hela branschen får en svart stämpel på sig.
Det blir inte lättare för nästa prospekteringsföretag att förhandla med en sameby om ett företag har betett sig så här. Här behövs ett statuerande exempel eller en förändrad lagstiftning så att man måste lägga en deposition hos bergmästaren. Näringsministern kanske kan svara om rennäringsföretagare och andra kan känna sig trygga med att de faktiskt kommer att få ersättning för de intrång som de har blivit tilldömda ersättning för.
Detta är ett faktiskt exempel på hur det är nu. Det är säkert flera som väntar på ett besked i just den här frågan.
Isak From (S):
Näringsministern konstaterar att vi behöver göra mycket mer. Vi kan bara hålla med; det finns ofantligt mycket mer att göra på flera olika områden. Jag tycker att det är dags att man på allvar börjar prata regional utveckling - regional utveckling i hela landet. Det finns betydligt mycket mer att göra för att få hållbara gruvsamhällen. Och man ska inte bara prata gruvsamhällen, utan det finns också samhällen runt gruvsamhällena som behöver växa.
Det behövs företag också i dessa områden, och det behövs även kultursatsningar och bostadspolitik där. Vi har en urbanisering i hela glesbygden där äldre flyttar in till centralorterna, vilket gör att vi har bostadsbrist i stort sett i varje centralort i skogslänen.
Jag konstaterar att näringsministern inte svarar på min fråga om vad som skulle hända med Tobias Jonssons företag. Om inte näringsministern svarar i sitt slutanförande torde det bli en särskild interpellation på detta område så att vi får diskutera det vidare. Jag tror att just det exempel som jag lyfte fram är till stor skada för hela näringen.
Jag hoppas att också näringen tar ett ansvar så att man undanröjer de bekymmer som åsamkas hela näringen när några beter sig på ett dåligt sätt.
Isak From (S):
Tack, Monica Green, för en viktig interpellation! Tack också till mina meddebattörer för viktiga inlägg, och tack, statsrådet, för interpellationssvaret, som ändå andas viss insikt om att det behövs förbättringar. Teknikutvecklingen har gått våldsamt fort framåt. I det här fallet har faktiskt tekniken sprungit ifrån regeringen.
Regeringen får göra några rejäla hopp för att komma i fatt, om ens det räcker, för nu börjar man halka väldigt långt efter. Statsrådet kanske känner till att det var ett stort strömavbrott i Sorsele i februari? Alla Sorselebor blev utan ström och telefon.
Det gick ganska fort att åtgärda strömfelet, men sedan visade det sig att ett automatlås hade löst ut, så det tog över två dygn att få i gång alla former av telefoni i Sorsele - mobiltelefoni, fastmobil och även den vanliga telefonen. Det här gjorde också att alla trygghetslarm slogs ut. Det var en man som blev liggande ett antal timmar.
Eftersom han hade viss demenssjukdom råder det delade meningar om det var en halv dag eller en dag. Men hemtjänsten hittade honom i alla fall till slut, tack och lov. Jan Fransson, som är räddningschef i Sorsele, är mycket kritisk. Han tycker att det här är stor skam och skandal. Man har också anmält det här till Räddningsverket, som menar att det inte får gå till så här.
Det är Skanova som har ansvar för att åtgärda det här. De säger att de inte behöver åtgärda det här, för de har tre dygn på sig. De åtgärdade problemet inom tre dygn. Alltså var ingen skada skedd.
Om vi har den typen av system i Sverige, där det kan få ta tre dygn innan man åtgärdar all form av telefoni i en hel kommun, undrar jag: Ligger vi inte väldigt dåligt till? Ska vi ha system på det viset? Nej, naturligtvis har politiken ett syfte och ett ansvar att ställa det här till rätta. Här måste regering, riksdag och PTS skärpa kraven.
Det kan inte vara möjligt att det är på det här viset. Elföretaget fixade problemet på ett par timmar, medan Skanova behövde över två dygn innan man fick i gång telefonin. Då hade man dessutom mage att säga: Ja, men vi klarade det inom avtalsenlig tid, som är tre dygn. Det här är inte rimligt.
Mina meddebattörer har lyft upp flera olika bekymmer. Vi har en relativt stor turistort i Västerbotten, i Dorotea, som heter Borgafjäll. Det är en liten kommun, och i Borgafjälls fjälldal bor det mellan 70 och 100 personer. Men under påsken är det kanske över 2 500 personer där.
Under hela påsksäsongen har mobiltelefonin varit utslagen, och de som är företagare i turistnäringen har inte kunnat fakturera. Man har inte kunnat tanka bilen. Man har inte kunnat köpa en öl eller mat på hotellet med ett kort, för tekniken har varit utslagen och överansträngd. När det gäller det här säger Telia att det inte finns marknadsmässiga förutsättningar att bygga ut någonting i Borgafjäll.
Det här är ytterligare ett område där politiken har ett ansvar. Det är bara att sätta i gång och jobba.
Isak From (S):
Ministern svarar inte någonting på mina funderingar. Därför kanske jag ställer en egen interpellation när det gäller Skanova, om det är rimligt att man ska vänta i drygt två dygn och vara nöjd med att man har vidtagit en åtgärd inom tre dygn. Men jag tycker ändå att jag hör och ser, när jag tittar ut, en hårdnande debatt.
Både Telia och andra företag har i debatten glasklart sagt: Vi är kommersiella bolag. Finns det inte underlag bygger vi inte.
Om vi vill ha nya företag och nya jobb i till exempel besöksnäringen i Borgafjäll eller Klimpfjäll är det klart att det krävs att man har möjlighet till digital kommunikation. Det är vi ju överens om. Men nu säger de här bolagen att det inte finns underlag på årsbasis.
Under en stor del av året när turisterna inte är på plats, kanske ett halvår, är det kanske bara från sjuttio upp till några hundra som bor där, och då väljer man att inte prioritera ett sådant område. Är man i ett sådant område kan det vara tio mil till närmaste större centralort där man har täckning.
Jag vet också att det är kapacitetsproblem i och kring Friends arena och Globen här i Stockholm, men då har man betydligt närmare till en plats med täckning. Menar vi allvar med jobben ser vi till att bygga ut. Då ställer vi krav på operatörerna. Det kommer vi socialdemokrater att vara tydliga med. Efter 2014 kommer propositionen för utbyggnaden, för krav på operatörerna och för nya jobb.
Isak From (S):
Jag vill tacka infrastrukturminister Catharina Elmsäter-Svärd för svaret och även tacka Leif Pettersson, som har ställt en väldigt viktig näringspolitisk interpellation som har stor betydelse för mitt län Västerbotten och även för min hemkommun Norsjö. I Bastuträsk har det etablerats en öppen godsterminal som ger nya förutsättningar för effektiva och miljövänliga transporter.
Terminalen förväntas bli en betydelsefull del i regionens transportsystem och kommer att bidra till att mer gods överförs till järnväg. Detta bidrar i sin tur till minskade utsläpp av växthusgaser och till ökad trafiksäkerhet, då antalet tunga transporter på vägen minskar. Projektet med godsterminalen i Bastuträsk har kommit halvvägs, och terminalen är nu öppen för trafik.
Vår region - norra Västerbotten och Norrbotten - domineras av internationellt mycket konkurrenskraftig industri som baseras på malm, skog och energi. Hållbara transportlösningar är mycket betydelsefulla för vår basindustris konkurrenskraft och utvecklingsmöjligheter. Godsterminalprojektet i Bastuträsk i Norsjö kommun har genomförts i tre etapper, och satsningen har kommit halvvägs. Man har elektrifierat anslutningen till Skelleftebanan.
Man har byggt ut lastspår och lastyta under hela 2012, och terminalen är nu öppen för trafik. Den kommer att fortsätta att byggas ut under 2013. Bastuträskterminalen är ett väldigt bra exempel på ett samarbete mellan privat och offentlig aktör som har fungerat. Projektet har i huvudsak finansierats av Norsjö kommun som har varit projektägare, men även genom EU:s mål 2, övre Norrland, region Västerbotten.
Trafikverket har även varit involverat. Holmen Skog är involverat och Norsjöfrakt är involverat liksom Bröderna Wikström Skogsbilarna AB och Fabriken AB.
Min fråga till infrastrukturministern är: När tror ministern att gods och virke från norra Västerbotten och A-kommunerna kan komma att fraktas på spåret mellan Arvidsjaur och Jörn, vidare till Bastuträsk och sedan ut i världen?
Isak From (S):
Det är klart att nya företagsetableringar i till exempel Arvidsjaur skulle underlättas väsentligt om det fanns en spårförbindelse till Arvidsjaur. Det tror jag samtliga kan skriva under på. Det tror jag att infrastrukturministern också inser. Vi har ett inland som i dag dräneras. Det finns jobb, men i dagsläget finns det till exempel inte bostäder, och kommunerna är allvarligt trängda.
Det här måste vi som är nationella politiker ha en idé om hur vi ska möta. Naturligtvis är infrastruktur ett bra sätt att möta det här. Infrastrukturministern nämnde att banan lades ned 1990. Tron på järnvägen har varierat genom åren. Så är det, naturligtvis. Därför anser jag att vi har möjlighet att ändra på detta.
Eftersom Trafikverket är en av dem som finansierar godsterminalen i Bastuträsk hoppas jag att man lyfter fram tvärbanan mellan Arvidsjaur och Jörn som en bra möjlighet att transportera virke och transportera tillbaka gods för industri- och biltestverksamhet, vilket Leif Pettersson lyfte fram. Fru talman!
Nu är det kommunerna som står för de stora investeringarna, och det är kommunerna som befinner sig i framkant. Om inte Norsjö kommun hade tagit ansvar och startat EU-projektet med godsterminalen i Bastuträsk hade den inte byggts. Då hade vi haft ett ännu sämre läge i dag. Det är glädjande att det finns kommuner som törs, orkar och vill trots att de är små.
En signal från infrastrukturministern till Trafikverket är nödvändig för att få en förändring.
Isak From (S):
Det var väldigt vad vi blev överens! Jag tackar Elisabeth för hennes inlägg och även Gunnar Andrén för ett bra inlägg. Skog och trä ger jobb och rekreation, så även friluftsliv. Det handlar om livets möjligheter till svampplockning, jakt och fiske. Allt detta kan vi göra i skogen och samtidigt ha en industriell produktion.
Jag har ställt interpellationen utifrån det faktum att jag är orolig. Allteftersom urbaniseringen tilltar tappas mycket gammal kunskap om skogens betydelse. Då är det viktigt att man kan lyfta på flera olika stenar för att se vad vi kan göra åt detta.
Ett sätt är att, precis som kulturministern är inne på, öppna möjligheterna för fler i stadsnära miljöer att besöka skogar. Det handlar då både om avsatta skogar och om produktionsskogar.
Det är betydligt lättare att gå i en välskött produktionsskog - det finns även bär där - än i en misskött skog eller en urskog som kanske är vacker att titta på men inte riktigt lätt att vara i. Kulturministern har nämnt Skogsriket i sitt svar som en av regeringens stora satsningar.
Det kanske det är, men det är ändå väldigt få som vet vad Skogsriket är, vad Skogsriket egentligen har till uppgift och vad man har uppnått med Skogsriket. Det är lite diffust vem man än pratar med. Det kan vara på sin plats att regeringen förtydligar vad man egentligen ska göra och vad man har för målsättning med Skogsriket.
Kulturministern säger i sitt svar att Skogsmuseet i Lycksele är en viktig mötesplats för det skogshistoriska arvet och skogens framtid. Det visar att kulturministern har insatt sig i betydelsen. Det som är viktigt kanske inte är de gamla samlingarna utan forskningsprojekten med universiteten och samarbetet med skogsnäringen i vissa delar.
Men icke förty skulle det stärka Skogsmuseet om man fick ett uppdrag att tillsammans med till exempel Riksantikvarieämbetet eller något av de statliga museerna öka insikten om skogens betydelse nationellt. Det är någonting som kulturministern faktiskt kan se till. Det här är bara en liten idé.
Det är möjligt att göra praktisk verkstad av den nu när det i alla fall i retoriken låter som att vi är överens.