Kent Olsson (M):
Låt mig börja med att tacka för de uppskattande orden från kulturutskottets ordförande om den moderata kulturpolitiken. Det ska faktiskt bli roligt att stå på scenen och veta att det finns andra som står bakom mycket av det som vi säger. När jag vaknade i morse tittade jag på TV och konstaterade att man intervjuade folk som hade stått fem veckor i kö för att få en biljett till Sagan om ringen.
I går sjöng flera hundratusen körsångare i olika kyrkor överallt i landet. Körer turnerar runtom i landet och drar stora mängder åhörare. Julmarknader på Skansen, på Liseberg, i Gamla Linköping och på andra ställen i landet besöktes i går av många tusen människor som bland annat ville se och köpa hemslöjd. Människor strömmar till olika julkonserter i Sverige.
Gallerier i Gamla stan liksom i landet i övrigt besöks i veckan av tusentals människor. Bokläsandet ökar alltmer. The Sound of Music på Göteborgsoperan och olika operaföreställningar drar mycket folk. Många reser till Stockholms teatrar under veckosluten för att se bra teater. Riksteatern ger högkvalitativa föreställningar runtom i landet, bland annat av Lars Noréns Kyla .
Dansens Hus och regionala dansföreställningar ses av många. Fria teatergrupper utvecklar kulturlivet runtom i landet. Jag skulle kunna fortsätta länge att räkna upp vad som sker i detta land. Idrotten behöver vi inte tala om. Vi vet hur många som tittar på TV-sändningar och tittar på sportarrangemang i andra sammanhang. Och tusentals frivilliga ledare ställer upp för våra ungdomar inom idrotten.
Kultur och idrott har alltså stor betydelse för det svenska folket. Vi moderater anser att det är viktigt att staten renodlar sitt kulturansvar. Staten ska göra mindre, men det som staten ska göra ska göras mycket bättre än vad som är fallet i dag. Och man ska göra sådant som ingen annan kan göra.
Vi betonar också funktionshindrades självklara rätt till tillgång till ett rikt och varierat kulturliv. Vår utgångspunkt är att staten ska koncentrera sina kulturpolitiska insatser på i princip fyra områden. Man ska främja barn- och ungdomskultur, värna vårt gemensamma kulturarv, ge landets kulturskapare ordentliga förutsättningar för sitt konstnärsarbete och ge stöd till fria teatergrupper och regional dansverksamhet.
Ett rikt kulturliv har, som sagts tidigare, en vitaliserande effekt på samhället som helhet - på vetenskap och forskning, på näringsliv, på hälsa och på ekonomi. Nya idéer och associationer väcks av litteratur, konst, musik, dans, arkitektur och design. Kulturens betydelse kräver dock att vi bevakar kulturen på gynnsamma betingelser. Den uppgiften ålägger vi det allmänna om inte kulturen kan göras tillgänglig på annat sätt.
Möjligheter till kulturupplevelser ska finnas i hela landet. Men förnyelse är nödvändig för att inte arbetsformerna ska stelna och visionerna glömmas bort. Stiftelsen Framtidens kultur har lyft fram ett antal exempel på hur vi kan förnya vår kultur. Det finns som jag sade tidigare goda exempel runtomkring i samhället på hur levande kultur kan existera utan garantier från samhället.
Körsång, bildkonst, amatörteater, hembygdsföreningar är bara några exempel. Men kulturen behöver självklart också det allmännas stöd. Bibliotek, opera, teater, dans och musik är exempel på kulturverksamhet som samhället behöver stödja. Samverkan mellan de stora traditionsrika institutionerna och de fria grupperna är stimulerande och ska kunna utvecklas mer.
Det är också viktigt att man ger möjligheter för ungdomar att få en kulturupplevelse under den tid som de går i skolan. Vi anser att besök på museer och arkiv ska vara kostnadsfria till och med gymnasieåldern och att alla elever ska kunna få ta del av utställningar, konst och musik under sin skoltid utan att ekonomin ska utgöra ett bekymmer. Därefter ska jag tala om kulturbudgeten.
Jag ska nämna en del av vad vi från moderat sida föreslår i årets budget. Vi anser att man ska ge 36 miljoner kronor extra till Göteborgsoperan och att man ska ge 24 miljoner kronor extra till Malmöoperan under en treårsperiod. Det anser vi vara viktiga regionala satsningar. Det handlar om nyskapande opera som kompletterar operan i Stockholm.
Vi anser att man behöver ge 14 miljoner kronor till dansens regionala verksamhet. Vi anser att fria teatergrupper står för en förnyelse, och vi vill ge dem ett ökat stöd på 45 miljoner kronor. Och vi vill ge 39 miljoner kronor extra till kulturmiljö och kulturarv. Vi vill också ge 100 miljoner kronor av arbetsmarknadspengarna till kulturen.
Vi vill alltså överföra dessa pengar från arbetsmarknaden till kulturen för att människor ska slippa vara så oroliga inom kultursektorn för vad som händer vid varje årsskifte. Sedan vill jag höra vad ministern tycker om detta. Därefter ska jag framföra en del synpunkter på regeringspartiet. Först och främst vill jag säga att det är trevligt att ministern är här.
Det uppskattar vi verkligen. Annars ser man tyvärr inte så mycket intresse från regeringens sida för kulturen i dag. Som Lennart Kollmats sade tidigare fanns det i regeringsförklaringen inte ett ord om kulturen. I propositionslistan finns det en proposition till våren gällande radio och TV. Och i budgeten finns det inte mycket som visar på något större intresse för förnyelsen av kulturen.
Anser regeringen och ministern att kulturpolitiken är så bra att man inte behöver förändra något? I rättvisans namn måste jag säga att det tillkommer några nyheter i årets budget. Men i väldigt stor omfattning handlar det om en omfördelning av de anslag som finns.
Man kan med ganska stort fog säga att årets budget inte visar på någon stor kulturpolitisk ambition och vilja och ingen förmåga till nytänkande. Det nytänkande som man eventuellt har är att man ska ha fria entréer till museer. Och det kan man väl knappast anse vara något nytänkande av någon större omfattning.
Det kritiserades vid budgetbehandlingen här i kammaren förra året, och sedan återkommer man med samma förslag utan att ta någon större hänsyn till vad som sagts ute på de olika teatrarna och utan att ta någon hänsyn till hur detta påverkar konkurrensneutraliteten inom detta område. Vad händer med det som vi beslutar om här i riksdagen? Förra året bestämde vi att det skulle ske en orkesteröversyn.
Har det hänt någonting? Nej, inte någonting. Förra året diskuterade vi pensionsvillkoren för konstnärer. Men ingenting har hänt. Man säger visserligen att man vill tillsätta en arbetsgrupp, men det händer i stort sett ingenting på detta område. Varför händer det så lite inom kulturområdet över huvud taget?
Och framför allt, varför händer det ingenting med anledning av det som vi i riksdagen har beslutat ska hända? Därefter ska jag övergå till att tala om idrotten. Idrotten ligger också inom detta område, även om det inte ligger inom kulturministerns område. Men Lars Wegendal får väl svara på frågor om detta. Budgeten minskar med 7 miljoner kronor på idrottens område. Varför?
Det drabbar de mindre förbunden som har en hård och pressad situation. Många av oss var på Riksidrottsförbundets hundraårsjubileum i maj månad. I samband med detta jubileum överlämnades en födelsedagspresent till Riksidrottsförbundet, nämligen att man skulle få ett idrottsmuseum. Blir det extra pengar för detta? Det vet vi att det inte blir. Det står i budgeten.
Idrotten ska själv betala sin present som Mona Sahlin med pompa och ståt överlämnat till Riksidrottsförbundet. Jag måste säga att det är mycket ovanligt att en jubilar får betala sina egna presenter. Men regeringen skäms tydligen inte för detta. Själv skulle jag aldrig någonsin komma på tanken att ta betalt för presenter som jag överlämnar.
Men tydligen har regeringen och jag lite olika synpunkter på detta. Man säger att man avser att reservera ett anslag till bidrag för ett riksidrottsmuseum. Ingen vet vad det handlar om.
Men enligt en beräkning gjord av Nordiska museet ligger det i storleksordningen 20 miljoner kronor för inledande investeringar och därefter 6-8 miljoner kronor per år i driftkostnader som man får ta av egna pengar. Man förstår att idrottsrörelsen känner sig tacksam för detta.
En annan fråga som man kan diskutera, Lars Wegendal, är att enligt det vinstdelningssystem som aviseras i propositionen ska utdelning från värdeautomaterna år 2004 frysas på 2002 års nivå. Det innebär att idrottsrörelsen går miste om en prognostiserad ökning på ca 16 %.
I kronor handlar det om i runda tal 100 miljoner kronor för att man använder ett basår som är sämre för idrotten. Sedan kan man konstatera, vilket inte har direkt med budgeten att göra, att det går sämre för Bingolotto, vilket tydligen kommer att ge mindre pengar.
Men man kan fråga: Varför minskar regeringen stödet till idrotten på detta sätt? Jag vill också ställa en aktuell fråga: Kommer man att höja den del som man får tillbaka när man spelar på olika spel, exempelvis inom ATG och Folkspel?
Idrottsrörelsen och Folkspel har nämligen uppvaktat vår finansminister för att man ska kunna konkurrera på ett bättre sätt och därmed skulle man vilja höja detta bidrag. Det ska bli intressant att höra vad som sker i frågan. Fru talman! Det finns mycket mer att säga, men tiden går.
I övriga frågor återkommer mina kamrater i utskottet för att vidare utveckla de moderata ståndpunkterna. Fru talman! Avslutningsvis vill jag be att få yrka bifall till reservation nr 1. Givetvis står jag bakom de övriga moderata reservationerna också.