Finn Bengtsson (M):
Carina Adolfsson Elgestam oroar sig över en privatiseringsvåg som sträcker sig över landet, tack vare den borgerliga regeringen, sade hon. Jag tolkade det först som ett välvilligt stöd för privatiseringen. Jag förmodar att jag har fel. Interpellanten nämner att hon möter en oro över att Apoteket ska omregleras av de goda skäl som socialministern har nämnt i sitt fullödiga svar.
Om vi skulle föreslå att förstatliga verksamhet som bättre kan drivas utan 100-procentigt statligt ägande skulle jag mötas av en mycket stor oro. Interpellanten nämnde taxi - vi kanske skulle föreslå en återgång till en tradition som Socialdemokraterna underhöll, en monopolisttaxiverksamhet.
Varför inte förstatliga vårt televerk, eller det som blev aktuellt när den globala finanskrisen hoppade på oss - frågeställningar alltifrån att öka statens ägande i bankerna till det som vänsterkartellen vill ha - ett förstatligande av samtliga banker? Jag kan försäkra interpellanten att det skulle oroa svenska folket mycket mer än att vi nu gör en omreglering av en marknad som vi är ett av de sista länderna i världen att ha kvar monopoliserad.
Interpellanten säger i sin interpellation att det finns en ideologisk grund för vårt arbete och att det är skäl för förändringen. Med de exempel jag nämnde tidigare, ställer jag en motfråga till interpellanten. Vilka är interpellantens skäl att inte bryta detta monopol på alla goda grunder som har nämnts, såsom tillgänglighet, som en fördel för apoteket i det land i Europa som har sämst tillgänglighet till apotek?
Det är tre till fyra gånger högre täthet av utleveransställen från apotek i resten av Europa än i Sverige. Just tillgängligheten har ökat radikalt i Norge efter det att man införde en omreglering. Därför finns det nog ideologiska skäl att just sträva efter ett kramande av monopol som jag tror kan förskräcka svenska folket väl så mycket när det gäller det som interpellanten nu försöker lägga alliansregeringen till last.
När det gäller tillgänglighet kan jag säga att Sverige har nio miljoner invånare, och på natten finns det ett enda apotek i hela detta land som är öppet. Det kan inte kallas för ett bra resultat. Enligt min tolkning är det en konsekvens av just monopolistens ointresse av att öka tillgängligheten. I en annan del av sin interpellation skriver interpellanten att regeringens förslag till omreglering och utförsäljning, som hon uttrycker det, gynnar endast stora aktörer.
Ja, men i dag gynnar det bara en, nämligen Apoteket AB. Då är vi återigen där: Det är bättre med enfald än mångfald. Jag tror inte det. Jag tror att man kan bibehålla såväl kvalitet som prisstabilitet men samtidigt få en bättre tillgänglighet. Det har resten av världen visat prov på. Till sist säger interpellanten: "För oss socialdemokrater är det främmande att privata näringsidkare ska göra vinst på de läkemedel som man behöver under sin sjukdom."
Jag vill fråga interpellanten. Är meningen med detta uttryckssätt att vi ska förstatliga läkemedelsindustrin igen? Den tanken har varit uppe tidigare. Om det finns en fobi för en nödvändig omreglering av statlig verksamhet som inte nödvändigtvis behöver bedrivas till hundra procent i form av statligt företagande är det ändå en rättmätig fråga. Om man inte får göra vinst på läkemedel, ska vi då också förstatliga läkemedelsindustrin?