Lars Hjälmered (M):
Jag skulle tippa att jag i mitt anförande kommer att vara lite mer positiv än de tidigare fyra talarna. Jag tror att många av de rätt stora utmaningar vi har framför oss kommer att kunna gå att lösa. Vi har i dag att debattera och besluta om det vi kallar övergripande miljöfrågor, förslag från den allmänna motionstiden. Det berör en lång rad miljöfrågor, miljömålen, miljöforskning, vindkraftens miljöpåverkan och en hel del annat.
Att vi kallar det övergripande gör att det kan vara på sin plats att säga några ord om de övergripande ingångarna till frågorna. Herr talman! Jag vill först trycka på vikten av att kunna prioritera i miljöpolitiken. Vi har i Sverige 16 nationella miljökvalitetsmål som riksdagen har fattat beslut om. De identifierar på något sätt de utmaningar som vi bör lösa inom en generation för att kunna lämna en hållbar värld efter oss.
Vi kan också se att det är viktigt att brett kunna jobba med miljöpolitiken men också ha en förmåga att prioritera och se att vissa frågor är särskilt svåra och kräver särskilda insatser. Det är därför som vi från Alliansen har svarat upp i den delen genom att peka ut havsmiljö, en giftfri vardag, biologisk mångfald och klimatet som fyra särskilt viktiga frågor. Vi kan också se tydliga resultat på de områdena. Vi har en havsmiljömiljard och ett särskilt uppdrag för att identifiera och fasa ut farliga kemikalier.
Det görs också kraftfulla insatser för att värna skyddsvärd skog och också sätta tydliga mål och koppla konkreta åtgärder för att göra verklighet av världens kanske mest ambitiösa klimat- och energipolitik. Det andra som jag tror är viktigt, i synnerhet när vi nu diskuterar ett motionsbetänkande, är att ta fasta också på ekonomi. Ekonomi och miljö hänger tydligt ihop.
Det hänger ihop för mig som enskild person, det hänger ihop för företag och det hänger också ihop i politiken om man ska ha förmågan att driva en offensiv miljöpolitik. Givet att Alliansen har fört och för en ansvarsfull ekonomisk politik har vi kunnat prioritera miljö och fortsätter så göra under de kommande åren, vilket gör Sverige till något av ett föregångsland. Det ser vi om vi blickar ut i världen.
Det tredje jag tycker är viktigt, herr talman, är att fundera utifrån principer. När vi tar oss an olika motionsförslag och annat tror jag att det är viktigt att tänka på dessa principer och se hur man kan utforma den politik som vi fattar beslut om här. Jag skulle vilja säga att det personliga ansvarstagandet, för det första, är viktigt. Vi ska och bör ta ansvar som personer och uppmuntras till det på olika sätt. För det andra handlar det om marknadsekonomin.
Det kanske inte är någon skräll att man som moderat pratar om vikten av marknadsekonomi. Jag tror att det omvända förskräcker, men jag tror också att det är viktigt att se och betona detta. En del tycks tro, felaktigt menar jag, att miljö är att se som en fri nyttighet i en marknadsekonomi. Jag menar att vi har en uppgift i att sätta ett pris på utsläpp, till exempel, genom en koldioxidbeskattning utifrån att den som förbrukar, använder och smutsar ned och därigenom inkräktar på andra också måste kunna betala för sig.
För det tredje har vi det internationella, som vi ofta brukar återkomma till. De flesta av våra miljöutmaningar är internationella och måste mötas med internationella svar. Det gör de ofta, inte minst inom EU-samarbetet där vi ser att när det gäller mycket av svensk miljölagstiftning kanske vi inte själva enkom i Sveriges riksdag beslutar. Vi gör det tillsammans med kollegerna i Europa. För det fjärde tycker jag att man ska trycka på forskningen.
Vi ska se till att lära oss mer av vår värld och de problem och utmaningar vi står inför, men också av många av de lösningar som kan finnas på de utmaningar som finns. I betänkandet finns ett förslag som handlar just om miljöforskning. Därför tänkte jag uppehålla mig lite grann vid det, herr talman. Jag tycker att man bör ställa sig frågan: Vad är politikens och riksdagens roll när det gäller forskning? Jag skulle vilja säga att det i huvudsak handlar om två saker. Det ena är att säkra finansiering.
Det andra är att fatta beslut om den övergripande inriktningen på svensk forskning. Därutöver menar jag att vi måste ha universitet och högskolor som agerar på armlängds avstånd från politiken. Vi måste ha forskningsfinansiärer såsom Formas som agerar utifrån sina uppdrag när de fördelar pengar till forskare som ansöker i konkurrens.
Ytterst är det självklart att det är forskaren som i slutändan fattar beslut om vilka forskningsfrågor man ställer. Om man tittar på riksdagens forskningsbeslut kan man se att vi 2008 fattade beslut om en forskningsproposition som gäller 2009, 2010, 2011 och 2012. Den innebär det största resurstillskottet någonsin till svensk forskning. I denna del kommer miljöforskningen väl ut. Det gör den i ett par spår i forskningspolitiken.
Det första spåret är grundpengar till universitet och högskolor - det man brukar kalla för fakultetsmedel. Vi kan inte här säga att de kommer att gå exakt till miljörelevant forskning. Poängen med anslagen är att man själv som högskola eller universitet bestämmer hur de ska användas.
Men det är rimligt att anta att till exempel ett av Sveriges främsta lärosäten, Chalmers i Göteborg som har hållbarhet som fokus, lägger pengar på just detta område och att det väsentliga resurstillskott de får brett kommer miljöforskning i Sverige till del. Det andra spåret är att det sker väsentliga resurstillskott till forskningsfinansiärer såsom Formas, som har en miljörelevans.
Det tredje spåret är den nyordning som kom i forskningspropositionen med att peka ut tre för Sverige särskilt viktiga områden i medicin, teknik och miljö- och klimatforskning. Där finns sammantaget miljardsatsningar på dessa tre områden. Det är denna tågordning vi har valt: att säkra finansiering för huvuddragen i svensk forskning. Det är något av huvudskälet till att vi väljer att avvisa det förslag från delar av oppositionen som handlar om miljöforskning.
Vi tycker att man argumenterar klokt utifrån samhällsproblemet med kemi- eller kemikalieforskningen och kombinationseffekter. Det är viktigt att ta tag i detta. Men vi menar att detta är tillgodosett utifrån de beslut vi har fattat i riksdagen om en historisk satsning med nya pengar kombinerat med att det bör vara upp till myndigheterna själva att agera och att man där bör ta hand om det hela. I betänkandet berörs också miljömålen, herr talman.
Delar av oppositionen lyfter fram frågor om hur man ser på miljömålen i svensk lagstiftning. Vårt svar är att det med miljölagens portalparagraf är stadfäst att man ska främja en hållbar utveckling. Vi har också miljökvalitetsmålen. I sammanhanget tycker jag att det är viktigt att lyfta fram den miljömålsberedning som nu är tillsatt. Vi har utifrån de 16 nationella miljömålen pekat ut vilken samhällsomvandling som behöver ske fram till 2020 för att klara viktiga miljöutmaningar.
Utifrån riksdagens beslut har regeringen tillsatt en beredning som har till uppgift att vara lite av en rådgivare till regeringen. Den ska ta sig an särskilt komplexa och svåra frågor, som inte sällan är målövergripande, i miljömålssystemet och komma fram med förslag på hur man ska kunna ta steg vidare. Beredningen har i det betänkande som lämnades till regeringen strax före årsskiftet pekat ut tre områden av särskild vikt.
Det handlar om hållbar markanvändning, en sammanhållen vattenpolitik och ett internationellt arbete för en giftfri miljö. I närtid kommer också beredningen att lägga fram konkreta förslag på etappmål. Vi som har suttit med i beredningen har fört en diskussion om hur vi ska se på konsumtionen. Jag tar upp detta för att svara lite grann på Åsa Romsons inlägg.
Vi förde resonemang om huruvida man ska se detta som en samlad strategi eller göra som vi förordade i beredningen och se det som ett raster eller ett perspektiv som ska vävas in i alla de frågor som regeringen diskuterar. Vi valde alltså den andra delen. Vi tyckte att det vore för snävt att titta på konsumtionen som en egen strategi och ett område. Vi tycker att det är viktigare att väva in det oaktat vilken fråga Miljömålsberedningen tittade på.
Det var egentligen skälet till att vi valde att landa där vi gjorde. Jag tycker att miljöbalken och Miljömålsberedningen med det uppdrag den har är någonting ansvarsfullt som svarar upp till det som har sagts apropå förslaget om hur man ska se på miljömålen i lagstiftningen. Vi ser på ett ansvarsfullt sätt på hur man ska ta sig an denna typ av frågor. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet.