Bodil Ceballos (MP):
Miljöpartiet har de senaste åren väckt flera motioner och frågor om svenska och europeiska bolags verksamheter utomlands där den sociala och miljömässiga hänsynen brister. Svaren är ständigt desamma. Det är ingen positionsförflyttning alls från ministerns sida, och jag tycker att det är beklagligt.
Ministern säger i dag, precis som tidigare, att hon är stolt över att de svenska företagen ligger så långt fram inom CSR-området och att det frivilliga engagemang som svenska företag visar upp genom ansvarsfullt företagande runt om i världen innebär en långsiktig konkurrensfördel, samtidigt som det bidrar till stora förbättringar inom många områden på de marknader där de finns etablerade. Ministern har bara delvis rätt. Det finns många svenska företag som uppträder exemplariskt, och det ska vi vara stolta över.
Men det går inte att generalisera på det vis som ministern gör. Det finns nämligen företag som inte gör det, trots att de är svenska och därmed per automatik tydligen anses uppföra sig väl. Faktum är att det finns svenska företag som är under utredning för folkrättsbrott, bland annat ett i samband med oljeutvinning i till exempel Sudan.
Det finns svenska företag som sätter i system att lägga uppdrag på entreprenad i det land de befinner sig i och därmed kan undandra sig ansvar för både miljöförstöring och kränkningar av mänskliga rättigheter. Det finns svenska företag vars underleverantörer anlitar barnarbetare och där arbetstagare tvingas arbeta under slavliknande former.
Och det finns företag som säljer övervakningsutrustning, eller telekomutrustning som kan användas för övervakning, till diktaturer - många gånger i strid med företagens egna etiska regler. Det är bra om vi inte blundar för verkligheten. Företagens uppdrag är att skapa vinst till ägarna. Många företagsledningar har därutöver etiska riktlinjer, ett slags etisk kompass, vid sidan av vinstintresset, men alla har det inte.
Dess värre verkar regeringen också ha tappat sin kompass eftersom den så okritiskt stöder nämnda företag och agerar dörröppnare åt vissa av dem i olika länder. Fru talman! Det är varje persons ansvar att respektera de mänskliga rättigheterna. Som land bör Sverige se till att det finns regelverk och rutiner för att underlätta för svenska företag att respektera internationell rätt. Genom bindande regler kan vi bäst garantera att företag inte begår brott utomlands.
Så länge regelverket är frivilligt och inte förenat med några som helst sanktioner är det lätt att gömma sig bakom vackra ord och välformulerade etiska regler på papper i en pärm. Men bakom varje företag och bakom varje regering står just personer - och det är hos personer den etiska kompassen måste fungera. När det gäller företag på ockuperad mark hänvisar ministern till en teknisk överenskommelse om postnummer. Det finns tyvärr ett problem inbyggt i systemet, och det är att postnumren inte alltid stämmer.
Airport City där varor samlas upp eller assembly line där varor som består av sammansatta komponenter oberoende av var de kommer ifrån är en postkod till exempel. Det finns inga garantier för att beståndsdelar i varan inte kommer från ockuperad mark. Ett av de svenska företag som kritiserats är Sodastream. Deras produkter inryms, enligt de uppgifter jag har, i en så kallad assembly line.
De organisationer som försökt få svar från Sodastream hur det står till med ursprunget har nekats de uppgifterna. Personligen kan jag tycka att den som har rent mjöl i påsen glatt borde visa upp det. Det skulle visa att företaget använt den etiska kompassen och ändrat beteende. Regeringen vill ha transparens. Det vill jag också, men i det fallet brister det uppenbart med transparensen, trots att företaget är svenskt.
Med postkodssystemet läggs hela kontrollarbetet på Tullverket, och de har en hel del annat att kontrollera också, kan man tycka. Jag kvarstår därför vid tanken att det behövs ett bindande regelverk för både svenska och europeiska bolag som agerar i andra länder, inte minst i dessa områden.