Roland Utbult (KD):
Det är inspirerande att komma tillbaka till socialutskottet och få vara med här en liten stund när vi debatterar så viktiga frågor. Som jag upplever det personligen är detta är kanske riksdagens viktigaste ärende. Vi debatterar alltså socialtjänstfrågor. Jag vill först yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner.
Anledningen till att detta är så viktigt är att det i så hög grad handlar om människan - människan som lever i utsatta situationer, och framför allt de barn som på olika sätt far illa. Barnets perspektiv är ju det som alla talar om här i dag, och jag tror att vi alla här inne känner väldigt starkt för det.
Förra gången vi debatterade detta i kammaren sjöng jag. Det ska jag inte göra i dag, men jag vill lyfta fram några områden som jag tycker är speciellt viktiga. Ett område gäller de lagändringar i socialtjänstlagen som kom den 1 januari i år och som förtydligar barnens rätt. Exempelvis ska varje omhändertaget barn få en egen socialsekreterare.
Vi har drygt 20 000 barn som är omhändertagna i vårt land. Socialsekreteraren ska besöka barnet regelbundet utifrån barnets behov. Det handlar om att stärka stödet och skyddet för barn som far illa eller riskerar att fara illa.
Här kommer det jag uppfattar som en mindre revolution under 2000-talet, nämligen att man ska lyssna på barnen på ett helt annat sätt än tidigare. Ett barn ska få möjlighet att framföra sina åsikter, och barnets bästa ska vara avgörande vid beslut och andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser.
Det verkar dock som att det tar tid innan detta implementeras i kommunernas socialtjänst. Det slirar där ute i många kommuner. Det är för många berättelser som säger att barnen inte kommer till tals så som det är föreskrivet i lagen. De nya ändringarna i socialtjänstlagen gäller från den 1 januari i år.
Jag vill påstå att regeringen gör mycket i dessa frågor under Maria Larssons ledning. Men jag är klart bekymrad över att barnperspektivet inte slår fullt igenom så som det är tänkt. Nu görs en översyn av LVU, och det handlar också om barnperspektivet. Mer görs också för att stärka evidensen och även informationstekniken på området. Herr talman!
Som många motionärer lyfter fram är det viktigt med familjerådgivning, som kan bidra till att relationer blir långsiktigt hållbara. Det är något som är lagstadgat för kommunerna att erbjuda. Varje år berörs ca 50 000 barn i Sverige av föräldrars separation. Vi kristdemokrater tror ju på familjen - ni har hört det förut - som en viktig grundpelare i samhället.
Det finns de som anser att familjen är en gammaldags, otidsenlig institution som inte fyller någon funktion i ett modernt samhälle. Vi tror i stället att den nära gemenskapen är en viktig byggsten i samhället. I de nära gemenskaperna - relationen föräldrar-barn är en sådan - utvecklas man till en trygg individ. Vi vill ge föräldrarna mer ansvar och mer tid för sina barn.
Att familjerna ser olika ut behöver jag väl inte säga. Regeringen beslutade 2009 om en nationell strategi för ett utvecklat föräldrastöd kallad En vinst för alla. Strategin handlar just om att via föräldrar främja barns hälsa och positiva utveckling.
Jag tror på detta, att arbeta preventivt på olika sätt för att förebygga familjekonflikter - inte minst för barnets skull! Därför har regeringen gett Socialstyrelsen i uppdrag att i ett antal kommuner se över en försöksverksamhet med separationsteam som kan erbjuda föräldrar och barn stöd och hjälp i samband med en separation.
Det handlar om att så långt som möjligt försöka minska de skadeverkningar som föräldrarnas konflikter kan få för barnet och bidra till att barnet får en god och trygg relation med båda föräldrarna. Under tio års tid följde jag ett stort antal missbrukare i Göteborg.
Jag har aldrig, varken tidigare eller senare, upplevt så många tragedier och så många förstörda liv på så nära håll. Vi har bara ett liv att leva, och det livet ödelades på grund av missbruk som startade av olika orsaker hos olika personer. Det fanns naturligtvis ett stort inslag av psykiatrisk problematik hos många.
Det var dubbeldiagnos hos ett antal. Jag fick lära mig att möta människor i ögonhöjd, att visa respekt och sluta kalla dessa människor för svaga eller, som en del uttrycker det, "den lilla människan". Detta är stora människor. De är starka individer, men missbruket hade fördärvat deras liv och deras kontakter med anhöriga och vänner.
Det fanns många brutna löften. Allt var förlorat hos många av dem. Det fanns dock de som tog tag i sina liv och ville en förändring, och i en del fall lyckades det. I många fall var de snart tillbaka i missbruket igen.
Det fanns olika behandlingar för de här personerna, men det jag har reagerat starkt på under senare år är kommunernas många gånger ovilja att låta de som verkligen vill en förändring få den möjligheten genom att komma till ett kvalificerat behandlingshem, gärna avlägset från hemorten.
Kommunernas socialnämnder och socialtjänster sparar miljoner genom att behålla missbrukarna i en ofta sämre vård och behandling på hemmaplan. Ur ett nationellt perspektiv är ju inte detta en besparing, tvärtom.
Vi antog i riksdagen en samlad strategi för alkohol, narkotika, dopning och tobak som sträcker sig över perioden 2011-2015. Vi beslutade om ett antal långsiktiga mål. Ett av dem var att personer med missbruk eller beroende ska ha ökad tillgänglighet till vård och stöd av god kvalitet. Och då är vi tillbaka hos barnet.
I ANDT-strategin är ett prioriterat mål att barn i familjer med missbruk ska erbjudas ändamålsenligt stöd. Här finns både Socialstyrelsen, Folkhälsoinstitutet och SKL med. Till sist, herr talman! I Sverige dödas ca 17 kvinnor varje år av en nuvarande eller före detta partner.
Våldet mot kvinnor har ökat, och i ca 80 procent av fallen är kvinnan bekant med gärningsmannen. Det här har flera tagit upp tidigare. Det finns ett mörkertal. Uppemot 80 procent av våldet mot kvinnor i nära relationer kommer aldrig till polisens kännedom, det vill säga att endast 20 procent anmäls.
Enligt Brottsförebyggande rådets statistik från 2011 polisanmäldes 27 972 fall av misshandel av kvinnor över 18 år, och i nära hälften av fallen var kvinnan i nära relation med förövaren. Vi har hört mycket klokt sägas här i dag om socialtjänsten.
Förutom att tänka på dessa kvinnor går tanken igen till barnen. Socialnämnden i kommunen ansvarar för att barn som utsatts för brott och deras närstående får det stöd och den hjälp som de behöver.
Socialnämnden ska också särskilt beakta att ett barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott, och ansvara ska kommunen göra för att barnet får det stöd och den hjälp som barnet behöver.
Jag är glad att regeringen med Maria Larsson i spetsen har tillsatt en nationell samordnare, Carin Götblad, för att åstadkomma en kraftsamling i arbetet med att motverka våld i nära relationer. Våld kan inte accepteras i någon form någonstans, och det som gör allra mest ont är våld från närstående.