KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Hultqvist (S):
Det är intressant att notera uppmärksamheten här i kväll. Man får väl vara tacksam för detta på något sätt. Jag tackar för svaret. År 2011 hoppade 13 procent av soldaterna av i förtid. År 2012 var det 19 procent, och 2013 låg vi på 14 procent. Vi ligger alltså på ett snitt kring 15 procent.
Sedan tillkommer de som skriver kortare kontrakt än sex till åtta år och de som går till andra personalkategorier i Försvarsmakten. Det är ytterligare ca 5 procent som försvinner ur organisationen. Detta ökar alltså behovet av nyrekrytering. Det ökar utbildningsbehovet, och det är kostnadsdrivande.
Men det slår också negativt mot samträningsbehovet, och det är mycket viktigt för att kunna bygga fungerande förband. De avhopp som sker och de förflyttningar som sker i organisationen försvårar processen med att bygga fungerande förband.
När det gäller GMU har Försvarsmakten ett överintag på 30 procent för att kompensera bortfallet enbart från inryckningen till dess att avtal ska tecknas med den enskilde soldaten. Detta säger mycket om situationen. Det är alltså inte någon enkel situation.
År 2013 hade vi 5 391 kontinuerligt anställda och 2 666 tidvis anställda, det vill säga 8 057 soldater av 16 100. Hälften av insatsorganisationen utgörs av värnpliktiga. Värnpliktiga kan inte kallas in förrän vid krig eller krigsfara, och det förutsätter särskilt beslut.
Det finns inte heller några samtränade enheter i insatsorganisationen som innehåller de värnpliktiga på det sättet. Det är alltså en svår situation. Inför 2014 och 2015 ser det krångligt ut. Ekonomin gör att övningsverksamheten riskerar att bli lidande. Man brottas dessutom med ett besparingsbeting på 500 miljoner kronor.
Till det kommer ytterligare de 100 miljoner som presenterades i förra veckan. När man tittar på hur den exakta aktiva kompetensen ser ut kan man komma fram till att av de 2 666 tidvis anställda som fanns 2013 tjänstgjorde 615 personer under detta år.
Det innebär att när man räknar ihop hur insatsorganisationen ser ut med aktiv kompetens kommer man till 6 006 personer. Det är alltså 37,3 procent av den insatsorganisation som vi strävar efter att ha. Detta är alltså inte så enkelt som jag tycker att ministern gör det till i svaret. Dessutom var Alliansens vallöfte förra gången att allt skulle vara på plats 2014.
Sedan har det glidit i väg till att bli 2019, och sedan säger Försvarsmakten 2023. Jag tycker inte att detta är ordentligt redovisat i ministerns svar. Min fråga är: Varför berör inte ministern denna allvarliga verklighet och hur vi angriper den i svaret? Varför tar man inte upp det här?
Vi är beredda att i Försvarsberedningen - som man tydligen inte ska få prata om i det här sammanhanget men som jag pratar om i alla fall - diskutera hur vi utvecklar personalförsörjningen. Hur kommer vi överens brett för att ge det hela en bättre stabilitet och komma till en lösning på problemen?
Peter Hultqvist (S):
Vi börjar i den här ändan: Mönstring återskapar ett nationellt band mellan Försvarsmakten och svensk ungdom och ger Försvarsmakten möjlighet att på ett seriöst sätt presentera de olika yrkesval och de olika möjligheter Försvarsmakten har. Man kan också ge möjlighet att presentera frivilligorganisationer.
Det här visar att försvaret har en nationell dimension, ett nationellt intresse, och inte är att betrakta som ett särintresse. Samtidigt var det så att när riksdagen fattade beslut om att införa den frivilliga rekryteringsprocessen och gå ifrån värnplikt sade man också att det ska finnas medel, resurser och organisationer för att snabbt aktivera plikten.
Vårt förslag förverkligar och lägger fram en konkret modell för hur man ska kunna aktivera plikten om det behövs. Jag tycker att det är en brist i dagens organisation att det inte är så. Vi har lagt fram konkreta förslag under en lång period. Bland annat har våra förslag varit med och legat till grund för de uppgörelser och utredningar vi har gjort. Det är alltså ingen ny linje eller inställning, utan det är en fortsättning på det vi tidigare har byggt.
Det är därför vi nu lägger fram förslag till kompletteringar av personalförsörjningssystemet. Försök nu hålla linjen om att det är bra med en bred överenskommelse! Vi är beredda och har sagt många gånger att vi tycker att det är bra. Det är också därför vi presenterar en mer helgjuten modell till personalförsörjningssystem som väl passar in i den ekonomi som vi har i dag. Det är inga stora kostnader i det som jag har föreslagit.
Det är bra att ministern inte i något anförande - inte i dag i alla fall - har slagit igen dörren när det gäller någonting som jag har föreslagit. Vi kan väl låta dörren vara öppen till fortsatta diskussioner i Försvarsberedningen.
Peter Hultqvist (S):
Ibland kan det gå för långt. När man väl ser utfallen av besparingsbetingen och när rapporterna väl börjar komma in ser man att de inte kommer att tåla konfrontation med verkligheten, och då måste man kanske tänka om. När man ser att det inte blev så bra måste man försöka att åtgärda det på något sätt.
Det har räknats upp en lista här över saker som riskerar att hända med en minskad närvaro på 30-40 procent: kuststationer som ska stängas, ett antal fartyg som ska minskas, uppsökande verksamhet vid sjöfylleri riskerar att försvinna, minskad tullkontroll och alla möjliga saker. Det är definitivt inte bra när det gäller kvaliteten i verksamheten.
Jag var helt nyligen med på en information som vi i S-gruppen tog initiativ till. Vi fick då en beskrivning av att det i praktiken riskerar att bli enbart en beredskapsorganisation. De som vi träffade gav bilden av en kraftig reducering av ambitionsnivån.
Utifrån deras yrkeskompetens ställde de sig avvisande och ansåg att det här bör tänkas igenom en gång till innan man är beredd att gå till verket. Samtidigt är det lätt att tala om samverkan. Det är bland det enklaste som finns att säga att man ska söka samverkan och därigenom spara ett visst antal kronor. Ofta visar sig detta vara en sanning med en stark modifikation.
Det är svåra processer och olika kulturer som ska smälta samman. Det uppstår alltid saker som man inte tänkte på från början. Det kan handla om organisationernas struktur och sätt att fungera. Om man inte är varsam i de processerna riskerar saker att bli ogjorda, och det man får ut i slutändan är en försämrad service och en försämrad funktion.
Så jag vill varna för en alltför offensiv syn på hur snabbt man kan få fram ökade resurser eller effektiviseringsvinster ur allmänna värderingar om att samverkan är bra. Samverkan kan vara bra, men det är inte alltid lösningen. Jag är rädd att dessa besparingsbeting från början utformades på ett sådant sätt att man nog inte hade grepp om hur utfallen skulle bli.
Nu när utfallen börjar komma upp till ytan måste man kanske värdera och omvärdera en hel del. Det är klart att man kan säga att det är myndigheten som har ansvaret, och så är det väl i formell mening. Men det får inte bli ett sätt att skjuta ifrån sig ansvar. Som politiker och regering har man det yttersta ansvaret.
Det går också att utöva det genom instruktioner, regleringsbrev och annat. Men man kan omvärdera om man anser att saker och ting går för långt. Man kan också skapa resurser för framtiden för att ett besparingsbeting inte ska få det genomslag som det har beskrivits från myndigheten.
Så jag skulle vilja uppmana till viss eftertanke, till viss ödmjukhet och att man tar till sig det som har redovisats här i kväll. Man bör fundera igenom ytterligare om det här verkligen är en rimlig utveckling.
Sedan vill jag också påpeka att den utveckling som vi nu ser i Ukraina och de diskussioner som har förts i andra sammanhang om en ökad aktivitet i Östersjön med både militär och underrättelseverksamhet kan leda till att vi bör värdera Kustbevakningen, som är en organisation som också är viktig i det sammanhanget.
Peter Hultqvist (S):
Om man drar upp oerhört stora målsättningar för en verksamhet och sedan lägger på besparingsbeting som över huvud taget inte står i relation till dessa mål måste man börja fundera: Blev det här rätt? Det är bara den uppmaningen jag ger till ministern. Visst är det självklart att man måste finansiera verksamhet så att det är hållbart, och man kan inte lova allt till alla.
Men man kan samtidigt ha ögon och öron öppna och inte vara blind och döv när man ser att det som har föreslagits inte är med verkligheten eller realismen överensstämmande. Det kan vara så att man ibland går för långt. I detta fall är det uppenbart att ni inte har haft grepp om vad utfallet blir av det besparingsbeting som ni själva har presenterat. Det är därför vi står här i dag, för att tala om de effekterna.
Då säger jag så här: Man kan i en framtida budget och i en framtida planering vara beredd att korrigera brister som man har upptäckt. För oss är mycket av de här uppgifterna rätt nya. Vi har haft det uppe på utskottet en gång för inte så länge sedan, och vi har från vår sida sedan forskat vidare och börjat se orimligheter i en hel del av det som har dragits i gång. Ministern säger att det är oseriöst att ha vissa invändningar när det gäller samverkan.
Jag bara uppmanar: Ta inte ut vinster av det för snabbt och i förskott, och tro inte att det är så väldigt enkelt! Jag tror att det är klokt att ha ett lite mer nedtonat förhållningssätt inför möjligheten att få ut effektivitetsvinster och inför enkelheten i den typen av processer. Det är bara ett gott råd, som man kan välja att ta till sig.
Annars kan man välja att köra på, med risken att det uppstår en lång rad problem som man inte har förutsett och som drabbar både verksamheten och politiken på ett negativt sätt.
Peter Hultqvist (S):
Jag tackar för svaret. Jag kan konstatera att verkligheten ser ut så att regeringen när det gäller försvarets ekonomi ger med ena handen och tar med den andra. Man kan trolla hur man vill med formuleringarna och ordvändningarna och försöka beskriva det ena och det andra på olika sätt.
Men realiteten är att vad man nu upplever i Försvarsmakten är att de 500 miljonerna är ett besparingsbeting och att man ute på förbanden tittar på hur man ska få ihop dessa pengar. Då skär man på det ena och det andra. Ett exempel är försvarets överlevnadsskola i Karlsborg, där man tittar på hur man ska kunna gå ned från 16 tjänster till 6. Det är bara ett exempel av många.
Med den typ av beskrivning som ministern ger i sitt svar blir bilden att det inte spelar någon roll, att det inte påverkar verksamheten, att det i stort sett är något som sker i marginalen. Men efter alla mina förbandsbesök får jag signaler om att det betyder något. Man använder ordet "omvandlingstryck" och säger att man ska ta 100 miljoner mer.
Omvandlingstryck låter som en fin omskrivning. I praktiken innebär det att man nu på något sätt ska ta hem 600 miljoner i organisationen. Det ska ställas mot den andra delen. I takt med att omvärlden förändras och verkligheten kommer i kapp börjar man från Moderaternas sida säga att det nu är dags för ökade försvarsutgifter.
Anders Borg går ut och säger att försvarsutgifterna ska ökas. Det blir en dag-för-dag-politik där man ändrar sig i takt med vad vi kalla konjunkturen. Då blir det ifrågasättande: Var finns den politiska linjen? Var finns hållfastheten och seriositeten? Det känns liksom inte ansvarsfullt att agera på det här sättet.
Det är ungefär likadant som när det gäller synen på Ryssland, där vi från vårt partis sida länge har pekat på riskerna med det militära förmågelyftet, den ökade nationalismen, hårdförheten i den ryska regimen. Det ville man länge inte ta till sig från regeringens sida och från den moderata sidan. Till sist blev vi överens i Försvarsberedningens säkerhetspolitiska analys.
Men sedan dess har man i olika uttalanden tonat ned den utvecklingen. Nu är språkbruket ett annat, efter det som har hänt i Ukraina. På något sätt tycker jag att det är tydligt att det förändras hela tiden och att man liksom inte har någon tydlig och klar linje. Jag har en fråga.
Om man nu har sagt att man ska öka försvarsutgifterna - för bara ett par veckor sedan skulle man dra ned dem med ytterligare 100 miljoner - kommer man då i vårbudgeten att lägga på dessa 100 miljoner så att den delen inte blir genomförd? Det är lite uppseendeväckande att man med ett så kort intervall förändrar ett ställningstagande.
Vi kommer inte att ha denna 100-miljonersdel med i vår budget. Det omvandlingstryck som ministern talar om är i praktiken bara ett ytterligare besparingsbeting. Hur blir det? Står ni fast vid de 100 miljonerna eller inte?
Peter Hultqvist (S):
Jag tror inte att Försvarets överlevnadsskola i Karlsborg lider av övervikt. Den har redan nu en rätt slimmad verksamhet, och jag tror inte att den mår särskilt bra av att antalet anställda går ned från 16 till 6 anställda. Det finns många liknande exempel runt om i Försvarsmakten på olika verksamheter som man nu går igenom.
För att få ned lönekostnaderna tar man bort personal på olika ställen och på olika områden. Det här är en mer komplicerad materia än vad ministern här i kammaren vill beskriva. För att få loss pengar blir det nedskärningar på annat i Försvarsmakten. När ni lade besparingsbetinget visste ni dessutom inte hur utfallet skulle bli.
Det är när man nu jobbar igenom det i den praktiska verksamheten ute på förbanden som allt kommer upp till ytan. Besparingsbetinget som ni lade hade en mer teoretisk inriktning, men när verkligheten kommer ikapp är det andra saker som kommer fram. Försvarsministern säger att man satsar på övningsverksamheten. I vår alternativbudget lade vi 100 miljoner mer på övningsverksamheten än vad regeringen gjorde.
Eftersom MSB förde tillbaka 90 miljoner till Finansdepartementet det senaste året, tyckte vi att pengarna gjorde bättre nytta i den nödvändiga övningsverksamheten. Och här finns ytterligare behov som är rätt stora, så problemet på övningssidan är långtifrån löst.
Det är genom en bredare politisk överenskommelse som vi kan tydliggöra vilka vapensystem som ska prioriteras och hur personalförsörjningens ekonomiska problem ska lösas. Jag hoppas att det är den typen av substans som man i så fall är beredd att diskutera. Det är också då vi kan sätta etiketterna och prislapparna och kan redovisa ett slutresultat. Det är alltså en stor förhandling som återstår, och där hoppas jag att ni är beredda att möta upp.
Peter Hultqvist (S):
Jag tackar så mycket för inläggen. Vi kan börja med att värdera det stora arbete som Försvarsberedningen gjorde. Där har man tittat på utvecklingen i USA, Kina, Asien, Ryssland, Ukraina, Europa, Oceanien - i stort sett alla delar av världen, också Mellanöstern.
Därefter har man gjort en säkerhetspolitisk avvägning med, som jag tycker, både intressanta och relevanta prioriteringar. Det var inte så att Moderaterna i Försvarsberedningen reserverade sig mot detta i någon mening och förordade att vi skulle gå in i ett Natomedlemskap, utan där var även Moderaterna med och konstaterade att gränsen går vid kollektiva självförsvarsförpliktelser.
Så ser sanningen och verkligheten ut, och det här var i maj i år. Frågan är då: Gäller det som sades i maj också i november? Jag menar att det här är en lite bredare fråga än bara den rent partipolitiska.
Här handlar det om att så småningom få ihop en bred majoritet i riksdagen för en inriktningsproposition som vi förväntas återkomma med någon gång i vår, efter att ha fört omfattande diskussioner tillsammans med de andra partierna.
I Försvarsberedningen markerade vi att det svensk-finska samarbetet ska utvecklas på ett djupt och ordentligt sätt. Vi pekade till och med på möjligheten att utbyta information om försvarsplanering.
Jag och min motsvarighet i Finland och försvarsmakterna arbetar nu tillsammans med att ta fram en omfattande rapport om hur detta samarbete ska kunna fördjupas. Det gäller luftlägesinformation, användande av gemensamma ankarplatser, användande av alternativa flygbaser, utbyte av personal, övning, utbildning - en lång rad saker. Gemensamma förband finns också med i sammanhanget.
Perspektivet är då fredstida. Vi kommer också att se över vilka lagförändringar och regelförändringar som är nödvändiga för att fördjupa samarbetet. Nordefco är en annan sak som vi var överens om och som vi utvecklade. Jag tror att vi hade 130 projekt tillsammans där förra året.
När det gäller partnerskapet med Nato, som vi ingick 1994, har vi nu tre stora utmaningar framför oss: Nato Responce Force, Host Nation Support-avtalet, värdlandsavtalet, som riksdagen ska ta ställning till 2016. Vi har också EOP, där vi tillsammans med Finland, Australien, Jordanien och Georgien utgör en särskild grupp länder.
Det gäller att ta initiativ där och vara med och utveckla samarbetet. Vi har också EU och FN, och utöver detta har vi den transatlantiska länken. Detta är alltså en omfattande utmaning att ta tag i och driva på i olika dimensioner och på olika nivåer.
Det är något som måste utvecklas genom ett återkommande arbete i vardagen med deltagande i övningar, aktiviteter och internationella operationer där man jobbar tillsammans med ett brett perspektiv. Det här är något som vetter framåt. Det här är inte 1949, utan det är 2014 och framåt. Det här sysslade vi inte med på den tiden, men det gör vi nu. Det här har vi varit överens om, och det är en linje som vi följer.
Min fråga är: Varför gäller inte det som gällde i maj också i november? Varför svajar ni?
Peter Hultqvist (S):
Den här debatten börjar spänna över väldigt breda fält och många dimensioner. Det är min bestämda uppfattning att det tog lång tid innan Moderaterna blev tvungna att acceptera världen som den såg ut.
Jag kommer ihåg det starka motståndet från det partiet när vi började peka på utvecklingen i Ryssland - hur man rustade upp, hur man övade, hur man blev alltmer auktoritär och hur man betedde sig på olika sätt. Inte förrän det som skedde i Ukraina inträffade blev det någon sorts förändring och acceptans för en mer realistisk verklighetsbild. Ni har ett bagage att släpa på här.
Jag blir lite kluven när jag nu hör om den förändrade normalbilden och så vidare. Det var svårt att driva fram er till den insikten, men verkligheten tvingade er väl att anpassa er till slut. Det var mycket skönmålning och många oövervägda beslut under er tid, när ni hade ansvar för den här typen av frågor, men vi lyckades på något sätt ändå komma överens i Försvarsberedningen.
Om man säger att vi skulle ha frånträtt någonting med ekonomin är frågan: Hur räknar man i den ekvationen in att vi med omedelbar verkan blev tvungna att lägga en och en halv miljard i nya pengar för att klara av det hål som blev efter den uteblivna affären med Schweiz? Det här är inte bara politisk retorik utan också realiteter.
Det var mycket pengar man blev tvungen att plocka fram för att klara av en akut situation och för att över huvud taget kunna gå vidare. Nu står vi inför inriktningsbeslutet. Där kommer prövningens stund för oss allihop, om vi nu kan samla ihop oss till en fortsatt strategi. Då kommer vi till hur vi ska finansiera personal och materiel och hur vi ska klara av de internationella samarbetena.
Jag hoppas att det fortfarande finns en majoritet nästa vår för någonting genomförbart bland de sex partier som nu har sagt sig stå bakom Försvarsberedningen i denna kammare. Vi har i regeringsförklaringen gjort tydligt att Natomedlemskap och ansökan inte är aktuellt för oss. Det är ingen nyhet för någon. Det motsatta hade varit en nyhet.
Om man har den grundståndpunkten blir det inte särskilt logiskt att börja utreda ett Natomedlemskap. Man ska ha klart för sig att bara det att man utreder innebär en grundläggande förändring av hållningen när det gäller försvars- och säkerhetspolitiken. Det är en signal som kommer att tas emot på olika ställen och som är början på någonting annat.
Det jag har lagt upp på bordet och berättat om här - alla samarbeten och utmaningar, där partnerskapet med Nato ingår - innebär en oerhörd kraftansträngning att klara av. Det jag säger om Finland är heller inga småsaker, för det är en positionsförflyttning. Jag hoppas att det noteras att jag säger att vi är beredda att titta på lagar och regelverk för hur vi ska ta oss fram i denna svåra fråga. Det är nya positioneringar.
Jag är inte en man som vill gå händelserna i förväg i detta sammanhang, men regeringen har i regeringsförklaringen markerat att den svensk-finska utvecklingen är väldigt viktig inför framtiden.
Peter Hultqvist (S):
När det gäller ekonomin i Försvarsmakten kan jag bara säga: Det Johan Forssell med viss frenesi talar om som ett vallöfte var något vi gav som ett erbjudande när Försvarsberedningen skulle avsluta sitt arbete. Det var 900 miljoner mer. Det ni svarade med var 75 miljoner. Det tackade vi nej till.
Vi är ett parti bland många, så vi kan inte diktera villkoren för alla andra. Men ni var en del av problemet. Ni tackade nej till detta och erbjöd 75 futtiga miljoner. Det skulle ha varit närmast skrattretande att ta det budet. Det var ett skambud. Jag tycker att man kan påminna om det.
Utifrån de politiska förutsättningar som föreligger har vi gjort en överenskommelse i regeringen med Miljöpartiet om att följa den nivå som anknyter till Alliansens plus att vi lägger till 1 1⁄2 miljard. Det är något som även Moderaterna i regeringsställning hade tvingats att bli konfronterad med, om ni mot all förmodan hade vunnit valet. Jag vet inte hur förberedda ni var.
Jag har i alla fall viss insyn i hur det var på departementet när jag kom dit. Det var frågan om att lösgöra pengar med rätt omedelbar verkan, och det är en realitet. Om ni tror att 1 1⁄2 miljard är småpengar som inte betyder något tror ni fel. Det är självklart att Nato, Sverige och Finland är olika frågor. Jag har definitivt inget emot kunskap. Den här debatten sprider eventuellt någon sorts kunskap.
Seminarier som nu genomförs på olika ställen sprider någon sorts kunskap. Ni tycks vara fixerade vid att det är endast Regeringskansliets agerande som kan bidra till folkbildning. Jag har en bakgrund i ABF, en folkbildningsorganisation, och tror att det är ett bättre forum för att föra debatter om Sveriges framtid än att Regeringskansliet ska diktera vilka utredningar som ska remitteras.
Peter Hultqvist (S):
Mikael Oscarsson har frågat mig när jag tänker tillsätta den utredning som sanktionerats i riksdagen gällande Marinens musikkårs framtid. Försvarsmusiken omfattar i dag tre musikkårer. Det är Arméns musikkår och Livgardets dragonmusikkår i Stockholm och Marinens musikkår i Karlskrona. Totalt omfattar dessa tre musikkårer 113 heltidsanställda musiker.
Utöver detta har hemvärnet 26 musikkårer. Regeringen styr Försvarsmaktens verksamhet bland annat genom myndighetens instruktion, regleringsbrev och enskilda regeringsbeslut. Försvarsmakten ska enligt sin instruktion - förordningen med instruktion för Försvarsmakten - medverka i statsceremonier.
Detta innebär bland annat att försvarets musikkårer ska spela vid högvaktsavlösningen och annan statsceremoniell verksamhet. Ett annat exempel är musikkårernas deltagande vid riksdagens öppnande. I bilaga 1 till förordningen med instruktion för Försvarsmakten framgår det att Försvarsmusiken är en enhet under Livgardet. Regeringen har på detta sätt hittills bestämt ramarna för försvarsmusikens verksamhet.
Regeringens inställning är att verksamhetens inriktning och omfattning, med bland annat tre musikkårer, i allt väsentligt ska fortsätta som i dag. Denna inriktning har förtydligats i Försvarsmaktens regleringsbrev för budgetåret 2015. Därmed ser jag inget behov av att tillsätta en utredning.