Markus Wiechel (SD):
Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret. Sedan lång tid tillbaka har Sverige utgått från tre uttalade kriterier som ska uppfyllas för att man ska kunna erkänna ett självständigt land: Det ska finnas ett folk, det ska finnas ett territorium och det ska finnas en regering som kan utöva kontroll över territoriet.
Somaliland uppfyller samtliga av dessa tre kriterier - och många utöver dem. Regeringen har samtidigt tydliggjort att man avser att vara ett humanitärt föredöme. Man värnar om ordning och reda samt önskar främja demokrati, jämställdhet och andra mänskliga rättigheter.
Även här kan jag tycka att Somaliland är värdigt att det internationella samfundet, kanske med Sverige i spetsen, faktiskt erkänner de framgångar landet har gjort och den självständighet det de facto redan har. Somaliland har fria demokratiska val och fungerande institutioner. Man erbjuder kostnadsfri skolgång för samtliga barn och ungdomar.
Man har egna institutioner och diplomatiska förbindelser, ministrar och parlamentariker, och man har en egen president. Man har en egen valuta, en egen flagga, egna pass, en egen nationalsång och en egen huvudstad. Listan kan göras mycket längre. Herr talman! Man kan fråga sig varför jag, eller för den delen någon annan, lägger så mycket fokus på en fråga som just denna. Det handlar dock i grund och botten om moral, och det slutar inte där.
Somaliland har inte vunnit sin frihet genom separatism, våld eller på något sätt genom att bryta mot internationella regleringar. Det var snarare kaoset i Somalia som lämnade just denna region utan styre, och då valde Somalilands folk att ta styret i egna händer.
Det finns inte heller någon historisk eller demografisk förankring som stöder tesen om att detta ska tillhöra resten av det vi i dag kallar Somalia - som, till skillnad från Somaliland, tidigare var en italiensk och inte en brittisk koloni. Herr talman! Det är också viktigt med erkännandet, då hela världen på ett eller annat sätt faktiskt håller ihop.
Genom att stötta Somalilands folk främjar vi inte bara utveckling i hela Somalia, vilket är det somaliländarna själva vill, utan även utvecklingen här i Sverige och i Europa. Genom ett erkännande kan vi utveckla handel och stabilitet, agera direkt med Somalilands regering och visa hela världen att det lönar sig med fred.
Det lönar sig att uppnå alla de framgångar Somaliland har uppnått med demokrati och skolgång. Vi kan hjälpa dem till större framgång, vilken också kan sprida sig till övriga delar av regionen. Mot alla odds har Somaliland skapat en fredlig demokrati av västerlandsslag i en av världens mest våldsamma regioner.
Det faktum att Somaliland dessutom är en muslimsk fungerande demokrati är i sig värt att tänka på. Det bör erkännas som ett föredöme för många av de länder som befinner sig i eller har befunnit sig i en liknande situation och kämpat sig till mer framgång. Sist men inte minst: Sverige har under de senaste åren erkänt stater på betydligt mer tveksamma grunder än vad som har anförts nu av utrikesministern.
Regeringens ställningstagande tyder i grund och botten på ett inkonsekvent agerande som är desto sorgligare i en tid då vi har chansen att påverka andra länder inom Förenta nationerna. Jag vill inte tro att det finns andra skäl till att man exempelvis erkände Palestina, men agerandet tyder tyvärr på att så var fallet.