KBLab/rixvox huggingface dataset:
Christer Nylander (L):
Jag är inte rädd för elever, och jag är inte rädd för att lyssna på elever. En stor del av den politik som alliansen nu genomför bygger på det som många elever och framför allt lärare väntar på. Vi tror att elevinflytande är bra och viktigt. Vi tror också att elevinflytandet ska öka med åldern. Däremot finns det en gräns. Det finns en anledning till att det finns utbildade rektorer som leder skolan och utbildade lärare i skolan.
Ibland är rektorer och lärare bättre utbildade och bättre rustade för att leda skolans verksamhet än vad eleverna är. Därför ser vi gärna elevinflytande men inte den typ av elevmakt och elevmajoritet som Rossana Dinamarca vill ha. Vi vill gärna ha mer inflytande och ökat inflytande med åldern. Jag tror att vi kommer att få se förslag i skollagen på hur det kan ske. I skollagen behandlas också reglerna för elevhälsan, skolhälsovården och mycket annat.
Jag håller gärna med Rossana Dinamarca om att det finns stora brister i många kommuner på det här området. Jag tror att det inte bara beror på skolorna, utan vi måste få ett mer samlat grepp där skolan jobbar tillsammans med barn- och ungdomspsykiatrin, socialsekreterare och många andra eftersom eleverna inte bara möter problem i skolan. Det handlar också på ett mycket bredare sätt om deras liv.
Jag tror inte att skolan kan lösa alla problem, utan vi behöver mer föräldraansvar och framför allt också mer samarbete mellan olika delar i kommunerna. När det gäller den konkreta frågan är det min gissning att den skollag som kommer som förslag från regeringen hit till kammaren så småningom kommer att gå fler steg än vad den nuvarande skollagen gör när det gäller att reglera vad som ska ingå i skolhälsan och elevhälsovården.
Jag vet inte exakt hur formuleringarna blir, men det finns ytterligare möjligheter att påverka det framöver.
Christer Nylander (L):
Jag sitter inte och klämmer på någonting. Jag är så här lång, varken mer eller mindre. Jag kan inte göra mycket åt det heller. Vi tycker att elevinflytandet är viktigt och att det ska öka med åldern. Det finns inte så många utvärderingar på hur läget är egentligen, men det finns en del som tyder på att i alla fall eleverna känner att de får mindre inflytande ju äldre de blir. Men om det är faktum eller känsla är jag inte man att säga.
Sedan är det intressant att se att även Vänsterpartiet är så, som det heter i Skåne, hialösa. Ni vill så gärna att den här regeringen ska skynda på skolreformerna mycket mer. Jag tycker att det är väldigt positivt att ni har den inställningen. Vi ska leverera våra skolreformer så fort vi bara kan. Vi hoppas att ni ska bli lika nöjda då.
Jag tog upp i mitt anförande tidigare att Rossana Dinamarca i sina repliker och i sina anföranden är väldigt fokuserad på elevdemokrati och många andra viktiga saker. Men ni från Vänstern glömmer nästan hela tiden bort vad skolan egentligen finns till för, kunskapsuppdraget.
Jag tycker att det är ganska symtomatiskt när ni skriver att det betydelsefulla i skolan är undervisningsformer där samarbete i gruppen är det viktiga, att inte fokus ska ligga på kunskapen utan på hur man samarbetar. Jag tycker att det är synd. Rossana Dinamarca säger att det saknas vuxna i skolan. Jag kan delvis hålla med om att det nog är så i många skolor. Vi ska komma ihåg att alla skolor är olika. Men faktum är att Sverige lägger väldigt mycket pengar på skolan.
Vi kommer förmodligen att lägga ännu mer pengar på skolan, från både kommunernas och statens håll. Men det viktiga är också på något sätt att pengarna används rätt. Man kan inte, som politiken har gått ut på hittills, skjuta in pengar efteråt när det är för sent. Vi vill att pengar satsas rätt. Vi vill att man ska få hjälp och stöd så tidigt som möjligt. Då tror vi att utbildningssystemet i stort till och med kan bli billigare än det är i dag. Vi är beredda att satsa mer på skolan. Vi tror att det kommer att bli ganska mycket mer pengar till skolan framöver.
Men de pengarna ska användas rätt.
Christer Nylander (L):
Jag kan bara konstatera att ganska många av oppositionens ledamöter och arbetande ersättare i utbildningsutskottet också har valt att prioritera någonting annat. Uppenbarligen är det väldigt många av oss som har mycket viktiga saker att göra, och jag tycker att också ungdomsvåld är viktigt att bekämpa. Jag ska svara på Mats Pertofts mycket tydliga frågor kring att inte ändra gynnande förvaltningsbeslut.
Jag tycker att man mycket väl kan diskutera den principen, men man måste då också vara väldigt medveten om att man öppnar ett lock i en fråga som innehåller ganska många problem. Det är nämligen samma förvaltningsregler som innebär att man i dag inte kan sänka betyg utan bara höja dem. Det är samma princip som på många andra områden innebär att man inte kan försämra ett gynnande beslut.
Ska vi gå in och ändra den regeln just när det gäller fristående skolor och budget för kommande år innebär det också att vi ändrar principen för väldigt många andra områden. Innan man gör det måste man tänka långt och djupt, eftersom det får väldigt många andra konsekvenser. Svaret på Mats Pertofts andra fråga är: Nej, detta är inte ett steg mot ett ökat statligt ansvarstagande för skolan, även om jag och Folkpartiet gärna skulle se det.
Christer Nylander (L):
Den svarta plumpen har dessutom torkat in ganska rejält. Det är ju samma problematik som vi har levt med i 10-15 år. Diskussionen har funnits länge, säger Mats Pertoft. Det är illa att man inte har kunnat lösa detta juridiskt. Nej - men detta är också en juridik som har gällt under väldigt lång tid.
Vi har ärvt det regelsystem som fanns under den tid som s, v och mp hade makten, och vi har inte på den här korta tiden gjort den ändringen, precis som ni inte lyckades göra den förändringen när ni hade makten under tolv år. Låt mig ändå säga att principen kan diskuteras.
Jag är dock mycket tveksam till att man ska ha ett lapptäckssystem där principen om att inte förändra ett gynnande offentligrättsligt beslut inte gäller på skolområdet, på en del av skolområdet eller bara för budgeten för fristående skolor och inte någon annanstans. Jag tycker att vi i svensk förvaltningsrättslagstiftning måste ha en hyfsad förutsägbarhet och också en viss flexibilitet.
Men problemet är att när man ska försöka hitta den där möjligheten till flexibilitet innebär det också att man rör upp väldigt mycket annat. Man öppnar ett lock, och det innebär till exempel också att betyg ska kunna sänkas framöver. Jag för gärna den diskussionen och den debatten, och jag tror att vi måste göra det på djupet. Men jag är tveksam till att vi i dag ska göra ett undantag för den här saken, för jag vet att det förmodligen får många andra konsekvenser, inte bara på skolområdet utan på hela det offentliga området.
Christer Nylander (L):
Lärarutbildningsreformen blir en av de viktigaste vi gör under den här mandatperioden. Det är centralt att vi får en lärarutbildning som lockar bra och duktiga elever att söka sig dit, som ger dem en bra utbildning och som dessutom ger dem bra förutsättningar att sköta klassrumssituationen. Det finns många brister i den lärarutbildning vi har just nu. Därför säger jag att det är ett av de viktigaste reformområdena framöver.
Remissrundan på Lärarutbildningsutredningen är precis avslutad. Det finns all anledning att läsa remissvaren väldigt noga. Det är bra och viktigt att vi får en lärarutbildning som är brett förankrad men som också har en förmåga att ge bra lärare till skolan.
Jag har läst en del av remissvaren och konstaterar att det finns en ganska god samstämmighet om att man behöver fördjupa till exempel ämneskunskaper hos många av de kategorier som ska bli lärare. Men det finns också ett behov av att ha tydliga inriktningar i lärarutbildningen där man blir expert på det som man ska utbilda sig i. Mikael Damberg funderar lite kring kommunernas och statens ansvar. Han säger att jag är inkonsekvent.
Samtidigt säger han själv att kommunerna ska ha kvar huvudmannaskapet för skolan, men det är staten som ska betala det som inte finns i dag. Jag tror att ett av problemen är, och det är den analys som Folkpartiet gör, att när Socialdemokraterna valde att kommunalisera skolan gjorde de det av effektivitetsskäl och ekonomiska skäl. Vi ser nu att många kommuner inte klarar av att ta ansvar för skolan. Därför skjuter staten till pengar.
När Socialdemokraterna nu kritiserar regeringens ekonomiska politik måste man ändå säga att de inte är det minsta trovärdiga själva. Det är en brandkårsutryckningspolitik som har inneburit att man under de senaste åren har använt statens finanser så många gånger till alla möjliga utryckningar att det nu inte finns det minsta trovärdighet kvar för att en socialdemokratisk ekonomisk politik skulle innebära något extra till skolorna ute i kommunerna.
Christer Nylander (L):
Mikael Damberg inleder sitt inlägg med att säga att ekonomisk politik ligger lite väl långt från ämnet för den här debatten. Jag kan bara konstatera att nästan alla av Mikael Dambergs inlägg i debatten har handlat om ekonomisk politik. Sedan börjar han tala om infrastrukturpolitik. Han vill att vi ska diskutera vägar och vägfinansiering i debatten om grundskolan när det finns så mycket att diskutera om grundskolan.
Jag skulle kunna fortsätta att prata om den ekonomiska politiken där ni gång på gång det senaste året har krävt nya insatser från staten. Vi ska äga bilföretag, vi ska äga ett och annat företag, vi ska lösa den och den frågan. Slutsumman av allt detta är att ni inte är ett dugg trovärdiga när det gäller att se till att skolan får resurser.
Därför är det viktigt att vi har en alliansregering som sköter svensk ekonomi, som vågar prioritera och vågar säga nej till alla de lockrop som kommer från er. Brandkårsutryckningar är också en del av er skolpolitik, det ser jag i er reservation här. Man ska skicka lärare i en brandkårsutryckning till skolor som inte fungerar. De helikopterlandar där och ska inom någon månad lösa problemen. Jag tror att man löser problemen i svensk skolpolitik på ett helt annat sätt.
Man ser till att man lockar de bäst lämpade studenterna att söka sig till lärarutbildningen, ger en bra lärarutbildning och fortbildning till alla lärare, utvärderar skolans resultat så tidigt som möjligt och sätter in resurser så tidigt som möjligt så att de som behöver extra stöd får det. Och man gör mycket annat. Det är just den politiken som Sverige nu genomför. Infrastrukturpolitiken får vi ta upp i något annat sammanhang. Nu diskuterar vi utbildningsutskottets betänkande om grundskolan.
Christer Nylander (L):
Mats Pertoft tycker att det är ett problem att han inte kan minnas när utbildningsministern var i kammaren senast. Det finns större problem i svensk skola än just det problemet. Det finns större problem som handlar om att kunskapsresultaten sjunker, som handlar om att det är för få som söker till lärarutbildningen. Det finns en antipluggkultur i vissa delar av samhället som gör att elever och föräldrar inte satsar tillräckligt mycket på skolan.
Allt detta är ett större problem än att Mats Pertoft inte minns när utbildningsministern var här senast. När det sedan gäller Lärarlyftet kan man konstatera att där är inkonsekvensen väldigt tydlig. Mats Pertoft säger att Lärarlyftet är en väldigt bra reform, men Miljöpartiet har aldrig genomfört något liknande. Mats Pertoft säger att lärarfortbildningen är extremt viktig, att kommunerna behöver hjälp att lösa det. Det är precis det vi har gjort.
Vi har satsat miljard efter miljard för att stärka lärarfortbildningen. Vi har sett att inte ens under brinnande högkonjunktur har många kommuner prioriterat fortbildningen av lärare. Vi menar att fortbildningen av lärare är något som är väldigt centralt för att få bättre resultat i svensk skola.
Christer Nylander (L):
Utbildningsministern är på ett statsbesök i Nederländerna för att diskutera med deras utbildningsminister vilka lärdomar man kan dra av varandras åtgärder när det gäller att förbättra skolan. Jag tror att det är väldigt nyttigt för svensk skola att vi ibland lyfter blicken och lär av andra. Detta tog jag upp i mitt inlägg, och jag tycker därför att det är lite konstigt att Mats Pertoft nu återigen frågar varför jag inte svarar på hans frågor om detta. Sedan är det så här.
Världsekonomin är nu inne i en väldigt besvärlig situation. Det började med en finanskris i USA, med problemen med bolån, och sedan spred den sig snabbt och mycket skarpt över hela världen. Det drabbade också svensk ekonomi och svenska statsfinanser.
Jag tycker att det är viktigt att man då har en ekonomisk politik som är mycket seriös och mycket trovärdig och, på det sätt som alliansen nu också har gjort, tar del av situationen men också genomför viktiga reformer. Det som oppositionen däremot har gjort - eftersom vi får frågan om detta hela tiden är det rätt rimligt att vi svarar på den - är att utlova pengar gång på gång.
Det har inte funnits ett problem som har uppmärksammats i medierna som ni inte har velat slänga pengar till. Hade man genomfört den politik som ni nu står för hade det inte funnits några pengar alls att satsa på kommunerna i det läge vi nu befinner oss i. Vi har, som mina kolleger tidigare anfört, lagt in en hel del nya resurser till kommunsektorn under det här året. Vi kommer nästa år att flytta över ytterligare miljarder till svenska kommuner.
Faktum är att hela världen står inför en mycket besvärlig ekonomisk situation, och den kommer att märkas i Sverige och kommer att märkas i svenska kommuner. Ingen regering i världen kan lösa de situationer som ekonomin nu utsätts för. Framför allt skulle inte en rödgrön regering som lovar pengar till allt annat kunna göra någonting i den situation som vi nu befinner oss i. Därför ska vi vara väldigt glada över att vi har en regering som tar ekonomin på allvar.
Christer Nylander (L):
Det är inga fantasisummor, som tidigare sagts i debatten. Jag kan dra dem. Det handlar om sänkt arbetsgivaravgift, som för kommunsektorn innebär 2,9 miljarder. Det är en nedsättning av arbetsgivaravgiften för unga som innebär 1,5 miljarder för kommunsektorn. Det handlar om fastighetsavgifter. Det handlar om generella och specialdestinerade bidrag. Vi har bland annat på skolans område genomfört en satsning på läsa-skriva-räkna som omfattar 1 miljard.
Vi har från statens sida gått in och hjälpt till med fortbildning av lärare, som är en mångmiljardsatsning. Det är också väldigt mycket annat. Staten har sett att kommunerna i den situation som var under högkonjunkturen och som är nu under den skarpa lågkonjunkturen inte har haft fulla finansiella muskler och andra muskler för att se till att skolan fungerar bra. Därför har staten gått in och stöttat ytterligare med resurser.
Under nästa år kommer det ytterligare 7 miljarder och de kommande åren ytterligare 5 miljarder till kommunsektorn, av just den anledningen att staten ser att kommunerna behöver stöd. Samtidigt är det viktigt att se att i den situation som Sverige och alla andra länder i världen befinner sig i kan man inte sköta ekonomisk politik på ett sådant sätt att man lovar pengar till allting.
Rossana Dinamarca har lovat pengar till att stötta bilindustrin i sitt hemlän, och det är självklart att hon gör det som oppositionspolitiker från Vänsterpartiet. Men man kan inte sköta statens finanser på det sättet att man så fort det skrivs en insändare i en tidning på hemmaplan lovar nya statliga miljarder, eller att man så fort ett företag har problem lovar nya statliga miljarder.
Hade man genomfört den politik som Rossana Dinamarca står för hade vi haft färre sysselsatta i svensk ekonomi i dag och betydligt sämre statliga finanser. Då hade man inte kunnat göra någonting av det som vi nu gör för att stötta svensk skola.
Christer Nylander (L):
Rossana Dinamarca säger att vi inte svarar på frågorna. Jag måste konstatera att jag har svarat på frågorna, och övriga företrädare för majoritetspartierna har svarat på frågorna. Att vi sedan inte svarar exakt så som Rossana Dinamarca vill att vi ska svara är en helt annan fråga, för Rossana Dinamarca står för en politik som vi inte står för. Jag tror att svenska kommuner är väldigt glada över de satsningar som regeringen har gjort tidigare.
Rossana Dinamarca kallar det gamla pengar, men det är de facto pengar som finns i kommunsektorn just nu. Det handlar om ganska stora resurser: 18 miljarder under året och ytterligare 7 miljarder nästa år. Så fortsätter det. Rossana Dinamarca har röstat emot flera av de satsningar vi har gjort, och det innebär att de pengarna inte skulle ha funnits. Man kan inte säga att gamla satsningar och gamla överföringar från staten till kommunerna inte finns därför att de inte genomförs i dag.
De pengarna finns i kommunsektorn i dag och används i kommunsektorn i dag. Det ska vi nog vara väldigt glada för. Hade vi däremot fört den ekonomiska politik som oppositionen står för hade det i dag inte funnits några muskler alls från statens sida för att hjälpa kommunerna i den svåra situation som de är i. Jag tycker att ni från oppositionens sida ska fundera på detta: Hur mycket vågar ni urgröpa svenska statsfinanser?
Hur tror ni att det kommer att gå för svensk ekonomi och svensk välfärd om man för en ekonomisk politik som inte tar ansvar för att vi har ordning och reda i statsfinanserna? Skulle man göra det skulle vi ha fått en 90-talskris som skulle se betydligt värre ut de kommande åren än de problem som vi kan se nu när den internationella krisen slår så hårt mot Sverige.
Det är viktigt att man i sådana här situationer tar ansvar för svensk ekonomi och inte bara lovar bort pengar, som Vänsterpartiet så ofta gör.
Christer Nylander (L):
Jag tillhör dem som tror att kultur och konst kommer att bli ännu viktigare i samhället framöver. Jag tror också att vi gemensamt kommer att få fundera på hur vi ytterligare förbättrar konstnärernas villkor. Jag personligen, och Folkpartiet, har en hel del tankar kring detta. För att hålla mig till dagens ärende: Det vi gör nu är väldigt konkret. Vi ställer inte gamla mot unga. Vi låter dem som har garantin behålla den framöver, men vi beviljar inga nya garantier.
Vi använder i stället de pengarna till långtidsstipendier. Finessen med detta är att utvärderingarna tydligt visar att två tredjedelar av dem som får långtidsstipendier säger att de efter denna period har större chans att livnära sig på sin konst.
Genom denna förändring av systemet - att vi inte lägger pengarna på garantier som prövas en enda gång utan flyttar över de pengar som frigörs till långsiktiga stipendier - kommer fler duktiga konstnärer, unga som gamla, att få chans att etablera sig och livnära sig på sin konst. Detta är en fråga som har diskuterats väldigt länge.
Efter valet 1994 lade den nya, socialdemokratiska regeringen fram en budgetproposition där kulturminister Margot Wallström skrev: I första hand bör stipendiesystem inriktas på konstnärlig kreativitet. Det finns anledning att överväga ett successivt utbyte från inkomstgarantier till långtidsstipendier eller tidsbegränsade bidrag. Det är detta vi nu levererar, 16 år senare.
Christer Nylander (L):
Jag tillhör de politiker som försöker att inte lova allt, att inte lova guld och gröna skogar. Hade jag haft en egen sedelpress hade jag kanske kunnat lova fler stipendier utan att dra in på något annat, men nu är verkligheten som den är. Vi ska vara tacksamma att vi har haft en regering som har hållit i pengarna, för hade vi inte haft det hade Sverige varit mycket illa ute i den ekonomiska krisen. Det är trots allt det vi landar i, att man ibland måste göra prioriteringar.
För min del är det viktigare att nu börja avveckla inkomstgarantin och använda de pengarna på ett effektivare och mer dynamiskt sätt. Siv Holma säger att vi blåser upp detta, men jag skulle vilja säga att det om någon väl ändå är oppositionen, som talar om kulturskymning, att vi raserar kulturlivet och mycket annat, som har velat blåsa upp stämningar i denna debatt.
Det vi nu gör handlar om att de 157 som i dag har garantier får ha kvar dem. De medel som frigörs successivt kommer att användas till stipendier. Glöm dock inte att det finns ungefär 30 000 professionella konstnärer i Sverige. Att den förändring som nu görs blåses upp så mycket av oppositionen är nästan löjligt.
Christer Nylander (L):
I lagen om yttrandefrihet finns ingen rättighet att få pengar för att ge ut tidskrifter. Jag blir beklämd när jag hör att vi nu skulle inskränka yttrandefriheten. Yttrandefriheten är en hörnsten för svensk demokrati och för liberala i hela världen. Att det skulle vara sammankopplat med en rättighet att få bidrag för att ge ut sina åsikter har aldrig förekommit vare sig i Sverige eller i något annat land.
Sansa er argumentation och använd inte ord som yttrandefrihet i det här sammanhanget. Gunilla Carlsson nämnde att hon och Socialdemokraterna också vill se över stödet. Bli lite mer precis. Vad är det? Ifrågasätter ni teknikneutralitet? Ifrågasätter ni att man inte längre behöver gå med förlust? Vad är det ni ifrågasätter? Vad är ni beredda att undersöka när det gäller stödet? Vad vill ni förändra? Det är rimligt att ni säger det. Ska vi ta bort kvalitetskravet? Ska politiken ha mer att säga?
Ska vi politiker bestämma mer om vilka tidskrifter som ska ges ut eller ska vi fortfarande ha det så att Kulturrådet avgör? Berit Högman sade att hon aldrig har blivit så upprörd som över det här förslaget. Vad är det som gör dig upprörd? Är det att vi tar bort kravet på att de ska gå med förlust? Är det att vi tar bort kravet på teknikneutralitet? Är det att vi håller fast vid att det ska vara kvalitet på de tidskrifter som får stöd?
Blir ni upprörda över att vi tycker att Kulturrådet även fortsättningsvis ska avgöra vilka tidskrifter som ska få stöd? Från majoriteten i utskottet vill jag säga att frågan just nu diskuteras i utskottet. De skrivningar som kommer att göras på området sammanfaller naturligtvis helt och hållet med det som sägs i svaret i interpellationsdebatten i dag.
Vi är alldeles övertygade om att också det stöd som kommer att finnas framöver ger utrymme för en bred kulturdebatt. Det är viktigt. Det är en viktig del av svensk demokrati att vi har en bred kulturdebatt. Vilka som får stöd framöver kommer att avgöras av Kulturrådet. Jag är av den bestämda åsikten att det inte är politiken i kulturutskottet som ska avgöra vilka kulturtidskrifter som ska få stöd framöver.
Christer Nylander (L):
Jag begärde ordet för att ge Gunilla Carlsson två minuter till för att ge besked i de frågor som jag ställde. Jag tror att hon därmed har möjlighet till det. Vilka förändringar är det som ni vill se? Är det inte teknikneutralitet? Vill ni inte se att Kulturrådet avgör vilka som ska få stödet utan att vi politiker i utskottet ska göra det i stället, eller är det någonting annat?
Jag ger Gunilla Carlsson ytterligare en stund på sig att ge besked i dessa frågor. Ni säger att ni vill genomföra förändringar också i fråga om detta. Ge besked! Vilka förändringar är ni beredda till på detta område? Vi är nog i så fall överens om att det verkligen behövs förändringar.