Patrik Björck (S):
Nu kommer vi till andra delar av arbetsmarknadspolitiken. Vi diskuterade förut nystartsjobben. Arbetsmarknadsministern och Elisabeth Svantesson var oroliga för att vi skulle stanna vid vår kritik av nystartsjobben och inte syna övriga delar av den borgerliga regeringens arbetsmarknadspolitik. Men den oron visade sig obefogad. Det får den här interpellationen ses som bevis på.
Den obligatoriska a-kassan, som man tillsatt en utredning om att införa, var något man hotade med redan i höstbudgeten år 2006. Den 28 juni 2007 offentliggjordes direktivet och en utredare utsågs. Uppgiften var att man med ett bibehållande av den svenska modellen med facklig a-kassa skulle införa ett obligatorium.
De motsägelsefulla direktiven kritiserades redan från start av praktiska och administrativa skäl och för vilka konsekvenser det skulle få på den samhällsmodell som givit Sverige en sådan konkurrensfördel som partierna här i riksdagen åtminstone i ord säger sig stödja. Det kändes på många sätt motsägelsefullt och knepigt. Nu kommer det rapporter om förseningar, bekymmer och problem.
Det är nya direktiv, och utredningen kör fast. Man kan återigen ha en stillsam förhoppning om att arbetsmarknadsministern nu kanske kan besinna sig, lyssna och fundera över hur man ska hantera situationen. Det har funnits andra exempel där man har tagit tillfället i akt och lyssnat på den kritik som har kommit.
Ministerkollegan på Finansdepartementet Anders Borg har till exempel har haft en del synpunkter på detta. Jag kan i anslutning till den tidigare debatten säga att det var spännande att lyssna på Anders Borg i lördagsintervjun. Det gäller inte bara vad han hade att säga om den obligatoriska a-kassan utan också vad han hade att säga om varför den borgerliga regeringen har raserat och försämrat a-kassan.
Han sade väldigt tydligt att det ska vara mer kostsamt med löneökningar om a-kassan blir dyrare. Där var finansministern otroligt tydlig apropå vilken lönepolitik man ämnar föra. När det gäller arbetare ska det vara kostsamt med löneökningar. Det är väldigt tydligt. Att det så småningom leder till sänkta löner är självklart. Anders Borg säger också andra spännande saker. Han säger att han aldrig har varit en tillskyndare av obligatorisk a-kassa.
Han ser allvarliga problem med en obligatorisk a-kassa. Han säger att om det visar sig tekniskt komplicerat blir det ingen obligatorisk a-kassa. Det skulle heller inte ha några som helst allvarliga effekter om man inte kunde genomföra förslaget. Så säger finansministern. Med anledning av finansministerns synpunkter i den här frågan finns det kanske anledning att fundera lite grann över vilka synpunkter som arbetsmarknadsministern har.
Svaret på interpellationen sändes visserligen för ett tag sedan. Det kom i går. I det svaret arbetsmarknadsministern att man avser att gå vidare och genomföra detta och att man står fast vid det. Nu har vi en historia i backspegeln. Vi kunde konstatera att det var lite ombytta roller häromveckan.
Då var det finansministern som stod som den ståndaktige tennsoldaten och försvarade förbudet mot tilläggsförsäkringar i sjukförsäkringen. Det gjorde han i stort sett ända fram till att statsministern plötsligt sade: Nej, det blir inte något sådant förbud. Då fick finansministern stillsamt rätta in sig i ledet och inse att han hade fel. Är det ytterligare ett sådant exempel som vi ser här?
Är det arbetsmarknadsministern som är den ståndaktige tennsoldaten och försöker hävda den här principen fastän han vet att frågan är död?