KBLab/rixvox huggingface dataset:
Tomas Eneroth (S):
Tack, Thomas Morell! Jag konstaterar att Sverigedemokraternas ton blir allt hårdare och grinigare i takt med att opinionsläget försämras och att vi ändå fortskrider med förändringarna och förstärkningarna på yrkestrafikens område. Jag hade hoppats och tänkt att det hade varit bra om vi hade fått en bred politisk samsyn i Sverige om att främja yrkestrafiken, ha ett genomslag för fair transport och se till att fler söker sig till transportprogrammet.
Det handlar om att se till att man får lite framtidsoptimism som åkare när man inte konkurreras ut av utländska åkare som har dumpade löner eller usla sociala villkor. Jag märker att många ändå ser att det har skett en dramatisk förändring. Jag är också ute på besök och träffar både bilinspektörer och poliser som säger att det är väldigt bra att vi nu har de nya reglerna. Vid mitt senaste besök visade mig polisen faktiskt den senaste utstationeringsdeklarationen.
Det är den jag håller upp här. Man kan på plats redan från dag ett kräva en utstationeringsdeklaration. Det blir hårda böter om de inte har det. Utstationeringsdeklaration, för dem som följer den här debatten, innebär att man har möjlighet att också från fackföreningsrörelsen fråga: Hallå, vilka avtal finns här? Vilka löner finns här?
Det handlar om att vi inte längre ska ha en situation likt den vi haft där polska, ungerska och litauiska chaufförer åkt med usla löner och på usla arbetsvillkor på våra svenska vägar. De har kunnat köra veckovis, bo månadsvis, i sina lastbilar och konkurrera ut svensk åkerinäring. Det är slut på det nu. Det är nu vi ändrar förutsättningarna. Det är nu vi systematiskt i Sverige och i Europa arbetar för att skapa en anständig transportsektor.
Det är vad killarna och tjejerna som jag träffade i Oskarshamn kunde känna. Det finns lite framtidshopp och tro att tiden som lastbilschaufför inte längre är att bo i en hytt på en parkering med dålig lön utan att det är ett ganska kul och spännande jobb med att hålla hela Sverige och hela Europa rullande.
Tomas Eneroth (S):
har frågat mig om jag avser att informera mig om situationen när det gäller trafiksituationen på Ekerö med anledning av Förbifart Stockholm. Det pågår för närvarande en ombyggnad av Ekerövägen som kommer att ge mindre köer och ökad framkomlighet, särskilt för kollektivtrafiken. Jag utgår ifrån att Trafikverket utifrån sitt uppdrag arbetar för att minimera de störningar som uppkommer under byggtiden.
Slutligen återigen, det ankommer inte på regeringen eller ett enskilt statsråd att detaljstyra myndighetens arbete i enskilda projekt.
Tomas Eneroth (S):
Som sagt: Från regeringens sida gör vi precis det vi ska göra. Vi ställer krav på myndigheten - de ska säkra framkomligheten och lyssna in aktörerna när vägbyggnationer eller andra infrastruktursatsningar genomförs. Det ligger i Trafikverkets uppdrag att göra detta. Jag har själv besökt räddningstjänster vid flera tillfällen - jag har det intresset - och är imponerad av alla som jobbar inom räddningstjänsten och ambulansverksamheten.
Jag vet att man, precis som taxinäringen, har väldigt god koll på var vägbyggen finns, var man kan ta sig fram och vilken som är den snabbaste vägen. Jag förutsätter, hoppas och tror att det är så att man i det här fallet har en väl fungerande dialog med Trafikverket och kan hantera detta. Det är köer nu, men det är ju därför vi bygger. Det är, återigen, under socialdemokratisk ledning som vi ser till att det byggs.
På den tid som Thomas Morells före detta parti Moderaterna styrde landet satsade man inte tillräckligt på infrastruktur. Då valde man att investera i annat, eller framför allt att sänka skatter. Vi ser till att bygga mer infrastruktur, så att man kan komma ifrån köerna på Ekerö och - i detta fall - får en förbifart. Det kan också handla om att få nya järnvägar eller annat som gör Sverige starkare och rikare och som ger Sverige bättre möjligheter att klara klimatkravet med smarta transporter.
Det är så landet ska styras.
Tomas Eneroth (S):
har frågat mig om jag skaffat mig en samlad bild av situationen för svensk flygindustri samt vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av detta. Jag har nyligen träffat företrädare för flygbranschen, och det är tydligt att coronapandemin drabbat luftfartens aktörer mycket hårt. Mot bakgrund av detta har regeringen genomfört omfattande insatser för att stödja flygbranschen under pandemin.
Gällande avgiftsutjämningssystemet för säkerhetskontroll av passagerare och deras bagage, det så kallade GAS-systemet, kan jag konstatera att en annan finansiering än avgifter skulle kräva en ändring av lagen om luftfartsskydd. Regeringskansliet har haft en promemoria om en lagändring på remiss till den 15 maj. Regeringen har ännu inte tagit ställning till om en ändring av lagen om luftfartsskydd är lämplig.
Mot bakgrund av Rysslands invasion av Ukraina beslutade regeringen tidigt om förbud mot rysk luftfart i svenskt luftrum. Förbudet syftar till att ytterligare isolera Ryssland. Liknande beslut fattades även på EU-nivå. De åtgärder som regeringen har vidtagit visar att regeringen tagit utmaningen för flyget på största allvar. Vi kommer att fortsätta följa flygets utveckling inklusive effekterna av kriget i Ukraina.
Tomas Eneroth (S):
Låt mig backa lite i tiden till när jag läste en rapport från Trafikverket där det stod: Allt reguljärt flyg mellan länder har upphört. Några månader in i pandemin upphörde ju i princip allt flyg, och det var tomt på skärmen för oss som har den där appen där man kan följa flyget. Det fanns inga plan på himlen.
Initialt fick vi då jobba dygnet runt på Infrastrukturdepartementet med att ta fram kreditgarantier för flyget. Det handlade om lån på uppemot 5 miljarder kronor för att flygföretag inte skulle gå i konkurs. Vi fick skjuta till resurser på 2,5 miljarder till Swedavia, som ansvarar för de statliga flygplatserna.
Vi fick även i flera omgångar stötta de regionala flygplatserna. Dessutom fick vi bidra till Luftfartsverket eftersom flygavgifterna sjönk.
För att säkra samhällsviktigt flyg, inte minst till Gotland och Norrland, inrättade vi en allmän trafikplikt där vi med statliga medel upprätthöll flygtrafik till fastlandet från Gotland och från Norrland till Stockholm. Det handlade om att kunna transportera sjukvårdsmateriel och ibland även patienter. På denna väg har det varit under hela pandemin.
Det har handlat om att säkra att flyget har förutsättningar att inte bara klara krisen utan även livet efter krisen, "post corona", som ledamoten Åkesson brukar säga.
Ett av skälen till att Infrastrukturdepartementet bland annat har remitterat promemorian om GAS-avgifterna är att se på vilket sätt vi kan säkerställa att både svenskt flyg och flyget generellt i Europa har bärkraft att klara utmaningarna framöver.
Det är ingen tvekan om att sanktionerna till följde av Rysslands invasion i Ukraina också påverkar flygtrafiken i form av längre internationella rutter och indirekt genom stigande drivmedelspriser och en del andra konsekvenser. Sverige behöver flyg. Jag har ofta sagt att flyget behövs men att flyget behöver ställa om.
Det jag pratar med flygets aktörer om är hur flyget ska klara av att ställa om till biodrivmedel och så småningom el och samtidigt klara en konkurrenssituation med lågprisflyg som etablerar sig alltmer aggressivt och inte följer sociala villkor och avtal.
För svensk del är det ju viktigt att upprätthålla internationella flygförbindelser men också, som Maria Stockhaus lyfte fram, tillgänglighet i hela landet. Här arbetar vi systematiskt med att se hur kostnadsbilden kan förändras framöver, vilket är skälet till att vi tittar på förutsättningar att förändra GAS-avgifterna.
Liksom alla övriga EU-länder tittar vi också på hur vi ska hantera underskottet till följd av att man inte har kunnat ta ut avgifter i samma utsträckning som tidigare. Detta är anmält hos EU-kommissionen, och det bedöms framför allt bli aktuellt att ta förnyade ställningstaganden under 2023 - som svar på Anders Åkessons fråga.
Nu bereder vi för att få ett bra underlag så att vi kan se till att Sverige kan säkra både flygets fortsatta utveckling mot hållbarhet och bra tillgänglighet i Sverige, precis som vi lyckats göra, inte minst under pandemin.
Tomas Eneroth (S):
Jag tackar Anders Åkesson för interpellationen. Detta är som sagt viktigt. Jag tror att vi har en ganska bred samsyn i Sverige om flygets betydelse. Vare sig man kommer från Gotland, från Småland eller för den delen från norra Sverige är det en grundläggande självklarhet att se flygets betydelse, för det är inte alltid så att det finns alternativ.
Det är också ett av skälen till att jag som glad teknikoptimist, precis som andra här i salen, vill att vi ska ha en snabb teknisk utveckling, inte minst för att öka tillgängligheten men också för att minska flygets klimatpåverkan. Därför lägger vi avsevärda resurser på att flyget ska kunna ställa om, med alltifrån elflyg till andra typer av drivmedel.
Här jobbar vi också internationellt för att få ett fungerande styrsystem som underlättar för de aktörer som vill ställa om. I dag är ordningen sådan att man inte får beskatta fossilt flygbränsle, enligt Chicagokonventionen. Det gör att det inte finns någon skattefördel för aktörer som vill gå före.
Här jobbar vi för att förändra det internationella regelverket, och så går vi fram i Sverige för att se vad vi kan göra tillsammans med andra europeiska länder för att få fram till exempel differentierade start- och landningsavgifter eller på andra sätt hitta rätt styrmedel. Men det är också precis som Anders Åkesson säger, herr ålderspresident: Vi har också ett gemensamt ansvar för att säkra tillgängligheten framöver, och det ansvaret tar vi.
Tillsammans med flygets aktörer säkerställer vi att man kan agera som ansvarsfulla företag på svensk flygmarknad, med det ansvar det innebär, men också att man har rimliga ekonomiska förutsättningar att kunna ta det ansvaret. Där får vi hjälpas åt ibland, med alltifrån allmän trafikplikt och avgiftssättning till det som ibland under kristider har varit direkta branschstöd. Vi får jobba tillsammans för flygets fortsatta utveckling i Sverige - men det ska vara en hållbar utveckling.
Tomas Eneroth (S):
Thomas Morell har frågat mig om jag och regeringen avser att agera så att underhåll på befintliga vägar och järnvägar prioriteras. Den 7 juni beslutade regeringen om en ny nationell plan för transportinfrastrukturen avseende perioden 2022-2033. Planen innehåller bland annat utökade satsningar på såväl investeringar som underhåll av vägar och järnvägar.
Det är en förutsättning för att stärka Sveriges konkurrenskraft och upprätthålla viktiga samhällsfunktioner, men också för att nå klimatmålen. Den nya planen innebär att 197 miljarder kronor kommer att gå till vidmakthållande av vägar och 165 miljarder kronor till vidmakthållande av järnvägar under planperioden. Trafikverket har aldrig haft så mycket pengar till just underhåll.
Det skapar förutsättningar för att bland annat förbättra robustheten och höja standarden men också förbättra tillgängligheten.
Tomas Eneroth (S):
Jag är ledsen, men det är så många felaktigheter i det som nu påstås att det är svårt att hinna bemöta. Jag tror att de flesta av oss ändå har åkt tåg någon gång och hört konduktören säga att det är ett godståg eller ett pendeltåg som går sakta framför det tåg vi sitter i. Alltså får vi vänta lite. Det säger någonting både om den trängsel som vi har i det svenska järnvägssystemet men också om den utmaning som det innebär när godståg, pendeltåg och fjärrtåg samlas.
Poängen med att tillföra kapacitet är att man också ökar förutsättningarna att separera trafiken. Då tillför man totalt sett mer kapacitet. Det må vara hur som helst med det, men kontentan är att Moderaterna gör besparingar på 30 miljarder på ny infrastruktur, och Kristdemokraterna gör besparingar på 50 miljarder på ny infrastruktur.
Ska jag tolka det som att Sverigedemokraterna då kommer att ställa krav på Moderaterna och Kristdemokraterna på mer resurser till ny infrastruktur för att vara ett regeringsunderlag? Jag känner igen den debatten från när vi pratade om mobilitetspaketet och har ännu inte sett ett enda krav från Sverigedemokraterna på deras tilltänkta regeringsvänner.
Skulle Sverigedemokraterna nu kommunicera någonting sådant och säga att de vill ställa krav på att Moderaterna och Kristdemokraterna ska lägga mer pengar på ny infrastruktur tror jag att de flesta i landet skulle välkomna detta.
Men erfarenheten säger att Sverigedemokraterna är så angelägna om att få till ett regeringsskifte att de i vanlig ordning kommer att välja att vika ned sig i fråga om detta och i stället rösta för att Ulf Kristersson får bli statsminister i landet. Jag skulle beklaga det eftersom det innebär att vi riskerar att få en utveckling med mindre klimatpolitik, mindre satsningar på infrastruktur, mer skattesänkningar och större klyftor i landet. Jag som socialdemokrat vill inte ha en sådan utveckling.
Därför hoppas jag att vi går starkare fram i detta val och kan säkra regeringsmakten.
Tomas Eneroth (S):
Patrik Jönsson har frågat mig om jag och regeringen avser att agera för att minska tågförseningarna. Den 7 juni beslutade regeringen om en ny nationell plan för transportinfrastrukturen avseende perioden 2022-2033. Den medför bland annat utökade satsningar på såväl investeringar som underhåll av vägar och järnvägar. Det är en förutsättning för att stärka Sveriges konkurrenskraft, upprätthålla viktiga samhällsfunktioner och nå klimatmålen.
Den nya planen innebär att 165 miljarder kronor kommer att gå till vidmakthållande av järnvägar under planperioden. Trafikverket har aldrig haft så mycket pengar till underhåll. Det skapar förutsättningar för att bland annat förbättra robustheten, höja standarden och förbättra tillgängligheten.
Tomas Eneroth (S):
Tack, Patrik Jönsson, för roliga och bra debatter under den här mandatperioden! Det har varit kul att debattera. Patrik Jönsson konstaterar att han inte har förtroende för att jag skulle kunna lösa en del samhällsutmaningar. Det ligger så att säga i sakens natur att han tycker så, och jag är ganska övertygad om att det inte föresvävar Patrik Jönsson att rösta på vare sig Socialdemokraterna eller mig. Likväl kan man ha en bra debatt, och det tycker jag att vi ofta har.
Jag konstaterar att det är under de åtta år som vi har haft socialdemokratiskt ledda regeringar som vi har satsat på infrastruktur. Det gjorde vi inte när vi hade en moderatledd regering. Då prioriterades annat. Då tog man bort Norrbotniabanan ur nationell plan. Då minskade man satsningarna på ny infrastruktur. Framför allt innebar det att man prioriterade skattesänkningar i ett läge då vi borde ha rustat Sverige för framtiden. Då trodde man inte på att Sverige skulle kunna växa som industriland.
Då var industrin "basically gone", för att citera statsministern på den tiden. Nu är det annorlunda. Nu är det en grön industriell revolution. Jobben växer fram för att vi har haft en progressiv klimatpolitik - något som Sverigedemokraterna väldigt ofta har motarbetat. Vi rustar och upprustar den svenska infrastrukturen mer än någonsin, och vi har dessutom modet att investera i infrastruktur inför framtiden.
Vi ger mer pengar till järnväg, vi stärker sjöfarten, vi utvecklar flyget och vi ser till att både bygga nya vägar och rusta de vägar vi har. Vi har helt olika syn på detta. Jag hoppas och tror att det för väljarna och många andra är ganska uppenbart att om man fortsatt vill ha en välfärdsstat som tar hand om klimatutmaningarna och som inte pekar ut syndabockar utan vill att hela landet ska vara med på resan - då är det Socialdemokraterna som gäller. Detta kommer jag fortsatt att jobba med. Vi ses på barrikaderna - tack för en bra debatt!
Tomas Eneroth (S):
har frågat mig vilka av de förslag som sjöfartsnäringens Blå tillväxt presenterat som regeringen kommer att tillmötesgå. Det frivilliga tonnagebeskattningssystemet infördes bland annat med syftet att öka andelen svenskflaggade fartyg i den svenska handelsflottan. Vid införandet var regeringen tydlig med att avsikten var att följa upp och utvärdera effekterna av lagstiftningen.
Utöver tonnagebeskattningssystemet har omfattande satsningar gjorts för att stärka konkurrenskraften för den svenska sjöfarten. Den så kallade ekobonusen är förlängd och breddad, resurserna till Sjöfartsverket har ökat markant och regeringens nationella sjöfartssamordnare jobbar vidare med att främja svensk sjöfart. Dessutom kunde regeringen nyligen besluta om en nationell plan med historiska satsningar på sjöfarten.
I jämförelse med när Moderaterna styrde Sverige femdubblar vi nu investeringarna i sjöfartens infrastruktur. Jag kommer även fortsatt att noga följa den svenska handelsflottans utveckling.
Tomas Eneroth (S):
Jag tackar Hans Rothenberg för det generösa erbjudandet. Vore det inte en ödets ironi om en riksdagsledamot från Smålands mitt, där vi inte har något hav - ja, möjligtvis "Helgahavet", det vill säga Helgasjön; annars har vi inte mycket sjöfart - skulle ha hand om de maritima frågorna? Jag ser det som en hedersbetygelse och uppskattar verkligen erbjudandet. Jag siktar dock naturligtvis på att vi ska få fortsätta regera.
Jag gläds åt att Hans Rothenberg och flera andra i riksdagen under den här tiden har lyckats lyfta sjöfarten tillsammans med regeringen och mig. Nu pratar ju transportköpare sjöfart i en utsträckning vi inte varit med om tidigare, liksom kommun- och regionpolitiker. När vi drog ihop företrädare för landets hamnar till departementet för ett antal år sedan var det första gången det gjorts av en regering.
Nu har vi haft flera sådana hamnmöten, för det är viktigt att de förstår sin roll i den svenska sjöfarten. Detta är sannolikt Hans Rothenbergs sista debatt i riksdagen. Jag vill passa på att tacka så mycket - å regeringens vägnar, höll jag på att säga - för gott samarbete under den här tiden och för goda insatser, inte minst för sjöfarten! Vi ses väl där ute - på bryggan, på kajen eller på barrikaden. Vi får välja vilket. Tack för en bra debatt!
Tomas Eneroth (S):
Anders Åkesson har ställt frågor till mig om hur jag ser på förslagen i Riserapporten gällande dispenshantering för mobilkranar. Frågan om att underlätta dispenshanteringen för tunga transporter är viktig. Behovet av transporter av mobilkranar är stort eftersom de ofta behövs med kort varsel för arbete vid bland annat byggarbetsplatser och trafikolyckor. Därför måste dispenshanteringen gå snabbt och enkelt.
Trafikverket har finansierat ett projekt som drivits av Rise, Research Institutes of Sweden AB, i vilket bolaget har gjort en nulägesanalys av hur transportdispenser hanterats samt lämnat en rad förslag på förbättringsåtgärder. Därmed har regeringen nu fått ett viktigt underlag för att kunna gå vidare med frågan om enklare och snabbare dispenshantering. Rapporten analyseras nu inom Regeringskansliet.
Tomas Eneroth (S):
Tack, Anders Åkesson, för en viktig interpellation och inte minst för engagemanget i detta! Det är precis som sägs: Det är allt större och alltmer sofistikerade kranar. De är också relativt sett viktigare, skulle jag nog säga, i väldigt många sammanhang, inte minst byggprocesser. Det innebär både produktionsbortfall och en massa andra nackdelar om de inte kommer på plats.
Det konstateras i Riserapporten, vilket jag tycker är intressant, att det skiljer sig åt mellan hur Trafikverket och kommunerna handlägger ärenden. Trafikverket har ändå en relativt snabb process. Men även hos kommunerna skiljer det sig. Framför allt är det väldigt stora skillnader mellan små och stora kommuner. Jag är helt övertygad om, fru talman, att både Anders Åkesson och jag som tidigare kommunpolitiker vet varför. Detta är ansökningar man får relativt sällan.
Det inträffar inte ofta. I en liten kommun kanske det är någon handläggare som någon gång får hantera detta. Då är man ovan vid regelverket och vill dubbelkolla. Det tar tid. Det är ett av skälen till att Trafikverket och SKR nu för en dialog - det är det jag försäkrar mig om. Är det en handbok som ska tas fram? Kan vi hitta beslutsstöd?
Kan vi hitta andra sätt att underlätta hanteringen för exempelvis en liten kommun så att den i stället för att slå i lagböcker, författningar och förordningar snabbt kan hitta en vägledning för hur det ska gå till? Jag tror att detta är lite för sällan förekommande för att bygga ett stort nationellt system. Man kunde ju annars tänka sig att centralisera processen. Men lokalkännedomen är viktig, att man kan hitta vilken väg man ska gå.
Jag konstaterar också att dispensansökningar för mobilkranar, vilket är intressant, i princip alltid beviljas. Det är effekten av en ordning där man ansöker, och är det sedan några problem har man en dialog och hittar en ny väg. Vad vi nu har att arbeta med är alltså ett dispensförfarande där en ansökan i princip alltid beviljas.
Då är i alla fall min slutsats - jag tror också att det är helt rätt utifrån Riserapporten - att det inte handlar om att göra om hela systemet utan snarare om att säkerställa att kunskapen finns, att hanteringen finns och att man snabbt kan göra detta. Sedan kan det ske med gemensamma handböcker, beslutsstödssystem eller digitala plattformar. Det ankommer inte på mig som statsråd att ha den typen av detaljsynpunkter.
Jag tror dock att det är där någonstans man behöver arbeta mellan SKR och Trafikverket. Regelverket som sådant är, vad jag förstår, inte jättekomplext. Det handlar om lokalkännedomen, kunskapen och förmågan att snabbt hantera detta. Alternativet är att titta på generella dispenser eller liknande, men det är ingenting man i någon större utsträckning lyfter i rapporten.
Man tittar på handhavandet hos kommunerna och i Trafikverket, och de förslagen tycker jag att det är rimligt att nu arbeta vidare med tillsammans.
Tomas Eneroth (S):
Jag delar helt och hållet resonemanget. Vi är redan i ett skede där det pågår en verkställighet. Jag redovisade att Trafikverket har dialoger med SKR, men det är också så att Transportstyrelsen just i denna stund bereder frågan inför sin översyn av de allmänna råden om undantag för färd med breda fordon och långa fordon.
Det ligger på myndigheternas ansvarsområde, men både Trafikverket och Transportstyrelsen har processer på gång för att titta på såväl de allmänna som den grundfråga som jag ändå tycker att Riserapporten lyfter: Behövs det någon form av gemensam kunskapsbas, databas eller handbok som underlättar hanteringen? Den tredje frågan som Anders Åkesson berör, fru talman, tycker jag är viktig.
Det får inte bli så att de som följer reglerna får en tuffare konkurrenssituation och passeras förbi av dem som struntar i dem. Det är ett av skälen till att jag har velat utöka kontrollerna av trafiken från polisens sida.
Många här känner till att vi öronmärkte resurser för kontroll av yrkestrafik när det gällde den så kallade cabotagetrafiken, men i uppdraget för kontroll av yrkestrafiken vidgade vi detta till att se på hur vi kan få en effektivare kontroll av yrkestrafiken, inkluderande taxi, bussnäring och lastbilstrafik men också annan yrkestrafik. Jag tror att det är nödvändigt.
Även om detta är sällan förekommande handlar det om tunga fordon som i värsta fall kan leda till risker för omgivande trafik. Då måste det finnas regelbundna polisiära kontroller, inte minst för att komma åt dem som agerar oseriöst i det här skedet.
Min erfarenhet är ändå att Mobilkranföreningen - Anders Åkesson har alldeles rätt i sin notering om föreningar - har bra koll och tillhör den grupp av företag man vänder sig till. Man ser att det är certifierade företag med gedigen erfarenhet. Men det är helt rätt: Vi kan inte ha en ordning där brist på kontroll leder till att det uppstår en marknad för oseriösa aktörer.
Därför är det otroligt viktigt att vi nu säkerställer att vi ökar kontrollerna på väg, inte minst i sådan här verksamhet. Men som sagt: Nyckeln handlar egentligen om att korta ned ledtiderna, att snabbare få dispensansökningar godkända och att hitta ett rätt och väl fungerande system mellan Trafikverket, kommunen och företaget som ska genomföra transporten. Då torde detta kunna vara enkelt att lösa, tänker jag.