Tina Ehn (MP):
Tack för svaret! Nu fortsätter vi ändå denna diskussion lite grann. Jag ser att det i svaret finns en underliggande kritik mot den tidigare regeringen och, som vanligt, en självberömmelse att denna regering tagit tag i frågan och gjort något. Det kan man lugnt säga. Frågan är om man har gjort rätt saker, och jag, Miljöpartiet och en stor del av Sveriges befolkning håller nog inte riktigt med om det.
Jag skulle vilja börja med att prata om att regeringens nya och kritiserade rovdjurspolitik ju är ett paket. Det är en paketlösning, och så har det också uttryckts även från miljöministerns sida. Vi och många har kritiserat innehållet i paketet. Vi anser att alltför stora och avgörande delar i detta förslag om vargens framtid och utveckling har vaga och många gånger mycket märkliga grunder.
Det talas om acceptans, genetisk status och hur stort flock vi ska ha. Fokus från regeringen tycks landa i hur vi kan minimera den svenska vargstammen och hur vi kan få hit nya individer som bryter den dåliga genetiska situationen, som varit ett problem. Det är koncentrerat och kontrollerat, det är vapen och flytt.
Man har helt ändrat rovdjurspolitiken, framför allt hur vi ska hantera den icke livskraftiga vargstammen som vi tidigare förvaltat fördelaktigt, skulle jag vilja påstå. Plötsligt ändras spelreglerna, och nu är det inte längre ett brett och långsiktigt arbete som gäller, nu är det en kontrollerad begränsning som är huvudnumret. Den olyckliga och hetsiga licensjakten är över för i år.
Men man skjuter en del med skyddsjaktmotiv, och det kan även vi acceptera som annars säger oss värna den livskraftiga vargstammen. Vi kan förstå att det måste ske. Men den passerade jakten har inte ökat det man kallar acceptans. Snarare verkar det vara precis tvärtom, för nu är inte varg så skyddsvärd längre, nu kan man få jaga den. Vilka belägg har jag för det?
Ja, sådana har jag fått genom att ha talat med folk som arbetar som viltvårdare till exempel och som varit ute och sett jakteffekterna. Med det här paketet om vargförvaltningen kommer steg två. Det verkar inte vara så populärt som själva jakten. Jag är inte förvånad - Miljöpartiet insåg det redan då regeringen lade fram sitt nya rovdjursförslag. Hela oppositionen har ifrågasatt den del som handlar om hur man vill förstärka den genetiska statusen.
Vi delar regeringens uppfattning om att det bästa är att försöka få självinvandrade vargar och hitta de svenska vargarna och reviren. Men jag uppfattar att det inte finns så mycket till handlingsplan och att man har haft väldigt bråttom. Nu ska man göra någonting. Det är inte möjligt att endast skjuta en vargstam frisk. Det borde alla inse.
Jag har läst att jägarorganisationerna tvekar lite grann i sina åtaganden, men jag är glad att miljöministern visar en klarhet här: Att man måste ta sitt ansvar är nästa steg i paketet. Det är inte endast jakten som ingick i paketet. Man kan inte hoppa av på halva vägen. Vi är ense om att den genetiska situationen är farlig.
Det är en mycket kraftigt inavlad vargstam vi har, och det krävs politik och långsiktiga beslut. En inplantering eller en förflyttning ska ske. Jag är väldigt intresserad av och kommer att följa hur det kommer att gå till. Vi ska inte glömma att man först har börjat skjuta, har skjutit 28 stycken; vi har skyddsjakt som sker just nu; man kör över vargar, fyra dog förra veckan.
Sedan har vi det andra steget som kommer långt efter det första steget. Det är ett trestegshandlingsalternativ. I USA tog det fem år från beslutet till verkställigheten. Hur kommer det att se ut?