Mathias Sundin (L):
Låt mig börja med att yrka bifall till reservationerna 4 och 9 så att jag inte glömmer det. Jag ska börja i det negativa, i det farliga, men jag ska verkligen se till att avsluta positivt. Det farliga som vi ser i vår omvärld och kring Östersjön är naturligtvis Ryssland.
När det gäller den ryska aggressionen, som ledde till annekteringen av Krim och det pågående kriget mot Ukraina, är det inte svårt att föreställa sig ett scenario. Vi ser ju ett antal ryska hot mot Baltikum, och det är inte svårt att förstå att ryska aggressioner mot Baltikum lätt kan spilla över till Sverige, och då framför allt Gotland.
Det är därför som vi från Liberalernas sida har tjatat i så många år om att vi behöver en permanent militär närvaro på Gotland. Det har vi hånats för en hel del, och det kan vi ta. Nu finns denna permanenta närvaro på Gotland. Den behöver dock bli mycket starkare än vad den är i dag. Hela Försvarsmakten behöver bli mycket starkare. Det krävs en rejäl upprustning av det svenska försvaret.
I dag ligger försvarsutgifterna på ungefär 1,1 procent av bnp. Det är en sjunkande trend. Från Liberalernas sida vill vi se en rejäl höjning - vi har de första pengarna till detta i den här budgeten - och att man på sikt återigen når upp till 2 procent av bnp till försvaret. Det kanske låter orealistiskt. Det är en fördubbling av försvarskostnaderna, men höjningen ska göras över flera år.
Men kom ihåg att så sent som år 2000 låg vi faktiskt på den nivån! Det är naturligtvis en mängd saker som behöver göras i den här upprustningen. Men en av de viktigare punkterna är kopplad till flygvapnet. I dag har vi ungefär 100 stridsflygplan av JAS Gripen modell C/D.
Dessa ska nu börja skrotas och ersättas av nya flygplan av modellen E. Problemet är att de 100 som vi har nu ska bli 60 framöver. Dessutom fungerar den modell som vi har nu alldeles utmärkt. Några av dem levererades så sent som för ett år sedan.
Att nu börja skrota dessa för att dessutom minska flygvapnet är helt fel väg att gå. Från Liberalernas sida vill vi behålla de 100 stridsflygplan som vi har i dag och lägga till de 60 för att verkligen rusta upp flygvapnet. Fru talman! Låt mig nu gå över till det mer positiva.
Visserligen är det med utgångspunkt i ett problem, men ett problem som vi vet vad det är och som vi ser en tydlig lösning på. När det gäller arbetslösheten är det väldigt lätt att få jobb om man är född här i Sverige, är Svenne banan som jag. Arbetslösheten är i alla fall väldigt låg i den gruppen, så där är inte de stora problemen.
Däremot i gruppen lågutbildade, inte minst många flyktingar som kom förra året av vilka en hel del snart är på väg in på arbetsmarknaden, är arbetslösheten väldigt hög. Men det positiva är att vi vet varför den är hög. Vi har höga ingångslöner i Sverige och det är väldigt dyrt att anställa människor för enklare jobb.
Vi har få enkla jobb just på grund av att det är dyrt att anställa. Det är räcker att gå på restaurang i ett annat land. Då ser man ofta hur mycket mer personal man har där än vad vi har här i Sverige, och det beror på att det är väldigt dyrt att anställa sådan personal i vårt land. Lösningen är naturligtvis att göra det billigare att anställa människor, så att vi skapar fler av den här typen av enkla jobb.
Meningen är inte att de ska jobba i de här jobben i hela sitt liv, utan det är en väg in på arbetsmarknaden. Man får in en fot på arbetsmarknaden och ett första jobb, för det bästa sättet att få ett jobb är att ha ett jobb. Men om det finns få sådana jobb och det är väldigt dyrt att anställa får man inte det första jobbet någon gång. Vi liberaler har ett antal lösningar på detta.
En av dem är det vi kallar startjobb, som i korthet går ut på att det helt enkelt blir enklare och billigare att anställa människor, exempelvis flyktingar, för den här typen av enkla jobb. En annan viktig del för den här typen av enkla jobb är framväxten av delningsekonomin.
Jag ska kort försöka beskriva vad det är, även om det kanske säger sig självt när man hör ordet. Jag och min fru har ett litet torp. På hösten ska man ju helst gräva trädgårdslandet där och få ned lite ny gödsel i marken så att det växer bättre året därpå. Jag slipper helst göra det för hand, så det vore bra att ha en jordfräs.
Men det känns lite onödigt att köpa en jordfräs för flera tusen för att använda den till ett litet trädgårdsland en gång per år. Det finns då delningsekonomiföretag, till exempel ett som heter Grannsaker, där man kan kolla om det finns någon i närheten som kan hyra ut sin jordfräs. Tyvärr hittade jag ingen, så jag fick gräva i alla fall. Men det är så det ska funka i teorin.
Framväxten av delningsekonomin innebär en mängd olika tjänster. Grannsaker är en grej, och det handlar om mer högkvalificerade jobb. Men i många av delningsekonomiföretagen utför människor tjänster. Det mest kända av dessa är Uber, där privatpersoner mot betalning kör andra privatpersoner i sina privata bilar.
Men det finns massor av sådana här företag, och de kan växa fram snabbt om vi uppdaterar lagar och regler så att de kan växa fram.
I våras lade Uber ned just denna verksamhet, Uberpop, efter tydliga signaler från regeringen att man inte tänker uppdatera lagar och regler så att detta blir tillåtet. Det är en omodern och bakåtsträvande inställning att försöka hindra denna typ av jobb eller tro att man kan förbjuda detta.
Företagen och de som utför dessa jobb ska göra rätt för sig genom att betala skatter och så vidare, och Liberalerna vill se till att det är enkelt att göra rätt för sig. Vi behöver få fram nya enkla jobb. Men regeringens politik gör det dyrare, inte billigare, att anställa och mindre lönsamt, inte mer lönsamt, att arbeta.
Dessutom jobbar man för att bromsa utvecklingen av delningsekonomiföretag som Uber och andra. Det kommer att göra det stora problem vi har i dag med hög arbetslöshet bland många invandrare till ett jättelikt problem. Fru talman! År 1975 uppfann en man som jobbade på Kodak den första digitalkameran.
Kodakcheferna tänkte att det nog inte var framtiden. Man kan förstå deras inställning, för den första digitalkameran var rätt värdelös. Den var stor, tung och dyr. Den tog bilder med 0,1 megapixel, och det tog nästan en minut att få fram bilderna.
Kodakcheferna menade att de var i en lukrativ bransch och tjänade massor med pengar på kamerafilm, så det ville de fortsätta att satsa på. År 1995 kunde man fortfarande tänka att Kodakcheferna hade rätt. Kodak hade då 140 000 anställda runt om i världen och omsatte 250 miljarder kronor. Det tuffade på rätt bra med kamerafilm. Men 2012 gick Kodak i konkurs.
Man blev utkonkurrerad av digitalkamerorna. Jag skulle säga att Sverige är i samma position nu som Kodakcheferna var då. De missade den tekniska tillväxten, och de missade Moores lag, som säger att processorkapaciteten dubblas vartannat år. I början ser dubblingen inte så mycket ut för världen. Lägger man ut det på en lång linje år efter år händer det inte så mycket i början.
Men precis som en hockeyklubba stack det iväg rejält uppåt, och digitalkamerorna blev mot slutet snabbt mycket bättre, billigare och lättare att använda än andra kameror. Sverige är i detta läge nu. Vi kan välja att satsa på kamerafilmen, som vi har, och hoppas att det funkar. Eller så väljer vi att satsa på alla de företag som växer fram kopplat till digitalisering.
Vi har en mängd framgångsrika startup-företag i Sverige. Det kräver dock reformer. Det går inte att sitta still och bromsa Uber och andra företag som växer fram, för det är de nya jobben. Men om vi gör dessa reformer är jag övertygad om att Sverige har enorma möjligheter och att Sveriges bästa tid ännu ligger framför oss.