KBLab/rixvox huggingface dataset:
Larry Söder (KD):
Jag fick ingen tydlig signal från Johan Löfstrand om han var med på att se över kreditrestriktionerna och införa bospar och startlån under nästa år eller inte. Jag håller inte med om att bostadsbristen är ett storstadsfenomen. Det är 240 kommuner i Sverige som har bostadsbrist, men givetvis finns det olika typer av problem i dessa kommuner.
Faktum är att marknadsekonomin fungerar sådär vad gäller bostäder. Det finns helt enkelt inga köpare som kan betala vad det kostar att bygga bostäder. Där kommer problemet med kreditrestriktionerna in. Människor får inte låna tillräckligt för att kunna köpa de bostäder som kan byggas.
Vad gäller hemlösa ska jag ställa en konkret fråga: Kan Socialdemokraterna tänka sig att ställa krav på hemlöshetsrapporter i de 20 största kommunerna?
Larry Söder (KD):
Ola Johansson påpekar att Centerpartiet inte har någon egen budget. Jag vill påpeka för Ola Johansson att ni har en egen budget. Det är regeringens budget. Ni står bakom den, och ni får ta ansvar för den precis som övriga som har varit med och förhandlat om den. Jag känner Ola Johansson som en enveten person som har starkt engagemang för bostadsfrågor och inte ger sig så lätt.
När vi fattade beslut om budgeten för 2019 i kammaren var Centerpartiet starkt kritiskt till investeringsstödet. I bästa fall kan man säga att ni inte har vunnit förhandlingen med regeringspartierna. Investeringsstödet finns kvar i denna budget. I sämsta fall kan man säga att Centerpartiet har bytt fot helt plötsligt och har en annan uppfattning när det gäller investeringsstödet.
Det skulle vara intressant att få reda på vilket som gäller. I valrörelsen var Centerpartiet även kritiskt till kreditrestriktionerna. Det står inte ett ord om detta i den budget som har lagts fram. Min fråga gäller egentligen vad Centerpartiet har fått igenom i denna budget när det gäller bostadspolitiken. Eftersom jag vet att Ola Johansson är enveten förutsätter jag att man har försökt in i det längsta men inte lyckats.
Eftersom man också är med och styr skulle jag vilja ställa samma fråga som Ola Johansson ställde till bostadsministern. Vad säger du till det unga paret som inte har någon bostad? Var ska de bo?
Larry Söder (KD):
När det gäller kreditrestriktioner, bosparande och startlån tror jag att Centerpartiet och Kristdemokraterna har liknande uppfattning. Det är nödvändigt för att öka rörligheten på bostadsmarknaden. Vi som parti är i opposition. Men Centerpartiet sitter och förhandlar med regeringspartierna och är därmed medansvarigt till den politik vi nu har 2019 och 2020. Jag undrar vad Centerpartiet har gjort för att kunna förändra dessa spelregler.
Det handlar om att öka rörligheten på bostadsmarknaden genom att sänka kreditrestriktionerna, se till att bospar finns och att startlån kommer igång. Jag har fortfarande inte fått svar från Ola Johansson. Var ska människorna bo? Ni är medansvariga för den politik som nu drivs. Människor har inte tillräckligt med bostäder i Sverige. Var ska de människorna bo? Var ska det unga paret bo som du pratade med bostadsministern om? Vad är ditt svar till dessa människor?
Larry Söder (KD):
Bostadsministern sa att budgeten är ett stort steg i rätt riktning. Jag ser tyvärr inte den riktningen. Det skulle vara intressant att få reda på vilken riktning det är. I denna budget som helhet ser jag nämligen inte någon utveckling för bostadspolitiken. Det finns en avsaknad av riktning när det gäller bostadspolitiken. Jag skulle vilja fråga bostadsministern om något som anknyter till mitt anförande.
Har bostadsministern rätt problembild när det gäller bostadsmarknaden? Och har han utefter den problembilden vidtagit rätt åtgärder? Vad är det för problembild bostadsministern ser på bostadsmarknaden? Och vilka förslag på åtgärder har han i så fall för det?
Larry Söder (KD):
Jag kan utan att bostadsministern behöver betala några pengar ge tre förslag: Se över kreditrestriktionerna direkt. Inför bosparande. Inför startlån. Bosparande vill en stor majoritet i riksdagen införa.
I en interpellationsdebatt mellan mig och bostadsministern svarade han som miljöpartist och sa att bosparande var något som man skulle titta på. I dag har vi sett i kammaren att näst intill alla partier är överens om att bosparande är något som vi kan titta på. När kommer den reformen från bostadsministern? Nu kan man inte gömma sig längre. Själva problemet är att man har förstört en bostadsmarknad. Vi måste återupprätta bostadsmarknaden.
Det gör vi genom att människor kan efterfråga en bostad som de faktiskt behöver. Och det kan man göra på den ägda bostadsmarknaden. Om det inte görs blir det inga effekter. Ett investeringsstöd kommer inte att ge människor möjligheten att köpa en bostad. 70 procent av alla vill ha en ägd bostad. Det är billigare i längden att ha en ägd bostad. Varför förnekar bostadsministern människor att köpa en bostad?
Larry Söder (KD):
Jag vill uppehålla mig lite vid betalningsplanens längd vid skuldsanering. När man har hamnat i situationen att man behöver skuldsanering har man oftast under lång tid varit i trångmål när det gäller ekonomin och är i en utsatt situation.
Själva poängen med skuldsanering är att man ska kunna komma tillbaka till ett läge där man kan klara sin egen ekonomi och ha ett normalt liv framöver. Vi är ett antal partier - Moderaterna, Centerpartiet, Kristdemokraterna och Liberalerna - som anser att skuldsaneringen på fem år, vilket är den generella regeln, är ganska lång. Vi skulle i stället vilja att den var på tre år och att man inom den perioden har möjlighet till några betalningsfria månader.
Men majoriteten i utskottet, däribland Socialdemokraterna, har avstått från att gå på vår linje. Det är 44 000 personer som är i den situationen. Jag vill hävda att de inte gör det med lätthet. Det är 44 000 personer som har det svårt och som tycker att det är jobbigt. Jag säger ibland att det är som att sitta på avbytarbänken i fem år för att sedan på ett eller annat sätt komma in i spel igen.
De här personerna skulle gynnas av om skuldsaneringen var på tre år i stället för fem år. Jag vill fråga riksdagsledamoten varför man anser att man inte kan gå med på förslaget om tre år i stället för fem år.
Larry Söder (KD):
Det är riktigt att det finns en flexibilitet. Man kan besluta om kortare tid. Men då ska det finnas olika orsaker till att göra det. Den generella regeln är att man bestämmer att det ska vara fem år för allihop. Det är min egen uppfattning att man ska ha någon sorts betalningsfri månad, även om perioden är på tre år. Det skulle vara bra. Det gäller exempelvis sommarmånaderna när det finns andra orsaker som gör att till exempel en barnfamilj behöver lite extra tillskott i kassan.
Det gör att jag vurmar för den delen. Jag uppfattar att Socialdemokraterna inte i grunden har något problem med att korta perioden till tre år. De tycker egentligen att det skulle kunna vara helt okej, men de har inte gått med på förslaget eftersom man tycker att det ändå är så pass flexibelt. Jag hävdar att det inte är särskilt flexibelt. Det är en regel som används med några få undantag där man frångår femårsregeln. Det är fem år man har på sig. Jag tycker att det är ganska lång tid att sitta på avbytarbänken.
Det handlar inte bara om de fem åren, utan man har haft ett antal år före det med trasslig ekonomi och då man har haft svårt att sova eftersom man inte har vetat hur man ska klara av det. När man kommer till skuldsaneringen kanske många känner: "Puh, jag har i alla fall kommit hit." Men då ska personen sitta på avbytarbänken, och då har vi som samhälle ändå konstaterat att man inte kommer att kunna klara av att betala sina skulder och att vi måste hjälpa till på ett eller annat sätt. I vår reservation tycker vi att det ska gå på tre år i stället.
Jag tycker ändå att jag hör på Socialdemokraterna att de i alla fall i framtiden kan tycka att det skulle kunna vara en väg att gå. I valet mellan fem och tre år tror jag att tre år är bättre för att kunna komma tillbaka och få möjlighet att utvecklas som människa.
Larry Söder (KD):
Jag tvivlar inte på att Emma Hult både har mod och tar ansvar. Tyvärr visar historien att regeringen inte har samma mod eller tar samma ansvar som Emma Hult. Vi som vet hur planeringsprocesserna går till i kommunerna vet att det tar runt tre, fyra eller fem och kanske sex eller sju år innan en bostad är färdigställd.
Det betyder att de bostäder som färdigställdes 2015-2018 egentligen är en konsekvens av det arbete som alliansregeringen gjorde 2006-2014. Det betyder också att de bostäder som färdigställs just nu är en konsekvens av det arbete som gjordes av den regering som satt 2014-2018. Och det är otvetydigt att antalet bostäder som byggs i Sverige minskar.
Det minskade 2018, det minskade 2019 och det finns prognoser som visar att det kommer att minska även 2020. Även prognoserna för 2021 visar att det kommer att minska. Det är därför jag talar om att det är viktigt att politiker och januaripartierna är modiga och vågar ta ansvar. Det är de som har ansvaret för Sverige. De har ansvaret för att se till att det finns förutsättningar för människor och företag att bygga bostäder.
Det är jättebra att man kommer fram med en sådan här produkt, så långt det är möjligt. Jag inser att det finns saker som gör det problematiskt att fullt och fast lägga fram förslag för alla attefallshus. Därför är jag glad och lycklig att utskottet har gjort en annan värdering. Jag menar dock att om man har mod och vill ta ansvar finns det fler åtgärder som måste vidtas.
Fler saker måste till för att vi ska få upp antalet bostäder som byggs i Sverige. Är Emma Hult beredd att driva på bostadsministern så att prognoserna för 2021 och kanske framåt visar ett ökat byggande så att vi kan få fler bostäder i Sverige?
Larry Söder (KD):
Om man har mod och tar ansvar, varför vågar man då inte lägga fram ett förslag om att se över kreditrestriktionerna? Om man har mod och tar ansvar, varför ser man då inte över möjligheten att införa bospar? Om man har mod och tar ansvar, varför ser man då inte till att det går att ta startlån? Jag vet att de tankarna finns, men man vågar inte.
Om man har mod borde man också ta hjälp av alla partier i Sveriges riksdag för att se var vi kan hitta varandra, vad den gemensamma nämnaren är och vad vi kan gå fram med. Men man har inte modet till det. Vi i oppositionen har under ganska lång tid frågat när det blir bostadspolitiska samtal, så att vi under former kan diskutera hur vi kan lösa detta. Det här är inte ett problem bara för regeringen.
Det är ett problem för svenska folket, och det är Sveriges riksdag som ska hjälpa till i sådana delar. Var finns modet till detta? Om man inte vågar det menar jag att man inte tar ansvar.
Larry Söder (KD):
Replikskiftet mellan Leif Nysmed och Carl-Oskar Bohlin visade tydligt skillnaden mellan oppositionen och majoriteten när det gäller attefallshuset. Jag tänkte bredda diskussionen lite grann. Leif Nysmed tog i talarstolen upp frågan om investeringsstödet. Jag vill fråga varför Leif Nysmed tycker att det är viktigare med företagsstödspolitik i stället för bostadspolitik.
Företagsstöd är det när man ger ett stöd till ett företag, vilket investeringsstödet är. Jag har i denna talarstol pläderat ganska många gånger för att i stället ha ett bospar. Det är ett stöd som går till den enskilda människan som behöver en bostad, det vill säga bostadspolitik. Varför är Leif Nysmed så vurmande för företagsstödspolitik och inte för bostadspolitik?
Larry Söder (KD):
I dag ska vi diskutera ett av de viktigaste instrumenten en kommun har när det gäller att planera och bygga bostäder smidigt och effektivt. En riktigt bra och genomarbetad översiktsplan ska och bör underlätta den fortsatta process som ska ligga till grund för att klara bostadsförsörjningen de kommande åren.
En översiktsplan anger inriktningen för den långsiktiga markanvändningen och ger vägledning för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras.
Det innebär att översiktsplanen ligger till grund för bland annat kommuners detaljplanering och är vägledande när detaljplanerna tas fram. Tyvärr ligger inte alla kommuner i fas. Det är inte heller alla kommuner som anser att detta arbete är av yttersta vikt. Det beklagar jag. Jag kan inte förstå att en kommun kan avstå från att göra ett arbete med översiktsplanen, som underlättar för nästa del i arbetet.
Det är egentligen märkligt att bostadsbristen inte leder till att denna fråga står högt upp på dagordningen. Antalet bostäder som färdigställs är alldeles för litet i förhållande till behovet. I 240 av våra 290 kommuner har vi bostadsbrist. Denna bostadsbrist går ut över de medborgare som inte kan få tillgång till en bostad eller som är i färd med att flytta till den aktuella kommunen för att jobba eller studera.
Förslaget som vi diskuterar i dag är i grunden bra. Vi försöker underlätta för kommunerna när det gäller att hålla översiktsplanen aktuell. Det är ett omfattande arbete som ska göras, och på detta sätt kan man koncentrera arbetet på de delar i översiktsplanen som man anser är i behov av uppdatering.
Det vi kristdemokrater vänder oss mot är att i den stund översiktsplanen anses vara inaktuell ska alla planarbeten hanteras med utökade planförfaranden. Då får man fundera på vems felet är att översiktsplanen inte är aktuell. Är det medborgarens fel? Är det företagarens fel? Eller är det kommunens fel?
Jag hävdar att det är kommunens fel, och att kommunen borde få ta smällen. Men genom det här förslaget blir det företagaren som får ta smällen, genom att det blir längre handläggningstider och förseningar av projekt. Företagaren får ta smällen trots att man vill åtgärda ett problem som kommunen har låtit uppstå från början, det vill säga bostadsbristen.
I stället för åtgärder som innebär att kommunen får ta smällen blir det alltså företagare och medborgare som får göra det. Om det ska finnas en konsekvens av att kommunen inte har gjort sitt arbete borde den riktas mot den som har möjlighet att förändra situationen, det vill säga kommunen. Därför yrkar jag bifall till reservation 1.
Larry Söder (KD):
Översiktsplanen är mycket riktigt en skattkarta, som Emma Hult säger. Man kan fundera på varför inte alla kommuner ser på den på det sättet och varför de inte fullföljer det de är ålagda att göra, det vill säga att ha en aktuell översiktsplan. De ska inte hamna i en situation där den blir inaktuell. Min fråga till Emma Hult är: Har du samma farhågor som jag?
Om översiktsplanen till viss del blir inaktuell drabbas företagaren eller den enskilde genom att processen för att bygga husen blir längre. Vilka möjligheter har vi i så fall att sätta press på kommunerna så att de ser till att översiktsplanen inte blir inaktuell? Jag menar att det är där vi ska sätta mer press på kommunerna. Vi är överens om att det ska finnas aktuella översiktsplaner och att man inte ska hamna i den situationen.
Men jag vet av erfarenhet att inte alla kommunpolitiker tycker att det är lika intressant, och då kanske man hamnar där. Min farhåga är att vi straffar någon annan i stället för kommunerna.
Larry Söder (KD):
Men i dag har ju kommunerna redan detta krav på sig. De ska göra detta varje mandatperiod, men det finns uppenbarligen kommuner som inte tycker att det är intressant. Det har blivit bättre, har vi fått redovisningar om, men det blir inte riktigt bra. Tyvärr är det någon som blir drabbad. Jag ser inte att vi har några sanktioner mot kommunerna på det sättet.
Vi försöker hjälpa till och locka dem att tycka att arbetet ska göras, och vi ser till att planerna blir inaktuella om det inte görs i tid. Jag tror att de som drabbas är företag och enskilda, och jag är lite mer orolig än Emma Hult i det fallet. Jag tror att detta hämmar bostadsbyggandet och att vi kanske får ett hack i byggandet, det vill säga att det går ned under en period bara för att vi inför detta.
Jag hade gärna sett att vi hade högre motivationsåtgärder mot kommunerna i detta fall. Det är de som kan påverka situationen, det är de som har ansvaret och det är de som måste göra arbetet på ett eller annat sätt. Att man inte kan få kommunerna att inse att de har en guldgruva, som Mullsjö kommun uppenbarligen tyckte när de profilerade sig, är lite synd.
Kommer vi att få se regeringen återkomma med andra förslag som gör att det blir lite mer sanktioner så att kommunerna ser till att det inte blir inaktuella översiktsplaner?
Larry Söder (KD):
Jag håller med ministern om att vi i grunden ska vara stolta över bostadsrättsföreningarna och den typen av bostäder som vi har i Sverige. Vi är ganska unika i ett internationellt perspektiv. Jag tycker att det är väldigt bra. Svaret jag får från ministern, att det krävs kompletteringar för att kunna gå vidare i denna fråga, är bra. Det betyder att det kommer att ta ett litet tag innan vi kommer fram till ett beslut på ett eller annat sätt.
Vi deltar gärna i en dialog för att få det så bra som möjligt. När det gäller reinvesteringar i bostäder, i fastigheter, föreslår utredningen till exempel att det ska krävas att det finns en likviditetsanalys, så att den som är i stånd att köpa en andel i bostadsrättsföreningen ska kunna veta hur ekonomin ser ut.
Det ska även finnas olika delar som gör att man enkelt och tydligt kan se hur den ekonomiska situationen ser ut i bostadsrättsföreningen. Det unika med en bostadsrättsförening är att man faktiskt sätter sig i skuld tillsammans med många andra människor, och då måste man ha så bra information som möjligt.
Jag skulle också vilja göra ministern uppmärksam på frågan om ett bostadsrättsregister, som finns med i utredningen. Till skillnad från fastighetsregistret finns det inget centralt register över bostadsrätter. Om föreningarna inte hanterar underrättelser, anteckningar och pantsättningar på ett korrekt sätt kan det leda till att lägenhetsförteckningarna innehåller felaktiga uppgifter om panter.
Om dessa inte är korrekta kan rättsförluster uppstå och de enskilda styrelseledamöterna i bostadsrättsföreningen faktiskt bli skadeståndsskyldiga. Inte att glömma är det krångligt och administrativt stökigt för banker och kreditinstitut att hantera sådana bostadsrättskrediter. De har svårt att få information på ett enkelt sätt, och det kan göra att de drar sig undan från sådana delar i sin verksamhet.
Ett nationellt register skulle underlätta för banker såväl som för föreningar liksom för den enskilde bostadsrättsinnehavaren och framtida köpare. Det finns flera utredningar om just ett register, men man har aldrig kommit till skott med att införa det. Jag tycker att ministern kan ta med sig också detta i den framtida diskussionen. Jag tror att det skulle vara väldigt välkommet.
Jag tror även att man ska kunna göra en allmän översyn av bostadsrättslagen. Det skulle också välkomnas av branschen. Tiderna förändras, och lagen börjar få en hel del år på nacken, vilket skulle motivera en allmän översyn av bostadsrättslagen. Det saknas till exempel samordning mellan olika lagar, vilket gör det svårt att tolka hur det ska vara. Till exempel förekommer det i vissa fall att köpare beviljas medlemskap i en bostadsrättsförening före tillträdesdagen.
Genom medlemskapet övergår ansvaret gentemot föreningen helt sonika till köparen för till exempel skador på lägenheten - en situation som köparen rimligtvis inte kan kontrollera men ändå har ansvaret för. Min fråga till ministern är också: Är ministern beredd att se över bostadsrättslagen i allmän mening och starta arbetet med detta under denna mandatperiod?
Larry Söder (KD):
Det är väldigt välkommet att man ser till att det i alla fall blir svårare att kapa bostadsrättsföreningar. Det har ju varit några sådana uppmärksammade fall. Jag tycker att det är jättebra att ministern har uppmärksammat och jobbar vidare med detta, för det hotar ju bostadsrättsföreningarna som företeelse om det inte fungerar på ett bra sätt. Jag vill gå in lite grann till på förhandsavtalet.
Vi behöver lösa problemet på ett bra sätt så att det blir enklare att säga upp ett förhandsavtal. Inte nog med att priset på bostadsrättslägenheten blir helt annorlunda utan tiden för inflyttning kan också bli framflyttad ett antal gånger, vilket gör att man hamnar i en konstig situation.
Man kan ju som enskild person eller familj hamna i en helt annan situation än den som man var i när man skrev på avtalet, det vill säga att man kanske inte har möjlighet att få ett lån för bostadsrättslägenheten. Vi måste se över möjligheten att säga upp förhandsavtal i vissa specifika situationer.
Sedan ska det givetvis finnas ett skydd för den som ska bygga fastigheten, så att man vet ungefär hur många lägenheter som blivit sålda så att man inte står med en bostadsrättsförening utan medlemmar. Jag tycker att det är viktigt att man ser över reglerna om förhandsavtal, så att det finns en möjlighet för den enskilda konsumenten att backa ur om det uppstår väsentliga skillnader.
Jag tycker att ministern har gett bra svar på frågorna, och vi har haft en bra dialog. Jag fortsätter gärna dialogen framöver. Dessa frågor är oerhört viktiga. Jag tror att bostadsrätten som sådan är viktig för oss även i framtiden för att vi ska kunna skapa fler bostäder. Vi har ju brist på bostäder i Sverige.
Larry Söder (KD):
Att med politiska styrmedel försöka få oss som medborgare att välja det som är rätt utifrån miljöperspektiv är i grunden bra. Det är dock viktigt att man utformar detta så att det får den effekt som man vill ha. Det är alltför ofta vi får rapporter till riksdagen från Riksrevisionen där man anser att analysen och effektiviteten är alltför dålig i förhållande till det man vill uppnå med de olika åtgärderna.
Vi tittar på detta specifika fall och vilket syfte man ville uppnå. Syftet med elektronikskatten är att minska användningen av farliga kemikalier i prylar vi alla använder i vår vardag. Metoden man vill göra det med är att skattebelägga lagerhållningen av produkter med dessa farliga ämnen. Har man uppnått dessa syften?
Även om finansministern i sitt svar kritiserar den siffra på 2,4 miljarder som jag hänvisade till kan man säga att den budgeterade summan inte har uppnåtts. Syftet rent ekonomiskt har alltså inte uppnåtts. Men de miljömässiga syftena som var grunden till skatten måste man väl ändå ha uppnått? Nej, det vill jag påstå att man inte har gjort.
Detta eftersom skatten i dagsläget bara gäller dem som har lagerhållning i Sverige och vi medborgare ganska ofta inte ser skillnad på om varan vi köper på nätet lagerhålls i Sverige eller utomlands. Vi har alltså inte köpt mindre av denna typ av varor utan snarare mer. Varor utan dessa kemikalier finns inte att välja på marknaden.
Därmed har vi köpt samma typ av varor, bara till lägre kostnad utomlands i stället för i Sverige. Varken de ekonomiska eller miljömässiga effekterna har man alltså uppnått. Vad gör regeringen i den situationen? Jo, man höjer elektronikskatten. Genom historien lär man sig om framtiden, sägs det.
I detta fall lär höjningen av elektronikskatten spä på de negativa effekterna och inte hjälpa till att uppnå de mål man önskade. Det är för mig obegripligt att man väljer att göra detta innan man hittat ett sätt att klara av de miljömässiga målen eller de ekonomiska målen.
Som jag antyder i min interpellation borde den rätta vägen vara att göra en utvärdering av elektronikskattens arbetsmarknadsmässiga och ekonomiska effekter. Jag noterar att finansministern inte bemötte mitt påpekande att vi kanske har tappat 1 000 jobb i Sverige på grund av denna skatt.
Med samma system men högre elektronikskatt behöver vi ingen utredning för att förstå att allt fler jobb flyttas utomlands - jobb som blir svåra att hämta hem igen. Med tanke på det ekonomiska resultatet för staten på denna skattebeläggning tappar vi alltså arbetsgivaravgifter och inkomstskatt för minst 1 000 arbetstillfällen.
Jag har noterat att regeringen startat en utredning i syfte att försöka ha liknande regler även för dem som säljer in till svenska konsumenter. Det är bra men borde ha föregåtts av en utvärdering av helheten ur både ekonomiska och arbetsmarknadsmässiga aspekter. Jag har två frågor till finansministern. Vad är finansministerns bedömning av antalet jobb som vi i Sverige har förlorat till andra europeiska länder på grund av elektronikskattens utformning i dag?
Vad är finansministerns bedömning att höjningen innebär i förlorade jobb de närmaste åren?