KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Jacobsson (KD):
I mitt anförande, som jag valde att kapa av lite grann, konstaterade jag att ungefär 90 procent av alla transporter sker med bil och även kollektivt. På godssidan är det ganska likartade siffror. Ändå ligger alltså 80 procent av alla nyinvesteringar som hittills har pekats ut på järnvägen. Fru talman!
Jag ska vara ärlig och säga att jag i någon mening upplever Vänstern som lite ärligare än Miljöpartiet, eftersom Vänstern är tydliga med att man då måste hitta andra finansieringsformer. Men om man skulle genomföra de här nyinvesteringarna, oavsett var man hittar pengarna, kommer det inte att hjälpa. De absolut flesta människorna bor inte bredvid ett spår.
Tittar man också på hur järnvägstrafiken ser ut i realiteten ser man att ungefär 50 procent av alla järnvägstransporter sker i Stockholm, via SL och annan form av kollektivtrafik. Man kan göra det enkelt för sig och säga att 25 procent av det som är kvar i princip gäller Göteborg och Malmö, också genom den lokala kollektivtrafiken. Och de 25 procent som blir över är distansresor inom landet och gods.
Även med en gigantisk investering innebär det att man egentligen tar bort möjligheten för tusentals svenskar att röra på sig. Det förslag som än så länge är framarbetat - vi får se vad regeringen kommer med - innebär nämligen att det kommer att bli ännu sämre för vägtrafiken. Underhållet blir sämre. År 2033 kommer både järnvägen och vägarna att vara i sämre skick än i dag. Det är det vi har framför oss just nu.
Därför har vi kristdemokrater sagt nej till höghastighetståg. Vi har även pekat ut de tre projekten och sagt nej till dem. Vi står alltså för vad vi har gjort. Det är också därför vi är beredda att investera i exempelvis norra Sverige.
Magnus Jacobsson (KD):
Just de tre sträckorna, som är med i den här delen, innebär inte att höghastighetståget är färdigt till 2033 - tvärtom. Man når fram till Borås och lite söder om Stockholm, men man får inte ihop ett sammanhängande system. Just den satsningen är de facto en storstadssatsning på lokaltrafiken.
För att vi inte ska åka buss mellan Borås och Göteborg, på en välfungerande väg, ska det göras gigantiska satsningar i stället för att lösa sträckan mellan Alingsås och Göteborg, vilket skulle få effekt för såväl lokaltrafik som industri och fjärrtrafik. Det är likadant där. Vi vill satsa på Ostkustbanan, Norrbotniabanan och Alingsås, men vi säger nej till en dyr lösning som får liten effekt.
Problemet med Miljöpartiets prioriteringar är att man säger ja till allt som är järnväg. Det kan man göra. Men då får man finansiera det och vara ärlig med att konsekvensen blir att alla som bor utanför de tre storstadsområdena kommer att få kraftfullt försämrad infrastruktur i framtiden. Det är en politik som jag inte står bakom, fru talman. Jag tackar för god debatt. Men när jag ändå har några sekunder kvar vill jag byta ämne.
Jag har haft förmånen att sitta i presidiet tillsammans med Jens, Anders och Teres. Jens och Anders har signalerat att det här troligtvis är deras sista debatt. Jag vill tacka er alla i presidiet för väldigt gott samarbete. Det har varit väldigt lärorikt för mig. Jag är också tacksam över samarbetet i trafikutskottet.
Jag kandiderar igen och hoppas få förmånen att fortsätta jobba med de här frågorna. Jag vet inte om Teres är med i fler debatter, men annars vill jag rikta ett stort tack till dig. Det har varit fantastiskt roligt att jobba med er. Vi har inte alltid varit överens. Jag gillar duellerna, Jens. Men jag tycker att du var feg i dag; jag fick ju inte komma upp. Tack ändå, allihop! Tack också för en god debatt här, Emma Berginger!
Magnus Jacobsson (KD):
Vi har i dag problem med kriminella gäng som terroriserar vårt samhälle. Dessa ligor håller på med olika former av brott - droger, prostitution och bidragsfusk. Samtidigt som man bygger upp en kriminell livsstil har man skyddat sin egendom i form av bilar genom så kallade fordonsmålvakter.
Ska vi komma åt den grova kriminaliteten måste vi samverka mellan olika myndigheter och mellan olika utskott i syfte att göra det svårt att vara kriminell. I detta sammanhang vill jag påminna om ett litet bibelord från Romarbrevet 13:4: Överheten är en Guds tjänare till ditt bästa. Men gör du det onda skall du frukta, ty överheten bär inte svärdet förgäves.
Den är en Guds tjänare, en hämnare som straffar den som gör det onda. Som riksdag är vi en del av överheten, och det är vårt ansvar att skydda medborgare från kriminalitet oavsett vad den tar sig för uttryck. Det är därför bra att riksdagen under de senaste åren har skärpt ett antal lagar. Det är också därför som vi i Kristdemokraterna återkommande har avsatt mer pengar till rättsväsendet.
Fru talman! Staten måste göra allt som står i dess makt för att stoppa de kriminella gängen. Därför är jag glad för att vi i dag skärper lagen för att försvåra för så kallade fordonsmålvakter.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag begärde replik när ledamoten Emma Berginger talade om hastigheter och hastighetsbegränsningars efterlevnad. Jag tror inte att det finns någon borgerlig som egentligen är för att man bryter mot lagen.
Men om man bor i en stor stad där man har väl fungerande kollektivtrafik och där det är lätt att cykla kan det kanske, fru talman, vara svårt att förstå situationen mellan Ånge och Sundsvall. Det tar 1 timme och 15 minuter att köra.
Sedan ändrar man spelreglerna, vilket gör att det kommer att ta kanske 1 timme och 20 minuter eller 1 timme och 30 minuter. Vi tänker oss då att en företagare i Ånge söker en tjänsteman till ett jobb. Denna tjänsteman står och väljer mellan att jobba i Sundsvall eller i Ånge, dit resan blir allt längre tidsmässigt. Det är det här vi talar om.
När man pratar om sänkta hastigheter på landsbygd talar man om att enskilda kommuner, enskilda näringsidkare och enskilda medborgare ska få det sämre. Vi kristdemokrater har inga problem alls med att man ser över hastigheter i våra tätorter. Tvärtom - det är väldigt bra när man sänker farten vid skolor, förskolor eller vårdinrättningar.
Men det går inte att jämföra den typen av förändringar med att försämra mobiliteten i hela landet. Och det är det, fru talman, som händer med Miljöpartiets politik. Det blir mindre vägunderhåll och stora satsningar på järnväg, vilket är behjärtansvärt. Men det kommer inte att gå ett tåg till varje knut. Vi är beroende av bilar, och då är vi också beroende av investeringar för att trafiksäkerheten ska fungera.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag tror inte att det finns någon i denna kammare som har någon annan uppfattning än att varje enskilt liv som vi räddar är ett räddat liv och att det är värt att vidta åtgärder för detta. Problemet i all politik är att vi hela tiden måste ställa det ena mot det andra.
Vi gör det när det handlar om ekonomiska resurser, vi gör det när vi pratar om miljö och vi gör det när vi pratar om mellanmänskliga relationer, äldreomsorg, sjukvård och skola. Vi gör det hela tiden. Det är medborgarnas förmån att skälla på oss och vår förmån att vi är de som fördelar och tvingas ta detta ansvar. Fru talman!
Ledamoten Emma Berginger sa väldigt tydligt att sänkta hastigheter är det viktigaste för att rädda liv. Därefter raljerade ledamoten i mångt och mycket - som jag uppfattade det, fru talman - när det gäller oss på den borgerliga sidan som är bekymrade över de sänkta hastigheterna. Vi är lika bekymrade över dem som går bort eller skadas i trafiken; det är bara att lyssna på de anföranden som har hållits tidigare här i kammaren.
Men man måste fortfarande se vad som händer om man på ett generellt sätt går in och sänker hastigheter på alla tidigare 90-vägar bara för att det inte finns en mittdelare. Det är inte så att alla 90-vägar i hela landet har lika hög trafikdensitet. Då måste vi kunna ha en politik som ser både glesbygdens behov och stadens möjligheter.
Med all respekt - man kan säkert sänka hastigheter i delar av städer. Men det är inte rimligt att sätta landsbygdens befolkning i ett läge där de inte kan ta sig till jobbet på ett bra sätt utan att det ska ta orimligt lång tid.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag vill börja med att hälsa Karin Engdahl välkommen i debatten. Det är fantastiskt roligt att ha dig i riksdagen. Fru talman! Karin Engdahl lyfte fram de 881 miljarder som dels regeringen avsätter i pengar, dels kommer in i form av avgifter. Tittar vi på trafiken i stort kan vi konstatera att 80-90 procent av alla transporter i Sverige sker på väg.
Det är vissa skillnader mellan gods- och persontrafik, men 80-90 procent är vägtransporter. Ändå ser man i regeringens plan att 80 procent av alla investeringar läggs på järnväg.
Det gör att de externa bedömare som tittar på det vi nu gör här i riksdagen konstaterar att väg och järnvägsunderhållet med all sannolikhet kommer att leda till att vi har sämre infrastruktur 2033 än vad vi har i dag. Då kommer jag till min första fråga.
Den är: Kommer ledamoten Karin Engdahl tillsammans med Socialdemokraterna att vidta några nya åtgärder för att göra de underhållssatsningar som behöver göras på väg för att vi ska klara våra trafiksäkerhetspoliska mål?
Magnus Jacobsson (KD):
Jag har oerhört stor respekt för det svaret och hoppas att ledamoten Karin Engdahl däremot kan ta med frågan i den framtida diskussionen inför valet. Jag tror att vägunderhållet kommer att vara en av de stora frågor som vi kommer att samtala om. Jag har en annan fråga, och den är mer på temat att ta den med sig än att jag vill ha ett konkret svar. Det har talats i debatten i dag om A-traktorer och mopedbilar.
Jag och ledamoten Engdahl kommer från samma kommun, och vi ser hur det här faktiskt till viss del korkar igen trafiken hemma i Uddevalla. Vi har också det här med automatbilar och att fler tar körkort för automat än växlade bilar, och vi har elektrifieringen som gör att fordonen blir tyngre.
Alla de här grejerna tillsammans har resulterat i ett resonemang där åtminstone vi kristdemokrater har landat i att man kanske skulle behöva göra en översyn av hela körkortsbiten.
Då blir min fråga i stället, fru talman, om ledamoten Engdahl kan tänka sig att ta med sig detta till den socialdemokratiska gruppen så att vi kanske senare i höst eller framöver skulle kunna få en politisk enighet om att titta på körkortsfrågan i ett bredare perspektiv.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag tror att Kristdemokraterna och Socialdemokraterna nu står betydligt närmare varandra i de här frågorna än vi gjorde med den tidigare regeringen bestående av Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Med den nya regeringsbildning vi har fått tror jag därför att det kommer att bli enklare att tala om flyget i stort. Jag tror även att det kommer att vara enklare att tala om flyget i de tre strategiska zoner som jag ser. Vi har en södra-Sverige-zon.
För mig som bohuslänning kommer Arlanda troligtvis aldrig att vara attraktivt. Det ligger liksom åt fel håll. När vi ska flyga ut är det Köpenhamn, Frankfurt eller Amsterdam som gäller. Men det hindrar inte att Arlanda är centralt för hela Mellansverige och troligtvis norra Sverige.
Med tanke på den industriutveckling som nu sker uppe i norr, med stora industrier som växer fram, är frågan om vi inte på sikt kommer att behöva någon form av större flygplats som betjänar internationellt även i norr. Frågan är lite vad som händer på sikt. Jag tillhör inte dem som tror att flygandet är på väg att minska. Det finns ingen forskning som tyder på att ekonomisk utveckling leder till färre resor.
Starkare ekonomisk utveckling leder tvärtom till fler resor, och det sprider sig ganska jämnt över trafikslagen. Vi kommer nog att få se att arbetskraft från södra Sverige behöver flytta norrut. Det kommer att påverka järnvägstransporter och biltransporter, men det kommer också att påverka flyget. Jag tror alltså att vi skulle kunna ha lättare att hitta uppgörelser nu när socialdemokratin kanske återigen är lite friare.
När det gäller relationen Arlanda-Bromma är den stora kritiken från kristdemokratiskt håll att man mitt i en pandemi helt plötsligt ska stänga en anläggning när vi egentligen inte vet hur utvecklingen kommer att se ut. Så hanterar vi inte övrig kollektivtrafik.
Magnus Jacobsson (KD):
Vi bohuslänningar håller alltid skinnet spänt, så vi är alltid mutbara när det gäller tårta. Men här tror jag faktiskt att vi gör olika bedömningar. Jag hade ju förmånen - även om just detta inte var en förmån - att vara här "nine eleven". Jag satt i riksdagen och trafikutskottet då och hade ansvar för flygfrågor. Flyget gick oerhört snabbt ned efter de fruktansvärda händelserna i New York.
Men det som är intressant att se i statistiken efteråt är hur förhållandevis snabbt flyget återhämtade sig. Covidkrisen har varit djupare än "nine eleven". Siffrorna visar att det har varit en betydligt djupare kris den här gången. Ändå ser vi redan nu hur flyget börjar återhämta sig. Jag tror att en del av vår diskussion helt enkelt handlar om att vi gör olika bedömningar om hur snabbt flyget återhämtar sig.
Vi gör olika bedömningar när det gäller hur snabbt teknikutvecklingen sker. När jag var här i riksdagen förra gången, för snart 20 år sedan, var bredband förhållandevis nytt. Vi hade en minister som sa att internet är en fluga. Min dotter är 15 år. För henne är det en självklarhet med bredband. Hon använder inte ens vanlig tv, utan hon är bara ute på nätet. Teknikutveckling tror jag faktiskt går snabbare än vi själva ibland förstår när vi är mitt i teknikskiftet.
Sen delar vi kristdemokrater analysen att vi behöver fokusera på Arlanda. Men precis som Maria Stockhaus tidigare lyfte fram på ett väldigt förtjänstfullt sätt har vi olika flygtyper. Vi ska klara det mindre flyget. Vi ska klara de nya elflygen. Vi ska klara brandflyg. Vi ska klara helikoptrar. Vi ska klara de stora tunga flygplanen. Vi har inget emot att utveckla Arlanda, men vi tror att nedläggningen av Bromma var för tidig. Vi tror att teknikutvecklingen går snabbare.
Vi tror också att flyget kommer att öka snabbare. Där gör vi olika bedömningar, men jag ser gärna fram emot goda samtal om hur vi kan utveckla svenskt flyg.
Magnus Jacobsson (KD):
Jag uppfattar att ledamoten egentligen ställde två frågor. Den ena handlar om vad vi vill göra inom flyget för att förbättra miljön och den andra om kombinationen av järnväg och annan kollektivtrafik och flygplatser. När det gäller den första frågan redogjorde jag för detta i mitt tal. Det kommer elektrifiering, vätgas och biobränslen. Här är branschen enligt min uppfattning faktiskt längre fram än politiken. Jag tror att vi kan vara med och stödja detta.
Om vi möts igen om tio år tror jag att vi kommer att upptäcka att väldigt mycket av det som vi i dag upplever som ett problem är löst rent tekniskt. Där har vi kanske olika ingångsvärden när det gäller hur vi ser på teknisk utveckling. Den andra frågan är riktigt spännande. Arlandabanan är enligt min uppfattning egentligen ett exempel på två saker. Den är ett exempel på en lyckad åtgärd. Den hade nämligen aldrig byggts om man inte gjort så som Mats Odell och regeringen gjorde vid det tillfället.
Men den är också ett exempel på hur den tidigare socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen förlängde ett avtal som jag tror att de absolut flesta i riksdagen uppfattade inte borde ha förlängts. Jag har stor respekt för Jens fråga om huruvida vi kristdemokrater är beredda att lösa in detta i förhand. Jag måste erkänna att jag inte kommer att kunna svara på det här och nu. Jag måste i så fall backa hem och ha en diskussion i partiet om vad detta kan kosta och hur det ser ut budgetmässigt.
Men när det gäller den mer principiella frågan om man bör kombinera annan infrastruktur med flyget är vi kristdemokrater oerhört positiva exempelvis till hur järnvägen kopplar ihop med Kastrup, till idéerna om att Göteborg ska kopplas ihop med Landvetter och till hur vi förstärker Arlanda. Din sista raka fråga som gäller om vi är beredda att följa med måste jag alltså ta med mig, men när det gäller principen är vi helt överens.
Magnus Jacobsson (KD):
Ledamoten Jens Holm är ju väl medveten om hur partiernas budgetprocesser ser ut. När det gäller frågan om vi kan lova att lösa ut blir jag dig svaret skyldig och kommer att svara likadant nu som i den förra repliken: Detta får jag ta med mig hem och ha en diskussion om internt.
Men det jag sa i anförandet om Arlanda, som vi har skrivit i vår motion och också försöker vara tydliga med externt, är att vi från kristdemokratiskt håll vill att Arlanda ska bli en hubb. Ska det bli en flyghubb måste man också satsa på alla kringåtgärder. En av de absolut viktigaste kringåtgärderna kommer att vara att se till att både lokaltrafik och mer extern järnvägstrafik kan komma in till Arlanda på ett bra sätt.
Det beslut som togs där var olyckligt; det är vi överens om. Hur vi sedan ska åtgärda det kommer jag att få gräva vidare i - jag tackar för frågan. Vi måste förstärka Arlanda. Tittar man på den kristdemokratiska järnvägspolitiken ser man att vi har pekat på att vi ska stärka Norrland, hela spåret upp mot norra Sverige, och vi har också pekat på att vi vill förstärka från Stockholm till Göteborg, framför allt från Alingsås till Göteborg. Detta hänger faktiskt ihop med flyget.
Förstärker vi våra järnvägar och utvecklar det stomnät vi har redan i dag kommer det också att göra att man kan kombinera resandet. Man kanske väljer att ta tåget i stället för inrikesflyget när man ska någonstans i världen. För oss är det alltså viktigt att vi inte ställer de olika transportslagen mot varandra utan stärker vart och ett av dem.
Vid något tillfälle när jag har pratat med Mälardalsrådet och andra har jag också frågat lite hur de ser på att man skulle kunna ha ett spår som går direkt från Västerås och Enköping in mot Arlanda. Det finns sådana skisser som man har tittat på. Jag tror att det hade varit klokt även om vi inte själva är med och finansierar det. Det är en klok framtidstanke: Stärk Arlanda som hubb!
Magnus Jacobsson (KD):
Det är alltid intressant att lyssna till statsrådet Eneroth. Alla inlägg bygger egentligen på principen att man nu har fått så otroligt mycket pengar och att man aldrig har fått det tidigare. Det är ett retoriskt bra inlägg såtillvida att det är retoriskt bra, men så ser det egentligen ut i varje budget - det är liksom så ekonomin rullar vidare.
Om jag och Tomas Eneroth någon gång i framtiden får förmånen att byta plats kommer antagligen också jag stå och säga att det aldrig tidigare har varit så här otroligt mycket pengar. Låt oss lämna retoriken därhän och titta på vad som faktiskt händer ute i trafiksystemet. Det förs fram hård kritik. Det kommer kritik från näringslivet, från regioner, från intresseorganisationer och från medborgarna.
Genomgående i denna kritik är att det händer alldeles för lite på vägområdet. I medier, i skrift och på annat sätt får vi rapporter och signaler som pekar på att underhållet brister så mycket att man i vissa delar av landet börjar få problem när det gäller vägkroppen. Vi får också reaktioner från dem som har enskilda vägar; de känner att stödet är alldeles för svagt.
Över hela trafiksystemet - över hela kedjan på vägsidan - förs det fram kritik. Fru talman! Statsrådet påpekade mycket riktigt att Kristdemokraterna flyttar pengar inom den givna ramen - vi har samma ram under planperioden, fram till 2033. Så är det; Kristdemokraterna flyttar resurser.
Ett viktigt skäl till detta är att 80-90 procent av alla transporter som sker i det här landet sker på väg, medan man i den här planen och med dessa tankar och funderingar lägger ungefär 80 procent av alla investeringar på järnväg.
Låt mig ta det igen: 80-90 procent av alla transporter sker på väg, men 80 procent av alla investeringar läggs på järnväg. Samtidigt konstaterar Trafikverket att resurserna för väg inte kommer att räcka.
Trafikverket konstaterar också, vilket är väldigt intressant, att överflyttningen med dessa järnvägssatsningar - som är stora; jag tillstår det - kommer att bli ungefär en kvarts procent. Detta står för övrigt på sidan 19 i den stora rapporten.
Det här är ju ett jätteproblem. Regeringen avsätter stora resurser. Man gör stora investeringar i järnväg. Man brister i att sköta underhållet av det vanliga vägsystemet, där de absolut flesta befinner sig. Ändå får vi inte de miljövinster som man gärna vill ha. Fru talman!
Kristdemokraterna och Socialdemokraterna är överens om viljan att få en bättre miljö, men åtgärderna måste vidtas på ett sådant sätt att de också får effekt i verkligheten. Jag återkommer till min fråga: Kommer statsrådet att komma med nya förslag som gör att vägarna kan få det underhåll de behöver i hela kedjan, alltifrån enskild väg till statliga väg?
Det är där vi ser de stora problemen i dag.
Magnus Jacobsson (KD):
Tack, statsrådet Eneroth, för tydliga frågor! Jag uppskattar det. Tyvärr visar de tydliga frågorna också att statsrådet eller statsrådets medarbetare inte riktigt har läst vår motion. Vi är nämligen tydliga med att det är just höghastighetståget - och då är det de tre sträckorna - som vi lyfter ut. Vi är tydliga med att det är den delen vi lyfter ut, men vi behåller ramen.
Vi har också sagt att om man nu ska göra satsningen på höghastighetståg måste man hitta en annan finansiering, ett annat sätt att jobba, något som mer liknar exempelvis hur man byggde Öresundsbron eller liknande. När det gäller de resurser som vi då frigör är det faktiskt så att vi i vår motion avsätter mer resurser till Norrland. Jag har samtalat med en del av dem som är aktiva där uppe.
De konstaterar att det i den nya planen ännu en gång blir förbättringar, ja, men det blir inte färdigt. Det blir förseningar, och det blir sträckor som man skjuter på. Fru talman! Nu var inte tanken från min sida att vi skulle ha en stor järnvägsdebatt, men det är, så att säga, där vi hämtar hem de resurser som vi flyttar till bland annat väg. Det är egentligen det som kanske är huvudfrågan för min del.
Vi har, återigen, en situation där 80-90 procent av alla trafikrörelser, oavsett om vi pratar om godstrafik eller om vi pratar om persontrafik, sker på väg. Men regeringen satsar 80 procent av alla sina investeringar på järnväg. Trafikverket konstaterar att det får en väldigt liten nytta om man inte vidtar kraftfulla åtgärder, som att exempelvis höja bränslepriset.
Vi vill ha en politik där man ser till att hela Sverige fungerar. Då måste också vägnätet få en chans att rustas upp.