Alice Bah Kuhnke (MP):
För den rödgröna regeringen är det en självklarhet att ett levande kulturliv är en del av samhällsbygget. Kultur kan ge estetiska upplevelser, utveckla tänkande och språk och vidga våra vyer.
Det är därför helt avgörande att vi har kultur omkring oss, att den är en del av vårt samhälle och att alla människor har tillgång till den oavsett vem man är, var man bor eller varifrån man kommer. Det är därför kulturen inte kan reduceras till en fritidssysselsättning enbart för dem som har stora resurser och mycket pengar.
Kulturen är en rättighet för alla, oavsett om man har turen att födas i en storstad eller har föräldrar med goda inkomster. Det är därför vi måste se till att kulturen blir tillgänglig för fler. Vi behöver också se till att det konstnärliga oberoendet är starkt. Den fria konsten bryter ny mark och ifrågasätter invanda mönster och konventioner.
På så vis fungerar den fria konsten som en vakthund - en demokratisk renhållningsmaskin som ifrågasätter och granskar makten och stimulerar det kritiska tänkandet. Därför måste vi ge bästa möjliga förutsättningar för den fria konsten, för oberoendet och för det armslånga avståndet till politisk klåfingrighet.
Under det år som har gått har regeringen bland mycket annat investerat i kulturskolan. 100 miljoner kronor per år investeras i högre kvalitet och lägre avgifter. Äntligen får fler barn och unga chansen att pröva på att våga stå på en teaterscen, skriva musik, programmera eller dansa. Vi har satsat på biblioteken.
En nationell biblioteksstrategi är på väg att ta form, och mer resurser investeras i litteratur på olika språk. Äntligen kan alla hitta en bok som passar just dem. Vi har satsat på museerna. Sedan fri entré infördes på statliga museer har människor strömmat till i tidigare sällan skådad omfattning.
Människor som tidigare inte hade möjlighet att ta del av det som är vårt gemensamma kulturarv besöker nu våra museer i en omfattning som inte var verklighet för bara ett år sedan. Genom satsningen Äga rum har vi investerat 50 miljoner kronor i kulturprojekt som bygger på medborgarnas önskemål och som realiseras av ideella krafter med lokal förankring runt om i hela vårt avlånga land.
Nu går vi vidare. Efter två rödgröna budgeter har kulturbudgeten höjts med 767 miljoner kronor. Det är nästan dubbelt så mycket som under hela förra mandatperioden. Sådana höjningar av kulturbudgeten har Sverige inte haft på över ett decennium, och vi har bara börjat.
Vi stärker förutsättningarna för mer kultur i hela landet genom att investera ytterligare 30 miljoner i landstingens kulturverksamheter i och med kultursamverkansmodellen. Genom den slussas mer resurser till länsmuseer, fria grupper, länsteatrar och mycket annat. Vi satsar på barns och ungas läsning genom satsningen Hela Sverige läser och projektet Bokstart.
Vi satsar på konstnärernas möjligheter att leva på sitt skapande. Vi förstärker scenkonstinstitutionerna så att hela landet även fortsättningsvis ska kunna njuta av ett brett utbud av musik. Vi rullar ut det nya filmstödet. De extra 210 miljoner som regeringen investerar kommer att säkerställa goda villkor för svensk film.
Allt detta gör regeringen för att förutsättningarna för det svenska kulturlivet ska stärkas, för det konstnärliga oberoendet och för att fler ska få tillgång till kultur. Samtidigt finns det en annan verklighet, eller jag kanske ska kalla det för en parallell verklighet eller en potentiell verklighet.
Precis som att vissa fiktiva berättelser kan vara otrevliga att läsa kan det här vara otrevlig läsning, i alla fall för oss som brinner för mer kultur till fler. Bland de borgerliga partierna finns det fyra nyanser av kulturskymning. Det finns fyra varianter av nedskärningar.
Summan i erbjudandet av nedskärningar varierar visserligen mellan 479 miljoner och 602 miljoner, men det är lika fullt kraftiga nedskärningar. För att finansiera sina skattesänkningar behöver de borgerliga hitta pengar. Lösningen har de hittat i kulturen. De blir därför svaret skyldiga här och nu.
Varför ska barnen i Värnamo få en nedskärning av medlen till kulturskolan på 500 000 kronor? Tycker ni att vi har för många teatrar och orkestrar utanför de största städerna? Är de för många? Och vilka svenska filmer är onödiga att ge stöd till?
Tyvärr är listan lång, och tiden räcker inte till, men jag vill inte göra lidandet långvarigt för de borgerliga. Det går att ändra sig och komma på bättre tankar. Valet är enkelt och tydligt: Ska vi ha mindre kultur till färre eller mer kultur till fler?