KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Det ligger i sakens natur när man gör en stor förändring att man inte förutser alla delar. Det har jag stor förståelse för. Det är en omfattande modernisering och förändring av processerna som vi har anledning att följa mycket noggrant.
Poängen i mitt svar är att det är rimligt att se hur praxis och regler utvecklas innan man gör en rejäl utvärdering. Den kritik som har kommit gäller precis det som Thomas Bodström tog upp. Några var snabba med att komma med den kritiken innan det ens hade påbörjats.
Det finns möjlighet för den tilltalade att kräva att en huvudförhandling hålls och att man får argumentera för sin sak även om bevisningen ligger som den ligger. Men att tillåta att den tilltalade hörs i hovrätten skulle omedelbart ställa krav på det motsatta. Då är vi lätt tillbaka i det gamla. Det är därför man kan hesitera lite inför kravet.
Jag har ingen förutfattad mening om hur det ska vara, men jag tycker ändå att man rimligen bör ha ungefär två år så att man använder detta ordentligt och har ett underlag för utvärderingen av reformen. Det finns en otrolig ambition från alla parter att få detta nya moderna att fungera väl.
Jag tror att alla är angelägna om att rättssäkerheten inte på något sätt får naggas i kanten genom de nya reglerna. Det är centralt. Jag är inte beredd att säga att vi ska tillsätta en utvärdering omedelbart, utan jag tycker att man får vänta något. Vi är dock helt överens om saken.
När besluten togs om reformeringen var jag snabb med att kräva en utvärdering och en skyndsam sådan. Det är en uppfattning som jag inte har ändrat. Jag har dock gjort en bedömning av vad som kan vara rimligt för att göra en bra utvärdering. Det är som sagt mycket intressant att följa förnyelsen och förändringen som riksdagen fattade beslut om.
Jag tror att den i nästan alla delar kommer att motsvara de förväntningar som vi har haft. Möjligheter att göra sin röst hörd finns som sagt, men de är begränsade. Det får man noga studera.
Beatrice Ask (M):
Det är nog riktigt som Thomas Bodström påstår att det i remissammanhang inte var några invändningar på väsentliga punkter i den här delen. Däremot har jag i medierna noterat att en del advokater har haft synpunkter. De kan naturligtvis vara nog så berättigade.
Problemet är om man låter den tilltalade tala i bevisningen. Vi kan inte ha en sida live och en på video. Det är stor risk att poängen med reformen förfelas. En ambition med reformen, som jag uppfattar det, är att vi ska lägga tyngden i första instans.
Det här är en ganska omfattande omställningsprocess för alla inblandade. Vi har ju haft en situation där man ofta har haft tingsrätten som ett slags transportsträcka eftersom man ändå ska köra ett varv till. Det var det man skulle undvika.
Vi är helt överens om att vi måste följa detta noga, att det ska utvärderas på ett sakligt sätt och att man måste vara beredd att göra justeringar i ett sådant här viktigt regelverk i de fall där det är uppenbart att det inte fungerar. Det kommer vi att göra, men bedömningen är att man måste ha mer än fyra månaders underlag för att se resultaten.
Det är naturligtvis också, som Thomas Bodström säger, illa om vi får väldigt olika bedömningar från olika håll. En viktig sak i rättssäkerheten är naturligtvis att lagen gäller lika för alla och att reglerna är likvärdiga.
Det är ju intressant att ta reda på och analysera orsakerna till att man hamnar på olika nivåer och olika bedömningar. Det får man ta reda på i en sådan här utvärdering. Men, som sagt, jag kommer inte omedelbart att göra en utvärdering av detta men följer det hela noga. Rättssäkerheten är otroligt central.
Vi kommer också att tillsätta en stor utredning om olika åtgärder för att titta på rättssäkerheten i delar som inte har hanterats på länge. Det gäller både förundersökningarna och möjligheterna till resning och annat. Vi kommer att arbeta med rättssäkerhetsfrågor ganska ingående framöver. Det är oerhört viktigt.
Jag tror inte att det är en fråga där vi skiljer oss åt politiskt. Det handlar om bedömningar. Som sagt, ingen omedelbar utredning. Men den får inte dröja för länge, för detta är centralt när det gäller domstolsverksamheten.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig om jag avser att ta några initiativ avseende fördelningen av polisens anslag. Regeringen har delegerat ansvaret för fördelningen av såväl personella som ekonomiska resurser till Rikspolisstyrelsen och ytterst till polismyndigheterna. Polismyndigheterna beslutar i frågor rörande den lokala verksamheten. Det är den ordning vi har i Sverige med myndigheter som agerar självständigt inom de ramar som regering och riksdag satt upp.
Regeringen ställer höga krav på en effektiv resursanvändning. Jag har därför tagit initiativ till en omfattande effektivitetsöversyn av hela rättsväsendet. Vi vill försäkra oss om att de pengar regeringen har tillfört rättsväsendets myndigheter används effektivt. För polisens del handlar detta bland annat om att Ekonomistyrningsverket fått i uppdrag att utvärdera om Rikspolisstyrelsens styrning, kontroll och uppföljning av polismyndigheterna är tydlig och effektiv.
Vidare har ett konsultföretag fått i uppdrag att utreda om polisorganisationen har en ändamålsenlig delegering, struktur och bemanning. Redovisningarna lämnades den 30 januari och förslagen bereds för närvarande inom Justitiedepartementet.
Beatrice Ask (M):
Om argumenten tryter är det bra att prata om någonting helt annat. Jag vill erinra om att interpellationen handlade om hur man fördelar resurserna inom polisverksamheten. Det har varit väldigt lite utrymme för att diskutera den saken. Likväl är det viktigt. Det är ett stort problem att det i dag inte riktigt fungerar på ett tillfredsställande sätt enligt den genomlysning som vi gör. Sedan är det så att Thomas Bodströms minne är väldigt kort.
Under ditt första år som minister hade man ett utgående underskott på minus 300 miljoner kronor eller något sådant. Då hade man dessutom fått möjlighet att använda passinkomster och en del annat. Det var ungefär motsvarande underskott det året som det underskott som man nu har tillstånd att använda genom anslagskrediten.
Det var säkert väldigt allvarligt då, och det är säkert väldigt allvarligt nu, men det är ett sätt som man använder budgetreglerna på i den statliga verksamheten. Det är också en väldigt stor skillnad mellan staten och företagen i den meningen att staten inte går i konkurs. Vi har en mycket bestämd uppfattning i regeringen om vikten av att öka kraften hos svensk polis.
Det är därför som vi ökar antalet poliser, och vi har också varit tydliga med att vi kommer att finansiera det. Den kritik som kommer från människor ute i myndigheterna och som ni inte har berört alls, vilket visar att du pratar med för få, är framför allt att man har varit bekymrad över halvårsbudgeteringen. Den har Rikspolisstyrelsen naturligtvis haft sina skäl för, men man har uppfattat att det är svårt när man inte vet vad som gäller på helår.
Det kan jag förstå, men det finns också skäl för det. Däremot tror jag att de allra flesta är helt klara över att om alliansregeringen har sagt att vi avser att stärka polisen och att år 2010 ska 20 000 poliser vara aktiva och nå ett bättre resultat kommer vi också att se till att budgetarbetet bedrivs på ett sådant sätt att detta realiseras. Tack för debatten!
Beatrice Ask (M):
Bosse Ringholm har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ge Stockholmspolisen erforderliga ekonomiska resurser. En avgörande förutsättning för att polisen ska kunna bedriva en bra verksamhet är att den har tillräckliga resurser. Under 2007 och 2008 har polisen därför tillförts en sammanlagd varaktig anslagsökning om ca 1,3 miljarder kronor.
Den resursförstärkningen möjliggör en kraftig ökning av antalet poliser med målet att det 2010 ska finnas 20 000 poliser. Regeringen ställer tydliga krav på att det ökade antalet poliser ska leda till ett bättre verksamhetsresultat.
För att rättsväsendets myndigheter ska kunna svara upp mot regeringens högre krav kommer regeringen att återkomma till riksdagen i budgetpropositionen för 2010 och närmare redovisa vilka ytterligare resurstillskott och åtgärder som krävs. Regeringen kommer självklart att finansiera polisens verksamhet för 2009. Den utbyggnad av polisens kapacitet och den verksamhetsutveckling som pågår sedan några år tillbaka ska fortsätta som planerat.
Dessutom pågår det ett omfattande effektiviseringsarbete eftersom vi vill försäkra oss om att de pengar regeringen tillför polisen används effektivt. Genom regeringens satsning har antalet poliser ökat med över 450 under 2008. Samtidigt har antalet civilanställda inom polisen ökat kraftigt under de senaste tre åren.
I dag finns det närmare 600 fler civilanställda jämfört med 2006 då Socialdemokraterna hade makten. Att antalet civilanställda har minskat under det senaste året har inte inneburit att den polisiära synligheten har minskat. När det gäller fördelningen av såväl personella som ekonomiska resurstillskott har regeringen delegerat det ansvaret till Rikspolisstyrelsen och ytterst till polismyndigheterna, i det här fallet till Polismyndigheten i Stockholms län.
Det är Rikspolisstyrelsen som utvecklar och preciserar de mål för polisverksamheten som regering och riksdag har lagt fast. Polismyndigheterna beslutar i frågor om den lokala verksamheten.
Beatrice Ask (M):
Det är intressant när underskottet ökar och fördubblas under ett enstaka inlägg. Man får väl försöka hålla sig till en siffra i varje inlägg. För Stockholmspolisen finns det en prognos på ett underskott för 2009. De tidigare två åren har det varit överskott, vilket Bosse Ringholm tydligen inte kände till.
När det gäller förhållandet mellan poliser och civilanställda gick det 3,37 poliser på varje civilanställd i Stockholm år 2006. År 2008 var motsvarande siffra 3,50. Vi har alltså en högre täthet av civilanställda än när Socialdemokraterna styrde. Det varierar något. Variationen beror framför allt på att man har avstått från att återbesätta en del temporära anställningar.
Det beror på att nystartsjobb eller motsvarande har avslutats. Det är ju inte det allvarliga. Jag har tidigare varit väldigt tydlig med att jag tror att polisen i en framtid kommer att behöva många fler med en annan utbildning än polisutbildningen. Det låter på Bosse Ringholm som om det självklart skulle vara så att väl utbildade poliser har för hög utbildning för civilanställda uppgifter. Det är helt fel.
De civilanställda vi behöver och kommer att behöva mer av är analytiker, ekonomer och många högutbildade. Jag vill inte delta i diskussioner där man försöker gradera vad som är viktigt och inte viktigt.
Jag tror att vi har ett bra budgetarbete inom polisen, men jag tror samtidigt att en genomlysning och krav på att pengar används effektivt är helt nödvändigt. Tillför man stora resurser måste man också se till att pengarna kommer dit där det är meningen att de ska vara.
Beatrice Ask (M):
Jag beskriver vad vi gör. Vi ökar antalet poliser, och vi vill ha fler poliser i yttre tjänst. Vi fullföljer det också i budgethänseende. Jag har i mitt svar beskrivit att vi under detta år använder anslagskrediten samtidigt som vi gör en ordentlig effektivitetsanalys av polisens verksamhet.
Det gör vi för att få fram de bättre modeller och strukturer som kan behövas för att pengar ska användas till rätt saker. Det är ingen hemlighet att alliansregeringen har tillfört polisen en ansenlig och varaktig ökning av budgeten på över 1 miljard under de två första åren. Det är naturligtvis en kraftig ökning.
Vi kommer att återkomma till den finansiering som behövs för att klara uppgifterna när vi har gjort genomlysningen totalt. Det är precis det som jag har beskrivit. Jag nämner några relevanta jämförelser, eftersom Thomas Bodström tycks ha glömt allting som har gällt tidigare. Han tycks inte heller komma ihåg hur budgetarbetet går till i Regeringskansliet och riksdagen.
Vi har en ordning där budgeten läggs fram och antas på hösten. Det är precis så vi kommer att göra nu. Jag kan givetvis inte svara för vad som händer däremellan i den meningen att de förhandlingar, det underlag och den bearbetning av prognoser som görs är en del av den diskussion som vi måste ha med Finansdepartementet och andra för att så småningom landa i ett förslag som är bra.
Vi återkommer till riksdagen med det, och vi kommer att redovisa skälen för förslagen. Enligt polisens prognoser görs det neddragningar av civil personal. Det är helt korrekt i förhållande till hur det har varit till exempel förra året.
Men ändå är det så att man år 2009 och 2010 räknar med att ha fler civilanställda inom polismyndigheterna än vad vi hade vid ingången av mandatperioden. Att man växlar kategorier anställda över tid är inte särskilt ovanligt och inte heller särskilt bekymmersamt.
Jag vore glad om det vore så att vi hade obegränsade resurser, men det har aldrig någon verksamhet. Sedan återkommer Thomas Bodström till organisationsfrågor. Det löser saker när det gäller ekonomin men först på väldigt lång sikt. Moderaternas inställning i organisationsfrågan är väl känd. Jag har svarat på den frågan i andra sammanhang.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att Ekobrottsmyndigheten ska ha tillräckliga resurser för att kunna arbeta effektivt. Kampen mot ekonomisk brottslighet är en viktig fråga för regeringen. Inom rättsväsendet har Ekobrottsmyndigheten en central roll i arbetet med att bekämpa ekobrott. För 2009 har myndigheten tillförts 20 miljoner kronor, och hösten 2008 infördes en ny organisation som ger möjlighet att ytterligare utveckla och effektivisera bekämpningen av ekobrott.
Under 2008 har Ekobrottsmyndigheten förbättrat sina verksamhetsresultat på flera områden i jämförelse med föregående år. Antalet lagförda ärenden ökade, och den totala ärendebalansen minskade. Dessutom förkortades genomströmningstiden för ärendena med 32 procent till sex månader. En stor del av myndighetens resurser användes för utredning och lagföring.
Myndigheten arbetar också aktivt med metodutveckling för att frigöra resurser för utredning av de mer komplicerade och allvarliga ekonomiska brotten. En viktig förutsättning för att ekobrottsbekämpningen ska vara framgångsrik är att myndigheterna samverkar med varandra, med näringslivet och berörda organisationer. Tillsammans bedriver myndigheterna ett aktivt arbete för att bekämpa ekobrott.
Regeringen anser att samarbetet är mycket positivt eftersom det medför att flera ekobrott kan förebyggas, upptäckas och lagföras. Samverkan mellan myndigheterna ökar även möjligheterna att spåra, säkra och återföra utbyte av brott. Den ekonomiska brottsligheten ska bekämpas med kraft, och regeringen följer självfallet noga utvecklingen på området.
Beatrice Ask (M):
Jag är väldigt glad över att Thomas Bodström lyfter fram ordförandeskapet. Detta är viktiga frågor, och det blir de inte minst mot bakgrund av den finansiella kris som råder. Vi har haft ett par allmänna diskussioner bland ministerkollegerna om de konsekvenser för rättsväsendet som de ekonomiska bekymren kan leda till.
Man kan tänka sig att det kommer en del intressanta förslag på den nivån. Förverkandefrågorna är viktiga. Jag har haft glädjen att se till att vi i svensk lagstiftning har gjort verktyg av det man har beslutat om på EU-nivå. Inom våra myndigheter pågår det ett intensivt arbete för att använda utvidgat förverkande på ett mer effektivt sätt.
Det är inte så att poliser och andra med automatik vet hur man ska göra och hur det ska se ut. Det är alldeles riktigt att det finns ett antal länder som använder sig av mindre nogräknade personer eller som ger luckor i systemet. Det är framför allt våra finansministrar som diskuterar den frågan mycket. Frågan om situationen i Liechtenstein och på andra ställen har diskuterats i flera omgångar.
Med de avtal som tecknas förs också en diskussion om att rätta till uppenbara brister i deras regelverk. Det är en ganska tuff diskussion, men den har inte legat på mitt bord.
Den finansiella krisen innebär också en del möjligheter för brottsbekämpningen i den krassa meningen att det är en hel del människor med kunskap när det gäller skattelagstiftning och framför allt när det gäller företagsamhet och finansiell sektor som inte är lika dyra att anställa.
Det var vissa svårigheter för Ekobrottsmyndigheten, som interpellationen handlar om, att rekrytera den typen av kompetens, vilket var helt nödvändigt för att man skulle kunna arbeta med en del ärenden. Så småningom lyckades man med detta, men det är klart att den situation som råder på arbetsmarknaden just nu gör att möjligheterna för brottsbekämpande myndigheter att skaffa sig den typen av kompetens är något bättre än tidigare.
Dessutom finns det ett intresse i den samverkan som vi har med andra myndigheter i den här GOB-satsningen. Det visar sig att en samverkan mellan Kronofogdemyndigheten, Försäkringskassan, Skatteverket och polisen i vid mening är väldigt effektiv.
När det gäller det konkreta förslag om prövningstillstånd hos åklagare som Thomas Bodström tar upp kan jag ärligt säga att departementet inte har diskuterat det. Det finns väl anledning att titta på det. Det är det svar som jag har fått. Däremot har vi, som jag sade tidigare i mitt inlägg, ett par förslag på gång. De är inte riktigt färdiga än men de kommer naturligtvis att presenteras.
De kommer att göra att möjligheterna att fokusera mer på de viktigaste frågorna när det gäller ekobrottsbekämpningen blir lite bättre.
Beatrice Ask (M):
Avslutningsvis vill jag säga att vi har tillfört Ekobrottsmyndigheten ökade resurser. Det pågår ett effektiviseringsarbete och en metodutveckling som är helt nödvändiga. Det visar sig att det ger resultat för den myndigheten, som interpellationen handlade om.
Jag tror inte heller att reglerna för och tillämpningen av förverkanden så här långt är tillräckligt bra för att vi ska vara nöjda. Det kan finnas svårigheter i regelverket och också i tillämpningen. Som jag sade tidigare är det nödvändigt för myndigheterna att utveckla sätt att använda reglerna på som ger resultat.
Det finns ingenting som är så effektivt när det gäller en viss typ av brottslighet som att kapa vinsterna, och det måste vi bli bättre på. Vi kommer att få anledning att återkomma till frågan om Liechtenstein med anledning av Schengenassocieringen. Jag har inte mer att säga i den frågan just i dag.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att ge åklagare större utrymme att effektivisera sitt arbete. En central del av regeringens styrning av rättsväsendet de kommande åren handlar om ökad effektivisering och minskad belastning för myndigheterna. Inom Justitiedepartementet pågår för närvarande ett arbete där målsättningen är att identifiera och föreslå åtgärder som kan bidra till detta.
Som ett led i effektiviseringsarbetet kommer regeringen inom de närmaste månaderna att presentera ytterligare åtgärder som tar sikte på ökad effektivitet och förbättrad samverkan mellan de brottsbekämpande myndigheterna. Uppgifter från Åklagarmyndigheten visar att ärendeinflödet ökar varje år och att den ökningen kommer att fortsätta. Mer än hälften av de ärenden som inkommer till åklagarna är mängdbrottsärenden.
Det är viktigt att myndighetens handläggning av dessa ärenden effektiviseras ytterligare så att det skapas större utrymme för åklagare att hantera de mer omfattande eller komplicerade ärendena. Åklagarmyndigheten har själv ett ansvar för att utveckla arbetsformer och arbetsmetoder för att uppnå en högre effektivitet i verksamheten.
I den rapport som Ekonomistyrningsverket redovisade i februari, utifrån regeringsuppdraget att utreda om Åklagarmyndighetens interna styrning och kontroll säkerställer ett effektivt resursutnyttjande, framhåller ESV att den interna styrningen och kontrollen inom Åklagarmyndigheten kan förbättras för att säkerställa att resurserna används mer effektivt. Åklagarmyndigheten har precis redovisat vad myndigheten avser att vidta för åtgärder med anledning av rapporten.
Justitiedepartementet kommer noga att följa Åklagarmyndighetens effektivitets- och utvecklingsarbete utifrån detta. Sammanfattningsvis pågår inom Justitiedepartementet en rad insatser för att på olika sätt möjliggöra ytterligare effektiviseringar hos de brottsbekämpande myndigheterna. Dessa insatser kommer att presenteras inom de närmaste månaderna.
Beatrice Ask (M):
Först vill jag hålla med Thomas Bodström om en sak, och det är att interpellationssvar ibland är fruktansvärt tråkiga. Men jag kan säga att det ibland beror på hur frågan ser ut, för interpellationer brukar vara väldigt rapsodiska och allmänt hållna. Då är det klart att man inte heller får den stuns i svaret som man begär.
Mer genomarbetade interpellationer däremot, där man kanske skisserar på en fråga eller en tanke som man har, kan ju få en beredning som ger betydligt intressantare svar och en mer intellektuell diskussion än den vi har mellan varven. Det handlar alltså om givande och tagande, men jag håller med om att det naturligtvis alltid går att göra mycket bättre, och jag försöker också svara på frågor.
När det gäller de här konkreta förslagen som vi kommer att komma med inom en vecka eller så är det klart att jag inte kan presentera dem innan jag vet att det är ja på alla frågor från andra intressenter. Däremot kan jag säga att jag helt delar uppfattningen att polisen borde kunna leda en del förundersökningar som man inte leder i dag. Det är absolut nödvändigt.
Det finns en hel del annat att göra. Jag tycker att Thomas Bodström är på några av dem, och det är väldigt bra, för det visar också att erfarenheterna från fältet är viktiga att ha med i arbetet. Jag gör också den här typen av besök även om jag inte har något yrkesarbete i den delen som Thomas Bodström har. Det är förskräckligt när det tar två år mellan att en ung person begår ett brott och att man kan få en dom.
Det är lika förskräckligt, måste jag säga, när det tar ett och ett halvt till två år innan ungdomar får påföljder inom ungdomstjänsten. När man är ute och möter ungdomstjänsten ser man att det görs ett ambitiöst arbete för att kunna erbjuda en bra och viktig påföljd för ungdomar som har uppenbara problem eller har begått ett brott.
Inom ungdomstjänsten möter man ungdomar som ett och ett halvt år senare har ändrat sitt liv totalt. De kanske har förlovat sig, är på väg att tentera på universitetet och är helt andra personer än de som begick brottet. Då är oftast insatserna rätt meningslösa, för ungdomarna har redan rätat ut problemen. Samtidigt möter man också väldigt många som har fortsatt en kriminell livsstil och kanske skaffat sig ännu fler och ännu större problem.
Det här är en utmaning som vi måste arbeta med, och jag har regeringens uppdrag att i ett projekt som rör unga lagöverträdares problematik komma med en rad förslag. Vi kommer med ett par paket i det arbetet, och det är alldeles nödvändigt. För egen del vill jag säga att när det gäller tiden från brott till påföljd behövs det ett antal snabbspår, det är det ingen tvekan om.
I många fall lyckas man räta upp de här ungdomarna i tid. Det handlar visserligen i många fall om ungdomar under 15 år, men inte bara. Vi har ett gemensamt problem formulerat kring tiden när det gäller ungdomsbrott och givetvis också för andra, det håller jag helt med om. Det vore en nåd att stilla be om att kunna åstadkomma effektiviseringar, förenklingar och förändringar som gör att man mycket snabbare kan ta sig an de här ungdomarna.