KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Jag står här i talarstolen och nickar när Roger Haddad talar, och jag fortsätter göra det. Det beror på att Roger Haddad har så rätt. Det här är ett mycket stort problem i svensk skola. Lärarbristen leder till stora problem. Bland annat leder den till att alltför många elever får en undervisning som inte håller den kvalitet som den hade kunnat hålla.
Alltför många elever får helt enkelt mindre chans att lära sig mycket i skolan. Ett stort problem är det också, fru talman, att lärarbristen är ojämnt fördelad. Vi vet att det är mycket svårare att hitta behöriga lärare i till exempel Jokkmokk än i Vännäs. Huvudmän som har nära till ett lärosäte där man utbildar lärare brukar ha lättare att hitta behöriga lärare.
Det är också otroligt svårt att se till att vi får fler lärare. Jag vet att det är ett arbete som Roger Haddad under många år har varit oerhört engagerad i. Genom vårt gemensamma arbete i januariavtalet ökar vi möjligheterna för att fler genom olika slags reformer ska kunna bli lärare. Jag vill också peka på en annan sak där jag tror att jag och Roger Haddad är överens, nämligen vikten av att det finns en tydlig och statlig närvaro.
Genom punkt 54 i januariavtalet öppnar vi för en statlig regional närvaro. Min övertygelse, fru talman, är att en statlig närvaro ökar möjligheterna till att ge det stöd till huvudmännen som kan behövas för att de ska kunna skapa vidareutbildningsmöjligheter. Det handlar om möjligheter som kan behövas för att befintlig personal som undervisar ska kunna få den vidareutbildning som krävs för att de ska få sin behörighet och sin legitimation.
Fru talman! Min övertygelse är att den stora bristen inte handlar om mer lagstiftning, mer kontroll och fler sanktioner, utan den stora bristen är att vi i Sverige har tillåtit att läraryrket har fått bli alltför oattraktivt. Vi har tillsammans tillåtit detta.
Roger Haddad är angelägen om att peka på att ansvaret för regeringsmakten ligger hos mig; det är jag och mitt parti som har ansvaret och har haft regeringsmakten i ett antal år. Det är alldeles riktigt. Jag känner ett mycket stort eget ansvar för att verkligen försöka bidra till att vi kan stärka läraryrkets attraktivitet.
Med ett hårt och envist arbete för att stärka läraryrkets attraktivitet, med en ökad statlig närvaro som kan innebära mer stöd till huvudmännen i form av bland annat möjligheter till vidareutbildning och kompetensutveckling och med goda möjligheter för lärarna att få den vidareutbildning och kompetensutveckling som exempelvis ett professionsprogram kan innebära hoppas jag att vi tillsammans ska kunna förstärka tillgången till behöriga lärare.
Därmed hoppas jag också att vi kan förstärka tillgången till bättre undervisning för landets elever.
Anna Ekström (S):
Tack, Roger Haddad, för påminnelsen om något som är viktigt och verkligen har sin plats i debatten! Vi kommer nämligen från den 1 juli att i svensk skola ha en möjlighet att genomföra fjärr- och distansundervisning i större utsträckning än i dag.
Ett av skälen till att införa fjärrundervisning är att en del huvudmän trots stora ansträngningar inte har lyckats hitta behöriga lärare. Helt i linje med andan i Roger Haddads interpellation är bakgrunden att det bästa är om en elev får undervisning i klassrummet av en behörig, legitimerad och utbildad lärare.
Detta tror jag att Roger Haddad och jag är överens om. Men om det inte går att få är det bättre med fjärrundervisning av en behörig lärare än undervisning som inte håller måttet och där läraren inte är behörig. Det är den rationaliteten som ligger bakom den nya regel som kommer att införas.
Roger Haddad ser det som problematiskt att en person som undervisar utan att ha behörighet eller legitimation kan få förlängt år efter år efter år. Det är klart att det är problematiskt. Det bästa är om man har en behörig utbildad lärare.
Men, fru talman, om en sådan inte finns kan jag mycket väl tänka mig att det för barnens skull i skolan ändå är bättre med en lärare som stannar kvar några år, även om den personen inte har fullgod legitimation eller behörighet, jämfört med ständiga personalbyten på den posten. Att detta i synnerhet gäller för mindre barn framstår för mig som alldeles självklart. Fru talman!
Jag är nog rätt övertygad om att det är en klok väg att fortsätta bygga ut möjligheterna till vidareutbildning och kompletteringsutbildningar men också den stora satsning som nu görs - och som jag tror blir väldigt viktig i ljuset av pandemin - där vi tillsammans och med stöd i januariavtalet bygger ut möjligheten att bli lärare via kompletterande pedagogisk utbildning.
I den arbetsmarknadssituation vi nu befinner oss i är jag övertygad om att det finns många personer som har fått se sin position på arbetsmarknaden i grunden förändrad av den chock som arbetsmarknaden utsatts för under pandemin. Det gäller förstås såväl lärare för mindre barn som lärare för högre åldrar och inte minst yrkeslärare, där det råder en skriande brist i den svenska skolan. Fru talman!
Jag kommer att fortsätta mitt arbete med att se till att man har goda möjligheter att vidareutbilda sig. Jag kommer också att fortsätta arbetet med att se till att vi stärker Skolinspektionens möjligheter att ingripa mot skolor med stora och återkommande brister. Tillsammans med Roger Haddad kommer jag att kämpa hårt för att se till att vi kan stärka läraryrkets attraktivitet. Det är faktiskt det viktigaste: att människor själva av egen fri vilja vill bli lärare.
Ska vi komma dit måste vi, precis som Roger Haddad säger, klart och tydligt och tillsammans säga att Sverige behöver utbildade lärare och att utbildade lärare ska behandlas väl i svensk skola.
Anna Ekström (S):
Skollagen är tydlig. Det är utbildade, behöriga och legitimerade lärare som ska bedriva undervisning, och det är utbildade, behöriga och legitimerade lärare som ska sätta betyg. Huvudmannen ska anställa de lärare som har behörighet. Möjligheten att anställa den som inte har behörighet finns när man inte får tag på någon som har denna behörighet.
Jag vill också passa på, fru talman, att säga att jag hoppas att jag under den här interpellationsdebatten inte har använt ordet "lärare" om personer utan lärarutbildning. Har jag gjort det är det ett misstag från min sida. Sådant händer den bästa. Det är viktigt att verkligen se till att ordet "lärare" används för den som har en lärarutbildning, en lärarexamen, en behörighet och en legitimation. Den här interpellationen är väldigt viktig.
Det finns, säger OECD:s Pisa-chef Andreas Schleicher, inget skolsystem vars kvalitet överstiger kvaliteten på undervisningen och kvaliteten på det arbete som lärarna får förutsättningar att utföra i skolan. Ska vi se till att vi uthålligt kan hålla höga kunskapsresultat och god likvärdighet och jämlikhet i den svenska skolan måste vi gemensamt verka för att vi har tillgång till behöriga och välutbildade lärare i hela vårt land och för alla skolor och alla elever.
Jag är väldigt tacksam mot Roger Haddad för möjligheten att diskutera de här frågorna. Jag är också väldigt tacksam för det engagemang som Roger Haddad visar och för det goda samarbete som vi har - visserligen enligt Roger Haddad på bara delar av detta område. Det är ändå ett gott samarbete, så tack för det!
Anna Ekström (S):
har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att omgående hitta en lösning som möjliggör ett införande av digitala nationella prov. Bakgrunden till s fråga är att Skolverket har meddelat att införandet av digitala nationella prov blir försenat med anledning av en dom i EU-domstolen om hantering av personuppgifter enligt EU:s dataskyddsförordning, GDPR.
Skolverket har i uppdrag att utveckla digitala nationella prov och bedömningsstöd. Den provplattform som Skolverket 2018 upphandlade av en extern leverantör från ett land utanför EU utnyttjar servrar för lagring av prov- och personuppgifter som ägs av ett amerikanskt bolag.
EU-domstolen har i en dom i det så kallade Schrems II-målet sommaren 2020 mot bakgrund av USA:s säkerhets- och övervakningslagstiftning fastställt att om det finns teknisk tillgång för en amerikansk leverantör eller om uppgifter i något skede förs över till USA följs inte EU:s dataskyddsförordning.
Av ett pressmeddelande från Skolverket den 1 mars 2021 framgår att myndigheten med anledning av det nya rättsläget innan provplattformen kan tas i bruk behöver säkerställa att leverantören och dess underleverantörer verkligen lever upp till de nya krav som Schrems II-domen innebär. Det står enligt Skolverket klart att genomförandet av de digitala proven blir försenat och inte kommer att kunna ske med början 2023.
Skolverket utreder nu de juridiska, tekniska och verksamhetsmässiga aspekter som det nya rättsläget innebär. Skolverket anger att myndigheten återkommer med mer information och en uppdaterad tidsplan under våren. Jag delar Skolverkets bedömning att det nu uppkomna rättsläget är ett allvarligt, oförutsett hinder för uppdraget att digitalisera de nationella proven.
Samtidigt är det viktigt att understryka att den bakomliggande orsaken till Skolverkets besked att genomförandet blir försenat är att man ska värna skyddet för elevers och anställdas personuppgifter, som har ett särskilt skyddsvärde enligt både EU-rätt och svensk lagstiftning. Det är såklart olyckligt att arbetet med att digitalisera proven blir försenat. Samtidigt måste det säkerställas att personuppgifter kan skyddas. Känsliga uppgifter om eleverna ska inte kunna spridas.
Skolverket arbetar nu för fullt med att utreda olika handlingsalternativ för att säkerställa en fungerande och rättssäker lösning i enlighet med de krav som finns. Regeringen följer noga utvecklingen i denna fråga.
Anna Ekström (S):
Jag vill börja med att hålla med om mycket av det som Kristina Axén Olin säger. De nationella proven är viktiga. De är viktiga för eleverna och för att säkerställa att eleverna får en betygsättning där man har stöd för likvärdighet. Det får man tack vare de nationella proven. Det stödet går att upprätthålla oavsett om proven är digitala eller inte. De är också viktiga för lärarna.
De ger ett viktigt stöd i det svåra betygsättningsarbetet. Också det är ett stöd som går att upprätthålla även utan digitaliserade prov. De nationella proven är bra. De följer läroplanernas och kursplanernas innehåll. De säkerställer att det finns en stadga kring kursplaner och läroplaner.
I den mån de har en påverkan som innebär att undervisningen i större utsträckning anpassas efter vad kursplaner och läroplaner innehåller är det förstås en positiv påverkan, även om jag ibland kan vara orolig över att man styr undervisningen alltför mycket utifrån att eleverna ska kunna svara på olika prov.
De nationella proven kan dock aldrig ersätta en utbildad, kompetent och erfaren lärare som har den bästa överblicken över hur mycket eleverna har lärt sig och kan. Men, fru talman, de kan vara ett mycket bra stöd. Det vi talar om nu är att Skolverket har råkat ut för en mycket ovälkommen försening i arbetet med att digitalisera de nationella proven.
Också här kan jag hålla med om mycket av det som Kristina Axén Olin säger. Digitaliseringen av de nationella proven är oerhört välkommen. Den är efterlängtad. Det finns ett mycket stort önskemål, inte minst från lärare, att få stöd i hanteringen av de nationella proven. Och det är åtminstone min bedömning, fru talman, att stödet kan bli bättre med digitaliserade nationella prov.
Samtidigt måste det till ett arbete av läraren också med ett digitaliserat nationellt prov. Någon ska ändå göra bedömningen av de svar som eleverna lämnar.
Även om en digitalisering kan göra att några svar kan rättas maskinellt - det återstår att se hur det blir, eftersom Skolverket inte är klara med detta ännu - kommer det alltid att behövas en erfaren lärares bedömande blick.
Hur väl vi än konstruerar de nationella proven kommer den blicken att behövas för att kunna avgöra vad som är ett godtagbart resonemang och vad som är ett resonemang som inte riktigt håller måttet. Så är det så länge som proven ska följa de kursplaner och läroplaner vi har, som ställer krav på att elever kan utveckla resonemang, analysera och lösa uppgifter. Fru talman! Vi är i ett olyckligt läge.
I den mån det finns saker som kan göras från departementets sida för att underlätta situationen är jag inte främmande för att vidta någon sådan åtgärd. Men i detta läge är det som behövs att Skolverket fortsätter att analysera situationen och agera på ett sådant sätt att vi så fort som möjligt kan få de nationella proven digitaliserade. Det är något som är efterlängtat av väldigt många i svensk skola.
Anna Ekström (S):
Det är sant att det har varit ett stort intresse både för att digitalisera de nationella proven och för hur arbetet på Skolverket fortskrider. Naturligtvis är det så; det här är en viktig fråga. Det är en viktig fråga för svenska lärare och för svenska elever liksom för alla oss som bryr oss om att den svenska skolan ska fungera så väl som möjligt.
Min fasta avsikt är att göra vad jag kan för att de nationella proven ska bli digitaliserade så fort det går utan att projektet äventyras av att det genomförs utan eftertanke och utan goda förberedelser. Min avsikt är också att säkerställa att en digitalisering av de nationella proven kan understödja det som är skolans viktiga arbete - att se till att barn och elever lär sig så mycket som möjligt och utvecklar kunskaper och förmågor i så stor utsträckning som möjligt.
I det arbetet måste naturligtvis digitaliserade nationella prov följa de kursplaner och läroplaner vi har. Det arbetet kommer att ta sin tid, men jag är övertygad om att med ett väl genomfört arbete för att digitalisera de nationella proven kommer vi att få mycket gott tillbaka till svensk skola i form av större möjligheter att följa elevernas kunskapsresultat och resultaten i den svenska skolan men också större möjligheter att fokusera på det som är kärnuppgiften, nämligen undervisning.
Jag vill tacka Kristina Axén Olin för att ha lyft den här viktiga frågan och för engagemanget i frågan om digitaliseringen av de nationella proven. Vi är helt överens om att det är någonting som svensk skola behöver.
Anna Ekström (S):
Kvinnans frigörelse handlar i grunden om att vi kvinnor ska vara just fria. Vi ska vara fria att välja den man vi vill, och vi ska vara fria att välja vår väg i livet. Vägen till kvinnans frigörelse går via arbete och utbildning. De tidiga kvinnosakspionjärerna kämpade just för kvinnors rätt att få arbeta och att få utbilda sig. Jag vill vända tillbaka till Amineh Kakabavehs beskrivning av den egna bakgrundshistorien.
Amineh Kakabaveh berättade nyss om vilken hjälp hon fick från skolan med att sätta sig i skolbänken och hitta vägen till den utbildning och det arbete som hon har ägnat sig åt. Låt mig lägga till en sak: Jag är övertygad om att det också krävde väldigt hårt arbete av Amineh Kakabaveh. Det är på det området, fru talman, som jag är mest kritisk till den marknadsstyrning som vår svenska skola har. Jag vet att det är svårt och tufft att vara lärare.
Men jag vet också att det är ännu svårare att lära sig mycket. Det kräver mycket ansträngning, och jag vill att den flicka och den pojke som verkligen anstränger sig och kämpar ska få chansen att uppleva en lycka. Vi vet att de som anstränger sig mest och får kämpa mest är de vars föräldrar inte har ett skriftspråk och kan hjälpa dem. Det är just de eleverna som jag vill ska få chansen att få uppleva den lycka det innebär att lära sig något riktigt svårt efter att ha ansträngt sig riktigt ordentligt.
Det är den lyckan som vårt skolsystem inte alltid ger alla barn och alla flickor, och det är det jag kämpar för - morgon, middag, kväll. Tack, Amineh Kakabaveh, för frågorna, och tack för att Amineh Kakabaveh är en medkämpe i den här kampen!
Anna Ekström (S):
Folkbildningen är en del av vårt Sverige. Det är en del som innebär att människor som annars har långt till kultur och till bildning i varje kommun i Sverige, tack vare studieförbundens insatser, kan delta i kulturella aktiviteter, utbildningar av olika slag och olika former av studiecirklar. Jag blir väldigt upprörd när de pengar vi gemensamt avsätter till folkbildning går till fusk och oegentligheter. Det ska inte förekomma.
Jag är väldigt upprörd över att det har förekommit, men jag noterar också att det i stor utsträckning är studieförbunden själva som har upptäckt och polisanmält det fusk och de oegentligheter som har förekommit. Jag hade varit mycket mer bekymrad om vi inte hade tagit det här fusket och de här oegentligheterna på allvar.
Jag, fru talman, är för min del helt övertygad om att det bästa sättet att återupprätta förtroendet för folkbildningen är att vi gemensamt bygger bra mekanismer så att vi för det första kan förebygga fusk och oegentligheter, för det andra kan se till att vi om detta förekommer har medel att agera.
Regeringen har vidtagit historiskt många åtgärder under den senaste tiden för att hantera de varningssignaler som har kommit. Vi har gett uppdrag till Folkbildningsrådet; vi har också säkerställt att Folkbildningsrådet gör stora insatser tillsammans med studieförbunden för att stärka kontrollen och tryggheten kring att pengarna går rätt. Jag utesluter inte, fru talman, att vi kan behöva göra mer.
Men jag är väldigt stolt över de insatser som vi gemensamt arbetar med. Jag ser också, fru talman, fram emot de förslag som kan komma när den så kallade Demokratiutredningen har kommit med ett slutgiltigt förslag. Det blir förslag där vi också tar hänsyn till de nya aspekter som har dykt upp i Demokratiutredningens arbete.
Anna Ekström (S):
Cassandra Sundin använder hela sitt anförande till att fokusera på ett enstaka studieförbund. Cassandra Sundin är väl medveten om att oavsett om det vore Folkbildningsrådet som fristående organisation eller en tänkt myndighet som fördelade resurser till våra studieförbund skulle jag som statsråd vara förhindrad att uttala mig om hur man i praktiken ska hantera statsbidraget i förhållande till olika organisationer.
Det är precis det som reglerna mot ministerstyre i regeringsformen avser att förbjuda. Jag kan alltså inte uttala mig om detta hur mycket Cassandra Sundin än ägnar sin talartid åt ett enstaka studieförbund.
Det är ett uttryckssätt som får stå för Cassandra Sundin. Jag vill också betona att när man diskuterar Folkbildningsrådets verksamhet med företrädare för Sverigedemokraterna fäster de ofta väldigt stort avseende vid Folkbildningsrådets juridiska status. Jag är gammal nog att komma ihåg när de här frågorna hanterades av Kungliga skolöverstyrelsen.
På den tiden, kan jag avslöja för Cassandra Sundin, förekom det också rapporter om att det begicks felaktigheter och fusk med det statsbidrag som betalades ut. Att tro att en organisationsförändring skulle lösa den i grunden ganska svåra frågan och se till att rätt pengar kommer till rätt verksamhet tycker jag är att göra det lite lätt för sig.
För mig är frågan om Folkbildningsrådets legala status uppenbarligen inte alls lika viktig som den är för Cassandra Sundin. Jag noterar att Cassandra Sundin talar väl om folkbildningen och försöker foga in folkbildningen i en sverigedemokratisk historieskrivning över den svenska utvecklingen. Ingenting kunde vara mer felaktigt.
Den svenska folkbildningen har i 100-150 år tjänat Sverige för att skapa öppenhet och dialog och för att se till att människor med olika bakgrund möts - inte något annat.
Jag noterar också att mot de vackra ord som Cassandra Sundin yttrar här i talarstolen om folkbildningens vikt och betydelse står de budgetmotioner som Sverigedemokraterna lämnar in där man vill ha en kraftig neddragning av anslagen till folkbildningen med över 1 miljard kronor för innevarande år. Det är mer än en femtedel av de samlade statsbidragen.
Jag noterar dessutom att det har kommit motioner från företrädare för Cassandra Sundins parti här i riksdagen där man föreslår att möjligheten till CSN-stöd för studier på folkhögskolor bör utgå och att man vill utreda vår fina, svenska folkhögskola med sin 150-åriga folkrörelseanknytning och tradition. Man vill utreda en eventuell nedläggning. Fru talman! Folkbildningen har tjänat Sverige väl.
Vi har alla ett ansvar att se till att folkbildningen också framöver ska tjäna Sverige väl. Då är det ett ansvar för alla oss som gillar den svenska folkbildningen och tror på den svenska folkbildningen att vara med och se till att varje krona går till rätt ändamål.
Anna Ekström (S):
Jag kan försäkra Cassandra Sundin om att den som vill sopa problem under mattan eller skylla ifrån sig inte lägger historiskt omfattande uppdrag på Folkbildningsrådet som handlar om att de ska vidta åtgärder. Den för inte en tydlig dialog med både studieförbund och folkbildningsråd, och den säkerställer inte att Folkbildningsrådet har ännu tydligare redovisningsregler.
Jag sitter just nu i Regeringskansliet och arbetar med att hitta en lösning på inte om utan hur vi ska säkerställa att det finns någon form av granskning och en vettig och ändamålsenlig revision för vår folkbildningsverksamhet. Jag kan försäkra Cassandra Sundin om att den socialdemokratiskt ledda regeringen värnar folkbildningen och folkbildningens legitimitet.
Många av de företrädare som har byggt vårt land, som har suttit här i kammaren som riksdagsledamöter och som har varit statsråd har fått sin första utbildning i studieförbund och folkhögskolor.
Vi ska fortsätta att bygga ut våra studieförbund och folkhögskolor så att de kan vara med och bidra till att de som i dag står långt ifrån utbildning kan komma in, att det finns kulturverksamhet i hela landet och inte bara i storstäderna och att det finns studiecirklar i varenda kommun och inte bara för dem som råkar bo nära en högskola eller ett universitet. Fru talman!
Jag noterar också att de studieförbund vi har i Sverige har en nära anknytning till viktiga folkrörelser - till kyrkor, nykterhetsrörelser och till och med till en del politiska partier och fackföreningsrörelsen. Vi ska värna vår folkbildning, och det gör vi genom att ställa höga och kärleksfulla krav på att varenda krona ska gå åt rätt håll.