Tobias Billström (M):
Först vänder jag mig till interpellanten Aleksander Gabelic. Trots att säkerhetssituationen generellt sett har förbättrats i Irak är situationen fortsatt svår på vissa håll. Våldsdåd och förföljelse förekommer. Så är det. Jag tror inte att det finns någon här inne i kammaren eller utanför den som inte inser det. Våldet drabbar också medlemmar i alla etniska och religiösa grupper, men minoriteter är ofta särskilt utsatta.
Jag mötte själv under mitt besök i Bagdad 2007 representanter för flera etniska minoriteter som vittnade om att de upplevde problem. Många människor har tvingats lämna sina hem. Det gäller också medlemmar i större befolkningsgrupper som lokalt har varit, är eller har blivit en minoritet, och situationen för kristna i Irak har försämrats under de senaste ett till två åren.
Allt detta gör att regeringen ser med oro på utvecklingen. I Sverige är det så att bedömningar med utgångspunkt i utlänningslagens skyddsbestämmelser åvilar Migrationsverket och migrationsdomstolarna.
Det är dessa instanser - Migrationsverket är första instans, och migrationsdomstolarna är överprövande instans, och slutligen finns naturligtvis Migrationsöverdomstolen - som i domar och beslut fortlöpande tar ställning till hur situationen i Irak utvecklas och, vilket är det viktiga i sammanhanget, vilken betydelse detta har för den enskilde asylsökanden. Det är alltid en individuell bedömning som görs.
Detta är viktigt att komma ihåg i det här sammanhanget. Om vi inte skulle ha klart för oss att bedömningen alltid utgår från individuella perspektiv skulle den ordning som vi har i Sverige framstå som väldigt märklig. Det skulle jag hålla med om. Men eftersom vi alltid kan vara förvissade om att det är den enskildes asylskäl som granskas tycker jag att vi kan känna oss mycket trygga med att rättssäkerheten står i första rummet när bedömningar görs.
Däremot ankommer det inte på medlemmar av regeringen att föra fram en uppfattning om hur praxis ska formas. Den saken är mycket klart och tydligt föreskriven i regeringsformen och i andra instrument. Men om jag anser att det finns behov av att ändra utlänningslagens skyddsbestämmelser kommer jag att ta initiativ för att regeringen ska lämna en proposition till riksdagen på detta tema. Jag fortsätter att vända mig till interpellanten.
I samtal med irakiska regeringsrepresentanter påtalar Sverige liksom Europeiska unionen och Förenta nationerna ständigt vikten av större ansträngningar för att stärka genomförandet av de mänskliga rättigheterna och skydda landets samtliga invånare från våld och övergrepp. Det innefattar religiösa och etniska minoriteter. Sverige ser det här som en självklar del i den fortlöpande dialogen med Irak.
Det är också tydligt att vad Irak behöver i dag är samling kring dessa frågor snarare än ytterligare splittring och uppdelning enligt religiösa och etniska skiljelinjer. Sveriges och EU:s utvecklingssamarbete med Irak syftar till stor del till att bidra till stärkt respekt för de mänskliga rättigheterna.
Det innebär också att regeringen, när det gäller förslaget om särskilda zoner på etnisk eller religiös grund, har den uppfattning som utrikesministern framförde till Aleksander Gabelic, att sådana zoner skulle riskera att skapa ytterligare utsatthet. Sverige kommer inte att verka för bildandet av en särskild zon för kristna i Irak. Det är ett tydligt besked. Vad gäller Bodil Ceballos frågor och synpunkter återkommer jag i nästa replikomgång.