Hillevi Larsson (S):
Det är två frågor jag ställer mig. Den första frågan är: Fungerar politiken? Den andra frågan är: Är politiken mänsklig? Tyvärr måste jag svara nej på båda dessa frågor. Såsom debatten gick tidigare handlade det om att vi måste få ut de sjukskrivna och de arbetslösa på arbetsmarknaden.
De skulle få incitament att jobba, och då var det att de skulle ha mindre pengar att leva på. I detta låg en föreställning om att de helt enkelt hade det för bra och att det var därför de inte jobbade. De ville helt enkelt inte jobba. Nu har dock regeringen sänkt ersättningarna rejält och jagar de arbetslösa och sjuka på många olika sätt.
Det har inte lett till att fler har kommit i arbete eller att utanförskapet har minskat - tvärtom. Därför tycker jag att man redan där borde se att den här politiken inte fungerar. Tidigare när man har kört med den här politiken - skattesänkningar och att jaga dem som har haft minst och står utanför - har det inte heller hjälpt. Jag tycker alltså att slutsatsen är att det behövs en annan politik om man på allvar ska få människor i arbete.
När det gäller den andra frågan, om detta är mänskligt, säger jag: Nej, det är inte mänskligt. Vi kan nämligen nu se att klyftorna ökar. Det drabbar allra värst den tiondel som hade det sämst redan från början. Vi kan se att det började med sänkt ersättning för de människor som levde i sjukförsäkringen och a-kassan. Det var redan innan svårt att leva på den ersättningen.
Nästa steg är att man kastas ut ur systemet, vilket har hänt många - inte minst de sjukskrivna. Då hamnar man på socialbidrag. Vi kan se att socialbidragen har ökat i nio av tio kommuner. Det är naturligtvis även andra grupper som har gått över till socialbidrag, bland annat från a-kassan. Men det är även sjukskrivna som faktiskt är för sjuka för att jobba som lever på socialbidrag. De får inte en chans att få ett jobb heller.
Detta är omänskligt, anser jag. I stället borde man lägga resurserna på att ge dem som kan rehabiliteras rehabilitering, men det har man tyvärr inte gjort. Det som gör detta ännu mer tragiskt och omänskligt är att det finns barn inblandade. Många av de människor som har fått sänkta ersättningar och dessutom kastas ut i försörjningsstöd och socialbidrag har barn.
Dessa barn drabbas orimligt hårt av hur deras föräldrar behandlas. Det krävs helt enkelt en genomgripande annorlunda politik. Det räcker inte att man med allmosor försöker hjälpa dessa barn, utan barnens problem består i föräldrarnas fattigdom. Därför måste man hjälpa föräldrarna. Det är helt enkelt en mänskligare politik som ska till.
När det gäller just barnfattigdomen beräknas den av Rädda Barnen ligga på 11,5 procent i hela Sverige. Det är en rätt hög siffra. I Malmö, som jag kommer ifrån, är siffran nästan vart tredje barn. Dessa siffror ökar också hela tiden. Det är verkligen oroväckande och borde vara en larmsignal: Här har vi barn vars föräldrar har svårt att få ihop pengar till hyra, mat och mediciner.
De har svårt att få det att räcka till allting och dessutom till att kunna köpa en födelsedagspresent eller en julklapp - allt det där extra som är så viktigt för barnen och inte minst viktigt för att de ska känna gemenskap i skolan och förskolan. Det krävs helt enkelt en annan politik - en mänskligare politik och en politik som verkligen ger jobb.