Carl Bildt (M):
Låt mig inledningsvis säga det som är relativt uppenbart och som Hans Wallmark pekade på: I dagens värld är frågor som har att göra med religionstillhörighet, identitet och nationalitet tilltagande viktiga. Ofta går de in i varandra. Det som vi betraktar som religion kan gå över till nationell tillhörighet och kan också vara en viktig del av den kulturella identiteten.
Det innebär att det ibland är väldigt tydligt att det bara handlar om den ena typen av problem, medan det ibland inte alls är lika tydligt. Vårt förhållningssätt är att i grunden betrakta allt detta som en fråga om mänskliga rättigheter.
Vi försvarar alla individer, alldeles oavsett nationalitet, upplevd identitet, religiös uppfattning, gudsuppfattning eller "icke-gudsuppfattning", vad nu det kan vara - det finns andra typer av religioner också. Det är också det svar jag inte gav till Annelie angående konvertiter. Det är ingen skillnad i den delen. Det är samma sak. Det handlar om att försvara mänskliga rättigheter. Det är också svaret till Lennart Sacrédeus.
Jag tycker inte att vi ska ha en separat ambassadör för en del av denna problematik. Vi ska se det som en del av den samlade problematiken med respekten för medborgerliga fri- och rättigheter. Det är rätt att påpeka att de här problemen blir allt större. I denna diskussion fokuserar vi med rätta på kristna minoriteter, men Indien nämndes på grund av det som inträffade mellan hinduer och muslimer i Gujarat för några år sedan.
De hemskheter som plötsligt blossade upp där gällde också gränslinjen mellan religion och identitet. Det är ofta skrupelfria politiker som säkert på grund av helt andra intressen väljer att spela på just detta och hetsar upp stämningar som leder till blod, död och elände.
Det här kan vi bara bekämpa med en politik som dels försvarar de individuella fri- och rättigheterna, dels försöker bygga stater som vi kan hålla ansvariga för fri- och rättigheter. Det är det som är problemet i Irak, som jag nämnde. Jag kan tala med min irakiske kollega och han och jag är rörande överens, men det hjälper inte nödvändigtvis intill dess att det finns en fungerande irakisk statsbildning.
Här försöker vi, som uppmärksammades att vi har sagt i tidningarna från regeringens sida, vara mera närvarande i Irak, bland annat av detta skäl. Utan en fungerande stat inget skydd för medborgerliga fri- och rättigheter. Utan skydd för medborgerliga fri- och rättigheter en alltmer utsatt situation för minoriteter, kristna eller andra, i detta en gång så mångfasetterade område av Mesopotamien.
Förhoppningsvis ska vi nu kunna göra någonting uppe i norra Irak. Jag vill inte säga att det ska handla just om kristna, men det är klart att minoriteter alltid är någonting som vi tycker är betydelsefullt alldeles oavsett vilka minoriteterna är. Förhoppningsvis kan vi göra någonting också i övriga delar av Irak. Ett stående engagemang för dessa frågor har vi i Turkiet, för kristna grupper, för aleviter, för att ta något som ligger utanför den kristna sfären.
Vi har ju gjort mycket också för dem, och det är viktigt. Genom att visa engagemang också för dem får vi ökad trovärdighet när vi är engagerade i dem som annars, på rätt goda grunder, uppfattas stå oss något närmare.