Johan Pehrson (L):
I den förra interpellationsdebatten var justitieministern väldigt oroad över kommande rymningar. Man kan säga att vi just nu ser en omfattande rymning, dock ingen fritagning, här i kammaren. Det är en regering och en justitieminister som rymmer från sitt ansvar. Det finns en person som är ansvarig - personligen, kan man faktiskt tycka - för hur svenskt rättsväsende och svensk polis utvecklas.
Detta sker genom att regeringen och justitieministern talar om hur det ska se ut i budgetpropositionen, talar om vad som ska stå i regleringsbreven och ser till att de informella mötena med myndighetscheferna bedrivs på ett sådant sätt att man får myndigheterna dit man vill. Jag vill att denna rymningstaktik från regeringen ska upphöra. Vi behöver få fast justitieministern vid ansvaret för svensk polis.
Han ska inte få rymma. Då är frågan: Vad vill den svenska socialdemokratiska regeringen och dess stödpartier med svensk polis? Det är det väldigt få som vet. Man påhejar utvecklingsarbetet med nationell polis - som innehåller många förtjänster, vill jag understryka - men effekterna är ju förfärande. Polisstationer stängs som radband runtom i Sverige.
Närpolisområden slås ihop så att det blir som en film: Älskling, jag förstorade närpolisområdet. Vi har färre lokala polischefer. Vadå lokala polischefer, är det något viktigt? Ja, varenda kommun i Sverige har ju en turistchef, men de har inte längre någon polischef.
Vad ger det för signal när polisen är så viktig för samarbetet med näringsliv, sociala myndigheter och ideella föreningar på en ort för att tillsammans förebygga brott? Det enda man hör just nu är kritiken om att vi måste klara upp fler brott, men bortom detta finns ju ett ännu viktigare mål: att förebygga fler brott, att se till att många människor inte begår brott. Att klara upp brott innebär att vi fyller fängelserna ännu mer, och det är inte målet.
Målet är att skapa ett tryggare Sverige med färre människor som begår brott, med färre brottsoffer som följd. Att klara upp brotten är en bra tröst, men det är absolut inte målet. Organisationen är hela tiden i kraftig svängning. Först skulle det vara närpolisområden; nu ska det inte vara så stora närpolisområden. Vi ska alltså ha kvar närpolisen, men vi ska satsa på underrättelseledd verksamhet. Man vet inte vilket som är regeringens fokus.
Det vore kul att någon gång höra en programförklaring från justitieministern. Det skulle underlätta ledarskapet. Då kommer vi in på ett annat problem med svensk polis: ledarskapet. Vad har regeringen för synpunkter på detta? Hittills har fokus mest legat på att utveckla Excelchefer som kan stå med ark och presentera de nya neddragningarna och exakt hur man ska klara budgeten. Det har varit den rådande regimen i nio års tid.
Nu vet vi också att detta underbyggs i en avhandling som presenterades denna vecka vars innehåll pekar på ganska kraftiga brister i ledarskapet inom svensk polis. Lägg därtill Göteborgskommittén, som pekar på samma sak, och Spaks utredning om en rikspolisstyrelse som, uppenbart med regeringens goda minne, har låtit tusen blommor blomma under väldigt lång tid! Vem är ansvarig för detta? Ja, jag vet inte.
Det kanske är riksdagen som är ansvarig, men tyvärr står det i grundlagen att vi är förbjudna att utöva ledarskap över myndigheterna. Det är regeringen som har den skyldigheten enligt grundlagen. Det måste vi vara överens om. Sedan kan vi lägga till ekonomin. Det ges pengar i riksdagen före jul, och när vi sedan gått hem och försöker tända det sista adventsljuset sitter regeringen på sammanträden och drar in ännu mer pengar för polisen.
Det leder till en väldigt ryckighet som gör människor väldigt, jag ska inte säga apatiska men näst intill, hos polismyndigheterna. Inte heller har vi några verktyg mot den organiserade brottsligheten. Det har också varit uppmärksammat - jämt, tycker jag, men extra de här dagarna - i medierna. Rapporter har också kommit från Rikskrim. Hur ser det ut? När kommer verktygen för att bekämpa de här brotten? Man kan ju inte köra med diligens efter snabba racerbilar. Kärnuppgifterna kommer min kollega Torkild Strandberg att återkomma till.
Thomas Bodström pratar om kärnuppgifterna, men de utredningarna samlar ju damm på departementet.