KBLab/rixvox huggingface dataset:
Inga-Lill Sjöblom (S):
I dag debatterar vi civilutskottet betänkande 14 Konsumenträtt . Jag vill inledningsvis yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet i sin helhet och avslag på samtliga reservationer. Vi är alla konsumenter. Vi köper alla olika sorters kläder, och vi gillar olika sorters filmer. Vi väljer olika helt enkelt. Att navigera bland reklam är däremot svårt.
I värsta fall leder det till att du blir satt i skuld. Blir du skuldsatt påverkar det din vardag, din framtid, din familj. Den som är satt i skuld är icke fri. Ett anständigt samhälle kräver en lagstiftning som tar hänsyn till medborgarnas möjligheter och förmåga att sätta sig in i avtalsbestämmelser.
Därför är det viktigt att konsumentskyddet är starkt och också gör det lätt att göra medvetna och trygga val. Ytterst handlar det om att ändra maktbalansen. Folk ska inte bli lurade. Herr talman! Det här är första gången jag står i riksdagens talarstol. Till vardags arbetar jag med personer som har intellektuella funktionsnedsättningar. Jag är också fackligt engagerad i Kommunal.
Jag har mött många personer som på grund av sin funktionsnedsättning hamnat i ekonomisk knipa. Många gånger förstår man inte konsekvensen av att skriva under ett kontrakt eller att säga ja till ett spännande erbjudande på telefon. Herr talman! Ett starkt konsumentskydd handlar om att ta ställning till människors möjligheter.
Genom att vi tillsammans via lagstiftning stärker konsumentens rätt agerar vi också solidariskt mot varandra. I dag finns det flera ställen en konsument kan vända sig till för att få stöd och information. Vi har till exempel den kommunala konsumentvägledningen. Det är ett frivilligt åtagande i kommunerna, och i dag finns den tyvärr inte i alla kommuner. Sedan våren 2015 har vi Hallå konsument.
Det är en rikstäckande upplysningstjänst som drivs av Konsumentverket. Genom kontakt på både telefon, hemsida och mejl säkerställs tillgängligheten över hela landet. Var du bor ska inte påverka vilket stöd du får. Herr talman! Jag uppskattar debatten om detta viktiga ämne. Det gläder mig att många partier ser vikten av ett tydligt medborgarperspektiv i denna fråga. Att ta ställning för varandra är fint.
Inga-Lill Sjöblom (S):
Jag har en fråga till statsrådet Per Bolund. Investeringsstödet till hyresrätter har ju varit en stor framgång. Därför är det glädjande att vi nu får tillbaka stödet efter att M, KD och SD på ett oansvarigt sätt avskaffade det i förra årets budget. Själv kommer jag från Uppsala. Där byggs det väldigt mycket, samtidigt som efterfrågan också är väldigt stor. Nu vet jag att många av byggherrarna är taggade på att komma igång med att bygga hyresrätter med lägre hyror.
Därför vill jag fråga statsrådet: Hur går förberedelserna för återlanseringen av investeringsstödet, och vilken effekt tror statsrådet att det kommer att få?
Inga-Lill Sjöblom (S):
I dag ska vi debattera justitieutskottets betänkande 2020/21:JuU2 Utvidgad förundersökningsrätt för Tullverket . Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Vi socialdemokrater, Miljöpartiet och Vänsterpartiet har ett särskilt yttrande. Det är vår uppfattning att Tullverkets brottsbekämpande verksamhet är av stor vikt, och genom de förslag som nu lagts fram av regeringen utvidgas Tullverkets rätt att inleda förundersökning.
Vi anser att riksdagen av de skäl som anförs i propositionen bör anta regeringens lagförslag. Utskottet föreslår även en mindre redaktionell justering av lagtexten. Den föreslagna utvidgningen av Tullverkets förundersökningsrätt är ett steg i rätt riktning. Tullverkets brottsbekämpande verksamhet måste förstärkas ytterligare.
Inte minst måste Tullverket ges bättre möjligheter att förhindra att stöldgods förs ut ur landet. Detta arbete pågår både inom myndigheten och inom Regeringskansliet. Detta skulle vara en effektiv åtgärd för att motarbeta de utländska stöldligor som begår brott i Sverige. Tullverket bör därför ges befogenhet att stoppa och beslagta misstänkt stöldgods vid gränsen.
Sådana ökade befogenheter har efterfrågats av såväl Tullverket självt som av Polismyndigheten och Kustbevakningen. Som framgår har riksdagen också tidigare gjort ett tillkännagivande till regeringen om att skyndsamt utreda en ökad befogenhet för Tullverket att stoppa och kvarhålla gods i väntan på överlämnande till polis.
Det är enligt utskottets mening angeläget att en utökad befogenhet för Tullverket att stoppa och beslagta misstänkt stöldgods vid gränsen kommer på plats så snart som möjligt. Dessutom bör Tullverkets brottsbekämpande uppdrag stärkas. Utöver de akuta behoven pekar mycket på att Tullverket framöver kommer att behöva ett antal ytterligare verktyg för att bekämpa den brottslighet som blivit alltmer internationell.
Jag hoppas att vi tillsammans kan fortsätta att bekämpa brottsligheten.
Fredrik Stenberg (S):
I detta betänkande behandlas många motioner inom en rad områden som rör den statliga förvaltningen. Jag ska fatta mig kort och säga att den digitalisering som nu samordnas av Digg, Myndigheten för digital förvaltning, har ett mycket viktigt arbete att göra för att det offentliga Sverige ska klara av de utmaningar som vi som medborgare ställer på samhället och de tjänster som vi förväntar oss kunna ta vår rättfärdiga del av.
Redan i dag lever vi i en samtid med till exempel artificiell intelligens, och kommande år kommer också det offentliga Sverige att använda sig mer av denna typ av teknik men också säkra rätten till integritet och rättssäkerhet. Transparens och effektiv förvaltning fortsätter vara av vikt för att tilltron till staten och dess verksamheter fortsatt ska vara hög. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut.
Fredrik Stenberg (S):
I dag, i coronatider, har vi ändå att behandla detta betänkande. På sätt och vis, om än i begränsad form, har betänkandet en koppling till den tid vi lever i just nu eftersom fler nog handlar på nätet nu än tidigare och ekonomin är oviss. I dag är konsumtionslån extremt lättillgängliga.
Utan att värdera detta tycker jag att det är rimligt att det vid näthandel inte ska vara förstahandsalternativet eller förval, vilket detta förslag syftar till att åtgärda. Bedömningen från flera håll är att konsumtionslånen inte hotar den finansiella stabiliteten.
Men när ett hushåll får sänkta inkomster riskerar höga konsumtionslån att hota hushållets finansiella stabilitet. Det tål att tänka på i dessa dagar när både den globala och den svenska ekonomin präglas av stor osäkerhet och ett mycket allvarligt ekonomiskt läge. Som lagstiftare ska vi ta ställning för att skydda den enskilde konsumenten. Ska du handla på kredit, ja, då ska det vara tydligt och ett aktivt val.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Fredrik Stenberg (S):
Jag noterar att ledamoten inte tycks inse att vi lever i en värld där vi är starkt beroende av en fungerande omvärld, som vi har både sociala och ekonomiska intressen av. Sverige skulle faktiskt inte fungera utan internationell handel. Vi är en del av ett internationellt system. Att vi bidrar till ett sådant system är naturligt och rimligt. Vi har - utöver solidariteten - ett intresse av att världen fungerar. Vi kan inte göra allt.
Det förslag som ligger på riksdagens bord i dag löser inte alla världens problem, långt ifrån. Men frågan som jag ställer mig är: Blir världen bättre, med mindre korruption, för att länder inte får tillgång till kapital över huvud taget? Är det inte sådana situationer som brukar öka spänningar och riskera att leda till mycket mer dåligt här i världen?
Fredrik Stenberg (S):
Jag tycker inte att det är en konstig ordning att Sverige deltar i sådana här internationella program. De flesta partier i finansutskottet tyckte också att det var rimligt. Det är jag glad för. Sverigedemokraterna brukar ofta prata om att man ska hjälpa till på plats och göra insatser nära de platser där problemen finns. Jag noterar att man i det här fallet tycker precis tvärtom. Man tycker faktiskt precis tvärtom i snart sagt alla sådana här fall.
Det tycker jag är lite beklämmande och lite skenheligt, skulle jag nog vilja uttrycka det. Hur ska då Sverige säkerställa det här? Det gör vi genom att vi är en del av IMF. Vi fortsätter att verka på den arenan för att säkerställa att detta hanteras på rätt sätt.
Fredrik Stenberg (S):
Offentlig upphandling är ett viktigt verktyg för Sveriges myndigheter, kommuner och regioner för att tillhandahålla tjänster av hög kvalitet i hela landet. I dag upplever dock många, både leverantörer och upphandlare, att systemet är onödigt komplext och stelbent och ofta leder till överprövningar. Det finns ett starkt önskemål från kommuner och regioner om att lagstiftningen ska ses över.
Flera förslag har lämnats till Finansdepartementet i tidigare utredningar, däribland Förenklingsutredningen och Överprövningsutredningen. Jag vill därför fråga Lena Micko hur regeringen avser att gå vidare med de förslag som tidigare har lämnats.
Fredrik Stenberg (S):
Min fråga går till statsrådet Lena Micko. I dessa coronatider är det många som är oroliga - oroliga för ekonomin men också oroliga för hälsa och liv. Vi ser nu hur vissa företag utnyttjar den oron genom att försöka sälja produkter som sägs hjälpa mot coronaviruset. Det är helt oacceptabelt att vissa företag skor sig på människors rädsla. Jag undrar därför: Vad gör regeringen för att motverka dessa företag och för att skydda konsumenterna?
Fredrik Stenberg (S):
Min fråga går till civilminister Lena Micko. Västerbotten är ett av Sveriges viktiga skogslän, och till sin natur har det städer och är i andra delar glest befolkat. Det innebär långa avstånd till service som alla människor i Sverige har rätt till. Så ser det ut i stora delar av Sverige.
Att alla människor känner närvaro av och tillgänglighet till stat, kommun och regioner tror jag är nödvändigt för att upprätthålla och stärka den tilltro som så väl behövs i ett starkt samhälle. Statens servicecenter har i veckan öppnat två nya kontor i Västerbotten, i Åsele och Storuman, med service från Försäkringskassan, Pensionsmyndigheten, Skatteverket och Arbetsförmedlingens kundtorg.
Det är förstås väldigt välkommet, och jag undrar hur civilministern ser på servicekontorens framtid med fokus på tillgänglighet i fler kommuner och med fler myndigheter.
Andreas Lennkvist Manriquez (V):
Julen står runt hörnet, och för många innebär det inte sällan en efterlängtad ledighet i nära och käras sällskap. Vi kan samtidigt ana att det i detta nu även finns ganska många längtansfyllda barn där ute, även om den största längtan just nu troligtvis finns hos landets ekonomiska elit. När finansminister Magdalena Andersson presenterade regeringens budget aviserade hon nämligen en saftig julklapp till landets rikaste procent.
Vid årsskiftet får de rikaste procenten sina skatter sänkta till den grad att de uteblivna skatteintäkterna uppgår till 6 miljarder kronor. Det är 6 miljarder kronor som annars hade kunnat gå till de längtansfyllda barnen i skolan, till de sjuka i vården eller till de äldre inom omsorgen. Sveriges Kommuner och Regioner beräknar att de behöver 90 miljarder kronor mer år 2026 för att hålla dagens kvalitet inom välfärden.
De flesta som jobbar inom sjukvården, inom äldreomsorgen eller på förskolan vet däremot att dagens kvalitet inte är tillräcklig: Det behövs ännu mer. Ändå väljer januaripartierna att endast ge 5 miljarder kronor mer till landets kommuner i generella statsbidrag. Det är således mindre pengar än vad de lägger på att sänka skatten för de rikaste 3 procenten.
Man har valt att inte längre bedriva en vänsterpolitik för flertalet. I stället har man blivit ett högerparti bland andra och i vissa frågor till och med lagt sig höger om Moderaterna. Herr talman! Vi i Vänsterpartiet säger nej till denna massiva förflyttning av ekonomiska resurser från låg- och medelinkomsttagare till landets rikaste procent.
I stället väljer vi att på område efter område göra offensiva satsningar på välfärden, för barnen, för de äldre och för landet. I vårt budgetförslag vill vi bland annat genomföra en omfattande utbildningssatsning för att komma till rätta med personalbristen, införa avgiftsfria läkemedel för äldre, stärka sjukvården i hela landet och även öka resurserna till äldreomsorgen med miljardbelopp. Herr talman!
I dag är Sverige det land i västvärlden där ojämlikheten har ökat mest de senaste decennierna, både inom och mellan kommunerna. Och ojämlikheten har konsekvenser - för demokratin, för sammanhållningen och för den enskilda människan. I dag skiljer det exempelvis tio år i medellivslängd mellan en man i Munkfors kommun och en man i Danderyds kommun. Men det behöver inte vara så. En gång i tiden var Sverige ett av de mest jämlika länderna i världen, och vi kan bli det igen.
Då krävs dock att vi slutar med den nyliberala politiken, som behandlar Sverige som om det vore ett startup-företag och inte en nation. Då krävs det reformer som inte slår undan benen för vanligt folk och bara gynnar de rika och mäktiga. Då krävs det att vi investerar i välfärden på riktigt, och för det krävs det vänsterpolitik.
Andreas Lennkvist Manriquez (V):
Min fråga riktar sig till statsrådet Hans Dahlgren. Den demokratiska situationen i Polen och Ungern har försämrats det senaste året - detta trots att EU-kommissionen inlett ett artikel 7-förfarande. Nyligen tröttnade EU-parlamentet på att medlemsstaterna gör för lite för att vända den oroväckande utvecklingen och röstade för att EU-medlemsstaterna måste göra mer för att öka pressen på dessa länder.
Jag skulle därför vilja veta på vilket sätt statsrådet avser att agera för att öka trycket på regeringarna i Polen och Ungern.
Mikael Damsgaard (M):
Det nordiska samarbetet är tillsammans med vårt medlemskap i Europeiska unionen vår viktigaste plattform för samarbete med andra stater. Inte minst Norge står oss mycket nära inom handel, arbetsmarknad, språk och kultur. Norge utgör också i många frågor en referenspunkt för oss i Sverige.
Det gäller inte bara i den eviga tvekampen i skidspåren utan också i hur vi kan utforma en effektiv lagstiftning för att bekämpa terrorism. När en stat utsätts för ett terroristattentat innebär det en enorm påfrestning på hela samhället som polisens resurser inte fullt ut är anpassade för.
Det kan därför i samband med allvarliga kriser finnas behov av polisiärt stöd från andra stater. Detta ärende handlar om att skapa möjligheter för Sverige och Norge att i krissituationer ge ömsesidigt bistånd med polisens särskilda insatsgrupper.
Avtalet med Norge ansluter till Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet, som möjliggör motsvarande bistånd inom Europeiska unionen. Fru talman! Krissituationer handlar för Sveriges del om handlingar som kan utgöra terroristbrott, medan den norska regeringen kan begära stöd i något fler situationer.
Det är nu naturligt att samma möjligheter för ömsesidigt samarbete som redan finns inom EU också ska komma på plats med vår närmaste granne.
Mikael Damsgaard (M):
Låt mig inledningsvis yrka bifall till reservation 3. Vi debatterar nu justitieutskottets betänkande Ett effektivare informa tionsutbyte mellan polis och socialtjänst vid samverkan mot terrorism . Terrorismen är ett reellt hot mot Sverige.
Nationellt centrum för terrorhotbedömning skriver i sin bedömning av terrorhotet mot Sverige att det finns både våldsbejakande islamister och högerextremister som anser att Sverige är ett legitimt mål för terrorattentat och att ett fåtal individer i eller i utkanten av dessa miljöer kan komma att utveckla både avsikt och förmåga att utföra terrorattentat mot mål i Sverige.
Även ensamagerande gärningspersoner med andra motivbilder kan förekomma. När det gäller att en individ väljer att realisera en terroravsikt kan många gånger individuella omständigheter såsom personliga motgångar, psykisk ohälsa eller omvärldshändelser som föranleder frustration hos individen vara utlösande faktorer.
Det är därför, fru talman, av största vikt att det finns en effektiv samverkan mellan polis å ena sidan och kommunala myndigheter å andra sidan för att kunna förebygga eller förhindra terrorism.
Den proposition som behandlas i betänkandet har sitt ursprung i den terrorismöverenskommelse som slöts mellan regeringen, Moderaterna, Centerpartiet, Liberalerna och Kristdemokraterna 2017.
Regeringen föreslår bland annat att kommunala myndigheter inom socialtjänsten ska få utökade möjligheter att dela med sig av uppgifter till Polismyndigheten och Säkerhetspolisen vid misstankar om terroristbrottslighet eller för att förebygga sådan brottslighet. Vi moderater ställer oss bakom propositionens grundläggande syfte att uppnå effektiv samverkan för att kunna motverka terrorism men anser att mer behöver göras. Fru talman!
Vi moderater menar dock att förslaget, så som det är utformat i propositionen, lägger orimliga arbetsbördor på kommunala myndigheter inom socialtjänsten. Det ligger inte heller inom de utlämnande myndigheternas expertis att göra bedömningar av det slag som föreslås.
Att exempelvis avgöra vilka uppgifter som kan antas förhindra att terrorbrott begås ligger långt utanför myndigheternas kärnkompetens. Sådana bedömningars relevans påverkas av vilka uppgifter Polismyndigheten och Säkerhetspolisen har och vilka åtgärder de kan vidta i det enskilda fallet. Sammantaget kan sägas att kriterierna som ställs upp lägger hinder i vägen för att viktig information förs vidare till de brottsbekämpande myndigheterna.
Det finns en uppenbar risk för att uppgifter som hade varit värdefulla för Polismyndigheten eller Säkerhetspolisen inte förs vidare på grund av hur bestämmelsen är utformad. I sitt remissvar framhåller Polismyndigheten att även skolor och hälso och sjukvården bör ges möjlighet att lämna ut uppgifter i syfte att förebygga allvarligare brottslighet.
Moderaterna delar i den delen Polismyndighetens bedömning, och vi menar därför att även den frågan bör utredas vidare.
Mikael Damsgaard (M):
Det är väl känt att Moderaterna lägger betydligt större resurser på rättsväsendet än vad regeringen gör. I M-KD-budgeten för 2019 fick Kriminalvården 250 miljoner mer än i den övergångsbudget som annars hade trätt i kraft.
I år lägger vi 150 miljoner mer på Kriminalvården än vad regeringen gör. Det är ett faktum. Vad gäller häktet i Salberga är det nog riktigt att det i det korta perspektivet är den snabbaste lösningen för att komma till rätta med den akuta situationen.
Jag har besökt Salbergaanstalten och förstår att man där bygger det nya häktet med flexibla kriminalvårdsplatser som kan anpassas efter olika behov. Åter till styrningen av rättskedjan. Som jag nämnde i mitt förra inlägg lämnade Riksrevisionen förra året en granskningsrapport om styrningen av rättskedjan. Där konstaterar man att styrningen av rättskedjan inte tar tillräcklig hänsyn till konsekvenser för och effektivitet i hela rättskedjan.
Det handlar till exempel om att rättskedjeperspektivet inte är framträdande i regeringens styrning av myndigheterna och att det inte heller är framträdande i resursfördelningen mellan och inom myndigheterna. I interpellationssvaret hänvisar statsrådet till Kriminalvårdens instruktion där det framgår att häktesorganisationen ska vara utformad på så sätt att den främjar ett effektivt samarbete med övriga myndigheter inom rättsväsendet.
Av instruktionen framgår vidare, vilket inte står i svaret, att en lokalisering av häktena som underlättar detta samarbete ska eftersträvas. Det är naturligtvis bra att denna instruktion finns, och beslut i denna del fattades av alliansregeringen strax före valet 2014.
I interpellationssvaret framgår det emellertid inte över huvud taget hur Morgan Johansson följer upp att Kriminalvården arbetar efter den instruktion som beslutades 2014. Att helhetsperspektivet saknas i styrningen av rättskedjan blir också tydligt i Kriminalvårdens regleringsbrev för 2020.
Under avsnittet om Kriminalvårdens platskapacitet står det att läsa att myndighetens platskapacitet ska planeras så att det finns en hög grad av flexibilitet som tar sin utgångspunkt i verksamhetens behov och med stort fokus på resurseffektivitet. Rättskedjeperspektivet nämns över huvud taget inte i regleringsbrevet, och fokus ligger helt och hållet på Kriminalvårdens inre effektivitet.
Det var bra att regeringen i oktober förra året gav i uppdrag till en rad myndigheter inom rättsväsendet att bedöma framtida verksamhetsvolymer i rättskedjan. Det är dock anmärkningsvärt att ett sådant beslut kommer först efter att Riksrevisionen har konstaterat stora brister i rättskedjeperspektivet i styrningen av och resursfördelningen till myndigheterna.
Det är uppenbart att den bristande styrningen av rättskedjan riskerar att leda till att tillskapandet av ett rättscentrum i Västerås, där polis, åklagare och häkte samlas nära Västmanlands tingsrätt, riskerar att försenas på obestämd tid.
Mikael Damsgaard (M):
Jag är helt överens med Morgan Johansson om behovet av att bygga i Salberga här och nu. Detta behov finns, och Salberga ligger strategiskt placerat mellan de större städerna i Mellansverige, som ett komplement till de häkten som finns i dessa städer. Men detta tar som sagt inte bort behovet av att åstadkomma ett häkte i Västerås.
Det har gått fyra år sedan häktet stängdes, vilket har inneburit stora konsekvenser för polisen i Västmanland. Det är åtskilliga årsarbetare som används bara för transporter och administration på grund av detta.
Som jag sa tidigare är konsekvensen av att det inte finns ett häkte i Västerås att ett förhör på 30 minuter kan ta en halv dag att genomföra för en utredare. Detta innebär att värdefulla polisiära resurser, som borde användas för att bekämpa brott, i stället används till resor och administration. Vi har en ohållbar situation, och vi behöver få en lösning på häktesfrågan på plats.
Det finns möjligheter att tillskapa ett sammanhållet rättscentrum i Västerås där polis, åklagare och häkte samlas nära tingsrätten i samband med att ett nytt polishus ska byggas, vilket ska stå klart 2024. Detta skulle innebära att rättsväsendet bättre hålls samman och att de samlade resurserna kan användas mer effektivt. Men fortfarande saknas beslut om att inrätta ett häkte i Västerås, och det riskerar att skjutas upp på obestämd framtid.
Jag hade hoppats kunna komma hem till Västerås till helgen med ett positivt besked om att det ska byggas ett häkte där. Vi väntar fortfarande, och vi hoppas att det kommer. Jag vill ändå tacka för svaret så här långt, och jag hoppas att vi så småningom kan få ett beslut om ett häkte i Västerås.
Mikael Damsgaard (M):
Jag vill rikta min fråga till justitie- och migrationsminister Morgan Johansson. Häromveckan presenterade Brottsförebyggande rådet sin preliminära statistik över antalet anmälda brott 2019. Den visar bland annat en ökning av antalet anmälda våldtäkter med 6 procent.
I absoluta tal innebär detta att det 2019 anmäldes 510 fler våldtäkter än året före. Den 23 maj 2018 riktade riksdagen ett tillkännagivande till regeringen om att det lägsta straffet för våldtäkt skulle skärpas från två till tre års fängelse.
Min fråga till Morgan Johansson är därför när regeringen avser att återkomma till riksdagen med en proposition om skärpta straff för våldtäkt.