Beatrice Ask (M):
Det var inte jag som tog upp sakfrågan om friidrotts-VM, utan den finns i interpellationen. Det är naturligtvis en viktig fråga för de människor som är engagerade i det. Den intressanta frågan var varför vi själva inte följer det som svenska skolbarn får lära sig om beredningen. Det är en fråga man alltid måste ställa sig. Jag har redovisat att det finns god grund att hävda att vi följt reglerna när det gäller budgetpropositionen och beredningen. Det har vi diskuterat ingående i flera andra debatter.
Tiden är då väldigt knapp, men det finns särskilda skäl där man hänger upp det. Låt mig, när Berit Andnor nu tar till sådana brösttoner, ställa en motfråga: Varför har ni inte ägnat er åt att följa beredningsprocessen när ni tycker att den är så otroligt viktig? Ni brydde er inte om det när vi ändrade budgetordningen.
När man tittar på hur den socialdemokratiska regeringen agerat kan man konstatera att detta inte är första gången som Lagrådet haft synpunkter på hur en regering hanterar beredningsprocessen. Jag kan gå tillbaka i tiden, och listan är lång kan jag säga. Jag ska dock inte dra hela listan. 1996 gällde det nedsättning av socialavgifter. Lagrådet sade att beredningen svårligen uppfyllde de krav som uppställs i 7 kap. 2 § regeringsformen. 1998 gällde det den socialdemokratiska regeringens förslag till ändringar i förmögenhetsskattelagen.
Det har gällt förslag om alkoholreklam. Det har gällt den socialdemokratiska regeringens förslag om följdlagstiftning med anledning av inrättandet av den statliga Försäkringskassan våren 2004. Det har gällt frågor om arvs- och gåvoskatt. Jag kan, som sagt, göra en ganska lång lista. I samtliga fall har Lagrådet varit mycket kritiskt och pekat på att de socialdemokratiska regeringarna inte följt regelverket.
I inget av fallen, vilket jag också redovisat i tidigare debatter, har vi haft en situation som lagstiftaren förutsett när budgetordningen ändrats. I inget av de fallen har det funnits sådana skäl som riksdagen ansett kunnat berättiga till ett kortare beredningsarbete och ett annorlunda förfarande.
I samtliga fall har socialdemokratiska regeringar haft någon helt annan anledning till att slarva, om vi nu ska uttrycka oss så, med beredningen. Jag tror inte att Berit Andnor kommer att försvara det förhållandet, utan peka på att det funnits olika skäl. Jag tror att det finns situationer när en regering kan ha skäl att arbeta på lite olika sätt.
Min utgångspunkt som justitieminister, och utgångspunkten för den här regeringen, är emellertid att vi ska använda de riktlinjer som utarbetats och de regler som finns så långt som det över huvud taget är möjligt. Vi är mycket noga med att också lära ut det till kommande politiska generationer, alltså att det finns ett värde i en riktig beredningsprocess.
Kom inte och påstå att den sittande regeringen varit slarvigare med beredningar än vad Socialdemokraterna varit. Man behöver bara läsa riksdagsprotokollen för att inse att Lagrådet många gånger varit mycket kritiskt. Nu senast hade ni tolv år på er att ändra det faktumet, men ingenting hände.
Det finns också möjlighet att i riksdagen ta initiativ till att vi får en bättre ordning i samband med regeringsskiften. Det finns anledning att se på hur man hanterar ärenden. Jag tycker att det finns skäl att alltid föra den här diskussionen, för jag inser att det i det dagliga arbetet i riksdagskanslier och inte minst i Regeringskansliet dyker upp situationer där enskilda statsråd kan ha väldigt bråttom.
Jag kommer att fortsätta att hävda att vi måste försöka se till att vi bereder möjligheter för myndigheter och andra att ta intryck av vad förslagen handlar om och att kunna komma med synpunkter. Jag kan inte utesluta att ett och annat fel kommer att begås, men när det gäller budgetpropositionen har vi gått igenom den mycket noga och där har vi stöd av lagstiftningen och det beredningsarbete som skett.
Det finns kritik i sak från många organisationer, men beredningen tror jag inte att det finns skäl att kritisera på det sätt som Berit Andnor gör.