KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Granlund (S):
Jag välkomnar det beskedet. Det måste också börja levereras någonting. Det går inte bara att ha en massa retoriska inlägg om att det behövs fler behöriga lärare. Man måste också göra någonting åt det för att det ska bli så. Vi gjorde en satsning som blev otroligt lyckosam. Det blev över 4 000 fler behöriga lärare av dem som varit obehöriga.
Men av vanlig politisk dogmatism valde den borgerliga regeringen att det inte kunde fungera. Det kunde inte vara bra om det var Socialdemokraterna som hade kommit på det även om alla ute i verkligheten tyckte så. Det kunde inte fungera, och därför måste man hitta på något nytt. Det nya visade sig inte fungera. I ena minuten talar man om att det ska vara fler yrkeslärare, att de behöver mer kompetens, och så vidare. Det är precis de som inte kommer till därför att utbildningen är för kort.
Det säger just de som har till uppgift att utvärdera den satsning som regeringen har gjort. I stället för att ta krafttag med detta, leverera en proposition snabbt som attan eller fatta ett regeringsbeslut skyller ministern på kommunerna att söktrycket är för lågt, vilket är helt felaktigt. Söktrycket är högt. Men utbildningen motsvarar inte deras behov.
Det säger de som är ute i verkligheten och arbetar med detta. Det är helt obegripligt att man inte gör någonting. Lärarförbundet sade i diskussionen som var förra veckan i medierna om behöriga lärare, att behöriga lärare skulle sätta betyg och så vidare, att de ställer upp på detta. Men det är klart att samhället måste skjuta till resurser så att fler obehöriga lärare blir just behöriga. Nu finns det pengar.
Men utbildningen är inte tillfyllest, och ingenting händer. Det är väldigt anmärkningsvärt. Eleverna i Sverige har rätt att ha behöriga lärare.
Marie Granlund (S):
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att skolministern hela tiden kastar fram halvsanningar. Om man ställer så höga krav och talar om ribbor hela tiden borde det också gälla för en skolminister. Jag tycker att det är oerhört graverande att skolministern alltid gör på samma sätt. Det var på samma sätt när vi för några år sedan diskuterade energipolitik.
Jan Björklund vet att Socialdemokraterna ställde sig bakom Lärarlyftet men att vi tyckte att det var väldigt viktigt att det skulle inriktas mer på matte och svenska. När det gäller hur kommunerna har satsat på detta var det inte alls på det sättet som sägs. Det är nog säkert att det var fler socialdemokratiska kommuner. Men andelen socialdemokratiska kommuner var bara lite större. Men det är väl inte det som är det viktiga?
Det viktiga är väl att lärare ska få fortbildning oavsett i vilken kommun som de verkar? Om det då inte händer någonting måste man göra någonting åt det. Ena minuten säger Jan Björklund att han talar med kommunalråden och att det kommer att hända någonting. I nästa minut är kommunalråden inte värda någonting.
Om de som är huvudmän inte tror att detta blir någonting eller att det inte blir så bra som det var tänkt - vi får hoppas att de har fel - vore det då inte dags att lyssna på dem och i så fall faktiskt ändra på spelreglerna för att fler ska få den nödvändiga fortbildningen? För mig är det fullständigt otänkbart att stänga ute förskollärare.
Om vi vill ha ett närmare samarbete mellan förskola och skola ska man självklart gå tillsammans. Då ska man satsa så att förskollärarna inte känner att de är vid sidan om. Förskollärare är precis lika viktiga som vanliga lärare. Man skulle, som sagt, aldrig göra på det sättet med barnläkare.
Min fråga är: Vad gör statsrådet om det som SKL och Friskolornas Riksförbund tror blir verklighet också blir det?
Marie Granlund (S):
Det viktiga är egentligen inte vem som är för vårdnadsbidrag. Det viktiga är att Jan Björklund nu är med om att införa detta och att det kommer att bli en verklighet. Det är ganska många som är oroade för det. Jan Björklund refererade tidigare till Lärarförbundet. Lärarförbundet är väldigt oroligt för vad vårdnadsbidraget kommer att innebära. Många människor är det.
Precis som Peter Hultqvist säger visar erfarenheterna från Norge vilka det var som var hemma. Det var många med invandrarbakgrund. Det blir de barnen som har det största behovet av att komma i kontakt med det svenska språket. Det gäller också barn till föräldrar med ganska låg utbildning. Det är de som använder vårdnadsbidraget allra mest. Detta är inget nollsummespel. Någonstans ifrån ska pengarna tas.
Det är då som problemet verkligen uppstår att man kommer att ta från förskolan. Det är så kommunerna redan nu redovisar hur man ska täcka kostnaderna. Det är oerhört oroande. Dessutom finns det risk att svensk förskola delas upp. För barn i åldern ett till tre år kan man ha vårdnadsbidrag och så blir det lite barnpassning, och den pedagogiska verksamheten börjar först därefter.
Det är en utveckling som vi tycker är förfärande. Återigen vill jag säga att svensk förskola är något väldigt speciellt. Det är början på det livslånga lärandet från väldigt tidiga åldrar. Det är jätteviktigt. Nu smiter Folkpartiet från sina tidigare ställningstaganden. Jag är ganska övertygad om att Kristdemokraterna inte håller med Jan Björklund om att det är ett par föräldrar.
Anledningen till att man införde detta är väl att det ska vara ganska många och att kristdemokrater blir nöjda med det. Det är på samma sätt som när de har fått religiösa friskolor och sådant. Min fråga är återigen: Vad tänker Jan Björklund göra om kommunerna börjar ta pengar från förskolan för att finansiera vårdnadsbidraget? Hur kommer man att resonera då?
Marie Granlund (S):
Sofia Larsens replikskifte här påminner mig lite grann om sovjetisk historierevisionism. Vi var inbjudna till några betygssamtal, och precis som Mats Pertoft sade - jag tror att Sofia Larsen inte var inbjuden där, men vi var det - kunde man inte ändra på ett kommatecken. Då tror jag inte att det var så allvarligt menat, utan det var ett medialt tryck som gjorde att utbildningsministern kallade, men han var inte mer intresserad.
Skollagen läggs fram - 1 700, 1 800, 1 900 sidor - men vi har inte satt ett kommatecken. Är det respekt för dem som är ute på skolorna? Gymnasiepropositionen läggs fram, och hela tiden är det på det här sättet. Jag tycker att det är djupt allvarligt. Sedan kan man också diskutera att ni inte tar i de svåra frågorna. Man lägger fram en gymnasieproposition där utbildningsministern tidigare sagt att det var hur enkelt som helst att göra någonting åt IV-programmet.
Men det rycks ut, för man kommer inte fram till någon lösning. Antagningskraven till gymnasiet, om det ska vara åtta eller tolv eller hur det ska se ut på de yrkesinriktade programmen, rycks ut. Sofia Larsens egna hjärtefrågor som omprövning av betyg och annat har hon uppenbarligen inte vunnit, utan det läggs på utredningsuppdrag. Då är det väldigt lätt att lägga fram propositioner.
Men vad jag skulle vilja fråga Sofia Larsen är: Har dina borgerliga kamrater i Uppsala fel som tycker att det är bedrövligt med den momssats som man slår fast? De hade ett system som verkligen innebar lika villkor som de inte kan tillämpa. Jag skulle vilja fråga: Har de fel? Jag skulle också vilja fråga: Är det rimligt att kommunala skolor tvingas spara men inte fristående skolor? Är det lika villkor?
Jag vill verkligen höra uppfattningen om det är lika villkor. För mig går detta inte ihop. Lika villkor är att skolor oavsett driftsform ska ha samma förutsättningar.
Marie Granlund (S):
Jag tycker att det är jätteallvarligt när man försöker blanda bort korten. Det finns ingen parlamentarisk överenskommelse som någonsin har bestått av sju partier i Sveriges riksdag. I energiöverenskommelsen var det ni och vi och några till. När det gällde pensionerna var det en lite annorlunda konstellation, och så har det varit varenda gång när det varit fråga om väldigt viktiga beslut.
Ni vill inte ha någon överenskommelse, för skolministern kan inte anklaga Socialdemokraterna för en flumskola om man gör upp. Det är vad det handlar om, ingenting annat. Detta får man lida för ute på skolorna, där man så gärna vill ha arbetsro och veta vad som gäller. De tycker att det är bedrövligt att man inte kan hitta en minsta gemensamma nämnare.
Senare i eftermiddag ska vi rösta om en proposition om vilken man redan nu säger: Det som står där är inte så bra, utan det måste vi utreda. Förra gången var det forskningspropositionen som bara gällde i 17 timmar innan man tillsatte en utredning med nytt uppdrag därför att kriterierna inte var så bra som man då hade kommit på. Hafs, säger jag.
Om man verkligen vill ha lika villkor får man sätta sig ned och fundera hur man ska göra. Där har tydligen de borgerliga kamraterna till Sofia Larsen i Uppsala inte helt fel. Eftersom jag inte fått svar skulle jag vilja fråga igen: Är det rimligt att kommunala skolor i nästan hela Sverige tvingas spara på grund av er politik men inte de fristående skolorna? Är det rättvist, Sofia Larsen?
Marie Granlund (S):
Det är märkligt att man nu pratar om friskolor och att man vill ha med Miljöpartiet, att det är i den frågan som vi ska ha blocköverskridande samarbete. Gärna det! Men skollagen då, gymnasieskolan och lärarutbildningen, de stora och viktiga reformer som verkligen kommer att påverka skolan under väldigt många år framåt? Jag tycker att det är väldigt märkligt.
Vi yrkar avslag på den här propositionen för att man inte tar ett sammanhållet grepp på detta med lika villkor. Ni har ett ideologiskt tunnelseende. Om man verkligen vill ha lika villkor måste man titta på hur förhållandena är: De kommunala skolorna är gynnade i vissa kommuner - ja, då ska vi se till att de fristående skolorna får samma förutsättningar.
Men när det omvända gäller bryr ni er inte om det. När era partikamrater i Uppsala kritiserar det här förslaget på grund av att det kommer att innebära ökade kostnader för kommunen och är väldigt orättvist säger ni: Ja, vi kanske måste titta över det här - innan vi ens har fattat beslut. Så hafsigt är det.
Sofia Larsen vägrade att svara på frågan: När man nu sparar i alla kommuner mer eller mindre - skolan kommer att spara på grund av den borgerliga politiken när man inte skjuter till resurser - är det då rimligt att det bara är de kommunala skolorna som ska spara och inte de fristående? Kan inte Mats Gerdau svara på denna fråga? Jag tycker att det är ett helt orimligt synsätt.
Marie Granlund (S):
Det är riktigt att vi yrkade avslag på propositionen innan detta kom, och det var framför allt av ett skäl. Mats Gerdau svarar inte och Sofia Larsen svarar inte på frågan: Är det rimligt att kommunala skolor nu tvingas spara men inte de fristående? Det handlar inte om att man tycker att det ena eller det andra är bra. Det handlar om att det ska vara rättvisa villkor.
Barn vilkas föräldrar har valt en kommunal skola ska inte drabbas hårdare än barn vilkas föräldrar har valt en fristående skola. Det är precis det som det handlar om. Ja, jag säger att om kommunala skolor har fördelar framför fristående skolor måste det rättas till. Men ni har ett tunnelseende eftersom ni inte ser när det blir åt det andra hållet, och det är därför vi yrkar avslag på propositionen.
Ni tar inte helhetsgreppet. Det säger bland annat era borgerliga kamrater i Uppsala. Återigen: När alla kommuner i det borgerliga Sverige nu kommer att skära på skolan, är det då rimligt att det bara är den kommunala skolan som drabbas? Ska inte det vara lika överlag?
Om det är resurstillskott ska alla självklart få del av det på samma sätt, såväl fristående skolor som kommunala skolor. Men när det är besparingar är det tvärtom. För mig är det fullständigt orimligt. Jag har fortfarande inte fått något svar om hur ni tänker.
Marie Granlund (S):
Nej, det är väl inte så förvånande att Betty Malmberg, som tillhör ett parti som Moderata samlingspartiet, inte tycker att det är viktigt att utbildning ska omfatta fler. Ni har ju varit emot mer eller mindre varenda reform som har skett på utbildningsområdet, allt från att göra skolan nioårig och att alla skulle gå där till utbyggnaden av gymnasiet och så vidare.
När vi startade utbyggnaden av högskolan väldigt kraftigt kallade man det lite föraktfullt för "bygdehögskolor", Kunskapslyftet var en arbetsmarknadspolitisk åtgärd och så vidare. Med den traditionen förstår jag att Betty Malmberg har den åsikt hon har. Jag tycker att det är beklagligt.
Det är beklagligt även när det är högkonjunktur, men nu blir det extremt beklagligt att inte satsa på fler utbildningsplatser. Är det bättre att de arbetslösa ungdomarna ska gå ut i öppen arbetslöshet och kanske aldrig få kontakt med vare sig utbildning eller arbete? Vi kommer att förlora en hel generation om inte åtgärder vidtas, och det snabbt och konkret.
Det måste väl vara bättre att ungdomarna studerar än att de går ut i öppen arbetslöshet? En undersökning gjord av TCO visar att av ungdomarna i avgångsklasserna vill 60 procent gå vidare till högre studier. Jag tycker att det är samhällets uppgift att förverkliga deras drömmar. Vi behöver fler läkare, inte färre. Vi behöver fler specialistsjuksköterskor, inte färre.
Vi behöver fler förskollärare, inte färre. Jag beklagar verkligen att Betty Malmbergs parti inte vill göra någonting, inte i högkonjunktur och framför allt inte nu när situationen i Sverige börjar bli katastrofal.
Marie Granlund (S):
Jag ska börja med det som sades sist. Vi presenterade, som Betty Malmberg vet, ett gemensamt paket. Det viktigaste just nu kanske inte är att sitta och peta med en massa detaljer. Det pågår en kris i Sverige.
25 procent av ungdomarna håller på att bli arbetslösa, och ni, Betty Malmberg, pratar som om ingenting hade hänt. Det talas om läsa, skriva, räkna i grundskolan, men nu varslas lärare på löpande band. Därför skulle jag vilja fråga om det kommer några pengar i vårpropositionen så att de slipper bli varslade, så att vi kan fortsätta att ha kvalitet i skolan.
Det ni från alliansen gör inom högskolan är att hela tiden tumma på kvaliteten. Jag tror inte att det är så många högskolerektorer som håller med om Betty Malmbergs beskrivning, åtminstone inte när vi träffar dem, för de säger att det inte satsas en krona på kvalitet. Vi har 400 miljoner kronor tillsammans för kvalitetshöjande åtgärder, framför allt till humaniora och samhällsvetenskap, medan ni inte satsar en enda krona. I stället ska högskolorna nu bekosta kårobligatoriet, studentinflytandet.
De ska bekosta hela tiden, hela tiden. De högskolerektorer jag talat med börjar känna sig ganska desperata, för ni har inga recept på hur ni ska höja kvaliteten. Ni har alltid varit emot kunskap, att vi ska höja hela befolkningens utbildningsnivå. Ni tycker att det är käckt med en liten klassresenär som dyker upp ibland, men det gör inte Sverige starkt.
Det är jättebra, men det som gör Sverige starkt är att höja hela befolkningens utbildningsnivå. Varför då inte göra det när det är kris? Det är nu vi ska ta chansen och verkligen sätta in åtgärder. Min fråga är: Kommer det några fler utbildningsplatser i vårpropositionen?
Marie Granlund (S):
Ulrica Carlsson säger att man inte ska måla i svart. Det är intressant när det kommer från regeringspartierna vars skolminister använt all sin vakna tid till att svartmåla svensk skola. Det är inte att måla i svart att ta på allvar den situation som är nu. Där händer ingenting.
Det handlar om att kommunerna enligt lärarfacken nu varslar tusentals personer, och inga besked kommer om pengar till kommunerna. Jag har inte fått det i dag, och jag har inte fått det tidigare. Storleken på klasserna kommer nu att öka och lärartätheten att minska. Vi vet vilka som kommer att drabbas värst av det. För tio år sedan hade Centerpartiet en annan inställning. Då hade ni inte det föraktet för utbildning.
Då sade ni att det var viktigt att göra någonting. Ni var med på Kunskapslyftet därför att ni tyckte att det var viktigt när vi var i kris. Man skulle använda krisen så effektivt och konstruktivt som möjligt. Därför satte vi i gång trots att moderater och andra var emot Kunskapslyftet. Nu har man på högerkanten sällat sig till att slåss om att vara mest kunskapsfientlig i stället för att vidta åtgärder just nu som fler utbildningsvikariat, fler högskoleplatser och fler komvuxplatser.
I slutet på mandatperioden kommer antalet komvuxplatser inte att ha nått upp till det som det var före besparingarna när ni kom till makten. Ni säger att detta är en satsning. Det är makabert. Är det inte ett problem när OECD nu rankar att vi börjar tappa i statistiken över hur många högskoleutbildade svenskar vi har? Vi tappar hela tiden. Sverige är ett litet land.
Det är viktigt att hela tiden höja utbildningsnivån. Man kan satsa på både kvantitet och kvalitet. Det gjorde Centerpartiet tidigare.
Marie Granlund (S):
Det här är intressant. Det görs massor av saker, säger Ulrika Carlsson. Men den synen delas inte av till exempel era partikamrater i SKL. De säger att det behövs mer pengar till kommunerna nu. Annars kommer varslen att bli uppsägningar. Och det är inte bara tomt prat, utan så är det. Då kan man ha hur många nationella prov man vill, men det måste ju vara någon som kan rätta dem också. Det måste finnas några lärare ute i kommunerna.
Ni pratar likaså om att satsa på yrkesvux. Trots att vi antagligen har en av de största kriserna sedan 30-talet i Sverige kommer inte vuxenutbildningsplatserna att uppgå till den summan vi hade när det rådde högkonjunktur. Ni vill skylla på ungdomar. Arbetslösheten är rekordhög nu - 25 procent av ungdomarna!
Det är klart att man klarar sig bättre om man har en bra utbildning, och det är skolans ansvar. Men nu står vi inför en situation där vi måste fråga oss: Vad gör vi just nu? Oavsett om det är läsa-skriva-räkna-garanti eller någonting annat lär det inte hjälpa den 19-åring som står i dag och är helt förtvivlad och inte får någon hjälp över huvud taget. De känner bara apati och att ingen hjälper dem. I stället skulle ni kunna se till att kommunerna får pengar och satsa på utbildning.
Utbildning är det absolut viktigaste. Det är alltid viktigt, men det blir så mycket viktigare när vi har lågkonjunktur. Ni står bara helt passiva och säger att det görs massor av saker. Men hur kan då ungdomsarbetslösheten vara 25 procent, om det görs så mycket? Det är ju inte sant. Min fråga är: Kommer det nya åtgärder, som är så välbehövliga, i regeringens vårproposition? Eller kommer alla varsel att bli faktum?
Marie Granlund (S):
Jag tackar så mycket för svaret på min interpellation som har fått den något bisarra rubriken Utveckling av friskolor . Det handlar inte om utveckling av friskolor, utan det handlar om att sätta stopp för en del avarter inom friskolesystemet. Plymouthbröderna, Sankt Andreasgymnasiet och andra exemplifierar det här på ett bra sätt.
Den 1 juli 2007 fick Plymouthbröderna, en fundamentalistisk sekt i Halland, oväntat rätt att starta skola - detta tvärtemot vad Skolverket tyckte. Länsrätten upphävde Skolverkets beslut. Plymouthbröderna är en liten sekt som förespråkar mannens överordning över kvinnan och förbjuder datorer i undervisningen. Församlingens barn får inte äta tillsammans med andra barn.
Vi socialdemokrater reagerade starkt på detta. Alla barn har rätt till en objektiv och allsidig undervisning. Den gemensamma värdegrunden ska vara basen i den svenska skolan. Förra hösten, för nästan exakt ett år sedan, avsåg vi socialdemokrater därför att ta ett utskottsinitiativ i utbildningsutskottet för att få till stånd en skärpning av lagstiftningen.
Dagen före sammanträdet kallade utbildningsministern till presskonferens för att visa handlingskraft. Han sade också att någonting måste göras. Men ingenting händer. Ett år har nu gått, och Plymouthbröderna har för avsikt att starta en ny skola - denna gång i Järfälla, där alla partier, inklusive de borgerliga, är direkt avvisande. Herr talman!
Antalet elever i konfessionella friskolor har ökat med i storleksordningen 140 procent på tio år. Granskande journalister har upprepade gånger kunnat avslöja missförhållanden och oegentligheter. I debatten höjs röster för totalförbud mot konfessionella friskolor. Detta är varken förenligt med Europakonventionen och inte heller lämpligt.
Vi socialdemokrater vill i stället införa en kunskapsgaranti som innebär att all obligatorisk undervisning ska vila på vetenskaplig grund. En sådan formulering i lagen skulle också göra Skolverkets tillsyn betydligt enklare. Dagens skollag ger i praktiken Skolverket små möjligheter att säga nej till exempelvis samfund som Plymouthbröderna när de vill starta en skola.
Vi säger också att Skolverket bör få i uppdrag att göra en helhetsbedömning av huvudmannens förutsättningar att leva upp till skollagen och de nationella styrdokumenten. Den tredje åtgärden är att det måste finnas en möjlighet att dra in tillstånd med omedelbar verkan.
Dagens bestämmelse om överklagande innebär i praktiken att även en uppenbar misskötsel av en skola eller allvarliga förseelser mot enskilda elever kan fortgå utan att Skolverket kan ingripa. Detta är självfallet orimligt. Den tidigare socialdemokratiska regeringen insåg problemen och förberedde lagändringar i skollagen för att åstadkomma detta. Som mycket annat stoppades detta i malpåse.
Nu har ett år gått. Ingen lagstiftning har förändrats, och nya skolor är på väg att etableras. Om jag har förstått det rätt kan den aviserade skollagen träda i kraft först den 1 juli 2010, och det är väl önsketänkande att den gör det. Vad säger utbildningsministern till de elever som nu kommer att gå på fundamentalistiska skolor under tiden? Vad avser utbildningsministern att göra åt det här?
Marie Granlund (S):
Jag tror att det finns flera skillnader som utbildningsministern försöker att inte se. En skillnad handlar om handlingskraft. Det fanns faktiskt en föreberedd lagstiftning om detta i den tidigare skollagen. Den valde utbildningsministern att inte använda sig av.
Det finns väldigt många andra saker som utbildningsministern rycker ut ur sitt sammanhang, till exempel förbud mot mobiltelefoner. Varför inte göra någonting åt det som är det absolut viktigaste, nämligen att se till att vi får en sammanhållen skola där barn från olika familjer med olika religionsinriktningar går tillsammans?
Det är inte länsrätten det är fel på, utan det är skollagen som behöver skärpas. Länsrätten har dömt efter den skollag vi har. Därför måste skollagen förbättras. Det var detta det handlade om. Ministern kallade till presskonferens och sade att detta skulle åtgärdas. Under tiden etableras friskola efter friskola som jag inte tror har den inriktning som någon av oss tycker är bra. Jag förstår vad problemet är.
Det är att den borgerliga regeringen inte är ense. Kristdemokraterna tycker inte att det här är en bra åtgärd. De tycker att det är helt okej att Plymouthbröderna och andra får lova att starta skolor.
Ni i alliansen har ju en överenskommelse om att man ska vara överens om alla förändringar inom friskolesystemet oavsett om det finns en politisk majoritet i den svenska riksdagen för att vidta åtgärder mot detta eftersom vi tycker att detta är en förfärlig utveckling. Utbildningsministern säger att vi är nog är överens. Det välkomnar jag i så fall.
Det är en sak att förstärka Skolinspektionen och säga att all undervisning ska vara icke-konfessionell, men är utbildningsministern beredd att gå med på vårt krav att Skolverket får göra en bedömning av om man lever upp till kraven och att det är den fristående skolan ska kunna bevisa att den lever upp till den allmänna värdegrunden? I så fall är det en välkommen skillnad mot det utbildningsministern tidigare har anfört.
Det här är ett stort problem. Utbildningsministern har flera gångar tagit upp andra saker och ryckt ut dem ur skollagen och ur sitt sammanhang för att det har passat. Nu handlar det inte om mobiltelefoner eller kepsar utan om det som är viktigt i svensk skola och som gör skillnad. Då står utbildningsministern helt passiv.
Min fråga är: Varför inte ta tag i den lagstiftning som den tidigare, socialdemokratiska regeringen hade förberett och göra något speciellt av detta eftersom utvecklingen går åt helt fel håll?