Mia Franzén (L):
Åhörare! Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 5 i lagutskottets betänkande nr 9, som rör förmynderskap och föräldraskap.
I reservation 5 menar vi att talerätten i mål om hävande av faderskap bör ses över i det perspektivet att i dag växer väldigt många barn upp i olika former av familjebildningar, och vi har också en väl utvecklad teknik, som Bertil Kjellberg så väl beskrev. Då framstår det som en brist att talerätten förblir inskränkt. Reservation nr 5 har vi tillsammans med Kristdemokraterna, Moderaterna och Centern.
Folkpartiets alla övriga reservationer står jag givetvis också bakom, liksom betänkandet i de stora delar där vi inte har reserverat oss. Det här betänkandet heter som sagt Förmynderskap och föräldraskap . Men jag skulle vilja kalla det här betänkandet "Alla barns rätt till sina föräldrar och skydd för barn som saknar föräldrar".
Utifrån ett barnperspektiv är det av stor vikt att vi som lagstiftare tar större hänsyn till barnens olika situationer och en mångfald av familjebilder. Folkpartiet menar att ett ensamt barn som kommer till Sverige borde vara garanterad en god man inom 24 timmar.
En sådan 24-timmarsgaranti vore rätt i ett barnperspektiv eftersom den gode mannens uppgift är att träda in i föräldrarnas ställe och se till vad som är bäst för det enskilda barnet. Barnet är ensamt och behöver snabbt ett skydd av en vuxen. Barnet står utan sin familj och behöver snabbt få en trygg situation runt sig.
Varför anser Folkpartiet att lagstiftningen ska vara könsneutral? Här är det också utifrån ett barnperspektiv oerhört viktigt att lagen behandlar barns olika familjebilder på ett likvärdigt och ett inte fördömande sätt.
Ett barn kan i dag växa upp med två mammor eller två pappor, liksom ett barn kan växa upp med en mamma och en pappa, med en ensam mamma och så vidare. Lagen har i stora delar moderniserats, men historiska vingslag kvarstår i viss utsträckning i lagtexten. Detta ger ett slags unken och instängd doft.
Att göra lagen könsneutral är därför viktigt och brådskande, och Folkpartiet kan inte se någon anledning att vänta. Vi vill att man byter ut orden "far" och "mor" mot det könsneutrala begreppet "förälder". Vidare: Varför ska lagstiftningen vara verklighetsanpassad? I dag är det alltmer vanligt att barn föds av sambor i stället för gifta föräldrar.
Att bli sämre behandlad som oäkting tillhör det förgångna och det förlegade. Därför, menar Folkpartiet, måste lagen snarast verklighetsanpassas så att faderskap enklare kan fastställas även för barn i samboförhållanden. En sådan förändring värnar barnets rätt till bägge sina föräldrar oavsett om föräldrarna har ett vigselbevispapper eller ej.
Detsamma gäller också barnens rätt till bägge sina föräldrar när barnen kommer till genom insemination. Här borde en föräldraskapspresumtion gälla även när föräldrarna är registrerade partner i stället för att som nu hänvisas till omvägen via domstol eller ännu en bekräftelse.
I realiteten innebär den här omvägen via domstol eller bekräftelse att partner vid insemination har ett slags ångervecka på nio månader. Det är inte rimligt i ett barnperspektiv.
Slutligen vad gäller adoptioner är det förvånande att det finns så lite forskning kring adopterade barns utveckling och uppväxt, särskilt som statistik faktiskt visar att adopterade barn är överrepresenterade i självmordsstatistiken. Folkpartiet ser ingen anledning att ytterligare avvakta fler utredningar innan adoptionslagstiftningen ses över.
Redan 1989 föreslog Förmynderskapsutredningen en revision av adoptionslagstiftningen, men mycket lite har hänt sedan dess. Och åren går.
Folkpartiet menar att det är hög tid att adoptionslagstiftningen ses över i syfte att låta även den präglas av barnperspektivet, med en uttrycklig inskrivning i lagen att adoption bara får ske om det är förenligt med barnets bästa.
Folkpartiets förslag är sammantaget små men viktiga steg för att lagen ska bli så barnvänlig som möjligt och lämna så stor frihet som möjligt åt familjerna att själva i övrigt bestämma över sina liv.