Linda Westerlund Snecker (V):
Den personliga integriteten har alltid varit en väldigt viktig fråga för Vänsterpartiet. Det handlar i grund och botten om frihet - friheten att ingen ska kunna bestämma över ditt liv och friheten att inte bli bevakad, vare sig av en enskild person eller av en stat. En del av denna frihet handlar kampen och drömmen om ett fritt internet om.
Internet är ett fantastiskt verktyg och en del av våra liv. Vårt digitala liv är så insnurrat i vårt IRL-liv att det är svårt att veta var det ena börjar och det andra slutar. Vi vet vilka positiva effekter internet har på våra liv, men vi vet desto mindre om de negativa.
Hur internet används för att tysta demokratiska rörelser världen över, hur internet helt plötsligt stängs ned under demonstrationer och stora angrepp, hur människor avlyssnas för att de är fredsaktivister mot en totalitär regim och att stater köper in massövervakningssystem som svenska företag är med och utvecklar - detta pratas det mindre om.
Vi vet att en stor del av brottsligheten har flyttat över till den digitala världen. Allt från penningtvätt till sexualbrott sker online. Det är därför viktigt när vi lagstiftar att det sker på ett sådant sätt att brottsbekämpande myndigheter inte får det onödigt svårt att utföra sitt uppdrag.
Men vi ska inte heller lagstifta enligt har-du-ingenting-att-dölja-principen, som jag tycker att allt fler partier lutar sig mot. Det är ett naivt och ointelligent sätt att argumentera på. Det är rimligt att samhällen kan använda tvångsmedel för att utreda och beivra brott.
Det handlar om avlyssning, spaning och det som vi debatterar här i dag, nämligen datalagring. Men det måste ske i enlighet med fri- och rättigheter och efter behov, effektivitet och proportionalitet. Tittar vi bakåt kan vi se att Vänsterpartiet har varit emot lagring av trafikuppgifter.
Datalagringsdirektivet, som röstades igenom i riksdagen 2010 trots stora protester från allmänheten, stoppade Vänsterpartiet tillsammans med Miljöpartiet under en period. EU-domstolen konstaterade att den svenska lagstiftningen var för långtgående. Tele 2-domen kom, och vi står här i dag med ett försök till anpassning av EU-rätten.
Det är en svår och komplicerad fråga med en historia som jag tycker att det är viktigt att vi tar hänsyn till. Med tanke på integritet, frihet och Sveriges stundtals fula historia av massövervakning av oskyldiga människor är Vänsterpartiet fortfarande skeptiskt till datalagring.
Vi yrkar avslag på propositionen eftersom förslaget inte är tillräckligt avgränsat. Men vi står inför ett reellt problem, och det gäller att vara realistiska. Datalagring behövs för att utreda och stoppa brottslighet. Det största och mest känslomässiga argumentet är att sexualbrott mot barn måste stoppas.
Det vet jag att vi i alla partier, trots ibland hårda ord i denna kammare, är helt överens om. Där måste polisen ha bra verktyg, även bra tekniska verktyg. Det finns i dag god kompetens hos polisen, och det görs ett fantastiskt arbete, men det kan göras mer. Då måste lagstiftningen ändras.
Vänsterpartiet anser därför att förslaget om riktad lagring av uppgifter, som inte har utretts i propositionen, bör utredas.
Enligt vår mening skulle en riktad lagring när det gäller en viss personkrets, ett visst geografiskt område eller personer som använder speciella tekniska lösningar leda till att kravet på proportionalitet, effektivitet och värnande av den personliga integriteten bättre kan uppfyllas.
På så vis kan vi få en garanti för att förslaget inte strider mot EU-rätten. Det finns utmaningar även med riktad lagring. Vi är väl medvetna om det. Men det är inte bara datalagring som löser problemen med brottsligheten. Det handlar om internationell kriminalitet, och där behövs samverkan och samarbete på precis samma sätt som vid annan brottslighet.
Det som behövs är polisens gedigna arbete och framför allt ett förebyggande och upplysande arbete som det som Ecpat arbetar med. Det är vägen framåt. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservationerna 1 och 5.