Anti Avsan (M):
När det gäller kriminaliseringen av terroriststridande vill jag vara tydlig. Det grundas på en bindande säkerhetsresolution. Det är någonting som Sverige också av det skälet är tvungen att införa som lagstiftning. Vi moderater drev på för att regeringen skulle göra det så fort som möjligt.
I utredningen som ligger till grund för lagstiftningen pekade utredaren på konsekvensen som lagstiftningen får om man inte hanterar möjligheten för Säkerhetspolisen att få underrättelseinformation. Det gjorde inte regeringen då, och det har inte regeringen gjort nu heller.
Beskrivningen från inrikesministern blir lite märklig när man framställer det som att man själv har gjort någonting som i själva verket i flera avseenden har blivit sämre. Det har minskat Säkerhetspolisens förmåga att agera mot den här typen av brottslighet.
Om det är så att det inte räcker med det som fanns i utredningen måste det utredas ytterligare så att det kan komma på plats, så att vi inte tappar förmåga när vi inför nya straffrättsliga bestämmelser. När det gäller utmaningarna på det internationella området har Sverige en unik möjlighet genom att vi har en plats i säkerhetsrådet.
I säkerhetsrådet och i dess Counter-Terrorism Committee håller man på med ett omfattande arbete för att motverka terrorism. Det mest grundläggande där är att se till att olika länder i världen implementerar och genomför de bindande säkerhetsrådsresolutioner som finns på terrorismområdet. Det är så vi skapar ett nätverk som utgör basen för hur vi kan arbeta mot terrorismen i världen.
Där har regeringen möjlighet att göra skillnad, vilket jag hoppas att man gör. Om vi ser till Irak finns det möjlighet för regeringen och inrikesministern att förkovra sig i problemen med det irakiska rättssystemet. Det finns i öppna källor hos FN. Problemet med det irakiska rättssystemet är att man inte säkrar bevisning på det sätt som vi är vana att göra i Sverige och andra vad man kan kalla för västländer.
I Irak är rättsväsendet och rättssystemet i huvudsak erkännandebaserat. Den bevisning man säkrar i ett erkännandebaserat system duger ofta inte för att fälla människor för allvarliga brott.
Det har vi ett intresse av att göra i Sverige, och det finns också andra västländer som har samma starka intresse av att se till att lagföra de terroriststridande som kommer från sina respektive länder. Jag kan nämna att jag var på en konferens för några veckor sedan som var anordnad av FN. Det var den första i sitt slag för parlamentariker från arabstaterna.
Där finns en viss misstro mot viljan från den övriga världen att komma till rätta med problemet, som i huvudsak drabbar Irak och andra länder. Det är fem länder i världen som är mest drabbade av terrorism, däribland Syrien och Irak. Där begås 78 procent av alla terrordåd. Det är också där det absoluta flertalet människor dödas till följd av sådana brott.
Om vi kan hjälpa Irak är det alltså väldigt bra, och om det också leder till sådana resultat att man implementerar säkerhetsrådets bindande resolutioner och får hjälp att höja kvaliteten på sitt rättsväsen är det någonting som gagnar Sverige, EU och alla länder i världen men också de länder som är mest drabbade.
Samtidigt ökar deras förtroende för vår genuina vilja att ta itu med dessa problem.