KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jessika Roswall (M):
Jag tackar statsrådet för svaret. Välkommen till kammaren! Svaret renderar ett antal följdfrågor. Låt mig först säga några ord om varför vi diskuterar denna fråga i dag, även om vi har gjort det flera gånger tidigare. I min förra debatt med Annika Strandhäll sa jag att kärnkraften i dag står för en tredjedel av vår elproduktion. Elproduktionen kommer att fördubblas fram till 2045.
Vårt gemensamma mål är att minska våra utsläpp med minst 55 procent fram till 2045. Ytterligare en sak jag tror att vi kan komma överens om är att statsrådet, förvisso i sin tidigare roll, och regeringen vid ett flertal tillfällen har vidgått att kärnkraften är och kommer att förbli en viktig del av vår energiförsörjning. Jag tror att vi är överens så långt. EU arbetar med en mängd olika förslag om hur vi ska nå målen.
Ett av redskapen är taxonomiförordningen, det vill säga hur man klassar olika investeringar. Den springande punkten för debatten i dag är hur kärnkraften ska klassificeras. En del energislag är redan klassificerade inom taxonomin, och precis som statsrådet sa är det fråga om en delegerad akt. Enligt uppgift kommer en sådan i nästa vecka, och vi får se vad den säger. Det har varit många turer i Sveriges riksdag.
Låt mig påminna om att aktiviteten hos regeringen inte har varit lika hög som i Sveriges riksdag, eller milt uttryckt svag. Moderaterna har ihärdigt anfört att europeisk och svensk kärnkraft ska klassas som hållbar investering, och vi har vid ett flertal tillfällen uppmanat regeringen att göra gemensam sak med andra medlemsstater, till exempel Frankrike och Finland.
Nu sa statsrådet i sitt svar att man har kontakter med andra medlemsstater - gott så. Men vad betyder det? Det skickas dubbla budskap från regeringen. Jag undrar hur, i dessa goda relationer, de andra medlemsstaterna ser på vår uppfattning.
Regeringen skrev inte under det gemensamma brev som tio andra medlemsstater gjorde. Jag menar att Sveriges regering har misslyckats inom EU att driva frågor som är viktiga och relevanta för Sverige. Vad menas med kontakter? Kan statsrådet svara på varför man inte skrev under brevet? Lars Hjälmereds interpellation är än viktigare i dag än när den skrevs.
De senaste dagarna har jag försökt att begripa vad regeringen säger. Vi har haft en öppen utfrågning med statsministern och sedan en återrapport. Där har statsministern uttalat - vilket statsrådet säger här i dag också - att kärnkraften kan tas med i taxonomin, men man kan inte säga hur den ska klassificeras. Jag får inte ihop de delarna, och det tror jag gäller många andra med mig.
Interpellanten har skrivit i interpellationen att EU:s forskningscenter Joint Research Centre och två andra EU-institutioner har varit tydliga med att det inte finns vetenskapligt stöd för att kärnkraften inte ska klassas som hållbar - jag vet att många inte vill det - men jag tror att statsrådet förstår. Kärnkraften är inte mer skadlig än andra tekniker som enligt regelverket anses vara hållbara. Det råder inget tvivel om att kärnkraften ska klassificeras som hållbar.
Jag tycker inte att regeringen är tydlig i sitt svar. Jag ställer därför frågan igen: Ska kärnkraften klassificeras som hållbar?
Jessika Roswall (M):
Vi är inte överens om själva "kan" eller "hur". Mitt största problem i dag efter de olika mötena med statsministern inför Europeiska rådets möte är att jag inte blir riktigt klar över vad det är regeringen säger.
Man säger att man kan tänka sig att kärnkraften ska ingå i taxonomin, men precis som statsrådet säger betyder det inte att den kommer att klassas som hållbar eftersom det tillkommer ett antal tekniska regler. Från moderat sida säger vi - och det säger många andra medlemsstater - att kärnkraften ska klassificeras som hållbar. Frågan är hur. Hur tycker regeringen att kärnkraften ska klassificeras?
Vi anser att den ska klassificeras som hållbar, tillsammans med flera andra expertmyndigheter.
En annan problematisk del i Sveriges hållning som tas upp i Lars Hjälmereds interpellation - tack för att jag får vara här, men det är tack vare Lars Hjälmered som statsrådet Elger får vara här i dag - är att regeringen skickar de här dubbla budskapen.
Det gör att andra medlemsstater inte får förtroende för Sveriges åsikt, och det är i sig mycket illa. Att vi har kommit fram till detta är också därför att poängen med taxonomiregelverket är att klassificera vilka energislag som är hållbara och klimatvänliga.
Regelverket utgår från ett livscykelperspektiv för produkter och produktion för att avgöra om den energi som används för att producera en produkt ska anses som hållbar eller inte. Jag undrar om regeringen ser denna koppling. Det är olyckligt om man inte gör det. Det kommer också många uttalanden från näringslivet som pekar på att den här politiska osäkerheten skapar en total osäkerhet.
Lägg till det den förvirring som jag tycker att regeringen nu visar. Jag undrar alltså om regeringen ser kopplingen mellan livscykelperspektivet och energiproduktionen. Sedan hoppas jag att jag svarade på frågan vad som skiljer mellan Moderaterna och regeringen, det vill säga att vi anser att kärnkraften ska klassas som hållbar.
Jessika Roswall (M):
Det vi har sagt är att europeisk och svensk kärnkraft bör och ska klassas som hållbar inom ramen för taxonomin. Det är vi som sagt inte ensamma om att tycka. Som jag förstått det av medierapporteringen var det bland annat därför man inte kom överens i energifrågan. Nu är det här inte någon återrapport, fru talman, men det var därför regeringscheferna inte lyckades komma överens om energin i går, i natt, oklart vilken tid det var.
Jag tycker att det är sorgligt. Att det är dubbla budskap vidhåller jag. Man säger en sak i Bryssel men en annan sak här och dessutom lite dubbla saker på olika möten. Vi har en uppfattning i EU-nämnden och en uppfattning i riksdagens kammare. Det tycker jag också är problematiskt. Den andra frågan är varför regeringen inte kan säga detta.
Man säger att kärnkraften kommer att behövas långsiktigt framöver - då måste man också kunna skapa konkurrenskraftiga, långsiktiga spelregler för dem som vill investera i kärnkraften. Jag skulle också vilja veta vad det är regeringen grundar sina beslut på. Jag sa ju vad Moderaterna har grundat sitt beslut på - bland annat att två olika EU-institutioner och EU:s eget forskningscentrum är tydliga med att kärnkraften kan klassas som hållbar.
Avslutningsvis, fru talman, vill jag återgå till våra klimatmål. Även om vi är överens om vissa delar tycker jag att regeringen är svaret skyldig hur vi ska nå våra mål om vi inte möjliggör investeringar i hållbar fossilfri kärnkraft. Vi har en fantastisk industrisektor i Sverige, som ligger i framkant för vår omställning. Men det krävs också att politiken ger tydliga svar, och här tycker inte jag att regeringen har lyckats med det.
Klockan tickar. Tack så hemskt mycket för debatten, statsrådet Elger! God jul, statsrådet och fru talman!
Jessika Roswall (M):
Tack, klimat- och miljöministern, för svaret! Det här är inte första gången som vi i den här kammaren diskuterar slutförvaret.
Men låt mig ändå inledningsvis säga, som en bottenplatta, att ifall vi ska klara av klimatomställningen och kunna fortsätta värna den svenska industrins konkurrenskraft så behövs kärnkraften. Dessutom har det denna höst, om inte förr, visats på behovet av att kunna ha en stabilitet i elsystemet och såklart att ha ren el i systemet och inte elda olja, som vi har gjort under hösten.
Låt mig också påminna om att kärnkraften står för cirka 30 procent av elproduktionen i landet. När det gäller slutförvarsfrågan har den här regeringen varit vårdslös i fråga om beslutet om slutförvar. Jag noterar att statsrådet i sitt svar hänvisar till att regeringen "nyss tillträtt". Må så vara, men regeringen har alltsedan ansökan från SKB inkom varit S-styrd.
Även om Annika Strandhäll är ny går det alltså inte att skylla på detta. Det här är inte ett ansvarsfullt sätt att behandla denna viktiga fråga. Regeringens hantering av slutförvarsfrågan har skapat stor oro i fråga om kärnkraftens framtid, skadat tilltron från samhället till politiken och kostat stora pengar helt i onödan.
Beslut har varit redo att fattas under lång tid, men regeringen har dröjt ända fram till nu med att ens lämna besked om vilken tidsplan som gäller för beslutet. Det gick så långt att statens egna energibolag Vattenfall i somras varnade för att kärnkraftsreaktorer skulle behöva stängas om inga beslut skulle tas omedelbart. Tillståndsansökan om slutförvar skickades som sagt in av SKB för cirka tio år sedan.
Därefter har det skett ett omfattande arbete med granskningar, utredningar, hearings och remisser. Alla som påverkas av beslutet, samtliga remissinstanser - SKB, Strålsäkerhetsmyndigheten och värdkommunerna - har sagt ja till förslaget. Allt är utrett och klart. Det fattas bara ett regeringsbeslut. Nu måste ett beslut fattas om slutförvaret. Jag är kritisk till hur regeringen har hanterat det här.
Men jag välkomnar att Annika Strandhäll nu meddelar att ärendet är redo för beslut, vilket det förvisso har varit under en längre tid, och att regeringen kommer att meddela ett beslut om slutförvar av använt kärnbränsle den 27 januari 2022. Nu har vi fått en tidsplan för slutförvaret. Men vi vet inte vad regeringens vilja är. Jag vill veta - det var också en av Lars Hjälmereds frågor - hur regeringen ser på frågan om slutförvar.
Är ni för eller emot? Om regeringen ska kunna fatta beslut om en tidsplan måste man rimligtvis ha en tanke om vad beslutet kommer att bli. Jag undrar alltså om regeringen kommer att godkänna de planer som presenterats angående slutförvaret.
Jessika Roswall (M):
Tack, statsrådet, för det svaret! Vi kan börja med det här med att inget annat land har löst det. Finland har ju börjat bygga sitt slutförvar. Det är alltså kanske inte korrekt. Jag vill även återkomma till några andra delar som statsrådet tog upp i sitt svar. Det har som sagt pågått en utredning under väldigt lång tid. Vi har tillsammans med regeringens egna expertmyndigheter hävdat att det hela är färdigutrett.
Jag noterar dock att statsrådet i sitt svar skyller på - om jag får använda mina egna ord - att man har inväntat besked från bland annat de två värdkommunerna. Jag bor själv i Uppsala län och har följt detta väldigt nära och under lång tid. Just Östhammars och Oskarshamns kommuner har varit väldigt tydliga med sina besked. De har också varit väldigt kritiska till att regeringen inte har fattat något beslut. Att hänvisa till dem tycker jag därför inte är riktigt rättvist.
Dessutom var båda kommunerna mycket tydliga i somras när regeringen valde att dela upp ansökan. De kände sig svikna. Riksdagen har varit väldigt aktiv och drivit regeringen framför sig för att förmå regeringen att fatta ett beslut. Vi har tidigare till och med lämnat ett tillkännagivande.
Moderaterna krävde tillsammans med Kristdemokraterna, Centerpartiet och Sverigedemokraterna i mars i år att regeringen skulle fatta ett samlat beslut, helt i enlighet med det som myndigheter, kommuner och branschen själv har sagt. Jag vill återknyta till en annan fråga som Lars Hjälmered ställde i sin interpellation.
Låt mig läsa upp fråga 3, som jag inte tycker att statsrådet har svarat på i dag: Vilka åtgärder avser ministern och regeringen att fatta för att undvika de risker för elproblem som finns med anledning av hur regeringen hanterat ansökan om slutförvar?
Hittills har regeringen inte visat någon vilja att säkra kärnkraftens framtid i Sverige. I och för sig säger statsrådet nu att kärnkraften kommer att spela en viktig roll även framgent, och det säger även andra regeringsföreträdare. Men vi kan ändå se att regeringen samtidigt har stängt fyra reaktorer under de två senaste mandatperioderna.
Jag vill därför gärna få svar på Lars Hjälmereds fråga nummer 3.
Jessika Roswall (M):
Det är bra att statsrådet tog upp att regeringsbeslutet inte är en slutpunkt. Även i Sverige kommer många ytterligare prövningar att ske. Det är en del av vår kritik. Ni hade behövt fatta detta beslut tidigare för att de andra processerna ska komma igång och för att man ska kunna gå i mål med det datum som vi vet är avgörande för att vi ska kunna få ett slutförvar. Det här är viktigt att ha sagt.
Om jag tolkar klimat- och miljöministern rätt har vi olika syn på kärnkraften, och det må vara så. Men det är bra - det tål att sägas - att regeringen nu har lagt fram en tidsplan för slutförvaret, även om vi från den här debatten bara har fått reda på att ett beslut kommer att fattas. Det är dock bra. Det har inte varit en enkel process att ta sig hit, och oppositionen har som sagt tryckt regeringen framför oss.
Mycket tid har förspillts, och det har varit skadligt. Om vi ska klara målsättningen om att minska utsläppen i Sverige krävs ett fossilfritt energisystem. Regeringen har sagt att då kommer kärnkraften att spela en roll även i framtiden. Då kan inte viktiga beslut som detta behandlas så här. Jag hoppas att regeringen har lärt sig något av processen. När det handlar om viktiga beslut för framtiden och om Sveriges energisystem krävs en smidigare behandling.
Enligt min uppfattning är det inte ansvarsfullt att ha en så pass utdragen process som detta har varit, givet de utredningar som finns på regeringens bord. Jag vill avslutningsvis tacka för debatten och önska klimat- och miljöministern en god jul.
Jessika Roswall (M):
Ja, där kom det igen! Det är Moderaternas fel. Det är Moderaterna som inte satsar tillräckligt på infrastruktur. Och vad gör vi när Moderaterna inte satsar pengar på detta? Jag förstår inte varför Tomas Eneroth inte kan svara på frågan om vad som händer om vi inte investerar i underhåll. Det handlar interpellationen dock inte om. Den handlar heller inte om höghastighetståg, och det var kanske jag som gjorde ett inspel om det.
Jag har en fråga till utrikesministern. Under återrapporten från Europeiska rådet den 16 mars här i kammaren refererade statsminister Magdalena Andersson till EU:s artikel 42.7 i fördraget som en försvarsklausul i samband med den ökade hotbilden mot Sverige. Artikeln är viktig för att betona att EU:s länder ställer upp för varandra i händelse av krig eller kris. Men till skillnad från Nato har EU ytterst begränsad militär planering och begränsade disponibla styrkor att sätta in.
Jag kan inte låta bli att ta upp att Socialdemokraterna uppenbarligen fortsätter envisas med att satsa på höghastighetståg så att människor snabbt ska kunna ta sig mellan Stockholm och Göteborg eller Stockholm och Malmö i stället för att satsa på att människor snabbt ska kunna ta sig till och från sina jobb. Att Socialdemokraterna håller fast vid denna idé är ett svek mot de människor som står och fryser på perrongen och inte kan ta sig till jobbet utan tvingas säga upp sig.
Den planering som finns begränsar sig i dag till EU:s utlandsinsatser. Planeringen för att möta ett väpnat ingrepp på europeisk mark är obefintlig. Nato, däremot, har sedan flera decennier denna kapacitet och genomför också regelbundna övningar för att möta ett väpnat angrepp längs hela konfliktskalan. Jag skulle vilja fråga utrikesministern vilka förmågor och vilken planeringskapacitet EU har som skulle kunna ersätta Natos artikel 5 vid ett ryskt angrepp mot Sverige.
Det här handlar som sagt inte om Moderaternas löften utan om Socialdemokraternas. Stefan Löfven gav 2014 löfte om när det här skulle byggas och när det skulle tas i drift. Detta upprepades vid valrörelsen 2018. Även min tidigare bänkkamrat, Ardalan Shekarabi, har lovat detta. Det har också Tomas Eneroth gjort, vilket jag tog upp tidigare.
Vallöften tycks inte vara riktiga löften utan verkar vara ihåliga. Därför hade jag en fråga om skriftliga avtal, och det är något vi har diskuterat ganska bra i dag. De måste väl ändå fortsätta gälla? Jag vet att det inte bara är jag och Moderaterna som undrar detta. Häromdagen såg jag en artikel där socialdemokrater från Gävle ställde samma fråga.
Kan förtroendevalda runt om i landet lita på att staten håller sin del av avtalet? Jag vill ställa min fråga igen: Kommer statsrådet att se till att fyrspåret finansieras?
Jessika Roswall (M):
Matilda Ernkrans har frågat mig vilka regeringens prioriteringar inför EU-ordförandeskapet är, hur regeringen kommer att säkerställa ett brett stöd för prioriteringarna samt om EU:s grundläggande värderingar om demokrati och rättsstatens principer kommer att finnas bland prioriteringarna. Matilda Ernkrans påminner om det förankringsarbete som bedrevs av den föregående regeringen.
En inriktning för de politiska prioriteringarna under det kommande ordförandeskapet togs således fram under våren 2022 efter diskussioner med partiföreträdare i riksdagen. Inriktningen presenterades för riksdagen den 1 juni. Statsminister Ulf Kristersson erinrade om detta när han för en knapp månad sedan i regeringsförklaringen konstaterade att de svenska riksdagspartierna i brett samförstånd pekat ut ett antal områden som särskilt prioriterade.
Statsministern fick därefter den 26 oktober en fråga från Matilda Ernkrans om prioriteringarna när han återrapporterade från Europeiska rådets möte veckan före. Statsministern bekräftade att inriktningen låg fast och underströk det goda samarbetet med den avgångna regeringen. Fru talman! Det pågår ett intensivt förberedelsearbete i Regeringskansliet inför den 1 januari, när Sverige för tredje gången ska axla ordförandeskapet i Europeiska unionens råd.
En viktig del av förberedelsearbetet avser det svenska arbetsprogrammet. Som Matilda Ernkrans påpekar styrs ordförandeskapet av den europeiska dagordningen, men det finns också utrymme för ordförandeskapets inriktning. Därför inleds arbetsprogrammen traditionellt av en mer politisk text som understryker en sådan inriktning. Arbetet med formuleringen av arbetsprogrammet pågår.
När det gäller de politiska prioriteringarna sker arbetet på grundval av den inriktning om vilken det finns ett brett samförstånd bland Sveriges riksdagspartier. Enligt den gällande tidsplanen kommer statsministern den 14 december att presentera arbetsprogrammet här i kammaren.
Jessika Roswall (M):
Tack, Matilda Ernkrans, för interpellationen! Det är bra att vi inte tonar ned de här frågorna, för de är av avgörande vikt för EU:s framtid och för att unionen ska kunna fungera. Vi står också inför den otroligt viktiga uppgiften att vara ordförandeland i EU:s ministerråd.
Jag har berättat lite här, och jag vet att riksdagen även tidigare har tagit del av information om hur många möten som ska hållas och hur många akter som ska förhandlas. Förväntningarna på Sverige är stora, och jag hoppas att vi tillsammans kommer att kunna leverera på det. För att Sverige ska kunna leverera och axla det ansvaret tror jag att det är otroligt viktigt att vi har en bred uppslutning kring ordförandeskapet, vilket jag upplever att vi har.
Jag hoppas också att vi kommer att ha det under hela tiden och att jag och alla andra statsråd kommer att kunna komma till riksdagen och förankra de prioriteringar som finns och även arbetet under tiden.
Som jag underströk tidigare är det självklart för regeringen att de fem områden som vi båda har lyft här i dag kommer att vara fortsatt viktiga för prioriteringarna för ordförandeskapet: säkerheten, att stoppa den organiserade brottsligheten, att snabba på klimatomställningen - det kunde vi såklart prata mer om - att stärka EU:s konkurrenskraft och att slå vakt om EU:s grundläggande värderingar.
Som sagt kommer förankringen att ske i olika utskott, och hur formuleringarna slutligen kommer att lyda när de presenteras den 14 december kommer statsministern att återkomma till här i kammaren. Tack för interpellationen! Jag hoppas att detta har skingrat en del oro.
Jessika Roswall (M):
Jag tackar Linnéa Wickman för frågan. Vi är fyra samarbetspartier som vunnit väljarnas förtroende att skapa förändring, och det är det vi gör. Tidöavtalet innehåller sju samarbetsprojekt där det tydligt regleras vad som ingår och inte ingår.
Jag vill passa på att säga att ordförandeskapet börjar om några veckor och att min och regeringens ambition är att vi gemensamt - regeringen tillsammans med riksdagen - ska hitta breda lösningar för att få ett så framgångsrikt ordförandeskap som möjligt. Vi har gjort det förut: 2001 under Perssonregeringen och 2009 under Reinfeldtregeringen. Jag hoppas att vi tillsammans kommer att göra ett framgångsrikt ordförandeskap på alla nivåer.
Jessika Roswall (M):
Jag tackar för frågan. Som nybliven Nordenminister var ett av mina första uppdrag att åka till Finland på Nordiska rådets session. Det var en mycket givande och bra session. Det var första gången för mig. Jag tar med mig flera saker från den sessionen. Det ena är den vision som nämndes och som jag tycker är väldigt bra och framåtsträvande. Det andra som vi behöver fokusera på är trygghetsfrågor i den bemärkelsen att vi befinner oss i en säkerhetspolitisk kris.
Vi behöver samarbeta mer inom Norden, EU och Nato. Det fanns en stor medvetenhet bland alla som var där och bland samarbetsministrarna om att vi behöver fördjupa detta samarbete. Jag ser fram emot ett fortsatt gott samarbete med mina nordiska kollegor och tillsammans med riksdagen och Nordiska rådets representanter här. Det finns mer att göra, och det finns en krismedvetenhet hos oss att göra saker och ting nu.
Jessika Roswall (M):
Jag tackar Markus Selin för frågan. Huvudansvaret för detta ligger på försvarsministern, men låt mig säga så här: Under vårt ordförandeskap kommer en av de viktigaste frågorna vara säkerhet. Här ingår såklart fortsatt stöd till Ukraina men också försvarsfrågor.
Exakt hur det förslag från kommissionen som Markus Selin tar upp i dag ser ut får vi återkomma till. Då får försvarsministern återkomma till er, och det kommer att processas i laga ordning i EU-nämnden. Men jag känner till den subsidiaritetsprövning som riksdagen gjorde tidigare i höstas. Låt mig säga att säkerhetsfrågor och trygghetsfrågor kommer att vara en prioritet och uppta mycket av regeringens arbete under våren och också mycket av riksdagens arbete.