KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Forssell (M):
Tack, Linda Westerlund Snecker, för frågan! Vi har lagt fram och berett den här politiken enligt gängse rutiner i både justitieutskottet och finansutskottet. Jag förstår inte riktigt vad som skulle vara det konstiga med detta. Har man problem med att oppositionen lägger fram egna budgetalternativ? I så fall är det lite konstigt, för det är en del i demokratins kärna. Det var så turligt att det den här gången fanns ett stöd för vår budget. Det är också demokrati.
Demokrati är inte att en regering bara ska kunna skicka en budget till riksdagen och sedan få igenom den utan att anstränga sig eller bry sig om huruvida det finns ett stöd. Regeringen hade inte gjort sin hemläxa, och då var det vårt budgetalternativ som vann. Det är inte konstigare än så. Om vi fördjupar oss just i den riktade lönesatsningen ser vi att detta inte är någon ny fråga, utan i grund och botten är det här samma system som har gällt sedan 2018.
I stället för att säga att utgångspunkten skulle vara att det här är någonting som ska tillföras kan man fråga sig varför regeringspartierna med stöd av Vänsterpartiet ville avbryta det som har gällt sedan 2018. Vi lägger oss inte i den exakta fördelningen av detta. Så har det aldrig varit. Vi anslår medel i den extra riktade lönesatsningen, och sedan blir det upp till arbetsmarknadens parter att fördela dem. Det sker enligt gängse rutiner.
Vi har valt att bredda skrivningarna lite grann i år. Fokus 2018 var mycket på poliser i yttre tjänst. Det fanns en anledning till det, för många valde att söka sig från yttre tjänst in till andra, i och för sig viktiga, uppgifter men inte yttre tjänst. Den här gången har vi breddat formuleringarna lite grann, och det kommer att möjliggöra att till exempel satsa på väldigt erfarna utredare. Jag har goda förhoppningar om att det kommer att bli ett väldigt bra resultat. Linda Westerlund Snecker har rätt i att det blir lite osäkert under en period.
Men man ska veta en sak: Om regeringspartierna med stöd av V hade fått igenom sin budget skulle det inte ha blivit några pengar alls. Det är egentligen det enda vi vet. Nu blir det i alla fall pengar, och det är enklare att fördela pengar man har än pengar man inte har.
Johan Forssell (M):
Jag vet inte om jag förstår Linda Westerlund Snecker rätt, men jag tror att detta är lite symtomatiskt inte bara för Vänsterpartiet utan även för Socialdemokraterna och Miljöpartiet. Man säger ungefär så här: Polisen ska ha högre löner, men det ska bli noll kronor i riktad lönesatsning. Försök ringa en kompis, den som förstår innebörden i det! Det handlar ju inte om att bara säga saker; man måste också göra det i verkligheten. Vi har haft kontakt med Polisförbundet. De har varit väldigt tydliga med att det var den här budgeten som innehöll den riktade lönesatsningen.
De har varit positiva till den. Vi kan också konstatera att Polismyndigheten har äskat de här pengarna, men det blev inga pengar i regeringens budget. Vi har också hört från många poliser hur mycket detta faktiskt betyder för dem.
Vi tror alltså att detta är ett viktigt steg på vägen, både för att uppvärdera polisyrket och ge våra poliser den ersättning som de faktiskt förtjänar och för att få bukt med attraktivitetsproblemen och det faktum att väldigt många i dag tyvärr väljer att söka sig från yrket. Då handlar det inte bara om ord utan till syvende och sist också om kronor i lönekuvertet.
Johan Forssell (M):
Alliansregeringen genomförde viktiga saker i rättsväsendet. Till exempel ökade antalet poliser mer under de åren än vad Morgan Johansson har lyckats med under sin tid som justitieminister. Men visst, allt gjordes inte rätt där och då. Men vad gjorde egentligen Morgan Johansson på den tiden? Det är lätt att komma nu och vara efterklok. Men när Morgan Johansson var ordförande i justitieutskottet och hade chansen kom inte ett pip i dessa frågor. Då lades inte de kraftfulla förslag fram som han nu talar om. Det är lätt att vara efterklok.
Men när Morgan Johansson hade möjligheten i opposition kom inte ett pip. Vi har nu en akut trygghetskris i vårt land. Det spelar faktiskt inte någon roll, fru talman, hur många pressträffar Morgan Johansson håller - det är resultaten som räknas. Och de resultaten nämnde inte Morgan Johansson: fler skjutningar, fler sprängningar och större otrygghet. Där ser vi resultatet av sju års rödgrön regering och sju år med den justitieminister vi har haft.
Ska vi kunna vända denna utveckling måste vi satsa på rättsväsendet på ett helt annat sätt än tidigare. Den budget som Socialdemokraterna och Miljöpartiet har lagt fram är sämst i klassen. Det finns inget parti i denna kammare som inte lägger mer än Socialdemokraterna och Miljöpartiet gör. Så vill man ha riktigt lite pengar till rättsväsendet är Morgan Johanssons alternativ ett väldigt bra val. Men vi resonerar annorlunda, och vi prioriterar annorlunda.
Vi satsar till exempel på våra poliser, vår tids hjältar, och på att de ska få mer pengar i lönekuvertet. Det är de faktiskt värda, för det arbete de gör men också för att vi ska kunna rekrytera fler. Men detta röstar Socialdemokraterna nej till. Ni röstar nej till det nu, precis som ni gjort flera år på raken.
Var, Morgan Johansson, har ni fått inspirationen till att ta pengar från rättsväsendet och satsa på höjda bidrag och mer semester, när vi lever i en akut trygghetskris? Berätta nu!
Johan Forssell (M):
Det stämmer att det har skett lönehöjningar de senaste åren. Och varför är det så? Jo, för att riksdagen har antagit en M-KD-budget, som ju Socialdemokraterna röstade nej till. Det är lätt att stå här och ta åt sig äran för andras politik, men när det verkligen gäller klarar Socialdemokraterna inte uppgiften. Då tar ni pengar. Ert alternativ innebär ju mindre pengar i förhållande till den budget som nu går igenom. Då lägger ni pengar på bidrag, mer semester och en massa annat.
Det är lätt att stå här och låtsas, men det som verkligen spelar roll är vad man gör. Vad kommer att hända om det blir en borgerlig regering, undrar Morgan Johansson. Det kan jag berätta. Vi kommer att skaffa fler poliser, vi kommer att höja takten i rekryteringsarbetet och vi har ett nytt mål om 32 000 fler poliser. Under alliansregeringen tillkom fler poliser än vad Morgan Johansson har lyckats få fram. Vi kommer också se till att poliser får mer betalt.
Låt mig upprepa min fråga: Varför röstar regeringen nej till den riktade polislönesatsningen på högre löner för våra poliser? Varför, Morgan Johansson?
Johan Forssell (M):
Gängkriminaliteten fortsätter att breda ut sig i Sverige. Skjutningar ligger kvar på rekordnivåer, och det har aldrig varit så många dödsskjutningar som under det första kvartalet i år. Polisen har pekat på flera konkreta initiativ som behövs för att stoppa skjutningarna och bryta nyrekryteringen. I ett brev till regeringen pekar man till exempel på vikten av att få en lagstiftning som gör det straffbart att vara med i ett kriminellt gäng.
Man har också efterfrågat möjligheten att omedelbart införa preventiva tvångsmedel mot de kriminella gängen liksom möjligheten att vittna anonymt - något som redan är lagligt i Norge, Finland och Danmark. Vi hörde just statsministern säga att hon ska vända på alla stenar i arbetet mot de kriminella gängen.
Är det då inte ett hyckleri att regeringen samtidigt säger nej till att genomföra just dessa tre konkreta reformer som polisen har bett om för att kunna stoppa de kriminella gängen?
Johan Forssell (M):
har frågat mig hur Sverige och jag som statsråd avser att ta till vara möjligheterna som ordförandeskapet innebär för den internationella processen kring biståndseffektivitet. Hon har också frågat hur regeringen avser att arbeta vidare med de internationella principerna för biståndseffektivitet och säkerställa att det svenska biståndet fortsatt utgår från dessa. Sverige och världen står inför stora prövningar.
Rysslands aggression mot Ukraina har politiska, ekonomiska och humanitära konsekvenser som sprider sig långt utanför Ukraina. Länder med utbredd och långvarig fattigdom kännetecknas ofta av bristande demokrati, svagt utvecklad marknadsekonomi, dålig samhällsstyrning, korruption, beroende av stöd utifrån och bristande jämställdhet - inte sällan i kombination med konflikt. De globala utmaningarna förvärras ytterligare av klimatförändringarna, utarmning av den biologiska mångfalden och miljöförstöring.
Ett historiskt stort antal människor är på flykt. Vi behöver se på det svenska biståndet som en strategisk resurs som ska användas effektivt och på rätt sätt. Svenskt bistånd verkar inte isolerat från andra, och det är därför avgörande att vi samarbetar effektivt för att uppnå resultat. Det gäller både andra givare och andra aktörer som bidrar till hållbar utveckling. Det gäller också mottagare av bistånd, och vi ska därför ha en öppen och konstruktiv dialog med till exempel mottagarländernas regeringar.
Jag är glad att Sverige i samband med högnivåmötet i Genève blir medordförande för det globala partnerskapet för effektivt utvecklingssamarbete, som samlar en stor bredd av aktörer. Sverige har en lång tradition av att vara pådrivande i det internationella arbetet för biståndseffektivitet. Det är ett engagemang som har sträckt sig över flera olika regeringar. Regeringen kommer att verka internationellt för ett effektivt bistånd och beakta principerna för effektivt utvecklingssamarbete.
Det internationella biståndet har genomgått stora förändringar de senaste decennierna och blivit alltmer komplext. Nya typer av aktörer och samarbetsformer har uppstått för att lösa inte bara nya problem utan också gamla problem på nya sätt. Här krävs samarbete baserat på gemensamma principer för att fortsätta förbättra biståndets genomslag för de allra mest utsatta.
I det internationella arbetet för ett mer effektivt bistånd kommer regeringen bland annat att driva transparens, resultatfokus och ökad mobilisering av privat kapital. Biståndseffektivitet behöver i större utsträckning förstås i kontexten av den bredare utvecklingsfinansieringsagendan, där biståndet utgör en del och samspelar med andra finansiella flöden som bidrar till hållbar utveckling.
För att säkerställa ett kvalitativt svenskt bistånd kommer regeringen att ta fram en reformagenda med fokus på långsiktighet, transparens och effektivitet. Behoven är stora och resurserna begränsade. Därför kommer regeringen i samarbete med likasinnade att fokusera på effektivisering och synergier mellan insatser.
Principerna för effektivt utvecklingssamarbete kommer även fortsatt att vara betydelsefulla för utvecklingen och genomförandet av svenskt bistånd.
Johan Forssell (M):
När det gäller biståndet har vi mellan de tre regeringspartierna och Sverigedemokraterna kommit överens om en långsiktig plan. Det innebär att biståndsramen de kommande tre åren ska ligga på 56 miljarder kronor per år. Det är en mycket generös biståndspolitik. Det innebär faktiskt sammanlagt mer pengar än föregående treårsperiod.
Detta kan vara värt att hålla i åtanke. Men det stämmer att vi kommer att förändra biståndspolitiken. Vi kommer att inleda en historisk reform. Vi kommer att i stället för som tidigare, då man prioriterade hur mycket pengar som ska betalas ut, prioritera effektivitet och kvalitet och att göra skillnad på riktigt. Ibland blir debatten väldigt märklig, som om det bara handlar om hur mycket pengar man betalar ut - och sedan skulle jobbet vara klart.
Regeringen har betydligt högre ambitioner för biståndet än så. En viktig sådan prioritering är det faktum att bistånd inte bara handlar om att bekämpa fattigdom. Det handlar också om att ge en väg till välstånd.
Där kan man konstatera att många av de länder som Sverige under lång tid har haft utvecklingssamarbeten med och som har fått ta emot väldigt mycket pengar ändå alltjämt, ibland efter flera decennier, är väldigt beroende av bistånd. Här finns det alltså enligt regeringen utrymme för förändringar och förbättringar.
Ett sådant prioriterat område är det faktum att bistånd och handel inte står mot varandra utan är olika sidor av samma mynt. Vägen till välstånd kan alltså inte enbart byggas av pengar, utan det handlar om handel, tillväxt, marknadsekonomi, rättsstat och demokrati - en lång rad olika saker som måste till. Det finns flera internationella exempel på detta.
Vi kommer nu att inleda en reformering av biståndet kopplat till den nya inriktningen, och vi kommer att presentera en reformagenda med fokus på just långsiktighet, transparens och effektivitet, med tematiska prioriteringar.
En sådan prioritering är fokuset på fattigdomsbekämpning, men även hälsoinsatser för de allra mest utsatta människorna i världen och naturligtvis demokratibistånd till människorättsförsvarare med flera. Sedan är det också så, fru talman, att man som en generös biståndsgivare har ett ansvar.
Man har ett ansvar inte minst mot svenska skattebetalare att kunna ställa tydliga krav på våra samarbetspartner inom utvecklingssamarbetet. Ett sådant krav är kopplat till migrationen, som nämns i interpellationen som ställts till mig. För att migrationen ska fungera krävs det faktiskt att alla stater lever upp till den folkrättsliga förpliktelsen att återta sina medborgare.
Att regeringen väger in den här typen av migrationspolitiska faktorer i valet av mottagare av svenskt bistånd står inte i konflikt med ett genomförande i linje med principerna för ett effektivt utvecklingssamarbete, utan varje givare, fru talman, har rätt att välja med vem, var och hur man inleder ett utvecklingssamarbete. Så har alltid skett i svensk biståndspolitik.
Vi har aldrig gett allting till alla utan har alltid följt olika prioriteringar. Det kommer den här regeringen att fortsätta göra. Migration är en sådan prioritering, men det finns naturligtvis också andra.
Johan Forssell (M):
Det jag säger är inte att summan man lägger på bistånd inte skulle vara viktig. Det är klart att den är central. Det jag säger är att den inte är det enda som är viktigt. Jag tycker att man i detta sammanhang också kan peka på det faktum att det bara är fem stater i hela världen som når upp till FN:s mål om 0,7 procent. Sverige kommer naturligtvis att fortsätta vara en av dem. Sverige kommer att fortsätta vara en mycket generös biståndsgivare. Det är fler saker som spelar roll.
Resultaten, insynen och kvaliteten är saker som vi i den nya regeringen vill lyfta tillsammans med det som vi har pekat på gällande kopplingen mellan handel och bistånd. FN gör många bra saker, men ibland framstår det i debatten som att det bara är FN som agerar som biståndsaktör. Så är det ju inte.
Om vi nu tar ett aktuellt exempel som nämndes av Lotta Johnsson Fornarve, nämligen Ukraina, som kommer att vara en mycket tydlig prioritering för den här nya regeringen, kan vi se att EU är en väldigt stor aktör. Jag tycker att vi ibland behöver se biståndsarbetet i ett lite vidare perspektiv än att det bara skulle handla om FN, för så ser faktiskt inte verkligheten ut.
Stödet till kvinnor och tjejer lyfts fram i regeringsförklaringen som ett prioriterat område. Vi kommer i närtid att återkomma i regleringsbreven till den exakta resursfördelningen. Jag vill inte föregripa detta just nu, men det kommer i närtid. Sedan tycker jag att det finns en lite trist utgångspunkt i den här debatten: att det bara skulle finnas en vinnare på bistånd och att man bara kan göra på ett sätt. Det är klart att hela grunden för att ge bistånd är att hjälpa mottagarländer.
Annars skulle man väl inte lägga 56 miljarder på det här området. Men jag lever i tron att fler kan bli vinnare genom att man kopplar ihop handel och bistånd, till exempel våra fantastiska svenska företag, som befinner sig långt framme i den gröna klimatomställningen eller när det handlar om infrastruktur. Här krävs det nytänkande, och det kommer den här regeringen att ge. Jag tackar interpellanten för en intressant diskussion.
Johan Forssell (M):
Jag tackar så mycket för frågan. Jag kan bara instämma i vikten av att svenska skattebetalare alltid upplever att de får valuta för de pengar som de väljer att lägga på bistånd. Det kommer nästa år att vara 56 miljarder kronor, vilket är en mycket stor summa pengar. Regeringens uttalade ambition - det har framgått i både Tidöavtalet och regeringsförklaringen - är att öka effektiviteten och även kvaliteten i biståndet.
En viktig del i det är, precis som nämns här, att på ett helt annat sätt än tidigare lägga ihop handel och bistånd. De sakerna står inte emot varandra på något sätt, herr talman. De är tvärtom olika sidor av samma mynt. Båda behövs. Det handlar inte minst om den viktiga handelsaspekten, inte bara för att bekämpa fattigdomen i världen, för det kan man göra med bistånd, utan för att ge en väg till välstånd.
Detta är denna regerings ambition, och vi kommer framöver att uttrycka det än tydligare i bland annat olika regleringsbrev.
Johan Forssell (M):
Just antalet samarbetsländer är en fråga som vi kommer att få återkomma till. Det styrs framför allt genom olika strategier som vi just nu arbetar med och som vi kommer att återkomma till i regleringsbrevet. Men jag kan påpeka en sak: Det faktum att vi nu har ett krig i Europa kommer under överskådlig tid att få en väldigt stor inverkan på det svenska biståndet. Jag skulle inte bli förvånad om Ukraina nästa år kommer att vara den största bilaterala mottagaren av svenskt bistånd, och det kommer såklart att få följder på en lång rad olika områden.
Johan Forssell (M):
Tack så mycket, Anna Starbrink, för frågeställningen! Precis som jag har sagt här tidigare kommer svensk biståndspolitik att fortsätta att vara generös. Den kommer att koncentreras till ett antal strategier, och vi kommer på ett helt annat sätt att sätta kvalitet och effektivitet i fokus snarare än ett mål för just hur mycket pengar som ska betalas ut. En av hörnstenarna kommer att vara arbetet för global hälsa.
Det kommer vi att få anledning att återkomma till inte minst inom ramen för det svenska ordförandeskapet i Europeiska unionen, där vi också väntar oss viktiga slutsatser på EU-nivå. Vi kommer också i våra regleringsbrev inom bara några veckor att presentera mer kopplat till olika tematiska prioriteringar och i förlängningen också vilka organisationer vi ska samarbeta med och på vilket sätt.
Man kan konstatera att Sverige under lång tid, vilket är bekant för frågeställarna, har gett ett väldigt generöst bistånd till organisationer på flera olika nivåer. Jag ser framför mig att vi kommer att fortsätta med det framöver.
Johan Forssell (M):
Precis som jag sa kommer vi i närtid att presentera våra regleringsbrev. Där kommer det att klarna lite mer exakt vilka organisationer vi kommer att samarbeta med och på vilket sätt. Flera av strategierna löper under flera år. Unaids startade för några år sedan och löper några år till, och där kan man få viss vägledning. Vi har under flera års tid gett ett omfattande ekonomiskt stöd, bland annat till dem.
Johan Forssell (M):
Jag tackar för frågan. Det korta svaret är: Ja, vi delar oron. Låt mig först säga att det naturligtvis är positivt att den amerikanska administrationen tar ett kliv framåt i den gröna omställningen. Problemet är det sätt lagen är utformad på, som gör att den tyvärr har starka protektionistiska drag.
Det är förmodligen inte i enlighet med WTO-regelverket, även om det kan vara svårt att vandra just den vägen för att få en ändring eftersom deras överprövningssystem ligger nere sedan ett antal år tillbaka. Vi följer frågan noga. Den upptar mycket av min arbetstid, inte minst i europeisk kontext.
Jag har talat direkt med USA:s handelsrepresentant ambassadör Tai och påpekat att detta kan få stora negativa konsekvenser inte bara för Sverige och Europa utan även för USA eftersom det här potentiellt sett skulle kunna eskalera till ett handelskrig. Det finns starka sådana krafter i Europa. Regeringen vill inte se en sådan utveckling, utan vi driver på för att försöka hitta en överenskommelse med USA.
Johan Forssell (M):
Jag tackar för frågan och hälsningen. Regeringens bedömning är att bilden av Sverige utomlands är väldigt stabil och på många sätt även utomordentligt positiv. Vi kan konstatera att Sverige senast i dag framställs som det allra bästa landet att leva i enligt US News & World Reports årliga rankning.
Tittar man på de rapporter som har kommit från Svenska institutet - jag har tagit del av dem själv - kan man även se att det under lång tid har varit en positiv utveckling. Valets utgång har inte heller förändrat den beskrivningen. Sedan kan man naturligtvis alltid säga att bilden kan förändras framöver. Där tror jag inte att det här valet var något undantag, utan så har det väl alltid varit tidigare.
Det finns ett antal problem, och är man mån om Sverigebilden tror jag att det allra bästa sättet att hantera det på är att hantera de väldigt allvarliga samhällsproblem som finns i vårt land - inte minst kopplat exempelvis till gängkriminalitet och otrygghet. Det är denna regering fullt fokuserad på att göra.
Johan Forssell (M):
Jag tackar för frågan. Vi har stora och akuta humanitära behov i världen, inte minst på Afrikas horn, och regeringen har sagt att vi kommer att förstärka de humanitära insatserna. Även Ukraina är ett exempel på det. När det gäller de mer långsiktiga delarna kommer vi att inleda en förändring av svenskt bistånd.
Det håller på många sätt redan i dag hög kvalitet, men man kan samtidigt konstatera att många länder runt om i världen som under flera decennier har fått mycket stora summor i svenskt bistånd fortsätter att vara väldigt beroende av svenskt bistånd. Uppenbarligen finns det alltså potential för förbättringar här. En mycket tydlig sådan prioritering som vi har gjort är att på ett helt annat sätt än tidigare gjuta ihop bistånd med handel.
Här ligger en väldigt stor potential att få in mer av företagande, marknadsekonomi, rättsstat och demokrati, ja, allt som konstituerar ett gott samhälle. Vi har alltså inte lägre ambitioner här än tidigare - tvärtom, skulle jag säga.
Johan Forssell (M):
Jag tackar ledamoten för en viktig fråga om ett mycket angeläget ämne. Precis som jag har sagt tidigare kommer Ukraina, av helt uppenbara skäl, att bli en mycket stor mottagare av svenskt bistånd. Vi har ett krig i Europa. Behoven är enorma och växer egentligen timme för timme. Svenskt bistånd kan inte lösa alla problem i detta, men vi kan ändå göra väldigt mycket för att förbättra situationen.
Inte minst inom ramen för EUkretsen, där vi har påbörjat ett arbete som vi kommer att accelerera under ordförandeskapet för att poola ihop de europeiska resurserna, kan vi göra väldigt mycket. De här stöden börjar kanaliseras ut just nu. Vi kommer att fortsätta med det. Biståndspaketet som vi gav häromveckan är inte det första och kommer inte heller att vara det sista.
Vi har också inlett ett arbete på temat att gjuta ihop handel och bistånd, till exempel genom att ge Ukraina tullfrihet. Då bekämpar man inte bara den akuta humanitära krisen utan påbörjar också en återuppbyggnad av landet.
Johan Forssell (M):
Jag tackar ledamoten för frågan. Regeringen har högre ambitioner för biståndet än att bara fokusera på hur mycket pengar Sverige kan betala ut under ett enskilt år. Vi kommer att sätta upp tydliga mål om kvalitet, effektivitet och resultat. I budgetprocessen har vi arbetat på precis samma sätt som den tidigare regeringen. Vi har varit måna om att få en långsiktighet i detta.
Vi vill till exempel undvika det som hände i våras när den tidigare regeringen genomförde kraftiga limiter utan någon konsekvensanalys över huvud taget. Detta vill vi inte upprepa. Därför har regeringen infört en treårig budgeteringsram så att det ska finnas en förutsägbarhet och en långsiktighet. Vi har därtill infört ett tak kopplat till just flyktingavräkningarna.
Låt mig också påpeka att även om FN är en viktig spelare finns det fler globala aktörer, till exempel Europeiska unionen. Jag skulle önska att vi breddade diskussionen lite, inte minst i ljuset av det fruktansvärda krig som pågår i Ukraina.