KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag börjar mitt sista inlägg med att tacka ministern för debatten. Det finns några saker som vi är överens om. En är att det är viktigt att tågen kommer i tid. Det är också viktigt och bör vara högprioriterat med ökade satsningar för framtiden vad gäller järnväg.
Vi tror att det är fler som kommer att använda järnvägen i framtiden både för att arbetspendla men också till gods. Mot bakgrund av det kan jag inte låta bli att konstatera det som ministern också säger. Man har gjort den mesta satsningen på järnväg historiskt.
Jag inledde debatten med att säga att varje satsad krona är oerhört viktig. Jag är väl medveten om att det under de senaste årtiondena inte har satsats tillräckligt mycket. Men det har berott på det ekonomiska läget i landet. Det har inte funnits mer pengar över just då för järnvägssatsningar.
Vi har under årens lopp satsat en hel del för att utveckla järnvägen även om man hade kunnat göra mer. Man kan också konstatera att i just den tid vi lever nu med hela kaoset med resandet och inom järnvägen väljer regeringen att inför 2011 plocka bort 600 miljoner från Trafikverket och det som har med underhåll att göra.
Det går inte riktigt ihop med det som ministern säger här i kammaren om satsningar inför framtiden. Det kan kanske vara på sin plats att lite grann motivera varför man väljer att göra så här och nu. För övrigt vill jag tacka för debatten.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det här är en oerhört viktig debatt, och det märks också på alla inlägg. Detta är någonting som verkligen berör i vardagen. Det går inte en dag utan att man får telefonsamtal, möter någon på Konsum, läser en tidning, lyssnar på radion eller tar del av olika debattprogram på tv där just den här frågan är uppe.
Framför allt handlar det om alla dem som nu har en hög elräkning att betala, precis som den ensamstående pensionär som Ann-Kristine Johansson redogjorde för. Den räkningen var förmodligen för december månad. Nu har det ju varit fortsatt kallt, så det kommer väl en ny räkning som förmodligen är lika hög som ska betalas. Det lär vara lika svårt att få pengarna att räcka till den.
Ministern och denna regering har sagt att det är viktigt att jobba för att få bort utanförskapet.
Med tanke på hur energipolitiken fungerar eller rättare sagt inte fungerar, i alla fall inte elprismarknaden, kan man väl säga att utanförskapet kommer att öka på grund av att det kommer att vara en del människor runt om i Sverige som inte har råd att betala elräkningarna. En del av dem kommer tyvärr att få inkassokrav.
Några av dem kommer att få göra upp med elbolagen om en avbetalningsplan. De kommer att få leva med mycket små marginaler, kanske under hela 2011, och när det är färdigbetalt kommer det en ny vinter, ibland nästan som en överraskning.
Människor har problem i sin vardag på grund av en egentligen misslyckad avreglering av elmarknaden. Det är precis som flera har sagt tidigare i sina inlägg: Det är så en marknad fungerar. Köp och sälj, tillgång och efterfrågan - det är glasklart.
Men när vi fattade beslut om att avreglera marknaden sade alla röster att det blir billigare när marknaden avregleras. Jag tror att vi kan känna igen detta även i en del andra avreglerade marknader. Verkligheten visar dock här och nu på någonting helt annat.
Framför allt visar den att ingenting konkret görs. Ministern hettade till i debatten förut och anklagade oss socialdemokrater och De rödgröna för att vi i valet gick ut och sade att vi skulle stänga kärnkraften med omedelbar verkan. Men det är ju lögn. Jag tycker att det är viktigt att poängtera det här i kammaren. Detta har vi aldrig uttryckt.
Vad vi har sagt är att vi på sikt vill avveckla kärnkraften. Under tiden vill vi utveckla det förnybara. Det fanns vissa antydningar i ministerns inlägg om att vi inte skulle vara för förnybar energi. Det är klart att vi är det! Under de tolv år vi innehade regeringsmakten drev vi på kraftigt i dessa frågor.
Vi hade många olika satsningar när det gällde att ställa om Sverige. I en del av dem var även Centerpartiet med så att vi fick majoritet här i kammaren. Jag vill komma tillbaka till den fråga som Lars Johansson var inne på och som jag hoppas att ministern kommer in på i nästa svar: prissystemet. Hur kan vi komma till rätta med detta? Det är det som är huvudfrågan.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag kan lova Maud Olofsson att vi socialdemokrater är hederliga. Det är lite fräckt att stå här i kammaren och påstå något annat.
Problemet med elpriset just nu - med tanke på hur het frågan är - och att ministern inte här i kammaren kan presentera utkast till en eventuell lösning, leder till att man använder den typen av argument i debatten.
Jag vill påminna Maud Olofsson och övriga här i kammaren om att det är vi socialdemokrater som har byggt Sverige starkt tillsammans med medborgarna i Sverige. Man får inte glömma det eftersom ministern så gärna vill påminna om historien.
Situationen just nu att elpriserna skenar - i sanningens namn är det kallt väder - kärnkraftverken står stilla eller har stått stilla av och till, och nivån i vattenmagasinen, kommer naturligtvis att upprepas.
Vi måste hitta en lösning, och vi måste göra det snart. Därför är det mer viktigt att ministern koncentrerar sig på hur vi hittar lösningar för att ned elpriset än att stå och hacka och fara med osanningar om vad vi socialdemokrater och De rödgröna har för politik. Det är nuet som gäller, inte historien.
Det kan vara viktigt för ministern att tänka på i sitt slutanförande. Jag kan bara konstatera att vi har lagt fram förslag på bland annat en elpriskommission som ska diskutera en lösning. Vi har sträckt ut handen. Är ministern beredd att ta den?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Anledningen till att jag begärde ordet i den här debatten är att Socialdemokraterna omnämndes vid flera tillfällen av flera talare, bland annat Centerpartiets Helena Lindahl. Jag tycker att det är viktigt att mycket tydligt poängtera två saker. En socialdemokratisk regering kommer aldrig att acceptera uranbrytning.
När vi hade regeringsinnehavet markerade vi detta oerhört tydligt och beslutade om det. Det fanns vissa antydningar i debatten om att det kunde bli på något annat sätt.
Med anledning av den överenskommelse som vi socialdemokrater nu har angående en översyn av minerallagen vill jag säga att det inte alls handlar om uranbrytning, inte för en sekund. Jag tycker att det är viktigt att markera detta.
I det här fallet handlar det om prospektering, och det är någonting annat. Den här översynen kommer exempelvis också att titta på information till markägarna där det har visat sig finnas brister.
I ministerns svar står det att regeringen får tillåta verksamheten endast om kommunfullmäktige har tillstyrkt det. Det tål att funderas över om inte uranbrytning trots allt är en nationell angelägenhet och inte bara kommunernas angelägenhet.
Om man läser ministerns svar i sin helhet kan det kännas som om uranbrytning inte är så tydligt avstyrkt som vi i Socialdemokraterna skulle önska.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag vill bara svara på den fråga som Helena Lindahl ställde till Socialdemokraterna. Kommunalt självbestämmande är oerhört viktigt. Det ska vi naturligtvis ha. Men exempelvis energifrågor och behovet av tillgång till energi är en nationell angelägenhet.
Det kan handla om kärnkraft och uranbrytning, som vi pratar om i dag. Det kan också handla om vindkraft. Vad gäller uranbrytning finns det anledning att fundera över om det enbart är kommunfullmäktige som ska äga rätten att säga nej.
Det var det jag avsåg med att det kanske finns anledning till att det ska vara ett nationellt intresse.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
En 38-åring åtalas på fredagen för att ha laddat ned över 24 000 barnporrbilder och nära 200 filmer, uppger TV 4-nyheterna Värmland. Detta ska ha skett samtidigt som mannen satt på den rättspsykiatriska kliniken i Kristinehamn och avtjänade ett straff för just barnpornografibrott.
Den 10 januari 2011: Två dömda pedofiler misstänks ha laddat ned barnporr på rättspsyk i Växjö. Det skriver Smålandsposten. Det här är bara två rubriker från medierna under 2011 utifrån hur det faktiskt ser ut i verkligheten.
Den här problematiken runt lagstiftningen angående dem som är dömda till vård och deras möjligheter att använda Internet och mobiltelefoni har naturligtvis flera sidor.
Men de personer som har tillgång till mobil eller Internet - i dag spelar det egentligen ingen roll, för har man en mobiltelefon har man tillgång till Internet, så man behöver inte ens ha dator längre - kan alltså fortsätta med sin brottsliga verksamhet. De kan fortsätta att exempelvis förfölja och sextrakassera människor om de är dömda för det. Det kan liksom inte vara okej.
Därför är jag lite besviken på ministerns svar utifrån hänvisningen till den utredning som tillsattes 2008. Nu skriver vi 2011. Det har gått ganska lång tid. Det här pågår fortfarande ute i samhället, och ministern har inte varit beredd att skynda på en förändring av lagstiftningen.
Det är nu ganska exakt två år sedan, fru talman, som vi senast hade en debatt om den här frågan och den här problematiken. Då hänvisade ministern till samma sak. Det pågår en utredning. Vi får vänta på den. Jag anser att vi inte har tid att vänta. Det finns två sidor av detta. Det ena gäller dem som faktiskt blir drabbade ute i samhället av de här förövarna.
Det andra gäller dem som är dömda och deras rätt och möjlighet till rehabilitering. Om man kan fortsätta med det brott som man har begått är det ju på gränsen till omöjligt att bli rehabiliterad.
Det finns ingen här i kammaren som skulle komma på tanken att man, när man ska rehabilitera en alkoholist, ska servera alkohol och se till att det hela tiden finns tillgängligt framför näsan. Med de ögonen borde man också se på den här problematiken.
Det vore kanske läge att se till att skynda på just den här delen av utredningen och be om att få ett specifikt förslag. Socialstyrelsen har ändå, precis som ministern säger i sitt svar, pekat på brister. Och när man har en utredning går det att lyfta ut det specifika problemet och se till att man får en lagstiftning som just bemöter detta.
Då blir frågan: Är ministern beredd att skynda på, så att vi får en bättre lagstiftning?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Det är inte utan att man blir lite orolig när man lyssnar på ministern, utifrån att vi ska utreda sakta och metodiskt. Det har vi gjort sedan 2008. Och så ska man komma med ett helhetsförslag. Fru talman!
Jag tror att det finns många runt om i Sverige som önskar att den här regeringen hade gjort det vad gäller sjukförsäkringen också, tittat på helheten. Ministern tror att det är svårt att lyfta ut den här specifika frågan. Det begås kanske inte sådana här brott dagligen men kanske i alla fall varje vecka. Och det är allvarligt.
Ministern säger också att vi alla blir väldigt upprörda. Då kan man faktiskt skynda på det här. Jag kan visa på ett exempel på detta, fru talman. Den här regeringen har inte varit främmande för det här tidigare. Regeringen tillträdde den 5 oktober 2006.
Då hade man väldigt bråttom med att ändra a-kassan, så pass bråttom att beslut fattades här i riksdagen den 21 december 2006. Då var det inga problem med att hasta fram ett beslut. Sedan vet vi alla att det fanns vissa brister i det och även att regeringen rättade till ett par saker under resans gång.
När det verkligen finns ett intresse från regeringens sida av att ändra en lagstiftning kan man alltså göra det på bara några månader. Här har man haft flera år på sig, och man har medvetet inte velat lyfta ut just den här frågan. De som är dömda till rättspsykiatrisk vård kan fortsätta med det som de höll på med innan de blev dömda.
Det kan inte vara rätt och riktigt vare sig mot den enskilda individ som är dömd och som behöver bli rehabiliterad eller mot dem som av olika anledningar kanske blir fortsatt förföljda. Då känns det jättemärkligt att ministern säger att man måste jobba metodiskt.
Det blir ännu mer allvarligt när ministern avslutar med att säga att den här utredningen ska lämnas i slutet av 2011 och att vi sedan får se. Inte ens då vet vi alltså hur det blir. För sedan ska det här naturligtvis ut på remiss och kanske dras i ytterligare långbänk.
Det vore bättre om ministern mycket tydligt sade: Ja, jag är beredd att se till att vi går lite snabbare fram och får till stånd en lagstiftning som gör att just de personer som det här handlar om inte får tillgång till Internet. Det är nämligen inte så enkelt som att man bara måste titta på individen. Man måste titta på hela avdelningen.
De människor som av olika anledningar har fått de här domarna är ju inga änglar, utan de kan mycket väl stjäla sin kompis mobiltelefon och så vidare i de öppna rum som finns. Man måste verkligen se till helheten. Man kan göra det, och man kan fatta snabba beslut.
Därför tycker jag att ministern brister i sitt svar och faktiskt inte tar ansvar utifrån att det här tyvärr fortfarande kan fortgå runt om i landet.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Den lagändring som gjordes 2006 var bra, men det var bara ett steg i rätt riktning. Redan 2008 visade det sig att det inte räckte och att mer måste göras. Därför tillsattes utredningen.
Det var bra att utredningen tillsattes, men problemet är att man inte gjorde en specifik del i utredningen där man skulle presentera ett förslag snabbare och tidigare än i slutet av 2011. Nu till sommaren, den 10 juli, har det gått tre år. Det kan man säga är att gå väldigt grundligt till väga.
I en sådan här angelägen fråga kan man arbeta något snabbare även när det är svåra frågor och även när det handlar om grundlagen. Det handlar om viljan och vad man tycker är viktigt. Därför blir det ändå på ett eller annat sätt lite konstigt när ministern säger att han också blir upprörd. Är man upprörd - se då till att göra någonting åt saken!
Jag kan bara konstatera att på rättspsyk i Växjö har det ändå varit så att man under tre år haft ett förbud som har varit bra såväl för de dömda och deras rehabilitering som för personalen som jobbar där, för det här spelar också roll rent arbetsmiljömässigt.
Men nu har man varit tvungen att öppna upp så att fler får tillgång till och kan använda datorer på den öppna avdelningen, vilket ökar risken för att fler kommer att använda datorn på ett sätt som inte är korrekt, framför allt inte gentemot människor som finns ute i samhället. Tack för debatten!
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag får tacka ministern för svaret och kan konstatera att det är väldigt mycket ord, men jag upplever nog att det är väldigt lite verkstad. Vi kan börja med målet att Sverige ska ha bredband i världsklass. Det tycker jag är ett alldeles utmärkt mål.
Men för att man ska uppnå ett mål måste man se till att det finns resurser. I Kronobergs län med väldigt mycket landsbygd och många byar är det många som fortfarande saknar tillgång till bredband. Att göra en sådan här investering kostar en hel del.
Ministern räknar här upp olika satsningar i antal miljoner. Det är klart att det då är intressant med det så kallade kanalisationsstödet på 95 miljoner, som omnämns i svaret, 2010. Det skrivs ingenting om detta år, 2011.
Det är också intressant med landsbygdsprogrammet och de 250 miljonerna. Det tycker jag att man kan sätta i relation till att i Kronobergs län finns det en efterfrågan på 35-40 miljoner per år de närmaste åren. Då får man liksom någon form av bild av vad det här i grund och botten handlar om.
Av de 95 miljonerna som fanns för 2010 skulle bara lilla Kronobergs län ha ett behov av kanske 35 miljoner, samma sak när det gäller de 250 miljonerna.
Vi ska också komma ihåg att pengarna för landsbygdsprogrammet, som lyfts fram som en fantastisk satsning att vi kan använda, är det ju pengar som konkurrerar med andra saker som länen också har ansvar för eller vill arbeta med, till exempel butiker på landsbygden, det vill säga stödet till lanthandel.
Det är samma pengar det handlar om. Det är dem man ska konkurrera om. Jag kan inte uppfatta det som annat än att det verkligen är lite verkstad som ministern bidrar med här, men det är mycket ord. Det låter mycket. Det låter som att det är mycket pengar, men i verkligheten är det knappt någonting.
Om vi då går vidare till den andra satsningen som handlar om Jordbruksverket och deras ytterligare 40 miljoner kronor - det låter väl helt otroligt - är det till hela Sverige. Och det är inte bara i Kronobergs län som det här behovet finns, utan det finns också i andra län.
Behovet finns i Östergötland, behovet finns i Dalarna - jag kan fortsätta - utifrån att landsbygden finns över hela landet. Och Kronobergs län, kan jag upplysa ministern om, får 1 miljon av de 40 miljonerna. Det blir ju som en droppe i havet i förhållande till behovet.
Utifrån att ministern säger att hon inte tänker slå sig till ro vore det bättre om hon tog reda på det som är verkligheten, vad det här i grund och botten handlar om och hur mycket pengar som finns. Det finns de facto, ser man om man läser vårpropositionen, ett reformutrymme de närmaste åren. Det vore kanske läge att använda pengarna till att göra satsningar på bredband.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag ska kort kommentera det Eliza Roszkowska Öberg sade. Det är inte vi socialdemokrater som har ansvaret och majoriteten i Sverige, utan det är tyvärr ni i Alliansen. Ni är så fixerade vid att marknaden ska lösa denna fråga.
Det första ministern tar upp utifrån mina frågor och det jag visar på är att det verkar som att vi tror att staten ska lösa allt. Nej, det tror vi inte.
På de platser runt om i landet där marknaden fungerar, det vill säga i städerna och kanske i större tätorter, ska marknaden ordna bredband både nu och i framtiden. Det jag talar om, ministern, är byarna där det kanske bor 10-50 personer.
I bästa fall kan kanske flera småbyar samordna så att de blir upp till 150 hushåll som kan gå samman i en ekonomisk förening och försöka installera fiber och få snabbt bredband i framtiden.
Jag nämnde inte telefoni vid ett enda tillfälle, Eliza Roszkowska Öberg. Håll dig till fakta! Försök inte måla några bilder som inte är sanna!
En konkret fråga skulle kunna vara: I vilka byar har ministern varit ute och diskuterat med invånare som har bildat en ideell förening för att försöka få till det? De har detta behov i sin vardag för att de har ungdomar som bor hemma eller småbarn som kommer att växa upp och ha krav på tillgång till Internet.
Man kanske driver företag och vill utveckla det, och då måste man ha tillgång till snabbt bredband. Då räcker det inte med 99 procent. Ministern säger att hon är stolt.
Men de som bor i byn Nöbbele utanför Växjö och som med ideella krafter försöker få till bredband är inte säkra på att de kommer att få sin ansökan beviljad eftersom pengarna som har tilldelats Kronobergs län inte räcker. Där finns problemet. Det handlar inte om vad som har hänt tidigare, ministern.
De extra pengar som Kronobergs län var förutseende nog att söka och fick enligt principen först till kvarn är vi glada över. Det är bra att vi använder de medel som finns, men det räcker inte. Det är det jag försöker peka på, och det är allvaret i detta som ministern inte ser.
Om det i Kronobergs län finns behov av investeringar på 35-40 miljoner varje år, hur ser det då ut i Dalarna, Gävleborg och Östergötland där det också behövs pengar? Det som ministern redogör för är bara en droppe i havet. Det handlar om en stor och övergripande ram för att försöka måla upp en bild av att det görs gigantiska satsningar, men när det kommer i verktygslådan är det bara en liten snutt.
Det räcker inte om vi ska bli världsledande.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag vill tacka för debatten och kan glädja mig lite åt att ministern i sitt näst sista anförande säger att hon håller med och att hon åtminstone kan se att det finns ett behov. Det är positivt.
Landsbygdens utveckling hänger mycket samman med om man har bredband eller inte därför att vår vardag ser ut så i dag att man måste ha tillgång till Internet både som företagare och som privatperson för att livet ska fungera, annars vill man inte bo där. Där tillkommer också telefoni på det sättet att vi använder våra mobiltelefoner, eller vad vi nu ska kalla dem, till allt möjligt. Därför måste denna möjlighet finnas.
För dem som bor exempelvis i byarna i Kronobergs län och för dem som bor i Nöbbele och som nu kämpar för att de ska få del av denna kaka med det lilla, skulle jag vilja påstå, i fråga om pengar som finns är det ingen tröst att ministern säger att det finns 1 miljard eller att detta mål finns.
För dem handlar det om att få pengar i vardagen när de har gått samman i en ekonomisk förening och jobbar ideellt. Därtill gör de egna ekonomiska insatser på kanske 20 000 eller 25 000 kronor. Det varierar lite. Det finns de som klarar det med 15 000 kronor också. Men det gäller då att ha tur i upphandlingen eftersom man också ska klara en upphandling. Man ska få tag i någon som gräver.
Det är massor med egen ideell kraft som dessa byaföreningar lägger på att få det som för många i storstäderna är en självklarhet när det gäller bredband. Därför är det viktigt att ministern ser på allvar på det behov som finns i fråga om tillgång till bredband i hela landet.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack, ministern, för svaret! Jag blir möjligen lite förvånad eftersom ministern inte har tagit till sig den kritik som Riksrevisionen har lämnat vad gäller förutsägbarheten med apotek i glesbygd långsiktigt, alltså vad som händer efter tre år.
Med tanke på att ministern i sitt svar redovisar att uppföljningen och utvärderingen ska göras under 2011-2012 känns det lite osäkert. Tiden går ju ganska fort. Det är nu december 2010.
Man kan väl konstatera att man inte vet riktigt hur det kommer att se ut 2013 och 2014. Det är först när utvärderingen är klar som man ska ta ställning. Ministern kommer precis som jag från Småland och vet hur det ser ut i glesbygden i Småland. I den kommun där jag bor, Uppvidinge, hade vi två apotek.
Det har vi fortfarande. Båda apoteken är numera så att säga privata. Det ena ligger i ett samhälle med ca 2 000 invånare, det andra i ett samhälle med ca 3 000 invånare. Det är fyra respektive fem mil till staden Växjö. Det här handlar om konkurrens, företagande och om att sälja apoteksvaror.
Samtidigt som vi privatiserar apoteken och låter dem leva på en konkurrensutsatt marknad - det är ju det som är själva affärsidén - kan man i dag köpa alla receptfria läkemedel på Konsum, Ica eller bensinmacken. Det har vi inget emot. Tvärtom innebär det ökad tillgänglighet.
Men det är i konkurrenshänseende ett problem, för det påverkar det lilla apoteket. Det blir väl med ganska stor sannolikhet endast sådant som är receptbelagt som kunderna går och köper på apoteket.
Med de erfarenheter vi har i glesbygden av människors beteende och den allmänt minskade service som finns när det gäller detaljhandel innebär detta att människor reser till staden för att köpa diverse saker de behöver i sin vardag. Det kommer att gälla läkemedel också, naturligtvis.
Just mot bakgrund av detta är det oerhört förvånande att ministern inte har tagit till sig eller ens omnämner den kritik som har framförts av Riksrevisionen angående förutsägbarheten och långsiktigheten. Vad är det som ska hända om tre år? Det vore bra om ministern här i kammaren nu lite tydligare kunde redogöra för detta eller kanske ha lite självrannsakan.
Man kanske behöver jobba lite fortare med utvärderingen för att kunna trygga läkemedelsförsörjningen i glesbygden.