KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helena Bouveng (M):
Jag kan hålla med finansministern om att fördelningspolitiken spelar en stor roll. Jag kan också konstatera att de jobbskatteavdrag som gjorts och som vi vill göra framför allt träffar dem med låga inkomster och medelinkomster, vilket också gynnar kvinnor. Fru talman! Jag vet inte hur många debatter jag har haft med Mikael Dambergs föregångare på finansministerposten beträffande rutavdrag.
Många av inläggen från den dåvarande finansministern Magdalena Andersson var i linje med att man ska ta hand om sin egen skit, att Djursholmsvillorna inte ska hållas rena på skattebetalarnas bekostnad, att vi inte vill ha ett sådant samhälle - ja, Mikael Damberg förstår. Att många aktörer nu gör sitt yttersta för att släta över affären eller förflytta ansvaret bort från statsminister Magdalena Anderssons eget användande av hemtjänster är tydligt.
En ledande socialdemokrat, ingen mindre än Marita Ulvskog, menar att det är rutavdragets fel och säger: "Jag vill inte moralisera men jag kan försäkra att jag i alla fall aldrig har anlitat städhjälp. Jag hade en mamma som var städerska under en period, det räckte för mig".
Något som är lite i linje med detta kunde jag uppfatta i våra debatter - att alla jobb inte var fina nog, ingen respekt för ett hederligt arbete och inget hatten av för alla som går till jobbet varje dag, oavsett om man sopar trottoaren eller städar på krogen eller hemma hos någon.
Inte med ett ord nämndes det faktum att svarta jobb blev vita med trygga anställningar för kvinnor, att många utrikes födda kvinnor fick sitt första jobb i sitt nya land eller att hälften av dem som driver företag i rutbranschen de facto är kvinnor. Att Magdalena Andersson nu själv har använt sig av ruttjänsten är glädjande och helt förståeligt. Jag unnar henne all hjälp och avlastning hon kan få.
Att hon sedan själv inte har levt upp till de krav som hon ställer på andra är mer än beklagligt, men det är inte detta som debatten handlar om i dag. Att Socialdemokraterna nu har insett att rutreformen är här för att stanna torde vara klart då självaste statsministern, trots ett hårt motstånd initialt, nu använder sig av den.
Att kvinnors andel av företagande har ökat över tid kan förklaras av att andelen företag inom tillverkning minskar i förhållande till tjänste- och servicesektorn samt till företag inom vård och omsorg, där kvinnor i hög grad är verksamma.
Utvecklingen har, oavsett vad finansministern säger, gynnats av borgerliga reformer som har bidragit till en växande hemtjänstsektor och öppnat upp vård- och omsorgsbranscherna för företagande. Vilka reformer kan vi se fram emot från den socialdemokratiska regeringen för att fler kvinnor ska kunna titulera sig företagare?
Helena Bouveng (M):
Jag kan konstatera att finansministern fnyser åt och raljerar över en kvinnodominerad sektor. Jag undrar hur byggsektorn hade reagerat om han hade raljerat på samma sätt över den, en byggsektor som absolut har lite problem med både svarta jobb och illegala arbetare. Men det var inte det som jag hade tänkt använda min talartid till. Att kvinnor arbetar är bra inte bara för jämställdheten utan också för Sveriges ekonomi.
Beräkningar från riksdagens utredningstjänst visar att Sveriges bnp skulle öka med över 400 miljarder kronor årligen om kvinnor arbetade i samma utsträckning som män. Baksidan av att kvinnor arbetar mindre än män är att kvinnor får lägre inkomst och därmed mindre makt över sitt eget liv och en ekonomiskt utsatt situation. Många kvinnor vittnar också om att de inte ens har råd att skilja sig.
Vi moderater vill titta på en ny och omfattande rutreform, där äldres behov av hjälp i hemmet utökas. Vi moderater värnar valfrihet inom välfärden som gynnar kvinnors företagande och möjlighet till alternativa arbetsgivare. Vi vill säkra stabila spelregler med möjlighet till långsiktig planering för entreprenörskap.
Att företagsamheten bland kvinnor inte främjas när välfärdssektorn ifrågasätts är inget nytt. Nu ställer LO, för sitt stöd på 50 miljoner kronor till Socialdemokraternas valkassa, krav på ett stopp för att driva företag inom välfärden. Är finansministern beredd att gå dem till mötes och därmed förhindra kvinnors företagande? Kan man kalla sig ett feministiskt parti om man väljer att slå in på den vägen?
Helena Bouveng (M):
Sverige har stora problem med låg tillväxt, hög arbetslöshet och en kriminalitet som når nya höjder varje dag. Det är fortfarande ett grundläggande problem att det inte lönar sig tillräckligt att gå till jobbet varje dag. Samtidigt upplever väldigt många att regeringen helt enkelt inte levererar det man kan förvänta sig, antingen det gäller sjukvården, skolan, brottsbekämpningen eller äldreomsorgen. Det gäller också den gröna omställningen.
För några år sedan tilldelades regeringen den kanske inte så smickrande utmärkelsen Årets värsta slöseri för sin klimatpolitik. Fru talman! Regeringen säger att miljöskatternas andel av skatteinkomsterna ska öka genom en kraftfull grön skatteväxling med höjda miljöskatter. Det är skattehöjningar som ska bidra till en ökad sysselsättning samtidigt som klimat- och miljömålen nås.
Det låter ju bra. Men tyvärr, finansministern, ser facit lite annorlunda ut. Det tydliga problemet med de olika så kallade miljöskatterna som regeringen har drivit igenom och fortsätter att driva igenom är att de ofta har ingen eller bara marginell effekt på miljöproblemen samtidigt som jobb och tillväxt hämmas.
Regeringen har både förra mandatperioden och denna mandatperiod ägnat sig åt att införa och höja en mängd skatter i miljöns namn som enligt mig hämmar jobb, tillväxt och innovation: flygskatten, drivmedelsskatten, kemikalieskatten, skatt på avfallsförbränning och plastpåseskatten, för att nämna några.
Om jag har förstått det hela rätt har regeringen lyckats med att höja hela 46 skatter under de sju och ett halvt år som man har haft regeringsmakten - skatter som snedvrider den svenska konkurrenskraften, hämmar jobben och lägger ett lock på den innovationskraft som har funnits.
Inte minst har den funnits inom plastindustrin, som har investerat och lyckats med konststycket att få till en cirkulär plastanvändning inom svensk handel och industri. Svenska producenter av bärkassar går före och driver på utvecklingen till ett mer hållbart samhälle med stor innovationsförmåga men straffas för detta av regeringens symbolpolitik.
I stället för att uppmuntra innovationskraft och stötta svenska företag väljer regeringen att snedvrida konkurrensen för svensk innovationskraft och gynnar utländska producenter av miljömässigt sämre plastpåsar på rulle. Fru talman! För mig är detta både anmärkningsvärt och absurt. Vi ser nu resultatet av plastpåseskatten. Finansministern fick ju inte ens in sina beräknade skatteintäkter!
Det bidde en tumme, och detta på bekostnad av både svenska företag och miljön. Finansministern, är det inte hög tid att backa bandet och stå upp för svensk innovationskraft?
Helena Bouveng (M):
Det finns säkert många där uppe på läktaren som undrar varför vi engagerar oss så mycket i plastpåseskatten.
Finansministern taggar ju inte riktigt igång, men jag kan tala om varför vi lägger så mycket energi på just plastpåseskatten: Nej, det kanske är inte det största problemet vi har att ta tag i, men det blixtbelyser varför vi har problem med både tillväxten och en hög arbetslöshet - och varför regeringens klimatpolitik handlar mer om plakatpolitik än om en grön omställning.
Oavsett vad finansministern och regeringen säger kan jag nämligen konstatera att det är vårt svenska näringsliv och dess innovationskraft som bär ledartröjan vad gäller den gröna omställningen. Man har sedan länge insett vad som krävs och gjort stora investeringar för att vi ska få en klimatomställning på riktigt. Trioworld, som nämndes innan, är ett sådant företag.
Deras plastbärkassar består av 80 procent återvunnen råvara. Ser man till cirkularitet och tänker på det ur en miljösynpunkt innebar plastpåseskatten att man drog undan mattan för ett av de företag som lyckats allra bäst - och gjorde att 30 personer fick lämna sitt arbete. Fru talman! Ett annat företag heter Gaia Biomaterials.
De har utvecklat påsar som är nedbrytbara och kan användas upp till 50 gånger - men som ändå ska beskattas. Jag kan för övrigt tala om för Hannah Bergstedt att en tygpåse ska användas 1 000 gånger innan den har lönat sig. Och vet ni varför Gaia Biomaterials påsar ska beskattas? Jo, precis som sas här tidigare beskattas de därför att de ser ut som plastpåsar.
EU har dessutom lagt ned tiotals miljoner kronor i utvecklingen av det här materialet, Biodolmer, vilket även har ingått i EU:s miljöprogram Life. Först får man EU-medel för att utveckla en miljöanpassad produkt och lyckas, för att nu bli straffbeskattad i Sverige.
Jag ska återge vad Åke Rosén, grundare av Gaia Biomaterials, har sagt: Det är rent åt skogen och tar i princip knäcken på hela vår utveckling av miljöanpassade plastpåsar. Jag har sedan 1970-talet arbetat för att ta fram material som är lika bra som plast, fast mer miljövänliga. Och nu när jag har lyckats göra något riktigt bra slår man undan benen för mig.
Det här visar bara hur politiken arbetar mot svensk forskning inom klimatområdet. Hade företagit blivit undantaget skatten hade man utökat produktionen i Helsingborg och anställt ytterligare 20-30 personer. Nu blir det i stället en flytt utomlands.
Jag kan också konstatera att även EU är kritiskt till den svenska lagen om skatt på plastpåsar och uppmanar regeringen att skissa på ett svar på vad en plastpåse är. Håller inte finansministern med om att det visst blir konstigt när EU ger medel för att utveckla en miljöanpassad produkt och den sedan straffbeskattas i Sverige för att den ser ut som en plastpåse?
Helena Bouveng (M):
Rapporten som mina kollegor så förtjänstfullt har hänvisat till är namngiven Två år med en misslyckad reform . Försäljningen av svenska plastbärkassar, som är ledande när det gäller andelen återvunnen råvara, minskade drastiskt. Dessa kassar har till stora delar ersatts av tunna avfallspåsar som i högre grad är importerade och av fossil råvara. Skatteintäkterna om 2,1 miljarder blev 200 miljoner.
Större miljöpåverkan, försumbara skatteintäkter och att innovativa företag fått säga upp personal och flytta produktionen utomlands är inget bra facit. Eller hur, finansministern? Att skatten motarbetar företag som tar fram innovativa och hållbara plastpåsar är tydligt.
Det är dåligt för hållbarhetsarbetet, dåligt för svensk ekonomi och tillväxt, dåligt för jobben och dåligt för svensk konkurrenskraft, och det lägger en våt filt över miljövänligt entreprenörskap. Det var väl ändå inte meningen när man införde plastpåseskatten? Eller?
Är det inte hög tid för regeringen och finansministern att uppmuntra svenska företagares innovationskraft i stället för att missgynna den så att företag stannar i vårt land och fortsätter med miljövänligt entreprenörskap där både jobben, miljön och tillväxten frodas?
Nu när ni är utan ett januariavtal finns det ju alla möjligheter att ta bort denna skatt. Vi behöver i alla fall inte ha en skatt på påsar bara för att de ser ut som plastpåsar. Det är horribelt.
Helena Bouveng (M):
För någon dag sedan deklarerade de socialdemokratiska EU-parlamentarikerna Fritzon och Bergkvist att greenwashing av kärnkraft inte hör hemma i EU:s viktigaste verktygslåda för hållbara investeringar. Det är som att backa in i framtiden. Och den nya energiministern säger att det kan vara motiverat i andra länder men inte i Sverige.
I gårdagens EU-debatt deklarerade Hans Dahlgren att S nu har svängt och att kärnkraften ska klassas som hållbar i EU. Statsrådet Tomas Eneroth! Har Socialdemokraterna över huvud taget en egen linje när det gäller kärnkraften nu när Miljöpartiet har lämnat regeringen? Är den hållbar eller inte?
Helena Bouveng (M):
För en tid sedan träffades EU:s handelsministrar i Bryssel. Inte minst var frågan om de försämrade handelsrelationerna mellan EU och USA, en effekt av den amerikanska lagen Inflation Reduction Act, uppe för diskussion. Det är en lag som väntas leda till att en rad investeringar och arbetstillfällen hamnar i USA i stället för i Europa.
Svenskt Näringsliv ser med stor oro på den nya lagen, och effekterna kan bli allvarliga för både Europa och vårt exportberoende Sverige. Man nämner effekter i form av försvagad konkurrenskraft för investeringar som är förlagda till Sverige samt att forskning och innovation flyttas hem till USA. Herr talman! Jag undrar om utrikeshandelsministern delar oron.
Vilka lösningar anser ministern är möjliga att införa?
Helena Bouveng (M):
Ukrainas sak är vår sak. Därför är det mycket glädjande att regeringen i dag har presenterat ett nytt stort stödpaket till Ukraina. Genom att stödja Ukraina hjälper vi ukrainarna att besegra Ryssland samtidigt som vi faktiskt stärker vår egen säkerhet. Andra länder, som USA, Storbritannien och Tyskland, ökar också sitt stöd genom att skicka avancerad materiel i form av stridsfordon och luftvärn.
Från Sveriges sida består stödpaketet av bland annat CV90, Archer B och Robot 57 - fokus på markstrid om jag förstår det hela rätt. Vilka effekter hoppas försvarsministern att detta stödpaket ska ge?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag tänkte ta lite fakta innan jag ställer mina frågor. I den socialdemokratiska regeringens utrikesdeklaration 2006 står: Just nu riktas världens ögon mot Darfur och det folkmord som skördat hundratusentals människors liv och drivit miljoner på flykt. I den moderata utrikesdeklarationen 2007 kan man läsa: Tillsammans med Norge förbereder vi en insats i Darfur i Sudan.
På Ekots hemsida den 2 februari 2007 står: Lundin Petroleum letar efter olja i södra Sudan. I väster i Darfur pågår ett blodigt inbördeskrig där 200 000 människor har dött och över två miljoner är på flykt undan strider och i nöd, enligt FN. Oljan är den främsta inkomstkällan för Sudans regering som nu anklagas för grova övergrepp i Darfur.
De fortsätter trots många protester från bland annat FN.
I utrikesministerns veckobrev från 2002 i augusti kan man läsa följande: När en del medier ylade som värst över min roll i styrelsen för det som då hette Lundin Oil för något år sedan försökte jag säga att jag trodde att oljan skulle bidra till en fredsprocess inom ett eller två år, och så har det nu också blivit.
Min fråga till Carl Bildt är: Tror du fortfarande att oljan kommer att kunna bidra till en fredsprocess i Sudan?
Eva-Lena Jansson (S):
På frågan om olja kan bidra till fred svarar Carl Bildt ja. I gårdagens ledare i Expressen stod det: "Det är fyra månader sedan Bildt gick rakt från oljeindustrin in i den svenska regeringen."
Med ett resonemang om att olja kan bidra till fred, när vi sett att oljan har lett till ett långvarigt och omfattande krig i Irak, kan man börja fundera på vad dessa tankar kan leda till. Lundin Petroleum och andra oljebolag kanske kan få ett kommande fredspris för att man bidrar till fred. Jag har lite svårt att se dessa kopplingar eftersom oljan hittills bara har skapat krig och särintressen.
Därför frågar jag igen: Tror du verkligen på att oljeindustrins intressen i Sudan kan leda till en fred där?
Eva-Lena Jansson (S):
När man diskuterar barnomsorg på obekväm arbetstid är det inte bara nattis det handlar om. Jag tycker att Jan Björklund gjorde det enkelt för sig genom att bara prata om nattis och personal som skulle ha betalt för att vakta sovande barn. Så enkelt är det inte. Vi pratar om människor som kanske jobbar till sju, åtta, nio eller tio på kvällarna för att sedan vilja hämta sina barn. Alla barn somnar inte heller före klockan sex. Det finns sådana som somnar tidigt, men alla barn är inte på det sättet.
Den pedagogiska verkligheten finns alltså även där. När du hela tiden hänvisar till vad Socialdemokraterna gjorde - det är ett tag sedan Bengt Lindqvist satt i regeringen, måste jag erkänna - tycker jag att man också borde fundera på vad den här regeringen vill. Förra veckan beslutade du och din regering att ställa ännu hårdare krav på de arbetslösa, nämligen att de från dag 1 ska kunna söka och ta ett jobb 10 mil från ens egen ort.
Det innebär minst en timme i restid. Slutar man klockan sex är man förmodligen inte tillbaka på dagis förrän kanske halv åtta. Då förväntas man ha detta sociala nätverk omkring sig, men det är inte säkert. Flyttar man dessutom till orten så att man måste lämna sitt sociala nätverk är det möjligt att man inte har något socialt nätverk som kan hjälpa till och stötta en med barnomsorgen. Jag tycker alltså att du gör det enkelt för dig.
Ni hävdar arbetslinjen, och det är bra, men man måste också vara konsekvent. Sedan säger du å ena sidan att det egentligen kanske är ganska få som behöver detta och å andra sidan att det kostar oerhörda summor pengar. Det kostar en hel del pengar att införa vårdnadsbidrag också, men där verkar ni inte svaja någonting.
Varför å ena sidan hävda en sak och å andra sidan inte vara konsekvent och faktiskt se till att det finns en barnomsorg för alla som vill ha ett arbete och är beredda att ta det?
Eva-Lena Jansson (S):
Man blir ju lite fundersam. Går det att flytta arbetstiden? Om det gick skulle väldigt många människor göra det redan. Jag har jobbat fackligt i många år, och en av de frågor som ständigt återkommer är bristen på inflytande över sin egen arbetstid. Den frågan blir inte mindre nu.
Vi pratar inte bara om restaurang- och handelsanställda, chaufförer, busschaufförer och de som jobbar i vården. De här arbetstiderna sprider sig till allt fler yrken.
Eftersom Jan Björklund uppenbarligen redovisar en socialdemokratisk inställning i många frågor undrar jag om du även är beredd att förändra inställningen till inflytande över arbetstiden. Är du beredd att faktiskt se över möjligheterna för människor att själva förlägga arbetstiden? Är regeringen beredd att ge människor som i dag arbetar inflytande över när arbetet ska utföras?
Jag tycker att det blir konstigt om man å ena sidan hävdar att människor ska ta vilket jobb som helst till vilket pris som helst var som helst, men sedan inte är beredd att verkställa en barnomsorg som kanske är förutsättningen för att personen ska kunna ta ett jobb så att han eller hon inte blir avstängd eller hamnar i socialbidragsberoende. Då ställer man å ena sidan krav. Å andra sidan är man inte beredd att bidra, och det tycker jag inte är ett bra resonemang.
Är det någonting regeringen har pratat om så är det ju både morot och piska. Här finns inga morötter och framför allt inget stöd till ensamstående föräldrar till små barn med behov av barnomsorg.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack för svaret, Mats Odell! De statliga företagen ökade sin vinst under 2006 och gick med 55 miljarder kronor i vinst efter skatt. Av detta kommer ca 36 miljarder kronor att betalas in i statskassan som utdelning till ägaren, pengar som används för sjukvård, skola och barnbidrag. Den borgerliga regeringen vill nu att makten och vinsten ska hamna i privata bolag och vill sälja ut våra gemensamma bolag.
Här säger nu Mats Odell att man har ett mandat från väljarna, men så är det inte - inte vad jag har uppfattat i alla fall. När det gäller själva interpellationen och frågan om hur man tänker agera för att säkerställa att de krav som jag tycker är viktiga att man ställer fullföljs svarar Mats Odell nu att man inte tänker göra det.
I svaret kan man faktiskt utläsa att statens främsta verktyg för att värna miljön och sociala skyddsintressen inte är ägande av det ena eller andra företaget. Det ger mig nya frågor. Vad betyder detta? Kan det innebära att även Systembolaget blir föremål för privatisering, om nu statens främsta verktyg för att värna miljön och sociala skyddsintressen inte är ägandet av det ena eller andra företagandet? Visserligen pratar vi om Vin & Sprit här, men i alla fall.
Svaret är generellt. För mig är Vin & Sprit ett viktigt företag, och det skulle kunna vara ännu viktigare. Man redogör inte för några ekonomiska grunder till varför Vin & Sprit bör säljas ut, och man gör inte heller någon genomgång av eventuella alkoholpolitiska konsekvenser av försäljningen. Det har jag inte ställt några frågor om i min interpellation, men jag tycker ändå att det är viktigt att belysa detta.
När det gäller människor som har synpunkter på det här kan jag tala om att det finns många, även sådana som jag tror tillhör Mats Odells väljargrupper, som är väldigt kritiska till en utförsäljning av Vin & Sprit. Förbundsordföranden för Ungdomens Nykterhetsförbund, Robert Damberg, säger så här: "Regeringen ska inte sälja ut Vin & Sprit utan istället inta en aktiv ägarroll och göra Vin & Sprit till ett föredöme på marknaden. Regeringen måste våga vara ansvarsfulla ägare!"
Det är klart: När man har fyra partier, varav några faktiskt i den här kammaren har jämfört ägandet av Vin & Sprit med att ha statliga bordeller, kan man förstå att man inte riktigt har samma syn på ägandet. När man dessutom vid senaste bolagsstämman för Vin & Sprit bestämde sig för att man skulle fördubbla styrelsens arvode för att skynda på den här utförsäljningen så står det klart att det inte är så viktigt för den borgerliga regeringen att äga.
Men Mats Odell, vad betyder nu det här: "Statens främsta verktyg för att värna miljön och sociala skyddsintressen är inte ägandet av det ena eller andra företaget." Betyder det att ni vill sälja ännu fler bolag? Och om man nu inte tycker att det här är viktigt, vilka krav kommer man då inte att tycka är viktiga i detta? Du redogör, tycker jag, väldigt ytligt för vad ni egentligen kommer att tycka är viktigt. Är det priset som är det viktigaste, och därmed inte det sociala ansvaret?
Eva-Lena Jansson (S):
Nej, det kanske inte är en kärnuppgift att sälja vodka, men det kan vara ett viktigt instrument att faktiskt vara den som äger dem som säljer vodka.
Om man haft kritik mot Vin & Sprits sätt att agera ute på marknaden kan man antingen välja att avhända sig ansvaret, och därmed ägarstyrningen för bolaget, eller alternativt vara med och styra bolaget, ge det andra, hårdare, direktiv och sätta upp etiska gränser för hur bolaget kan agera.
Jag tror inte att man genom att sälja Vin & Sprit får en minskad alkoholförsäljning i Sverige. Jag tror inte att det kommer att leda till att det blir bättre för att privata bolag får dra in vinsten till sin kassa i stället för att den kommer staten till del. Om den kommer staten till del kan den också användas till de alkoholskador som uppstår.
Man kan från statens sida bestämma sig för att man vill ha ett tydligt ägardirektiv för Vin & Sprit. Det tydligaste ägardirektiv som den borgerliga regeringen gett är: Sälj Vin & Sprit. Vi dubblerar ert arvode så att det ska gå fort. Vi tänker inte utreda vilka konsekvenser det får för alkoholkonsumtionen.
Vi tänker heller inte utreda vilka konsekvenser det får för den alkoholpolitiska debatten i Sverige. Jag håller med Ungdomens Nykterhetsförbund om att man som ägare kan agera aktivt och ansvarsfullt. Det finns en poäng med att staten är ägare och därmed också kontrollerar en del av marknaden.
Mats Odell säger att Systembolaget inte är föremål för privatisering. Det tycker jag är bra. Jag undrar dock om det är ett ställningstagande utifrån dagens läge och om det kan förändras i samband med att vi ser en utveckling inom EU; han hänvisar ju till EU. Mats Odell säger också att statens främsta verktyg för att värna miljön och sociala skyddsintressen inte är ägandet av det ena eller andra företaget. Nej, men det kan vara det.
Det kan vara ett viktigt verktyg. Återigen: Finns det en framtid för Systembolaget i Sverige?