KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lennart Gustavsson (V):
Jag försökte lyfta en principiell diskussion där man också kan blicka tillbaka över tiden. Jag tvingas konstatera att avregleringar, det fria valet och framväxandet av ett stort antal skolor över tiden har lett till ett antal saker som jag i alla fall försöker se och lyfta upp till debatt. Det har lett till en ökad segregation. Det har lett till ökade ekonomiska kostnader för skolan totalt.
Det har lett till större möjligheter för oseriösa skolhuvudmän. Det har lett till en snedvriden betygskonkurrens. Det har lett till framväxandet av storbolag och koncerner inom skolområdet. Och skolan har trots allt blivit en marknad. Den principiella diskussionen måste vi våga ta när det gäller de fristående skolorna som företeelse men också när det gäller de konfessionella skolorna.
Lennart Gustavsson (V):
Eftersom jag ibland blir tveksam till hur Socialdemokraterna ser på ett ganska kraftigt ökat inslag av fristående skolor på alla nivåer - inte förskolan, har jag förstått - är det klart att jag funderar på detta.
Många gånger har faktiskt Socialdemokraterna och Vänsterpartiet stått upp tillsammans och försvarat en allmän och sammanhållen skola som är offentligt förvaltad. Jag är därför den förste som är tacksam om man är tydlig från Socialdemokraterna.
Men jag tycker att genom att nu öppna upp för de fristående gymnasieskolorna att bedriva det individuella programmet kommer det att bli ett ökat antal elever som går i de fristående skolorna. Jag ser det som ganska problematiskt, och jag har också svårt att förstå att Socialdemokraterna tar denna fråga på ett så lättvindigt sätt.
Lennart Gustavsson (V):
Jag konstaterar att jag inte fick någon respons på mitt försök att ge en annan bild av vad det fria valet och framväxten av fristående skolor har inneburit. I stället fick vi en diskussion om boendesegregationen. Att boendesegregationen är problematisk vet vi, och det finns det inga lätta lösningar på. Som inlandsbo kan jag ibland bli trött på den storstadsfokusering som finns i skoldebatten.
Jag brukar säga att den är Stockholmsfixerad, och det står jag för. Det finns en annan värld i Sverige där också skolan ser annorlunda ut. De påståenden jag kom med i min fråga till Margareta Pålsson är inget jag tänkt ut på egen hand. I stort sett är de ett citat ur boken Motbok - om det ideologiska sveket mot skolan av Lena Fejan Ljunghill och Sten Svensson.
En av dem är chefredaktör för Lärarnas tidning, och den andre är chefredaktör för Pedagogiska magasinet. Det finns faktiskt en annan bild av det som sker i skolan, och det är väldigt enögt av borgerligheten att man inte vågar diskutera att de fristående skolorna faktiskt har en annan effekt än den gyllene effekt som ni påstår att de har.
Lennart Gustavsson (V):
Då blir det korta svaret att vi har en läroplan för förskolan som inte innehåller samma hänvisning och som jag tycker fungerar alldeles utomordentligt. Så mitt konkreta svar på den frågan är: Anpassa läroplanen för grundskolan och läroplanen för de frivilliga skolformerna till läroplanen för förskolan.
Lennart Gustavsson (V):
Jag förstod inte riktigt. Mitt resonemang om att anpassa skolans skrivningar runt värdegrund till förskolans var inte bra eftersom man kunde ändra i förskolans läroplan. Men man kan ju också ändra i skolans skrivningar. Båda är ju underkastade politiska beslut.
Jag förstår inte, och jag är ärlig, vad just de här hänvisningarna till specifikt kristen tradition och västerländsk humanism tillför till de andra skrivningar som vi har runt värdegrunden.
Jag uppmanar Inger Davidsson och Kristdemokraterna att tillsammans med sina borgerliga kolleger, och troligen alla andra politiska partier utom Vänsterpartiet, sätta sig ned och studera läroplanen för förskolan och se vad det är som saknas där när vi ska beskriva basen för värdegrundsarbetet.
Lennart Gustavsson (V):
Det var ju en ganska traditionell eländesbeskrivning som vi har hört under ganska lång tid. Vi som är ute i verkligheten vet att det fungerar väldigt bra på många ställen. Vi har väl fungerande skolor. Vi har engagerade lärare och engagerade elever.
Jag begärde replik när det gäller frågan om vikten av tidiga insatser - en inställning som jag till fullo delar. Även om det här betänkandet handlar om grundskolan är jag intresserad av att höra Centerpartiets inställning till den satsning och de förslag som man under den här perioden har tagit fram för att lyfta fram förskolan och förskolans roll.
Det har ju koppling till hur man hanterar det senare.
Lennart Gustavsson (V):
Att prata om andra saker än dem vi egentligen pratar om är inte unikt för Vänsterpartiet. Det finns andra partier som är minst lika duktiga på det. När det gäller förskolesatsningens effekter, tror jag att det finns statistik som visar att det har haft effekt, om nu Centerpartiets representant tror på Skolverkets kontroll.
Ser inte Centerpartiet något som helst problem i att många av de förslag som läggs fram av en enig borgerlighet är av repressiv karaktär? Det handlar alltså om mer ordning och disciplin, tidigare betyg, betyg i fler steg, ordnings- och uppförandeintyg, nivågrupperingar och flyttning av elever.
Det handlar även om att återinföra speciallärarutbildning, även om det inte är av repressiv karaktär. Men det är ändå ett steg tillbaka. Jag tycker att den borgerliga alliansen många gånger försöker möta de utmaningar som vi står inför, och som vi i närtid måste fatta beslut om, med gårdagens metoder.
Eftersom detta troligen är den sista skoldebatten ska jag passa på att tacka dem som har varit mina med- och motdebattörer under ett antal år eftersom jag inte kommer att finnas i denna kammare efter valet. Det har varit intressant och givande. Tack ska ni ha. Men nu får du svara på dessa frågor.
Lennart Gustavsson (V):
Miljöpartiets inställning till tester i det här fallet måste jag säga skrämmer mig som vänsterpartist en aning. Nu nämnde du själv fjärde årskursen. Det ska vara fullt möjligt att testa utifrån idrottsliga egenskaper för att komma in i någon form av profilklass. Men vi vet ju hur olika barn är, hur olika barn utvecklas.
Därför är det för mig bekymmersamt att tänka mig en offentlig skolgång med skolplikt där vi ska ha vissa profilklasser där man, i mina ögon, till viss del "testas in" på väldigt osäkra grunder.
Lennart Gustavsson (V):
Jag ska i viss mån närma mig problematiken från ett annat håll. Med intresse har jag lyssnat på diskussionen här. Först måste vi konstatera att renskötseln har problem med lönsamheten. Kanske finns det också andra problem.
Oavsett om vi ratificerar eller inte gör det handlar det om hur vi skapar en situation för oss som lever i de här trakterna. Det handlar om hur vi använder den mark vi har och om hur vi lever bredvid varandra. Jag vågar uttala mig i frågan eftersom jag lever mitt i Malå samebys verksamhetsområde och har mycket kontakter med människorna där.
Jag har också mycket kontakt med andra näringar som kräver mark - skogsbruket, jordbruket och inte minst den näring som nu expanderar otroligt mycket, nämligen gruvnäringen. Jag har också kontakt med folk inom den testindustri som finns där uppe. Vidare har vi turismen samt en besöksnäring och ett rörligt friluftsliv. Alla är beroende av samma mark.
Till detta kommer ett antal riksintressen som liksom ligger på varandra. Ibland är en del av de här riksintressena kanske motstående. Vad jag tycker är intressant är att fundera på hur vi agerar så att de olika näringarna kan verka och utvecklas parallellt - alltså så att de inte bekämpar varandra och inte skapar konflikter.
För detta behövs det naturligtvis ett ramverk, en lagstiftning, som tydliggör. Man behöver också på olika sätt utveckla någon form av metod för att hantera frågan med tanke på de människor som lever, bor och verkar i de här områdena. Vi ska komma ihåg att rennäringen bedrivs på en otroligt stor yta i Sverige.
Jag tror att det också behövs forskningsbaserade metoder för hur man kan komma fram i de här frågorna. Risker finns, och de är uppenbara. Jag tror att Liselott Hagberg berörde den saken. Vi skapar konflikter som blir kontraproduktiva.
Vi tappar framdrift så att säga eftersom vi hänger oss åt ett icke konstruktivt arbete. Ibland är det nästan som att vi väntar på att någon uppifrån ska komma och tala om vad som är rätt och vad som är fel. Vi måste alltså hitta metoder för att åstadkomma detta.
Därför tänkte jag i den här debatten komma med ett erbjudande till jordbruksministern om något som jag går och bär på. Det handlar om att låta Malå sameby tillsammans med andra näringar få utveckla och prova om det går att hitta metoder för att komma framåt i frågan.
Sedan ett antal år finns det ett upparbetat nätverk där folk från de olika näringar som jag nämnt träffas, diskuterar, lyfter fram problematiken och försöker komma framåt. Detta finns väl dokumenterat.
Jag inbjuder alltså ansvarig minister att på ort och ställe ta del av det arbete som pågår för att som en del i jobbet med de här frågorna kunna se att det faktiskt finns andra sätt än att gå via domstol.
Lennart Gustavsson (V):
Jag försökte anlägga ett perspektiv som skulle göra att vi kommer nära den verklighet det handlar om. Just nu är det på väg att bli lite onödiga konflikter. Det blir en dålig stämning, och man hör uttalanden som man kanske inte borde höra.
Det finns en anledning att skynda långsamt, men det finns också en anledning att visa att man har idéer och synpunkter och kanske inte bara avvakta utredningar. Jag tror att vi måste kunna visa exempel på hur vi faktiskt försöker komma framåt i de här frågorna.
Det pratas många gånger om "bägge näringarna", och då syftar man på skogsbruket och rennäringen, men jag vidhåller att det utifrån ett markanvändningsperspektiv finns en mängd olika intressenter.
Naturligtvis är skogsbruket otroligt viktigt, men utifrån den erfarenhet jag själv har gäller det skogsägare, både storskogsbruket och privatskogsbruket, jordbruket är representerat liksom gruvnäringen, turism och friluftsliv är företrätt och det finns företrädare för den framväxande testindustrin.
När de samlas och diskuterar med representanter för en eller flera samebyar uppstår i alla fall en konstruktiv dialog där man faktiskt kan mötas. Många gånger är det på det sättet att man talar i grupper som är ensidigt sammansatta och försöker lösa problemen. Men vi kommer aldrig att kunna lösa de här problemen om vi inte skapar en dialog mellan de här grupperna.
Därför upprepar jag mitt erbjudande till sameministern: Kom ut till verkligheten i Malå, så ska vi visa att det finns möjligheter att komma fram!
Jan Björkman (S):
Det betänkande som nu är aktuellt för debatt är utbildningsutskottets betänkande nr 9, Grundskolan . Betänkandet hade kanske lika gärna kunnat ha rubriken "Vissa grundskolefrågor". Det handlar nämligen om motioner från den allmänna motionstiden. Jag kan väl säga att det inte är något litet antal motioner det rör sig om.
Det är sammanlagt 178 motionsyrkanden som ska behandlas. I det avseendet är kanske detta ett av de största betänkandena under detta riksmöte. Genom det stora antalet motionsyrkanden behandlas också en mängd olika frågor inom grundskoleområdet. Låt mig bara nämna några.
Det rör sig om sådant som skolans uppgift, rätt till kunskap i skolan, värdegrunden i skolan, principen om avgiftsfrihet, flexibel skolstart, stödundervisning, avskaffande av timplanen, modersmålsundervisning, val av skola och elevinflytande, för att bara nämna några av de sakområden som behandlas i detta betänkande. Utskottet föreslår avslag på samtliga motionsyrkanden.
Många av avslagen sker med hänvisning till det förslag till ny skollag som just nu bereds i Regeringskansliet. Till betänkandet finns 86 reservationer fogade. Samtliga partier utom Socialdemokraterna finns representerade där. Herr talman! Med denna korta inledning och sammanfattning ber jag att debatten kan få ta sin början.
Jan Björkman (S):
Tack, näringsministern för svaret på interpellationen, och tack, Ulf Holm, för interpellationen! Jag tänkte börja med att erinra om att vi hade en motsvarande debatt i början av oktober, men då tillsammans med arbetsmarknadsministern på detta tema, det vill säga insatser för utsatta regioner. Beskedet då, på 14 rader, var att regeringen inte ville ha särlösningar och att riktade insatser inte var aktuella.
Arbetsmarknadsministern konstaterade att han var optimist och att han såg möjligheter i stället för problem. Jag tror att det var innan arbetsmarknadsministern - jag ber om ursäkt, fru talman - hade börjat beskriva framtiden som "skitår".
Bakgrunden till svaret i den interpellationsdebatten var naturligtvis att näringsministern och arbetsmarknadsministern hade skrivit en artikel på samma tema i Göteborgs-Posten, det vill säga samlösningar i stället för särlösningar. Jag tyckte då, som nu, att man naturligtvis måste utgå från ortens förutsättningar och behov. Då duger inte samlösningar.
Det är olika villkor i olika delar av landet, och det måste vi ta hänsyn till. Jag tror att medborgarna förväntar sig att regeringen ska ingripa i svåra tider. Jag tror att skattebetalarna förväntar sig att man ska ingripa i svåra tider. Jag vet att de arbetslösa förväntar sig att regeringen ska ingripa i svåra tider.
I dagens Blekinge Läns Tidning kan man på Olofströmssidan som huvudnyhet läsa "Varslet klart - 15 får sluta". Nu kan man tycka att 15 inte är mycket, men det är det tredje varslet på samma företag på kort tid. Nu återstår bara 51 av de anställda. Så har det sett ut på företag efter företag månad efter månad.
Sammanlagt har nu i Olofströms kommun ett tusental arbetstillfällen försvunnit eller är på väg att försvinna. I det här läget har Olofströms kommun, som råkar vara min hemkommun, satsat miljoner - som man egentligen inte har - för att ha färdiga planer när regeringens satsningar kommer. Också Region Blekinge har gjort satsningar - även om det är en liten region.
Regeringens egna samordnare har lagt fram kloka förslag. Tyvärr har regeringens respons på detta lyst med sin frånvaro så här långt - om man inte räknar de åtta platser på yrkesvux som nu är på gång till Olofström. Ni hörde rätt: Åtta platser på yrkesvux till en kommun där 1 000 jobb har försvunnit på några månader.
Det jag möter i min vardag är människor som känner oro. Det finns inget jobb i utsikt. Det är sänkt ersättning när man blir arbetslös - och på detta höjd skatt.
Dessutom upplever man att regeringen inte lyssnar på fordonsbranschen och de förslag som fordonsbranschen lägger fram för att lösa de problem som Olofströms kommun och andra kommuner som är beroende av fordonsindustrin har.
Min fråga till näringsministern blir: När det inte finns några jobb att få, när det inte heller finns utbildningsplatser, vilket råd ger näringsministern de arbetslösa i Olofström och på andra ställen som just nu köar på Arbetsförmedlingen?
Jan Björkman (S):
Jag lyssnade naturligtvis på näringsministerns svar. Näringsministern säger att paket inte ger goda resultat. Jag höll på att säga att jag egentligen inte bryr mig om vad det kallas. Huvudsaken är att det blir insatser som löser arbetslösheten och som löser svårigheterna för enskilda individer.
Jag vet inte vad näringsministern kallar de extra platserna till högskolan i Blekinge för som ju ministern nämnde om - om det där kallas för paket eller om det har någon annan beteckning; i alla fall är det väl något slags insats. Precis som Ulf Holm tror inte heller jag att generella insatser duger här. Lidingö, Nacka, Danderyd och Vellinge har andra förutsättningar än Olofström och en del andra bruksorter.
Jag har inget emot vad näringsministern säger om att ansvaret ska ligga lokalt och regionalt. Det är jättebra, så den uppfattningen delar jag verkligen. Däremot tror jag inte att staten kan smita undan sitt ansvar för finansieringen av de insatser som måste till för att detta ska lyckas.
Det kan inte vara så att alla andra ska göra insatser - den enskilde genom sänkt a-kassa, företagen genom sina insatser, kommunerna genom bland annat besparingar samt regionerna genom sina insatser - medan det bara är staten som inte ska göra insatser. Det tror inte jag på.
Men lägg gärna ansvaret för de resurser som staten är med och lägger på detta också på lokala och regionala verksamheter! Folk köar nu utanför Arbetsförmedlingen. Det kunde man i går läsa i den lokala tidningen Sydöstran. Jag vet att de personer som köar där känner en oro inför framtiden. Jag fick inte något svar på min första fråga.
Men jag skulle uppskatta om näringsministern ville besöka Olofström för att möta människornas oro inför framtiden på ort och ställe, på den ort som häromdagen i Expressen beskrevs som den värst drabbade i landet i förhållande till folkmängden. Välkommen till Olofström!
Mikael Damberg (S):
Allmänt kan jag säga att det är väldigt viktigt att individualisera undervisningen så att skolan möter varje elev där hon eller han befinner sig och att lärarna anpassar undervisningen efter de barn som faktiskt finns i skolan. Det har skett ganska mycket - Mikaela var inne på det tidigare - på det här området i den svenska skolan under de senaste kanske tio åren, och jag tror att ännu mer kan ske. När man talar om flexibel skolstart ska man ändå tänka på att det är möjligt i dag.
Det finns ganska stor flexibilitet för när man börjar i förskoleklassen eller inte. Man har möjlighet att börja redan vid sex år. Vissa börjar när de är åtta år. Det finns ett spann mellan sex och åtta år i dag. Däremot tror jag att det är feltänkt om det innebär att skolan inte ska möta eleverna där de är. Jag vill ställa en motfråga till Centerpartiet. Innebär detta att Centerpartiet inte anser att det finns en nedre gräns för när man ska få börja i grundskolan? Du talade om fem år.
Kan man börja när man är fyra år, eller är vi inne på Moderaternas idéer om barnskola? Jag undrar om Centerpartiet har gått så långt.
Mikael Damberg (S):
Ju mer man lyssnar på Centerpartiet, desto svårare blir det att ta argumenten om flexibel skolstart riktigt på allvar. Innebär det att lärarna ska börja om med utbildningen i klassen och med att skapa den sociala sammanhållning som det blir i ett klassrum när två elever kommer i januari, tre nya elever kommer i augusti och två nya elever kommer i mars? Jag tror att det vore förödande för den svenska skolutvecklingen om man inte kan ge lärarna verktyg att faktiskt jobba med en grupp elever och utveckla dem.
Jag undrar om Centerpartiet över huvud taget har talat med lärarorganisationerna. Ser de detta som den viktigaste skolreformen för dem, när vi faktiskt ska fånga upp de skolelever som i dag inte får det stöd och den hjälp de behöver i skolan? Ska de börja om varannan månad med nya elever? Jag tror att det är feltänkt från början till slut. Centerpartiet gav heller inget besked om när den här flexibiliteten skulle börja. Är det vid fyra år, tre år eller är det två år? Finns det en nedre gräns för Centerpartiet när man ska få börja i skolan?
Vi har faktiskt förskola innan som kan fylla en viss funktion däremellan. Resonemanget om att inte få lämna grundskolan utan fullständiga betyg är också intressant. Hur många extra år ska de elever gå som kanske misslyckas i engelskan och inte får slutbetyget Godkänd? Ska det finnas ett stopp, eller ska man kunna gå tills man blir 20 år för att läsa den där kursen för att få Godkänt i engelska?
Man måste nog se att verkligheten är lite mer besvärande och kanske lite mer komplicerad än Centerpartiet vill göra gällande.
Mikael Damberg (S):
Jag tycker att läraren ska ringa direkt hem till föräldrarna när en elev har betett sig illa och prata med föräldrarna, inte bara skicka en lapp. Men om du hellre vill skicka lappar är det kanske Folkpartiets variant. Jag tror att arbetsro och trygghet i klassrum skapas mycket utifrån vilket förhållningssätt man har till varandra. Det kan man inte bara kommendera fram. Det handlar om ett förhållningssätt och att man har en värdegrund mellan elever men också mellan lärare och elever.
Det handlar också om att lärarna enligt skollagen ska ha rätt att vidta de åtgärder som behövs för att upprätthålla trygghet och studiero. För oss socialdemokrater finns det ingen tveksamhet när det gäller de här frågorna. Vi vet ju vilka elever som drabbas värst om det är stökigt i skolan, vilka elever som får det svårast att lära sig matematik, svenska och engelska om det är stökigt i skolan. Det är de elever som kommer från arbetarhem, som kanske i andra sammanhang har problem att klara skolan. Det är viktiga frågor för oss.
Jag tror inte att Folkpartiets olika åtgärdstrappor, som ni har hittat på i något partikansli, är rätt väg för att komma till rätta med det här. Det gäller att utforma regler och förhållningssätt lokalt ute i skolorna och i klassrummen. Det är den vägen vi måste gå.
Mikael Damberg (S):
Ja, Margareta, nu sade du just att det är klart att man inte kan leva på det, och det är det som är problemet med förslaget. Vår familjepolitik - den ska vi inte diskutera här, men jag kan ju säga det som information för kammaren - är delvis annorlunda. Man låter människor vara hemma genom en föräldraförsäkring som gör det möjligt för både män och kvinnor att vara hemma med barnen när de är små. Det ger valfrihet för alla föräldrar att faktiskt stanna hemma med barnen när de är små.
Vad jag förstår vill Moderaterna kapa fyra månader i föräldraförsäkringen och dessutom sänka ersättningen. Med den modellen blir valfriheten ännu mindre för barnfamiljerna. Problemet med de lokala vårdnadsbidragen i den här tappningen är att pengarna ska tas från förskolan. Eftersom föräldrarna vill att deras barn ska kunna gå i förskolan med bra pedagogisk verksamhet slussar vi in pengar för att kunna öka personaltätheten och minska barngrupperna.
Ni vill i stället ta bort de pengarna från förskolan, minska personaltätheten och öka barngruppernas storlek. Det är helt fel utveckling för förskolorna i Sverige att ta pengar från förskolorna. Förskolorna ska byggas ut och få mer pengar, inte dräneras på resurser.
Mikael Damberg (S):
Jag tror absolut inte att Nackas förskolor generellt har dålig kvalitet. Jag tror snarare att de köer som finns i Nacka visar att det är bra kvalitet i förskolan och att fler barn vill in där.
Då tycker inte jag att man ska försöka lösa problemet för de föräldrar som vill att deras barn ska in i förskolan genom att, i stället för att bygga ut förskolan, använda de resurser som finns för att tillgodose kravet på att ge en förskoleplats inom fyra månader till att hitta på kommunala vårdnadsbidrag.
De är djupt orättvisa, de går inte att leva på och de innebär att pengarna tas från förskolan och ges till de få familjer som råkar ha råd att stanna hemma. Det är ingen bra modell. Ge i stället de föräldrar i Nacka som efterfrågar det en ordentlig förskoleplats. Har man klarat av det är diskussionen en helt annan. Problemet är att Nacka inte är där på långa vägar. När det gäller kvaliteten och den pedagogiska verksamheten handlar det inte bara om inlärning, svenska, läskunskap och sådant.
Förskolan jobbar ju med lek och lärande i en helhet. Det innebär att man har motorisk träning. Det börjar man med långt före tre års ålder. Man har en social träning i grupp för barn som gör att de utvecklas som människor. Allt detta behövs också för att de sedan ska kunna gå vidare i sitt lärande. Att säga att före tre år ålders behövs det ingen pedagogik går helt emot den forskning jag har läst om barns utveckling.
Jag tror att det vore ett misstag om man slog sönder den pedagogiska utveckling vi har i förskolan i Sverige genom Moderaternas förslag om barnskola, om det är det som är tanken.
Mikael Damberg (S):
Precis som skolministern sade, och som du citerade tidigare i ditt anförande, ser jag fristående skolor som en del av det gemensamma skolväsendet. För mig är inte huvudmannen det avgörande. Däremot kan jag säga att det är viktigt, inte minst i Stockholm, när vi tittar på den utveckling och segregation som finns mellan skolor i vår region och i andra storstadsregioner att också de fristående skolorna tar ett ansvar för IV-eleverna. Det möjliggör vi genom den lagstiftning som vi nu föreslår, om det var detta som du var intresserad av.