Tobias Krantz (FP):
Jag håller helt med justitieministern om att det kanske allra mest grundläggande som behöver göras inte i grund och botten handlar om lagstiftning. Det finns väldigt mycket som kan göras inom ramen för dagens lagstiftning. Gammal hederlig god moral, både hos människor i vuxenvärlden och hos kommersiella aktörer, där man verkligen ser till att ta sitt ansvar tror jag är mycket värdefull. Samtidigt tror jag att lagstiftningen ändå kan ha en stor betydelse.
Jag håller helt med justitieministern om att en hel del av de här brotten begås av ungdomar. Därför skulle den här lagstiftningen inte täcka in detta. Men jag tror ändå att en lagstiftning av det här slaget kan ha en väldigt stark signalverkan. Jag är en varm anhängare av en mycket vidsträckt yttrandefrihet, men jag menar att när vi granskar hur yttrandefriheten ska se ut och vilka gränser den ska ha är barn särskilt skyddsvärda.
Det visar också den lagstiftning som vi har, det vill säga 2003 års lagstiftning. Där har vi redan sagt att barn är särskilt skyddsvärda när det gäller skydd mot förolämpning och olika typer av kränkningar. Jag tror att det är viktigt att vi håller fast vid den linjen. Barn är särskilt skyddsvärda. Barn kan inte freda sig på samma sätt. Barn ska inte behöva stå ut med samma saker i yttrandefrihetens namn som vuxna människor kan behöva göra.
Jag tror också att man ska komma ihåg att den lagstiftning som infördes 2003 egentligen var en del av ett betydligt större paket. Såvitt jag vet genomfördes den förändring som vi nu diskuterar i väldigt stor enighet. Jag tror att i stort sett alla partier var överens om den här förändringen. Olika partier får nog vara lite självkritiska och säga att riktigt allt det som har skett efter 2003 har varken justitieministern, jag eller någon annan kunnat förutse.
Det är klart att de beslutsfattande politikerna då kände till att de olika sociala mötesforum och den elektroniska tekniken fanns och att det skulle kunna uppstå problem. Men den explosion som har skett sedan 2003 när det gäller kränkningar och den här typen av rapporter om detta tror jag inte någon hade kunnat förutse. Jag menar att man måste fundera på om den lagstiftning som vi har i dag verkligen är tillräckligt bra.
Jag tycker att det finns skäl att se över den lagstiftning som finns för att se till att vi får ett mer heltäckande skydd för barn. Trots alla begränsningar som detta kan ha är det ändå rimligt att man gör det. Sedan 2003 har inte kränkningar på Internet, via sms och annat minskat, utan tvärtom talar det allra mesta för att detta har ökat. Jag vill också ställa en fråga till justitieministern.
Vi får många rapporter om att kränkningar på nätet har ökat. Datainspektionen har rapporterat om det. Det är mycket skriverier om det. Många av de erfarenheter som finns hos oss som möter barn och ungdomar ute i verkligheten tyder på att det sker en ökning. Samtidigt pekar exempelvis polisen på att man skulle vilja ha en annan uppdelning av statistiken för att kunna se om de här brotten har ökat och i så fall på vilket sätt de har ökat.
Jag tror att det skulle vara ett verksamt sätt att få ett starkare grepp om den här brottsligheten om man verkligen kan belägga att den här brottsligheten har ökat över tid och i så fall på vilket sätt den har ökat. Är justitieministern beredd att verka för en förändring av statistiken på det här området så att vi får ett bättre underlag där vi tydligt kan se om kränkningar, förtal och förolämpningar på nätet har ökat?
Det är också ett viktigt underlag för kommande lagförändringar. Kan justitieministern tänka sig att ta några initiativ på det här området för att få en tydligare och bättre statistik så att vi kan få ett bra underlag för kommande nya lagar på området?