Oskar Öholm (M):
En interpellation är faktiskt inte vilken frågeställning som helst. Det handlar i grund och botten om att det är en del av riksdagens kontrollmakt. Det är alltså en möjlighet för folkets valda företrädare att granska hur regeringen agerar och hur enskilda statsråd sköter sin tjänsteutövning. Det finns säkert de som just i dag kanske hade kunnat använda Veronica Palms interpellation som ett exempel på att den här kontrollmakten inte alltid behandlas helt seriöst. Men det är faktiskt, herr talman, inte därför jag har begärt ordet.
Jag tänker ta Veronica Palms interpellation på allra största allvar. Det här är en debatt som i grund och botten handlar om förtroende. I dag gäller det regeringschefens förtroende för ett av statsråden, men i bredare mening handlar det om väljarnas förtroende för den politik som förs och om förtroendet för enskilda företrädare i politiken.
Vi har det upplägget i Alliansen, oavsett om det är för att skapa förtroende för politiken eller för varandra och oavsett om det är här i riksdagen, i regeringen eller runt om i landet, att vi pratar med varandra. Vi kommer fram till gemensamma förslag om vad vi vill göra. Vi levererar valmanifest som vi söker väljarnas förtroende för och som vi sedan på punkt efter punkt genomför i praktisk politik, i reformer och i beslut i den här kammaren. Statsrådet redogjorde för flera av de förslagen.
Jag är medveten om att det är ett upplägg som man inte ger så mycket för på den andra sidan i politiken. Att oppositionens partier sinsemellan har olika uppfattningar är en sak. Det har vi vant oss vid. Men de senaste dagarna har vi också kunnat läsa i tidningarna om de stora bråken internt i det stora oppositionspartiet. I ett stort reportage i Expressen i veckan kunde man läsa om hur ungdomsförbundet, SSU, och LO fullständigt underkände den socialdemokratiska bostadspolitiken i riksdagen. Herr talman!
Det var ord och inga visor i den här artikeln. Det Veronica Palm föreslagit här i riksdagen och försvarat i sin skuggbudget var långt ifrån tillräckligt. Den miljard i bostadssubventioner som man pratar om här måste minst tredubblas, kanske femdubblas. Även SSU framstod som ganska tafatt jämfört med LO, som menade att vi måste prata om subventioner bortåt 15 miljarder för att den socialdemokratiska bostadspolitiken ska bli trovärdig.
Intressant nog var det Magdalena Andersson och inte Veronica Palm som fick gå ut och försvara sig och argumentera mot sina egna partivänner. Men även här i riksdagen pekar det åt olika håll. Senast i förra veckan stod vi i den här kammaren i en interpellationsdebatt där en socialdemokrat ansåg att vi, om vi skulle klara det här, måste lägga ned Bromma flygplats och bygga i naturreservatsområden. Det var inte vilken socialdemokrat som helst. Det var det förra bostadsborgarrådet i den kommun där Veronica Palm är ordförande för Socialdemokraterna.
Sammantaget träder bilden fram av ett socialdemokratiskt parti som är djupt splittrat internt när det gäller hur bostadspolitiken ska föras. Jag skulle som alliansföreträdare kunna tycka att det mest är deras problem, om det inte vore för den handlingsförlamning som det skapar. Det påverkar möjligheten att fatta kloka och breda beslut som vore bra för hela landet. Låt mig lyfta fram ett konkret exempel.
Ta alla de regelförenklingar som har utretts av den här regeringen, under ledning av Stefan Attefall, som handlar om hur vi kan få saker och ting att gå snabbare och bli enklare. Jag har aldrig förstått Socialdemokraternas vilja. Varför inte hjälpa till och få detta på plats? Varför vill man begrava det i en ny utredning? Kanske förstår jag det nu. Det kanske handlar om något så enkelt som att man internt är så splittrad att man helst vill begrava frågan. Det finns fler exempel. Jag hoppas få återkomma till dem. Men, herr talman, den här debatten handlar om förtroende. Förtroende är politikens bränsle.
Det är förtroende som skapar beslutsförmåga. Med tanke på den splittring som finns internt hos Socialdemokraterna, som vi läser om, tycker jag att interpellanten ska ta tillfället i akt att under den här interpellationsdebatten själv svara på en fråga: Upplever Veronica Palm, med tanke på den stora splittringen, att hon har Stefan Löfvens förtroende att fortsätta hantera den socialdemokratiska bostadspolitiken? Har hon LO:s förtroende? Har hon SSU:s? Har hon Stockholms arbetarekommuns? Jag tänker på alla de olika uppfattningarna. Det vore intressant att veta det.
Jag tycker att detta är ett utmärkt tillfälle att få svar på frågorna.