Barbro Westerholm (L):
Först vill jag yrka bifall till reservation 3, som handlar om ANDT-strategin. Vi i Liberalerna skulle helst vilja ta bort dessa bokstäver, för bokstavslistan håller på att bli rätt lång. Det borde komma till ett L för läkemedel, ett S för spel och så vidare.
Jag börjar med att yrka avslag på förslaget i betänkandet och bifall till reservationen. När det gäller vaccinationer är Sverige ett föregångsland.
Vi tycker att det är naturligare att man tar fram en strategi mot beroende i olika former. Alkohol är det största och mest omfattande beroendeorsakande medlet, och därefter kommer annat - narkotika kommer längre ned på listan.
Vi började tidigt, och när det gäller barnvaccinationerna hör vi till dem som är mest framgångsrika - en bra bit över 90 procent av våra barn blir vaccinerade mot de olika sjukdomar som var vanliga när jag växte upp men som nu inte finns längre, till exempel polio.
Jag tänker ändå ägna denna tid åt just narkotika, dels på grund av de väldigt allvarliga konsekvenser narkotikabruk för med sig, dels för att narkotika ligger bakom väldigt mycket av de kriminella handlingar som vi ser här i samhället, med väldigt allvarliga konsekvenser.
Lite mässling finns, och då tyvärr i områden där vaccinationsmotståndet är påfallande. Det är dock ett ringa antal jämfört med hur det ser ut söderut i Europa, där dödstalen i mässling är påtagligt stora.
Jag tycker att det är fantastiskt - vi har ett utskott som i dag har åstadkommit tre tillkännagivanden! Jag vet inte när vi har gjort det tre gånger i en debatt. Det handlar om att vi ställer oss bakom en nollvision vad gäller narkotikarelaterade dödsfall och en utvärdering av narkotikapolitiken.
Avgiftsfritt pneumokockvaccin för vissa grupper Detta är någonting vi ska vara stolta över, men när covid-19-vaccinationerna sätter igång ska vi också vara uppmärksamma så att vi verkligen blir framgångsrika där och så att en vaccinationsrädsla inte breder ut sig.
Jag kan konstatera att vi nu har en nollvision när det gäller narkotikaorsakade dödsfall. Vi har levt med en nollvision när det gäller narkotikabruk i samhället. Dessa nollvisioner har liksom stått emot varandra och faktiskt hindrat framsteg inom detta politikområde.
Vi kan aldrig garantera att något läkemedel eller något vaccin är biverkningsfritt, men nu har vi ju lagt upp ett system för att göra detta så säkert som möjligt.
Vi är ju eniga om att vi fortsatt ska ha en restriktiv narkotikapolitik med en god missbruks- och beroendevård som innehåller skademinimering och om att denna vård ska vara evidensbaserad.
Jag har haft anledning att följa utvärderingen i den europeiska läkemedelskontrollen och hur man går till väga för att på kort tid ändå göra samma djupdykningar i värderingarna för att detta ska bli så säkert som möjligt.
Jag, som har varit med ett tag, kan konstatera att på 60-talet - när vi vaknade för att narkotika var ett problem i vårt samhälle - ställdes en sjukvård som var ganska positiv till att skriva ut narkotika till människor som var beroende av narkotika mot en repressiv inställning.
Det gäller dock att hålla den positiva anda som framgår av opinionsundersökningar uppe, och till detta har vi lagt att vi ska ha ett register - precis som vi har för läkemedel i övrigt - för att kunna följa vilka som har vaccinerats och tidigt upptäcka biverkningarna.
Sedan har detta fortsatt. I slutet av 70-talet prövade Lars-Magnus Gunne, som var psykiatriprofessor på Ulleråker i Uppsala och som nyligen gick bort, metadonbehandling av narkotikaberoende personer som verkligen ville bli av med sitt missbruk men som inte kunde komma loss från det.
Det är en fråga vi nu behandlar i socialutskottet. Jag går över till dagens fråga. Vi i Liberalerna har under många år velat införa ett vaccinationsprogram för årsrika människor, och det har av olika skäl dröjt. Det finns en ojämlikhet i landet när det gäller vaccination mot säsongsinfluensa.
Då jämförde han en grupp som fick metadon med en grupp som fick blindtabletter. Han fann att dödligheten i den grupp som fick blindtabletter var avsevärt högre än i den metadonbehandlade gruppen.
Här har dock regionerna fått pengar, både särskilda pengar och allmänna överföringar av pengar från staten till regionerna. Det är ganska betydande belopp, och vi anser att de pengarna i dagsläget bör kunna användas till vaccinationerna av årsrika människor.
Här kom evidens om hur substitutionsbehandling kunde bidra till det som vi i dag tar beslut om: en nollvision för att rädda människor som har blivit beroende. Men tror ni att evidens räckte då? Jag satt i Socialstyrelsen och hade politiker i Regeringskansliet som sa: "Nej, nej, nej - det stämmer inte med nollvisionen!"
När vi sedan är hyggligt förbi den här pandemin kan vi ta upp ett brett vaccinationsprogram för årsrika människor - inte ett smalt, som det skulle bli om vi antog just detta yrkande om pneumokockvaccination.
Sedan fick vi faktiskt tillstånd för att - tror jag - 50 patienter ändå skulle få metadon. I dag har vi ju metadon och substitutionsbehandling i vården, men det tog väldigt lång tid innan det infördes.
Den vaccinationen är inte alldeles enkel, för när det gäller 75-plussarna är det ett visst vaccin man kan tänka sig. Där är kostnaden ungefär 310 000 kronor om året per vunnet qaly-år.
I slutet av 80-talet - Karin Rågsjö var inne på detta - sa Kerstin Tunving, psykiater i Skåne, att vi måste rädda människor med narkotikamissbruk från två dödliga hot. Det ena var narkotika; det andra var hiv.
För det andra vaccinet - det som ska användas för mer speciella behov, i speciella grupper, och där gränsdragningen mellan dem som har glädje av alla vacciner och dem som har glädje av detta mer snäva vaccin inte är tydlig - handlar det däremot om 1,4 miljoner kronor per vunnet qaly-år.
Med god framgång delade man ut sprutor och hittade dessutom ytterligare en grupp narkomaner, som inte hade velat vända sig till socialtjänsten. Från politikens sida lät det "nej, nej, nej". Jag mötte ministrar av olika partifärg, och detta fick bara inte genomföras. Det var emot nollvisionen gällande narkotika i samhället.
Man måste alltså verkligen tänka efter vilken målgrupp man har för den vaccinationen.
Så här har det fortsatt. Gerhard Larsson kom 2011 med en utredning med många goda förslag. Remissbehandlingen spretade - Socialstyrelsens chef var för, men Socialstyrelsens ansvariga handläggare var emot. Vad gör då ett regeringskansli? Det händer ingenting.
Därför vill jag runda av med att säga hur viktigt det är att vi som är för en utvärdering av lagen, för en nollvision när det gäller risken att dö på grund av narkotikamissbruk, för att rehabilitera fler och för att förebygga att människor halkar in på detta nu visar enighet.
Så länge vi krigar med varandra om delar av förslag som ska genomföras kommer det inte att hända någonting, och då har vi inte gjort gott.
Om vi vårdar det här väl, visar att vi är eniga om målet och har respekt för att vägarna dit kan vara lite olika, då är jag övertygad om att vi kan hitta bra kompromisser för dem med narkotikaberoende och för samhället i övrigt. Det kommer också att påverka kriminaliteten.