Aron Emilsson (SD):
Vi debatterar kulturutskottets betänkande nr 11, Politik för det civila samhället inklusive idrott och trossamfund . Jag yrkar bifall till Sverigedemokraternas reservationer 1 och 6. Vi står bakom samtliga våra reservationer, men jag yrkar för tids vinnande enbart på dessa två.
Jag skulle vilja inleda med några ord kring något mycket angeläget och aktuellt som fått stor uppmärksamhet i medierna den senaste tiden, nämligen skattefinansiering av föreningar och organisationer som rymt en mycket tveksam eller direkt antidemokratisk agenda. Att Sverige i dag accelererat mot ett alltmer segregerat och splittrat land är ingen nyhet.
Det har gått relativt snabbt, men det har nu sjunkit in i vårt medvetande. Den senaste tiden har vi kunnat följa hur segregerade förorter fungerar som kuvöser och drivbänkar för radikalisering av ungdomar och religiös fundamentalism. Uppdrag granskning har rapporterat om föreningar som under andra täckmantlar och med hjälp av skattemedel rekryterat till IS.
Vi har kunnat läsa om hur några av Arbetsförmedlingens etableringslotsar inte fungerat som lotsar till arbete utan ut mot mer stormiga hav av terrororganisationer. Säpo rapporterade för en kort tid sedan att man gripit två personer för rekrytering till radikal islamism och bedömde det som att rekryteringen i många fall skett lokalt i anslutning till moskémiljöer.
En av de gripna hade arbetat för flera moskéer runt om i landet. Kvinnor i flera förorter vittnar om att de inte kan leva som tidigare, klä sig som de vill, gå på kaféer eller gå ut utan att täcka sig. Man känner frustration över att man nu börjat möta det som man en gång flydde ifrån. Fundamentalistiska kulturer byggs upp några mil från denna kammare.
Frågan om den allt hårdare miljön i många förorter belystes i Aktuellt häromveckan. En av de medverkande kvinnorna sa: Jag vill inte ha ett irakiskt samhälle, jag vill inte ha ett syriskt samhälle, jag vill inte ha ett turkiskt samhälle, jag vill inte ha ett pakistanskt samhälle - jag vill ha ett svenskt samhälle. Det här händer alltså i Sverige i dag, på riktigt. Herr talman!
Jag vill inte behöva se mina äldre släktingar, som en gång i tiden bidrog till att bygga Sverige starkt under rekordåren och lade grunden för det stabila folkhemmet, i ögonen och säga: Jag är ledsen, men Sverige vilar inte längre tryggt.
Svenska folket strävar inte längre mot samma mål utifrån en gemensam värdegrund, utan segregering och rekrytering till terrorism breder ut sig i svenska städer, samtidigt som kapitalet för välfärden inte räcker till utan knakar i fogarna.
Jag vill inte behöva se min muslimske vän i ögonen och säga: Jag är ledsen, men Sveriges oförmåga att hantera och kontrollera migration, integration och radikal islamism har gjort att många jag pratar med fått en mer negativ bild av muslimer och islam i stort - på grund av ökade motsättningar och slapp låtgåpolitik och på bekostnad av fridsamma relationer och samförståndsanda.
Jag vill inte behöva se medborgare i ögonen och lyssna till hur personer som haft en långvarig och stabil vilja att bidra till det gemensamma och som traditionellt haft en hög skattemoral på riktigt börjar känna olust att betala skatt om pengarna inte går till samhällsnytta och tillbaka till folket, utan senvägar förbi tveksamma utgifter och projekt, migrationshaveri eller samhällssplittrande och segregerande verksamhet. Sverige förtjänar bättre.
En viktig faktor för att det offentliga bidraget till det civila samhället ska kunna upprätthållas är enligt vår uppfattning att detta stöd fördelas på ett ansvarsfullt sätt. Mottagare av skattefinansierat stöd bör uppfylla vissa minimikrav på kvalitet och samhällsnyttigt innehåll. Allt annat är att visa bristande respekt för demokratin och skattebetalarnas pengar.
Tyvärr har det gång på gång de senaste åren visat sig att våldsbejakande föreningar och organisationer, som uppmanar till lagbrott och inte ställer sig bakom demokratiska grundprinciper såsom stödet för yttrandefrihet - som vi nyligen var inne på - och mötesfrihet eller mäns och kvinnors lika värde, trots detta har kunnat få skattefinansierat stöd, i flera fall vid upprepade tillfällen.
Vi menar att såväl regelverket som tillsynen måste skärpas i detta avseende och att regeringen bör återkomma med förslag om att våldsbejakande och icke-demokratiska organisationer inte längre ska kunna få skattefinansierat stöd. Vad jag anför i denna fråga bör riksdagen som sin mening ge regeringen till känna, och det är med stor besvikelse jag noterar att övriga partier, trots rådande läge, inte ens är beredda att se över lagstiftning och stödformer. Det är mycket anmärkningsvärt.
Herr talman! Frågan om det statliga stödet till religiösa samfund hänger naturligtvis ihop med det här, vilket leder oss in på vår nästa reservation. Sverigedemokraterna menar att det statliga stödet till religiösa samfund som medvetet förminskar kvinnors roll i samhället och aktivt motarbetar den jämställdhetspolitik och jämställdhetstradition som upparbetats i landet bör dras in.
Religiösa samfund som lär ut att kvinnan är underordnad mannen och som anvisar kvinnor till särskilda och sämre villkor bör enligt vår uppfattning inte få skattefinansierat stöd. Föreningsfrihet och aktiv skattesubventionering är inte samma sak. I det senare finns en politisk uppmuntran att bedriva arbetet.
Slutligen, herr talman, vill jag säga några ord om vår motion och reservation gällande uppmärksammandet av reformationsjubileet 2017.
År 2017 firas reformationsjubileum i stora delar av Europa och den lutherska kyrkovärlden med anledning av att det då är 500 år sedan reformationsfadern Martin Luther spikade upp sina 95 teser i Wittenberg kvällen den 31 oktober 1517, något som brukar ses som startskottet för reformationen, vilken lade grunden för mycket av det vi sedan har byggt vidare på i våra nationer runt om i Europa.
Inte minst i Sverige har reformationen haft stor betydelse för såväl samhällets som kyrkans utveckling. Fyra reformationsjubileer har tidigare firats i Sverige: 1617 - som uppmärksammades 1621 - 1717 - som högtidlighölls 1721 - 1817 och 1917.
Vid flera av dessa tillfällen har staten i form av statschef eller regeringsrepresentanter varit delaktig i firandet. Under det senaste jubileet 1917 medverkade både Gustaf V och stats- och utrikesministern vid ceremonin i Uppsala.
Vi menar att det även i en tid då staten och kyrkan är åtskilda finns anledning att uppmärksamma och medverka i firandet av 500-årsjubileet av reformationen, även för den svenska staten. Den lutherska reformationen har haft stor betydelse i det svenska samhällets historia och utveckling. En stor majoritet av Sveriges befolkning tillhör den lutherska kyrkan.
Framför allt intressant i det här sammanhanget, och väl värt att lyfta fram, är att det brev till Luthers kardinal, daterat den 31 oktober 1517, vilket anses ha satt igång den process som sedan ledde fram till reformationen, finns bevarat i original på Riksarkivet här i Stockholm. Ett av de mer betydelsefulla dokumenten i reformationen finns alltså i Sverige.
Med anledning av det och det tidigare sagda finns det enligt vår uppfattning stora värden och möjligheter i att riksdagen och regeringen i samverkan med inblandade aktörer, såsom Svenska kyrkan, uppmärksammar reformationsåret 2017. Också jag önskar herr talmannen och övriga utskottet en glad och trevlig sommar!