Leif Pettersson (S):
Jag vill börja med att understryka vikten av att järnvägsunderhållet i vårt land prioriteras. 1,24 miljarder mer till underhåll av järnvägen hade varit en nåd att stilla bedja om. Men på grund av det budgetbeslut denna kammare har tagit har järnvägen berövats dessa välbehövliga medel.
Det är olyckligt och kommer att visa sig i en sämre fungerande järnväg, fler varsel hos de företag som skulle utföra underhållet och fler förseningstimmar för både personer och gods. Det kan även leda till fler olyckor med ytterligare förluster för det svenska näringslivet och det svenska samhället som följd och i värsta fall till förlust av människoliv.
Så allvarligt är det att inte järnvägen nu får mer resurser att underhålla en redan hårt sliten anläggning. Dessutom fick vi i går svart på vitt från Trafikverket vad det innebär för oss i norr. Spårbytet mellan Boden och Bastuträsk kommer att skjutas på framtiden. Inte förrän 2020 kommer det spårbytet att vara färdigt.
Det är enkelspår som bland annat fraktar SSAB:s järn mellan Luleå och Borlänge. Det kommer under flera år till att gå på en järnväg med 70 kilometer i timmen som högsta hastighet - ja, faktiskt i upp till sex år till. Det är följden av det beslut som denna kammare fattade för några dagar sedan. Risken för rälsbrott och därmed totalstopp på sträckan är överhängande.
SSAB riskerar stora förluster, och Sverige riskerar stora förluster. För resenärerna och befraktarna innebär det stora risker. Det jag just sagt om en sämre järnväg och risk för olyckor kan inte illustreras tydligare än just på detta sätt med Norra stambanan.
Jag vill också ta upp vad som nu sker med investeringarna när Alliansens budget ska genomföras och inte vår. Inte en enda millimeter av Norrbotniabanan kommer att börja planeras och sedermera byggas. Före valet i september sa jag att det behövs en ny regering om banan ska byggas. Det visar sig nu med all nödvändig tydlighet.
Med Alliansen vid makten, eller Alliansens budget som ska genomföras, blir det ingen Norrbotniabana. Sedan kan ju centerpartister, moderater och andra raljera om att det är från söder vi börjar bygga och den första etappen bara sträcker sig fram till ett industriområde norr om Umeå. Men i sin egen budget har man inte en millimeter Norrbotniabana.
I stället pratar man vagt om "järnvägssatsningar i norra Sverige med betydande medfinansiering av regioner och näringsliv". Jag vill här och nu slå fast att vår avsikt är att planera och bygga hela banan från Umeå till Luleå. Visst kan vi tänka oss medfinansiering, men att ställa det som krav för att banan ska byggas är detsamma som att lägga ned hela projektet. Det kommer inte vi att göra.
Vi vill och ska bygga banan. Norrbotniabanan är och förblir en samhällsekonomiskt lönsam investering. Den kommer att betyda mycket för både gods och persontransporter. Det är en järnväg som behövs i det svenska järnvägssystemet. Men efter Sverigedemokraternas spel i riksdagen kommer det nu att dröja ännu längre innan banan kan bli verklighet.
Sveket mot norra Sverige och Sverige som helhet kan inte göras tydligare. Det finns mer som inte kommer till stånd nu när Alliansens budget gäller. Vi har i budgeten givit klara signaler om att dödens väg i norr, E10:an, skulle prioriteras upp. De planerade förbättringarna av denna så olycksdrabbade väg kommer nu att skjutas på framtiden.
Under tiden riskerar dagligen människor livet när de tvingas ut efter denna smala och farliga väg. När vägen är så smal att långtradare slår ihop backspeglar är den inte trafiksäker längre. Det var bra att den tidigare regeringen plockade fram 250 miljoner till två mil av E10:an. Men E10:an är 45 mil lång. Det är inte bara två mil det handlar om.
Det är 45 mil. Många av de milen kräver åtgärder. 250 miljoner är mer än inget, men det räcker inte på långa vägar. Det finns planer, men de ligger långt fram i tiden. De ville vi skjuta framåt i tiden. Människor kommer att dö efter E10:an innan de planerna är genomförda. Det kan vi säga.
Därför vill vi flytta fram åtgärderna i tid, men dessa försvinner nu i en dimmig framtid. Det jag har beskrivit är bara tre av följderna av att Sverigedemokraterna lekte Vem tar vem i riksdagen den 3 december. Att sedan Alliansen inte fann det genant att på detta sätt få igenom sin budgetmotion är förvånande men knappast överraskande.
Hela förra mandatperioden regerade man med stöd av Sverigedemokraterna. Nu upprepas detta men i en mer sofistikerad version. Ett direkt stöd via sina röster är i dag detsamma som en nedlagd röst var under förra mandatperioden. Resultatet för svenska folket blir lika nedslående: Mer av det man inte ville ha i valet i september.
Svenska folket var tydligt där. Jag hoppas nu att det extra val som kommer den 22 mars ger ett klart utslag till vår förmån. Sverige är värt en bättre politik än detta ränksmideri. Sverige är värt en socialdemokratisk politik.