Tobias Billström (M):
Eva-Lena Jansson inleder med att säga att anledningen till att hon har skrivit interpellationen är rapporter i medierna. Jag skulle vara försiktig med att förlita mig på allt vad medierna skriver, säger och tycker. I medierna har det till exempel framkommit uppgifter som Eva-Lena Jansson hänvisar till om att en arbetsgivare har förekommit i flera ärenden. Jag råkar känna till att Migrationsverket visserligen har fått in dessa ansökningar men att verket ännu inte har fattat beslut i ärendena.
Det som framställdes som en sanning i den nyhetsrapporteringen var alltså uppenbarligen inte någon sanning. Att en och samma arbetsgivare förekommer i flera ansökningar om arbetstillstånd behöver inte betyda att tillstånden också beviljas. Antalet ansökningar och antalet beviljade tillstånd är inte samma sak. Migrationsverket kan vid en ansökan faktiskt kontrollera om arbetsgivaren har förekommit i andra ärenden.
Skulle det vid en sådan kontroll komma fram att arbetsgivaren inte har skött sig kan det komma att leda till att en ny ansökan inte beviljas. Det är också viktigt att peka på att arbetsgivare i Sverige har fri anställningsrätt. Att en person nekas möjlighet att arbetskraftsinvandra hit för att till exempel städa betyder inte att en arbetslös städare i stället får jobbet, vilket Eva-Lena Jansson tydligen tycks tro.
Dessutom är städare och köks- och restaurangbiträden de vanligaste yrkena bland de före detta asylsökande som har beviljats arbetstillstånd i år, 2010. Dessa personer arbetar redan som städare och har alltså sökt och fått jobben på den svenska arbetsmarknaden. Jag har hittills hört bara ett parti här i kammaren framföra åsikten att det skulle vara fel, att jobben borde gå till personer som man definierar som svenskar. Jag hoppas att Eva-Lena Jansson inte definierar sig som tillhörig den åsikten.
När det gäller samtliga beviljade arbetstillstånd för år 2010 ser man att 1 769 gäller dataspecialister, 898 storhushålls- och restaurangpersonal och 452 civilingenjörer, arkitekter med flera. Det är de tre största yrkesgrupperna, om man bortser från bärplockare. Även om det råder arbetslöshet bland restauranganställda råder det samtidigt brist på exempelvis kockar, som också ingår i den gruppen.
Det är naturligtvis också viktigt att vi tar indikationer på att människor behandlas illa på allvar. Men jag vill börja med att påpeka att dessa frågor inte ligger under ansvarsområdet för mitt departement. Min uppfattning är ändå att vi har en bra arbets- och arbetsmiljörättslig skyddslagstiftning och att det alltså inte i första hand är ändrade lagregler som behövs. Tillsyn över efterlevnaden av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen utövas, som jag tror att Eva-Lena Jansson vet, av Arbetsmiljöverket och inte Migrationsverket.
Det är emellertid också viktigt att den statliga tillsynen över lagstiftningen kompletteras med aktiva parter på arbetsmarknaden. Fackliga organisationer och skyddsombud har viktiga uppgifter i fråga om att förhindra människor från att fara illa i arbetslivet och medverka i arbetsmiljöarbetet på arbetsplatserna. Det är viktigt att vi upprätthåller den svenska modellen, med ansvarstagande parter som i kollektivavtal kommer överens om rimliga villkor och också vakar över villkorens efterlevnad.