Ludvig Aspling (SD):
Vår strategi för att modernisera reglerna för arbetskraftsinvandring är helt och hållet pragmatisk. Vi samarbetar gärna med de borgerliga partierna där vi tycker ungefär lika, exempelvis vad gäller höjda lönekrav eller skärpt straffansvar vid fusk, och vi är lika beredda att stödja Socialdemokraterna där vi tycker ungefär lika, framför allt i frågan om arbetsmarknadsprövning för uppehållstillstånd på grund av arbete.
Vad det innebär i praktiken är alltså att en myndighet får behörighet att pröva och besluta om huruvida det krävs arbetskraft från andra länder inom en viss yrkeskategori eller om arbetsgivaren bör kunna hitta personal i Sverige, vilket borde vara fallet åtminstone när det gäller jobb som kräver liten eller ingen utbildning.
För att komma till rätta med ett regelverk som har havererat i korruption och fusk och vad vissa väljer att kalla rent slaveri är just arbetsmarknadsprövning den kanske viktigaste åtgärden. Men vad har egentligen hänt med Socialdemokraterna i den här frågan?
När arbetsmarknadsprövningen avskaffades av Alliansen och Miljöpartiet 2008 var Socialdemokraterna kritiska och ville behålla det gamla systemet, vilket man också klargjorde i en reservation i socialförsäkringsutskottet, betänkande 2011/12:SfU11.
Inför valet 2018 upprepade Socialdemokraterna precis samma löfte, och på deras hemsida publicerade man ett meddelande med rubriken "Stopp för arbetskraftsinvandring till yrken utan särskilda kvalifikationer". Men efter att man vann valet hände ingenting. Nu är vi där igen.
Den 16 december 2020 meddelade Morgan Johansson i en debatt att han vill "gå tillbaka till den ordning där vi har en arbetsmarknadsprövning och att det är bristyrken som vi har arbetskraftsinvandring för och inte några andra yrken". Socialdemokraternas tankesmedja Tiden lyfte samma förslag i februari 2020, vilket också antogs på partiets kongress.
Vid Magdalena Anderssons första deltagande i statsministerns frågestund besvarade hon min fråga med att Sverige "bör återgå till ett system med arbetsmarknadsprövning". Vad har då hänt med det här förslaget? Innan jul skickade regeringen ut en lagrådsremiss med förslag om att dels kräva anställningsavtal för uppehållstillstånd, dels ålägga vissa arbetsgivare att anmäla de villkor som gäller för anställningen. Det här är naturligtvis bättre än ingenting.
Man får vara glad för det lilla. Men förslaget berör inte det grundläggande problemet. Det kommer fortfarande att vara fritt fram att rekrytera billig personal från fattiga länder för att till mycket låg ersättning utföra enkla jobb här i Sverige - enkla jobb som desperat behövs för att integrera de redan många hundratusentals personer som lever som arbetslösa här och nu, i dag.
Frågan är då varför regeringen hittills inte har lyft ett finger för att göra verklighet av det som de har lovat i ungefär tio års tid. I sitt interpellationssvar nämner statsrådet att de kommer att återkomma med en ny utredning under den här mandatperioden. Jag undrar om Anders Ygeman är medveten om vad klockan är, för den här mandatperioden börjar ticka på.
Det hör också till saken, och det här vill jag understryka, att just nu har han riksdagen bakom sig i denna fråga, i alla fall på papperet. Vänstern, sossarna och vi är ju för. Detta kan förändras efter valet. Det är inte omöjligt. Så varför dra ut på det här så länge att det kanske inte kan bli verklighet på grund av förändrade omständigheter? Varför har ni väntat till fem i tolv med att ens tillsätta en utredning?