KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ylva Johansson (S):
Jag vill tacka för den här viktiga debatten. Propositionen räknar jag med kommer enligt plan. Den finns uppsatt på propositionslistan och kommer att kunna behandlas av riksdagen i vår som planerat. Jag gör ingen annan bedömning. Det är för mig självklart att samtliga arbetslösa som har erfarenhet av att arbeta som kock ska prövas och, om det verkar lämpligt, anvisas till ett snabbspår som kock.
Någonting annat är inte acceptabelt, med tanke på den stora arbetskraftsbrist vi har. Vi ska hitta de personer som har den erfarenheten och som med validering och kompletterande utbildning kan bli fulländade kockar. Att vi inte får fram tillräckligt många kockar hämmar utvecklingen i branschen. Vi kan inte acceptera någonting annat än att vi lyckas med detta. Jag lovar Ann-Charlotte Hammar Johnsson att jag följer frågan mycket nära.
Ylva Johansson (S):
Désirée Pethrus har frågat mig dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att bryta den isolering som före detta deltagare i sysselsättningsfasen hamnat i, dels om jag tagit något initiativ till en analys för att granska effekterna av den snabba avvecklingen av sysselsättningsfasen. Slutligen har Désirée Pethrus frågat mig om jag och regeringen tänker ta några lagstiftningsinitiativ eller vidta någon annan åtgärd för att ge möjlighet till återintroduktion på arbetsmarknaden. Alla som kan arbeta ska arbeta.
Ett arbete innebär möjlighet till egenförsörjning, tillhörighet, gemenskap och makt att forma sitt liv och sin framtid. Därför är regeringens främsta prioritering att fler människor ska komma i arbete. Jobb- och utvecklingsgarantin är numera individanpassad, mindre detaljreglerad och utan faser. Långtidsarbetslösa har nu möjlighet att utifrån det individuella behovet ta del av Arbetsförmedlingens hela verktygslåda av aktiva insatser.
Möjligheterna till studier har förstärkts, införande och förstärkning av extratjänster har genomförts och möjligheterna att ta del av arbetsträning har utökats. Dessutom har moderna beredskapsjobb i de statliga myndigheterna införts och en utvidgning av traineejobb och yrkesintroduktionsanställningar för långtidsarbetslösa och nyanlända genomförts. Jag ser det värdefulla arbete som många arbetsintegrerande sociala företag gör för långtidsarbetslösa. Individer har olika behov och olika förutsättningar, och vi behöver därför en bred palett av insatser.
Att personer i jobb- och utvecklingsgarantin står utan stöd eller insats under längre perioder är inte acceptabelt. Det som dock är viktigt för dessa personer är att Arbetsförmedlingen numera kan göra en individuell bedömning och fatta beslut om en meningsfull insats eller aktivitet för varje individ. Det kan ta längre tid att fatta ett kvalitativt beslut men blir sannolikt bättre i längden. Viktigt är dock att Arbetsförmedlingen säkerställer att besluten inte tar onödigt lång tid utan att rätt person får rätt insats vid rätt tid.
Sammantaget har regeringen vidtagit och föreslagit flera olika åtgärder för att motverka och förhindra att personer fastnar i långtidsarbetslöshet. Fortfarande är jag inte nöjd. Arbetsförmedlingen kan bättre, och fler arbetssökande kan ta del av meningsfulla aktiviteter som stärker deras möjligheter till jobb eller utbildning. Regeringen följer noga Arbetsförmedlingens arbete med förändringen i jobb- och utvecklingsgarantin och därmed avvecklingen av sysselsättningsfasen.
Ylva Johansson (S):
Låt mig först tacka dig, Désirée Pethrus, för det genuina engagemang som du visar. Du har tagit upp denna fråga flera gånger med mig, och jag vet att det bottnar i ett genuint engagemang både för människorna och för de arbetsintegrerande sociala företagen. Jag är inte nöjd med utvecklingen. Generellt går det bra på arbetsmarknaden. Jag är inte nöjd med det heller, men det går i rätt riktning. Men när det gäller långtidsarbetslösa har vi två stora problem. Det ena är att vi har ett tillflöde av långtidsarbetslösa. De kommer framför allt från etableringsuppdraget.
Efter två år i etableringsuppdraget är det ungefär hälften som går vidare till långtidsarbetslöshet. Det är helt oacceptabelt. Det är alltså ett allvarligt problem. Ett annat allvarligt problem är att när regeringen nu har gett Arbetsförmedlingen hela verktygslådan för de långtidsarbetslösa har vi sett att många av dessa verktyg inte har ökat i användning på det sätt som jag hade förväntat mig.
Låt mig ändå säga en sak och korrigera Désirée Pethrus lite grann. Det var inte så under den tidigare regeringens tid att folk i fas 3 huvudsakligen gick till kooperativ eller sociala företag, utan huvudsakligen var det 1 000 privata företag som tog emot personer i fas 3. Det var hårt kritiserad och många gånger undermålig verksamhet som människor ägnade sig åt.
När det gäller kooperativ, arbetsintegrerande sociala företag och en hel del av de privata aktörerna vill vi förstås gärna fortsätta att samarbeta med dem. Jag ska väl ärligt säga att jag känner en viss frustration. Vi har nu gett möjlighet att använda hela verktygslådan.
Vi har tillfört nya verktyg - till exempel extratjänster, som växer till i bra takt - men vi har också öppnat verktygslådan för utbildning, arbetsträning och andra insatser som många av dessa personer behöver. Vi har inte sett motsvarande ökning av anvisningar till de andra insatserna.
Där hoppas jag att vi ska få se en förändring; annars måste vi naturligtvis vara beredda att vidta ytterligare åtgärder. Det är också en dialog jag för med Arbetsförmedlingen. När det gäller personer som står långt ifrån arbetsmarknaden och har varit arbetslösa länge är det min övertygelse att det är oerhört viktigt att man har individuellt utformade insatser. De måste dock också komma till stånd, så att människor verkligen får de insatser de behöver.
Ylva Johansson (S):
Jag börjar med den sista frågan. Vi ser ett väldigt tydligt mönster när det gäller långtidsarbetslösheten. Anledningen till att den ökar är att vi har rekordmånga människor i etableringsuppdraget, och det är tyvärr fortfarande ungefär hälften som går från etableringsuppdraget till långtidsarbetslöshet. Detta är den stora orsaken till ökningen, och det är här vi måste sätta in insatserna. Det handlar om att förbättra arbetet inom etableringsuppdraget för nyanlända.
Det kommer inom kort en proposition till riksdagen om förändringar, förenklingar och effektiviseringar av etableringsuppdraget. Detta är den stora, viktiga frågan. När jag tillträdde var det 27 procent som efter två år gick vidare till arbete eller studier. Nu är det uppe på 33 procent, så det är en förbättring. Detta är bra, givet att det också rör sig om ökade volymer, men det är samtidigt på tok för lågt i förhållande till min ambitionsnivå.
Apropå förebyggande insatser är det väldigt viktigt att få tiden i etableringsuppdraget att bli mycket mer effektiv. Detta är fokus för att förhindra inflöde i långtidsarbetslöshet. Jag delar den positiva synen på kompletterande aktörer. Arbetsförmedlingen jobbar med flera sådana och har stora resurser. Det är många personer som får hjälp av kompletterande aktörer i dag. Jag tror att vi har samma syn på detta.
Utmaningen gäller också hur vi kan säkerställa att de arbetsintegrerande sociala företagen kan bli en väsentlig del av detta, när de ibland har svårt att konkurrera med privata företag, som går efter en annan logik. Som jag sa tidigare hoppas jag att Arbetsförmedlingen ska utnyttja den nya lagstiftningen. Jag är dock tveksam till att regeringen ska peka ut vilka myndigheten ska upphandla från - det är rimligen myndighetens kompetens att avgöra detta.
Nu finns dock ett nytt verktyg tillgängligt. Vi kommer att behöva göra mer för denna grupp. Det är alldeles uppenbart att det som sker i dag inte är tillräckligt. Jag är inte nöjd, så mer behöver göras. Jag ser också fram emot att fortsätta att debattera detta med Désirée Pethrus.
Ylva Johansson (S):
Richard Jomshof har frågat mig vad jag menade med uttalandet jag gjorde i en intervju med brittiska BBC, om jag har omvärderat mitt tidigare ställningstagande i frågan samt om jag har kontaktat BBC och informerat dem om felaktiga uttalanden. Intervjun i BBC, som ägde rum i februari tidigare i år, handlade om Sveriges arbete med mottagande av nyanlända.
Där ställdes frågor om hur Sverige hanterar mottagandet, hur vi arbetar med integrationsfrågorna samt om flyktingmottagandet har lett till en krissituation i Sverige. Jag beskrev de utmaningar Sverige nu har när många personer ska etableras på kort tid - utmaningar som rör bostadsbrist och utbildning för många. Vidare ställdes frågor om brottsligheten och huruvida det finns en koppling mellan brottslighet och mottagande av nyanlända.
En fråga som ställdes gällde utvecklingen av antalet anmälda våldtäkter. Brottsförebyggande rådet påpekar i sin rapport om brottsutvecklingen i Sverige från februari i år att olika datakällor pekar i skilda riktningar när det gäller sexualbrottslighetens utveckling under de senaste åren. Ett av mina uttalanden i intervjun blev inte korrekt. Jag har redan offentligt korrigerat detta. Statistiken är inte entydig, men det är självklart viktigt att det blir rätt.
Ylva Johansson (S):
Våldtäkt är ett fruktansvärt övergrepp som innebär en tragedi för den kvinna som drabbas, för det är oftast kvinnor eller flickor som drabbas.
Alla kvinnor har rätt att ställa krav på en regering att man gör allt som står i regeringens makt för att förhindra att våldtäkter begås, att ge kvinnor trygghet och skydd och att beivra brott om de ändå begås. Det gör den här regeringen. Vi arbetar aktivt med att förändra och förstärka sexualbrottslagstiftningen.
Vi har satsat nya miljarder på polisen. Vi har lagt fram ett nytt program mot våld mot kvinnor. Vi fortsätter arbetet för att bygga ett tryggare Sverige. Enligt statistiken över sexualbrotten och våldtäkterna gick antalet anmälda våldtäkter ned 2015.
I går kom den officiella statistiken från Brå om brottsligheten för 2016 där det visar sig att våldtäkterna tyvärr har ökat under 2016. Det visar att det är vanskligt att dra slutsatser.
Intervjun i BBC, som gjordes i februari, handlade om det läge som Sverige har som ett av de länder, faktiskt det land, bland de rika OECD-länderna som har tagit det största ansvaret i en internationell flyktingkris. Det är mer än 60 miljoner människor som är på flykt. De flyr från krig och helveten.
Sverige har tagit ansvar och ger asyl och skydd åt ett fåtal av dem men många, fler än vad något annat OECD-land har gjort. Detta är självklart en mycket stor utmaning för Sverige. Det utmanar skolorna, bostadsbyggandet, arbetsmarknaden och väldigt många delar. Därför vänder sig många till Sverige och är nyfikna. Hur går det?
Hur klarar Sverige de stora utmaningarna? Jag välkomnar den nyfikenheten på Sverige. Vi ser nämligen att trots att utmaningarna är mycket stora finns det goda tecken på att vi klarar detta och går åt rätt håll. Jobben ökar. Det är 150 000 fler i arbete sedan regeringen tillträdde. Bostadsbyggandet ökar och är uppe på rekordnivåer jämförbara med 70talets miljonprogramsbyggen.
Resultaten i skolan har tack vare duktiga lärare vänts i rätt riktning. Finanserna visar överskott sedan vi tillträdde trots de stora kostnader som inledningsvis är förknippade med ett stort flyktingmottagande. Sverige jobbar hårt, och inte minst gör jag det, med att klara av den stora utmaning som många nyanlända innebär för Sverige.
Alla har rätt att ställa krav på att regeringen arbetar aktivt för att klara av utmaningarna, och det gör vi. Det gäller också kriminaliteten, som jag redan har berört.
Ylva Johansson (S):
Det är intressant att Richard Jomshof har en etnisk förklaring till brottslighet.
Jag undrar om han tror att den kvinna som utsätts för våldtäkt - ett av de värsta, mest kränkande och fruktansvärda brott en människa, oftast en kvinna, kan utsättas för - på något vis tycker att det är lite bättre om gärningsmannen är etnisk svensk.
Skulle det vara någon skillnad i brottets karaktär beroende på förövarens etniska bakgrund? Jag är av direkt motsatt uppfattning.
Brottet våldtäkt är precis lika vidrigt oavsett förövarens etniska bakgrund eller, för den delen, om förövaren råkar vara gift eller sambo med offret eller inte. Herr talman!
Jag kommer tillbaka till vad jag sa tidigare: Varje kvinna i Sverige har rätt att ställa krav på den svenska regeringen att vi gör allt som står i regeringens makt för att förhindra våldtäkter, för att öka tryggheten för kvinnor och flickor och för att beivra brott som begås. Det gör den här regeringen. Vi arbetar nu med att förstärka sexualbrottslagstiftningen.
Vi har lagt fram en nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Vi har uppdragit åt Polismyndigheten att utveckla sina arbetsmetoder mot våldtäkt och andra sexualbrott. Vi stärker polisen med 2 miljarder. Vi har tagit fram ett nytt brottsförebyggande program med ett strukturerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete. Det är det som kvinnor har rätt att ställa krav på.
Ylva Johansson (S):
Sexualbrottsstatistiken påverkas av definitionen av sexualbrott som har förändrats, av synen på sexualbrott som är mindre tillåtande och av anmälningsbenägenheten. Vi vill ha en icke tillåtande syn på sexualbrott, vi vill ha en bred definition av sexualbrott och vi vill att varje brott ska rapporteras.
Statistiken är komplex, som Brottsförebyggande rådet också anger, och jag har redan svarat på Richard Jomshofs fråga. Richard Jomshof tycker att den här debatten som vi just nu har är komisk. Tänk, jag finner inget roligt alls i den här debatten. Verkligen inte.
Vi talar om allvarliga brott, ett av de värsta brott som en människa, oftast en kvinna, kan utsättas för. Herr talman!
Politiker, inte minst politiker som har fått det oerhört ärofyllda uppdraget att företräda Sveriges folk i Sveriges riksdag eller för den delen att leda Sverige i Sveriges regering som minister, har ett ansvar för sina ord och för vilka ord man använder. Jag tar ansvar för mina ord, herr talman. Om någonting inte blir helt korrekt rättar jag det.
Jag hoppas att Richard Jomshof i framtiden också tänker ta ansvar för sina ord.
Ylva Johansson (S):
Jag har tyvärr inte de senaste siffrorna när det gäller de moderna beredskapsjobben med mig, men utvecklingen går framåt. Jag känner mig också trygg med att vi kommer att klara de målsättningar som är gjorda. Staten är inte van att anställa på det här sättet. Det är bland annat därför vi har gjort denna särskilda satsning.
Om man förväntar sig att det privata näringslivet, som är de som är bäst på att anställa personer som står långt ifrån arbetsmarknaden, och kommuner och landsting, som är näst bäst, ska göra detta måste också staten, som brukar vara sämst på det, gå före och visa med ett exempel att man är beredd att ta sin del av ansvaret. Därför gör vi det. Jag delar uppfattningen att små och medelstora företag står för en viktig del av jobbtillväxten.
Där finns ett gott samarbete - det är det som kallas för jobbsökande - med Arbetsförmedlingen som har varit så framgångsrikt att det nu har permanentats och blivit ett viktigt sätt att jobba. Det hjälper verkligen arbetsgivarna att finna rätt kompetens och att många gånger hitta jobb till personer som man inte säkert visste från början att man skulle hitta jobb till. Fru ålderspresident!
Avslutningsvis vill jag bara säga att Lotta Finstorp har fel på en punkt: Regeringen vill inte avskaffa privata aktörer inom välfärden, men vi vill säkerställa att skattepengar går till det de är avsedda för och inte försvinner till skatteparadis eller i privata fickor.
Ylva Johansson (S):
Lotta Finstorp har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen avser att vidta för att minska regelkrånglet på arbetsmarknaden så att fler kan få praktik och jobb. Målet med regeringens jobbpolitik är att alla som kan arbeta ska arbeta. En arbetsmarknadspolitik som bidrar till förbättrad matchning mellan arbetssökande och arbetsgivare och som rustar människor för att möta kraven på arbetsmarknaden är ett viktigt medel. Det är viktigt att eftersträva ett arbetsmarknadspolitiskt regelverk som är effektivt, tydligt och enkelt att förstå.
Åtgärder för att förenkla bör vidtas så långt det är möjligt utan att göra avkall på rättssäkerhet och träffsäkerhet, samt i den mån det är förenligt med andra regelverk. Regeringen har sedan tillträdet lagt om arbetsmarknadspolitiken med fokus på resultat i stället för detaljstyrning. För att förbättra möjligheterna till individanpassning och lokal samverkan har regelverken inom bland annat jobb- och utvecklingsgarantin och nystartsjobb setts över och förändrats, och styrningen av Arbetsförmedlingen har lagts om. Regeringen har vidare lanserat 90-dagarsgarantin för unga.
Allt detta har regeringen gjort för att de arbetsmarknadspolitiska insatserna ska träffa rätt personer och leda till att fler kommer i arbete. Regeringen gör nu också en översyn av reglerna för anställningsstöden för att stöden ska bli mer överskådliga och de olika stödformerna harmoniseras där det bedöms möjligt. Regeringen har i en proposition till riksdagen även föreslagit nya regler för Arbetsförmedlingens etableringsuppdrag. Syftet är att minska onödig administration och skapa förutsättningar för ökad flexibilitet och effektivitet i arbetet med nyanländas etablering.
Regeringen kommer att fortsätta se över det arbetsmarknadspolitiska regelverket och arbeta för förenkling där det är att betrakta som ändamålsenligt.
Ylva Johansson (S):
Det var många frågor på en gång här. Frågan som Lotta Finstorp ställde från början handlade om ett fall i Östersund där bakgrunden inte är regelkrångel utan att Sveriges Kommuner och Landsting har gjort bedömningen att den form som man hade för sommarjobb ute på privata företag inte var förenlig med den kommunala kompetensen.
Det finns alltid viktiga regler, till exempel statsstödsregler och regler som handlar om att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids, som man måste ta hänsyn till. Det tycker jag inte är samma sak som regelkrångel faktiskt. Nu kom det in massor med andra frågor här också.
Lotta Finstorp målar upp det som om det skulle bli omöjligt att få växande företag i ett land där man till exempel inför att flyget ska betala sin del av miljöstörande verksamhet med en flygskatt på kanske 80 kronor per flygbiljett. Då skulle det inte bli några jobb, får man bilden av.
Låt mig påminna om att Moderaterna ju har haft, får man säga, lite otur med sina prognoser om hur det ska gå med jobben tidigare. Jag kommer ihåg att när ni var i regeringsställning fick Anders Borg varje gång revidera prognoserna åt fel håll. Det blev färre jobb än vad man tidigare hade prognosticerat, det blev högre arbetslöshet än vad man tidigare hade prognosticerat och det blev sämre statsfinanser än vad man tidigare hade prognosticerat. Så här var det år efter år.
Sedan kom ni i opposition, och då sa ni: Vem skulle vilja anställa i det här landet med den nya, socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen? Ja, ganska många uppenbarligen. Vi har aldrig haft så många lediga jobb som vi har nu. Arbetsgivarna skriker efter arbetskraft; det är väldigt många som vill anställa. Ni sa att om man återställer arbetsgivaravgiften för ungdomar kommer ungdomsarbetslösheten, som redan var på en hög nivå, att öka.
Vi har återställt arbetsgivaravgiften, och ungdomsarbetslösheten är nu den lägsta på 13 år. Ni sa att om man återställer taket i a-kassan till en anständig nivå kommer arbetslösheten att öka. Vi har höjt taket i a-kassan, och arbetslösheten sjunker och vi har färre än någonsin som tvingas leva på arbetslöshetsförsäkringens trygghetssystem. Moderaterna har alltså tidigare haft otur, får man säga, med sina prognoser.
Jag förutspår att ni också kommer att ha det med den prognos som Lotta Finstorp levererade här.
Ylva Johansson (S):
På den sista frågan är svaret att det handlar om politisk ledning. Det var alldeles tydligt under den förra regeringens tid. Man uppmuntrade allt fler otrygga anställningar. Bara införandet av allmän visstid, där man kan anställa personer på visstidsanställning utan något som helst skäl har ju gjort att man har förflyttat makten från arbetstagaren till arbetsgivaren.
Vi har sett betydande problem med otrygga anställningar, till exempel att man staplar visstider på varandra, och även med andra system på arbetsmarknaden. Den här regeringen är fast besluten att skapa tryggare anställningar. Det gör vi också med till exempel de lagändringar som den här riksdagen har beslutat om, och jag kommer med fler sådana lagförslag. Vi kommer att debattera ett i morgon som handlar om utstationerad arbetskraft.
När det gäller anställda i kommuner och landsting är SKL en arbetsgivare, och sedan vi fick en S-ledd majoritet i SKL har man tecknat ett avtal med Kommunal där fast tjänst och heltid ska vara norm på arbetsmarknaden.
Ylva Johansson (S):
Jag måste korrigera Christian Holm Barenfeld. Den här debatten gäller inte ett socialt protokoll. Den här debatten gäller en social pelare. Det är två helt olika saker. Kommissionen har inte aviserat att man ska föreslå något socialt protokoll. Jag tror inte heller att det kommer att ske inom den närmaste tiden. Nu diskuterar vi en social pelare, som kommissionen kommer att offentliggöra förslag om i morgon. Då får vi veta.
Regeringen har agerat utifrån det mandat jag fick från EU-nämnd och arbetsmarknadsutskott. Det handlar om det som också sägs. Vi vill inte förändra fördelningen av mandat, utan utgångspunkten är att nuvarande befogenheter ska bevaras. Och vi lägger särskild vikt vid att respektera och bevara vår arbetsmarknadsmodell. Jessika Roswall frågar: Varför räcker inte befintliga instrument?
Ja, det handlar också om hur man använder befintliga instrument, skulle jag säga, och hur man faktiskt når resultat. Jag är inte säker på att det ens behövs nya överstatliga instrument - jag tror inte det. Däremot tror jag att det behövs ett annat politiskt commitment för att man faktiskt ska nå resultat. Vi får nu se vad kommissionen kommer att föreslå, men i min värld är det så här: När det gäller att uppnå förbättringar kan det handla om insatser på EU-nivå, där det är möjligt att göra vissa saker.
Det handlar om insatser på nationell nivå, där det är möjligt och där länderna har sitt eget ansvar. Men det handlar också om att arbetsmarknadens parter har ett stort ansvar, och bör ha ett stort ansvar, för att uppnå detta. Till Christian Holm Barenfeld vill jag säga att den svenska modellen levererar just pengar i plånboken. Vi har haft reallöneökningar i 20 års tid, tack vare den svenska modellen.
Många av parterna, och de stora, har precis tecknat treåriga mycket ansvarsfulla avtal som också ger mer pengar i plånboken och låglönesatsningar. Den svenska modellen levererar mer pengar i plånboken. Fru ålderspresident! Avslutningsvis vill jag tacka Jessika Roswall för debatten och hälsa henne välkommen till arbetsmarknadsutskottet. Jag ser fram emot fler debatter.