KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack, jordbruksministern, för svaret. Det är ett mycket bra svar.
Det känns som att Sverige har lyckats med att jobba gentemot kommissionen i den här frågan, så det är väl ett bra jobb som departementet och jordbruksministern och för den delen även Jordbruksverket har gjort.
Ändock vill jag utifrån svaret ställa några kontrollfrågor bland annat med anledning av det som handlar om att få ned avvikelserna. Hur tänker jordbruksministern arbeta vidare med detta?
En av anledningarna till att jag ställer just den frågan är att vi har fått vissa propåer om att blockdatabaserna inte är helt tillförlitliga, att det inte är tillräckligt bra kvalitet på dem när man ska titta på hur marken, områdena eller arealerna ser ut. En annan kontrollfråga handlar om jordbruksstödet.
Ministern säger i sitt svar att beräkningsunderlaget för andelen gårdar som ska kontrolleras nu i större utsträckning är anpassat för våra svenska förhållanden. Kan jag, utifrån den rädsla som finns på länsstyrelserna vad gäller antalet kontroller, få lite mer utvecklat vad det innebär?
I samtalet med kommissionen måste det ha funnits en argumentering från svensk sida som har gjort att kommissionen har ändrat uppfattning. Därför kan det vara bra att få det lite mer specificerat.
När det handlar om krass ekonomi är företagarna, det vill säga lantbrukarna, i alla fall många av dem, oerhört beroende av att jordbruksstödet betalas ut i tid. Det har varit en farhåga att stödet inte betalas ut om kontrollerna inte är utförda.
I svaret står: "För att möjliggöra detta har regeringen såväl i år som föregående år skjutit till särskilda medel." Jag vill gärna få veta lite mer om vad det handlar om.
Vi har fått lite propåer om att regeringen har kommit till skott lite sent med att fatta beslut om utbetalningen av pengarna, så det har dragit ut på tiden innan länsstyrelsen i sitt steg har kunnat gå vidare med utbetalning till den enskilde. Sist men inte minst vill jag ta upp ytterligare en fråga.
Den handlar inte konkret om utbetalning av jordbruksstödet, utan den handlar om dungar i betesmarker. I Sverige har vi ett gammalt kulturlandskap, skulle man kunna säga, som vi har varit och är väldigt rädda om. Till exempel finns det gamla ekar på vissa av våra betesmarker.
Det kan vara både tre och fem stycken. Nu finns det vissa farhågor om att vi inte ska få ha de här dungarna. Det skulle vara bra om ministern också kunde ge ett svar på hur det blir med detta inför framtiden.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag tackar jordbruksministern, inte minst för det sista som han sade om att det ser lite annorlunda ut i Sverige vad gäller betesmarker och vårt kulturlandskap. Det är bra att vi är överens om att detta är viktigt och att jordbruksministern arbetar vidare med det.
Det skulle annars kännas i många lantbrukares själ och hjärta, med tanke på kulturarvet, om de skulle tvingas att ta ned exempelvis sina ekar. Det skulle kanske också strida mot vissa andra lagar vi har.
Det är också jättebra att administrationen och blockdatabasen förbättras och att det blir förnyat för hela landet. Jag vill bara ställa en kontrollfråga angående kostnaderna för det eftersom det är klart att det finns en kostnad.
Är ministern beredd att skjuta till ytterligare pengar för detta eller ska det belasta länsstyrelsernas ekonomi? Det kan vara bra att veta. För övrigt kan jag inte annat än tacka för svaret och konstatera att det är ovanligt, fru talman, att vi är överens med regeringen. Men just i denna fråga är vi det.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag tackar för den form av tydliggörande som jordbruksministern gjorde om pengahanteringen. Då kan många länsstyrelser runt om i landet andas ut vad gäller den delen. Jag vill också tacka för det arbete som är gjort i frågan om kontrollverksamheten och de ökade kraven.
Med detta besked kan många småföretagare, som ju lantbrukare ofta är, dra en lättnadens suck i förhoppningen att systemet nu kommer att fungera, att kontrollerna kommer att kunna göras i tid och att pengarna kommer att betalas ut i tid, för många är i sitt företagande beroende av att det betalas ut i tid.
Med detta vill jag tacka för debatten. Jag kommer naturligtvis att följa frågan om våra dungar och betesmarker vidare eftersom dessa är viktiga i vårt kulturlandskap.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
"Åsedabo i fyra år - nu avvisas han". Det kunde man läsa i Smålandsposten förra veckan. Nobahar Himat är 24 år och har jobbat som karatelärare i Åseda. Han ska nu avvisas från Sverige.
Jag har varken ätit eller druckit sedan i fredags, berättar han. Han ser ingen framtid i Afghanistan. Det är bara en av dem som under de senaste veckorna har blivit hämtade med anledning av ett avvisningsbeslut. Jag är från bergstrakter på gränsen mot Pakistan, och där håller talibanerna till.
Jag vet vad som händer om jag kommer dit. De kommer att tvinga mig att hjälpa dem, kanske med kontakter i Europa, kanske med knarkleveranser. Vägrar jag dödar de mig, säger han. Talibanerna har dödat hans pappa. Mamman och de två systrarna har han inte hört av på nästan fyra år.
Om de är levande eller döda vet han inte. Det är bara en av de afghanska flyktingar i Sverige som väntar på återresa till Afghanistan.
Det handlar om en vädjan från många människor runt om i Sverige som på olika sätt har engagerat sig för dem som finns i deras närhet. Många av dessa har därtill arbete här i Sverige. Människor känner utifrån hur det i dag är i Afghanistan.
Det får vi rapporter om nästan dagligen, om olika saker som händer. Det handlar om att det inte är tryggt i vardagen. Man har nu gjort en bedömning att det går att återvända till Kabul, för där finns det möjlighet att få bostad och arbete.
Efter vad jag har förstått är det väldigt många som strömmar just till Kabul, inte bara från Sverige. Det kommer ganska många från Pakistan och Iran också. Det torde vara ganska knepigt vad gäller möjlighet till arbete och bostad.
Det är utifrån detta migrationsministern har svarat - det är ganska tydligt i svaret: Jag är inte beredd att gå in i någon sakdebatt om hur Migrationsverket och berörda domstolar, i sista hand den praxisbildande Migrationsöverdomstolen, har tolkat utlänningslagen.
Det är lite förvånande, och det känns utifrån ett humanistiskt perspektiv ganska hårt. Men samtidigt är det ganska tydligt. Jag ställde frågor till migrationsministern om huruvida ministern var beredd att vidta åtgärder för flyktingar från Afghanistan att få en fristad i Sverige.
Det finns alltså ingen möjlighet från regeringens sida att ta till sig av det vi ser händer runt omkring oss. Det är mycket förvånande, men kanske ändå inte. Svaret andas att det är domstolarna som ska bestämma och inte vi politiker.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Mot bakgrund av detta med enskilda fall antar jag ändå att det är helt okej att visa på exempel från det svenska samhället för att tydliggöra vad som händer ute i samhället när vi sedan som lagstiftare ska fatta beslut. Därför använde jag i mitt anförande exemplet med en man som i förra veckan hade blivit hämtad.
Det handlade inte om någon kritik av det beslut som migrationsdomstolen hade fattat. Ministern säger att det pågår en utvärdering av utlänningslagen och instansordningen. Den ska vara klar i februari 2009.
Jag tror inte att alla de afghaner som nu ska lämna Sverige och åka tillbaka till Afghanistan känner någon trygghet med det.
När så många människor runt om i Sverige på olika sätt protesterar mot det som regeringen tolkar är den lagstiftning som ska gälla utifrån vad riksdagen har sagt, kan man känna att det kanske hastar med den här utvärderingen.
Det hastar kanske att ta ett eget initiativ och titta på hur bedömning blir när det gäller väpnad konflikt. Det känns inte riktigt som om regeringen och migrationsministern har tagit till sig det som så många medborgare runt om i landet framför om det som dagligen händer i Afghanistan.
Man kan inte låta bli att ställa några frågor till ministern. Upplever ministern att det är tryggt och säkert i Afghanistan? Finns det inga självmordsbombare i Afghanistan?
Hur ska vi tolka det ministern säger? Utrikesministern från Afghanistan var på besök i Sverige för några veckor sedan.
Vädjade inte utrikesministern då till Sverige att vara återhållsamt med avvisningarna till Afghanistan av humanitära skäl eftersom det inte är tryggt och säkert?
Har vi som på olika sätt har engagerat oss för flyktingar från Afghanistan missuppfattat detta med väpnad konflikt? Människor känner att det inte finns någon möjlighet till försörjning. I stora delar finns det nästan bara knarkhandel, det vill säga handel med opium.
Det tillsammans med talibaner och självmordsbombare gör att man känner en sådan osäkerhet att man inte vill och vågar bo i det land där man är född. Det vore intressant om ministern här i kammaren kunde komma med ett svar på om det är tryggt och säkert i Afghanistan i dag.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag blir fortfarande lite konfunderad över vad migrationsministern säger, att det är så tydligt att det är domstolen som ska bestämma. Jag kan hålla med ministern vad gäller att när vi stiftar lagar och skapar rättssäkerhet i landet ska vi inte hasta fram.
Men om människor skickas tillbaka till ett land där det, åtminstone i vissa delar, pågår väpnad konflikt och man samtidigt håller på och tittar på en utvärdering kan man inte låta bli att känna viss oro för vad som händer med dessa människor som nu blir återförvisade till Afghanistan.
Det är april 2008 - det är ganska långt till februari 2009. Jag upplever att för oss som lagstiftare och riksdagsledamöter är det en del av vårt ansvar när vi ser orättvisor och fel i lagstiftningen eller vi upplever att de intentioner som riksdagen har haft inte uppfylls ute i vardagen.
Vad gäller det som handlar om väpnad konflikt och det som handlar om flyktingar från Afghanistan känner jag som politiker att det som vi har stiftat en lag om inte riktigt uppfyller det som var tanken från riksdagens sida.
Fortfarande kvarstår alltså mina frågor till migrationsministern om att åtgärder för att flyktingar från Afghanistan ska få en möjlig fristad i Sverige behövs, precis som vi behöver se över vad vi menar med "väpnad konflikt".
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack för svaret, ministern! Det är ett mycket intressant svar i en väldigt viktig fråga för Sverige i en alltmer globaliserad värld och där konkurrensen hårdnar. Men det är några saker jag inte blir riktigt klok på i svaret från ministern.
Det vi kan vara överens om är vilken betydelse främjandeinsatser har i ett globalt perspektiv och att det är viktigt att Sverige finns med på marknader runt om i vår värld.
Men det som jag blev lite konfunderad över och tänkte börja med är att ministern hänvisar till x miljoner på x ställen i svaret. Det görs också en hänvisning till en före detta minister.
Jag trodde inte, herr talman, att det här i kammaren var före detta ministrar som ska stå till svars när interpellanter ställer frågor till regeringen, utan jag trodde att det var regeringen. När det gäller de här miljonsummorna kan man få en bild av att regeringen satsar ganska rejält på investeringsfrämjandet. Jag tänker just nu främst på Isa.
Sanningen är väl snarare att Isa, Invest in Sweden Agency, har fått besparingar på omkring 20 procent. Det har betytt att man har fått göra neddragningar på personalsidan med ungefär 10 procent av medarbetarna.
I någonting som är så pass viktigt, vilket handelsministern och jag nog kan vara överens om, som främjandeverksamhet i en global värld känns det lite märkligt att ministern försöker få svaret till att man gör satsningar. Jag kan tydliggöra detta.
År 2006 hade Isa, Invest in Sweden Agency, 96 miljoner till sitt förfogande. År 2008 har de 78 miljoner. För mig är det mindre pengar. Det betyder att man har fått en neddragning.
På det sättet blir det kanske lite svårare att nå marknaderna och jobba. Just vad det gäller att få investerare till vår svenska marknad handlar det också för Isa och dess uppdrag om att få utländska investerare att vilja göra investeringar i Sverige.
Det betyder oerhört mycket, inte minst för den industri som finns i Sverige och som behöver komma ut på en global marknad. Då blir det lite märkligt när någonting som är så betydelsefullt får mindre pengar.
Det vore bra om ministern kunde återkomma och förklara det här lite närmare, med tanke på betydelsen av Europa. Eftersom man har fått minskade anslag hos Isa får man faktiskt lämna över det till marknaden för att koncentrera sig på marknader som ligger lite längre bort.
Rent strategiskt för Sveriges del i en alltmer globaliserad värld undrar jag: Är det den rätta vägen att gå, att vi från svensk sida bara ska koncentrera oss på marknader som USA, Japan, Kina och Indien? Det är det som de facto gäller nu. Det vore bra om ministern kunde återkomma och säga om detta är rätt eller inte.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Näringsutskottet har också besökt Indien. Det vi har tagit del av visar mycket tydligt vilken framtida marknad det delvis finns i Indien. Men det finns också pengar i Indien som visar att de kan göra investeringar på andra kontinenter, exempelvis Europa. Det är klart att vi gärna skulle se att de gör investeringar i Sverige.
Det är just därför det är så viktigt med Isa. Det som är intressant och som jag tror är viktigt att ha med sig under resans gång när vi diskuterar främjandeinsatser är att Exportrådet i viss utsträckning kan ta betalt för sina tjänster medan Isa inte kan det.
De lever på intäkterna. Det är därför det är så viktigt att de får ett ekonomiskt stöd. Det är där skiljelinjen går mellan Exportrådet och Isa. Det här är väldigt viktigt, tycker jag, med tanke på att det är en alltmer globaliserad värld.
Jag upplevde nu att ministern mycket tydligt markerade att det är marknaden som ska styra. Det är marknaden som ska klara av detta. Därför är det förmodligen helt rätt, enligt regeringen, att våra storstäder tillsammans ska klara det som handlar om investeringsfrämjande i Europa.
Och Isa ska klara det som ligger lite längre bort. Just nu är man inriktad på USA, Japan, Kina och Indien. Det är viktiga marknader, och som vi kan se kan det finnas de som är beredda att göra investeringar i Europa och i Sverige.
Men en investerare sitter inte bara och följer någon form av utveckling via någon dator, utan det handlar om att ha säljare som kan tala med människor. Det är väl just därför som det också är viktigt att vi har Invest in Sweden Agency och att det får möjlighet att finnas runt om i vår värld.
Med anledning av marknaden kan jag inte låta bli att referera till hur Moderaterna i en reservation under förra mandatperioden tydligt markerade i fråga om utgiftsområde 24.
Man ansåg att anslaget för exportfrämjande verksamhet, 39:3, borde kunna minskas snabbare än vad regeringen föreslagit mot bakgrund av Sveriges just då mycket betydande handelsbalansöverskott. Mot bakgrund av det fanns det alltså anledning, ansåg Moderaterna, att låta marknaden styra mer och att göra kraftiga neddragningar.
Det var en vision som man från Moderaternas sida hade redan under den förra mandatperioden. Det är väl det som vi ser konsekvenserna av nu. Det handlar om budget och hur många miljoner som går till exportfrämjande och investeringsfrämjande verksamhet.
Jag vill ändå komma tillbaka till min frågeställning: Ser inte ministern att det finns vissa bekymmer med de kraftiga neddragningar som såväl Exportrådet som investeringsfrämjandet har fått under de senaste två åren?
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Nu blir jag lite förvånad igen när jag hör handelsministern. Jag tänkte börja med att när ni, det vill säga den borgerliga regeringen, tog över regeringsmakten fattades det en massa pengar på UD bland annat. Därav måste ni göra den kraftiga neddragningen för både Exportrådet och Invest in Sweden Agency.
Jag kan inte låta bli att sätta det mot att regeringen har sänkt skatterna med ca 65 miljarder kronor, vill jag minnas ungefär, i dagsläget. Man kunde ha använt bara några miljoner av det till att behålla lite mer personal i något så viktigt som Exportrådet och Isa, för det spelar så stor roll i en konkurrensutsatt global värld.
Eller? Lite grann så kan jag känna. Regeringen blir tvingad att göra neddragningar på ambassader. Spelar inte det också stor roll för såväl export som investeringsfrämjande?
Det jag har lärt mig under det lilla som jag har varit ute och rest på olika kontinenter i vår värld är att just en ambassad är en dörröppnare till väldigt många affärer.
Blir inte det ytterligare ett hot mot Sverige och konkurrensen och möjligheten till såväl export som investeringar för att Sverige ska klara sig långsiktigt med tillväxt och sysselsättning? Jag känner att ministern i alla fall markerade tydligt att det finns ett behov av att ha Isa kvar.
Det gläder mig. Vi kan väl återkomma och fortsätta att diskutera den här viktiga frågan. Tack för svaret och debatten!
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack för svaret, handelsministern! Jag kan konstatera att det här är en så pass viktig fråga att vi är ganska överens utifrån både vikten av frågan och utifrån att hitta sätt att förbättra det som handlar om livsmedelskrisen i världen.
Framför allt är den ett hot mot utvecklingsländerna. Det tror jag också att vi är överens om. Precis som ministern har skrivit i sitt svar svälter ca 100 miljoner människor i världen.
I och med den livsmedelskris som vi ser nu förvärras situationen för dem som lever på en eller två dollar om dagen. Det är klart att det är en ganska tuff tillvaro.
När vi i Sverige pratar om ökade livsmedelspriser och de problem som vi ser med det utifrån den svenska befolkningen är en viktig del att vi arbetar med frågan utifrån vår bild av verkligheten.
Men om man tänker på hur det ser ut runt om i vår värld och i utvecklingsländerna kan jag inte låta bli att känna att det är än mer viktigt och ett än större ansvar som vi måste ta, och då inte bara i Sverige. Vi måste använda EU som redskap. Där betyder millenniemålen oerhört mycket.
Vi har lagt fast ett mål tillsammans att hunger och fattigdom ska halveras till 2015, och vi hade ju kommit ett stycke på väg. Det kändes i alla fall som om vi hade lyft en liten bit. Men nu, 2008, med ganska få år kvar till 2015 och med ökande livsmedelspriser, är det inte utan att man börjar känna en viss oro för detta.
Herr talman! Jag kan inte låta bli att också lägga till att jag hade förmånen att vara med näringsutskottet på resa i Indien i februari månad. Just Indien är ju ett spännande land utifrån den fantastiska utvecklingen, inte minst inom teknik och IT, och utifrån hur fler människor i Indien får möjlighet att äta sig mätta varje dag.
Vi reste också på landsbygden, och det är klart att man där kände att man tog ett steg inte bara 100 år bakåt i tiden utan kanske 200 år. Med tanke på det som nu händer med livsmedelspriset förstår man att det slår ganska tufft mot dem som lever på landsbygden i Indien, i Afrika och så vidare, därför att där finns ju ingen infrastruktur.
Det blir på något sätt dubbla straff. Därför är det glädjande både med svaret och med att detta nästa vecka, när ministrarna träffas i Europa, är en av frågorna på dagordningen. Jag har inga förhoppningar om att man ska komma fram till någon lösning, men frågan finns på dagordningen, och man lyfter fram den och diskuterar den.
Jag vill också koppla ihop det här med Doharundan. Då är min fråga till ministern: Tror ministern att vi kommer att få till stånd ett avtal? Jag tror att det finns ett samband mellan livsmedelspriserna och att vi inte har något avtal som vi har kommit överens om i Doharundan.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Tack, handelsministern, för denna uppdatering av vad som just nu händer och sker inom Doharundan. Jag förstår väldigt väl att det varierar från dag till dag. Det är väl så det är när det handlar om förhandlingar. Det är ju glädjande att det känns någorlunda tryggt, vad gäller det som handlar om jordbrukspolitiken. Det skulle ändå vara en framgång, inte minst utifrån det som handlar om marknadstillträde.
Det är en liten del som det här med livsmedelspriserna handlar om. Man kan inte låta bli att ställa sig frågan - i alla fall gör jag det till mig själv när jag tänker på småbönderna, small farmers , runt om i världen och deras möjligheter. Jag hoppas verkligen att det är så att de har fått en lite större del av den här kakan.
Marknadsekonomi handlar ju om många olika led som påverkas av det som handlar om handel. Därför är det viktigt just att vi hela tiden tittar på den här frågan utifrån frihandel och ökad marknadsekonomi och samtidigt ser till att utvecklingspolitiken går hand i hand.
Det är på det sättet utvecklingsländerna kan vara med på banan. Det är klart: I de flesta av våra länder i Europa som är medlemmar i EU ser det helt annorlunda ut, inte minst infrastrukturmässigt, än i Afrika, Indien, Brasilien och så vidare. Det är de här länderna som ska konkurrera om marknadstillträdet.
Det är därför det är så viktigt att vi har en utvecklingspolitik som går hand i hand med marknadsekonomin och, i det här fallet, det som handlar om Doharundan och marknadstillträdena. Jag hoppas att vi kan vara överens om också detta.
Det som man ändå kan känna är att ett av de största hoten både mot att Doharundan ska gå i land och mot att vi ska få lägre livsmedelspriser är det hot ett land kan känna gentemot sig självt.
Hur ett land ser på frihandel och marknadsekonomi handlar lite grann om hur det upplever och uppfattar sig självt och ser på forskning, utveckling och tillträde till andra marknader. Därför är den ökade protektionism som vi nu ser runt om i världen ett allvarligt hot också gentemot livsmedelspriserna. Det är det som ministern pekar på i sitt svar.
Det tillsammans med Doharundans utveckling är kanske det som det är allra viktigast att vi driver från svensk sida såväl i EU som i FN. Det gäller att vi blir överens och att de små länderna, som har små resurser att jobba med sin infrastruktur, känner att de har stöd från Europa.
Många länder i Afrika, särskilt i södra Afrika, känner att det är storebror som ska komma och bestämma över dem. Då är det lätt att man blir lite "anti". På ett eller annat sätt upplever jag ibland att vi har NGO:er som stöttar dem på vägen med goda råd, men att de goda råden kan uppfattas på olika sätt och ibland kanske också bidrar till en ökad protektionism.
Fortsätt att arbeta på det här spåret! Sverige bör inför ministermötet nästa vecka hårt driva frågan om marknadstillträde och en utvecklingspolitik som går hand i hand.
Carina Adolfsson Elgestam (S):
Jag vill lägga till ytterligare en sak som jag tror skulle motverka protektionismen. Det är om vi kunde skicka i väg den svenska modellen på export. Jag tror på marknaden och marknadsekonomin, men under trygghet. Om man får det att hålla ihop vågar man ge sig ut i världen.
Man vågar göra omställningar och investeringar om man känner att man får en andra chans, kanske även en tredje, om det går snett. Det tror jag spelar roll för protektionismen. Det är bra att ministern har tagit detta initiativ och samtalat med ambassadörerna från Afrika. Jag vill ändå passa på att ställa en fråga här i kammaren.
Det har kommit information, i alla fall till oss i oppositionen, om att man när man driver EPA-förhandlingarna har "nageln på" lite grann: Nu säger ni ja, för annars får ni inget bistånd! Kan ministern dementera det här i kammaren? Jag hoppas det. Det skulle kännas väldigt värdefullt. Då kan vi också använda det i våra argument i mötet med NGO:er.
Jag vill tacka ministern för debatten. Det känns skönt att vi är överens i denna viktiga fråga, bortsett kanske från den svenska modellen. Sverige ska fortsätta att driva detta med ett EU-perspektiv.
Regeringen driver frågan nästa vecka i EU och bör göra det också med ett FN-perspektiv, för att tillsammans på sikt uppnå lägre livsmedelspriser samt uppnå millenniemålen.