Sven Otto Littorin (M):
Först ska jag be kammaren om ursäkt för det sena svaret. Jag får skylla på den mänskliga faktorn och det faktum att vi precis har flyttat departementet. Vi hade lite problem med våra datorer och lite annat. Jag ber om ursäkt för det. Det var naturligtvis inte meningen. Jag delar Torbjörn Björlunds utgångspunkt för den här interpellationen, nämligen det grundläggande värdet att alla, oavsett om man har en funktionsnedsättning eller inte, ska ha möjlighet att delta på arbetsmarknaden.
Jag tycker att det finns en grundläggande värdighetsdimension i det och en delaktighetsdimension. Det handlar om sänkta trösklar in som syftar till att man oberoende av om man har en funktionsnedsättning eller inte ska kunna delta, känna sig behövd och delaktig, ha en lön att leva på och kunna delta som vi andra.
När man, som jag har gjort, diskuterar just den här frågan med olika företrädare för de organisationer som finns som organiserar personer med funktionsnedsättning framgår det att det finns en rad olika hinder i vägen. Man ska nog på olika fronter gemensamt försöka angripa de hindren. Ett sådant viktigt handlar naturligtvis om attityder.
Attityder kan man och ska man försöka bryta, genom att lyfta upp frågan, som Torbjörn Björlund gör på ett bra sätt med den här interpellationen, men också genom att se över sådana saker som en sammanhållen diskrimineringslagstiftning som vi precis har lagt fram. Den syftar till att på olika sätt inte låta någon falla emellan som riskerar att drabbas av den typ av diskriminering som vi nu pratar om.
Det finns naturligtvis ansvar i det här huset - jag återkommer till det. Men det finns också ansvar utanför. Jag har pratat med parterna på svensk arbetsmarknad om deras ansvar för att hjälpa personer in i arbetslivet som har olika typer av funktionsnedsättning. Det finns ett råd som heter Rådet för integration i arbetslivet som normalt sett arbetar med integration av personer med utländsk bakgrund.
Det finns egentligen inget som säger att det rådet också skulle kunna arbeta med informationsspridning och annat när det gäller personer med funktionsnedsättning av olika slag. När det gäller det vi i övrigt gör vill jag åter hänvisa till de fyra saker vi just nu har arbetat intensivt med.
Det är, som jag sade i interpellationssvaret förut, uppdraget till Arbetsförmedlingen, som kommer att levereras den 31 december 2008, om att redovisa de olika stöd och insatser som lämnas till personer som är barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Det är också det stora uppdrag som har gått till en lång rad myndigheter när det gäller de olika sektorsansvar som finns, som nu har kommit in och som vi precis nu går igenom.
Det tredje är det som vi har gett Arbetsförmedlingen i uppdrag för det här året i regleringsbrevet att gå igenom när det gäller hur vi ska kunna bli bättre på att hjälpa personer med olika former av funktionsnedsättning att komma in på arbetsmarknaden. Det fjärde är den miljard ungefär som vi har lagt mer när det gäller lönebidrag och anställningar i Samhall. Det finns ytterligare några saker som vi tittar på.
Lars-Ivar Ericson och jag har tidigare diskuterat just om lönebidrag för egenföretagande. Jag är definitivt ingen motståndare till det utan snarare tvärtom. Jag vill försöka se över det och se om det finns en möjlighet att gå den vägen. Dessutom finns det, tycker jag, anledning att se över hjälpmedelsersättningen. Den har varit konstant under många år. Det finns nog anledning att se över den också.
Jag vet att Lena Adelsohn Liljeroth har varit aktiv bland annat i att försöka förhindra momsbeläggning av talböcker - bara som ett exempel som också är viktigt för att se till att alla har tillgång till de talböcker som trots allt finns.