KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åke Sandström (C):
Först vill jag nämna en väldigt intressant sak som jag också har varit med om i andra debatter, och det handlar om det så kallade ministerstyret. KU:s ordförande Berit Andnor förordar med kraft att vi ska ha ministerstyre över myndigheter och statliga verk. På något annat sätt kan jag inte tolka inlägget, eftersom hon skyller regeringen för vad en myndighet eller ett verk har gjort i det ena eller det andra avseendet. Det är en intressant fråga.
Jag säger inte att det är fel; jag säger bara att det är intressant med tanke på Berit Andnors professionalitet i andra sammanhang. Jag har själv skrivit många motioner om att flytta ut statliga verk och myndigheter från storstaden. Där håller jag med Hans Stenberg. Vi är också överens, tror jag, om att vi har för många stuprör i det här samhället och för få hängrännor.
Vi skulle kunna ha en bättre samordning. Det är också sådant som borde ligga i möjligheternas härad. Bredbandssatsningen kanske vi skulle behöva precisera lite grann. Det jag menade och har fog för var att när det gäller accessnätet som vi talade om fram till 2002 fick vi inte något gehör för att staten skulle göra en insats. Det är det som är skillnaden.
Däremot var det stora satsningar i stomnätet, och vi i Västerbottens län var väl först med att ha en mycket komplett utbyggnad i samverkan mellan regionen, kommunerna och länsstyrelsen. I sammanhanget fanns också EU-stöd. Jag hinner inte gå in på biobränslesatsningen och energipolitiken här, men den kan ge oerhört mycket ur regionalpolitisk synpunkt för jobb i hela landet.
Där har vi oändliga möjligheter som vi kanske får debattera en annan gång.
Hans Wallmark (M):
Låt mig först i likhet med Vänsterpartiets Egon Frid få uttrycka glädje över att Maria Larsson är minister i Sverige. Jag uttrycker glädje utifrån många flera dimensioner, inte bara den enskilda som Frid tog upp. Ministern hälsade till oss och sade att det här är hennes första interpellationsdebatt. Hon uttryckte sedan sin önskan om att hinna hem till julstädningen. Det är viktigt. Men familjen är nog det viktigaste, eller hur, statsrådet?
När det gäller hur man ska kunna minska totalkonsumtionen tror jag att det finns en stor likhet mellan statsrådet och mig. Det handlar om att försöka forma attityder. I all tydlighet kan det uttryckas på det sättet att det är bättre att man jobbar än att man super. Det tror jag att de flesta här i kammaren håller med om. Jag tror att man ändå inte kan förneka trycket utifrån. Inte minst vi i Sydsverige märker ganska påtagligt det trycket.
Det handlar inte om att vi har lyckats försvara Systembolaget, för man kan inte säga att vi har lyckats försvara Systembolaget när kanske hälften av all alkohol som förtärs i Sverige inte sålts via Systembolaget. Då finns det så att säga ett strukturfel, ett strukturproblem. Därför är det viktigt att vi har en minister som säger att man ska följa utvecklingen inom alkoholpolitikens område. Jag tror att man ändå får iaktta just det tryck som nu kommer utifrån.
Rätt många människor i Sydsverige väljer trots allt att inte använda Systembolaget för sina inköp, utan man väljer Calles eller gränsshoppen i Puttgarden eller Burg. Det jag tycker är det långsiktiga problemet är kanske inte att vanliga konsumenter gör de här affärerna utan att det också inbjuder till kriminella nätverk. Man köper sin alkohol i Burg och Puttgarden och säljer den helt utom kontroll i Jönköping eller Kalmar. Det finns alltså här en koppling till annan kriminalitet.
Detta gör att jag tror att vi långsiktigt inte kan frikoppla den svenska alkoholdiskussionen utan att också se över alkoholbeskattningen.
Hans Wallmark (M):
Det är viktigt att man i den här interpellationsdebatten inte nödvändigtvis söker konflikt, inte försöker hitta en spänning som kanske inte finns mellan regeringen och Skåne. Det är viktigt att påtala, vilket Luciano Astudillo gör i sin interpellation, behovet som man har identifierat i Sydsverige av en polishögskola till Skåne. Det är värdefullt av många skäl.
Luciano Astudillo har själv framfört några genom att ta upp vad Tobias Billström, nuvarande statsråd och tidigare riksdagsledamot från Malmö, har sagt. Det finns mycket i det som är klokt. Min erfarenhet, fru talman, av att arbeta lokalt och regionalt är lite grann kontrasten mellan den nationella nivån och den lokala och regionala nivån när det gäller hur man arbetar politiskt.
Min erfarenhet är att man lokalt och regionalt försöker göra mycket tillsammans över block- och partigränser, vilket man ibland saknar i den nationella debatten. Det kan på sitt sätt vara naturligt eftersom det finns en större ideologisk och idémässig laddning i frågorna. När det gäller frågan om en polishögskola till Skåne är överensstämmelsen mellan de politiska partierna och de politiska blocken rätt monumental. Det var också anledningen till att jag anmälde mig till den här debatten för att ändå supportera Luciano Astudillo och säga att det här är ett önskemål som finns från många håll.
Det är många i Skåne som tycker att det är nödvändigt med en polishögskola i regionen. Vi har i Skåne erfarenheter av att samverka kring andra projekt. Vi har till exempel det regionala självstyret som vi vill förstärka och fördjupa i Skåne. Vi har kampen för förbättrad infrastruktur, exempelvis E 22, och vi har European Spallation Source, ESS, en ny anläggning till Lund.
Min erfarenhet från lokal och regional politik, i kontrast till den nationella, är att man där försöker samverka och jobba för gemensamma saker. Då vill jag bara poängtera för justitieministern att ett önskemål som har framförts från många håll, brett över parti- och blockgränser, är att vi ska få en polishögskola till Skåne. Justitieministern noterar detta i sitt svar, när hon säger att "jag vet att flera kommuner är intresserade av att etablera polisutbildning". Så är det. Det är naturligtvis ministerns svåra uppdrag.
Däremot kan man som företrädare för Skåne inte annat än understryka den angelägenhet och det önskemål som finns. Vi tror att det vore bra, bland annat därför att det finns ett mångfaldsperspektiv i Skåne som det vore viktigt att lyfta fram i en polisutbildning om den förlades till Skåne. Jag tror också att det är viktigt att vi vet att det finns många olika sorters Sverige.
Skåne, och inte minst Malmö, är en sorts Sverige som jag tror att det skulle vara nödvändigt att fånga upp genom en polishögskola i den södra delen av landet.
Hans Wallmark (M):
Vi är tre personer som deltar i den här interpellationsdebatten, och det är oerhört glädjande att 100 % av oss vill ha fler poliser. Jag tycker att det är ett skifte i svensk debatt att även de som inte tidigare har sagt "20 000 poliser till 2010", som man har sagt från allianshåll, nu ansluter sig till detta. Det är oerhört glädjande.
Jag får också konstatera att jag och Luciano Astudillo utgör två tredjedelar av dem som deltar i den här interpellationsdebatten som poängterar vikten av en polishögskola i Skåne. Även det tycker jag är glädjande. Jag förstår också den sista tredjedelens svårigheter att just här och nu i kammaren avslöja exakt var en ny polishögskola kan etableras.
Däremot är det viktigt för oss att ändå understryka behovet och anledningarna till att en etablering i Skåne vore så bra. Jag har dessutom full förståelse för att man har gett det här ändrade direktivet, precis som Beatrice Ask sade, till länspolismästaren i Skåne, Anders Danielsson. Min erfarenhet av honom är att han är en oerhört god och seriös polischef.
Och jag är fullständigt övertygad om att han med det nya direktivet, den nya utredning som han ska fortsätta med, kommer att skapa klarhet som kommer att vara bra när det gäller de blivande polisutbildningarna. Just därför tror jag att det är viktigt att man inte nödvändigtvis ska söka en konflikt mellan kammaren och Justitiedepartementet och mellan enskilda ledamöter. I den fas som vi nu är tycker jag att vi ska se fram emot utredningen och utredningens resultat.
Samtidigt, i avvaktan på detta, ska vi, liksom Luciano Astudillo och jag, i en bred politisk enighet från Skåne påpeka varför vi tycker att det vore så oerhört värdefullt med en etablering av en polishögskola i Skåne. Jag tror att det vore bra. Luciano Astudillo har angett några av skälen. Ett annat är att Skåne är en oerhört snabbt växande region.
Sedan ska vi också vara medvetna om att Skåne är mer än Malmö, men en etablering i Skåne innebär också att det finns möjligheter för fler poliser även i andra kommuner än Malmö.
Hans Wallmark (M):
Vi hörde att Lars Leijonborg på ett väldigt fint sätt erkände sin okunskap om ESS innan han blev utbildningsminister. Då måste man ändå säga att trots att utbildningsministern verkar vara både medieintresserad och mediekunnig har han inte kunnat uppfatta den debatten.
Det är någonting som åtminstone vi som företräder regionala intressen i Skåne självkritiskt borde notera, därför att det här har varit en fråga som man har haft en bred politisk enighet om nere i Skåne, med möjligtvis Miljöpartiet som ett lysande undantag och kanske Vänsterpartiet också. I övrigt har alla de stora partierna i Skåne varit överens om att inom ramen för Region Skåne driva frågan om ESS.
Då är det tråkigt att inte en ledande politiker som Sveriges folkpartiledare har kunnat notera detta. Och det är ingen kritik som ska riktas mot Lars Leijonborg, snarare mot företrädare för de skånska intressena och den tidigare socialdemokratiskt styrda Region Skåne. Förhoppningsvis blir det här bättre nu. Jag tror också att det är viktigt att man vet vad som efterfrågas. Det är ju en signal från Sverige gentemot de andra länderna i Europa om att vi är intresserade av värdskapet.
Det är inte samma sak som att vi vet att ESS sedan kommer att etableras i Nordeuropa och i Lund utan det här är en första signal om att det finns någon utöver Spanien som hitintills har deklarerat att man är intresserad av värdskapet. Herr talman! Lars Leijonborg har visat sig vara en mycket framgångsrik alliansbyggare. Tillsammans med de övriga företrädarna för de borgerliga partierna har han byggt en slagkraftig allians som lett till valseger och regeringsskifte. Till det är han och Sverige att gratulera.
Jag hoppas att han blir en lika framgångsrik alliansbyggare i sina kontakter med andra länder. En etablering av ESS kan inte ske med mindre än att vi lyckas bygga allianser med andra länder, med Tyskland och med Danmark. Därför skulle jag också vilja ansluta till dem som ställer en fråga till Lars Leijonborg: Vad har de här samtalen gett? Jag hoppas att det svaret innebär att det har byggts framgångsrika allianser till fördel för ESS, Sverige och Nordeuropa.
Hans Wallmark (M):
Som nytillkommen lyssnare kan jag meddela att förmiddagen har belyst en mängd olika dagspolitiska problem med rätt många exempel hämtade från Skåne, vilket gläder en ledamot från den södra delen av landet. Så blir det även i det här fallet när vi ska diskutera behovet av skilda valdagar. Utgångspunkten för den här interpellationen är en händelsekedja i Ängelholm.
Moderaterna lämnade in en motion till Ängelholms kommunfullmäktige om att man skulle få försöka bli provkommun ifall möjligheten öppnas för skilda valdagar. I motionen framhölls exempelvis att genom att separera de lokala och regionala valen från de nationella visas de nära och viktiga frågorna en större betydelse än vad som är fallet i dag. Allt behöver inte drunkna i den politik som beslutas och fastställs i Stockholm via riksdag och regering. Med skilda valdagar finns det anledning att tro på ett djupare engagemang.
Kommunfullmäktige i Ängelholm behandlade och avgjorde frågan den 30 augusti 2004. Sedan har brev ivägskickats till både statsministern och Pär Nuder som var den minister som tillsatte Grundlagsutredningen. Jag tillhör dem som tror att många av de viktiga politiska frågorna är de lokala och regionala.
Jag tror också att många av de politiker, de förtroendevalda som möter den enskilda medborgaren oftast är den lokala och den regionala politikern. Just därför tror jag att det vore viktigt att man fick ett fokus just mot de lokala och regionala frågorna. Det sker bäst, menar jag, genom att man skulle separera de nationella valen från dem till lokal och regional församling. Det kan man göra på olika sätt, men jag tror ändå att det vore nyttigt.
Vi ser att när det väl går till allmänna val i Sverige så blir fokus väldigt mycket på regeringsskifte, maktskifte och vem som ska bli statsminister. Det är oerhört viktigt. Jag, herr talman, kan glädja mig åt att det också blev ett skifte i föregående års val, att vi fick en helt ny regering och att vi fick en ny statsminister, även om det kanske smärtade talmannen. I den debatt som vi förde 2006 blev det väldigt mycket fokus på de nationella frågorna.
Det är inget konstigt i det, men jag tror att det vore bra om man utöver det fick ett fokus mot de lokala och regionala frågorna, vilket kan ske genom separering. Nu ser jag att justitieministern påpekar att hon inte så länge Grundlagsutredningen pågår vill vidta några steg eller åtgärder i någon riktning. Det kan jag väl i någon mening ha en förståelse för.
Jag vill ändå understryka att jag tror att det är behövligt med en separering av de lokala och regionala valen från de nationella.
Om det skulle vara så att Grundlagsutredningen säger att man inte kan tänka sig det i hela landet men skulle kunna tänka sig att pröva det på något eller några håll vill jag härmed till justitieministern och alla övriga som lyssnar anmäla att jag tror att Ängelholm skulle kunna vara en av de kommuner som i så fall skulle kunna tänka sig att försöka vara en provkommun.
Min förhoppning hade dessutom varit att det kanske skulle finnas fler kommuner i Skåne, kanske hela Skåne, så att alla Skånes 33 kommuner och valet till region Skåne skulle kunna separeras från det nationella valet.
Hans Wallmark (M):
Jag tycker att det är värdefullt och bra att det förs en konstitutionell debatt i Sverige. Jag tycker att det har varit lite för lite av det. Jag har sett som en fara att vi parkerar alla de rätt svåra och komplicerade men också oerhört intressanta frågorna i en utredning och sedan säger att i avvaktan på den utredningens resultat parkerar vi debatten. Så tycker jag inte att det borde vara. Jag tycker att det meningsutbyte vi har i dag i kammaren är ett exempel på att vi måste föra en offentlig debatt kring det.
Jag noterade att Mats Odell för en tid sedan i likhet med Fredrik Reinfeldt öppnade för möjligheten att föra en diskussion om kommunala nyval, vilket jag också tycker är en alldeles utmärkt idé. Det har det utbrutit en pressdebatt om på ledarsidorna. Jag tycker att debatt borde föras också kring för- och nackdelar med skilda valdagar, precis som Beatrice Ask säger. Naturligtvis medför alla konstitutionella förändringar både för- och nackdelar. Det är därför det gäller att göra en klok avvägning.
Så länge vi håller oss inom det demokratiska systemet kan man säga att det där finns olika verktyg, som alla har bieffekter av både positiv och negativ karaktär. Därför är det oerhört viktigt att vi hela tiden för en konstitutionell debatt i vårt land.
Ett av inslagen i den konstitutionella debatt vi bör föra i Sverige är behovet av skilda valdagar, för att få fokus på det jag tror för många medborgare är de riktigt viktiga politiska frågorna, nämligen vardagsfrågorna. De hanteras i mycket stor utsträckning lokalt och regionalt. Jag ska inte förlänga debatten ytterligare.
Justitieministern har gett ett rätt klart besked i sitt interpellationssvar, nämligen att hon inte har för avsikt att vidta några åtgärder förrän utredningen är presenterad. Jag tycker att också jag har gett ett rätt klart besked om var jag politiskt står i frågan om behovet av skilda valdagar. Därför skulle jag vilja meddela herr talman att jag avstår från den sista repliken. Vi ska ju hinna med att diskutera tingsrätten i Landskrona, som också är en viktig Skånefråga.
Jag skulle dessutom vilja överlämna till justitieministern motions- och fullmäktigehandlingar från Ängelholms kommunfullmäktige. Där har man i all ödmjukhet, som den lilla kommun den är nere i Skåne, tagit beslutet att anhängiggöra sin önskan att få vara en av försökskommunerna ifall möjligheten öppnas för försök med skilda valdagar för kommuner och riksdag.
Hans Wallmark (M):
Jag tror att det som Anders Karlsson berör är en av politikens viktigare element därför att vi som har en lokal och regional förankring och agerar på den nationella nivån vill beskriva våra problem och svårigheter. Men samtidigt är det viktigt att vi inte absorberas så fullständigt av det att bilden bara blir problem och svårigheter. Och Landskrona är ett typexempel på det.
I den nationella mediala debatten finns det många svårigheter, problem och motsättningar som har beskrivits och belysts. Men det är bara en del av verkligheten eftersom det finns så mycket annat i Landskrona och också i resten av Skåne som är bra och värdefullt. Därför gäller det att hitta denna balans att å ena sidan beskriva ett problem och ett genuint uppfattat hot som en nedlagd tingsrätt skulle innebära, men å andra sidan säga att det finns så mycket annat som också är positivt och gott.
Herr talman! Tillåt ändå en Röglesupporter att säga att Landskrona har fått sin beskärda del av hårda puckar. Och låt oss hoppas att Landskrona nu är på rätt väg. Jag tycker att det är oerhört inspirerande att man också har fått en ny kommunledning med folkpartisten Torkild Strandberg som ny kommunstyrelseordförande för en ledning bestående av Folkpartiet, Moderaterna och Miljöpartiet.
Justitieministern skriver i sitt svar att man nu ska utvärdera förändringarna av tingsrättsorganisationerna mellan 1999 och 2006. Min erfarenhet är att det här också finns en gränsdragning och en balansgång. När man träffar jurister så är de ofta rätt glada över den ökade effektiviteten och centraliseringen. Men samtidigt måste detta hela tiden vägas mot den folkliga förankringen. Och det blir då en avvägning mellan juridisk effektivitet å ena sidan och folklig förankring å andra sidan.
Därför tycker jag att det som Beatrice Ask säger om att man måste ha en dynamisk syn på detta är oerhört glädjande. Det kan vara så att stängda polisstationer öppnas. Det kan vara så att tidigare åtgärder får göras om därför att vi lever i en föränderlig tid. Jag tycker att Beatrice Asks svar i många stycken ändå är ett bra svar.
Hans Wallmark (M):
Låt oss slå fast två saker som är viktiga för den här debatten. Det första är att den förra regeringen, som Miljöpartiet och Vänsterpartiet aktivt stödde, lämnade springnotor efter sig. Det gäller inte bara på infrastrukturens område utan också på en mängd andra områden som den nya borgerliga regeringen nu får ta över, områden där det finns underskott eller löften som inte matchas av pengar. Det är det första jag tycker att vi kan slå fast, fru talman.
Låt oss för det andra slå fast att den regering som nu tillträtt, och som fick väljarnas mandat att regera landet åtminstone de kommande fyra åren och förhoppningsvis ytterligare ett par mandatperioder, har jobbpolitiken som sin grund. Det är i det ljuset man också ska se förändringar av skatter och andra insatser. Det handlar alltså om att öka antalet människor som arbetar i det här landet, att öka antalet företag och att öka tillväxten.
Allt detta kommer, precis som infrastrukturministern sade, även de stora statliga satsningarna till del, exempelvis på infrastrukturens område. Fru talman! En liten detalj både i Ulf Holms fråga och i statsrådet svar handlar om att man ska bygga ut viktiga järnvägslinjer, såsom pågatågen.
I detta sammanhang ska vi kanske göra distinktionen att det är Banverket som bygger rälsen medan operatörer, exempelvis Skånetrafiken, kör pågatågen. Pågatågen är våra pendeltåg i Skåne, och jag vill hävda att de blivit en succé; vi ser en stadig ökning av antalet passagerare.
Pågatågen har verkligen skapat bilden av ett gemensamt Skåne, och utöver att de knyter samman olika städer och skapar en enda arbetsmarknadsregion är de också ett viktigt verktyg i integrationen över Öresund, mellan Själland och Skåne. Därför är det, precis som Ulf Holm påpekar, viktigt med pågatåg. Det är viktigt med pendeltåg. Det är viktigt med kontakter. Men grunden för detta, Ulf Holm, är en jobbpolitik. Den för regeringen. Det gjorde inte ni.
Hans Wallmark (M):
Jag tycker att det i allt väsentligt är ett alldeles utmärkt svar som justitieministern har avgett på interpellationen. Justitieministern har tillsammans med mig och några till förmånen att sitta i Moderaternas partistyrelse. Det kan nämnas att de bidrag som vi får in från externa bidragsgivare redovisas i klump. Sedan brukar partisekreterarna från de olika partierna, alltså inte bara från vårt utan också från de andra partierna, mötas.
Man utbyter erfarenheter av varandras räkenskaper för att på det sättet ha en öppenhet. Jag tycker att det är en bra modell och en långt mycket bättre modell än någon form av lagstiftning. Det argument för lagstiftning som skulle kunna framföras är att det skulle kunna finnas någon form av samband mellan att man ger pengar och att man på det sättet avkräver någon form av motprestation från sina politiska företrädare, från de partier man ger pengar till.
Man kan väl säga att de som för fram önskemålet om lagreglering - såsom justitieministern tar upp i sitt svar - kan bygga på att man genom sig själv känner andra. De som argumenterar för att det föreligger en motprestation och därför kräver avreglering reflekterar kanske utifrån att man genom sig själv känner andra.
Om det är så att detta ska lagregleras och om det är så att detta ska detaljstyras gäller det alltså att inte bara följa rena pengar från givare till partier, utan framför allt gäller det att följa flödet av tjänster och fackliga organisationer som omvandlas till partipolitiska budbärare hundra dagar före ett val. Det är, tror jag, en klok väg för justitieministern om hon skulle tvingas förändra det svar som hon nu har avgett.
Hans Wallmark (M):
Bara för att det ska råda klarhet har jag just försökt visa ledamoten Ygeman var den här typen av intäkter finns i Moderaternas årsredovisning. Den ligger under övriga intäkter, och det gäller resultatet av medlemsinsamlingar på olika sätt. I den senaste årsredovisningen du hade var det upptaget till ungefär 35 miljoner. Moderaterna i Ängelholm har en ganska stor spargris från Sparbanken Gripen som står i vår föreningslokal. Där kan medlemmar lägga ned olika former av bidrag. Det brukar inte bli så många hundralappar.
Men vi kontrollerar inte vilka som lägger i pengar där, och därför kan det också bli svårt för er att få en redovisning av exakt vem som har gett vad i spargrisen. Jag känner inte Socialdemokraterna, men jag känner Moderaterna ganska väl. Jag önskar att det som många påstår skulle vara sant, nämligen att det kommer stora, väldiga intäkter utifrån in till vårt parti. Om det hade varit sant så hade vi haft ett mycket enklare och roligare arbete i partistyrelsen de föregående åren än vad vi har haft när det gäller vår egen ekonomi. Tyvärr stämmer inte detta.
Det är precis som Beatrice Ask säger, och det är också motiveringen till att man inte ska reglera detta: Det är många små bidrag. I och för sig finns det också bidrag på lite högre nivåer, men många som ger pengar till sitt parti ger några hundralappar - kanske någon tusenlapp. Det tycker jag är bra. Jag tycker att det är bra att vi som enskilda individer hjälper och stöder våra partier oavsett om det handlar om Moderaterna eller Socialdemokraterna. Jag tycker att frågeställningen ger uttryck för ett förakt för detta enskilda engagemang.
Just därför tycker jag inte att frågan ska regleras. Det ska vara på den linje som Beatrice Ask ger uttryck för i sitt svar till frågeställaren. Jag tror att frivillighet är mycket bättre än reglering. Men om man nu ska reglera så är det viktigt att man inte bara gör som Ygeman säger - att man har kontroll över varje krona som kommer in till socialdemokratin - utan att man också tar de mjuka pengarna, tjänsterna och ombudsmännen.
Det gäller alla de personer som utifrån kommer in i partierna och ställer upp varje gång det är hundra dagar kvar till valet.