KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nooshi Dadgostar (V):
De borgerliga partierna, Ola Johansson inkluderad, målar upp halmgubbar, och så slåss de mot dem. Och så är det väderkvarnar, och så slåss de mot dem. Så håller de på, och de skriver egna pamfletter. Vi måste prata med riktiga människor i verkligheten. Folk har ingenstans att bo, Ola Johansson. Det är jättesvårt att hitta någonstans att bo. Jag har en syster som fick flytta från Stockholm.
Hon skulle plugga här, men hon fick hoppa av och flytta till Malmö. Vad erbjuder du henne? Vad har du att säga till henne? Ingenting. Du viftar med dina pamfletter. Det är oseriöst. Jag noterar också att det fortfarande inte finns några förslag om att bygga nytt på ett sätt som prickar åtminstone en vanlig löntagare. Jag kräver inte att man ska bygga de absolut billigaste bostäderna.
Jag håller helt med om att det är de som redan är byggda som är billigast. Men vi måste åtminstone bygga för något slags medelsvensson, eller hur? Vi måste bygga för breda grupper. Där har Ola Johansson inget svar. Jag håller med om att nyproduktion är dyrare. Det är därför som vi vill gå in med statliga lån just i nyproduktionen, för att balansera upp detta glapp och för att se till att risktagandet där blir mindre.
Då kan allmännyttan ha startat tre, fyra eller fem fler projekt. Om vi sprider ut kostnaden för risken att starta nya byggprojekt kan vi bygga mycket mer. Det leder till att en eller två lägenheter till och med kan få stå tomma i våra städer, så att det finns en rörlighet på det sätt som Ola Johansson säger. Det ägda boendet är subventionerat i dag.
Vi lägger omkring 30-40 miljarder på det ägda boendet, och det är bara omkring 6 miljarder som går till hyresrätterna. Hur kan dessa 6 miljarder vara så provocerande för Ola Johansson och inte de 40 miljarderna?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag har ägnat mig åt att läsa Liberalernas budgetmotion och det vi diskuterar i kammaren i dag. Liberalerna är det parti som sänker skatten mest för de absolut rikaste. Man har en fördelningsprofil i sin budget som innebär jättemycket rikare rika, vilket de fattiga får betala. Så funkar Liberalerna nuförtiden. Det tycker jag är tråkigt, vill jag börja med att säga.
Jag sa i mitt anförande att jag tycker att de borgerliga partierna behöver komma fram med hur de vill lösa situationen. Hur ska vi bygga hyresrätter och bostäder med rimliga hyror och priser? Hur ska detta gå till? Det regeringen och Vänsterpartiet gör är att ge ett investeringsstöd som gör att vi kan få fram hyresrätter med rimliga hyror. Robert Hannah frågade i sitt anförande vad som hade hänt om vi inte hade gjort det.
Ja, då hade vi inte fått några hyresrätter med rimliga hyror. Det är ju så att det blir rimliga hyror med detta. Det är det som är poängen - att de ska komma fram. Hur vill Liberalerna göra för att vi ska få hyresrätter med rimliga hyror?
Nooshi Dadgostar (V):
Det är inte på det sättet som Robert Hannah säger. Många av dessa hus hade inte byggts, och de hade absolut inte haft de låga hyror som de har i dag. Det är det som går tillbaka till människorna - de låga hyrorna och de nya hyresrätterna. Det är ju inte så att bostadstillägg i sig bygger nya bostäder. Robert Hannahs parti vill även ha marknadshyror.
I Stockholm eller i min hemkommun, som ligger utanför Stockholm, skulle det kanske höja hyrorna med 60-70 procent. På vilket sätt tror Robert Hannah att marknadshyror skapar ett byggande som gör att till exempel vanliga löntagare kan få nya hyresrätter om nu hyrorna ska gå upp med 60-70 procent? Hur går det ihop, så att säga?
Det är min första fråga. Robert Hannahs parti vill även sänka värnskatten. Det är den rikaste procenten i Sverige som betalar värnskatt. På vilket sätt ger det fler billiga hyresrätter att sänka skatten för de absolut rikaste i Sverige?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag vill tacka Johan för anförandet. Jag blir allvarligt bekymrad över att Moderaterna inte verkar tycka att bostadsbyggande är ett allmänt intresse. Detta är mycket bekymmersamt, och då måste de vuxna i rummet styra upp det.
Den expropriationsersättningslagstiftning som förändrades för åtta år sedan är absurd. Jag vill fråga Johan Löfstrand om han verkligen står bakom den. Alla civiliserade moderna länder har försökt dämpa markspekulation. Detta handlar i grunden om att köpa och sälja mark på ett sätt som driver upp bostadspriserna.
Därför har vi haft system för att dämpa detta, så att inte människor med mycket pengar bara ska köpa upp mark och försöka driva upp priserna. Hur ser Johan Löfstrand på detta i förhållande till expropriationsersättningen? Tänker han aldrig ändra på den?
I Sverige får man ett enormt överpris när man frivilligt förhandlar om markköp, och det är därför kommunerna inte kan köpa mark i dag. Johan Löfstrands eget parti har ett kongressbeslut om att återinföra förköpslagen, och i dag kl. 16.00 kommer det att finnas en chans att rösta för att återinföra denna lag.
Grundförutsättningen måste vara att man följer medlemmarnas starka önskan. Visst är det så, Johan Löfstrand, att Socialdemokraterna i kväll kommer att rösta ja till reservationen om att återinföra förköpslagen, som kommer att underlätta kommunernas markinköp?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag ska förenkla detta mycket för Johan Löfstrand. Det finns en reservation som man kan rösta för i eftermiddag och som innebär att regeringen kommer att inleda en utredning av frågan om att införa en förköpslag. För min del får man gärna utreda också frågan om expropriationsersättning, som är unik för Sverige och som på ett ovanligt sätt driver upp priserna på mark.
Precis som Johan Löfstrand nämnde äger vissa kommuner mycket mark och kan därmed se till att det byggs många bostäder. Då har man en helt annan kontroll över bostadsbyggandet. Men faktum är att det i de kommuner där det nästan bara är privata fastighetsägare är svårt att ställa kommunpolitikerna till svars.
Det blir svårt att få till bostadsbyggandet, särskilt om man har oturen att bo i en kommun där det är borgerliga partier och högerpartier som styr och som inte anser att bostadsbyggande är ett allmänt intresse.
Jag vill återigen fråga Johan Löfstrand: När ni ändå tycker som vi och er kongress har slagit fast att ett av de viktigaste kraven för att få igång bostadsbyggandet är att återinföra förköpslagen och delvis få bukt med fördyringen och försvårandet av markåtkomsten, vore det då inte lämpligt att rösta för en sådan reservation?
Vi vet att det finns en lång rad socialdemokratiska riksdagsledamöter som själva har motionerat om att återinföra förköpslagen. Jag kan inte för mitt liv tänka mig att dessa individer skulle rösta emot sin egen motion. Är det så det kommer att bli, Johan Löfstrand? Det hoppas jag verkligen inte.
Nooshi Dadgostar (V):
Vi talar i dag om bostadsanpassningsbidrag. Personer med funktionsnedsättning ska naturligtvis kunna leva i en egen bostad precis som alla andra. Det är mot den bakgrunden vi nu debatterar bostadsanpassningsbidraget. Det är en idé som grundar sig i principerna om att alla människor är lika mycket värda och att alla har rätt till sin frihet att leva som man vill.
Ibland behöver man göra vissa förändringar i bostaden för att det ska gå att leva och röra sig i hemmet på precis det sätt man önskar. Riksdagen godkände nyligen ett nytt mål och en ny inriktning för funktionshinderspolitiken. Det nationella målet för funktionshinderspolitiken är att uppnå jämlikhet i fråga om levnadsvillkor och full delaktighet för personer med funktionsnedsättning i samhället.
Målet ska bidra till ökad jämställdhet och till att barnrättsperspektivet beaktas. Genomförandet av funktionshinderspolitiken ska riktas mot dessa fyra områden: principen om universell utformning, befintliga brister i tillgänglighet, individuella stöd och lösningar för individens självständighet och att förebygga och motverka diskriminering.
Jag menar att bostadsanpassningsbidraget är en viktig del för att skapa den jämlikhet i boendet för alla som är målsättningen. Jag tycker därför att propositionen i allt väsentligt är bra, en förändring till det bättre.
Dock tycker jag att vissa saker behöver utvecklas framöver, för faktum är att förslaget är utformat så att bidraget bara kan ges om samtliga ägare till en fastighet har sagt ja och därutöver utfäst sig att inte kräva ersättning för att återställa anpassningsåtgärderna. Det framstår då som att det är svårare för en funktionshindrad hyresgäst att få sin bostad anpassad än för alla andra. Det tycker jag är olyckligt och orättvist.
Behovet kan rimligtvis inte vara mindre för en hyresgäst än till exempel en villaägare. Förslaget innebär att en ägare av ett flerbostadshus i princip alltid kommer att kunna få ett återställningsbidrag av kommunen för att återställa anpassningsåtgärderna.
Vi tycker därför att det inte ska behöva krävas ett sådant medgivande för åtgärder som inte orsakar påtaglig skada eller olägenhet, utan bara i fall som till exempel rör gemensamma utrymmen eller bärande konstruktioner. Det är en utveckling av bidraget som bör komma i nästa steg, är vår åsikt, för att uppnå jämlika levnadsvillkor.
Nooshi Dadgostar (V):
Bostadsbristen berör inte en liten, specifik grupp. Om du är medelinkomsttagare i Stockholm i dag har du inte insats att köpa en bostad. Detta är ett problem som berör hela samhället och inte bara en liten, utsatt grupp. Man måste i dag betala så mycket för en etta eller en tvåa i storstäderna att man nog inte under hela sin livslängd kommer att kunna betala av den skuld man tar på sig.
Detta är allvarligt, men jag tycker inte att det tas på allvar. Jag noterar att Ola Johansson och även de andra borgerliga partierna - jag har läst deras bostadsmotioner - för ett krig mot de billiga hyresrätterna. De ska rivas, de ska bort, de ska inte byggas. Ola Johansson menar att om hyresrätterna är för billiga skapar det dålig moral hos arbetarna där ute.
Det är det Ola Johansson säger, och det är ju en patronföreställning. Om det skulle vara dåligt med låga hyror borde vi väl också höja priset på mat, på utbildning och på vård. På det sättet piskar man människor att arbeta tolv timmar om dagen för att ha råd med alla dessa varor. Jag menar att detta inte är sant.
När Riksrevisionen var i utskottet fick vi också veta att de tar avstånd från användning av den mätning de har gjort på ett mer strukturellt sätt. Ola Johansson var kanske också med när vi ställde frågor om vilka slutsatser man kan dra av detta. Riksrevisionen tyckte att man i princip inte kunde dra några slutsatser av den lilla och specifika mätning de hade gjort i en specifik kommun. Jag föreslår att Ola Johansson inte använder detta som något som ska spridas ut och tillämpas på hela systemet.
Jag tycker att det är viktigt att alla människor har råd att bo.
Nooshi Dadgostar (V):
Vi menar att det krävs bostadspolitik för att bygga bort bostadsbristen. Det är det som skiljer mig från Ola Johansson. Ola Johansson har en hög tilltro till marknaden och att den ska fixa detta - det har inte vi. Vi menar att vi måste ha en plan för att bygga bort bostadsbristen i Sverige. Det kommer inte att ske av sig självt. Jag är glad att Ola Johansson tar upp frågan om fattigdomsfälla. En fattigdomsfälla skapar man om man sänker människors löner och höjer deras hyror.
Det är detta som Ola Johansson kommer att gå till val på. Det är detta han ska stå och säga på gator och torg över hela Sverige: Era löner ska sänkas, och vi kommer att höja era hyror! Sedan kan du stå där och förklara hur det inte ska skapa en fattigdomsfälla, Ola Johansson, för det är ju precis vad det gör. Om utgifterna överskrider den lön man har så har man stora problem. Det är detta som är fattigdom. Det är detta som är din politik, Ola Johansson.
Det är svårt att svara på det som du säger. Du menar att hyran ska dubbleras. Det är ju detta som marknadshyra innebär. Vi har mätningar på det, hur många som helst. Och lönerna ska Ola Johansson lagstifta om här i riksdagen, för de ska sänkas. Du kan ju gå ut och prata om hur detta ska gå ihop och hur det inte skapar fattigdom. I mina öron skapar det fattigdom, och jag tror inte på denna väg. Jag vill minska klyftorna i Sverige.
Jag vill att människor ska kunna välja och vraka bland billiga hyresrätter på Östermalm, i Malmö och i Umeå. Vi ska ha en bredd, och människor ska kunna välja. Om priserna är på de här nivåerna kommer man aldrig att kunna göra det. Om Ola Johansson blir bostadsminister kommer människor att ligga hemlösa på gatorna därför att hyrorna ligger så högt och lönerna så lågt. Eller hur? Visst är det så?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag tycker att det är kaxigt av Mats Green att stå här efter två borgerliga mandatperioder där hyresrättsbyggandet fullkomligt störtdök efter att ni tagit bort investeringsstödet. Ni hade 18 000 eller 19 000 byggda bostäder per år. Ni avskaffade bostadspolitiken under era år. Vi har däremot haft 72 000 färdigställda bostäder under förrförra året, och förra året var det väl 53 000.
Om detta för Mats Green är detsamma som ingen bostadspolitik och att ingenting har hänt sedan de åtta fattiga borgerliga åren tycker jag att det är ganska kaxigt. Du vill ju tillbaka till en politik som gav 15 000 bostäder per år. Vi bygger nu fler bostäder på ett år än vad ni gjorde under två mandatperioder. Är det inte en stor skillnad mellan höger och vänster i bostadspolitiken?
Jag tycker att det är otroligt kaxigt av Mats Green att stå här och skylla ifrån sig. Ni ombildade 30 000 allmännyttiga bostäder i Stockholm under era mandatperioder. Vi har 30 000 färre allmännyttiga billiga hyresrätter i Stockholm.
Det är klart att det är otroligt svårt att vända på den skutan när ni har rensat bort så många billiga hyresrätter från Stockholmsmarknaden, vilket har skapat den stora segregation vi har i Stockholm i dag. Priserna formligen rusar, och ingen normalinkomsttagare kan i dag ta sig in i Stockholms innerstad eller ens någonstans i kommunen. Det är viktigt att vi ställer om bostadspolitiken.
Vi behöver ha ett fortsatt investeringsstöd även nästa mandatperiod. Vi behöver också statliga lån för att upprätthålla en bra byggtakt under en konjunktur som inte är lika stark som den är nu.
Nooshi Dadgostar (V):
Det är kul att Mats Green vill föra en Stockholmsdebatt i Sveriges riksdag. Allting händer ju inte i Stockholm, Mats Green! Vi har vänt på hela Stockholmspolitiken. Aldrig någonsin har det markanvisats för så många hyresrätter i Stockholm som i dag. När ni förstörde, sålde ut och ombildade bort hyresrätterna bygger vi nu nya.
Det har inte byggts så här mycket någonsin under den period som Mats Greens partikamrater styrde Stockholm. Moderaternas tid i Stockholms stad har varit en katastrof för bostadsmarknaden. Det är därför det ser ut som det gör. Vi försöker ändra på detta. Vi kommer också att nå goda resultat, men det tar naturligtvis tid att bygga nya hyresrätter. Det är viktigt. Jag vill också peka på att det är stora skillnader mellan oss.
Väljarna måste få veta vad din politik går ut på - att de ska få betala dubbelt så hög hyra. Ni vill ta bort de stöd som finns. Stöden används ju; det är anmärkningsvärt att Mats Green far med osanning om detta. Han säger att ingen har sökt investeringsstöd. Det är ju översökt! Det är 10 000 hyresrätter som har byggts med investeringsstöd. Sedan kan man förneka det om man vill föra en sådan debatt.
Det är väl förnekelse som förkroppsligar bostadspolitiken i det borgerliga hörnet, där man bara ägnar sig åt att privatisera och sälja ut i stället för att styra, bygga eller investera. Det är klart att det spelar roll om man lägger pengar på något. Annars hade vi kunnat avskaffa statsbudgetarna. Det är kanske det som Mats Green siktar på. Då behöver vi inte lägga pengar på skola, utbildning eller vård, för de fungerar ju inte med Mats Greens logik. Men det tror jag inte på.
Jag tror att vi behöver ha lån och investeringsstöd. Vi behöver underlätta för kommunerna att köpa mark och styra byggandet på sin egen mark. Vi behöver se till att det finns en sammanhållen bostadspolitik, så att det byggs mycket fler hyresrätter än i dag.
Nooshi Dadgostar (V):
Robert Hannah är som från en annan värld. Tror du att det finns tomma lägenheter i förorten? Det är åtta års kö till en lägenhet i Alby. Detta betyder att den som betalar absolut mest i den kön, som består av en halv miljon människor, får lägenheten. Det är ditt system. Jag frågar återigen, eftersom du inte kunde svara tidigare: Hur mycket högre hyror tror du att det blir?
Enligt de mätningar som är gjorda skulle mina väljare i Fittja, i Botkyrka, som ligger söder om Stockholm, betala dubbelt så mycket. Det innebär att de knappt kan betala hyran med nuvarande lönenivå. Sedan vill jag påminna Robert Hannah om att han också vill lagstifta om sänkta löner. Då frågar jag återigen: Hur mycket högre kommer hyrorna att bli när vi har åtta års kö? Och det är den rikaste personen, den som betalar absolut mest, som får lägenheten.
Vilka nivåer kommer vi att landa på?
Nooshi Dadgostar (V):
Min fråga är riktad till bostadsminister Peter Eriksson. Jag var i Örebro i går, och en tjej kom fram till mig och ställde en väldigt bra fråga som jag tänkte vidarebefordra till bostadsministern. Hon sa att det är många partier i riksdagen som pratar om flyttkedjorna som ska skapas när en person flyttar till ett annat boende och det blir en sorts kedja av det.
Hon sa att det nu är himla många som inte säljer sin bostad när de flyttar utan i stället har kvar den och hyr ut den. Vissa köper till och med flera bostäder för att hyra ut dem. Den borgerliga regeringen ändrade lagstiftningen på så sätt att man nu kan ta ut väldigt höga marknadshyror vid andrahandsuthyrning. Vi ser det systemet också i andra europeiska länder.
Att man har kvar sin bostad och hyr ut den pressar upp bostadspriserna på ett sätt som skapar ännu mer bostadsbrist. Vad är bostadsministerns tankar kring detta?
Nooshi Dadgostar (V):
Tack för svaret! Jag upplever att bostadsministern ändå har funderat på de här frågorna. Jag får den här frågan ganska ofta - oftare och oftare, faktiskt. Jag upplever att det är många som ser i sin närhet att det finns en sådan här problematik och att marknadshyresmodellerna för bostadsrätter har gjort det ännu mer lönsamt att göra på det här sättet.
Finns det någon fundering från bostadsministerns sida att förändra den lagstiftningen så att man inte kan ta ut de här höga marknadshyrorna för bostadsrätter?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag är mycket besviken på detta svar. Regeringen lägger fram en rad propositioner till exempel denna vecka. Däremot väljer man att inte lägga fram en proposition om denna akuta och viktiga fråga. Hur många barnfamiljer och andra ska behöva flytta från sin renoverade lägenhet därför att hyrorna blir alldeles för höga? Var fjärde person behöver flytta från sin lägenhet därför att hyrorna blir för höga, visar till exempel en mätning från Boverket.
Tycker inte regeringen att detta är mycket allvarligt?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag riktar min fråga till bostadsministern. Priserna på bostadsrätter har stigit med närmare 600 procent under de senaste åren. Det är alltså kraftiga prishöjningar som vi har sett. Samtidigt håller byggkonjunkturen på att vika. De privata bolagen vill inte bygga så mycket att priserna på sikt sjunker.
För att motverka detta har Vänsterpartiet och regeringen varit överens om ett investeringsstöd som är en veritabel succé. 11 000 billiga hyresrätter har byggts med hjälp av det. Men det behöver byggas 80 000 per år. Bolagen säger nu att de inte kan bygga mer, trots att priserna är superhöga, eftersom de inte vill att priserna ska gå ned. Vad tycker bostadsministern?
Kan staten gå in med till exempel billiga lån, som utredningen ska titta på, för att öka volymerna till 80 000 per år?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag instämmer i Peter Erikssons analys att det är detta som behöver ske. Men min farhåga är att aktieägarna i de stora privata bolagen inte är beredda att riskera sina pengar för att bygga de volymer som vi önskar och till de priser och hyror som vi önskar.
Kan det då inte vara klokt att göra som till exempel en utredning nu föreslår, nämligen att staten går in med billiga statliga lån så att det inte behövs ett eget kapital utan att man kan bygga ändå?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag noterar att också Ylva Johansson nämner den stora klasskillnad som finns här. Vi fick häromsistens mätningar från SCB om att arbetarkvinnors livslängd sjunker i Sverige. Jag vill gärna få en kommentar på det och höra vad ministern tror att det beror på.
Det finns stora klasskillnader i hur människor känner sig i kroppen vid en viss ålder och med vilken typ av arbete de har. Det är naturligtvis enklare att fortsätta att arbeta om man skriver böcker än om man bär saker på en byggnadsarbetsplats. Det handlar också om förslaget om höjd pensionsålder.
När det gäller stärkt anställningsskydd högre upp i åldrarna har vi inte olika åsikter. Där tycker Vänsterpartiet att man egentligen borde stärka det skyddet ytterligare. Här handlar det om den ålder som människor ska gå i pension. Förslaget om höjd pensionsålder innebär att lågutbildade kvinnors allt kortare liv ska ägnas åt arbetslivet.
Som Ylva Johansson själv var inne på har Sverige en ovanligt hög utträdesålder. Jag var och hälsade på hos Pensionsmyndigheten i veckan. De sa att vi har Europas och kanske världens högsta utträdesålder, det vill säga hur långt upp i åldern vi arbetar. Ändå har vi långt ifrån världens bästa pensionssystem.
Vi får i jämförelse med i övriga världen väldigt låga pensioner trots att vi arbetar så långt upp i åldern generellt sett, nästan mest i hela världen. Vad är Ylva Johanssons egen reflektion på det? Kan det vara så att det är andra saker som måste till för att upprätthålla höga pensionsnivåer?
Nooshi Dadgostar (V):
Jag har nästan aldrig fått så många reaktioner som när det gäller frågan om höjd pensionsålder. Jag tror att regeringen inte inser den oro som finns bland människor. De ökande ekonomiska klyftorna i dag belastar egentligen inte statsbudgeten utan den enskilda personen. Det blir effekten när man höjer pensionsåldern. Det som händer nu i statsbudgeten är att det kommer att ske stora neddragningar.
Man kommer att sänka skatterna med nästan lika mycket som Fredrik Reinfeldt gjorde. Det finns ingen inriktning i den övriga ekonomiska politiken att förstärka arbetsmiljöarbetet och att anställa fler kollegor till de personer som jobbar i vård, skola och omsorg. Där sker mycket stora nedskärningar just nu.
Det finns en väldigt stark oro bland svenska folket, Ylva Johansson, att de stora problemen i samhället belastar dem som minst förtjänar det. Det är de som ska arbeta längre. De ska inte få det bättre. De ser inte en god framtid i sina liv. Man ser bara nedskärningar i dag.
Det som gör mig extra orolig är att regeringen inte tycks se denna oro och att det bara ska belasta byggnadsarbetare, människor som jobbar i restaurangkök och alla som jobbar på våra vägar. Det är precis som Ylva Johansson säger. Människor går egentligen ned i åldern för sin pension. Även om det i dag är mycket ogynnsamt att gå i pension tidigt gör väldigt många människor det.
De blir så trötta i arbetslivet i dag, och det finns inte några förbättringar i sikte. Finns det någon förståelse från regeringen att det måste ske på ett annat sätt och att vi måste göra större investeringar framför allt i vårt pensionssystem i stället för att belasta alla de anställda med problemen?