Jennie Nilsson (S):
Jag tror att jag och Magnus Oscarsson i grunden är ganska överens, både om hur problembilden ser ut och om att det krävs långsiktiga incitament för att vi ska få en utveckling som innebär att man på ett klokt sätt förvaltar sälstammen. Det är detta det handlar om i det här läget. Det är utmanande - det tror jag också att vi är överens om.
Men regeringen har vidtagit ett stort antal åtgärder kopplade till detta i syfte att åstadkomma precis det som Magnus Oscarsson efterfrågar, nämligen att göra det enklare, bättre och smartare så att detta kan hanteras på ett bra sätt.
Inte minst var införandet av licensjakt en sådan åtgärd givet att licensjakten är tänkt att ske på ett enklare sätt - man behöver inte söka anstånd, och man behöver inte ha ett myndighetsbeslut för varje fällning.
Samtidigt jobbar vi med att försöka hitta kompensatoriska ersättningar givet att vägen framåt i alla fall är krånglig när det gäller att få tillstånd att sälja produkterna, vilket givetvis från ett jaktetiskt perspektiv hade varit eftersträvansvärt i nuläget. Men när det inte går jobbar vi med andra verktyg till dess att det förhoppningsvis är möjligt.
Det kan exempelvis vara att säkerställa fällavgifterna - att man får betalt för den merkostnad man får för hanteringen av köttet. Det finns i nuläget sådana stöd att söka.
Vi tittar också på att utöka den möjligheten i det nya havs- och fiskeriprogrammet, som vi nu arbetar med inför nästa programperiod - att lägga till det som ett sökbart moment även där för att ännu bättre hantera den situation som råder. Samtidigt tittar vi på helhetsbilden kopplat till detta. Vi vill ha ett friskt Österhav, livskraftiga fiskbestånd och en sund och välförvaltad sälpopulation.
Dessa delar hänger givetvis delvis ihop, så åtgärder i en del påverkar förutsättningar i andra delar. Vi har jobbat väldigt mycket med att rikta medel för att få bättre vattenmiljö och klimat i havet. Vi satsar 200 miljoner årligen på det. Sverige har varit aktivt i de diskussioner som har handlat om torskfiskestoppet och den situationen.
Vi har också varit aktiva när det gäller att fatta nationella beslut för att exempelvis kunna införa licensjakt. Men det räcker inte; det kan jag hålla med Magnus Oscarsson om. Utöver detta avsätter vi i sammanhanget pengar för viltskademedel. När det gäller detta har HaV 20 miljoner kronor årligen att fördela. Av dem går 5 miljoner till förebyggande åtgärder, och 15 miljoner kronor går till ersättningar för skador orsakade av sälen.
Det är klart att det hade varit mycket trevligare att använda framför allt de sista 15 miljonerna, som går till skador, till något som hade varit framåtsyftande i stället för att bara hantera problem. Därför behöver vi ha mer åtgärder på plats som visar sig vara effektiva. När det gäller de förebyggande delarna av länsstyrelsernas arbete kan det säkert se olika ut hur man jobbar. Här har vi ganska nyligen antagit en nationell förvaltningsplan för sälen.
Vi har också gett regionerna - på tal om det som Magnus Oscarsson frågade efter - ett uppdrag att revidera sina regionala förvaltningsplaner utifrån den nya nationella plan som nu finns. En del länsstyrelser, framför allt de som har mycket problem, till exempel Länsstyrelsen i Stockholms län, har varit duktiga och ligger långt framme. De har jobbat med förebyggande åtgärder som sälstängsel och ljudavstörning, som är exempel på verktyg i det här sammanhanget.
Sådant vill jag se mer av.