KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Riazat (V):
I dag fungerar dock inte skolornas mottagande av och stöd till nyanlända elever tillräckligt bra. Detta leder till att nyanlända elever inte ges rätt till kunskap på samma villkor som andra elever.
Vi är därför positiva till propositionens förslag om en tydligare reglering av vem som ska definieras som nyanländ, att elevens kunskaper ska bedömas och hur inplacering i årskurs och undervisningsgrupp ska gå till. Det är också positivt att användandet av förberedelseklass lagregleras. Regeringen har avvägt och tagit hänsyn till remissinstansernas synpunkter på ett bra sätt.
Vi har inga avvikande förslag på dessa punkter. Propositionens förslag förbättrar förutsättningarna för att nyanlända barn ska få en bra start i den svenska skolan. Det är dock fortfarande upp till skolorna och kommunerna att tillämpa bestämmelserna på ett bra sätt, vilket oroar Vänsterpartiet. Många elever som kommer till Sverige efter sju års ålder får i dag gå alldeles för länge i förberedelseklass.
I dessa klasser samlas elever med olika förkunskaper och förutsättningar. Vi ser en risk för att förberedelseklass överanvänds på bekostnad av elevers möjlighet att delta i den ordinarie undervisningen med studiehandledning på modersmålet. Studiehandledningen är i dag mycket eftersatt.
Vänsterpartiets långsiktiga ambition är att samtliga elever i grundskolan och gymnasieskolan som kommer till Sverige efter sju års ålder ska få tillgång till studiehandledning på sitt modersmål. Vi har tidigare presenterat satsningar på att förbättra situationen vad gäller studiehandledningen. Vänsterpartiets förslag om statligt huvudansvar för den svenska skolan kan också knytas till detta.
Staten får då ett större ansvar för att reda ut den ohållbara situation som finns i dag. Även möjligheten att använda prioriterade timplaner där studietid omfördelas från andra ämnen till svenska eller svenska som andra språk under en tid riskerar tyvärr att överanvändas så länge man inte förbättrar situationen gällande studiehandledning.
Det är framför allt med anledning av dessa farhågor, men även för att propositionens förslag i övrigt ska tillämpas på det sätt som det är tänkt, som vi anser att det är mycket angeläget att de föreslagna förändringarna i skollagen tidigt följs upp. En uppföljning bör göras under 2018. Jag yrkar bifall till Vänsterpartiets reservation.
Låt mig avslutningsvis gå över till ett ämne som kom upp tidigare. Jag vill tacka föregående talare som på ett tydligt sätt tog ställning mot de idéer som strider mot de demokratiska värderingar vi ska ha i vårt land. Jag är själv ett av de barn som det talades om i talarstolen.
Jag blir illa berörd när representanter för Sveriges högsta beslutande organ så tydligt markerar att de är fientliga till de demokratiska värderingar vi har kommit överens om. De människor som Stefan Jakobsson talar om är mina systrar och bröder, mina vänner och kamrater. Ingen människa är illegal.
Daniel Riazat (V):
Vänsterpartiet anser också att det finns en risk för detta, men vi menar att propositionen i sin helhet är väl uppbyggd och väl genomtänkt. Vi anser dock att det måste utvärderas inom ett par år för att se om våra farhågor infrias. Vi tycker dock inte att det behöver göras några större förändringar i propositionen.
Satsas det tillräckligt på studiehandledningen i kombination med detta kan det bli en mycket bättre situation för de nyanlända eleverna. Vänsterpartiet har också tidigare lagt fram förslag på hur det ska finansieras. Vänsterpartiet driver även frågan på kommunnivå. Som jag nämnde tidigare föreslår Vänsterpartiet dessutom att staten ska ha huvudansvaret för den svenska skolan för att garantera detta. Det är mitt svar på frågan.
Daniel Riazat (V):
Precis som Betty Malmberg sa är vi överens om fokus i denna fråga. Vänsterpartiet anser dock att propositionen kommer att förbättra dagens situation på skolorna. Enligt förslaget ska inte alla elever gå maxtiden, utan tvärtom kommer många elever som har gått i mer än två år att kunna komma in i ordinarie undervisning snabbare.
Därför anser vi att förslaget är bra, och vi tror att det kan bli ännu bättre framöver om fler partier ansluter sig till våra förslag om statligt huvudansvar för skolan och om att ge resurser till studiehandledning på modersmål, något som i dag är mycket eftersatt.
Daniel Riazat (V):
Tack, utbildningsministern! Jag vill också passa på att gratulera till posten. Det är också första gången för mig i denna talarstol, och det ska bli spännande. Tack för svaret! Frågan har lyfts upp mer och mer på senare tid.
Inför valet kunde vi se hur representanter från olika partier var överens i frågan, nämligen att inga organisationer eller partier som kränker elevers nationella identitet ska få släppas in i skolorna.
Inga homosexuella barn ska behöva bli kränkta och mötas av organisationer som på ett tydligt sätt står emot våra demokratiska värderingar. Inga judiska elever ska behöva känna att någon ifrågasätter deras existens.
Vi är överens i frågan om skolans uppdrag och att frågan måste ses över och utredas. Samtidigt är frågan viktigare än vad utredningen kan komma fram till. Det handlar om normaliseringen av rasismen i vårt samhälle - där skolan har en viktig roll.
Det handlar om något vi har sett under senare år, nämligen att rasistiska och nazistiska organisationer och partier breder ut sig i hela Europa och där Sverige inte har varit ett undantag. Jag anser att skolan har ett särskilt ansvar och att vi skolpolitiker har ett särskilt ansvar att se till att skolan blir en plats där normalisering av rasism och nazism motverkas.
Ett steg är att på ett tydligt sätt sätta ned foten vad gäller icke-demokratiska, nazistiska och rasistiska organisationer i skolan. Precis som utbildningsministern säger är skolan inte en offentlig plats. Däremot uppfattar rektorer att det är otydligt vad de får göra och inte göra i frågan.
Vi i Vänsterpartiet anser att det är helt nödvändigt för demokratin att politiska partier under ordnade former tillåts sprida information i skolan, självklart med rektorernas tillstånd, men vi tycker samtidigt att det är orimligt att partier eller organisationer som är emot demokratiska värderingar tillåts sprida information, som det tydligt uttrycks i övriga lagar och författningar.
Jag är glad att den förra regeringen tillsatte utredningen, men jag vill att den nya regeringen ska vara mer vaksam än att enbart följa utredningen. Regeringen ska uttrycka vad man själv vill att resultatet av utredningen ska bli. Oavsett vad utredningen leder till måste denna regering ha åsikter i frågan.
Före valet var det tydligt. Ibrahim Baylan, Stefan Löfven och till och med statsrådet från Miljöpartiet har varit emot att nazistiska organisationer släpps in i skolor. Det vore bra att få veta hur regeringen ser på frågan.
Daniel Riazat (V):
Tack till Gustav Fridolin för svaret. Jag instämmer i mycket av det som han har sagt, och jag tycker att regeringsförklaringen innehöll mycket som är bra just när det gäller de här frågorna. Däremot finns det ett problem med att vänta på utredningen. Jag menar inte att man skrota utredningen. Jag tycker att det är jättebra med en utredning.
Däremot finns det ett problem, och det är att det är ganska lång tid kvar tills utredningen kommer att gå i hamn. Vad händer under det år som är kvar? Jag kan berätta hur det var när jag gick på gymnasiet ganska nyligen. Det som hände vad att en nazistisk organisation fick tillstånd att komma in till vår skola. Jag som elev kände mig tydligt kränkt.
Även då var det otydligt vad som gällde, om man fick eller inte fick neka dem. Det här var människor som tidigare hade begått en rad brott, bland annat hets mot folkgrupp. Det var människor som fick eleverna i den skola jag gick i att känna ett stort obehag. Vi tog saken i egna händer. Vi anordnade protester. Vi gjorde en massa saker för att se till att höja vår röst. Men jag anser att det krävs mer tydlighet från vårt håll.
Återigen: Ja, att följa utredningen är väldigt bra. Men jag vill veta vad den nya regeringen vill få ut av en sådan här utredning. Anledningen till att jag pratade om normaliseringsprocessen i mitt förra inlägg är också en personlig upplevelse. För två år sedan var jag med på en antirasistisk manifestation i Ludvika.
En militant nazistisk rörelse attackerade oss, och jag blev misshandlad. I går satt en av representanterna för samma nazistiska organisation på sitt första fullmäktigesammanträde i Ludvika kommun.
Om utredningen skulle säga att partier som är valda till politiska organ får komma in i skolorna skulle det innebära att den här personen, som tillhör en nazistisk organisation, kanske skulle få tillträde till skolorna. Vi hade turen att det andra nazistiska partiet, Svenskarnas parti, inte fick mandat i någon av kommunerna som parti. Däremot har man lyckats genom andra partiers listor att ta sig in.
Vi vet att det finns ett problem med att enbart säga att rektorerna ska bestämma. Det är: Vad händer när rektorn inte har rätt värderingar? Vi vet att det tyvärr finns rektorer, som övriga i samhället, som har värderingar som tydligt strider mot det vi har kommit överens om vad gäller skolan och vad gäller det övriga samhället. Jag menar att regeringen måste göra mer än bara vänta på utredningen.
Regeringen måste tydligt visa vad man vill med utredningen. Vi vet att beroende på vilka som styr ett land kan utfallet bli olika vad gäller dessa frågor. Tack så mycket för svaret! Jag håller med om mycket av det du säger, Gustav Fridolin, men jag kräver ändå lite mer tydlighet mot bakgrund av vad jag har berättat.
Daniel Riazat (V):
Jag tackar åter för svaret. Jag känner till att representation i riksdagen tas upp som ett exempel i utredningen, men jag skulle vilja säga att det finns ett problem även där. Självklart hoppas vi att vi inte får in några nazistiska partier i vår riksdag.
Men vi har tyvärr sett att icke-demokratiska inslag har varit ett faktum de senaste åren i de olika parlamenten i hela Europa. Vi behöver inte gå in på orsakerna till det. Sverige har inte heller varit oberört av detta. Jag skulle vilja lyfta fram detta som ett problem. Tänk er ett land som Grekland, där det i dag sitter ett nazistiskt parti i parlamentet.
Det exempel utbildningsministern tog upp innebär att det är ett partis eventuella representation i parlamentet som ska vara avgörande för skolorna. Jag menar inte att det kommer att bli så i Sverige inom den närmaste tiden, men jag menar ändå att vi måste ha ett långsiktigt tänk. Därför är den synen problematisk. Jag vill återigen tacka för svaret. Jag är ändå nöjd.
Vi håller med varandra i frågan om nazistiska och rasistiska organisationer och partier i skolan. Jag ser fram emot att vi när den här utredningen är klar kan komma ifrån det oklara läge som råder i dag och att vi kan sätta stopp för att nazistiska och rasistiska organisationer och partier får sätta sin fot på våra skolor.
Daniel Riazat (V):
Tack, utbildningsministern, för svaret! Skolans kommunalisering och decentralisering under 90-talet och framåt syftade till att höja kvaliteten i verksamheten. I alla fall vet jag att mina partikamrater hade den uppfattningen, någonting som vi sedan kom att ändra oss i. Det var meningen att kommunaliseringen skulle ta bort hinder för lokala initiativ och utveckla skolans verksamhet efter individuella behov.
Tyvärr har vi sett att likvärdigheten har försämrats sedan kommunaliseringen, inte bara på grund av kommunaliseringen, men delvis på grund av den. Vi ser att skolor runt om i landet satsar olika mycket pengar. Skolor i en kommun satsar väldigt olika. Ibland är skillnaden inom en kommun nästan större än skillnaden mellan kommuner.
Vi ser att de barn som kanske har de allra största behoven i vissa städer ibland inte får de resurser de behöver, eftersom likvärdigheten inte finns. Kommunaliseringen har lett till detta, det visar rapporter till exempel från Skolinspektionen som har kritiserat kommunerna för att inte ha tagit sitt ansvar fullt ut.
Om jag inte har helt fel har man även från Riksrevisionen kommit med liknande rapporter, och det finns även ett antal rapporter från forskare där man kollat upp frågan om huvudmannaskapet för skolan. De senaste månaderna har vi hört hur det börjar vända i debatten om hur skolan ska styras.
Tidigare var det Folkpartiet och sedan några år tillbaka Vänsterpartiet som har drivit frågan om ett förstatligande av skolan, rent av. Nu upplever jag ändå att när vi pratar om ett statligt huvudansvar för skolan så är det fler partier som börjar gå åt det hållet i retoriken.
Det är inte längre bara Lärarnas Riksförbund som driver frågan, utan jag hör även att Lärarförbundet pratar om att staten ska ta ett mycket större ansvar. Jag tror att det är viktigt.
Utbildningsministern tar i sitt svar upp en del bra åtgärder som ska genomföras, till exempel med den nationella samlingen, utvecklingsavtalen och så vidare. Det är väldigt bra att ni vill vara med och ta ett större statligt ansvar för den svenska skolan. Jag menar dock att det inte räcker.
Med de problem som finns i dag räcker det inte med att via Skolverket bara göra granskningar av hur det ser ut. Staten - vi - måste ha huvudansvaret för skolan för att se till att de åtgärder som behövs ska kunna sättas in. Likvärdigheten handlar också om personalens villkor.
Vi måste se till att personalen runt om i hela landet har likvärdiga villkor. Det betyder inte att alla tjänar exakt på pricken lika mycket. Den svenska avtalsmodellen får sköta sådant. Men det skulle ändå leda till mer trygghet även för personalen om man hade ett mer likvärdigt huvudmannaskap för skolan, och det enda jag kan se är att staten i så fall har huvudansvaret för den svenska skolan. Detta är Vänsterpartiets åsikt.
Daniel Riazat (V):
Återigen tack till utbildningsministern! Jag instämmer; det är verkligen positiva besked som regeringen har kommit med vad gäller de punkter utbildningsministern nämner. Man kan inte riktigt jämföra det med den förra utbildningsministern, för det vore att lägga ribban väldigt lågt. En viktig aspekt som jag gärna vill ha med här handlar just om ekonomin.
Medan vi och staten är med och beslutar om lagar och regler kring skolan är det kommunerna som får ta de ekonomiska konsekvenserna. Det såg vi inte minst under alliansregeringens tid vid makten, där man beslutade om en rad förändringar men inte ville vara med från staten och finansiera dem. Detta innebar att tusentals lärare blev varslade främst i gymnasieskolan. Det blev helt enkelt stora problem inom den svenska skolan.
Detta menar jag är en väldigt tung anledning till varför staten ska ta ett större ansvar, och då menar jag även ekonomiskt. Som jag sa är det väldigt positivt med den nationella samlingen.
Frågan är om utbildningsministern är beredd att gå vidare, utreda och ha lite större och bredare diskussioner mellan partierna om det rent av skulle kunna vara så att lärarna anställs under staten.
Vi pratar ofta om en samsyn inom den svenska skolan, men är det någon fråga där vi verkligen bör ha samsyn är det inom en så här stor fråga som handlar om likvärdighet och hur stort ansvar staten ska ta för skolan.
Jag tror att det skulle gynna svensk skola, barnen, lärarna, övrig personal och även oss själva här i Sveriges riksdag och regering om vi kunde ha bredare diskussioner. Jag är beredd att sitta ned i en mycket bredare konstellation och prata om dessa frågor, för jag tycker att det är så viktigt att vi fokuserar just på likvärdigheten inom den svenska skolan.
Det är en konkret fråga om utbildningsministern är beredd att ha bredare diskussioner. Vi pratar om hur man i så fall skulle kunna gå vidare. Det som regeringen har lagt fram är bra, och det har jag inga problem med, men precis som utbildningsministern själv sa behövs det mer insatser.
För att få stöd för dem i Sveriges riksdag är det bra om flera partier är med i de diskussionerna så att vi på ett enklare och mer seriöst sätt kan förankra och utreda för att sedan gå framåt med konkreta förslag på hur vi kan gå vidare.
Daniel Riazat (V):
Tack, utbildningsministern, för svaret! Jag börjar bakifrån och kommenterar frågan om samsyn. Jag menar inte att samsyn innebär att man måste hålla med varandra om allting. Jag har nog varit tydlig under de månader jag har suttit i riksdagen om vilka frågor vi skiljer oss åt i uppfattning, till exempel den senaste överenskommelsen om betyg.
Vi ska absolut lyssna på professionen. Där har utbildningsministern helt rätt. Sedan ska vi åtminstone diskutera mellan partierna. Det som är viktigt i denna kommission är att lyfta ut de frågor där vi kan komma överens. Jag anser att frågan om statligt huvudansvar för den svenska skolan är en sådan fråga där vi skulle kunna komma fram till flera överenskommelser.
Därför är det viktigt att när frågan utformas, vilket är positivt, att vi är tydliga med att, även om paket med förslag läggs fram, lyfta ut vissa saker där vi kommer överens. Vad gäller definitionen av förstatligande av skola, kommunalisering eller statligt huvudansvar har utbildningsministern helt rätt.
Det är därför jag använder mig av begreppet statligt huvudansvar. Det är precis vad jag menar. Jag menar inte att vi behöver ta över allt. Vi behöver inte sköta lokalfrågan, men vi kan vara arbetsgivare åt lärarna. En sådan grupp kan se över dessa frågor och se vad som gynnar barnen mest.
Sedan vill jag bara påminna om att jag föddes 1991, så jag fanns knappt då!
Daniel Riazat (V):
Jag tänkte ta vid där Lena Hallengren slutade och fortsätta tala om Moderaternas budgetförslag. Jag vill också skicka med att Vänsterpartiet ser fram emot att under flera år framöver få se budgetförslag från Moderaterna där man inte gör några som helst besparingar på skolans budget.
Moderaterna går ut med att man inte ska spara på skolan framöver för att man ska klara av utmaningarna. På vilket sätt återspeglas detta i budgeten? Jag anser inte att Lena Hallengren fick något svar om detta. Jag har också en till fråga och en synpunkt som jag vill framföra för Camilla Waltersson Grönvall. Det handlar om de nyanlända barnen.
Många av oss som sitter härinne kan hålla med om precis vartenda ord som Camilla Waltersson Grönvall sa i sitt anförande. Men problemet i dag är inte enbart att det är många nyanlända barn som kommer till vår svenska skola. Det handlar också om att vi har haft en borgerlig regering som inte har sett till att bygga upp ett system, trots att det under ett antal år har varit fler barn som har kommit till den svenska skolan.
Det är detta som har lett till det läge vi har i dag, där det behöver vidtas panikåtgärder och man måste se över alla lagar och regleringar för att ha ett värdigt mottagande för nyanlända barn i skolan. Vad har Moderaterna gjort vid regeringsmakten i åtta år för att se till att bygga upp ett sådant system?
Låt mig också återkomma till julhälsningen och tacka för den från Vänsterpartiets sida och också önska Camilla Waltersson Grönvall en god jul. När nu Moderaterna är med och driver frågan om tillfälliga uppehållstillstånd och gränskontroller vet jag dock inte om denna hälsning från Moderaterna bör gå ut till alla människor som kommer att påverkas av denna politik.
Daniel Riazat (V):
Jag tackar Camilla Waltersson Grönvall för svaret. Frågan återstår fortfarande. Både jag och Lena Hallengren undrade hur Anna Kinberg Batras uttalande återspeglas i det budgetförslag som ni har presenterat och som ni tänker rösta för.
Den andra frågan gäller de nyanlända barnen och varför Moderaterna under många år vid makten inte byggde upp ett system så att vi åtminstone till viss del kunde ha sluppit dagens panikåtgärder. Självklart befinner vi oss i ett läge där väldigt många personer kommer samtidigt.
Oavsett om det är rödgröna eller blå kommuner måste man se över hur man kan förenkla och förbättra systemet för att få till stånd ett värdigt mottagande och skolgång. Invandringen till Sverige är dock inget nytt. Att det kommer nyanlända barn till skolan är inget nytt. Moderaterna har suttit vid makten under åtta år då det har kommit väldigt många barn från andra länder, varav många ensamkommande.
Då är frågan: Hur kommer det sig att man nu talar om att vi måste satsa mer när man inte gjorde det under sina år vid makten? Jag menar att det handlade om att ni prioriterade skattesänkningar före välfärden och skolan. Jag vill ha ett svar på de frågor jag har ställt, för jag tror att de som tittar på debatten eller kommer att läsa den i efterhand vill ha ett svar från Moderaterna.
Daniel Riazat (V):
Jag måste säga att jag blir mycket provocerad när jag hör Stefan Jakobsson tala om få kompetenta lärare i den svenska skolan. Lena Hallengren tog också upp detta i sin replik.
Jag undrar verkligen hur många skolor som Stefan Jakobsson och Sverigedemokraterna har varit ute i. Dagligen går tiotusentals lärare till sitt arbete och gör sitt absolut bästa för att se till att ge eleverna den utbildning som de har rätt till. Stefan Jakobssons kommentar är därför mycket provocerande. Jag tänkte fokusera på någonting annat. Jag tänkte fokusera på Sverigedemokraternas vändning när det handlar om vinster i välfärden och inte minst i skolan.
Under många år har vinstdrivande aktörer skördat stora pengar inom den svenska skolan på bekostnad av elever och på bekostnad av personal och kvalitet. Sverigedemokraterna sa före valet: Vi ska se till att sätta stopp för dessa giriga aktörer. Vi ska se till att sätta stopp för riskkapitalbolagen. Vi ska se till att sätta stopp för resursslöseriet och se till att alla skattepengar går till det som de är avsedda för, och i detta fall till skolan.
Men sedan hände någonting. Efter att Sverigedemokraterna hade haft ett antal möten med Svenskt Näringsliv och andra aktörer vände de helt plötsligt i denna fråga.
På den senaste kongressen, landsdagarna eller vad ni nu kallar det, beslutade ni att ni inte längre bara ska ha en fascistisk framtoning utan också mycket tydligt gå in i en mer nyliberal och kapitalistisk tolkning av i detta fall skolpolitiken. Jag undrar: Hur kommer det sig att Sverigedemokraterna sviker sina väljare på detta område?
Hur kommer det sig att Sverigedemokraterna anser att det är okej att vi har aktörer som tjänar miljarder i skattepengar på våra elever och personal i stället för att satsa på kvaliteten?
Daniel Riazat (V):
Man kan ju vrida debatten och försöka få den att endast handla om att sätta epitet, vilket jag inte ens har gjort på just Stefan Jakobsson utan på det parti han företräder. Debatten handlar dock om någonting annat. Det var ett bra försök att komma undan från vad det egentligen handlar om, nämligen att med siffertrixande kunna säga att det handlar om väldigt små summor.
Faktum är att de utredningar som har gjorts när det gäller vinster i välfärden visar att över 10 miljarder per år har tagits ut av vinstdrivande aktörer. En stor majoritet av pengarna har gått till skatteparadis. Det är precis det Sverigedemokraterna indirekt och direkt har varit med och stöttat under Alliansens tid vid regeringsmakten.
Även i dag väljer man att på ett väldigt tydligt sätt företräda de giriga aktörer som vill sko sig på våra barn och vår personal.
Frågan blir återigen, Stefan Jakobsson: Hur kommer det sig att Sverigedemokraterna i valrörelsen sa att man tänker se till att stoppa de giriga aktörerna som gör sådana övervinster, men därefter - ganska kort tid efter valet, får jag väl säga - inledde samtal med de delar av näringslivet som företräder den här frågan och helt plötsligt ändrade sig?
Hur kommer det sig att Sverigedemokraterna gjorde på det sättet? Sedan måste jag återkomma till det faktum att det budgetförslag Sverigedemokraterna lägger fram inte på något sätt är en realistisk budget. Det har sagts tidigare. Vad ni än kommer att göra kommer det nämligen att finnas människor som ser ut som jag och andra i den här riksdagen, och det kan ingen sverigedemokratisk budget sätta stopp för.