Staffan Danielsson (C):
Monica Green sade att regeringen inte har utnyttjat de goda åren. Det är väl precis tvärtom. Regeringen har sett till att vi har många fler i arbete och har minskat utanförskapet. Hade vi inte haft en alliansregering hade Sverige varit i ett bekymmersamt läge för att möta den kris som nu kommer. Världen har drabbats av den här krisen - det känner vi alla till. Det är en djup lågkonjunktur. Efterfrågan sjunker dramatiskt på många produkter, vilket leder till kriser som har exemplifierats i interpellationerna.
Sverige är ett rätt litet, exportberoende land, och vi drabbas självfallet också av en sådan här väldig internationell avmattning. Om den här krisen hade inträffat hösten 2006 hade Sverige stått mycket sämre rustat att möta denna utmaning. Nästan 200 000 fler personer hade varit i utanförskap, och många fler hade uppburit a-kassa, sjukförsäkring eller aktivitetsersättning och varit i arbetsmarknadspolitiska åtgärder redan före krisen.
Utan en alliansregering de senaste två åren och de åtgärder som den har genomfört för att få fler i arbete och minska utanförskapet hade Sveriges situation varit betydligt sämre i dag. Visst har regeringen fått kritik - inte minst från dagens interpellanter - för de skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare som har genomförts för att få fler i arbete, för förändrade regelverk och ersättningsnivåer i våra försäkringssystem och för många andra nödvändiga förändringar som har genomförts.
Jag tror dock att allt fler svenskar nu inser hur nödvändiga regeringens åtgärder har varit och vad regeringens politik har betytt för att så många fler har kommit i arbete och för att Sverige nu står väl rustat med en stark ekonomi för att kunna möta och motverka krisen bättre än de allra flesta länder.
Regeringen har också handlat snabbt och drivit på internationellt för att stabilisera finanskrisen, för att samordna insatserna i Sverige, och har en hög beredskap för de ytterligare åtgärder som kan behöva vidtas, vilket näringsministern har redovisat här. Interpellanterna tar sin utgångspunkt i orterna Tidaholm, Stockholm och Skövde, där företag har varslat om uppsägning. Det är alltid allvarligt.
De föreslår åtgärder för att stärka småföretagens konkurrenskraft, mer pengar till arbetsmarknadspolitiska insatser och mer pengar till a-kassa. Vi känner igen förslagen. De efterlyser hur näringsministern avser att utveckla näringslivet i till exempel Tidaholm med omnejd. Jag tycker att frågan är lite snävt ställd. Den kunde självfallet i så fall ha ställts på liknande sätt över hela landet, eftersom krisen är världsomfattande och berör hela landet. I så fall hade näringsministern fått tillbringa en stor del av sin tid här i kammaren.
Socialdemokraternas förslag är märkvärdigt koncentrerade till skattehöjningar och utgiftsexplosioner, och man skjuter från höften med en rad spretiga förslag mest varje dag. I Sveriges förhållandevis starka situation är det bra med en regering som har hög beredskap och som kan sätta in väl avvägda insatser i rätt tid med en uthållighet även för en längre tid om lågkonjunkturen blir lång.
Den här diskussionen bör därför i hög grad avse regeringens samlade politik för att förbättra företagens villkor och konkurrenskraft, för att skapa förutsättningar för en hög sysselsättning och för att överbrygga en djup lågkonjunktur med riktade insatser med god tajmning.
Jag tycker att det är uppenbart att regeringen förtjänar beröm för sin målmedvetna jobbskaparpolitik sedan den tillträdde, och utifrån dess goda resultat och de nya åtgärder som sätts in med nästa års statsbudget samt med de starka ekonomiska muskler som finns i beredskap för ytterligare insatser kan Sverige möta och motverka lågkonjunkturen så bra som det är möjligt.
Jag skulle däremot bli orolig om Sverige skulle följa de rätt nervösa socialdemokraternas alla gamla och nya utgiftsförslag, för att inte tala om vad deras samarbetspartier slåss för i form av utgiftsexplosioner i offentlig sektor och nya pålagor för till exempel biltrafiken.