Helene Petersson (S):
Jag tackar kulturministern för svaret. Jag hade dock förväntat mig något mer av svaret i dag eftersom jag vet att tjänstemän var nere i Bryssel i går och att vi kommer att få en redogörelse i KU på torsdag. Antingen kommer ministern med lite mer senare i denna debatt, eller också får jag avvakta till torsdag för att höra vad som kommer. Jag tycker ändå att det går för sakta.
Ministern säger att KU har granskat denna fråga. Jag ska inte backa tillbaka eftersom vi, precis som det står i svaret, har haft en rejäl omgång med detta. Jag vill bara påpeka att KU inte var enigt. Vi är inte eniga om att hanterandet var korrekt, och Socialdemokraterna har också skrivit en reservation i denna fråga. Men jag tycker alltså att det går för sakta.
Det känns fortfarande som att man lägger frågan i kommissionens knä och att det är ett sätt att förhala processen. Det finns två vägar att gå om man vill genomföra något eller om man tvärtom inte vill genomföra något. Den ena är att säga ja eller nej. Den andra är, om man inte säger nej, att hitta på skäl för att fördröja detta.
Den 13 juni fick de politiska partierna, precis som ministern säger, information om vilka ståndpunkter som medarbetarna skulle framföra vid mötet i Bryssel. Vi fick också en kort rapport, som vi blev utlovade via mejl, och det är bra. Men kommissionen ville ha mer information. Departementet skulle analysera, och fler möten skulle äga rum under hösten. Det känns minst sagt segt. Det händer mycket på medieområdet och i väldigt snabb takt, vilket vi kommer att debattera i nästa omgång.
Vi socialdemokrater tycker att det är dags att ministern själv tar tag i frågan och inte helt och hållet låter den vara på tjänstemannanivå. Frågan måste komma framåt. Om det blir långdragna diskussioner med kommissionen, som det verkar ha blivit om presstödet, är det ministerns ansvar att lyfta fram frågan. Det är en viktig fråga för en stor del av den svenska pressen. 75 tidningars existens är hotad om driftsstödet upphör, det är alla överens om.
Professor Karl-Erik Gustafssons utredning visade tydligt, och även en annan medieekonom uttrycker, att vi bara kan konstatera att presstödet bidrar till att en del andratidningar överlever men som annars inte skulle ha gjort det. Om annonsintäkterna inte hade varit så höga under det senaste året tack vare högkonjunkturen hade det sett värre ut.
Vad som sker är att tidningarna ute i landet minskar sina upplagor och antalet utgivningsdagar. De enda som tillkommer och ökar är möjligtvis tidningar utgivna i rika områden som Lidingö och Täby. Tidningarna behöver den uppräkning som riksdagen har beslutat om. Under 2006 minskade 80 procent av flerdagarstidningarna sina upplagor.
Nya endagstidningar kommer eventuellt att starta i Storstockholmsområdet - i Täby. I Lidingö diskuterar man en utökning till två dagar av en tidning. Men antalet sexdagarstidningar minskar. Under 2006 minskade två tidningar sin sexdagarsutgivning, och liknande förändringar förväntas under 2007. Alla tidningar har höjt sina priser. Men det får också en negativ effekt för dem som har små inkomster.
Tidningen är kanske det första som man väljer bort. Hur går det då med det demokratiska uppdraget om mångfald? Det blir få förunnat att läsa en dagstidning. Det blir förunnat dem med stora inkomster.