KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ibrahim Baylan (S):
Jag vill tacka ledamöterna för engagemanget. Det här är ju, precis som vi har hört tidigare här från Runar Filper och Ann-Charlotte Hammar Johnsson, ett fiske med långa traditioner i vårt land. Men orsakerna till att vi är där vi är, som båda ledamöterna var inne på, är flera.
Det handlar om miljögifter, och det handlar om andra typer av ingrepp i naturen. Vårt behov av ren el är ett sådant exempel, som Runar Filper ställde en fråga om och som jag ska återkomma till. Det handlar också om de predatorer vi pratade om. Fru talman!
Kontentan av detta, och det är det som vi måste ha för ögonen, är att rekryteringen av ål har minskat med 90-95 procent de senaste 45 åren. Det är själva grundproblemet.
Men då måste vi också vara säkra på att ålbeståndet börjar både stabiliseras och stärkas. Fru talman! Runar Filper ställde en konkret fråga om hur jag ser på att intensifiera arbetet när det gäller vattenkraften. Jag har i allra högsta grad, i min roll som energiminister tidigare, jobbat med just detta.
Tillsammans med ett stort antal partier i Sveriges riksdag jobbade vi fram ett program som innebär att vi ska gå igenom hela vår vattenkraft och modernisera den och se till att vi kan använda den.
Det är klart att det i många stycken är en välsignelse för vårt land att vi har tillgång till så pass mycket vattenel som vi har - både för att den är förnybar och naturligtvis också för att den passar väldigt väl ihop med många av de andra elslagen som just nu växer. Det har handlat om att se till att minimera påverkan på miljön och faunan, alltså djuren.
Det arbetet pågår, fru talman. Det är naturligtvis alltid en bedömningsfråga, men jag tror att det över tid kommer att spela roll i det här arbetet med att stärka ålbeståndet i vårt land. Ann-Charlotte Hammar Johnsson frågade om hur jag ser på hur hållbart det är.
Jag tror inte att det finns något annat sätt än att jobba just med de andra europeiska länderna just av det skäl som jag redogjorde för, alltså att detta inte är något som något enskilt land förfogar över helt och hållet med tanke på hur ålen rör sig till exempel. Jag återkommer gärna till den diskussionen.
Ibrahim Baylan (S):
Jag tror inte att det är någon mening att försöka få det att framstå som att det skulle vara ålfiskarnas fel eller att ställa ålfiskarna mot alla de andra orsakerna till att vi är där vi är.
Vi kan nog alla vara överens om att det handlar om såväl fisket som skarven och de ingrepp som vi har gjort i naturmiljön, till exempel för att producera elektricitet på ett rent och bra sätt. Som Ann-Charlotte Hammar Johnsson påpekar kan andra miljögifter ha påverkat detta. Vi kan likväl konstatera att situationen är allvarlig - en minskning med 90-95 procent på 45 år.
Det finns bara ett enda sätt att garantera ålfiske i vårt land framöver för att kunna bevara traditionerna och kunna utveckla näringen. Det är att det finns ål också i framtiden. Svaret på Runar Filpers fråga är alltså för min del ganska enkelt. Om vi kan säkra ett bestånd som också växer blir det mycket enklare att fiska.
Om vi kan vara säkra på detta finns det inte heller i framtiden något behov av den typen av begränsningar. I detta ingår naturligtvis också, vilket jag tyckte att jag sa i mitt inledande anförande, åtgärder för att begränsa skarvens påverkan på just ålbeståndet.
Det handlar både om att länsstyrelserna kan besluta om den typen av skyddsjakt och om att regeringen den 6 maj i år tog beslut om att också den enskilde under vissa förutsättningar kan ta ett sådant initiativ. Målet och ambitionen är att minska skarvens påverkan. Fru talman! Man kan sitta och peka på att det ena orsakar mer skada än det andra eller så kan man konstatera att vi är där vi är.
Ja, vi vill ha ett starkt ålbestånd av många olika skäl. Ett av de bästa skälen är att det också möjliggör att den typen av traditioner och näringar kan överleva och vara hållbara över tid. Där är vi inte i dag. Även om vi i dag har lite olika roller som ledamöter och företrädare för regeringen tror jag att vi i grund och botten är överens om just den saken.
Ibrahim Baylan (S):
Låt mig börja med att tacka både interpellanten och Ann-Charlotte Hammar Johnsson för en bra diskussion i en angelägen fråga. Jag tror att vi i grunden är överens om att ifall vi också i framtiden ska kunna ha ett ålfiske krävs det att vi gör vårt yttersta, i form av insatser när det gäller att minimera vattenkraftens påverkan, skarvens påverkan och genom att arbeta för att se till att många av ålynglen överlever.
Det är en ganska komplicerad livscykel de har framför sig i vattnet. Det i sin tur kan säkra en population som kan börja växa sig starkare. Då kan vi också vara helt säkra på att vi kan ha ett ålfiske framåt i tiden. Jag tror att det i grund och botten är detta vi ska fokusera vårt arbete på med hjälp av de fonder som vi har inrättat.
Det handlar om de förändringar som nu sker inom vattenkraften, till exempel när det gäller moderna miljökrav, men också naturligtvis de övriga fonder som exempelvis HaV har till sitt förfogande för att kunna göra det här. Vi ska naturligtvis också fortsätta jobba tillsammans med Europeiska unionen.
Som svar på Runar Filpers fråga utesluter jag inte några åtgärder som vi på fullaste allvar tror kan säkra upp ålbeståndet och därmed också i längden möjliggöra fiske på ett sätt som bidrar till och utvecklar kulturarvet och den besöksnäring som detta kan vara en del av.
Ibrahim Baylan (S):
Utan att upprepa mig alltför mycket kan jag säga att denna förändring inte kommer utifrån något missnöje med hur Jägareförbundet har genomfört detta, utan tvärtom. Inget är någonsin så perfekt att det aldrig kan förbättras, men jag tycker att det i långa stycken har fungerat väl.
Förändringen kommer inte heller utifrån några konspirationsteorier av något slag, utan anledningen, fru talman, är precis den jag nämnde i mitt första anförande. Man kan naturligtvis sticka huvudet i sanden och säga: Nej, vi tycker inte om det som EU säger, och därför struntar vi i det!
Men båda ledamöterna är väl medvetna om att när Europeiska unionen inleder ett pilotprojekt och, i det här fallet, tittar på vårt sätt att göra saker och ting sker det inte av en slump. Ofta, men inte alltid, ligger det en anmälan bakom.
Det ser man när man tittar på detta i enlighet med de lagar som har funnits tidigare, och parallellt med detta har också upphandlingslagstiftningen förändrats över åren. Det känner ledamöterna väl till, för det är inte så länge sedan detta röstades igenom just i den här riksdagen - fyra fem år sedan. Det gällde en förändrad upphandlingslagstiftning också i detta sammanhang. Vi är väldigt angelägna om att få bestämma om detta själva.
Om vi inte hade gjort något hade vi riskerat att få ett beslut i Europeiska unionen som snarare hade bakbundit oss. Det var mot bakgrund av att vi aviserade till Europeiska unionen att vi avsåg att titta på frågan som man stängde sitt pilotprojekt förra året. Det är inte så länge sedan.
Detta är dessa två kunniga ledamöter väl medvetna om, även om jag förstår att det vid ingången av ett valår alltid är lite frestande att skylla på någon - i det här fallet på Miljöpartiet eller på lite allmänna konspirationer. Dessutom kan vi, fru talman, som ett stöd för det jag säger se på resultatet.
När den första behandlingen har skett kan vi konstatera att av de medel som har beviljats har lejonparten gått just till Jägarnas Riksförbund. Och varför det? Jo, naturligtvis därför att de, som jag sa tidigare, i långa stycken gör en heroisk insats när det gäller viltvården i vårt land.
Som jag sa tidigare handlar det också ofta om ett ideellt engagemang. Fru talman! När det gäller de medel som hittills har beviljats var det endast två av de totalt 18 organisationer som sökte bidrag i maj i år som beviljades bidrag.
Den ena organisationen var Jägarnas Riksförbund, som fick 8,4 miljoner kronor, och den andra var en jakthundsklubb som fick 300 000 kronor. Det var dessa båda som fick bidrag, och jag menar att detta talar sitt tydliga språk.
Det borde också få ledamöterna att se fakta: Den här förändringen syftar just till att vi ska kunna utveckla uppdraget och naturligtvis se till att säkra att det sker i enlighet med de lagar och förordningar och de åtaganden Sverige har att följa som medlem i Europeiska unionen. Så, fru talman, låt nu inte något som egentligen inte är partiskiljande låta som att det är det, för det är det inte!
Ibrahim Baylan (S):
Om utgångspunkten för hela debatten är att det allmänna uppdraget är avskaffat när det inte är det blir det naturligtvis funderingar över om det är ett inslag i en valrörelse snarare än fakta. Fakta är att det allmänna uppdraget i allra högsta grad finns kvar. Vi har gjort en förändring efter påstötning från Europeiska unionen - ja, det går inte att blunda för det.
Ann-Charlotte Hammar Johnsson menar att detta har avslutats. Det avslutades efter att regeringen svarade EU-kommissionen att regeringen avsåg att se över det. Det är klart att man därefter skulle ha kunnat låta bli att göra något, men då tror jag att man hade tagit en väldigt stor risk med en verksamhet som fungerar väldigt väl.
Vi hade då kunnat få ett mycket skarpare beslut i Europeiska unionen än när vi själva förfogar över detta på det sätt som vi gör - till fromma för viltvården, ska jag säga. Ja, man kan naturligtvis hålla på och banka varandra i huvudet mellan riksdagens partier, men det går inte att blunda för verkligheten och sticka huvudet i sanden när vi har förändringar i lagstiftning. Varför görs detta?
Jo, det ska hålla enligt de lagar och förordningar som vi har i dag, inte bara utifrån hur de såg ut förr. Och här har det skett lagförändringar som både våra jurister och, som sagt, Europeiska unionen har uppmärksammat. Fru talman!
Runar Filper säger så här: Ja, vid första praktiska utfallet av den här förändringen ser det inte så dramatiskt ut, utifrån ett jägarperspektiv. Men hur kommer det att se ut framåt? Jag menar nog att själva riktningen i grund och botten är densamma. Det beror på att man fortfarande måste hålla sig till samma lagar.
Vi har inte gjort om definitionen av viltvård till exempel, utan det är samma regler som har gällt tidigare och som i många stycken har levererat goda resultat. Det vill jag verkligen ge en eloge till landets jägare för. Sedan vet vi - och det tror jag att vi alla är medvetna om - att detta inte är någon statisk verksamhet. Verkligheten förändras hela tiden. Ta de vildsvin som Runar Filper pratar om!
Häromdagen presenterade jag förslag för att ytterligare stärka resurserna just för att vi ska kunna hantera vildsvinsstammen. Det är klart att jägarna har en nyckelroll där. Ska vi kunna minska den ökande populationen av vildsvin krävs det naturligtvis att vi har den typen av systematisk viltvård. Då blir naturligtvis resurserna en nyckel.
Det är mot den bakgrunden, tror jag, som det visar sig i de utfall som vi hittills har av den här förändringen att det är Jägarnas Riksförbund som har fått de resurserna. De gör nämligen just denna viktiga insats.
Ibrahim Baylan (S):
Låt mig börja med att tacka både interpellanten, Runar Filper, och Ann-Charlotte Hammar Johnsson, som deltagit i debatten. Hade det varit som det påståtts, att det allmänna uppdraget hade upphört, vilket är helt felaktigt, hade jag låtit precis likadan som interpellanten. Så är inte fallet. Det allmänna uppdraget finns fortfarande kvar, för vi har ett stort behov av det.
Däremot har vi sett ett behov av att förändra det så att det också är i enlighet med de lagar och förordningar vi har och de åtaganden vi har gentemot Europeiska unionen. Vi gör det därför att alternativet, tror jag, hade varit att någon annan hade bestämt detta åt oss, och det tror jag hade varit ännu sämre. Det tror jag att vi kan vara helt överens om i denna kammare.
Jag kan lugna de jägare som lyssnar på den här debatten, men också interpellanterna. Avgifterna som samlas i den här fonden får användas för att främja viltvården och andra liknande ändamål som är i enlighet med jaktlagen, Runar Filper. Det är så det är.
Det är alltså inte ändamålet och inte definitionen av viltvård som har förändrats, för det är i enlighet med lagen. Detta har myndigheter naturligtvis att följa fortsatt. Sedan tror jag att både Runar Filper och Ann-Charlotte Hammar Johnsson väl känner till att jag som minister inte på förhand kan peka och säga något när det gäller just den typen av myndighetsutövande. Då tror jag att samma ledamöter ganska raskt hade KU-anmält mig för ministerstyre.
Men när det gäller ändamålet och vad detta ska gå till regleras det i lag, och det har naturligtvis myndigheter att följa. Och när vi nu ser på den första praktiska användningen av den nya ordningen ser vi att det framför allt är Jägarnas Riksförbund som får pengarna.
Ibrahim Baylan (S):
Runar Filper har frågat tidigare landsbygdsministern hur hon ser på möjligheten att föreslå ett förbud mot trålning med fartyg större än tolv meter långa inom svensk ekonomisk zon, det vill säga tolv nautiska mil, för att på så sätt gynna det småskaliga traditionella kustfisket. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan.
Regeringens övergripande inställning är att arbeta för ett hållbart fiske och för mer hållbara fiskemetoder och redskap samtidigt som vi genomför åtgärder för att förbättra havsmiljön. Likt tidigare landsbygdsministern informerat om vill jag understryka att en rad åtgärder har vidtagits och pågår då det småskaliga och kustnära fiskets konkurrenskraft är en viktig fråga för mig och regeringen.
Fru talman! Det är Havs- och vattenmyndigheten som har regeringens uppdrag för bevarande, restaurering och hållbart nyttjande av sjöar, vattendrag, hav och fiskresurserna. Sverige, genom Havs- och vattenmyndigheten, genomför kontinuerligt datainsamling avseende fiskbestånden genom årliga övervakningsprogram. Tyvärr, fru talman, finns nedåtgående trender för strömmingen i centrala Östersjön.
Orsakerna till de nedåtgående trenderna är dock inte entydiga eftersom det är många faktorer utöver fisket som kan påverka sillen eller strömmingen.
Tillräckliga vetenskapliga underlag som tydliggör orsakssamband är en förutsättning för att bedöma vilka åtgärder som är rätt att vidta för bevarande och förvaltning av fiskbestånden.
Regeringen har uppdragit till Havs- och vattenmyndigheten att utreda hur fiskeregleringarna kan utvecklas för att skydda kustlekande bestånd av sill i norra Egentliga Östersjön. Uppdraget ska redovisas till regeringen senast den 31 mars 2022. Jag följer arbetet med att förbättra miljösituationen och kunskapen om fiskbestånden i Östersjön kontinuerligt.
För mig och regeringen är det viktigt att det även i framtiden finns förutsättningar för ett småskaligt kustnära fiske och en konkurrenskraftig fiskerinäring som levererar och bereder fiskeriprodukter i hela vårt land.
Ibrahim Baylan (S):
Själva grundfrågan för denna interpellation är hur vi ser på möjligheten att föreslå ett förbud mot trålning med fartyg längre än tolv meter inom svensk ekonomisk zon och på det sättet gynna det småskaliga traditionella kustfisket.
Vi fick ju höra lite grann från Runar Filper om det som pågår i Nordsjön och de möjligheter som finns. Bara för att understryka fakta är det ju så, fru talman, att en medlemsstat får vidta så kallade icke-diskriminerande åtgärder för bevarande och förvaltning av fiskbestånden och för att bibehålla eller förbättra bevarandestatusen för de marina ekosystemen inom en gräns på 12 nautiska mil från baslinjen.
Det framgår av artikel 20 i Europaparlamentets och rådets förordning från december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken. Det förutsätter dock att det finns tillräckliga vetenskapliga underlag som visar att det finns orsakssamband för att kunna vidta åtgärder. Det var mot den bakgrunden, fru talman, som jag i mitt inledande anförande sa att det i dag inte finns den typen av vetenskapliga underlag.
Betyder det att det inte finns ett sådant orsakssamband? Nej, det behöver det inte betyda, utan det betyder att man kanske inte har tittat på det i tillräcklig grad. Men ska man vidta den typen av åtgärder måste man också ha vetenskapliga fakta för att det ska hålla. Det är nämligen en sak vad man själv vill och vad man kan misstänka, men man måste också visa att det är så.
Sedan är frågan komplicerad; precis som när det gäller ålen är det så att det inte finns bara en orsak. Vi pratade tidigare om skarven, och vi har diskussionen om sälar. Vi har även en diskussion om hur vi tidigare har behandlat vår vatten- och havsmiljö, vilket tyvärr också påverkar fiskbestånden. Sedan har vi själva fisket.
Själva grunden för fisket - oavsett om det gäller kustnära fiske eller fisket över huvud taget - är naturligtvis att vi kommer till rätta med bestånden och att de kan säkras och vara livskraftiga. Mitt svar är egentligen att jag självklart inte utesluter åtgärder men att det först måste finnas fakta på bordet att utgå ifrån.
Det handlar om att kunna åtgärda rätt problem och om att den typen av åtgärder sedermera ska hålla även juridiskt. Ann-Charlotte Hammar Johnsson hade ett antal frågor, men låt mig bara kort säga att det är klart att vi ständigt tar emot ny information.
Det är klart att det i sig påverkar såväl myndighetsuppdrag som regeringsbeslut, eller för den delen de förslag som vi lägger fram till riksdagen när det handlar om budgetbeslut och - naturligtvis - lagändringar. I detta ska jag också säga att det, vilket jag tror att ledamoten är väl medveten om, nästan alltid finns motstridiga intressen som man måste försöka balansera och hitta en väg framåt med.
I det här fallet ska vi alltså se till att vi har starka populationer av tumlare, strömming och så vidare, men det ställs också mot andra intressen. Ta till exempel den diskussion vi just nu har om havsbaserad vindkraft, som ju ofta ställs mot tumlare, möjligheten att fiska och så vidare.
För oss handlar det alltid om att med ny information se till att göra nya bedömningar och lägga fram förslag som är balanserade.
Ibrahim Baylan (S):
Låt mig börja i den sista änden. Det är klart att regeringen gör det, både utifrån den information som kommer och inte minst utifrån det engagemang som framkom nu när Ann-Charlotte Hammar Johnsson läste upp hur många som står bakom detta. Men som jag sa tidigare är det ofta så att man med ny information måste titta över frågorna ordentligt och se till att det blir en bra balans. Fru talman!
I sitt tidigare inlägg frågade Ann-Charlotte Hammar Johnsson mig något som jag inte hann svara på, nämligen om min ambition. Vi har väl alla stort hopp om att vi med hjälp av vaccineringskampanjen håller på att komma till ett nytt stadium när det gäller möjligheterna att röra sig i landet och resa - också vi i våra roller som förtroendevalda och statsråd. Det är klart att vi vill göra det så fort det är praktiskt möjligt.
Det kanske kan låta konstigt om jag som innovationsansvarig minister säger att jag börjar bli aningen less på skärmen. Det är en fantastisk teknik, men det finns ju inget som slår den typen av besök och att träffa människor live.
Det är klart att jag ser fram emot att detta som har varit så svårt under pandemin nu förhoppningsvis kan vara möjligt: att resa ut i landet och ta del av engagemang, berättelser och förslag från människor som jobbar med detta till vardags eller har det som en del av sin fritid. Fru talman!
Runar Filper ställde en fråga om ytterligare åtgärder. Regeringen har ju redan vidtagit åtgärder, exempelvis när det gäller skarven som vi pratade om tidigare i samband med ålfisket. Det finns nu en möjlighet till skyddsjakt som också en hel del länsstyrelser använder sig av.
I maj i år införde vi dessutom möjligheten för enskilda att jaga skarv under vissa förutsättningar, just i akt och mening att komma åt en del av de problem som Runar Filper pekar på. Vi har också den skyddsjakt på säl som ledamoten pekar på. Allt detta visar att vi har en pragmatisk inställning för att hitta just den balans som jag pratade om tidigare.
Det är klart att jag inte utesluter ytterligare åtgärder. Om det visar sig att en del av de åtgärder man vidtagit för att uppnå ett visst syfte inte fungerar måste man rimligtvis också titta över andra åtgärder och addera på med dessa så att man kommer i mål med det man vill åstadkomma. I det här fallet handlar det om det kustnära fisket; tidigare handlade det om ålfisket.
Här tror jag att vi i grund och botten är helt överens om att vi ska vidta åtgärder, både för att kunna komma tillbaka till den goda traditionen med ålfisket och i det här fallet för att stärka fiskbestånden så att vi kan ha denna typ av fiske oavsett om det är professionellt eller för husbehov, som det talades om tidigare.
Ibrahim Baylan (S):
Låt mig börja med att också tacka både interpellanten och Ann-Charlotte Hammar Johnsson för de inlägg som har gjorts i en viktig fråga. Här tror jag inte att det finns något partiskiljande. Målet måste vara att få tillbaka starka fiskbestånd så att vi både av kulturella skäl, av näringspolitiska skäl och av besöksnäringsskäl kan ha en livskraftig fiskeverksamhet.
Här är det ett antal åtgärder som behöver göras. En del av dessa har vi redan vidtagit; i andra fall måste vi ha vetenskapliga bevis för att kunna komma vidare. Jag är som sagt inte den som brukar börja med att utesluta åtgärder. Jag brukar dessutom vara försiktig med att säga att det bara finns en enda väg framåt. Så kan det ibland vara, men det är sällan. Ofta finns det ett antal samverkande faktorer som kan hjälpa till att hitta den balans i en fråga som jag pratade om tidigare.
Vi jobbar med detta och kommer att fortsätta göra det. Jag räknar med att också ledamöternas engagemang i frågan kommer att fortsätta, så vi lär väl både ses och höras i denna fråga, antingen i utskott eller i denna kammare.
Ibrahim Baylan (S):
har frågat miljö- och klimatministern om ministern kommer att se till att starta ett projekt, i enlighet med riksdagens tillkännagivande, som verkligen kan rädda alm och ask, hur mycket regeringen kommer att anslå till projektet i årets höstbudget samt om regeringen kommer att arbeta aktivt för att modernisera gentekniklagstiftningen.
Arbetet inom regeringen, fru talman, är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen har den 28 april i år mottagit ett tillkännagivande om åtgärder mot almsjuka och askskottsjuka från riksdagen. Beredning av tillkännagivandet pågår inom Regeringskansliet.
Även arbetet inför budgetpropositionen 2022 pågår för närvarande inom Regeringskansliet, och regeringen återkommer till riksdagen senare i september. Regeringen anser att den sammantagna GMO-lagstiftningen behöver ses över när det gäller genomförandet för viss användning av nya genomiska tekniker med anledning av den nyligen publicerade studien från Europeiska kommissionen.
Regeringen kommer att, inom ramen för den pågående processen inom EU, verka för en lagstiftning som är ändamålsenlig och tar hänsyn till risker på ett proportionerligt sätt och som är flexibel så att den står sig också vid teknisk utveckling.