Helena Lindahl (C):
Jag yrkar bifall till reservation 2 och 12. Visste du att du under din livstid kommer att behöva 800 ton mineraler och metaller? Även om inte alla vill erkänna det är nya gruvor och ökad tillgång till metaller och mineraler en förutsättning för det moderna samhället.
Många vet att Sverige är ett betydande gruvland i Europa och att mycket av vårt välstånd baseras på de malmer och mineraler som vi utvinner här, vilket flera före mig har nämnt. Inte minst i mitt hemlän Västerbotten men också i Norrbotten och Bergslagen finns en gammal tradition av brytning av malmer och mineraler.
I dag jobbar tusentals människor med att utvinna järnmalm, och det betyder mycket för dessa orter som oftast ligger på landsbygden där det kanske inte finns så många andra arbetstillfällen. Herr talman! En del frågar sig också varför vi måste öppna fler gruvor. Det är mycket diskussion om det i dag. Räcker det inte med att återvinna den metall vi redan har?
Låt oss komma ihåg att många människor i bland annat Indien och Kina reser sig ur fattigdom och blir medelklass, och de kanske eftersträvar den typ av liv som vi har. Vilka är vi att neka människor att ha samma möjligheter och förutsättningar som vi har? Vi tar ofta detta för givet.
Vi använder våra mobiltelefoner, kör bil, åker tåg på räls som tillverkats av stål och åker över broar som förbinder öar, landskap och landsändar med varandra. En annan orsak till att det behövs mer metaller är den nya avancerade tekniken, många gånger för miljöändamål.
Den kräver nya typer av metaller som inte använts tidigare i samma höga grad och som behöver tas fram i större omfattning, till exempel sällsynta jordartsmetaller, som det finns ganska gott om i Sverige. Herr talman! Vi är duktiga på metallåtervinning i vårt land, och 2013 invigdes exempelvis världens största återvinningsanläggning för elektronikskrot i Skellefteå. Många av oss här inne har besökt denna industri.
Självfallet kan samhället bli ännu bättre när det gäller återvinning, men man ska komma ihåg att återvinning bara kan ersätta en del av det ökande behovet av metaller som behövs runt om i världen. Dessutom finns även en annan aspekt som är värd att lyftas fram i sammanhanget. Eftersom vi lever i en allt oroligare värld är det bra att Sverige och EU har egen tillgång till malm och mineraler och inte är alltför beroende av andra länder.
En egen och ökad försörjningsgrad är viktig inte bara för att bibehålla vår levnadsstandard utan också för en konkurrenskraftig basindustri. Herr talman! Som jag nämnde tidigare bidrar gruv- och mineralnäringen inte bara till jobb och tillväxt på orter där det är ont om arbetstillfällen utan också till byggandet av det hållbara samhället.
Med de metaller och mineraler som utvinns i Sverige kan vi bygga den teknik som behövs för förnybar energi, solceller, batterier, elbilar och mycket mer. Industrijättarna Atlas Copco, Sandvik och ABB exporterar alla klimatsmart gruvinnovation till hela världen, och i deras utvecklingsarbete spelar de svenska gruvorna en avgörande roll som viktiga testbäddar.
Vi kan med andra ord vara stolta över den svenska gruvnäringen. Ingen annanstans tar gruvnäringen så stort miljö- och klimatansvar som i Sverige. Jag tycker att det är viktigt att påpeka detta.
Att metaller och mineraler utvinns med stor miljöhänsyn och att marken sedan återställs är av största vikt för att nå våra miljömål men också för att visa respekt för markägare och de människor som brukar marken, både för sin verksamhet och för rekreation. Herr talman! Trots att samsynen kring svenska miljökrav är stor blir handläggningstiderna för tillståndsprövningar allt längre.
Företag och organisationer i branschen slår larm om omöjliga investeringsbeslut på grund av handläggningstiderna, vilket jag inte tror är okänt för någon här inne, om brist på effektivitet hos myndigheterna och om bristande förutsägbarhet när det gäller vad som krävs för en komplett ansökan. Oklarheten kring myndigheternas hantering av ärenden är ett stort problem, och ytterst kan detta påverka rättssäkerheten.
Att dagens system med ineffektiva och utdragna handläggningstider påverkar en hel näring står klart. Exemplen är många. När tillståndsprocessen för Svappavaarafältet tog sju år i stället för förväntade fyra år gick statliga LKAB miste om intäkter på uppemot 10 miljarder kronor.
Detta är en helt orimlig situation för de företag som väntar på att få investera hundratals miljoner på vår svenska landsbygd. Det finns inget samband mellan långa handläggningstider och god kvalitet på miljöprövningar.
För att bryta den negativa trenden med skenande handläggningstider och ineffektiva tillståndsprocesser och för att säkerställa rättssäkerheten är det viktigt att regeringen nu ser över möjligheten att skjuta till extra resurser till de myndigheter som hanterar tillståndsärenden, för att korta handläggningstiderna. Sedan måste det till tydliga tidsgränser för myndigheter som hanterar just tillståndsärenden. Herr talman!
Avslutningsvis vill jag bara säga några ord om transporter på järnväg. Eftersom vi är ett exportberoende land och även ett stort land geografiskt - bara mitt hemlän Västerbotten är lika stort som Holland - behöver vi goda transportmöjligheter för gods, inte minst för gruv- och stålbranschen.
Ofta görs prioriteringar efter persontrafikens behov, och min känsla är att godset många gånger kommer i andra hand. Investeringar för godsets räkning måste göras från norr till söder, för behoven är minst sagt stora. Personligen tycker jag att det är en aning provocerande att majoriteten av alla infrastruktursatsningar görs i och omkring de stora städerna.
Det sker faktiskt på industrins bekostnad - en industri som många gånger ligger i glesare områden. Detta gör inte Sverige mer konkurrenskraftigt, snarare tvärtom. Jag ska ge er ett exempel. Ni känner säkert till att företaget Northvolt planerar att bygga en stor batterifabrik i Skellefteå.
Kombinationen av ett säkert och kontinuerligt flöde av förnybar energi och närheten till inhemsk gruv- och mineralverksamhet var förmodligen några av orsakerna till att företaget valde Skellefteå som värd för sin batterifabrik, som för övrigt är tänkt att bli en av de absolut största i Europa. Fabriken, som ska tillverka litiumjonbatterier, förväntas ge mellan 2 000 och 2 500 nya arbetstillfällen i regionen.
Även om det finns en hamn i närheten skulle det behövas en satsning på ny järnväg som effektivt kan frakta batterierna genom Sverige och ut i Europa. Men fortfarande får vi höra att det finns för lite folk för att det ska löna sig att bygga en järnväg, det vill säga Norrbotniabanan mellan Umeå och Luleå. Jag kan bara beklaga att infrastrukturfrågorna inte diskuteras mer ur ett godsperspektiv.
Utan snabba och effektiva transporter blir det svårt för ett land som Sverige, med sina långa avstånd, att konkurrera med resten av Europa och världen. Tänk gärna på det när det är dags att besluta om infrastruktursatsningar nästa gång!