Eva Olofsson (V):
Eva tvingades jobba gratis. Hon kunde jobba tolv timmar per dag men fick betalt för sju, för hemtjänstföretaget hon jobbade hos betalade inget för restiderna mellan vårdtagarna. Företagaren sade att Järfälla kommun var så dålig, och eftersom hon inte fick betalt för den tiden kunde hon inte heller betala sina anställda för den. I stället löste man det genom att lägga in långa lunchraster, som Eva aldrig hade, i schemat.
Att Eva inte jobbar kvar är kanske inte så konstigt, men många av dem som jobbar i små privata hemtjänstföretag har inget jobbalternativ. LOV-kommuner dumpar villkoren. Flera Stockholmskommuner betalar så dåligt att det är svårt att ha sjysta villkor för personalen i den privata hemtjänsten. I Sollentuna tvingas anställda jobba gratis med politikernas goda minne.
Där gjorde man en utredning som bland annat tittade på varför de små företagen klarade att jobba med mindre kostnader än den kommunala. En förklaring var att de inte betalade för restiderna. En annan var att de inte lade in ordentliga lunchraster. En tredje var att de saknade kollektivavtal. De betalade sämre löner. Det talades om Boden.
Men det är inte konkurrens på lika villkor med kommunen, för så här jobbar inte en kommun. Det här är artiklar från Kommunalarbetarens artikelserie. Den fick Guldspaden, som är ett av de finaste priser man kan få för undersökande journalistik. De visar tydligt hur avarterna kan breda ut sig när vinstintresset får komma in i äldreomsorgen.
När man införde LOV, lagen om valfrihet, sade man: Ställ inte för tuffa krav, för då får vi inte de små företagen utan bara de stora jättarna. Det var så många började. Det finns en arbetslivsforskare som heter Annette Thörnquist. Hon har nyligen kommit ut med en studie där hon har tittat på villkoren i mindre, privata företag främst i Uppsala, Örebro och Linköping.
Hon säger att rent strukturellt får man med lagen om valfrihet osäkrare anställningar, sämre arbetsmiljö och sämre löneförhållanden på många håll. Det är kanske inte så konstigt. Ett företag ska starta, man ska få i gång det och man ska få olika äldre man ska hjälpa men man vet inte riktigt hur många man får. Man vågar inte anställa så många på heltid eller på fasta tjänster.
Om man ska få det att gå runt är det bra att ha många tim- eller deltidsanställda att fylla upp med. Hon visade också på att små företag som profilerat sig med språk kanske hade tre anställa men gick ut och sade: Vi kan erbjuda hemtjänst på tio språk. När det gäller profilering är det väldigt bra att kunna uppfylla de äldres behov, men det tror jag att vi ska se till att äldreomsorgen gör överallt.
Man ska inte behöva leta efter ett hemtjänstföretag som är bra på demens om man är demenssjuk eller om ens anhöriga vill se att man får rätt hjälp. Den kompetensen ska naturligtvis finnas i hela äldreomsorgen precis som man ska arbeta med rätten till äldreomsorg och hemtjänst på sitt eget modersmål i hela äldreomsorgen.
Jag skulle vilja fråga Maria Larsson om det som blir så tydligt och som arbetslivsforskaren Annette Thörnquist pekade på: LOV i sig leder till färre heltider, mer deltider, mer otrygga anställningar och sämre arbetsvillkor, och den trycker ned personalens arbetsmiljö. Är det verkligen så vi ska få fler människor att vilja jobba i äldreomsorgen framöver?