KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Mikael Eskilandersson har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen kommer att vidta för att se till att rättsväsendet kan bidra till att tillgodose barns behov av och rätt till umgänge med båda föräldrarna. Barns rätt till kontakt och umgänge med båda sina föräldrar är viktig och något som samhället måste arbeta aktivt för att tillgodose. Det är dock barnets bästa som ska vara avgörande. Barns behov av och rätt till trygghet måste alltid gå först.
Straffbestämmelsen om egenmäktighet med barn riktar sig mot obehöriga ingrepp i eller missbruk av vårdnaden av barn och syftar inte till att skydda umgängesrätten som sådan. Straffansvaret vid gemensam vårdnad utvidgades den 1 juli 2014 från att omfatta enbart ett bortförande av barnet till att numera omfatta alla skiljanden, alltså även olovliga undanhållanden. Bestämmelsen om egenmäktighet med barn skyddar i första hand vårdnaden och vårdnadshavares rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter.
Att hålla ett barn oåtkomligt för en vårdnadshavare kan bedömas som egenmäktighet med barn, om avsikten har varit att varaktigt skilja barnet från vårdnadshavaren. Ett försenat överlämnande eller återlämnande av ett barn, eller att barnet vid vissa tillfällen inte alls lämnas för umgänge eller boende, innebär dock inte utan vidare att det är fråga om ett straffbart skiljande. Ett sådant agerande kan däremot i vissa fall i stället vara skäl för att i ett familjemål ändra i vårdnaden, boendet eller umgänget.
Åklagare hanterar ca 1 500 brottsmisstankar per år om egenmäktighet med barn, och årligen väcks ungefär 30 åtal. När bestämmelsen om åtalsprövning vid egenmäktighet med barn infördes motiverades den med att omständigheterna vid brottet ibland kan vara sådana att åtal av allmän åklagare skulle innebära ett opåkallat ingripande i privata förhållanden. Åklagarmyndigheten gjorde 2014 en granskning av tillämpningen av den särskilda åtalsprövningsregeln och kom då fram till att tillämpningen i stort sett genomgående var korrekt.
Åklagarmyndigheten har därefter även tagit fram en rättspromemoria som syftar till att ge åklagare vägledning och stöd i handläggningen av ärenden som rör egenmäktighet med barn. I sådana här fall måste man ställa sig frågan vilka medel och metoder som är mest lämpliga för att se till att barnets bästa tillgodoses och kommer i första hand när föräldrar inte kan komma överens och hitta samförståndslösningar kring sina barn.
Utöver den straffrättsliga regleringen finns som sagt verktyg i det familjerättsliga regelverket om vårdnad, boende och umgänge för att hantera sådana här situationer. Om en förälder inte följer vad som beslutats finns en möjlighet att ansöka om verkställighet. Ett beslut om verkställighet får förenas med vite, och i sista hand kan det beslutas att barnet ska hämtas. Till detta kommer de verktyg som finns inom socialtjänsten för att hantera föräldrakonflikter och andra familjerättsliga problem.
Jag anser att det i första hand är i den änden som frågor om barns rätt till kontakt med båda sina föräldrar bör hanteras, inte genom utökad kriminalisering.
Morgan Johansson (S):
Det sätt man uttrycker sig på avslöjar ofta ganska tydligt vilken ingång man har, och min ingång är barnets rätt till föräldrarna. Mikael Eskilanderssons ingång är pappans rätt till barnet, nästan alldeles oavsett vad som har hänt. Jag påstår också att vi har effektiva civilrättsliga verktyg, nämligen att man går till domstol om det inte fungerar.
Där har vi möjlighet till vitesföreläggande, och det kan bli en dom som handlar om att föräldern i det läget måste flytta tillbaka eller begära ensam vårdnad. Då kommer domstolen att utgå från barnets bästa, och det kommer att vara vägledande.
Nej, jag tror att detta handlar om Mikael Eskilanderssons vilja att i varje läge använda straffrätten när man i stället kan komma fram till bättre och mer effektiva resultat genom att använda sig av civilrätten. Jag tror också att det handlar om ett perspektiv som ensidigt ser till pappans rättigheter och där man inte tar hänsyn till mammans situation.
Jag menar att man hela tiden måste se båda sidorna i detta läge.
Morgan Johansson (S):
Nästan alla internationella undersökningar visar väl att Sverige är ett av världens mest jämställda länder. Frågar man en del av de kvinnoorganisationer som till exempel jobbar mot mäns våld mot kvinnor vilken modell man ska välja för de här situationerna tror jag inte heller att man får något större medhåll om att det är bättre modeller i andra länder. Svaret blir i alla fall inte att man ska gå i den riktningen.
Sedan har jag inga invändningar mot en ökad användning av medling, utan jag vill också se det. Det ligger ju i förslaget från utredningen, och vi arbetar med det förslaget. Men för att lösa sådana här situationer anser jag att det är framför allt civilrätten man ska använda sig av.
Där har vi effektiva rättsmedel, och vi ser till att så att säga utveckla den och använda de verktyg som finns till exempel när det handlar om vitesföreläggande. Vi jobbar vidare med utredningens förslag, och vi får se om vi under den här mandatperioden kommer att kunna lägga fram förslag för att genomföra reformer på det här området.
Morgan Johansson (S):
Från populister finns det alltid argument: Vi måste bygga fler anstalter men inte just här, för här ska vi odla morötter i stället. Det är jordbruksmark här. Jag känner Skåne väl och är ju uppväxt i Skåne, och det finns knappt någonstans i Skåne där man kan bygga utan att bygga på fantastiskt bra jordbruksmark. Det är ju så. Men då måste man helt enkelt väga intressen mot varandra.
Det bor väldigt många människor i Skåne och i södra Sverige i övrigt. Om kriminalvården ska fungera måste man ha anstalter på de platser där människor faktiskt bor. Jag bara pekade på att här står SD i kammaren och säger att vi ska ha högre straff, fler poliser och det ena efter det andra, men lokalt orkar man inte följa upp det och stå upp för det som samhället faktiskt behöver. Så agerar i grunden ett populistiskt parti.
Nu blir det ingen anstalt i Svedala, men jag vet att det finns andra kommuner i Skåne som i stället vill ha anstalten. Vi får se var vi i slutändan landar i den delen. Mikael Eskilandersson anklagar mig för att inte leverera. Den här regeringen har levererat mer på det kriminalpolitiska området än någon annan regering, skulle jag vilja påstå.
Det utbildas nu många fler poliser än tidigare, det har startats nya polisutbildningar och vi har infört ett femtiotal straffskärpningar. Vi har dessutom sett till att vi nu har ett program för att fortsätta arbeta mot den gängrelaterade kriminaliteten. Det här området, att knäcka den typen av kriminalitet, är ett av våra allra viktigaste och mest prioriterade områden.
Men man måste också kunna glädjas åt positiva resultat, till exempel när det gäller villainbrotten, butiksrånen eller annat. Man måste också se när saker och ting fungerar på ett bra sätt.
Morgan Johansson (S):
Vi kommer givetvis att fortsätta med de straffskärpningar som ger bra effekt. Vi kommer också att fortsätta att bygga ut polisen. Vi satsar även på snabbare lagföring. Ibland är det effektivaste kanske inte hårdare straff utan snabbare påföljd. I mitt interpellationssvar redogjorde jag för de försök vi nu gör. Vi går först ut i hela Stockholm, och 2022 ska vi ha byggt ut det i hela landet.
Det här innebär att vi för en stor mängd brott kan få ned handläggningstiden mellan gripande och dom från 20 veckor till 2-6 veckor, alltså ett mer omedelbart ingripande. Detta innebär i sin tur att den efterföljande brottslighet man begår efter att man har fått en dom kommer att belasta det nya straffet eftersom det betraktas som återfall i brott.
Det här har gett god effekt i de områden i norra Stockholm där vi har prövat det. Därför kommer vi som sagt att bygga ut detta i hela landet.
Enligt min uppfattning finns det ingen motsättning mellan hållningen att ha en tuff attityd till dem som begår brotten, exempelvis till dem som är gängkriminella och går omkring och tror att de äger ett kvarter eller ett bostadsområde, och hållningen att man när de väl kommer till kriminalvården ska arbeta för att minska risken för återfall i brott.
Det är faktiskt så att sedan 20 år tillbaka minskar återfall i brott efter avtjänat straff. Det tror man inte alltid när man hör debatten, men så är det. Det finns alltså en möjlighet att komma tillbaka till samhället efter att ha varit i kriminalvårdens försorg. Det tjänar alla på, inte minst framtida brottsoffer.
Ju fler som lämnar den kriminella världen, desto färre brottsoffer kommer vi att få i framtiden. Katja Nyberg försöker justera sitt förslag eftersom hon förstår att det är helt orimligt att sex stölder ska ge högre straff än ett dråp eller en grov våldtäkt. Därför säger hon att det bara är de tre grövsta brotten som ska räknas.
Det ger dock samma typ av orimliga effekter. Låt oss säga att vi har tre inbrott. Maxstraffet för inbrott är sex års fängelse, så tre inbrott skulle då ge 18 års fängelse. Det är nästan dubbelt så mycket som maxstraffen för grov våldtäkt och dråp.
En inbrottstjuv som begår tre brott skulle alltså riskera att dömas till ett nästan dubbelt så högt straff som en som begått en grov våldtäkt. Jag tror att de flesta som funderar igenom detta tänker att detta inte är helt rimligt. Men om man har den hållning som Katja Nyberg har måste man också vara beredd att bygga ut kriminalvården och att budgetera för det.
Men senaste gången Sverigedemokraterna fick chansen att rösta igenom en budget, hösten 2018, underfinansierade ni tillsammans med Moderaterna och Kristdemokraterna Kriminalvården med 300 miljoner kronor. Det första jag fick göra sedan var att skjuta till de pengar Kriminalvården behöver. En annan sak: Om man vill höja straffen måste man också se till att det kan byggas fängelser.
Då kan man inte bete sig som Sverigedemokraterna har gjort i till exempel Svedala där de har gått in för att stoppa det nya fängelsebygget. Så gör ett populistiskt parti. Att först stå här och tala om höjda straff och hårdare tag och sedan stoppa ett fängelsebygge på lokal nivå, det funkar inte.
Morgan Johansson (S):
Sanningen är den att Sverigedemokraterna röstade fram M-KD-budgeten, som underfinansierade Kriminalvården med över 300 miljoner kronor. Jag tror att Kriminalvården hade äskat 395 miljoner kronor, men de fick 85 av er, Katja Nyberg. Det första jag fick göra var att skjuta till nya pengar till Kriminalvården så att vi skulle kunna bygga ut den.
Katja Nyberg svarade inte på frågan hur man å ena sidan kan stå här i kammaren och prata om högre straff och å andra sidan stoppa anstaltsutbyggnader och verka emot det på lokal nivå. Så beter sig ett populistiskt parti som känner av vad som funkar i Svedala och vad som funkar i riksdagen och sedan inte har någon som helst koppling däremellan. Man kan inte stå här och kräva högre straff och sedan samtidigt stoppa anstaltsutbyggnader.
Katja Nyberg säger att Sverigedemokraterna avsätter mer pengar i sitt budgetförslag denna gång, men dessa pengar kommer inte att räcka långt. Om tre inbrott kan ge 18 års fängelse kommer pengarna att ta slut på en kvart. Det räcker inte långt om man skulle göra på det sätt som Katja Nyberg uppenbarligen vill göra.
Sedan är det orimligt att några inbrott kan ge dubbelt så långt straff som en grov våldtäkt eller ett dråp. Detta tror jag inte är rimligt enligt den allmänna rättsuppfattningen.
Nej, bästa sättet att komma till rätta med den här typen av flerfaldig brottslighet är att ha ett bra system för snabbare lagföring, det vill säga att ett brott kan ge en snabb påföljd eller åtgärd från samhällets sida. Därefter ska det naturligtvis finnas en bra kriminalvård som gör att man, när man väl kommer ut och står utanför grindarna, har en bra möjlighet att kunna återanpassa sig i samhället.
Detta tjänar alla på, både brottsoffer och samhället i stort.
Morgan Johansson (S):
Ludvig Aspling har frågat mig om reglerna om karenstid vid ansökan om svenskt medborgarskap bör ses över samt om den statistik som finns angående tillämpningen av karensregeln är tillräcklig. Ett av villkoren för att bli medborgare efter ansökan är att man har haft och kan förväntas komma att ha ett hederligt levnadssätt. För att kunna bedöma detta gör Migrationsverket bland annat slagningar i Polismyndighetens belastnings- och misstankeregister och i Kronofogdemyndighetens register.
I ärenden om ansökan om medborgarskap begär Migrationsverket dessutom alltid ett besked från Säkerhetspolisen om huruvida det finns några hinder av säkerhetsmässig karaktär mot att bevilja svenskt medborgarskap. Enligt praxis gäller olika karenstider - om sökanden har begått brott eller har skulder. Vid beräkningen av karenstidens längd görs en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet.
Enligt praxis tillämpas en karenstid om 25 år för förvärv av svenskt medborgarskap för personer som har varit verksamma i eller haft ett bestämmande inflytande över en organisation om vilken det är känt att verksamheten innefattat systematiska, omfattande och grova övergrepp. Migrationsöverdomstolen har i ett avgörande från 2019 uttalat att karenstiden om 25 år bör uppfattas som ett riktmärke i prövningen. Karenstiden kan därför såväl överstiga som understiga 25 år. Vid andra brott gäller andra karenstider.
Som exempel kan en person som i Sverige dömts till ett års fängelse i regel beviljas svenskt medborgarskap först sju år efter att brottet begicks. Handlingar som kan innebära att karenstid tillämpas är allt från betalningsanmärkningar till grova brott mot mänskligheten. Det är inte möjligt att i medborgarskapslagen i detalj reglera detta. Direktiven till utredningen om språk- och samhällskunskapskrav för svenskt medborgarskap och andra frågor om medborgarskap innefattar redan i dag möjligheter att utvidga prövningen av hederligt levnadssätt i medborgarskapsärenden.
Utredningen ser bland annat över frågan om det i anmälningsärenden för personer som är över 15 år bör införas ett krav på att den som anmälan gäller inte är dömd för allvarlig brottslighet. Från och med 2019 började Migrationsverket systematiskt föra statistik över antalet sökande som får avslag på grund av den så kallade 25-årsregeln. Därmed kommer vi att få en tydligare bild av hur denna tillämpas.
Morgan Johansson (S):
Nej, vi kan inte, framför allt kan inte jag stå och göra bedömningar av enskilda fall. Då skulle jag göra mig skyldig till ministerstyre och lägga mig i sådana bedömningar som Migrationsverket och domstolarna ska göra. Det kan jag inte göra. Däremot kan jag förklara hur regelverket ser ut.
Det ser ut på det sätt som jag förklarade tidigare: Om det finns en säkerhetsrisk beträffande en sökande och Säpo upptäcker detta och har information om det blir det regelmässigt nej. Sedan kan man överklaga till regeringen. Då är det jag som hanterar de frågorna.
Jag kan försäkra Ludvig Aspling om att jag tar mycket allvarligt på de ärenden som kommer till regeringen och ser vilken information som finns i de enskilda ärendena. Jag har hittills aldrig gått emot Säkerhetspolisens rekommendation i något enskilt medborgarskapsärende i den här delen. Om Säkerhetspolisen säger att det finns kopplingar till exempelvis terrornätverk och därför avråder från medborgarskap blir det ett nej rakt upp och ned.
Ludvig Aspling glider lite på vad det egentligen var som generaldirektören sa. Jag pekade på att påståendet i interpellationen om vad Mikael Ribbenvik sa inte är korrekt. Mikael Ribbenvik talade inte om något individuellt ansvar. Han uttryckte sig på ett helt annat sätt. Här glider Ludvig Aspling på sanningen. Det gör han förstås för att försöka göra en poäng.
Det är inte första gången man ser just sverigedemokrater göra på det sättet. De tror att vi inte kontrollerar källan, men det gör vi ju. När vi ser ett sådant här påstående går vi till källan och ser vad det egentligen var som sas. Ni kommer inte att komma undan med den här typen av glidningar, utan vi kontrollerar sådant. Vi ser helt enkelt vad som egentligen har hänt och vad som har sagts.
Generaldirektören pratar alltså inte om något individuellt ansvar utan uttrycker sig på ett helt annat sätt. Han uttrycker sig enligt min uppfattning precis om den praxis som gäller. Fru talman! Nej, vi ska inte ha några säkerhetsrisker som svenska medborgare. Vi ska inte ha folk som begått krigsbrott eller andra svåra brott som svenska medborgare. Det finns ett regelverk för detta, och det tänker vi se till att upprätthålla.
Morgan Johansson (S):
Om Ludvig Aspling antyder att Säkerhetspolisen inte gör sitt jobb vill jag nog påstå motsatsen. Säkerhetspolisen och Migrationsverket har ett väldigt nära samarbete om alla de ärenden som vi här har att hantera. När Säkerhetspolisen upptäcker att det kan finnas oegentligheter slår man också larm. Min bild är den att Migrationsverket lyssnar väldigt noga till vad Säkerhetspolisen säger. Blir det sedan överklaganden går det till regeringen.
Där har vi hittills i vart fall följt vad Säkerhetspolisen har sagt. Jag kan naturligtvis inte gå in i enskilda ärenden. Det kan jag inte göra. Men jag kan försäkra Ludvig Aspling om att såväl Säkerhetspolisen som Migrationsverket tar mycket allvarligt på den här typen av ärenden. Sedan beror det på vilken information man har i det enskilda fallet. Det är myndigheterna som ska göra den bedömningen.
Ludvig Aspling tillstår sedan i debatten att han kan ha missuppfattat det. Det har han gjort enligt min uppfattning. Det finns ingen formulering om individuellt ansvar. Generaldirektören har i sitt uttalande hållit sig till den praxis som finns.
Hade Aspling inte glidit på sanningen som han nu har gjort kanske den här interpellationsdebatten aldrig kommit till stånd. Återigen: Vi kontrollerar källorna. Påstå inte någonting i en interpellation som sedan visar sig inte vara sant.
Morgan Johansson (S):
Det är faktiskt precis tvärtom. Det är vi som har helheten, inte Sverigedemokraterna. När Thomas Morell säger att det är viktigt att börja tidigt, undrar jag varför Sverigedemokraterna inte vill gå in med insatser i skola och socialtjänst i de utsatta områdena. Varför satt ni här i kammaren och röstade igenom en budget tillsammans med Moderaterna och Kristdemokraterna som drog ned på den typen av insatser med över 400 miljoner kronor?
Varför ska ni tvunget skära ned på skola och socialtjänst i de utsatta områdena? Det är fråga om en helhet. Det handlar om förstärkta polisiära insatser, det vill säga ökad brottsbekämpning, det handlar om högre straff, i den mån de behövs, och det handlar om att ta undan en del av de mest brottsaktiva individerna från gatorna. Vidare handlar det om att se till att familjen tar ett ökat ansvar. Där har vi inga meningsskiljaktigheter alls.
Det handlar också om att kunna göra ingripanden, till exempel när föräldrarna är en del av själva problemet, och det gör vi nu med LVU-insatser. Till syvende och sist handlar det också om att bryta nyrekryteringen till gängen. Det bästa sättet att göra det är att se till att socialtjänsten har de resurser de behöver. Där är vi tydliga i 34-punktsprogrammet med att vi går in med pengar. Skolan ska också ha de resurser de behöver ha. Då får man vara beredd att satsa.
Det är vi som står för den politiken, men när Sverigedemokraterna har röstat igenom budgetar här har ni i stället skurit ned på den verksamheten. Vi står för helheten, och dessvärre bryr ni inte er om det Thomas Morell pratar om, nämligen vikten av att göra tidiga insatser. Helhetsbilden är extremt viktig.
Med alla de insatser vi nu gör när vi rullar ut 34-punktsprogrammet är jag övertygad om att vi kommer att se resultat också för den typen av brott.
Morgan Johansson (S):
Ingemar Kihlström har frågat mig om jag tänker lägga förslag som förändrar reglerna så att fler som dömts för allvarliga brott kan utvisas från Sverige, och när detta i så fall kommer att ske. Regelverket om utvisning på grund av brott har inte genomgått några större förändringar sedan 1994. Sedan dess har brottsligheten förändrats och delvis tagit sig nya uttryck, bland annat i form av en växande gängkriminalitet. Regeringen har vidtagit olika åtgärder, bland annat på det straffrättsliga området, som innebär att det i fler fall går att besluta om utvisning av den som döms för ett brott.
Som jag vid flera tillfällen har framfört anser regeringen att ytterligare åtgärder behöver vidtas. Det pågår därför ett arbete med att tillsätta en utredning som ska göra en bred översyn av lagstiftningen om utvisning på grund av brott. Utredningen syftar till att fler brottsdömda än i dag ska kunna utvisas. Regeringen har som ambition att utredningen ska tillsättas inom kort.
Morgan Johansson (S):
Jag kommer att hålla mig lite mer kortfattad i dag med tanke på den kris som vi i Regeringskansliet är inne i. Vi jobbar dygnet runt för att hantera coronasmittan. Jag hoppas att alla har förståelse för att debatterna i andra ämnen då kan bli lite kortare. När det gäller utvisningar kan det inte råda någon tvekan om vad som är regeringens linje, det vill säga att vi anser att fler dömda ska kunna utvisas.
Min ingång är att om man döms för allvarliga brott i Sverige och inte är svensk medborgare ska huvudregeln vara utvisning. Det är inte bara jag som säger detta, utan det var också ett socialdemokratiskt vallöfte och en sak som vi gick till val på 2018. Det ska genomföras under denna mandatperiod. Vi kommer därför att genomföra en översyn av regelverket. Denna översyn kommer att ha en rad olika aspekter.
Vi kommer att titta på straffvärdesgränsen, som i dag ligger på ett år. Detta kommer en utredning att titta på. Vi kommer att se över anknytningsfrågan, alltså den fråga som Ingemar Kihlström tagit upp och som gäller synnerliga skäl. Detta kommer också att finnas med i utredningen. Vi kommer att se över återreseförbudets längd, även det i skärpande riktning.
I dag finns det olika regler för hur lång tid en utvisning ska gälla innan man får lov att eventuellt återkomma till Sverige. Där kommer vi alltså att gå i skärpande riktning. Vi kommer dessutom att se särskilt på frågan om hedersrelaterade brott. Detta är en följd av januariavtalet mellan regeringen, Centern och Liberalerna. Detta var bara några exempel på frågeställningar som kommer att finnas med i översynen.
Det finns många fler, men det gemensamma för utredningen är att den kommer att gå i skärpande riktning. Vi är i slutskedet av beredningen av utredningen. Direktivet kommer, som jag sa, att skrivas inom kort, och då talar vi om några veckor.
Tidsplanen är att utredningen ska tillsättas, och jag ser framför mig att den kommer att kunna leverera ett betänkande under nästa år. Därefter kommer en proposition under mandatperioden så att vi kan genomföra skärpningen under denna period. Med detta sagt vill jag säga att vi inte får glömma bort att vi redan i dag genomför många utvisningar, faktiskt fler än någonsin tidigare.
Förra året verkställdes 1 085 utvisningar från Sverige på grund av brott. Det är nästan 100 per månad. Det var en kraftig ökning i förhållande till 2018, faktiskt en ökning med nästan 70 procent. Detta pekar, menar jag, inte bara på att systemet i den meningen fungerar utan också på att vi kan genomföra de utvisningar som vi beslutar om.
I korthet: Vi utvisar alltså redan i dag fler dömda än någonsin, och vi kommer att utöka möjligheterna att göra det i ännu fler fall. Signalen måste vara tydlig, det vill säga att om du kommer till Sverige och begår allvarliga brott ska du veta att du kommer att skickas hem igen till ditt hemland efter avtjänat straff.
Morgan Johansson (S):
Jag vill också tacka för debatten. Jag ser inte att det finns några större meningsskiljaktigheter när det gäller i vilken riktning vi ska gå. Sedan är det säkert så att när själva förslagen kommer finns det detaljer som vi kommer att behöva diskutera ytterligare. Men jag ser fram emot att kunna föra denna process vidare i samarbete med justitieutskottet och riksdagen i övrigt, och jag ser alltså att vi ska kunna leverera en sådan lagstiftning under mandatperioden.