KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven-Olof Sällström (SD):
Återigen gör Hanif Bali det väldigt enkelt för sig. Jag tog ett exempel på en av de integrationsåtgärder som varit fullständigt bortkastade - pengar i sjön. Precis som den rödgröna regeringen satsar ni i ert budgetalternativ, Hanif Bali, över 150 miljarder totalt på både migration och integration under budgetperioden - på i stort sett verkningslösa åtgärder. Vi kan titta hur det har fungerat historiskt och ser då att det inte har fungerat alls.
Vi har till exempel Riksrevisionens rapport om er "stora" reform under den förra mandatperioden: etableringslotsarna. Hur gick det med den? Prata gärna om den! Det gick så där, va? Tiotals miljarder kastades i sjön - även i framtiden, om man inte är klok. Det är fullständigt vettlöst. Vad kan man använda dessa pengar till i stället? Man kan använda dem till en bra arbetsmarknadspolitik och en bra utbildningspolitik. Man kan skapa riktiga jobb och ge bra förutsättningar för småföretag att växa.
Man kan ta bort den särskilda löneskatten och sjuklöneansvaret och få jobb i Sverige. Vi kan vara överens om en sak: Det bästa sättet att komma in i samhället är att få ett jobb och börja prata svenska och träffa svenskar. Så är det. Men de särskilda integrationssatsningarna är fullständigt bortkastade. Ni har haft 30-40 år med den här typen av politik, och det har inte fungerat, Hanif Bali. Ni har kommit till vägs ände. Ni måste förändra er politik och göra något annat.
Det är vad vi vill göra med pengarna - skapa riktiga jobb, på riktigt.
Sven-Olof Sällström (SD):
Folkpartiet har, Roger Haddad, fram till alldeles nyligen haft en integrationspolitisk minister som jag skulle vilja påstå var den mest misslyckade ministern i svensk modern politisk historia. Denna minister har misslyckats med sitt värv på punkt efter punkt, har inte lyckats med någonting och har inte genomfört någonting som har inneburit en radikal förändring av migrationspolitiken. Vi hörde nyss Hanif Bali tala här framme, och vi fick då några exempel på detta. Ni har alltså misslyckats, Roger Haddad.
Sluta vara så förbaskat rädd för kritik! Det är inte så farligt om tidningarnas ledarsidor skriver negativt om svenska politiska förslag. Det kan man ta. Ni ska inte vara så fruktansvärt strykrädda hela tiden. Det är er kanske största brist. Vad är det som har lyckats i er integrationspolitik, Roger Haddad? Var har ni de goda exemplen? Vilka miljardsatsningar har varit bra för integrationen, bra för att människor ska komma i jobb och bra för att människor ska komma in i samhället, lära sig svenska och bli en del av det svenska samhället?
Var har ni dem? Var är de lyckade satsningarna? Plocka fram dem! De finns ju inte. Du kan stå här och svamla om dem, Roger Haddad, men de finns inte. Efter 30-40 år av misslyckade integrationssatsningar frågar du vilka våra alternativ är. Det är mycket enkelt. Vi ska inte fortsätta med samma politik. Vi ska använda de gemensamma resurserna till verklig integration eller assimilation - vad man nu vill kalla det. Vi ska inte ha den typen av politik som skapar särlösningar.
Vi ska erbjuda riktiga jobb genom att ge företagen bra förutsättningar. Vi ska skjuta till medel i offentlig sektor, där inte minst många utrikesfödda jobbar, så att man får större resurser och kan anställa fler. Vi ska ge bättre utbildningar och bättre förutsättningar att komma in på arbetsmarknaden. Vi ska inte ha särlösningar som inte fungerar, Roger Haddad.
Sven-Olof Sällström (SD):
Snälla Roger Haddad, använd inte etableringsreformen som något positivt exempel! Etableringsreformen, framför allt etableringslotsarna, har fått den mest svidande kritik som jag någonsin har sett i Riksrevisionens historia. Jag tror inte att det finns något annat nederlag som är så stort. Hade Riksrevisionen haft möjlighet - men det har de inte - att föreslå att den skulle läggas ned hade de gjort det. Det är ett fullständigt misslyckande.
När det gäller kommunal integrationspolitik: Den tenderar att i stora delar vara kommunal arbetsmarknadspolitik, det vill säga man avsätter medel för att få in nyanlända eller andra på arbetsmarknaden. Det kan vara riktigt. Arbetsmarknaden är ju nyckeln till integration eller assimilering, som vi ser det.
Man lägger stora kommunala medel, oftast på kommunal arbetsmarknadspolitik där man inte har någon måluppföljning och framför allt inte har några mål och inte låter medborgarna utkräva ansvar av de politiker som har beslutat. Man gör ingen uppföljning över huvud taget. Jag vet inte om det stämmer in på Västerås, men i de flesta andra kommuner där vi har sett den här typen av projekt finns det ingen måluppföljning över huvud taget av verksamheten.
Jag hoppas att det är annorlunda i Västerås. Återigen: Är det vettigt att använda över 150 miljarder under mandatperioden så här? Kan vi använda pengarna på annat vis? Kan vi ta bort den särskilda löneskatten så att småföretagarna kan växa och anställa? Kan vi ge alla som vill ha det rätt till heltid i vård om omsorg, där det finns många invandrare och många kvinnor? Det skulle skapa motsvarande 25 000 heltidsarbetskrafter i offentlig sektor.
Det skapar riktiga jobb, riktig integration eller assimilering. Det du håller på med är konstgjord andning, som dessutom är resultatlös och kostar en oerhörd massa pengar.
Sven-Olof Sällström (SD):
Jag vill börja med att tala om mitt anförande om Transport. Det grundades på att Transport oskäligen uteslöt sverigedemokrater, just för att de var sverigedemokrater. Transport och övriga LO-fackförbund är en del av arbetslagstiftningen i Sverige och en del av dess tillämpning. Man har brett ut sig genom domare i Arbetsdomstolen, och genom sin tillämpning av de kollektivavtal som finns tillämpar man också den rättskipning som finns på området. Det är alltså inte likhet inför lagen.
Det var det som mitt anförande gällde och ingenting annat. När det gäller a-kassa, fas 3 och så vidare har vi 27 utgiftsområden i statens budget, inte bara arbetsmarknaden. Som helhet var er budget förskräcklig, Raimo Pärssinen. Varför?
Jo, för att den byggde på ett partis åsikter, Miljöpartiets, när det gällde begränsningar för att utveckla företagande och möjlighet att bo på landsbygden, beskattning av företag på landsbygden, beskattning av tung industri och när det gällde svenskt jordbruk. Det fanns delar i ert förslag som var fullständigt ofinansierade. Ni säger att ni ska sänka pensionärsskatten, när ni får råd någon gång i framtiden. Men det fattades redan 17 miljarder i er migrationspolitik, om man går efter Migrationsverkets prognoser.
Ni byggde alltså er budget på ett luftslott. Det ni skulle ha gjort den 3 december, Raimo Pärssinen, om ni ville genomföra allt detta, hade varit att rösta på Sverigedemokraternas ramar. Då hade ni fått precis det ni ville. Ni hade fått höjd a-kassa, slopad fas 3 och så vidare. Ni hade fått stärkta rättigheter för svenska fackföreningar att ta strid, till exempel när det gäller lex Laval. Men det gjorde ni inte. Stå inte här och försök mästra mig, Raimo Pärssinen!
Det kommer du ingenstans med.
Sven-Olof Sällström (SD):
Raimo Pärssinen, ja, vad ska man säga? Alltså seriöst: Vad innebär den rödgröna regeringen för svenska löntagare och företag, för både kapital och arbetare? Jo, den innebär färre jobb, det skriver ni i er egen budget. Det innebär sämre tillväxt, det skriver ni i er egen budget.
Det innebär sämre pensioner eftersom pensionsbromsen slår till just för att tillväxten och jobben blir färre. Det skriver ni i er egen budget. Det kommer ni inte undan. Det som vi står upp för och det som är rätt naturligt är att det som gynnar svenska företag och får dem att växa och skapa nya jobb gynnar också löntagare.
Det är det som har varit så unikt med den svenska modellen, att vi har ett exceptionellt högt antal stora företag som har fått växa i Sverige, som har varit väldigt lönsamma och lyckosamma. Vi har ett högt antal miljardärer i ett internationellt perspektiv. Vi har rika människor i Sverige samtidigt som vi har haft en grundtrygghet på den svenska arbetsmarknaden. Det har vi fått genom den svenska modellen, och den står jag fullt upp för.
Det är inget motsatsförhållande, Raimo Pärssinen. Det som är bra för svenska företag, som skapar svenska jobb, är också bra för svenska arbetare och löntagare. Det som ni gör och inte tar något ansvar för är till exempel den svarta sektorn när det gäller arbetskraftsinvandring.
Man jobbar betydligt längre än 40 timmar i veckan, och man har betydligt lägre lön än avtalad lön. Det gäller utstationerade arbetstagare, cabotagetrafik, utstationerade i byggbranschen och utstationerade i transportnäringen. Er representant i EU-parlamentet, Jens Nilsson, röstade inte i går för ett förslag som skärper regelverket för fusk med körkort inom EU. Vi tar ett delat ansvar.
Sven-Olof Sällström (SD):
Magnus Manhammar ställde en rad frågor, och han ska få en rad svar. Precis som min kollega just anförde vill jag säga att om Socialdemokraterna verkligen hade velat ha igenom sin arbetsmarknadspolitik hade de kunnat få det. De hade kunnat komma till oss med utsträckt hand och samtalat om arbetsmarknadspolitiken, precis som de har gjort med alla andra partier, och frågat om vi är beredda att förhandla.
Jag kan lova dig att ni hade fått igenom politiken om ni hade förhandlat med oss. Men det var ni inte beredda att göra. I stället förhandlade Socialdemokraterna med Miljöpartiet och Vänsterpartiet. De frångick löftet till sina egna väljare om att åter myndighetspröva arbetskraftsinvandringen.
De missköter sitt uppdrag i EU när det till exempel gäller att se till att transportnäringen får vettiga och bra villkor när de inte ens orkar gå till transportutskottets möten. Det är socialdemokratisk politik.
I stället fick vi Miljöpartiets politik med stopp för viktiga infrastruktursatsningar, med ökade pålagor för svenska företag, med en bristfällig energipolitik som innebär stora risker för svensk basnäring i framtiden och med höjda skatter som enligt er egen budget, tvärtemot vad du själv sade, skulle ha minskat antalet jobb och minskat tillväxten.
Det är verkligheten, Magnus Manhammar.
Sven-Olof Sällström (SD):
Magnus Manhammar glömde myndighetsprövningen av arbetskraftsinvandring, och det förstår jag att han gjorde. Det var ett väldigt tydligt löfte till väljarna från Stefan Löfven, som man nu har frångått. Man har svikit de socialdemokratiska väljarna även på den punkten. Nu vill ni dock ha igenom er politik. Ja, löftet från oss att förhandla och vara delaktiga i en förhandling kvarstår ju. Vi kan komma överens här och nu om er arbetsmarknadspolitik. Vi kan komma överens om mycket i politisk väg. Stäng inte de dörrarna!
Vi kan öppna dem igen, om du nu menar allvar med det du säger, Magnus Manhammar. Men det gör du inte, eller hur? Sedan räknar du upp en massa saker vi ska ha röstat nej till under förra mandatperioden. Det är att göra det väldigt enkelt för sig. I huvuddelen av det du räknade upp har vi egna reservationer och egna förslag i betänkandena, så vi har röstat på våra egna förslag. För att bara ta ett exempel, alltså utan att gå igenom det som du har gjort och skriva en lista, hade ni under förra mandatperioden möjlighet att höja taket i a-kassan.
Ni avstod dock från att göra detta tillsammans med oss. Det är sanningen, Magnus Manhammar, och den kommer ni inte undan.
Sven-Olof Sällström (SD):
Jag vet inte vad jag tycker är allvarligast, om det är att utskottets ordförande inte har läst reservationerna och de motioner som ligger till grund för betänkandet eller om han medvetet ljuger om andra partiers förslag. Vi har inte föreslagit några lagändringar. Vi har skjutit till pengar i vår budget för att ge möjlighet till heltid. Dessutom tycker vi att regeringen ska komma tillbaka till riksdagen med förslag om hur regelverket kan förändras när det gäller till exempel de delade turerna.
Men vi har inte lagt fram något lagförslag. Sedan konstaterar jag att grundbulten för Raimo Pärssinen är att värna de maktstrukturer som finns på arbetsmarknaden mellan arbetsmarknadens parter. En viktigare grundbult för mig, Raimo Pärssinen, är likhet inför lagen.
Det ska vara samma rättigheter och samma möjligheter, oavsett vilken partipolitisk åskådning som man har, oavsett övriga omständigheter. Så är det ju inte i dag.
När du åberopar fackliga rättigheter och rätten att själv bestämma vilka som ska få bli medlemmar eller vara förtroendevald i era fackförbund, då ska man komma ihåg att ni är med och dömer i Arbetsdomstolen. Ni förhandlar med arbetsgivarsidan och avgör vem som ska få sparken eller inte.
Ni använder er av det arbetsrättsliga regelverket. För mig är likhet inför lagen en betydligt viktigare princip än att bibehålla maktstrukturer som inte fungerar. Socialdemokratin och framför allt fackföreningsrörelsen måste skärpa till sig. Jag vill att vi ska behålla den svenska modellen med två parter på arbetsmarknaden, men i dag sköter ni inte detta, Raimo Pärssinen.
Sven-Olof Sällström (SD):
Återigen: Jag vill att vi ska ha två jämbördiga parter på den svenska arbetsmarknaden. Jag vill behålla den svenska modellen. Jag är ingen fiende till svensk fackföreningsrörelse, tvärtom. Men ni måste ju sköta det hela. För mig är principen om likhet inför lagen det viktigaste i en rättsstat. Era fackföreningar är med och dömer i Arbetsdomstolen. Ni kan skippa arbetsrätten tillsammans med arbetsmarknadens parter, arbetsgivare och fackföreningar.
Ni kan påverka människors vardag och framtid. Om ni inte accepterar alla som medlemmar ska ni inte heller besluta i dessa fall. Då får ni avsäga er rätten att delta i avgörandet av arbetsrättsliga tvistemål i Arbetsdomstolen. Det finns ett fall i Örnsköldsvik. Den som det handlar om hade inte en sådan tur som jag hade. Jag var nämligen medlem i en opolitisk fackförening.
Jag skulle sägas upp av osakliga skäl på grund av mina politiska åsikter. Men den här arbetstagaren var medlem i Pappers. Han hade varit socialdemokrat och medlem i Pappers i över 30 år, men blev sedan sverigedemokratisk företrädare. Det skulle ske en omstrukturering på företaget, och han ville att facket skulle förhandla. Den lokala fackpampen skrek: Över min döda kropp att jag företräder den människan!
Han hade betalat fackföreningsavgift i över 30 år. I dagsläget är det Sverigedemokraterna som har anlitat ett juridiskt ombud som driver hans sak. Det är så verkligheten ser ut. Stå inte här och ljug om mig och mitt parti! Jag vill ha två jämbördiga parter på svensk arbetsmarknad. Jag vill att den svenska modellen ska fungera. Jag vill att arbetsrätten ska gälla alla på svensk arbetsmarknad. Om ni inte accepterar alla som medlemmar får ni avsäga er rätten att sitta med och döma i Arbetsdomstolen.
Ni får avsäga er rätten att besluta om människors framtid på arbetsrättsliga grunder. För mig är rättsstatens principer betydligt viktigare än fackföreningspampars makt.
Sven-Olof Sällström (SD):
Till skillnad från Raimo Pärssinen har jag ingen direktkontakt med regeringen och arbetsmarknadsministern. Jag förutsätter att Raimo Pärssinen har det, för annars är det allvarligt. Om Raimo Pärssinen till exempel skulle ringa och föreslå att regeringen gör ett tilläggsdirektiv skulle regeringen möjligtvis lyssna på det örat och föreslå det. Det var ungefär det jag föreslog i utskottet. Jag sa inte att utskottet skulle göra några direktiv; där far du med osanning, Raimo Pärssinen.
Den möjligheten finns fortfarande. Raimo Pärssinen kan gå upp och yrka på bordläggning och säga att ni vill göra ett tilläggsdirektiv och att alliansregeringens tidigare direktiv kvarligger. Det förslaget kan ni säkert få majoritet för; det finns nog möjlighet till det. Men det har ni inte gjort. Det röda skynket för Raimo Pärssinen är privat företagande.
Jag ser inte privat företagande som en styggelse. Det är privata företagare som betalar för välfärden och arbetsmarknadspolitiken i Sverige. Det är de som betalar vår gemensamt finansierade välfärd med sina skatter och sitt knog. Privata företag är grunden för den svenska välfärden, Raimo Pärssinen. Visst finns det dysfunktionalitet i vissa branscher inom det privata företagandet.
Här krävs det ordentliga kontrollfunktioner. Det är där det brister, inte för att det är privat. Jag kommer aldrig att ställa upp på en socialdemokratisk förstatligandepolitik där vi inte ska ha privat företagande. Då får vi den typen av politik som nuvarande arbetsmarknadsministerns tidigare partikamrater på andra sidan Östersjön hade, nämligen en politik utan privat företagande, och den funkar inte. Den har prövats på några ställen i världen.
Återigen: Varför ringde ni inte er arbetsmarknadsminister och föreslog tilläggsdirektiv, Raimo Pärssinen? Det hade varit en enklare lösning.
Sven-Olof Sällström (SD):
Vi fällde den rödgröna budgeten för att den var kraftigt underfinansierad. Det var ett skal utan innehåll. Det fattades 17 miljarder bara i integrations- och migrationspolitiken. I dag beslutade Riksbanken att ha negativ ränta. Tillväxten i Sverige har stannat av; den finns inte. Det finns inga pengar att spendera på de reformer ni har lovat era väljare i budgeten.
Den var kraftigt underfinansierad med löften och reformer som ni inte kan genomföra för att ni inte var beredda att göra de nödvändiga besparingarna. Det var det vi fällde, Raimo Pärssinen. Det förvånar mig att Socialdemokraterna är kunskapsfientliga. En utredning är kunskapsinhämtande och inget beslut, Raimo Pärssinen.
Det är inte farligt att ha en utredning som utreder saker som Raimo Pärssinen inte tycker om. Kommer utredningen fram till att det är en dålig politik att genomföra blir det kanske en majoritet i riksdagen för att inte genomföra denna politik. Vad Raimo Pärssinen är rädd för är att utredningen kommer fram till att det är en bra politik att göra tvärtemot vad Raimo Pärssinen och Socialdemokraterna vill. Du är kunskapsfientlig, Raimo Pärssinen. Jag är inte kunskapsfientlig. Genomför utredningen!
Ring upp arbetsmarknadsministern efter det här och säg: Men herregud, det är votering i eftermiddag! Vi kan få det bordlagt om vi bara säger att vi vill ha ett tilläggsdirektiv till det befintliga direktivet. Kan ni i regeringen fixa det? Om ni inte har gjort det ännu, efter flera veckors behandlande, är det mer eller mindre skandal. Se till att göra det nu! Men kom inte hit och spela Allan, för vi vet alla att en utredning inte har någonting med beslutet att göra. Beslutet är en helt annan fråga.
Sven-Olof Sällström (SD):
Från början hörde jag att du, Said Abdu, sa att staten inte under några omständigheter - jag tolkade det i alla fall så - skulle äga bolag. Sedan nyanserade du detta uttalande lite senare under anförandet, och det tackar jag för. Det finns människor, till exempel jag, som bor i glesbygd och som får viktig samhällsservice därför att det finns statliga bolag som är beredda att ge den, medan privata bolag inte ser någon kommersiell bärighet i den typen av verksamhet.
Det tackar åtminstone jag för, och jag tror att många andra landsbygdsbor också gör det. Jag håller med om Centerns kritik av SBAB tidigare. Även om det i detta fall kanske gällde ett fåtal bolag - jag tror att det var ett hundratal - är trenden tydlig. Det gäller inte bara SBAB. I min hemkommun Ånge kan man inte ens få ett banklån för att köpa ett hus utanför tätorten i dag. Även företag har svårt att få krediter. Det är naturligtvis någonting som vi måste se över. Min fråga till Said Abdu gäller Vattenfall.
Vi har en samsyn när det gäller Vattenfall och kärnkraften. Jag skulle vilja påstå att Sverigedemokraterna är det mest kärnkraftsvänliga partiet i Sveriges riksdag - mer kärnkraftsvänligt än Folkpartiet. Jag läste tidigare det som står i regeringens budgetproposition. Där står det att Vattenfalls planer på att förbereda för byggande av ny kärnkraft avbryts.
Jag tänkte ställa frågan om Folkpartiets riksdagsgrupp i kommande voteringar och omröstningar om både vårpropositioner och höstpropositioner alltid kommer att ge carte blanche till regeringen för att avbryta utvecklingen av ny kärnkraft i Sverige.
Sven-Olof Sällström (SD):
Nu har i och för sig Vattenfall uttalat sig. Det gör man naturligtvis med utgångspunkt i de signaler som man får från ägaren, i detta fall staten som företräds av regeringen. Men det står ändå i budgetpropositionen att Vattenfalls planer på att förbereda för byggande av ny kärnkraft avbryts.
Min fråga var helt enkelt om Folkpartiet avser att avstå från sin möjlighet att stoppa detta tankeförbud som infördes av en tidigare socialdemokratisk regering för drygt 25 år sedan, eller om man avser att gå på linjen att ge carte blanche till regeringen när det gäller att lägga ned arbetet med utveckling och förnyelse av svensk kärnkraft. Vi ser kärnkraften som absolut nödvändig för den svenska basindustrin.
Sven-Olof Sällström (SD):
Jag tänker tala om statliga företag, Per-Arne Håkansson, men jag tänkte också blanda in myndigheter lite grann och ansvaret för utvecklingen på våra landsbygder. Jag kommer själv från Ånge. Man får gärna bilden av att det är de privata företagen som lämnar småkommunerna. Men den bilden får man inte om man bor i Ånge, och inte heller när man talar med människor i många andra kommuner. Vilka är det som har lagt ned sin verksamhet i Ånge? Det är SJ. Det är det numera nedlagda Banverket, som i och för sig är en myndighet.
Det är posten, och det är Trafikverket som nu lägger ned. Gång på gång är det statliga myndigheter och statliga företag, medan de privata företagen utvecklar sin verksamhet i Ånge. De har byggt nya anläggningar och nya enheter, och de har utvecklat - också på affärsmässiga grunder. Detta är en diskussion som jag tror att vi får föra med de statliga företagen. Sker det här alltid på affärsmässiga grunder? Jag är mycket tveksam till det. Den signal jag får från övriga glesbygdskommuner är att de har en liknande utveckling.
Men det var inte därför jag begärde replik. Anledningen är en annan: skrivningen i er budget om att Vattenfalls planer på att förbereda för byggande av ny kärnkraft avbryts. Min fråga är helt enkelt om detta är socialdemokratisk politik.
Ska man äventyra den svenska basindustrins energiförsörjning, kanske för lång tid framöver, genom att ge sig in på utvecklingen av enbart förnybara energislag i Vattenfalls regi? Vi vet ju egentligen inte om det kommer att kunna täcka upp kapacitetsbehovet i framtiden. Eller är detta en eftergiftspolitik till det tillväxtfientliga Miljöpartiet? Jag skulle vilja ha ett svar på frågan.
Är detta Socialdemokraternas politik, eller är det en eftergiftspolitik till det tillväxtfientliga Miljöpartiet?
Sven-Olof Sällström (SD):
Men snälla Per-Arne Håkansson - i er budget, som lyckligtvis inte röstades igenom, säger ni uttryckligen att Vattenfalls planer på att förbereda för byggande av ny kärnkraft avbryts. Det går inte att misstolka. Det är implicit ett ägardirektiv i budgeten. Återigen: Är detta en eftergift till Miljöpartiets tillväxtfientliga politik? Eller är det socialdemokratisk politik? Jag delar din uppfattning att vi måste ha en trygg energiförsörjning för svensk basindustri.
Det gäller inte minst i det län som jag kommer ifrån, Västernorrland, där i synnerhet skogsindustrin, en del smältverk och annat är fullständigt beroende av billig, säker och leveranssäker energi. De flesta av de förnybara källorna kan i dag inte leverera sådan energi. Hur det ser ut i framtiden vet vi inte. Men det vi vet är att vattenkraften och kärnkraften levererar just detta: förutsägbarhet och relativt låga prisnivåer.
För att tillförsäkra industrierna detta i framtiden återinför ni nu ett tankeförbud från 1987 om att utveckla svensk kärnkraft. Varför? Jag vill ha svar på frågan. Är det en eftergiftspolitik eller är det socialdemokratisk politik?
Sven-Olof Sällström (SD):
Föga överraskande ska jag ta upp Socialdemokraternas och Miljöpartiets budgetmotion och det tankeförbud som jag till min glädje hör att inte heller Cecilie Tenfjord-Toftby står bakom. Därmed infinner sig några frågor. Att vi i dag inte har en aktiv statsbudget för Sverige gällande 2015, med en skrivning om tankeförbudet, beror på att Sverigedemokraterna valde att rösta på Alliansens budget.
Om den rödgröna regeringen redan till våren, eller till hösten, har med en sådan skrivning undrar jag: Hur kommer den moderata riksdagsgruppen och Cecilie Tenfjord-Toftby att ställa sig vid voteringen? Kommer man att ställa sig bakom tankeförbudet att utveckla svensk kärnkraft eller kommer man att rösta emot?