Peter Hultqvist (S):
Man kan ha olika förhållningssätt till hur man vill hantera en politisk fråga. Jag kan inte göra särskilt mycket åt att statsrådet menar att det är att föregripa och gå händelserna i förväg om man ger ett besked trots att lokaliseringsort varken finns berört i direktiven eller i utredarens förslag. Man gör alltid val här i livet när det gäller hur man vill ställa upp det hela.
Jag tror att det vakuum som just nu råder är skadligt för verksamheten just utifrån den uppenbara risken för kompetensflykt och utifrån den oro som de facto finns bland personalen. Jag vet att det är så eftersom jag har pratat med folk. Jag vet hur de diskuterar. Det som också är allvarligt i sammanhanget är att en utredning som man egentligen kan fundera på om den har genomförts på riktiga grunder skapar den här typen av situation.
Jag har läst förslaget mycket noggrant. Jag har gått igenom det hela så noggrant jag någonsin kan. En sak som jag tycker att man ska peka på i debatten är att om man ska bedriva ett effektivt säkerhetsarbete inom transportsektorn måste det finnas en organisation som ser till att det finns en stark känsla för det egna transportslaget. I det här fallet gör i alla fall jag bedömningen att det är bäst att man skapar sin egen suveräna organisation.
En omfattande omstrukturering av den här typen av verksamhet kan svårligen genomföras utan starka störningar i säkerhets- och skyddsarbetet. Jag berörde i mitt tidigare inlägg att personalrörligheten riskerar att öka drastiskt och att det kan ta upp till fem år innan en ny organisation fungerar tillförlitligt. De olika inspektionerna har olika finansieringskällor.
Det gör det omöjligt att föra resurser mellan transportslagen i samband med övergripande prioriteringar. Regelverken i verksamheterna är också olika. Det är svårt att integrera detta i praktiken.
Det finns många sådana här praktiska frågor som är oerhört svåra att hantera i den händelse att man slår ihop alla dessa till en myndighet, och framför allt om man börjar flytta från den ena orten till den andra och omlokaliserar verksamheten. Jag vill varna för att gå fram alltför drastiskt med anledning av utredarens förslag.
Jag vill verkligen uppmana ministern att analysera och tänka efter när man ska göra de här viktiga ställningstagandena. När vi är klara med den här processen måste vi kunna se till att vi har en inspektionsverksamhet för alla fyra transportslagen som uppfyller relevanta krav på säkerhet och skydd och som fungerar i praktiken på ett bra sätt.
Troligtvis kommer både järnvägsstyrelse, sjöfartsinspektion och luftfartsinspektion att ha mycket starka negativa synpunkter på denna utredning. Stödet kommer säkert att vara något större från Vägtrafikinspektionen. Men slutfrågan blir: Är den här processen verkligen nödvändig? Måste man låta just det här beskedet, som skulle underlätta så mycket på kompetenssidan, vänta i några månader till?
Logiken för min del - och jag hoppas även för ministerns del - säger att det inte blir några omlokaliseringar. Jag hoppas att det är så. Och då skulle man kanske kunna ge det beskedet tidigare, innan kompetensflykten har hunnit gå för långt. Jag tror att samhället skulle tjäna på det.