KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Hultqvist (S):
Jag får tacka Mikael Oscarsson för synpunkterna. Jag kan bara säga att Försvarsberedningen leddes utifrån den borgerliga sidan under den förra regeringsperioden. Om det skulle ha informerats om detta i det sammanhanget kanske initiativet skulle ha tagits från annat håll än mitt.
Jag kan bara konstatera att detta system inte är förbandssatt. Det ingår inte i dagens organisation - bara så att vi har det klart för oss. Vi har ett system inom Försvarsmakten där vi försöker hushålla så mycket som möjligt med resurserna och återanvända materiel som är utrangerad.
Tanken med just denna del är att radarmaterielen ska förrådshållas och användas i reservdelar och utbytesenheter till Visbykorvetternas radar PS 201. Fordonen ska användas i Telekrigsbataljonen. Om man inte gör så får man köpa nya fordon som kostar ungefär 300 miljoner kronor.
Det skulle naturligtvis tränga ut annat ur försvarsbudgeten, och vi skulle få plocka det ur det som vi nu har kommit överens om i försvarsinriktningsbeslutet. I så fall måste vi ta en diskussion om vad som ska bort. Min uppfattning är att vi inte har råd att underhålla och utbilda på materiel som inte ingår i krigsorganisationen om det omfattar denna typ av belopp.
Jag vill också se lite historiskt på det här. Det här systemet leasades ju av Australien och Storbritannien för att användas i Afghanistan, och när man gjorde det modifierade man systemet till en mycket hög kostnad - ca 1 miljard kronor. Man förde alltså in annan materiel i systemet än den vi hade från början.
När leasingen upphörde behöll man sin materiel och satte den på ett system som heter UndE 23. Vi fick tillbaka fordonen med en mast på, i stort sett.
UndE 23 är ett system som i dag används inom våra luftvärnsförband, och vi kan nog mycket tydligt konstatera att det är billigare att köpa ett nytt och modernare radarsystem. Det är Försvarsmaktens bedömning.
Man genomförde nyligen en sensorstudie, och där pekar man inte ut det här systemet för framtida bruk, utan man förespråkar rörliga sensorer och pekar på ett behov av modernare sensorteknologi.
I förhållande till kostnader och nivå på teknologin är nog därför bedömningen att det bästa är att det här systemet inte används utan successivt rangeras ut och att vi investerar i ett nytt och effektivare system i den händelse att vi ska göra den typen av investeringar.
Jag vill också säga att det här är en fråga som Materielutredningen, som vi har varit överens om i försvarsinriktningsbeslutet, bör se över. Det bör ingå som en del där. Jag tycker att det är ett lämpligt forum att reda ut hur pengarna ska prioriteras, bland alla andra investeringar. Då bör även den här typen av investeringar ingå.
Peter Hultqvist (S):
Fyra system är i dag urmonterade och ligger på lastpall. Inget underhåll har skett på flera år. Vi har ett system som i dag är intakt men som inte ingår i något krigsförband eller i organisationen. Gör vi den typ av förändring som Oscarsson föreslår innebär det också att vi inte får det vi hade tänkt som reservdelar och utbytesenheter till Visbykorvetternas radar till stånd.
De fordon som vi ska föra in i telekrigsbataljonen kommer inte heller till stånd. Däremot kommer vi att få en merkostnad på 300 miljoner i investeringsbehov, vilket får en effekt på försvarsbudgeten i övrigt. Vi har alltså inte råd att utbilda på och underhålla materiel som inte är i krigsorganisationen.
Oscarsson måste nog ändå ta till sig att detta är materiel som i sin fulla bredd inte är fullödigt utan kräver en hel del och också koppla ihop det med det materiel vi fick tillbaka från Australien och Storbritannien som i stort sett bara är fordon med mast på. Det återstår alltså en hel del arbete för att det här ska kunna fungera.
Jag har respekt för det Försvarsmakten säger i sin sensorstudie, där man inte pekar ut det här systemet som ett alternativ för framtida bruk och att man hellre ser att vi köper ett billigare och modernare system. Det kanske ändå är klokt att försöka satsa de fåtaliga pengarna på något som är det mest moderna till en billig summa.
Det vi har inom Försvarsmakten är UndE 23, som Försvarsmakten har anskaffat och som är modifierat så att det kan kopplas in i sensorkedjan och skicka måldata på både luftmål och ytmål. Det här är någonting som också är kopplat till luftvärnsförbanden som vi har i dag.
Jag kan tycka att Oscarssons ambition möjligen är att betrakta som vällovlig i sammanhanget, men dessa faktamässiga realiteter är någonting som vi också måste ta ställning till och hantera. Allt hänger ihop i en helhet, och jag inser att vi måste ha fungerande system i framtiden.
Då tycker jag också att det är rimligt att man i Materielutredningen tittar över och tar hänsyn till att UndE 23, som också är ett system som kan användas i sammanhanget, redan finns inköpt.
Peter Hultqvist (S):
Jag konstaterar att systemet inte finns i krigsförbanden. Om vi inte gör avvecklingen nu påverkar det direkt kostnadsbilden i Försvarsmakten med stora belopp. Det är fordon som inte går till telekrigsbataljonen som planerat, och vi får inte heller reservdelarna och utbytesenheterna till Visbykorvetterna.
Det var avsevärda summor som Australien och Storbritannien var tvungna att sätta in för att modifiera systemet så att det skulle bli modernt. Jag har en uppgift om att 1 miljard kronor har lagts in. Det vi fick tillbaka var fordon.
Materielen användes i annat sammanhang på UndE 23 - ett system som de använder och som vi också har inom luftvärnet. De behöll alltså sina sensor- och ledningssystem. Det här är fakta, som jag tycker att jag ändå ska delge. Vad är bästa användningen av pengarna?
Jag tycker att det är bättre att satsa på att köpa något modernare och billigare så att vi får ut mer för pengarna än att gå in med stora belopp i det här sammanhanget. Glöm inte att ett system är intakt och fyra är urmonterade på lastpall. Inget underhåll har skett på flera år. Det är utgångspunkten.
Det kan vara så att de uppgifter som Oscarsson har tagit del av inte i alla delar har bottnat i precis exakt hur det ser ut och historien bakom nuläget. Ofta när man får denna typ av uppgifter får man inte veta hela bredden. Det kan vi återkomma till annat sammanhang.
Peter Hultqvist (S):
Stig Henriksson har frågat mig vilka budgetkonsekvenserna för Försvarsmakten skulle bli om samtliga vakanser var fyllda. Försvaret går från ett insatsförsvar till ett försvar som tydligare inriktas mot den nationella försvarsdimensionen. Den enskilt viktigaste målsättningen i den kommande försvarsinriktningsperioden 2016 till och med 2020 är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och den samlade operativa förmågan i totalförsvaret.
Regeringen har konstaterat att det finns utmaningar i personalförsörjningssystemet som leder till ett fortsatt reformbehov. Försvarsmaktens underlag till regeringens proposition Försvarspolitisk inriktning - Sveriges försvar 2016 - 2020 indikerar att det finns betydande utmaningar och osäkerheter avseende möjligheterna att fullt ut bemanna krigsförbanden med anställd personal även efter försvarsinriktningsperioden.
Regeringen lägger vikt vid att fortsatta ansträngningar görs för att såväl rekrytera som behålla personal av samtliga personalkategorier. Även om fortsatta satsningar genomförs för att såväl rekrytera som behålla kvinnor och män i samtliga personalkategorier bedömer dock regeringen att beroendet av icke anställd krigsplacerad totalförsvarspliktig personal i vissa av krigsförbanden kommer att kvarstå.
Regeringen beslutade den 1 oktober 2015 om att tillsätta en utredning med uppdrag att föreslå en långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret som även i fortsättningen huvudsakligen baseras på frivillighet, men där en ökad användning av totalförsvarsplikten kompletterar frivilligheten när krigsorganisationens behov inte kan tryggas enbart genom frivillig rekrytering.
Vidare ska också utredningen bland annat föreslå hur en utökad personalvolym i krigsorganisationen kan uppnås, om ett sådant behov skulle uppkomma med hänsyn till Sveriges försvarsberedskap. Utredningen ska beskriva såväl de samhällsekonomiska konsekvenserna som konsekvenserna för Försvarsmakten och övriga berörda myndigheter. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag senast den 30 september 2016.
Peter Hultqvist (S):
Försvarsmaktens budget, antagen av riksdagen, bygger exakt på den planering som finns för K-soldater och T-soldater. Om alla tjänster skulle fyllas finns täckning inom ramen för det som riksdagen har beslutat.
Budgeten bygger inte på något annat än den planerade personalvolymen med utgångspunkt i ett riksdagsbeslut.
Sedan var det en fråga om hur situationen ska fördjupas i ett långsiktigt perspektiv för att lösa problemen inom Försvarsmakten, det vill säga balansen i att rekrytera tidvis anställda soldater och behålla K-soldater.
Förändringar i systemet för att få en bättre uppfyllnadsgrad kommer att belysas i den utredning som Annika Nordgren Christensen ska genomföra.
Då ska vi prova om de norska och danska modellerna i någon mening kan bidra till att förbättra situationen, det vill säga en kombination av personal med en professionell bas och personal som har en modern värnplikt som bas - ett parallellsystem.
Det skulle vara ett sätt att stabilisera situationen och i förlängningen åstadkomma krigsförband som fullt ut kan efterfrågas och fungera, vilket inte kan ske i dag. Utredningen ska också analysera de samhällsekonomiska konsekvenserna och konsekvenserna för Försvarsmakten. Det handlar då om ekonomin i sammanhanget.
Vi anser att 2009 års beslut att avveckla värnplikten är olyckligt. Nu måste vi hitta en ny balans mellan frivillighet och plikt. Det är vad det hela går ut på.
Det som sker på kort sikt och finansieras inom ramen för försvarsbudgeten och det anslag som vi har för övningsverksamhet är att vi aktiverar plikten och kommer att genomföra de första repetitionsövningarna. Det kommer att ske i Skövde och Boden.
Vi har kallat in personal till 193:e jägarbataljonen - 100 värnpliktiga vecka 50 och 51. Vi har till P 4 kallat in 150 värnpliktiga i fjorton dagar vecka 48 och 49.
Till andra amfibiebataljonen kommer 100 värnpliktiga, till F 21 kommer 16, till Ledningsregementet kommer 18 och till Trängregementet kommer 30. Det är alltså 524 vi har kallat in hittills. Vi har också ett antal som har ansökt om uppskov.
Det vi försöker göra nu är att inom den ekonomiska ram som är satt från riksdagens sida genomföra de förändringar som är nödvändiga för att dels höja den militära förmågan i krigsförbanden, dels söka möjligheten att få en bättre stabilitet. Där är den här utredningen, som kommer att ge tydliga svar på alla frågor när det gäller ekonomin, också en del.
Peter Hultqvist (S):
Det vi nu planerar för och utvecklar - vilket vi tycks vara överens om även om Henriksson beskriver att han har lite vidare ambitioner när det gäller personalförsörjningen - är en förändring av hela personalförsörjningssystemet som gör att vi återigen får in plikten i sammanhanget.
När vi har gjort hela den här utredningen ska vi nog också kunna belysa alla de aspekter som Henriksson ger på just budgetkonsekvenser av olika slag när det gäller hur en pliktorganisation kommer att dra pengar, hur mycket den kommer att kosta i praktiken, vad det kommer att kosta med ett fortsatt professionellt försvar och hur den balansen ser ut.
Jag tror att det är bästa sättet att få frågan belyst i grunden. Det är klart att man kan stå här och ha olika uppfattningar om snitt och om det ena och det andra, men vår syn är att nu ska vi göra det här ordentligt och gå till botten med all ekonomi i sammanhanget. Utifrån det ska vi också hitta en bra plattform för hur vi agerar vidare.
Försvarsmakten är en stor organisation och en trögrörlig organisation att förändra. Man måste göra det på ett systematiskt och genomtänkt sätt så att man inte skapar en orolig situation där det blir stora skavanker. Det är det vi upplever nu. Vi har bland annat ett personalförsörjningssystem som inte från grunden var fullt ut och helt genomtänkt.
Det var en lång rad faktorer där det brast. Det gällde kopplingen till allmänna avtal och regelverk, det gällde ekonomiska bedömningar, det gällde rekryteringsmässiga förutsättningar och det gällde förmågan att behålla personal. När personal hoppar av innebär det naturligtvis en fördyring för Försvarsmakten.
Om man slutar efter fyra år och det var tänkt att man skulle vara där i sex till åtta år, då har Försvarsmakten med omedelbar verkan en extra kostnad som den måste ta ställning till. Nyrekrytering och ny utbildning måste ske.
Detta ska, om man resonerar som Henriksson, sättas i paritet med hur det slår gentemot den personal som är krigsplacerad men inte krigsförbandsövad. Det vi gör nu är att höja kostnaden för den icke krigsförbandsövade men krigsplacerade värnpliktspersonalen.
Den höjer vi genom att vi nu aktiverar krigsförbandsövningarna. Vi ökar alltså den kostnaden. Det finns många parametrar i de här beräkningsmodellerna. Men det krav som vi har från regeringens sida på Försvarsmakten är att den på ett kostnadseffektivt sätt håller sig inom de ekonomiska ramar som här har fastställts.
Vår utredning är en del i att gå till botten med ekonomin, bland annat med det som Henriksson efterfrågar. Då kan vi också från ekonomisk synpunkt belysa fördelar och nackdelar med olika typer av system. Då har vi ett mer fullödigt och grundligt material att ta ställning till. Utredningen har nu fått ett år på sig, så vi ska inte behöva vänta så fruktansvärt länge på alla svar.
Från regeringens sida är vi också angelägna om att snabbt kunna effektuera de här intentionerna.
Peter Hultqvist (S):
Övningsverksamheten ökar nu rätt rejält. Vi har ju anslagit betydligt större medel till just den verksamheten. I inriktningspropositionen har vi lagt 1 miljard extra på just den delen. Det innebär att alla förband ska övas fram till 2020.
Nu har vi dessutom aktiverat krigsförbandsövningsinstrumentet, den delen av pliktlagstiftningen. Ambitionen när det gäller övningsverksamheten är betydligt högre nu än tidigare. Om det är något som vi följer så är det just den delen inom Försvarsmakten. Jag planerar att själv åka upp till Arvidsjaur och vara med på den första krigsförbandsövningen som nu genomförs.
Det ska bli mycket intressant att se hur den faller ut. Jag brukar regelmässigt besöka olika typer av övningar inom Försvarsmakten och även den verksamhet på övningssidan som sker inom ramen för hemvärnet. Varje övning måste sättas in i ett större perspektiv.
Det handlar inte enbart om vad de enskilda övande soldaterna utför, utan det handlar också om vad det i ett större perspektiv ger för säkerhetspolitiska signaler. Då blir varje övning väldigt viktig. Jag betraktar krigsförbandsövningarna och den ökade ambition vi i dag har i övningsverksamheten också som en del i ett säkerhetspolitiskt signalverk.
Det ska sedan läggas ihop med alla de övningar som sker i större och mindre format i våra grannländer och även med de övningar vi genomför tillsammans med våra grannländer, inom ramen för Natos partnerskap och andra enheter som vi deltar i. Vi har alltså en gemensam ambition, att övningsverksamheten är viktig för att öka den militära förmågan.
Peter Hultqvist (S):
Jag har missat en fråga, nämligen om VJTF. Partnerländer är inte inbjudna till att delta i den typen av sammanhang. Så länge det förhållandet råder är det inte aktuellt för vår del att ta ställning till något sådant. Jag vill bara påminna om vad jag har försökt att beskriva här, nämligen mängder av ambitioner och samarbeten som vi försöker hålla igång - som dessutom kostar pengar.
Det är inte så att det är gratis att syssla med den verksamheten. Därför kräver det lite mer överväganden innan man ställer sig här och utlovar det ena samarbetet efter det andra och tidsperspektiv. Det är rimligt att lämna en officiell begäran eller förfrågan innan man över huvud taget börjar prata om saken.
Jag kommer att återkomma i JEF-frågan i den händelse att frågan blir aktuell och regeringen gör bedömningen att vi ska gå vidare på den punkten. Jag noterar att frågan är nämnd som ett exempel. Ett exempel är inte detsamma som en kravbild. Det är en viss skillnad, och det bör klaras ut. Det är nog lite svårare, Wallmark, än att det handlar om att inte ha ambitionen att fösa in något annat land i samarbetet.
Men om Sverige tar ställning för att gå med i någonting sätter det press på Finland. Så är det bara. Man måste tänka lite bredare. Det är en fråga som har en annan magnitud i Finland än vad den har för oss i och med att Finland är ett direkt gränsland. Där finns paralleller från och historiska erfarenheter av hur det var under det så kallade kalla kriget.
Regeringen menar att det grundläggande förhållningssättet med alliansfrihet, kombinerat med de olika samarbetena och en ökad militär förmåga, skapar en förebyggande position innan en konflikt uppstår, och förhållningssättet skapar en handlingsfrihet i en eventuell konfliktsituation. Det är det bästa för Sverige.
Peter Hultqvist (S):
Allan Widman säger att den förra regeringen placerade ett stridsvagnskompani på Gotland. Det ligger nog lite vid sidan av sanningen. Man placerade 14 stridsvagnar på Gotland. Men sedan är det en fråga om personal, och personal placerar vi där genom det beslut som vi nu har fattat. Det blir också ett mekaniserat kompani. Vi bygger upp en enhet på Gotland där personalen ska vara.
Det finns personal knuten till stridsvagnarna, men de befinner sig på annan plats. Nu ska vi bygga upp en stridsgrupp på Gotland, och det är en viss skillnad jämfört med det beslut som den förra regeringen fattade. Allan Widman säger att Sverige reserverar sig. Vi har sagt entydigt ja till Frankrike. Frankrike ska presentera sin behovsbild för oss.
Därefter ska vi komma överens om vad vi i så fall ska göra. Det är ett rent och tydligt agerande. Jag vänder mig mot de lite sliriga formuleringar som nedtonar att vi har varit tydliga. Jag delar över huvud taget inte den bilden utan ser det som att man försöker förminska det vi har varit tydliga med.
Det är märkligt att det ska behöva vara på det sättet. Vi kommer att bjuda in de andra partierna och fortsätta diskussionerna. Vi hoppas på en bred uppgörelse i Sveriges riksdag om en insats i detta sammanhang. Även om det finns intresse av att försöka förminska regeringens agerande kommer vi att bjuda in och ha en öppen attityd, och jag hoppas som sagt på ett brett stöd i Sveriges riksdag så småningom.
Peter Hultqvist (S):
Mikael Oscarsson har frågat mig hur jag avser att gå vidare med den översyn av behovet av, och möjligheterna till, att införa ett karenssystem för personal som lämnar statsförvaltningen till förmån för försvars- och säkerhetsindustrin vilken aviseras i den försvarspolitiska inriktningspropositionen. Inledningsvis vill jag framhålla att det redan i dag finns ett antal regler till skydd för det allmänna vid övergångar mellan offentlig och privat verksamhet.
Exempelvis gäller som huvudregel tystnadsplikten avseende uppgifter som omfattas av sekretess även efter att en anställning i det allmänna har upphört. Detta utesluter dock inte att ytterligare reglering i vissa fall kan behövas, och bestämmelser om karenstid skulle kunna vara ett sätt. Jag har inom Försvarsdepartementet initierat ett arbete med att göra en inledande bedömning av behovet av och möjligheterna till att införa ett karenssystem.
Det rör sig om komplexa principiella och rättsliga frågor som inte är begränsade till försvarsområdet och som kräver en grundlig behandling. Å ena sidan måste det så långt som det är möjligt säkerställas att övergångar mellan offentlig och privat verksamhet inte står i strid med det allmännas intresse. Å andra sidan måste hänsyn tas till den grundlagsskyddade närings- och yrkesfriheten.
Det ska även framhållas att det finns fördelar med rörlighet mellan offentlig och privat verksamhet. Frågan om och i så fall i vilken utsträckning karensregler bör införas, vilka befattningshavare som bör omfattas och vilka förutsättningar som finns för detta behöver således analyseras närmare. Omfattningen av och formen för den fortsatta hanteringen av frågan får bestämmas efter den inledande analys som nu görs.
Peter Hultqvist (S):
Jag har varit i försvarsutskottet i dag och redogjort för det här. Man får ha i åtanke att riksdagen fattar sina beslut i juni och att det är många beslut som ska verkställas med anledning av inriktningspropositionen. Det här är ett av dem. Det vi har inlett med är en inledande analys av behovet av och möjligheterna till att införa ett karenssystem.
Den analysen, som genomförs på departementet, kommer att ligga till grund för nästa steg i processen. Vi har alltså inlett steg ett. Det är klart att de exempel Mikael Oscarsson lyfter upp indirekt kastar någon form av skugga på de här personerna, oavsett hur man förklarar det.
Men det här är ju inget nytt problem, utan det här hade även den förra regeringen kunnat hantera under sina åtta år om den hade varit på hugget i sammanhanget. Nu är vi där vi är, och vi har den här inriktningspropositionen. Jag ska göra det jag kan på mitt område för att hitta ett system som är rimligt här. Det är väl också så att det här har en bredare potential än bara försvarssektorn.
Det rör även andra områden i Regeringskansliet, så det måste breddas där också. Frågan är alltså bredare än bara försvaret. Men det finns saker som gör att man måste fundera rätt noggrant på det här. Det finns risker.
Den som jobbar inom offentlig sektor eller inom försvarssektorn och har tillgång till olika typer av uppgifter kan riskera otillbörlig påverkan i olika beslutssituationer till följd av löften om ny anställning inom privat sektor i ett längre perspektiv.
Det finns en risk att känslig information, kunskap eller tidigare kontakter kan utnyttjas på ett sätt som sätter konkurrensen ur spel och står i strid med det allmännas intresse i samband med sådana här övergångar. Om man har misstanken att sådant sker påverkar det naturligtvis förtroendet för den offentliga sektorn.
Det kan därför behövas regler och rutiner för att hantera den rörlighet som finns mellan offentlig och privat verksamhet. Här har jag och Oscarsson inte några uppfattningar som strider mot varandra. Vi har inlett en analys i steg ett, och vi ska återkomma med en mer genomarbetad tanke. Vi kan gå vidare när den analysen är klar. Den informationen kommer då också att delges.
Peter Hultqvist (S):
I mitt inledande inlägg sa jag att det rör sig om komplexa principiella och rättsliga frågor som inte är begränsade till försvarsområdet och som kräver en grundlig behandling. Det jag är ute efter är att man också ser att principbeslut på ett område kan få effekter i ett bredare perspektiv.
Därför är det viktigt att agera så att man inte gör fel och skapar situationer som i nästa steg ter sig som orimliga. Jag är ingen anhängare av principen fort och fel, så det är bättre att se frågan i sin fulla vidd. Mitt område är givetvis försvarsområdet.
Utifrån det kommer jag att verka för att vi ska göra något inom den sektorn, men jag kan inte bortse från att det förmodligen får vidare konsekvenser. Jag tror att det är rimligt att Oscarsson förlikar sig med det.
Jag är väl medveten om hur det är formulerat i inriktningspropositionen, men vi ska inte sätta oss i en sits där vi hanterar detta för valhänt eller för snabbt så att vi sedan får problem. Hur ska detta i så fall genomföras, frågar Oscarsson.
Det kan införas genom författningsregleringar eller avtalsregleringar. Det beror på vad man kommer fram till i en eventuell utredning. Det vi tittar på i översynen på Försvarsdepartementet är just hur de olika stegen ska se ut och hur vi ska lägga upp det så att det blir bra och vettigt.
Men att hantera bredden i frågan med vänster hand och säga att vi kan strunta i ett bredare betraktelsesätt tror jag inte håller i konfrontationen med verkligheten. Jag vet inte om vi behöver slita upp några känslor i detta sammanhang. Vi är överens i grunden.
Du kanske får förlita dig på att vi försöker hantera detta på ett så grannlaga och grundligt sätt som möjligt så att vi kommer framåt och får något gjort, Mikael Oscarsson. Jag anser, precis som du, att vi ska försöka åstadkomma något, men vi ska göra det så att det håller.