Peter Helander (C):
Eftersom riksdagsmajoriteten har gett budgetpolitiken en annan inriktning än den vi önskar avstår Centerpartiet från ställningstagande när det gäller anslagsfördelningen inom utgiftsområde 19 Regional tillväxt. Centerpartiet gick till val på ett mycket ambitiöst reformprogram för att föra Sverige framåt. Vi vill ha en utveckling som ger människor samma möjligheter att leva, arbeta och driva företag, oavsett var man bor.
Politiken behöver utformas med en insikt om att förutsättningarna ser olika ut i olika delar av landet. En närodlad politik, där beslut fattas så nära människor som möjligt, möjliggör en sådan utveckling. I samband med att riksdagen under våren 2019 behandlar våra förslag för regional utveckling avser jag att utveckla Centerpartiets syn på politikens inriktning. Fru talman! Hela landet ska leva. Jag brukar också säga: Ta hela landet i bruk!
Det innebär att man inte kan sitta med ett storstadsperspektiv och besluta om hur stora begränsningar för människor som lever och verkar på landsbygden ska vara. Jag skulle vilja ta tillfället i akt att ta upp några saker som jag har mött när jag har träffat lätt förtvivlade människor ute på landsbygden. Det finns en stor frustration ute i vår gles- och landsbygd, där människor känner att staten har övergett dem.
Ska vi stoppa klyvningen av Sverige - vi kan jämföra med den utveckling som vi har sett i Storbritannien genom brexit, missnöjet som tog Trump till makten och utvecklingen i Polen, Ungern, Österrike, Italien, Ryssland och Turkiet - måste vi låta hela landet leva och ta hela landet i bruk. Några av synpunkterna som jag fått ta del av tänker jag nu ta upp. Jag börjar med medfinansiering av statlig infrastruktur.
Fattiga kommuner som har fullt upp med att sköta skola, vård och omsorg tvingas vara med och finansiera statens vägar och statens järnvägsområden. Detta gör att skillnaderna mellan kommuner accelererar, och det drabbar de fattiga kommunerna mest. Ett annat område är högre utbildning. I tillväxtregioner finns det högre utbildning i form av universitet och högskolor.
Många landsbygdskommuner försöker desperat att erbjuda utbildning till sina medborgare och bygger upp lärcentrum för kommunala skattepengar medan tillväxtorterna får detta gratis. Sedan vill jag ta upp omlokalisering av myndigheter. Regeringens ambition att omlokalisera statliga myndigheter är bra.
Man ska dock komma ihåg att Stockholmsområdet har fått ungefär 10 000 nya statliga jobb under de senaste 20 åren medan 239 andra kommuner har blivit av med 29 000 statliga jobb. Nu har regeringen aviserat att några få procent av de över 100 000 myndighetsjobb som finns i Stockholmsregionen ska omlokaliseras. Jag har kritiserat regeringen för att de aviserade jobben som ska omlokaliseras hamnar i andra storstäder eller i tillväxtorter och inte på de orter som behöver jobben.
Då går jag över till infrastrukturen. Vi har en ojämlik fördelning av hur infrastrukturmedel fördelas över landet. När jag träffar företrädare och experter som förespråkar höghastighetsjärnväg mellan våra tre storstäder i den södra delen av landet påpekar de vilken fantastisk utveckling som kommer att ske mellan de tre storstäderna. Det ska byggas bostäder, och det kommer att ske en befolkningstillväxt.
Det är fantastiskt, det förstår jag, men jag brukar också fråga: Varifrån kommer alla dessa människor som ska skapa befolkningstillväxten? Hur går det för de kommuner som ligger lite längre bort? Hur ser deras fantastiska utveckling ut?
Jag vill påpeka att jag inte har någonting emot höghastighetsjärnväg, men jag vill att vi i samma ögonblick som beslut om höghastighetsjärnväg också fattar beslut om att satsa på Dalabanan, Botniabanan, järnvägen mellan Stockholm och Oslo, järnvägen mellan Göteborg och Oslo, Inlandsbanan och andra viktiga järnvägssträckor i hela landet. Jag vill också ta upp skogen.
Skogsägare som har brukat sin släktskog i generationer fråntas rätten att bruka sin skog och hamnar i ett rättsosäkert läge där myndighetspersoner kan ödelägga generationer av arbete. Just nu pågår det en rättsprocess där människor har blivit fråntagna rätten att bruka sin skog och där staten inte vill betala ut ersättning. Sådana brott mot äganderätten trodde jag bara kunde hända i icke-demokratiska länder. Så går jag över till det strandnära boendet.
Bor man på landsbygden är ett attraktivt boende oftast den enda möjligheten att locka inflyttare. Detta stoppas av den tolkning som myndigheter gör av den befintliga lagstiftningen trots att riksdagen har fattat två beslut för att lätta på strandskyddslagstiftningen. Centerpartiet föreslår därför att man ska ta bort den generella strandskyddslagstiftningen och i stället peka ut särskilt skyddsvärda områden.
Kommunerna borde få ett mycket större inflytande över strandskyddet. Rovdjur är en problematik för människor på landsbygden. De som drabbas av ett ökat rovdjurstryck måste få ett reellt inflytande över rovdjursförvaltningen. Det är svårt att få lån om man bor eller driver företag på landsbygden för att bygga ett hus eller till sitt företag. Om man lyckas att få lån får man betala en högre ränta än i storstäderna.
Så går jag över till avståndsskatter. Sverige är EU:s näst mest glesbefolkade land efter Finland. Är det rimligt att vi ska beskatta avstånd? Hur slår det mot glesbygd och skogslän? Vi ska självklart arbeta för att få ned utsläppen, men att införa en kilometerskatt på lastbilar och en flygskatt drabbar dem som bor långt från storstäderna och i skogslänen. Det finns andra sätt att minska utsläppen och att komma åt det som uppfattas som en illojal konkurrens från utländska åkerier.
Det har införts fri entré på statliga museer. Var ligger de statliga museerna? Jag sitter själv i styrelsen för ett landsbygdsmuseum som sliter hårt för att bevara ett svenskt kulturarv efter en av våra största konstnärer. Varför är Anders Zorns verksamhet inte värd att bevara? Var är polisen? I stora delar av vårt land tar det flera timmar för att polisen ska komma när det sker en hustrumisshandel. Skulle det ha accepterats i Stockholm?
I mitt hemlän finns det i Mora polisdistrikt en polispatrull i tjänst under vardagskvällar och nätter. Det tar 3 timmar och 20 minuter att ta sig med bil från norra delen till södra delen av polisområdet. Så här ser det ut i stora delar av landet. Till sist vill jag säga några ord om statens flykt från landsbygden.
Varför lämnar Skatteverket, tingsrätten, Kronofogden, Försäkringskassan, Arbetsförmedlingen, Skogsstyrelsen, Lantmäteriet, polisen, sjukvården med flera de mindre städerna i Sverige? Nu senast är det generaldirektören för Kronofogdemyndigheten som med en märklig hänvisning till regeringens beslut om omlokalisering av myndigheter vill lägga ned ett antal kontor och flytta dessa till regionala tillväxtorter.
Regeringen lyckades stoppa en våg av nedläggningar av skattekontor. Den nuvarande generaldirektören för Kronofogdemyndigheten verkar vara helt tondöv i denna fråga, vilket måste få konsekvenser när vi får en regering på plats. Fru talman! Vill vi i Sverige föra en regionalpolitik på riktigt måste det ske stora förändringar. Flera av våra myndigheter måste också få ett främjandeuppdrag i sina instruktioner. Man måste kunna ha flera perspektiv med i sitt myndighetsutövande.
Bidrag är inte den stora lösningen på den ojämlikhet som finns i landet. Det skulle bara befästa skillnaderna. Vi borde i stället fokusera på att ge människor likvärdiga villkor vad gäller infrastruktur, service, statlig närvaro, utbildningsmöjligheter och riskkapital. Vi måste ge människor en möjlighet att växa och skapa sin egen framtid.