Ulla Andersson (V):
Låt mig först göra en reflektion utifrån replikskiftet före mig. Det är lite märkligt att man begär en riksdagsdebatt om att skynda på utbetalningarna av olika former av företagsstöd när vi har haft 20 extra ändringsbudgetar då vi kunnat debattera det. Ändå står vi återigen här med samma debatt. Den utredning som hänvisades till kom ju dessutom fram till att det viktigaste är att göra kontroller i förväg.
Det är mycket svårare att efteråt upptäcka fel eller rent fusk. Fru talman! Vi diskuterar alltså återigen en ändringsbudget. Det har blivit många under det år som har gått.
Vi har hört välförtjänta hyllningar av vård- och omsorgspersonal, men tyvärr har inte alla vackra ord eller applåder lett till de löneökningar och förbättrade arbetsvillkor som hade behövts. Hemma i Gävleborg har man verkligen försökt.
På Vänsterpartiets initiativ har de som har jobbat i sjukvården under coronapandemin fått en extra utbetalning på 10 000 kronor, och de kommer att få 500 kronor för varje extra arbetspass de tar på sig under året. Det återstår mycket att göra för att förbättra arbetsvillkor och löner inom sjukvård och äldreomsorg. Tyvärr har vi ännu inte sett några sådana initiativ från regeringen.
Jag vill här i början ta upp det utskottsinitiativ som finns på riksdagens bord och som vi har tagit tillsammans med Kristdemokraterna. Stort tack, Jakob Forssmed, för ett gott samarbete! Denna gång lyckades vi. För ungefär tio månader sedan blev vi nedröstade när vi gjorde ett liknande försök till initiativ. Då fanns även ett förslag om ekonomiskt stöd.
Nu handlar det mer om en uppmaning till regeringen att återkomma med förslag om hur man kan förbättra stöden och gärna utöka dem. Om vi hade lyckats förra året hade förmodligen civilsamhället och de föreningar det handlar om mått mycket bättre. De hade kunnat göra ett mer omfattande arbete, hade känt sig tryggare och hade haft en bättre ekonomi.
Vi vet alla hur viktiga dessa föreningar är för att bryta ensamhet hos äldre och möta barn som far illa, på olika sätt behöver stöd eller bara behöver ha en bra fritid. Det var synd att det inte blev så, men denna gång gick det bättre, vilket är bra.
Vi vet alla att det både under och efter pandemin finns ett stort behov av insatser från civilsamhället för barn, unga, äldre och utsatta. Det är bra att ett enigt utskott nu står bakom initiativet. Den budget som vi nu diskuterar innehåller många välbehövliga och nödvändiga insatser och reformer.
Det handlar till exempel om en förlängning av företagsstöd. En del av de stöd som nu förlängs är stöd som vi i oppositionen har tagit initiativ till. Exempelvis gäller det omsättningsstödet för enskilda näringsidkare som vi genom olika utskottsinitiativ i finansutskottet har fått regeringen att lägga fram.
Väldigt många frisörer, kulturarbetare och taxichaufförer for illa och hade inte fått det stöd som de behövde i krisen. De hade det oerhört jobbigt och ekonomiskt väldigt tungt. Stödet till dem kommer nu att förlängas, vilket är väldigt bra. Det är också bra att det kommer ett stöd till handelsbolag och kommanditbolag på plats. Även detta skulle ha kommit tidigare.
Också denna gång var det oppositionen genom Moderaterna som agerade. I denna budget finns pengar till forskning om långtidscovid och stöd till kommuner och länsstyrelser för uppföljning och kontroll av pandemilagen. Det finns stöd till kultur och idrott, vilket är välbehövligt och bra. Men det kommer absolut att behövas mer resurser framöver, inte minst till idrottslivet.
I denna budget finns även stöd till pensionärsorganisationer för att ge dem bättre förutsättningar att arbeta för att minska äldres ensamhet och isolering. Det är mycket välkommet, då just ensamhet och isolering kan vara mycket dåligt för människors hälsa. Här kommer samhället att behöva göra så betydligt mycket mer efter pandemin än vad som gjordes före och såklart än vad som har kunnat göras under pandemin.
I budgeten finns också pengar till kvinnojourer - tyvärr välbehövligt, då mäns våld mot kvinnor är ett stort och allvarligt samhällsproblem som dessutom verkar ha ökat under pandemin, då fler helt enkelt tvingas vara hemma. Det finns även extra pengar till stöd till organisationer som arbetar med barn som far illa.
Hemma i Gävleborg, inte minst i Söderhamn, har orosanmälningarna om barn ökat kraftigt. Arbetet för att möta det har försvårats under pandemin på grund av covid. Man kan till exempel inte göra hembesök på andra sätt, och man kan inte sätta in insatser på det sätt man har kunnat tidigare. Man måste på olika sätt finna nya arbetsmetoder eller säkra att man kan göra det man behöver göra och att det inte finns covid och smittspridning.
Det är dock märkligt, tycker jag, att kommunernas socialtjänster inte får utöka sina insatser, vilket skulle behövas, eftersom orosanmälningarna har ökat. Nedskärningarna fortsätter runt om i landet. Häromdagen kunde vi till exempel läsa att man i Nybro kommer att dra ned på elevassistenter och specialpedagoger i skolorna. 26 miljoner ska man spara.
Så ska det inte vara. När pandemin slog till var vi i Vänsterpartiet väldigt snabbt ute och krävde att karensdagen - eller karensavdraget, som det numera heter - skulle tas bort. Vi menade att just karensdagen gjorde att många inte hade råd att vara hemma om de blev sjuka eller hade förkylningssymtom, för man behöver mat och hyra även om det är pandemi.
Är inkomsten låg är en karensdag helt förödande för ens ekonomi. Till slut meddelade regeringen och samarbetspartierna att man skulle ta bort karensavdraget, och det var bra. Men tyvärr blev det inte riktigt så, utan bara en del av det togs bort. Jag skulle säga att detta tyvärr kännetecknar en del av de åtgärder som sätts in.
För vanligt folk verkar det bli en del halvmesyrer helt enkelt. Åtgärderna är inte så omfattande eller förlängs inte, eller så tas kostnaden inte bort helt, som med karensavdraget - det kan vara fråga om en halvering av kostnaden för den enskilde. Ett annat tecken på detta är att hyresstödet för företag förlängs i denna budget.
Det är ett stöd som kanske inte har funkat som det var tänkt och inte heller är så eftersökt. Men man förlänger det, för man vill signalera att företagande är väldigt viktigt. Vi vill rädda jobb och företag, och det är bra i sig. Men varför förlänger man då inte det förhöjda bostadsbidraget för barnfamiljer? Det är massor av människor som har förlorat jobbet under krisen.
Massor av föräldrar får inte de där extratimmarna de behöver för att få ihop till hyra, mat, barnkläder och så vidare. Det är massor av familjer som har fått en kraftigt försämrad ekonomi. Om man före krisen knappt kunde hålla näsan ovanför vattenytan har man det ju ännu svårare nu under krisen. Men det förhöjda bostadsbidraget för barnfamiljer förlängs inte. Jag undrar varför.
Varför sätter man inte in stödinsatser till barnfamiljer? Varför förlängs de inte? Fru talman! Vi hoppas alla att smittspridningen ska minska. Vi gör var och en av oss vad vi kan, hoppas jag och utgår jag från. Jag vet att man i vård och omsorg gör heroiska insatser, liksom på andra håll i samhället. Vi måste kunna köpa mat, åka buss och så vidare.
Ett stort tack till alla er som kämpar och till er som inte kan jobba hemifrån! Ni bär en större risk än vi andra, som kan jobba hemifrån. Men alla måste vi bidra utifrån de förutsättningar som finns. Jobba hemifrån! Var rädda om varandra! Följ restriktionerna! En dag kommer vi ur det här. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande.