KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lars Hjälmered (M):
Moderaterna fullföljde den energiöverenskommelse vi tecknade. Vi har fortsatt att samtala, och jag vill vara tydlig med att jag är beredd att samtala med alla politiska partier om kloka förslag. I höstas satte vi stopp för ett dåligt elnätsförslag från regeringen och sträckte samtidigt ut en hand för att lösa ett elnätsproblem. Vi var med och samlade en majoritet för att få på plats en utvärdering av de krispaket som sjösattes för Stockholm och Skåne.
Jag tänker fortsätta att ta ansvar för en svensk el- och energipolitik med bas i riksdagen. Om vi har en vision om en kraftigt ökad elanvändning framåt krävs politiska insatser. Här tycker jag att vi kan kräva mer av regeringen, till exempel att sjösätta en elnätsutredning och gå bortom den dialog som har varit.
Jag tror att det är klokt med en nätkoncessionsutredning som tittar på handläggningstider, men det behöver göras mer för att ytterligare korta tiderna. Det är klokt att ge Svenska kraftnät i uppdrag att kolla på så kallade stödtjänster, men vi behöver ha en större översyn av marknadsmodellen. Det handlar helt enkelt om ett annat och tydligare politiskt ledarskap. Så till frågan om kostnadseffektivitet.
Svenskt Näringsliv har i sin studie konstaterat att det är väsentligt mer kostnadseffektivt att fokusera på fossilfritt än att fokusera på 100 procent förnybart. Då är det väl en ganska rimlig diskussion att ta i en konkurrensutsatt ekonomi som den svenska. Ett exempel är säkrandet av vattenkraften. Där handlar det inte om elpriser och beskattning utan om en regelmässig osäkerhet.
Vi vet inte vad domstolarna gör, men riksdagen och ytterst ministern kan påverka vad länsstyrelser och andra gör så att de lever upp till riksdagens andemening. Då krävs det lite mer agerande från regeringen än vad vi hittills sett, och det hoppas jag att vi kan få framgent.
Lars Hjälmered (M):
Vi är många som omhuldar möjligheterna med Northvolt och har varit engagerade. Jag har ett par vänner som jobbar där, ska jag säga. Problemet i det här fallet, fru talman, är att näringsministern inte riktigt har koll på om de pengar som ges som stöd till bland annat Northvolt är effektiva eller inte. Det finns liksom inte processer för att följa upp och utvärdera. Jag gläds åt Northvolts framgång, och jag gläds åt andra företags framgångar.
Men den här diskussionen och den kritik som Riksrevisionen har riktat mot regeringen handlar om att regeringen inte riktigt har processer för att följa upp och se om man så att säga får pang för pengarna. Vi pratar ju om miljardbelopp som avsätts på olika sätt. Jag tycker, fru talman, att det är klokt av regeringen att avsätta mer pengar till Tillväxtanalys för att den myndigheten ska kunna jobba mer med uppföljning och utvärdering av näringspolitiken. Det är ett bra initiativ.
Men man kan, om man tar kritiken på allvar, också konstatera att vad Riksrevisionen säger är att man inte i alla lägen kan se om pengar från ett antal finansiärer har gett effekt eller inte. Om man inte hade gett pengar, hade det gett samma effekter i termer av nya jobb och nya företag? Eller var det just den här insatsen som gjorde att man boostade och utvecklade näringslivet?
Jag ska inte kalla det ett lotteri, men Ibrahim Baylan har helt rätt i att man ibland inte vet vilken innovation det är som flyger och inte. Så är det ju, men det menar jag att man kan ta höjd för i den här typen av uppföljning och utvärdering.
Och det är egentligen inte det som är kärnan i detta, utan kärnan är att det genom riksdagsbeslut på förslag av regeringen avsätts miljardbelopp varje år till forskning, innovation, demonstration, utveckling, samverkan och initiativ och att det brister i effektivitet i detta eller åtminstone väcks frågor kring det.
Jag tycker att det är ganska anständigt att kunna se skattebetalarna och invånarna i ögonen och säga att vi kan garantera att vi gör vad vi kan och har system, processer och beslut på plats så att det sker på ett effektivt sätt. Jag hoppas att regeringen tar kritiken på största allvar.
Jag kan också tycka att det är problematiskt att riksdagen har fattat ett beslut om ett tillkännagivande, en uppmaning, och regeringen anser att man har fullgjort detta men vi kan konstatera att det kommer förnyad kritik. Jag undrar om Ibrahim Baylan kan stå här i dag och garantera att han har gjort vad som krävs för att pengarna ska användas på ett effektivt sätt. Jag kan konstatera, fru talman, att statsrådet inte svarar på den frågan i det svar han lämnar.
Näringsministern säger vidare att vi aldrig hundraprocentigt kan garantera att varenda krona hamnar rätt i detta. Nej, det tror jag att de flesta människor förstår. Men det jag frågade var om näringsministern kan garantera att de skattepengar som används till stöd till företag används effektivt. Det var det som var huvudfrågan. Kan näringsministern garantera att så är fallet?
Lars Hjälmered (M):
Vi ser ett behov framöver av att bidra till att utveckla näringslivet. Det finns behov av många nya jobb efter coronapandemin. Det finns också ett behov av att fortsätta att utveckla viktiga samhällssektorer, inte minst breda industriella sektorer. Jag håller med om mycket av det näringsministern lyfte fram om att det sker mycket positivt. Huvudpoängen jag försöker att göra i denna debatt är dock att man från regeringens sida ska veta vad man håller på med och att de insatser man föreslår verkligen kan ge effekt.
Det kan tyckas småaktigt, men jag väljer att lyfta fram den rätt allvarliga kritik som Riksrevisionen kommer med när man pekar på att det inte har funnits strukturer för att kunna visa att många av de näringspolitiska instrumenten verkligen ger effekt. När det gäller de så kallade samverkansprogrammen har Riksrevisionen pekat på att det är dålig dokumentation i Regeringskansliet och att det i efterhand är svårt att följa upp vilka beslut som har fattats och vad som var syftet med en del av dessa innovationssatsningar.
Det är viktigt för att man i efterhand ska kunna se om det politiska syftet uppfylldes eller inte. Vi kan också göra en jämförelse med arbetsmarknaden, fru talman. Där finns IFAU, som tittar på utvärderingar - i normalfallet effektutvärderingar - av arbetsmarknaden. Det är inte alltid enkelt, men det görs för att titta på olika typer av politiska initiativ för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten.
Jag tycker att det finns ett stort utrymme för - och en stor önskan - att göra detta också inom den breda näringspolitiken, där man generellt måste bli duktigare på att följa upp för att se att vi hushållar med skattebetalarnas pengar och använder dem på ett bättre sätt än i dag. Detta, fru talman, står inte i motsats till att man ger uttryck för politiska visioner, har en önskan att det görs satsningar eller gläds åt att det går bra för industrier i dagsläget.
Det handlar dock om att se till att man verkligen vet vad det är för förslag man lägger fram.
Lars Hjälmered (M):
Ska man ta tag i en del av problemen och utmaningarna på kort sikt, men också en del av frågorna på lite längre sikt, måste vi ha ett tydligt reformtempo. Vi kan gärna föra dialog med partier. Det har vi gjort i riksdagen och landat i flera viktiga energipolitiska reformer. Man kan bara titta på det senaste året. För ungefär två år sedan var det en kämpig situation i Stockholm och Skåne.
Då såg vi till att samla en majoritet här i riksdagen för att detta skulle utvärderas, så att vi verkligen kunde lära oss vad som gick bra och vad som gick mindre bra för att undvika sådana situationer. Och vi såg till att regeringen utvärderade detta. Vi är beredda att fortsätta att ta den typen av initiativ. Det som jag ser framför mig på sikt är att vi måste göra en reformering av elnätsregleringen. Då är det nästa reglerperiod som börjar den 1 januari 2024.
Det är verkligen bråttom och synd att regeringen inte har tillsatt någon form av utredning. Risken är att man försitter chansen att få en bättre nätreglering med rimligare priser på plats till nästa period.
Det behövs också en annan reformering av elmarknaden, där vi tydliggör ett planeringsmål för en dubblerad elanvändning, där vi tydliggör leveranssäkerheten som man kan förvänta sig som kund - som företagare eller hushåll - där vi pekar ut ett ansvar för detta och där vi tar in stödtjänster och flera andra saker. Även sådant behöver utredas och fattas beslut om i riksdagen framöver. Men jag tror också att vi måste ha blicken på det som kommer framåt denna sommar och tiden därefter.
De som kan detta med elsystem pekar på att det blir alltmer utmanande att få det att fungera tekniskt sett och att det även i dessa delar krävs reformer för att säkerställa att Sverige lever upp till EU-regler och att det tas initiativ så att man som hushåll och företagare också fortsatt kan räkna med en trygg tillgång till elenergi som så länge har varit den stora konkurrensfördelen för Sverige.
Lars Hjälmered (M):
Näringsministern tycker att det är oppositionsgnäll och skäll i riksdagens kammare när vi tar en viktig diskussion om regler. Jag kan vara tydlig och säga att det har varit en stenhård pandemi som vi måste dra lärdomar av. Jag tror att vi ganska snart kommer att komma tillbaka till frågor om företagares villkor, arbetslöshet och konkurrenskraft för industrin. Det är i ljuset av det, fru talman, man ska se debatten och diskussionen om regelkrångel och allmänna villkor.
Vi har haft ett år av pandemi, men vi har också haft flera år med Ibrahim Baylan som näringsminister där en färdig ansökan om en gruva i Norrbotten har legat på hans bord utan att han tagit beslutet. KU har fällt honom på grund av att han inte har fullföljt sitt uppdrag på området. Min förväntan är större på denna och andra regeringar.
Jag tycker att vi ska göra som danskarna och införa ett implementeringsråd för att titta på om nya regler från EU kan införas i dialog med en trappstegsmodell, som man har i Danmark, och utan överimplementering. Det är också ett beslut som riksdagen har fattat men där regeringen inte tydligt har återkommit: Hur ska vi undvika en överimplementering framåt?
Jag tycker att det finns en förväntan att inemot nästa mandatperiod se till att ta tag i och ändra miljöprövningen för att göra det enklare för industrier och andra som vill utveckla och etablera sig. Jag tycker att vi måste ha en regering som tydligare engagerar sig för svenskt näringslivs intresse i EU-processerna och Bryssel.
Ta bara diskussionen om den pågående taxonomin, där regeringen har varit påfallande passiv och där regler kan hota villkoren för gruvor, skog- och vattenverksamhet och annat. Här måste man tydligare stå upp så att det blir rätt regler och implementering framåt.
Ytterst handlar detta om villkoren för enskilda företagare, att de ska ha rätt villkor för att kunna vara med och utveckla företag, skapa jobb och bidra till välfärdens finansiering.
Lars Hjälmered (M):
Huvudfrågorna är: Kommer regeringen att i närtid fatta ett beslut om slutförvaret, antingen om helheten eller om mellanlagret? Jag kan konstatera att Per Bolund har fått frågan två gånger men inte svarat på den. Han har resonerat på ett fullt rimligt sätt, fru talman, men detta är inte riksdagens beslut - det handlar om att det är regeringen som har att fatta ett beslut i slutförvarsfrågan.
Tredje gången gillt ger jag nu miljöministern chansen att ge besked här i kammardebatten i dag: Kommer regeringen i närtid att fatta beslut om en eller annan lösning? Jag tycker att den bästa lösningen egentligen vore att ta detta samlat, med alla de tre ingående delarna. Jag har dock full respekt för att regeringen tittar på de olika alternativen. Det anständiga vore att miljöministern säger: Nu delar vi upp ansökan.
Därefter får han och de övriga ta diskussionen med Oskarshamns kommun om hur man hanterar sveket och peka ut en plan för hur man ska göra med den långsiktiga slutförvarsfrågan. Detta är i botten en ansvarsfråga gällande kärnkraften och hanteringen av den. Det finns dessutom, fru talman, en fördel i det svenska systemet i och med att pengar har avsatts för varje producerad kilowattimme under hela den tid vi har haft kärnkraft i Sverige för att finansiera slutförvaret och forskningen framöver.
Det är helt riktigt som miljöministern sa - det har skett kompletteringar under våren. Men nu när vi börjar närma oss sommaren ligger det i praktiken en komplett ansökan på miljöministerns bord. Frågan om riksintressen är utklarad. Domstolsprocessen är avklarad. Vetobeslutet i den aktuella kommunen är klart. Per Bolund nämnde internationella konventioner. Senast var det Tysklands och Polens regeringar som sa att de inte hade något att invända mot att Sverige går vidare med ett slutförvarsbeslut.
Då kommer vi tillbaka till huvudfrågan, fru talman: Vilket beslut kommer regeringen att fatta? Kommer man nu i sommar, i enlighet med önskemål från Vattenfall och andra, att fatta ett beslut om mellanlager och slutförvar, så att vi inte stoppar kärnkraften och så att vi långsiktigt löser frågan om ansvaret?
Lars Hjälmered (M):
Nu har vi levt i drygt ett år med en allvarlig pandemi. Den har slagit mot vårt samhälle och det svenska näringslivet och lett till väldigt långtgående effekter. Jag tror att det räcker att prata med varenda handlare och varenda krögare i Sverige för att se att till exempel förut fullbelagda hotell bara rasade i fråga om beläggning. Gästerna kom inte till en början. Då pratar vi om tiden före de olika formerna av restriktioner kom. Det finns lärdomar man kan dra.
Antingen kan man göra som näringsministern och bara skylla på Moderaterna, Sverigedemokraterna och andra oppositionspartier och hitta på lite om olika förslag, eller så kan vi ta en seriös diskussion. Jag tror att ett stort misstag som regeringen gjorde förra året var att inte vara förberedd under och efter sommaren. Det fanns ingenting förberett i statsbudgeten för en andra våg, varken indikativt eller när det gäller pengar eller åtgärder. Det var ett stort misstag som ledde till att åtgärder försenades.
Så här långt in i det som jag tror att vi alla hoppas kan vara slutfasen, nu när vaccinationerna rullar på, tycker jag att vi ska ta höjd för att behovet av förlängningar av åtgärder och stöd, vilket regeringen har föreslagit, ska göras genom att man drar lärdom så att företagare kan få pengar snabbare. Det är i ljuset av det som riksdagen har fattat en del beslut. För det första ska regeringen se till att få på plats ett nytt omställningsstöd som inkluderar fasta kostnader. För det andra ska man snabba på utbetalningar av korttidspermitteringsstöd.
För det tredje ska man återkomma med lagförslag så att det blir brottsligt att fuska sig till pengar genom korttidspermitteringsstödet. Och för det fjärde ska regeringen utverka regler för det som kallas proportionalitet, att man skiljer på fusk och småfel. Fru talman! Det vore mig främmande att, även om det är sommar, antyda att man är arbetsskygga i Regeringskansliet.
Men jag vill veta vad näringsministern har gjort konkret för att fullfölja riksdagens beslut och hur planen ser ut framåt.
Lars Hjälmered (M):
Coronakrisen har slagit jättehårt mot företag och jobb i Sverige. Tusentals företag kämpar nu för sin överlevnad. Tusentals företagare väntar på besked om huruvida de kommer att få statlig krishjälp eller inte, på grund av att näringsministern, Centerpartiet och Liberalerna har skött krisstöden rätt illa. Regeringen har varit senfärdig, och ofta har det tagit månader att återkomma med konkreta räddningspaket och innan pengarna kommer ut.
Under tiden riskerar företag och jobb att försvinna helt i onödan. Min fråga till näringsministern är: Vad kommer han konkret att göra nu för att tidigarelägga utbetalning av krisstöd till drabbade svenska företag och därmed undvika de misstag som han och regeringen har gjort tidigare?
Lars Hjälmered (M):
I mitten av hösten gav näringsministern beskedet att de företagare som tappade särskilt mycket av sin omsättning förra sommaren skulle få ett särskilt krisstöd. Häromdagen kom ett konkret förslag till riksdagen. Företagare kan ännu inte söka dessa pengar. I bästa fall kan de söka och få ut pengar i mars eller april. Det är åtta nio månader senare vi pratar om, och risken är att de drabbas jättehårt av detta.
Jag undrar: Varför har näringsministern agerat så senfärdigt, och hur bedömer han risken för att jobb går förlorade under tiden?
Lars Hjälmered (M):
Coronakrisen har under det senaste året slagit stenhårt mot företag och jobb i Sverige. Vi ser att arbetslösheten nu stiger kraftigt. Många företag har fått krisstöd, men samtidigt har tiotusentals företagare under året fått vänta i veckor, ofta i månader, på besked om de får hjälp.
Fortfarande väntar tusentals på besked för att näringsministern och hans stödpartier inte har skött krisstöden tillräckligt väl. Krisstöden kommer nu att förlängas ett antal månader, vilket är bra. Taxiägare, krögare, butiksägare och andra kämpar fortfarande med svåra ekonomiska problem på grund av pandemin. Det är då viktigt att dra lärdom av de misstag som har skett de senaste åren.
Med anledning av det, herr talman, vill jag fråga näringsministern vad han konkret kommer att göra för att drabbade företagare ska få pengar utbetalda under de kommande månaderna och för att han och regeringen inte ska göra om de misstag som de har gjort under det gångna året.
Lars Hjälmered (M):
Under det gångna året har många företag fått hjälp, men det finns också tusentals företagare som väntar på besked. De har fått göra det under månader samtidigt som de verkligen bokstavligen kämpar för sina företags överlevnad. Risken är att jobb och företag som vi behöver när vi går ur krisen går förlorade. Det är viktigt att dra lärdom av detta när nu krisstöden förlängs under ett antal månader. Man ska inte behöva vänta ånyo och för länge.
Vad tänker näringsministern konkret göra för att pengarna ska betalas ut och misstag inte ska göras om?
Lars Hjälmered (M):
Jag har två frågor till Linus Sköld. Det handlar om elevhälsan respektive stödet till barn som är i behov av det. Jag börjar med elevhälsan. I propositionen föreslås ett antal förändringar. Vi är för det. Men vi tycker att man egentligen borde göra en större översyn av ansvaret för elevhälsa eller skolhälsovård. I dag vilar ett tungt ansvar på lärare som ska känna barns oro.
I någon mening kommer det såklart alltid att göra det, även om någon annan är ansvarig. Var är barnen om de inte är hemma? Jo, de är i skolan. Vem träffar de mest där? De träffar naturligtvis mest sin lärare. Det viktigaste uppdraget i skolan är dock att fokusera på lärandet. Om det läggs på väldigt många uppgifter på lärare är risken att det blir lite spretigt.
Vi tycker att om man i dag inte regelmässigt träffar en skolläkare, som man gjorde förr - kanske bara en av tio elever gör det - kan det vara problematiskt om det inte kan göras en hälsovårdskontroll av det måttet. Fru talman! Min första fråga gäller Socialdemokraternas inställning till att se över detta, till exempel att lägga ansvaret på primärvården för att få det mer samlat, som en första linjens vård. Det andra jag undrar över gäller att kunna ge tidigt stöd.
I propositionen föreslås flera åtgärder, till exempel att en elev under vissa omständigheter ska kunna gå om ett läsår. Vi är för det. Vi har under våren haft ett antal diskussioner om rätten till förskola, läxhjälp och lovskola. Vi har kanske gått lite mer åt det obligatoriska hållet, och Socialdemokraterna är lite mer inne på frivillighet. Jag tror att Linus Sköld har använt begrepp som oseriöst eller liknande i talarstolen. Vi upplever att frivilligheten inte har räckt till.
Vi tror till exempel att det är farligt att vänta för länge med obligatoriska språkinsatser i förskolan och att man hellre ska sätta in obligatoriska insatser redan på lågstadiet i stället för att skjuta på det till senare. Vari ligger invändningen från Socialdemokraterna?
Lars Hjälmered (M):
Jag börjar med organiseringen av elevhälsan. Jag tror inte att en omorganisation kommer att lösa det. Min poäng är bara att vi kan ta fasta på kritiken från Sveriges Skolledarförbund. Lagen säger att man ska arbeta förebyggande och hälsofrämjande, och de konstaterar utifrån deras erfarenhet att man regelmässigt kanske går mer på akuta ärenden. Då är det något som brister. Det kan lösas på olika sätt.
Vi konstaterar att man inte regelbundet träffar en skolläkare, som tittar ordentligt på fysisk och psykisk utveckling. Det gör kanske en av tio elever. Vi tycker ändå att det finns skäl att titta över organisation och ansvar, så att det blir rimligt. Det gäller även kopplingen till rektors och lärares ansvar. Han eller hon ska kunna leda lektioner i klassrummet, med det stora ansvar som det innebär. Om man kan lyfta av en del av detta tror vi att det kan finnas skäl att göra det. Fru talman!
När det gäller det andra kan man säkert invända mot delar av det. Men här finns kanske en ton i en del av debatten mellan M och S som Linus Sköld och jag har haft, kopplat till förskola och andra insatser. Jag tycker att det finns skäl att lägga insatser tidigare än vad som nu sker. När vi har haft diskussioner om läxhjälp och lovskola gällde det mellan- och högstadiet som Linus Sköld drog åt. Vi tycker att man kanske ska gå in med den typen av åtgärder redan på lågstadiet.
När det gäller förskola är det fullt rimligt att regeringen agerar med insatser kopplat till att få fler att välja förskola. Men jag är inte säker på att frivillighet som grund kommer att fungera. Det har inte fungerat hittills. Om man ska ta fasta på alla de tusentals barn som inte kan ordentlig svenska tror vi att det måste finnas insatser för att lära sig språket ordentligt, för att klara skolan och senare klara livet. Det är en debatt och diskussion som vi får återkomma till i andra sammanhang.
Stort tack för denna diskussion och för de debatter vi har haft, Linus!
Lars Hjälmered (M):
Resursskolor är ofta räddningen för många barn och familjer. Inte sällan har man under en lång period försökt hitta lösningar på den tidigare skolan genom exempelvis en mindre undervisningsgrupp eller en särskild resurs. Alla har fått kämpa.
Utöver att barn kommer i kläm prövas föräldrar, relationer och äktenskap, och familjer går isär - allt detta för att samhället inte kan ge barnen det stöd och den hjälp de har rätt till. I dag tar vi ett viktigt steg genom att definiera begreppet resursskola, och vi kommer i närtid att ta ett andra viktigt steg när det gäller mottagande och antagningsregler för att få likvärdig behandling i kommunala och fristående resursskolor.
När det gäller finansiering är det väldigt stora skillnader beroende på vilken kommun man bor i och hur detta prioriteras. Här är det rimligt att regeringen tar detta vidare med Skolverket; vi invänder ju inte mot att man ska se över föreskrifterna. Vi tror dock att det är otillräckligt, för när föräldrar under senare år bett riksdagens ledamöter om en lösning har vi mötts av regeringens passivitet.
Man har inte haft kraft eller kanske inte vilja att lösa detta. Jag är glad över att vi har en bred majoritet som kan kräva att en framtida, långsiktig och förutsägbar finansiering säkras. Moderaterna är öppna för att titta på olika lösningar på detta. Det finns ju lite olika ingångar. En del partier tycker att skolan ska fortsätta att vara ett kommunalt ansvar medan andra partier vill se ett statligt ansvar när det gäller finansiering och styrning.
Jag tror att vi måste titta på möjliga kompromisser, men utgångspunkten ska vara att barn ska behandlas lika och att finansieringen säkras för denna resurstäta verksamhet. Detta hoppas vi kunna leverera.