Marie Granlund (S):
I dag är det, precis som andre vice talmannen sade, Nobeldagen, och hela världens blickar riktas mot Stockholm. Vad kan vara viktigare än att ha en diskussion och debatt om vad som är framgångsfaktorerna inom utbildning och forskning? I dag debatterar vi allt från förskola till forskning. Det är precis så det är.
De barn som i dag börjar i förskolan är samtidigt framtidens forskare. Maja som precis har lärt sig att knyta skorna på förskolan Rönnen är kanske morgondagens Nobelpristagare i kemi. Maja ska färdas länge genom utbildningssystemet, och vår politiska uppgift är att göra den resan väl värd.
Då krävs det en skola och forskningsresurser i världsklass samt en syn på kunskap som förenar både spets och allas rätt till förstklassig utbildning. Målen måste sättas högt och vara långsiktiga. Utbildning avgör individens frihet, trygghet och möjlighet till utvecklande jobb men också samhällets förmåga till omställning, utveckling och tillväxt.
Sverige utvecklas när vi lär oss nytt. Därför vill vi se en politik som öppnar dörrar till ett livslångt lärande med återkommande möjligheter för alla, inte bara några. Möjligheten att utbilda sig är självklart extra viktig när det är lågkonjunktur. All utbildning i Sverige ska vara av hög kvalitet. Vårt högkvalificerade samhälle ställer allt högre krav på formell utbildning.
Det kräver att hela utbildningssystemet från förskolan till universitet och doktorandstudier fungerar bra och ger människor de kunskaper och färdigheter som krävs i vårt moderna samhälle. En hög utbildningsnivå hos befolkningen har också bidragit till svenska framgångar under decennier och är central även för en fortsatt stark svensk utveckling. Fru talman!
Sverige är ett litet land i en mycket stor värld. Det som gör att det har gått bra för Sverige är att vi har varit duktiga på att tillvarata och utveckla alla begåvningar som finns i vårt land. Sverige har varit mycket duktigt på att skapa möjligheter och åter möjligheter för barn, ungdomar och vuxna att utveckla sina begåvningar, utbilda sig, åter utbilda sig och omskola sig när det behövs ny kompetens.
Därför behöver vi möjligheternas utbildningssystem i Sverige. Huvudinriktningen på den socialdemokratiska skol- och utbildningspolitiken är tydlig. Fokus ska ligga på lärande och dokumenterat resultat. Elevernas vilja och lust att lära sig måste stimuleras. Vi vill ha kompetenta, kritiskt granskande och kreativa elever.
Det handlar om tydliga mål, systematisk uppföljning och höga förväntningar, ömsesidig respekt för arbetsro och trygghet, ett aktivt värdegrundsarbete och inte minst ett tydligt professionellt ledarskap i skolan. Vi socialdemokrater vill att alla barn, oavsett barnets förutsättningar, föräldrarnas utbildning eller inkomst, ska ha rätt att utvecklas och nå kunskapsmålen.
Skolans sätt att fungera har här en avgörande betydelse för om eleverna når målen eller inte. Om inte skolan lyckas i sitt uppdrag slår den sociala bakgrunden igenom. Därför måste alla skolor vara bra skolor. Det finns inga skiljelinjer i svensk utbildningspolitik mellan om man vill ha ordning och reda i skolan eller om man är för eller emot kunskap.
Den stora skillnaden handlar i stället om synen på människor, om man ska kunna lära sig mer och hela tiden få en ny chans. Ska vi ha en skola som sorterar elever och dömer ut den som inte har gått en spikrak väg genom alla utbildningar? Eller ska vi ha en sammanhållen skola och ett utbildningssystem som hela tiden ger en chans, en chans och en chans till?
Vad vi nu ser i Sverige är en ökad segregation och en uppdelning av barn efter föräldrars inkomst och sociala ställning. Det är en segregation som riskerar att öka i takt med minskade resurser till skolan. Det här är djupt oroande. Den borgerliga majoriteten diskuterar kepsar och mobiltelefoner samtidigt som dörrarna stängs för mängder av unga människor. Fru talman! Jag ska ta det här från början: Förskolan.
Det är här som grunden läggs - denna svenska exportsuccé. Delegationer från hela världen kommer för att se på den svenska förskolan, hur man lyckas kombinera omsorg med pedagogiskt utvecklingsarbete, som dessutom leder till jämställdhet. I det borgerligas Sverige behandlas lärarna inom förskolan hela tiden som andra klassens lärare, som inte ska ha möjlighet till forskning och där cheferna inte ska ha rätt till utbildning.
Dessutom inför man vårdnadsbidrag och barnomsorgspeng som drar resurser från förskolan. De barn som har det största behovet av förskolan riskerar att stängas ute. I Stockholm stängs nu förskolor, och barn riskerar att inte komma i kontakt med det svenska språket förrän de börjar i skolan. Vi vill i stället att förskolans roll stärks för alla barn. En förskola med omsorg och lärande på lekens grund ska vara starten på det livslånga lärandet.
Vi vill i stället förstärka kvaliteten i förskolan och garantera att alla förskolor har utbildad personal och följer den nationella läroplanen; helt enkelt möjligheternas förskola. Trots att Skolverket konstaterar att en av de främsta anledningarna till att resultaten nu sjunker i den svenska skolan är att segregeringen ökar gör den borgerliga majoriteten tvärtom.
Den framgångsrika skolan är den sammanhållna skolan där barn går tillsammans och där man lär av varandra. Vad gör den borgerliga regeringen? Jo, man inför system så att utbildningsvalen skjuts nedåt i åldrarna. De val som görs vid tolv års ålder kommer att påverka möjligheterna att sedan komma in på önskat gymnasieprogram. Utbildningsministern aviserar elitklasser inom grundskolan.
Agnarna ska sållas från vetet, och ett nytt parallellt betygssystem införs från förskoleklass. Barn är olika och kräver självklart olika resurser. Stora skattesänkningar leder nu till att lärare sägs upp. Vi vet vilka barn som kommer att få betala för detta. Vi säger i stället att barnen inte ska betala krisen.
Därför vill vi öronmärka pengar till skolan och se till att de kommer till användning där de behövs allra bäst. Självklart ska skolan också garantera att alla får läxhjälp. Det är så man skapar möjligheternas skola. Så går jag över till gymnasieskolan, där återvändsgrändens politik blir ännu tydligare och där kunskapskraven sänks för hälften av eleverna.
Det handlar inte om, som regeringen påstår, att alla ska läsa på högskolan. Det handlar om att alla ska uppnå en grundläggande kunskapsnivå, som faktiskt de flesta arbetsgivare i dag efterfrågar, det vill säga den grundläggande högskolebehörigheten. Dagens och framtidens arbetsliv och samhälle kräver dessa gedigna kunskaper av alla.
Förändringarna på arbetsmarknaden och kraven på att förvärvsarbetande ska kunna byta arbetsplats, yrke eller bransch gör att unga som inte har fått tillräckligt med kunskaper på gymnasiet kommer att få det svårt och än svårare i framtiden. Ungefär hälften av gymnasieeleverna går i dag på yrkesförberedande program.
Trots att 80-90 procent av eleverna på dessa program når grundläggande behörighet till högskolan, väljer den borgerliga regeringen att sänka kunskapskraven för alla. Enligt Statistiska centralbyrån tänker sig 60 procent av alla gymnasieelever att studera vidare på högskolan inom tre år efter sin examen.
Av dessa finns hälften bland dem som läser på barn- och fritidsprogrammet, 40 procent av dem som går på elprogrammet och en fjärdedel av dem som läser på hotell- och restaurangprogrammet. Åren 2006-2007 nådde enligt Skolverket 91 procent av eleverna på byggprogrammet högskolebehörighet. Det är fler än på teknikprogrammet och bara 0,2 procent färre än bland eleverna på det samhällsvetenskapliga programmet.
Ändå väljer man att stoppa dessa elevers möjligheter. Vi vill i stället ha en modern gymnasieskola med såväl förstärkta yrkesinriktade som teoretiska program och självklart en modern lärlingsutbildning med bättre koppling till arbetslivet men utan att göra avkall på kunskapskraven. Fru talman! Så till vuxenutbildningen.
Den kommunala vuxenutbildningen har varit den andra chansen i Sverige. För den som hoppat av gymnasiet eller inte fått de betyg som krävs för att utbilda sig vidare har möjligheten att komplettera på komvux varit den stora bryggan till kvalificerad yrkesutbildning och till universitet och högskolor. Det första den borgerliga regeringen gjorde när man tillträdde var att slakta vuxenutbildningen.
Och nu när det är lågkonjunktur finns det 30 000 färre utbildningsplatser jämfört med 2006, då det var högkonjunktur. Återvändsgrändens politik är ett faktum. Dessutom har man hittat på mängder av saker som försvårar att läsa vidare. Gamla betyg ratas, man får inte läsa upp betyg på komvux om man bestämt sig för en ny bana och komvuxbetygen hamnar i en sämre kvotgrupp vid antagning till högskolan. Fru talman!
Vi vill i stället hela tiden ge människor nya chanser, fler platser på vuxenutbildningen och möjligheter att gå vidare. Detta är inte minst viktigt nu när det är kris. Det är då unga människor ska ha möjlighet att fylla på sina kunskapsluckor. Fru talman! I stället för den återvändsgrändspolitik som de borgerliga för vill vi ha ett utbildningssystem som hela tiden ger nya möjligheter.
Vi socialdemokrater vill utveckla svensk skola och höja kvaliteten så att varje barn i Sverige får de chanser som en bra skolgång ger. Det är en investering i framtiden, i människors frihet och möjligheter, i svensk konkurrenskraft och i framtidens jobb. Det är så vi får Nobelpristagare även från Sverige.