Désirée Pethrus (KD):
Det pågår en humanitär kris i världen. Krig, förtryck, islamistiska terrorgrupper och förföljelse av etniska och religiösa grupper gör att miljontals människor är på flykt. Enligt nättidningen Europaportalen i går har Sverige tagit emot flest asylansökande per capita i Europa, och det är bra.
Men fler länder måste ta sitt ansvar i EU för att allt fler ska kunna få det skydd som man behöver. Mottagandet av närmare 163 000 asylsökande under 2015, varav ca 35 000 minderåriga utan vårdnadshavare, har ställt mycket stora krav på hela samhället.
Det hade varit helt omöjligt att klara av utan alla de medmänniskor som öppnat sina hem och medarbetare ute i kommuner och på myndigheter som arbetat hårdare än vanligt för att klara den svåra uppgiften.
Den proposition som regeringen nu har lagt på riksdagens bord, och som vi i dag ska diskutera och fatta beslut om, menar vi ändå är en konsekvens av den illa förberedda tillfälliga restriktiva migrationslagstiftning som regeringen aviserade i november 2015 och drev igenom i riksdagen i juni 2016. Att nu återkomma med kompletteringar är nödvändigt, eftersom vi har sett orimliga effekter av den tillfälliga lagen.
Flertalet remissinstanser har, trots omfattande brister i förslaget, tillstyrkt ändringarna i den tillfälliga lagen. Men det framgår av remissvaren att det inte är för att förslagen bedöms vara bra, utan för att det vore sämre att inte alls göra några förändringar.
De anser att lagen kommer att bli än mer komplex, och det instämmer vi i. Ändå ser vi ett behov av att delvis lappa och laga i systemet och kommer därför att släppa igenom propositionen. Herr talman! Att tvingas bryta upp och ta sig till ett annat land för att söka skydd eller försöka möjliggöra en bättre framtid är ett stort beslut.
Särskilt svårt måste det vara för ensamma barn att ta det steget. Att lämna hem och familj bakom sig för att söka asyl i ett nytt land är något som inget barn borde behöva vara med om. Ändå är det precis vad tusentals ensamkommande gått igenom.
Även om antalet nya ansökningar om asyl hittills i år och förra året varit betydligt färre än åren dessförinnan kvarstår mycket hårt arbete både i asylprövningen och för att de som beviljas uppehållstillstånd ska kunna integreras väl i vårt gemensamma samhälle. Såväl alla som bidragit och bidrar ideellt som anställda som möter behoven hos asylsökande och nyanlända måste få rimliga förutsättningar att göra sin del.
Kristdemokraterna menar att det är rimligt att tidsbegränsade uppehållstillstånd kan och ska användas som huvudregel, och behovet av en ändring och anpassning till andra EU-länder var något som Göran Hägglund gick ut med i en artikel redan hösten 2014. Det kan vara en huvudregel för alla skyddskategorier utom kvotflyktingar.
Men det är vår åsikt att samtliga tidsbegränsade uppehållstillstånd ska gälla i tre år. Om skyddsbehovet kvarstår för en person som haft tidsbegränsat uppehållstillstånd under tre år bör uppehållstillståndet permanentas. I den tillfälliga lag som regeringen har infört är de tillfälliga uppehållstillstånden bara 13 månader. Det får helt andra konsekvenser än vad treåriga uppehållstillstånd skulle ha inneburit.
Med treåriga tillstånd i utgångsläget och med rätt till permanent uppehållstillstånd, om skyddsskälen kvarstår, skulle betydande delar av dem som påbörjat en gymnasieutbildning ha kunnat fullgöra den. I den tillfälliga lagen har regeringen begränsat möjligheten att bevilja uppehållstillstånd för personer som har etablerats på arbetsmarknaden och som har fyllt 25 år.
Kristdemokraterna avvisade denna åldersgräns och förespråkade att gränsen i stället skulle sättas vid 21 år. Även detta skulle ha inneburit att flera av de unga som regeringen nu känner sig nödgad att hitta speciallösningen för redan skulle ha haft möjlighet att få uppehållstillstånd om vårt förslag hade vunnit bifall.
Även lagförslagets nedre åldersgräns är problematisk, dels ur ett barnperspektiv, dels då det innebär nya svårigheter i tillämpningen och möjligheten att upprätthålla rättssäkerheten. Regeringens motivering att värna familjesammanhållningen motsägs av att man genom den tillfälliga lagen kraftigt begränsat just möjligheten till familjeåterförening. Det senare är ytterligare något som vi kristdemokrater har motsatt oss.
Vi anser fortsatt att rätten till familjeåterförening ska gälla dem som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd och att den möjligheten snarast bör införas. Herr talman! Med Kristdemokraternas politik hade omprövningarna varit färre och belastningen på Migrationsverket varit mindre, vilket skulle ha medgivit kortare handläggningstider.
Med den tillfälliga lag som vi har i dag har regeringen tagit bort möjligheten att bevilja uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter för vuxna och särskilt ömmande omständigheter för barn. Det innebär att grunden för uppehållstillstånd inte längre finns för några av de mest sårbara av de personer som befinner sig här nu.
Att regeringen nu, med de ändringar i den tillfälliga lagen som föreslås, försöker hantera även detta visar på hur fel det var att ta bort dessa grunder. Sammantaget konstaterar vi att om Kristdemokraternas tidigare lagförslag hade vunnit bifall i riksdagen hade regeringen inte behövt lägga fram punkterna 1 och 2 i regeringens proposition. Herr talman!
Som vi skriver i vårt särskilda yttrande i betänkandet anser vi att Kristdemokraternas förslag, som tidigare behandlats i riksdagen men ej vunnit bifall, borde ha genomförts. Men när vi nu har den lagstiftning vi har anser vi att förutsättningarna måste bli så goda som möjligt för de barn och ungdomar vars öde här och nu vilar på de lagar som gäller. Trots brister i regeringens förslag kommer inte Kristdemokraterna att stoppa förslaget i dag. Vi avslår alltså inte propositionen.
Jag vill däremot yrka bifall till reservation 4.