Elin Lundgren (S):
Det är alltid en utmaning att vara sista talare i en debatt där det finns väldigt många engagerade ledamöter i utskottet. Vi märker också att det finns en relativt stor samsyn i många av de viktiga frågorna, även om det kan skilja en aning i detaljerna. Särskilt när det gäller barns rätt finns ett stort engagemang. Det framgick bra när till exempel Tenfjord Toftby och Johansson höll sina anföranden.
Som jag uppfattat det förs inom alla partier diskussioner om barns rätt i förhållande till föräldrarnas rätt. I mitt parti diskuteras ofta barns ställning i förhållande till föräldrarnas. Vi tycker att dagens lagstiftning många gånger är gammalmodig jämfört med hur vi ser på barn i dag och med barnkonventionen framför ögonen.
Vi diskuterar till exempel att det finns en föräldrabalk, men det finns ingen barnbalk. Barn har setts och ses ibland fortfarande som om de är föräldrarnas ägodelar. Som förälder kan man rent av bete sig skadligt för barnet men ändå ha många rättigheter, medan barnets rätt till ett trygg uppväxt kommer i skymundan. Samhället kan ibland vara lite naivt i sin syn och tro på att alla föräldrar gör det bästa för sina barn.
Vi präglas av synsättet att föräldrar absolut kan brista i sitt ansvar, men de är ju ändå barnets föräldrar. Ja, de kanske vill sitt barns bästa, men av olika skäl förmår de inte att erbjuda det. Att vilja räcker inte. Upprepade gånger i dagens debatt har med rätta nämnts att det finns skeenden med barn som har berört oss djupt.
Bedömningar har gjorts på ett sådant sätt att de har fått de värsta tänkbara konsekvenserna för barnen. Jag tror att alla som har jobbat nära barn och unga har känt oro för hur ett barn har det hemma. Vi måste orka ta vuxna beslut vid sådana fall. Jag har arbetat som lärare. Där är direktivet att anmälan ska lämnas vid minsta oro. Det är helt rätt. Men jag vet också hur man våndas i denna fråga.
Finns det risk för att man har missuppfattat situationen? Kan det finnas risk för att det blir ännu sämre för barnet om jag gör en anmälan och någon börjar rota i det hela? Det är väldigt känsligt att ifrågasätta föräldrars beteende, men för alla barns skull måste vi orka. Detta är ett svårt och känsligt ämne. Mycket av vad detta handlar om ligger egentligen inte på civilutskottet utan på socialutskottet.
Det som sker utanför riksdagen är dock inte direkt uppdelat utskottsvis. Därför har jag precis som flera andra velat ta upp lite om detta. Jag vill även säga något om de områden inom familjerätten där arbete pågår. Jag tänkte ta upp främst fyra saker. I juli förra året tillsatte regeringen en utredning som ska se över reglerna för gode män och förvaltare. Syftet är att komma till rätta med brister som har uppmärksammats.
Det är något som har varit efterfrågat, och vi har också tagit upp detta tidigare i debatterna om familjerätt. I utredningsuppdraget anges att man bland annat ska titta på hur rekryteringen av kompetenta ställföreträdare kan underlättas, i vilka fall professionella ställföreträdare kan utses och hur ställföreträdare kan få bättre stöd under pågående uppdrag. Man ska även se på upprättande av ett nationellt ställföreträdarregister.
Utredningen ska redovisas senast i februari nästa år. I slutet av februari i år berättade jämställdhetsminister Lindhagen om den utredning som har tillsatts i och med att det behövs en modernisering av lagstiftningen för så kallade regnbågsfamiljer. Det behövs bland annat utifrån aspekten att om två mammor med barn flyttar till Sverige räknas bara den ena mamman som förälder här. Vi politiker har uppvaktats från flera olika håll angående detta.
Man har pekat på det uppenbara problemet med barnperspektivet. Vid en flytt hit riskerar ett barn helt krasst att förlora en rättslig förälder, vilket kan få allvarliga konsekvenser i olika situationer. Utredningen ska lämna förbättringsförslag senast i juni nästa år. I Regeringskansliet pågår också arbetet med betänkandet av Utredningen om faderskap och föräldraskap som presenterades 2018.
Man kan säga att den handlar om vad den heter, nämligen förutsättningar för föräldraskapet för en make eller registrerad partner vid assisterad befruktning och om det bör presumeras på motsvarande sätt som faderskap presumeras för en gift man. Utredningen lämnade också förslag på hur reglerna om bekräftelse av faderskap och föräldraskap kan moderniseras, eventuellt med de digitala möjligheter som finns i dag.
Till sist vill jag nämna det arbete som pågår på departementet med att ta fram en lagrådsremiss utifrån betänkandet Se barnet! som kom för något år sedan. Det handlade om problematiken med ökningen av antalet vårdnadskonflikter. Vi vet att detta är konflikter som ingen gynnas av - inga barn, mammor eller pappor. Utredningen har bland annat lämnat förslag på förbättringar. Jag kan nämna tre exempel här, så får vi se vad som senare eventuellt kommer i ett förslag.
Obligatoriska informationssamtal ska föras före domstolsprocessen. Vid bedömningen av vårdnadsfrågan ska särskilt avseende fästas vid föräldrarnas förmåga att ta ett gemensamt ansvar i frågor som rör barnet. Möjlighet att besluta om gemensam vårdnad ska finnas även om båda föräldrarna motsätter sig det. Vi har legat på ministern hårt om att förslag snart måste komma, och vi har fått ett löfte om att arbetet pågår.
Alltihop hoppas jag kommer att bli viktiga förslag som vi kommer att återkomma till och mer i detalj debattera här i riksdagen. Det som har lyfts upp tidigare i debatten vad gäller månggifte är också ett sådant förslag. Men eftersom många har talat om det behöver jag inte förlänga talartiden med det. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna.