Jan Björklund (L):
Jag vill problematisera detta. Vi har sedan ett par år tillbaka infört en skollagstiftning med mycket skarpare toleransgänser när det gäller kränkningar och mobbning. I någon mening har sådant aldrig varit acceptabelt, men det har aldrig förut funnits några skarpa regler att ta till när sådant händer i skolväsendet. Den här regeringen har infört en skolinspektion med mycket skarpa sanktionsmöjligheter.
Här uppmärksammas något som sannolikt är mycket allvarligt på en skola. Då kräver Rossana Dinamarca att det är jag som ska agera. Men anledningen till att vi har inrättat dessa myndigheter är ju att det är de som ska agera, och de agerar också. De agerar enligt regelverket och lagstiftningen. De dömer ut vite. Det är bland det tuffaste man kan göra. Det har bara dömts ut två viten över huvud taget under de år som den nya skollagen har gällt. Det ena gäller Lundsberg, och det andra gäller Älvdalens kommun. Det är en mycket tung åtgärd man vidtar.
Jag tycker att det är rätt och bra. Men det är konstigt om riksdagen tycker att det är regeringen som ska gripa in när myndigheterna nu agerar om detta inträffar. Att jag säger så beror inte på att jag försvarar det som eventuellt har skett på Lundsberg, naturligtvis inte. Redan den första inspektionsrapporten var allvarlig. Sedan har det framkommit ytterligare påståenden som får prövas och granskas.
Om alla dessa påståenden är riktiga eller om huvuddelen av dem är riktiga är det mycket allvarligt. Men vi har byggt upp inspektionssystem och lagstiftning för att hantera detta. Ytterst kan Skolinspektionen dra in tillståndet för skolan, alltså tillståndet som friskola. Då får den lägga ned, och då hjälper det inte att vi ger riksinternatbidrag, för det finns ingen skola kvar. Denna makt har Skolinspektionen fått. Och på den punkten uppfattar jag att riksdagen har varit enig.
Jag tycker att det vore fel om vi, när nu myndigheterna börjar agera enligt den nya skarpa lagstiftningen, skulle köra över dem och ta ifrån dem den inspektionsmakt som de har fått och om regeringen i stället skulle börja agera. Det blir ett väldigt mediefokus på just denna skola. Det beror på att det har skett allvarliga saker.
Jag tror inte att man ska bortse från faktorn att Lundsberg har en profil som gör att den blir extra kontroversiell. När det uppstår problem på andra skolor brukar nämligen Dinamarca kräva mer pengar och mer resurser. Men just denna skola ska få mindre resurser när det är problem där. Var och en får väl spekulera i varför Dinamarca agerar just så när det gäller Lundsberg.
Men jag kommer inte att lägga fingrarna emellan om frågan kommer upp på regeringens bord för att inspektionen säger: Nu krävs det tuffa tag, och det är regeringen som ytterst har makten när det gäller riksinternat. Då kommer jag inte att tveka ett ögonblick. Men det är ytterst Skolinspektionen som har fått makt och myndighet av riksdagen att göra de här granskningarna och vidta åtgärder. De går grundligt till väga. Den andra frågan om riksinternatskolornas ställning, legalt, är en annan fråga.
Riksinternatskolornas ställning, legalt, har ju inte primärt att göra med om det har varit kränkningar på en av dessa skolor eller inte. Det är två helt olika frågeställningar. I det här fallet handlar det om samma skola, men det är två olika frågor. Om man har misskött sig så grovt att Skolinspektionen bedömer att skolan inte ska få finnas kvar kan Skolinspektionen dra in tillståndet för friskolan.
Det vore märkligt om åtgärden i stället skulle bli att regering och riksdag ska fatta ett beslut att dra in riksinternatskolor över huvud taget i Sverige på basis av att en skola i så fall har misskött sig. Den relevanta åtgärden är att slå till mot just den skolan. Däremot är det en annan fråga som Dinamarca väcker, som måste hållas isär från den andra. Ska vi över huvud taget ha riksinternatskolor i lagstiftningen? Jag är, som sagt, öppen för att se över den frågan.