Stefan Attefall (KD):
Det verkar uppenbart att Per Bolund inte ser det som ett problem om staten via olika organ ger olika besked i samma fråga. Men jag ser det som ett problem. Staten måste tala med en röst. Vill man bedriva konsultverksamhet i övrigt, opinionsbildning och liknande, måste man hitta andra former. Det kan inte vara statens uppgift.
Jag är helt övertygad om att en statlig myndighet följer lagstiftningen. Om lagstiftningen ser ut på ett visst sätt, vilket den kommer att göra när vi får den klar utifrån de nya EU-direktiven, då kommer man att följa den. Det gäller Konkurrensverket och andra myndigheter också. I annat fall får man byta chef eller skriva om instruktionerna till den myndigheten.
I diskussionen finns det en underton av att en del människor tror att man kan lösa alla problem via offentlig upphandling eller att det går att ställa kraven hur som helst. Sedan finns det någon ordningsman som säger: Nej, så kan man inte göra, utan man måste göra rätt. Då blir ordningsmannen alltid beskylld för att vara den snåle och den tråkige.
Det är lite grann som att den förälder som försöker sätta gränser för sina barn alltid blir den tråkiga i sammanhanget och att den som säger "gör som ni vill" alltid blir den trevliga. Jag tror att Konkurrensverket hamnar i ordningsmannarollen - det är en del av problemet. Man måste göra på rätt sätt. Man får inte bryta mot de grundläggande EU-rättsliga principerna. Man måste också tänka på att den lagstiftning som Konkurrensverket i dag har uttalat sig om är den lagstiftning som vi har i dag.
Nu får vi en ny lagstiftning utifrån de nya EU-direktiven. Där sägs det exempelvis inte bara att man bör ta miljöhänsyn, utan det är starkare skrivningar. Livscykelperspektivet och liknande saker betonas. Men hur ska jag tillämpa detta? Hur ska jag göra? Det kommer det nya upphandlingsstödet att kunna ge god vägledning för.
Vill jag exempelvis som kommun ta på mig en extra kostnad för att ge alla mina skolbarn ekologisk mat, då vill jag ha hjälp med hur jag anger kriterierna, så att jag inte åker fast i en domstol och gör bort mig. Där kommer självklart en myndighet att kunna ge god vägledning. Men fortfarande gäller icke-diskriminering, likabehandling, transparens och uppföljbarhet.
Ett av de stora problem som vi har i många kommuner och landsting, när de ställer olika typer av miljökrav, är att de inte är uppföljbara. Kommunerna lägger ingen vikt vid att följa upp de olika kriterierna. Men anger man kriterier som inte är uppföljbara kommer det att bli överklagningar, och så får man stryk i domstol. Sedan skriker man och säger att det är hemskt att man inte får ställa de kraven.
Men lagstiftningen bygger på principen att om det ska vara kriterier måste man också följa upp dem, så att alla verkligen följer dem. Annars kan ju något företag säga att man uppfyller kraven men sedan strunta i att göra det i praktiken. Vi har tyvärr haft ett antal sådana exempel i rättsfall. Här finns det ibland en liten ordningsman hos Konkurrensverket som ibland blir beskylld för att vara lite tråkig. Men jag tror att det är viktigt att vi inser att den rollen också behövs.
Den nya myndigheten och det nya upphandlingsstödet hos Konkurrensverket kommer att bygga på den nya lagstiftningen, de nya EU-direktiven och också på de instruktioner som regeringen ger. Jag är ganska övertygad om att om vi låter verksamheten finna sina former kommer det innebära ett förbättrat statligt offentligt upphandlingsstöd. Sedan får vi följa upp det hela och se vad som behöver korrigeras och förbättras ytterligare.
Men jag har god tilltro till att Konkurrensverket kommer att göra ett bra jobb även på det här området.