KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Rothenberg (M):
Det var nästan så att jag ville göra en mjuk övergång från den förra interpellationsdebatten - tänk om det svenska snuset kunde bidra till att öka den svenska exporten. Men det får vi nog ta vid ett annat tillfälle. Ministern svarar att exporten domineras av kapital- och investeringsvaror som kunderna inte förnyar varje år.
Jag tror att det är ungefär 70 procent som består av fysiska varor och att resten består av tjänster. Det är någonting som jag tycker att vi måste ta fasta på. Tjänstehandeln ökar dramatiskt i världen. Det är en skillnad mellan produkthandel och handel med tjänster.
Insatsvarorna i en fysisk produkt är ibland runt 30 procent, men i tjänster finns det inga insatsvaror. Det gör att det är mycket högre utväxling på tjänster. Detta tycker jag att regeringen borde signalera. Jag har inte sett några sådana signaler. Vill man styra över detta och fokusera mer på tjänsteexport? Där kan vi nämligen få en utväxling.
Jag har tidigare haft en interpellationsdebatt med Ardalan Shekarabi, när jag hade interpellerat tidigare handelsministern, om export av välfärdstjänster. Nu kommer vi in på den lite lätt minerade frågan om välfärdstjänster, välfärdsföretag och möjlighet att göra vinst. Svenska välfärdsföretag har gott anseende runt om i världen.
Svenskt välfärdsföretagande är attraktivt. Det kommer delegationer från många av de 26 prioriterade länderna till Sverige som vill lära sig hur vi gör för att hantera barnomsorgen och hur vi gör för att hantera vård och omsorg i övrigt. De vill gärna att svenska företag ska kunna etablera sig. Men de undrar: Varför säljer ni inte så mycket hemma om ni är så bra? Det handlar om vikten av att ha en hemmamarknad.
Välfärdstjänster är en väldigt viktig del som skulle kunna göra att den svenska exporten ökar dramatiskt för att också svara upp mot regeringens exportstrategi. Jag kom från Bryssel i går.
Jag har talat med ett antal av ministerns bekanta, inte minst kommissionär Cecilia Malmström, och har fått en uppdatering om hur det står till med brexitförhandlingarna. När det går dåligt för Storbritannien och i handeln med Storbritannien och det är ett av de 26 länderna undrar jag: Har regeringen satt in en extra växel för att hantera denna fråga?
I Bryssel är det just nu väldigt mycket "låt stå" som gäller. Britterna förhalar. De fördröjer. De signalerar inte tillräckligt med aktivitet i förhandlingarna. Om vi ser att pundet sjunker och att det blir mindre effekt av det hela, desto viktigare är det att Sverige kan satsa extra resurser. Jag undrar: Vad är det för extra resurser som regeringen vill se där? Vi har debatterat upphandling av exportrådgivning i en tidigare interpellationsdebatt.
Jag fick intrycket att ministern var positiv till det. Jag undrar: Är detta någonting som skulle kunna vara med, som regeringen har tänkt? Kan man tänka sig att fördela exportrådgivningen på andra aktörer än traditionella Business Sweden? Det är också viktigt att Sverige har ett bra näringspolitiskt klimat för att företag ska stanna kvar i Sverige och exportera till andra.
Det är bra om företagen stannar kvar och inte flyttar till Finland.
Hans Rothenberg (M):
Tack, ministern, för svaren! Jag tycker att den här typen av debatt är viktig, dels för att sätta ljuset på sakfrågan, dels för att se vad det finns för skillnader i våra uppfattningar och också vad vi kan bidra till. Det blir lite grann av folkbildning här, men den rollen tycker jag faktiskt att vi ska ta på oss. Ministern säger att exporten det senaste kvartalet har ökat med 13 procent. Jag skrev den här interpellationen i början av juni.
Då hade vi inte fått siffrorna för det senaste kvartalet, och nu är vi inne i början på september, vilket har med administrativa handläggningar under sommaruppehållet att göra. Dock var det som jag jämförde med ett och ett halvt års eller fem kvartals statistik. Nu var det kanske ett trendbrott under det senaste kvartalet i år, men totalt sett har exporten inte ökat.
Enligt fakta som jag har fått ökade varuexporten 2016 med 1,1 procent. Ursäkta alla tråkiga siffror som vi slänger oss med här, men de spelar stor roll för de företag som står bakom siffrorna. Varuexporten ökade med 1,1 procent.
Det är långsammare än den genomsnittliga ökningen under perioden efter finanskrisen 2009-2016, som då var 2,6 procent per år. Främjande av välfärd - ja, det är bra att svenska välfärdsföretag åker med till länder på inspirationsresor. Det är bra att de kommer tillbaka från dessa länder och vill titta närmare på dem. Men det är också bra om svenska företag kan sälja sina tjänster i de länderna, att man inte bara säljer idéerna och åker hem och kopierar dem.
Det tycker jag är viktigt att hantera. Det är en fråga som rör både export och hur välfärdsföretagandet ska kunna fungera i Sverige framöver. Svar på interpellationer Jag tackar ministern för debatten. Det är viktigt att man är alert och på tårna och bevakar de förändringar som behöver göras inom exportstrategin.
Hans Rothenberg (M):
Min fråga var från början tänkt att ställas till Mikael Damberg, men EU-minister Ann Linde får också gärna svara på den. Det får ni göra upp. Fru talman! Den europeiska läkemedelsmyndigheten EMA har diskuterats tidigare under frågestunden. Det är en myndighet som kommer att lämna Storbritannien den dag då brexit blir verklighet. Detta är en viktig myndighet.
Vi har fört interpellationsdebatter tidigare om den, och jag tycker att det är bra att regeringen i dag har signalerat att Sverige ska vara med och kämpa om att få myndigheten hit. Jag är dock lite förvånad över att man kategoriskt redan nu säger att denna myndighet ska landa i Uppsala-Stockholmsregionen.
Det finns goda skäl för det, men det finns också väldigt goda skäl att placera den i en Göteborgsmiljö, där vi har Astra Zenecas fantastiska forskningshubb. Vilken analys ligger bakom att man kategoriskt väljer att satsa på Stockholmsregionen för denna myndighet?
Hans Rothenberg (M):
Tack, ministern, för svaret! I artikeln i Dagens industri i dag nämns inte Mölndal och Astra Zenecas fantastiska forskningshubb med ett enda ord. Det är lite lätt provocerande. Det skulle vara fantastiska fördelar med att koppla denna oerhört starka och för Sverige viktiga life science-plattform till en ny myndighet.
Detta är en möjlighet som jag hoppas att regeringen ska kunna öppna för så att vi ska kunna titta på en annan lokalisering.
Hans Rothenberg (M):
I höstas beslutade regeringen att avskaffa det nästan 400 år gamla begreppet universitetskansler. Detta är en gammal klassisk institution, som har många anor. I en ursprunglig beskrivning av universitetskanslern sas att kanslern skulle ha överinseende över universitetens alla angelägenheter.
Nu har regeringen bestämt att det ska heta generaldirektör i stället. Det är inget unikt ämbete; det finns ganska många sådana. Men det har funnits betydligt färre universitetskanslerer. Min fråga till statsministern är: Avser statsministern och regeringen att vara konsekventa nu och även avskaffa begreppet industrikansler?
Hans Rothenberg (M):
Jag tackar Åsa Eriksson för en till stora delar god fråga. I begreppet "den samlade vänstern" räknar jag nog faktiskt inte in traditionella socialdemokrater och de förnuftiga miljöpartister som finns.
Till den samlade vänstern räknar jag de ideologiska vänsterkrafterna och de doktrinära gröna krafterna, som har arrangerat marscher och demonstrationer, inte minst i Tyskland men även i Frankrike och Sverige. I går använde jag mig av uttrycket "den samlade avgrundsvänstern", och det kan emellanåt vara högst relevant.
Trots att Socialdemokraterna och Miljöpartiet inte är så där jättepigga på välfärdsföretagsamhet, har vissa begränsningar för annan företagsamhet och kanske inte vill sänka skatterna lika mycket som vi räknar jag nog i det här sammanhanget inte in er i den samlade vänstern.
Jag hoppas att jag inte behöver ta tillbaka det och att ni stannar på det här sansade området och är för frihandel i framtiden. Jag är dock beredd att ompröva det hela om det skulle visa sig gå tokigt. Vad gäller livsmedelsexporten blev jag lite förvånad när jag läste regeringspartiernas text i utskottsbetänkandet.
Det var väldigt vad ni tar i, som att det här tillkännagivandet på något vis skulle riva upp sår. Vad vi vill är att man ska satsa ytterligare resurser, göra ytterligare insatser och fokusera ytterligare på just de små och medelstora företagens möjligheter till livsmedelsexport. Det här borde inte ens behöva vara föremål för en fråga i ett replikskifte.
Hans Rothenberg (M):
Jag trodde att jag i mitt anförande var ganska tydlig med vad jag menar. Vänsterkrafterna har orsakat förutsättningarna för ett eventuellt handelskrig. Det handlar om processerna som förhindrade, förhalade och fördröjde möjligheterna att sluta ett transatlantiskt frihandelsavtal mellan USA och EU. Det var vänsterkrafterna som låg bakom den här fördröjningen.
Hade det avtalet kunnat slutas innan president Trump tillträdde hade inte förutsättningarna för att dra igång det här eventuella handelskriget funnits. Då hade vi haft en reglerad handel och premisser som var solklara för vad man kunde göra och inte kunde göra. Nu blev det inget frihandelsavtal mellan USA och EU.
Då låg också fältet fritt för en Trump vars politiska hemvist nog dagsformen får avgöra hur man definierar. Då ligger också fältet fritt för andra att använda det här. Hade inte de samlade vänsterkrafterna förhindrat TTIP-avtalet hade det varit mycket svårare för en amerikansk president att dra igång den här processen. Det är bra att regeringen har gjort en hel del för livsmedelsexporten.
Vad jag är ute efter och vad vi vill är att sätta fokus på att det inte bara är de stora livsmedelsföretagen som ska prioriteras när statliga myndigheter och andra aktörer är ute och promotar svensk livsmedelsexport. De små och medelstora företagen - jag har träffat dem själv - säger att de blir klämda och undanträngda i systemet.
Då är det ganska rimligt att vi yrkar på att det ska sättas ytterligare fokus på detta. Jag skulle väl kunna säga att det kanske hade varit mer relevant om vi hade pratat om de stora globala handelsfrågorna i det här replikskiftet och inte en sådan här speciell detalj. Men det får vi ta en annan gång.
Hans Rothenberg (M):
Tack, Lorentz Tovatt! Ibland är det skönt att höra en miljöpartist som kan prata ganska förnuftigt om handel och frihandel. Handelspolitiken är ett område som sällan har varit föremål för tvist i Sverige. Vi har varit överens om ganska mycket. Det präglar väl kanske också den här debatten.
Jag noterar dock att Miljöpartiet och Lorentz Tovatt här talar om att hälsa och hälsofrämjande är en viktig aspekt med handel. Det är det. Då kommer jag in på en fråga som vi från Moderaterna har lyft upp. Det är EU:s förbud mot handel med svenskt snus. Vi anser att det är oförenligt med de principer som handelsunionen bygger på.
Vi anser att det inte finns några övertygande argument om att upprätthålla exportförbudet av handelspolitiska skäl. Tvärtom är argumenten för att öppna EU:s gränser för snuset långt mycket tyngre än de eventuella hälsorisker för konsumenten som kan anses vara vetenskapligt belagda. Så länge det är tillåtet att tillverka och sälja svenskt snus till myndiga personer i Sverige anser vi att samma förutsättningar ska gälla i hela EU.
Därför vill vi att riksdagen tillkännager för regeringen att EU:s förbud mot handel med svenskt snus är oförenligt med de principer som handelsunionen bygger på. Det är angeläget att regeringen tydliggör riksdagens ståndpunkt att avskaffa de långtgående handelshindren. Min fråga till Lorentz Tovatt är: Varför kan inte ni i Miljöpartiet och regeringen ställa er bakom detta?
Hans Rothenberg (M):
Tidigare handelsministern Ewa Björling, som var moderat handelsminister i alliansregeringen, var en synnerligen aktiv minister i denna fråga. Hon ville lyfta fram och framför allt särskilja snusfrågan från hälsoperspektivet och det sociala perspektivet och i stället betrakta den som en handelsfråga. Det är dessutom så att snuset i Sverige regleras i livsmedelslagen och inte i tobakslagen.
Det visar också det svenska perspektivet; vi ser snuset som en lite speciell produkt. Den har också en nationell särart. När Lorentz Tovatt talade här tidigare om hälsa som en viktig ingrediens i handelspolitiken hängde jag upp mig lite grann på detta.
Tänk om en svensk produkt, som förvisso inte är någon hälsoprodukt - jag skulle inte själv ta den i min mun - skulle kunna hjälpa människor som i dag är beroende av röktobak att bli kvitt detta beroende!
Det skulle innebära att åtskilliga tiotals miljoner européer skulle kunna få ett längre liv och en bättre hälsa om det svenska snuset kunde göra entré på en bredare front inom EU. Det finns många skäl till detta. Det finns hälsoskäl, men dessutom finns det rent principiella skäl, som jag anförde i mitt förra inlägg.
Det är handelsskäl, för detta är en produkt som det inte borde finnas några hinder för. Därför undrar jag: Varför driver inte Miljöpartiet, som är så hälsomedvetet, på handelsministern att driva denna fråga för Sveriges räkning och för den europeiska hälsans räkning?
Hans Rothenberg (M):
Från början hade jag inte tänkt ta replik på Håkan Svenneling; sedan fick jag väldigt många anledningar att ta replik på Håkan Svenneling. Låt oss börja med det sista, snuset. Det är en fråga som handlar om principer för både vad som ska kunna exporteras och vad som ska kunna handlas med inom Europeiska unionen. Det är en stor fråga. Det är en principiellt viktig fråga. Den kommer att beröra andra produkter som också har nationell särprägel. Den kommer också att beröra arbetstillfällen - att skapa nya och att ersätta gamla.
Det skulle vara intressant att höra Håkan Svenneling ta en diskussion med fackorganisationen på Swedish Match, där han säger: "Nej, ni ska inte kunna expandera er verksamhet. Era jobb ska inte kunna bli fler. Ni ska inte kunna få fler kollegor." Är det det Håkan Svenneling anser ska vara principen när det gäller hanteringen av snuset som handelsvara? Jag kan inte undvika att komma in på TTIP- avtalet.
Ni i Vänsterpartiet säger emellanåt att ni är för frihandel, men allt ert argumenterande och agerande landar i att det blir mindre av handel och mindre av överenskommelser. Ni sätter er på tvären så mycket som möjligt. Genom att förhala, förhindra och fördröja och begära nya utredningar om än det ena, än det andra ser ni till att varenda förhandling om inte går i stå så fördröjs ordentligt.
Det var precis detta som hände i förhandlingarna om TTIP. Det kanske är svårt att förstå en lite komplicerad tankebana, men att Vänstern satte sig på tvären när EU skulle förhandla med USA om TTIP och ägnade sig åt fördröjningsmekanismer innebar att det inte blev något avtal. Vi fick en ny president som inte tillhör vänstern - han tillhör knappt någonting.
Han är inte begränsad av det handelsavtal som kunde ha blivit och har därmed möjlighet att blåsa igång ett handelskrig. Ärligt talat, Håkan Svenneling! Känner inte du och dina partikompisar någon form av skuld i det här sammanhanget?
Hans Rothenberg (M):
Att storföretag ska kunna stämma stater är ett argument som går som ett mantra genom alla förhandlingar mellan nationer och EU. Men konsekvensen av Vänsterns fullkomliga fixering vid att storföretag inte ska kunna stämma stater blir ju att små och medelstora företag får mindre möjligheter att handla.
Det är konsekvensen av att TTIP-avtalet inte kunde slutas. Det går igen i alla sammanhang och i varje frihandelsavtal - Sydkorea möjligen oräknat. Jag tog upp det i gårdagens debatt. Det var minsann ingen som satte upp sig på talarlistan och ville diskutera det frihandelsavtalet. Men i nästan alla sammanhang är Vänsterns taktik att fördröja, förhala, försinka och dra ut på det hela så att det inte blir några avtal kvar.
Jag vill påvisa att konsekvenserna av den metod som ni använder blir öppningar för att till exempel ha ett handelskrig om ståltullar. Europeiska unionen, eller gamla Europeiska gemenskapen, skapades utifrån att kol och stål inte skulle vara en begränsning för fredlig samvaro. Nu är det stål som man bråkar om.
Jag tycker att det är tråkigt att Vänstern inte ser konsekvenserna av sitt agerande. Jag räknar inte med att få något svar på vad Håkan Svenneling ska säga till fackklubben på Swedish Match. Förmodligen blir det ett intressant samtal. Jag skulle däremot vilja höra vilka motåtgärder Håkan Svenneling tycker att EU ska vidta gentemot USA. Jag förordar ju att vi inte ska ha öga för öga och tand för tand utan ett balanserat förhållningssätt. Det lät som att Svenneling i det sammanhanget var lite mer militärisk.
Hans Rothenberg (M):
Johan Nissinen verkar vara väldigt glad över att EU inte mår så bra. Han vill att EU ska ta ett steg tillbaka, vilket EU verkligen har gjort i samband med att Storbritannien har valt att kliva ur EU.
Samtidigt hör jag att Johan Nissinen som sverigedemokrat talar väl om tre av de fyra friheterna vad gäller rörlighet - rörligheten för varor, rörligheten för kapital och rörligheten för tjänster - men inte om rörligheten för människor. Det tycker jag är intressant.
I mitt anförande talade jag om hur den globala utvecklingen gör att tid och plats blir mindre intressant. Allting flyter samman. I dag spelar det ingen roll var man producerar - det kommer hur som helst att landa på andra sidan jordklotet, i norr eller i söder. Realtiden finns alltid. Men det jag hör när Johan Nissinen talar är ett steg tillbaka.
Det är inte bara ett steg tillbaka för EU, utan det är ett steg tillbaka för världen. Det är ett steg tillbaka för det som är grundläggande för mänsklig interaktion, nämligen ömsesidigheten. I dag kan man inte längre begränsa rörlighet för varor, kapital och tjänster och hålla det skilt från rörlighet för människor.
Jag skulle vilja höra Johan Nissinen förklara varför det är så farligt att människor rör sig över gränser, när det ändå är människor som ligger bakom varuflöden, kapitalflöden och tjänsteflöden. Tjänster kan inte förverkligas om det inte finns människor, och då måste människor bryta gränser. Varför?
Hans Rothenberg (M):
Det var ett kort svar. Jag förstår att det var kort, för det kanske är lite svårt att lägga ut den tankegången i det här sammanhanget.
Vi talar globalisering, om hur världen ska växa och bli mer tillgänglig för människor, framför allt människor som i dag inte har möjlighet att tillgodogöra sig det som vi i vår högutvecklade västerländska miljö har byggt upp tillsammans med andra länder av egen kraft men i interaktion med andra. Det är en livskvalitet, ett välstånd.
Johan Nissinen talar om att handelsavtal ska vi ha. Vi ska ha CSR-avtal, och vi ska utveckla samarbetet inom WTO med världshandeln och motverka protektionism. Men jag kommer ändå tillbaka till detta att ett av de största protektionistiska hoten är att begränsa människors rörlighet.
Det är mycket riktigt att vi inte kan öppna alla kranar och alla svängdörrar. Men om det är i någonting som mina moderata vänner skiljer sig från Sverigedemokraterna och Johan Nissinens vänner är det att vi tror på människan. Vi tror inte att alla människor som vill förflytta sig över gränserna är terrorister. Vi tror inte att de vill något ont. Vi tror faktiskt att det finns väldigt mycket gott i människor.
Jag tycker att det är på sin plats att Johan Nissinen får en chans till att svara på frågan: Varför talar du så väl om fri rörlighet för varor, kapital och tjänster när du inte vill tala så väl om fri rörlighet för människor, som är förutsättningen för de tre första rörligheterna?
Hans Rothenberg (M):
Nu är det favorit i repris. Nu står vi här igen och talar om frihandel. Vi talar om storföretag och investeringsskydd, och vi har fullkomligt olika uppfattningar i denna fråga. Jag lyssnade extra noga på Håkan Svenneling denna gång. Jag försökte nämligen lyssna om jag hörde något positivt om frihandel.
Jag vet inte om någon här i kammaren gjorde det, jag gjorde det inte. Det var en rapsodi av frihandelns elände, negativa konsekvenser, människor som blir sjuka och människor som får mindre möjlighet att påverka sin tillvaro på grund av handel.
Jag noterade också att Håkan Svenneling ifrågasatte att begreppen handel och demokrati hänger ihop. Jag skulle vilja fråga Håkan Svenneling något. Det finns två länder som under lång tid har varit isolerade från världshandeln. Det ena landet är Kuba, och det andra landet är Nordkorea.
Anser Håkan Svenneling från Vänsterpartiet att demokratin i dessa två länder har utvecklats väl genom handelsbojkotterna?
Hans Rothenberg (M):
Det är just denna regering som ditt vänsterparti stöder, Håkan Svenneling. Ni har i fyra budgetpropositioner på raken backat upp den rödgröna regeringen, och ändå står du här och kritiserar Socialdemokraterna och Miljöpartiet i grunden för deras frihandelsvänliga syn. Vore det inte läge att fundera på om stödet till denna regering ska kvarstå?
Nu är det inte så många månader kvar av mandatperioden, men ni skulle kanske ha tänkt på detta lite tidigare. När jag lyssnar på Håkan Svennelings anförande hör jag att det är problem med storföretag. De kan stämma stater; det är axiomet, grundtesen. Men varför stämmer man stater, och varför är det bara storföretag som är exemplet?
Investeringsskydd har man för att företag som går in på en annan marknad ska kunna känna sig trygga i investeringen. Det handlar framför allt om små och medelstora företag, varav många från Håkan Svennelings hemtrakter i Värmland, som gärna skulle vilja skapa nya arbetstillfällen hemma i Kil med omnejd. Dessa företag måste känna sig trygga, och de måste också ha ett investeringsavtal som heter duga. Då duger det inte att bara leta efter negativa effekter - det är inte bättre att begränsa.
I dag är det faktiskt lättare att handla med vapen och exportera dem från Sverige än att exportera välfärdstjänster. Om vi ska tala om att förbättra världen vore det svenska kunnandet inom välfärdstjänster en riktig välsignelse att kunna bidra med och sprida över världen. Men där sätter ni som välfärdsföretagsamhetsjägare käppar i hjulet.
Detta är grundläggande: Om man inte handlar, hur ska man då kunna tala med dem? För att travestera en känd film på julafton: Hur ska man kunna få dem att förstå om man inte talar med dem?
Hans Rothenberg (M):
Efter denna adrenalinstinna inbjudan till debatt kastar jag tillbaka handsken. Jag har nu hört Josef Fransson tala om mycket elände. Frihandeln ska vi ha, men vi ska inte ha några konstruktioner som gör frihandeln lättare. Av missunnsamhet ska vi inte betala pengar för att andra ska kunna konkurrera med oss.
Men det här är den ömsesidighet som Sverigedemokraterna inte har förstått. Ömsesidigheten för Sverigedemokraterna är när man är ömsesidig med sig själv och sina egna intressen och inte bryr sig om någon annan. Jag har i den här debatten tagit repliker på tre personer representerande två partier, Vänstern och Sverigedemokraterna.
Det finns anledningar till det - dels att det är ni som har reserverat er, dels att det är ni som står för ytterlighetsståndpunkterna. Ni vill ha det goda men aldrig ge någonting för att få någonting gott. Jag tänker inte gå in i varje detalj som Josef Fransson utgöt sig kring.
Men det var en sak som jag blev lite fundersam över och gärna skulle vilja ha en förklaring till. Josef Fransson sa att Sverigedemokraterna vill återskapa ett Europa. Vilket Europa? Är det Europa före 1989 - då muren föll - när halva Europa var tyngt under kommunistiskt ok?
Är det Europa före 1945, som var tyngt under fascismens ok? Är det 1800-talets preussiska Europa? Är det Europa på vikingarnas tid? Vilket Europa är det Josef Fransson vill återskapa?