Beatrice Ask (M):
Jag tycker att det här en ganska konstlad diskussion, för det är självklart att man utreder saker på lite olika sätt beroende på vad det är man letar efter. Jag tror att demokratin och politikers anseende står och faller med att vi har bra beredningsunderlag och någorlunda rimlig tid.
Att hantera hela statsapparaten och all den verksamhet som påverkas av riksdagens beslut genom att ha olika grupper i riksdagen med riksdagsledamöter som utreder vore att gå många steg bakåt. Det är klart att de politiskt ansvariga måste kunna använda professionell kompetens för att ta fram gedigna underlag.
Sedan kan man läsa rapporterna, foga det samman och få svar på viktiga frågor så att man kan ha en debatt, en diskussion och grupparbete om vad det är man ska besluta om regelverken. De exempel som interpellanten tog upp fokuserade på utredningar av polisens verksamhet.
Där har jag svarat på vad det handlade om, nämligen att det var ganska begränsade analyser i syfte att genomlysa hur resurser används och hur ledningsstrukturen fungerar.
Det faktum att det i utredningarna har kommit synpunkter på polisutbildningen är ett utslag av att utredarna har tyckt att det har funnits brister i ledningsstrukturen och att man har saknat en viss typ av kompetens i organisationen. Däremot har vi utrett och remitterat polisutbildningen som sådan i mycket bred ordning.
Det är ett arbete som pågår på ett helt annat sätt och som inte är färdigt än på ett tag. Jag har ingen annan uppfattning än att vi ska ha parlamentariska utredningar där det handlar om principer och värderingar och mycket annat. Till dem kan man förstås knyta specialister och experter.
Men om vi ska driva en modern stat måste vi kunna använda oss av professionell kompetens när det gäller specifika frågeställningar och analyser för att få det underlag vi behöver. Marianne Berg upplever att det är ett problem att stora frågor inte diskuteras. Det har jag aldrig känt. Det är tvärtom så att hela riksdagen är en enda stor diskussion.
Här finns alla möjligheter att ställa alla frågor och ordna alla typer av diskussioner; det görs hela tiden. Om jag tycker att en fråga som är viktig inte diskuteras hänger det på mig själv. Alla vi som är politiskt engagerade vet att ingen annan kommer att lösa problemet åt oss, utan vi måste lyfta fram frågorna i de politiska forum vi har, i folkbildningsorganisationer och i arbetet. Det är så den allmänna debatten går till.
Det lönar sig föga att säga att frågan diskuteras för lite om man inte gör ett inlägg i sakfrågan. Det är dock populärt att liksom vid sidan av betrakta hur diskussionen förs. När det gäller utvecklingen av verksamheterna tycker jag att vi tar fram sakligt och bra material. Det är lätt att få tag på det, och det går också att diskutera.
Att arbeta modernt och professionellt när det gäller att ta fram fakta och underlag för politikens diskussioner är ett sätt att främja och utveckla demokratin och att också vinna respekt gentemot andra verksamheter.
Jag kommer även i fortsättningen att använda mig av konsulter där det är nödvändigt, men självklart använder jag gärna parlamentariker där den parlamentariska kompetensen är som viktigast eller där förankringen över tid är nödvändig för att vi ska få ett bra beslut.