Pål Jonson (M):
Jag kan trygga försvarsministern med att frågan om nästa generations stridsflygplan kommer att dyka upp lite senare under debatten. Han efterfrågade ju det. Fru talman! Det var precis detta jag efterfrågade. Vi har alltså ett mycket framgångsrikt och brett samarbete med Storbritannien, vilket försvarsministern redogjorde för, med dessa 42 punkter och en rad andra.
Men det var inte riktigt det min fråga gällde, utan min fråga var varför vi ska ha en ny, fördjupad dialog med Storbritannien när vi uppenbarligen har ett framgångsrikt samarbete med dem. Jag har respekt för det försvarsministern säger om att det, som det heter på engelska, krävs två parter för att dansa tango. Jag förväntar mig inte att försvarsministern ska presentera ett färdigt resultat, men jag vill väldigt gärna veta med vilken viljeinriktning den svenska regeringen går in i det här samarbetet.
Låt mig återknyta lite grann till utfallet av brexit. Försvarsministern vet mycket väl om detta, men inom ramen för försvarsförhandlingarna fördes diskussioner kopplat till om man skulle utvidga solidaritetsförklaringen till Storbritannien efter att de lämnat Europeiska unionen. Nu blev det inte så, och man utvidgade inte solidaritetsförklaringen till Storbritannien.
Man sa i stället att man skulle invänta utfallet av brexitförhandlingarna, och dem vet vi nu resultatet av. Tyvärr blev det en hård brexit, vilket i sak innebär att den svenska solidaritetsförklaringen i dag inte innefattar Storbritannien. Vi har alltså en situation där Sverige utropar säkerhetspolitisk solidaritet med länder som Malta, Cypern och Grekland men inte med Storbritannien. Det är ju helt orimligt.
En av de frågor jag skickade med till försvarsministern var därför om regeringens egen uppfattning är att solidaritetsförklaringen ska utvidgas till Storbritannien eller inte. Jag tycker att den frågan är viktig. Sedan tycker jag också att man ska ha klart för sig att den svenska solidaritetsförklaringen har varit viktig för svensk säkerhets- och försvarspolitik.
Den har lagt grunden för det internationella försvarssamarbetet som jag vet att Peter Hultqvist själv är väldigt engagerad i. Den lade också grunden för legitimiteten kopplad till att Sverige skulle upprätta ett värdlandsavtal. Dessutom pratar vi nu i totalförsvarspropositionen om att vi ska kunna samordna den operativa planeringen med Storbritannien. Det är ett stort steg, och det är ett viktigt och bra steg.
Men det blir väldigt motsägelsefullt om vi då inte utvidgar solidaritetsförklaringen och säger att vi är villiga att utfärda samma solidaritet till vår viktigaste europeiska försvarspolitiska samarbetspartner, alltså Storbritannien, som till Grekland, Italien eller Frankrike.
Vi behöver ha konsultationer för detta, och det är klart att detta förvisso är en unilateralt utställd solidaritetsförklaring, men vi hade inte några förhandskonsultationer med vare sig Norge eller Island när vi utfärdade solidaritetsförklaringen till dem.
Jag skulle helt enkelt vilja få en klarare bild av vad som är regeringens viljeinriktning när man nu påbörjar den här bilaterala dialogen med Storbritannien. Jag har en känsla av, fru talman, att regeringen inte vill öppna upp den här frågan för riksdagen för att man vet att man då också måste öppna upp för bredare samtal om Sveriges säkerhetspolitiska linje.
Från Moderaternas sida har vi klart sagt både i den försvarspolitiska debatten och i den säkerhetspolitiska debatten att det nu också är dags att ha en bredare diskussion om inriktningen på Sveriges säkerhetspolitiska linje. Den borde innefatta hur Storbritannien ska inkluderas i solidaritetsförklaringen, den borde bättre avspegla hur det svensk-finska försvarssamarbetet bortanför fredstida förhållanden ska återges och den borde innefatta en Nato-option.