Göte Wahlström (S):
Vi ska i dag debattera socialförsäkringsutskottets betänkande om svensk migrationspolitik. Den har under senare år genomgått en stor förändring. Införandet av ny instans- och processordning med prövning av ärenden i domstol var en utmaning för hela det politiska samhället men också för domstolsväsendet.
Vi kan i dag utläsa en rad positiva effekter, men vi har också säkerligen skäl att utifrån gjorda erfarenheter förfina systemet och återkomma ytterligare under de kommande åren. En utredning är tillsatt, och vi kommer säkert att få skäl att återkomma och behandla den i kammaren. Migrationspolitiken har inte bara genomgått förändringar. Den har också tillförts en rad prövningar och framtida utmaningar.
Det är prövningar i form av drastiskt skiftande antal asylsökande kopplade till situationer ute i världen som vi i egenskap av litet land har svårt att påverka. Gällande prognoser om ca 38 000 asylsökande i år och kommande år ställer stora krav på Migrationsverket och migrationsdomstolarna men också på det politiska systemet och framför allt kommunerna.
Det är utmaningar som vi genom beslut i riksdagen har till uppgift att finna lösningar på. Det handlar om fortsatta oroligheter ute i världen med våld och krig. I de signaler som härutöver kommer med anledning av klimatförändringar och härigenom miljöpåverkan i olika delar av världen finns skäl att tro att människor kommer att tvingas röra på sig och finna skydd i andra länder.
Det är länder som många gånger ligger långt ifrån tidigare hemland, och kanske utgör Sverige en möjlig tillflyktsort. Frågan belystes på ett kraftfullt sätt under gårdagens besök av Nobelpristagaren Al Gore. Till detta ska föras de förslag som finns i utredningen från Kaki om svensk arbetskraftsinvandring från tredje land som nu bereds inom Regeringskansliet.
Hittillsvarande signaler från regeringen är att man lämnar delar av utredningen och bortser från bland annat fackliga organisationers synpunkter. Under gårdagen beskrev en av landets ledande fackföreningsordförande en situation som inte är okänd men som diskuteras för lite i samhället. Det handlar om personer med utländsk härkomst som utnyttjas av hänsynslösa arbetsgivare.
Enligt Byggnadsarbetareförbundets ordförande lever ca 5 000 byggnadsarbetare under vad man enligt Byggnads bedömning liknade vid slavliknande förhållanden. Vi har tidigare här i kammaren fått beskrivet för oss hur personer som brukar kallas papperslösa utnyttjas av skrupelfria personer just för att man befinner sig i landet utan erforderliga handlingar och härigenom illegalt.
Gruppen lever i en utsatt situation under undermåliga förhållanden och utnyttjas inte sällan i arbetslivet för vad som brukar kallas svältlöner. Migrationsministern har i uttalanden lagt över hela ansvaret för situationen på de berörda individerna och tycks ha bortsett från agerandet från arbetsgivare och myndigheternas ansvar. Härefter har tystnad rått från Regeringskansliet.
Eftersom frågan ytterligare en gång lyfts fram genom ett kraftfullt agerande under gårdagen måste jag fråga företrädare för majoriteten vilka åtgärder man har för avsikt att vidta för en grupp som så påtagligt utnyttjas av skrupelfria arbetsgivare. Hur tänker majoritetspartierna agera mot de arbetsgivare som beter sig på det fruktansvärda sätt som fackliga organisationer signalerar? Herr talman!
På stora delar av det migrationspolitiska området kan jag finna att det finns en stor politisk enighet. Även om resan till denna enighet för vissa av riksdagens partier, och numera regeringsbildande partier, har varit minst sagt krokig tycks man nu ha anammat den grundsyn som genomsyrat den svenska migrationspolitiken under många år.
Jag välkomnar Folkpartiet, Centerpartiet och Kristdemokraterna till denna bredare gemenskap i ett känsligt politikområde. Debatten från dessa tre partier var för något år sedan en helt annan. Då kritiserades i skarpa ord den politik som fördes och som i stora stycken i dag utgör regeringens politik. Stegbytet i debatten är påtagligt.
Jag måste ändå beklaga att man genom sitt tidigare agerande skapade en otydlighet för många, inte minst asylsökande och så kallade papperslösa, och en förhoppning som man efter regeringsbildandet 2006 helt bortser ifrån. Herr talman! Vi har alla som deltar i denna debatt mött människor som har lagt sitt öde i de svenska myndigheternas händer.
Vi har mött barn, unga män och kvinnor och familjer som berättar historier som många gånger har innehåll som skrämmer och förskräcker. Förväntningarna på en bättre framtid är påtagliga. Grymheter i världen och i omgivningarna har gjort att man tvingats fly med förhoppning om en lugnare och mänskligare värld någon annanstans.
Man har sett Europa och Sverige som en möjlig del av världen för framtida möjligheter att utvecklas som individ eller en fristad undan förföljelse. I Sverige har vi mött upp med öppenhet och med en myndighetsstruktur för prövning av individens rätt till uppehållstillstånd.
Tydlighet i handläggningen med en start och ett tydligt avslut är viktigt för en bra prövning i ärenden. Otydlighet och långa handläggningstider är den oftast förekommande kritiken från personer som sökt sig till Sverige. Samma signaler kommer från personerna oavsett resultat av prövningen i uppehållstillståndsfrågan.
Därför är det viktigt att handläggningstiderna är korta, att människor blir bemötta på ett bra och rättssäkert sätt och att man vid ett avslag på asylansökan får stöd för ett bra och värdigt sätt att återvända. Genom en rad stödinsatser kan individer ges bättre förutsättningar att möta de prövningar som uppstår.
Vi socialdemokrater är dock kritiska till den modell av återetableringsstöd som den borgerliga regeringen har infört. Ansökningar om stödet har också visat sig vara få, vilket ger en bild av hur man ser på det även från migranternas sida.
Jag konstaterar att migrationsministern och regeringen har varit lyhörda för den kritik som vi socialdemokrater och många av landets kommuner har fört fram vad gäller mottagandet av asylsökande, bostadsfrågan och mötet med kommunerna. På en debattsida kan vi i dag läsa att en utredning ska tillsättas för en ökad spridning av asylsökande till kommuner med bostäder och arbetstillfällen.
Det är en bit på vägen, men var finns greppet om en mer solidarisk fördelning av ansvaret? Var finns trycket på de kommuner som inte ställer upp och som heller inte tycks vilja ställa upp i fördelningen?
Jag är positivt överraskad över att regeringen äntligen tar ett initiativ, men hoppas att utredningen får ett bredare perspektiv på frågan än vad som framkommer i den debattartikel som migrationsministern så lämpligt placerat ut denna debattdag för utgiftsområde 8.
Med den i många stycken breda majoritet som finns i riksdagen har vi dock möjlighet att skapa en politik inom området som klarar att stå pall oavsett varifrån den politiska vinden blåser. Förutsättningarna finns, men det kräver en stor öppenhet från alla partiers sida. Herr talman!
Trots samstämmigheten i de breda perspektiven har vi socialdemokrater en rad reservationer till dagens betänkande. I vissa stycken utgörs reservationerna av samskrivningar med v och mp. Vi står givetvis bakom samtliga reservationer som vi har lämnat in, men vill för tids vinnande yrka på reservationerna 4, 6, 11 och 12. Till betänkandet har vi också fogat ett särskilt yttrande.
Herr talman! Starka signaler har kommit från ett antal av de kommuner som påtagit sig ett stort ansvar i mottagandet av flyktingar. Genom att ett antal av landets mer välmående kommuner inte har påtagit sig ett solidariskt ansvar för att skapa boende för flyktingar uppstår en obalans och ett svårt tryck på vissa kommuner.
Vi får höra talas om familjer som trängs i små lägenheter och om hur barn tidigt står och väntar utanför skolan som nu har fått börja servera frukost för att barnen ska orka med hela skoldagen. Vi hör talas om barn som inte får en chans till studiero i hemmet och som inte får en chans att läsa sina läxor. Vi får höra om kommuners oro för att inte kunna möta upp 100 nya barn i månaden som ska få möjlighet till en bra utbildning.
Här måste vi finna system för att alla kommuner ska ta sitt solidariska ansvar för att människor som kommer till vårt land ska få en bra start och en möjlighet att komma in i samhället. Dagens system med möjlighet till eget boende, EBO, skapar boendesituationer som inte är tillfredsställande. Tidigare regering var uppmärksammad på situationen och vidtog en rad åtgärder som följdes upp av riksdagen. Dessa åtgärder bedöms av många kommuner som inte tillräckliga.
Vi socialdemokrater ser därför ett behov av en utredning kring förutsättningarna för EBO och välkomnar regeringens något blygsamma öppning i den här debatten. Vi behöver också en lagstiftning som gör att alla kommuner tar sitt ansvar. Kommuner som Södertälje, Botkyrka, Göteborg och Malmö ska inte behöva ta huvuddelen av ansvaret.
Det är inte rimligt att ett antal kommuner som Ekerö, Täby, Danderyd, Vaxholm och Vellinge har tagit bara ett litet - eller inget - ansvar. Regeringen måste redovisa hur man vill skapa en rättvis fördelning mellan kommunernas ansvar för mottagandet.
Sverige är ett av få länder i Europa och världen som är villiga att tillsammans med FN arbeta med mottagande av så kallade kvotflyktingar. Detta sätt att tillsammans med FN-organ skapa möjlighet att lyfta ut människor som är på flykt från många gånger mycket svåra förhållanden är viktigt. Regeringen har i propositionen ökat antalet så kallade kvotflyktingar något.
Vi socialdemokrater anser dock att det finns skäl att ytterligare se över våra möjligheter att utöka detta antal. I en tid då regeringen föreslår ökad arbetskraftsinvandring kan denna invandring sätta graden av arbetsförhet före behovet av skydd för människor på flykt. För att minimera denna eventuella konflikt kan ett utökat kvotflyktingmottagande vara en möjlig väg att gå för att stärka skyddet för de mest utsatta.
Sverige kan också genom denna handling vara en signal till andra länder i den så kallade västvärlden att ta sitt solidariska ansvar. Herr talman! Ökad rörlighet i världen och människors behov av skydd eller önskan om ett bättre liv kommer att bli en central fråga under kommande år. Detta kommer att utmana men också skapa möjligheter för såväl individer som länder att utvecklas.
Många pekar på västvärldens behov av arbetskraft utifrån de demografiska perspektiven. Andra pekar på individens önskningar om att få utvecklas genom utbildning och arbete i främmande länder för att senare återvända för att bidra till utvecklingen i sitt tidigare hemland.
Det är utmanande då vi vet att det finns nationer, grupper och också individer som inte ser humaniteten på samma sätt som Sverige traditionellt har gjort. Jag är glad att vi i Sveriges riksdag har en bred förankring kring den svenska migrationspolitiken. Det är viktigt nationellt men också i vårt arbete inom EU och FN.
Vi socialdemokrater har bland annat i frågan om svenskt agerande inom ramen för det gemensamma EU-arbetet framfört krav på ett kraftfullt svenskt agerande för att följa upp den svenska hållningen. Svaret från regeringen har inte alltid varit helt tydligt. Sveriges röst ska vara stark i migrationspolitiken och den blir stark av ett samlat agerande från riksdagens partier.