Tomas Eneroth (S):
Ärade ledamöter av denna kammare! Jag måste säga att det är väldigt intressant att höra debatten. Jag uppskattar verkligen det engagemang som finns för att nu bygga mer infrastruktur. Vi ska satsa mer på järnvägen och se till att stärka underhållet. Det känns nog skönt för alla som är trafikpolitiskt intresserade att veta att vi befinner oss i ett läge där vi har råd och utrymme att göra detta. Så var inte fallet tidigare.
Vi lämnar bakom oss en period av underinvesteringar. Eftersom den förra och förrförra regeringen valde att prioritera skattesänkningar i stället för sådant som bygger landet starkt fanns det inte resurser för att göra stora investeringar, utan man prioriterade annat. Det priset betalar vi nu till följd av ett stort underhållsberg när det gäller järnvägssystemet och stora brister i vår infrastruktur.
Stora brister är förutsättningen att kunna genomföra detta, eftersom det inte finns rätt utbildad personal för att klara den utmaningen. Lämnar man efter sig 60 miljarder i budgetunderskott ger det inte samma utrymme att göra investeringar i infrastruktur. Nu är läget annorlunda. Vi har 80 miljarder i överskott i statens finanser. Vi kan lägga 100 miljarder mer i en nationell plan för investeringar.
Vi kan satsa på att öka både järnvägsunderhåll och andra viktiga investeringar eftersom vi har vänt på Sveriges ekonomi. Vi har nu den högsta sysselsättningen i EU som någonsin har uppmätts. Vi har pressat ned ungdomsarbetslösheten. Den är nu den lägsta på 14 år. Vi klarar vårt vallöfte om 90-dagarsgarantin. Bostadsbyggandet har tagit en ordentlig fart, även om det sjunker något under nästkommande år.
Om det ligger på 75 000 eller 68 000 nya bostäder är den historiskt högsta nivån. Det är helt nödvändigt för att klara de utmaningar som vi har. Med detta vill jag säga att det är tid för investeringar. Skälet till det är att vi har lyckats vända Sveriges ekonomiska utveckling genom att vi prioriterar investeringar före ofinansierade skattesänkningar, genom att vi använder resurserna till sådant som bygger samhället starkt.
Då kan vi alla partier här i riksdagen få glädja oss åt att vi i våra olika budgetalternativ kan lägga lite extra pengar på det som vi brinner för i trafikutskottet, det vill säga mer infrastruktur. Detta är viktigt att komma ihåg. Ska vi nu göra den här stora satsningen ska ju utgångspunkten vara att vi gör det för att knyta ihop landet.
Vi gör satsningar som stärker vår konkurrensförmåga med tydliga näringspolitiska prioriteringar, men framför allt ska vi klara den utmaning som vi signerat genom Parisavtalet. Vi ska klara omställningen för att kunna se våra barn och barnbarn i ögonen och säga att vi i vår generation gjorde vad vi kunde och tog de nödvändiga besluten.
Det är klart att om vi ska fullfölja det som sägs i Parisavtalet och klara de höga ambitioner som vi har uppsatt i Sverige, då blir det ett stort beting på transportsektorn och infrastruktursektorn. Då måste mer gods kunna transporteras på järnväg eller med sjöfart. Då måste lastbilstransporterna bli effektivare. Då måste vi förändra drivlinorna och förändra och modernisera fordonsparken. Då måste flyget kunna bära sin miljöpåverkan.
Då måste vi klara av att ställa om. När jag möter olika näringslivsaktörer runt om i Sverige kan jag känna att det inte är där som motståndet finns. Svensk fordonsindustri sätter ju inte klackarna i backen mot en snabb teknikutveckling, utan motståndet finns ibland hos en del borgerliga partier som inte riktigt vågar anta den utmaningen. Trots det märker jag här i kammaren en ganska stark entusiasm och optimism, och det tycker jag är vällovligt.
Vi står inför gemensamma utmaningar framöver. Ni som känner mig vet att jag gillar tanken på att vid strategiska vägval hitta blocköverskridande överenskommelser, oavsett om det handlar om stora infrastrukturinvesteringar eller om viktiga styrmedel för att klara klimatutmaningarna framöver. Men vi måste inse att det kräver en hög ambitionsnivå. Som exempel kan jag nämna Naturvårdsverkets senaste siffror.
Nu i veckan presenterade man att de totala växthusgasutsläppen har minskat med 1,6 procent sedan 2015. Det är en 26-procentig minskning sedan 1990. Det är en tydlig minskning under de senaste åren just på transporter tack vare bränslebytet och alla andra insatser som vi gör för att se till att klara en omställning på transportsidan - detta i ett läge när vi har rekordhög tillväxt.
Därmed kan vi för all framtid lägga undan den fåniga motsättning som ibland görs mellan hög tillväxt och möjligheten att klara klimatambitioner. Vi klarar detta eftersom vi ser till att det är rätt och hållbar tillväxt.
Det känns såklart extra bra att veta att vi nu efter år av investeringar i ny teknik, i forskning och i samverkan med näringslivet har en industrisektor som klarar omställningen och som ser till att vi utvecklar målet att kunna bli fossilfria. Vi ska bli världens första fossilfria välfärdsland.
Vi blir det genom att bygga det jag brukar kalla den permanenta världsutställningen för klimatsmart teknik inom infrastrukturområdet. Om man åker på elvägen uppe i Sandviken ser man att det inte är en tillfällighet att Sandviken valdes framför Kalifornien. Det är heller ingen tillfällighet att det är i Sverige, med Scania och andra aktörer, som man klarar av utmaningarna, vilket man inte gör i andra delar av Europa. För oss är detta helt nödvändigt när vi gör prioriteringarna i den kommande nationella planen.
De riktas mot det som är ny teknik och implementering som klarar framtida utmaningar. Därför måste vi också se till att stärka alla de transportslag som bidrar till detta. Jag är glad över att vi här i kammaren nämnde sjöfarten och att det finns ett starkt engagemang för den.
När jag var ute på Donsö och kunde få åka ut dit med Sjöräddningens fantastiska medarbetare för att inviga inflaggningen av nya fartyg som går på LNG var det en symbolisk och historisk händelse. Nu ökar nämligen inflaggningen efter år av utflaggning. Detta stärker svensk sjöfart, och det gör det då en socialdemokratiskt ledd regering har genomfört en förändring av tonnageskattesystemet. Vi levererar när andra bara pratar.
Det är klart att detta är nödvändigt för att kunna ge sjöfarten det hopp som den behöver för framtida investeringar. Kopplar vi sedan ihop detta med godstransportstrategin, där vi ska se på hur vi kan investera rätt och klokt i framtidens hamnar, hur vi kan koppla ihop kedjan mellan sjöfart, spårbunden trafik - järnvägen - och effektiva skogstransporter, klarar vi att tänka stråkmässigt.
Det gör vi med BK4-lastbilar och 74-tonslastbilar liksom med elvägar och satsningar på längre tågsätt. Det gör vi också genom att se till att ha en strategi för vilka prioriteringar vi ska ha för att vi som litet exportberoende välfärdsland ska klara av att ge inte minst industrin de bästa förutsättningarna att göra hållbara transporter. Det där är viktigt, för hållbara transporter vill man ha.
Det är som Karin Svensson Smith sa i sitt anförande: Det finns en längtan efter att skicka mer gods på tåg och en längtan hos medborgare att åka mer tåg. Därför kommer den nationella planen också att vara väldigt tung vad gäller investeringar i tåg framöver. Jag tror att det är helt nödvändigt när det gäller såväl underhållssatsningar som nyinvesteringar. Alla känner till utmaningarna, inte minst investeringsmässigt. Så glad jag är över att kunna ha 100 miljarder mer!
Men alla i detta rum - på läktaren och här nere i kammaren - och på andra håll vet att vi gärna skulle vilja ha mer. Jag har därför sagt att jag vänder på alla stenar. Jag undersöker alla möjligheter att också hitta kompletterande finansiering. Detta vill jag föra en diskussion om med inte minst Alliansens partier.
Jag säger dock tydligt att oavsett om vi talar om lånefinansiering, gröna obligationer eller OPS-lösningar måste alla vara medvetna om att alla kompletterande finansieringsmöjligheter har den egenheten att de ändå påverkar det statsfinansiella utrymmet. Det finns inga gratis luncher. Det finns heller inga gratis lån att ta, vilket många länder i Europa gjort misstaget att tro.
Vi måste ansvarsfullt se hur vi klarar finansieringen av de önskade åtaganden som finns framöver. Jag hoppas och tror att vi kan ha en konstruktiv diskussion om detta de kommande månaderna. Med detta sagt kan jag ändå känna att det är tid för investeringar och att det finns en stark längtan hos hela den svenska befolkningen och hos näringslivet efter detta.
När Sverigeförhandlingen lämnar in sitt slutbetänkande nu i december har vi det underlag som krävs för att kunna ta de strategiska diskussionerna och de beslut som vi i regeringen sedan ska fatta under våren. Ni vet att infrastruktur och trafikpolitik inte bara är nationell plan eller godstransportstrategi.
Det är även en budget, och bara i årets budget satsas 138 miljoner kronor mer under tre år för att öka tryggheten i stationsmiljöer. Jag kommer att på måndag sätta mig tillsammans med Jernhusen, Trafikverket, polisen och flera andra aktörer för att föra en diskussion om hur vi ska använda dessa resurser bäst för att resenärerna ska känna trygghet i stationsmiljöerna.
Vi går vidare med andra förslag i denna budget och från regeringens sida för att också öka tryggheten på vägarna. Det kan handla om trafiksäkerhet, där vi går fram med förslaget om alkobommar i hamnarna. Det här är en flexibel lösning som inte behöver ta för stora resurser i anspråk från polisen men som ändå kan innebära att vi säkrar alkoholkontroller i alla landets hamnar.
Detta kan vara en otroligt viktig insats för att säkra trafiksäkerheten på vägarna. På samma sätt ställer vi nu krav på vinterdäck på lastbilars alla hjul och på släp för att säkerställa att vi förhindrar olyckor eller förbättrar framkomligheten på vägarna framöver. Här är jag lite fundersam över signalerna från några av Alliansens företrädare.
Jag hoppas verkligen att det finns en bred uppslutning bakom kravet på vinterdäck. Detta är naturligtvis helt avgörande ur både trafiksäkerhetssynpunkt och arbetsmiljösynpunkt för dem som har det tuffa uppdraget att föra fram dessa transporter på vägarna. Alla har konstaterat och jag tror att de flesta i riksdagen tycker att det är glädjande att jag säger "händerna på ratten". Vi ska inte öppna för att man får sitta och fippla med mobiltelefonen medan man kör.
Vi måste säkerställa en trygg miljö, och därför måste vi ge polisen de redskap som den tycker sig behöva för att trafikmiljön framöver ska bli trygg. Lagstiftning är signalspråk, och lagstiftningen i detta fall kommer att vara tydlig. Du ska inte sitta och sms:a eller spela spel medan du kör bil. Avslutningsvis gör vi också stora insatser för att öka tryggheten för dem som har det tuffa uppdraget att föra fram transporter på våra vägar.
Jag talar om regler för cabotage och kör- och vilotider och om de transportregler som vi har för vägtrafiken. På nyheterna i morse kunde vi höra att utländska åkerier arrangerar sina resor på ett sätt som gör att de ska slippa betala skatt i Sverige. Detta är inte acceptabelt.
Våra krav är tydliga: Sådana inrikestransporter med utländska fordon ska vara av tillfällig natur, och svenska villkor ska gälla på vägar när man kör i Sverige. Just denna utgångspunkt hade jag när jag i veckan var i Bryssel och diskuterade med mina ministerkollegor. Cabotagetransporter ska vara tillfälliga. Regler om kombinerade transporter och cabotage behöver samordnas. Utstationeringsdeklarationer ska lämnas även inom vägtransportsektorn.
Vi har tuffa förhandlingar om detta framför oss, men jag är optimistisk och tror att vi under det kommande halvåret tillsammans med Road Alliance, ett samarbete mellan många stater i Europa, ska kunna få till bra och ordentliga regler på våra vägar. För att komplettera detta går vi i Sverige fram med en regel om 36timmarsklampning på fordonen.
Vi kommer även att ha sanktioner på över 40 000 kronor för utländska åkerier som kör olagligt i Sverige, och vi gör en förändring av sanktionsavgifterna. De ska dels underlätta för dem som gör oavsiktliga fel, dels tydligt ge straff- eller sanktionsavgifter för dem som systematiskt missbrukar de regler vi har i dag.
I närtid kommer vi även att lägga fram ett lagförslag om beställaransvar så att den som köper transporten ska se till att transporten också utförs lagligt. På detta sätt flyttar vi fram positionerna och stärker infrastrukturen och transportpolitiken i Sverige. Det krävdes ett regeringsskifte för att väldigt mycket skulle hända. Det krävs en god ekonomi och ordning och reda i statens finanser för att man ska kunna genomföra detta. Vi levererar bådadera.
Jag känner mig stolt och trygg över vad vi har gjort hittills i regeringsställning. Jag hoppas att vi genom bra diskussioner med oppositionen kan hitta breda lösningar om en del viktiga strategiska investeringar som behövs framöver, men till syvende och sist är det regeringen som äger möjligheten att sätta ned foten när det gäller den nationella planen. Min förhoppning är dock att det också ska bli i bred samklang.
Jag hoppas på fortsatt gott samarbete men också tuffa och roliga politiska diskussioner när så behövs.