Jörgen Warborn (M):
Jag tyckte att det var ett bra och faktiskt ganska uttömmande svar, även om finansministern sökte konflikt och polemik i detta medan jag försöker söka någon form av realism och att lyfta in den kritik som har ventilerats. Det är kanske inte är riktigt med sanningen överensstämmande att finansministern inte på något sätt har tagit ställning till detta.
I de utredningsdirektiv som finansministern har skrivit finns det ett tydligt spår där man ska utreda just den danska modellen med lönesummekostnad, eller vad det nu heter. Vi ska hålla oss till sanningen och vara tydliga med att våra båda partier har fört fram denna typ av idéer.
Jag är ändå lite glad över att finansministern söker konflikt, för det måste betyda att hon inte längre tycker att det är en bra metod att lägga skatten just på lönekostnaden. Hon menar att jag ska ställa frågan till mig själv. Det är just det jag gör; jag har ställt frågan till mig själv. Det är därför jag ventilerar den också med ministern. Detta var för en gångs skull ett ganska tydligt svar.
Jag hoppas att det betyder att regeringen inte går fram med en lösning som bygger på lönekostnaden och att man alltså har lyssnat på kritiken. Det ska bli spännande att fortsätta att följa beredningsarbetet, och det kan möjligtvis ge upphov till fler debatter i frågan. Låt mig också lyfta den andra fråga som jag ställer i interpellationen: frågan om påverkan på landsbygden.
Om man använder denna modell slår det såklart ganska hårt mot de företag, banker och försäkringsbolag som har stora kontorsnät. Detta är inte riktigt konkurrensneutralt, det vill säga att det påverkar en viss typ av företag med en viss typ av affärsmodell medan det inte påverkar andra bolag riktigt lika mycket. Det gäller de mer internetbaserade bankerna och liknande.
Jag vill gärna få en kommentar till hur finansministern ser på konkurrensneutraliteten i ett sådant här förslag men också vad det skulle innebära för landsbygden. Det är klart att om man har höga lönekostnader och får en ännu högre skatt på dem måste man som bank eller försäkringsbolag på något sätt hantera den ökade kostnaden. Det riskerar naturligtvis att leda till att man drar ned på servicen i landsbygden.
Det är en oro som jag har när det gäller det förslag som utredaren har kommit med. Jag hoppas att finansministern också kan lyssna in denna kritik. Avslutningsvis skulle jag vilja få reda på en annan sak. Jag märker att finansministern både i det skriftliga svaret och i debatten använder ordet bankskatt. Det är lite intressant.
Utredningen handlar om skatt på finansiell verksamhet, och det gör också den fråga jag har ställt. Jag ställer frågan av en speciell anledning, för om man slarvigt använder ordet bankskatt skulle man kunna tro att detta är en skatt som riktar sig mot banker, och bara mot banker. Men det gör den inte. Den riktar sig förvisso mot banker men också mot försäkringsbolag. Och det stannar inte där.
Åtminstone enligt ett särskilt yttrande till utredningen menar man att det är över 300 000 bolag som berörs av den ökade skatten. Med anledning av detta skulle jag vilja ställa en fråga till finansministern. Eftersom hon använder ordet bankskatt - betyder det att hon och regeringen redan i beredningsarbetet har smalnat av sig till att detta bara ska gälla banker?
Eller är det bara ett slarvigt uttryck i debatten när man egentligen menar att man ska beskatta hela den finansiella verksamheten?