Jonas Gunnarsson (S):
Vi ska nu debattera civilutskottets betänkande CU10 om ersättningsrätt. I betänkandet finns en gemensam S-, MP- och V-reservation om skadeståndsansvar vid radiologiska olyckor som jag vill börja med att yrka bifall till. Frågan om kärnkraftsbolagens ansvar i händelse av en olycka har diskuterats många gånger i den här kammaren.
Jag vill börja med att förklara innehållet i den gemensamma reservationen och sätta in det i en kontext som går att förstå. I våra förslag pekar vi på ett antal brister i lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor, en lag som trots försäkringar från tidigare miljöminister Andreas Carlgren ännu ej är satt i kraft.
Målsättningen med den nya ännu ej gällande lagstiftningen var att ge kärnkraftsbolagen och andra som bedriver kärnteknisk verksamhet ett större ekonomiskt ansvar i händelse av en olycka.
De av oss som kommer ihåg presentationen av Alliansens energiöverenskommelse minns att den här frågan var Centerpartiets käpphäst och att det var detta som skulle göra nybyggnation av kärnkraftverk för dyrt.
Vi anser dock att det finns ett antal problem med lagen, förutom det faktum att den ännu ej gäller och att en av de viktigaste hörnpelarna i Alliansens energiöverenskommelse ännu inte är förverkligad. Vi vill peka på det faktum att trots prat om obegränsat ansvar finns det de facto ett antal stora undantag från principen om att förorenaren är den som ska stå för notan.
I lagstiftningen, som trots löften om annat ännu inte gäller, finns bestämmelser om en preskriptionstid på 30 år för skador som uppstår till följd av en olycka. För mig är det en tydlig begränsning av ansvaret.
Det ter sig också som en ganska orimlig begränsning då vi nu närmar oss ett trettioårsperspektiv på det som är den kanske största kärnkraftsolyckan någonsin, nämligen Tjernobyl. Vi vet att det område som utsattes för de värsta nedfallen av radioaktiva ämnen i framför allt Vitryssland och Ukraina ännu i dag lider av konsekvenserna genom till exempel en ökad prevalens av olika former av cancer.
Med tanke på att det är så otroligt svårt att bedöma hur länge och i vilka former människor kommer att påverkas vid en eventuell olycka är det inte annat än rimligt att överväga om inte preskriptionstiden borde förlängas. Herr talman!
Vi tar också upp frågan om vem som ska stå för de kostnader som oundvikligen kommer att uppstå för att tillhandahålla sjukvård till dem som blir offer för en eventuell kärnkraftsolycka. Att inte åtminstone fundera över om det inte vore rimligt att lägga ansvaret på den som har orsakat det som kan bli en jättenota för sjukvårdskostnader är inte annat än oansvarigt.
Sist men inte minst tycker vi att det vore rimligt att överväga en ändring i aktiebolagslagen som möjliggör att kärnkraftens ägare fullt ut får ta ansvar för den förödelse som oundvikligen kommer att uppstå vid en stor olycka.
Vi måste erkänna att ett kärnkraftsbolag inte är ett bolag som alla andra, då den verksamhet som bedrivs av bolaget kan orsaka en sådan fruktansvärd förödelse, och med tanke på att man i händelse av en olycka kan anta att kärnkraftsbolagets tillgångar i det närmsta har uttömts. Herr talman! Det är mot den bakgrunden och därför att vi är burna av tanken att den som skitar ned ska göra rätt för sig som vi lägger fram de förslag vi gör.
I den svenska energidebatten trivialiseras ofta de problem kärnkraften dras med, trots alla de lärdomar vi borde ha dragit av de olyckor som faktiskt har skett genom åren. Diskussionen handlar om en lagstiftning vars grund är risken för olyckor som vi alla hoppas aldrig ska ske, men som runt om i världen ändå har skett.
Frågan är vem eller vilka som ska ha ansvaret och hur stort och omfattande det ska vara. Kärnkraften är en livsfarlig verksamhet vars risker vi förhoppningsvis till det yttersta har lyckats begränsa. Tyvärr kan vi aldrig vara säkra på det, och med erfarenheter från andra vet vi att en olycka kan få förödande konsekvenser, minns Fukushima, minns Tjernobyl!
I händelse av en så fruktansvärd olycka måste det vara tydligt att det är den som driver verksamheten som är ansvarig för samtliga kostnader som uppstår.