Patrik Björck (S):
Jag vet inte riktigt vilka regler som arbetsmarknadsministern hänvisar till. Såvitt jag förstår har detta interpellationsinstrument funnits åtminstone sedan tidigt 70-tal. Allt är naturligtvis en fråga om perspektiv när det gäller om man tycker att det är nyligen ändrade regler.
När det gäller debatten den 7 december som föranledde denna interpellation var det klart åtminstone ett par dagar i förväg att en annan ledamot skulle ta emot interpellationssvaret. Såvitt jag har förstått var det offentligt redogjort i riksdagens olika organ flera dagar i förväg. Om arbetsmarknadsministern hade bemödat sig och tyckt att detta var viktigt hade han kunnat ta reda på det.
Jag är inte förvånad över att statsministern inte står här i dag trots att jag hade ställt interpellationen till statsministern. Jag visste om att statsministern hade överlämnat den till arbetsmarknadsministern. Därför förstår jag inte alls detta. Det är klart att debatterna ska vara sakliga och intressanta. Det håller jag med om. Därför hade det varit spännande att diskutera denna fråga med statsministern som är den ansvarige ministern. Då hade det blivit sakligt intressant.
Jag hade en väldigt bra debatt för några minuter sedan om den tidigare interpellationen som handlade om en arbetsmarknadsfråga. Då var det rätt minister som stod i talarstolen, och vi var nästan överens. Jag var positivt överraskad över arbetsmarknadsministerns svar. Jag vill för tydlighetens skull säga det. Men för saklighetens skull kan jag konstatera vad en enig riksdag för bara några dagar sedan fattade beslut om här i kammaren.
Det gällde konstitutionsutskottets betänkande 10. Där går man igenom den gamla historien kring interpellationsinstrumentet och säger: "Frågeinstitutets betydelse kan för närvarande sägas ligga i de möjligheter de ger riksdagen, särskilt oppositionen, till information, till debatt, till framförande av skilda intressen, till initiativ och till kritik av regeringen." Det är själva orsaken till att vi har dessa diskussioner.
Det finns en massa diskussioner om vem som ska svara och hur man ska svara. Om svarstiderna sägs bland annat: "Slutligen sade utskottet att man förutsatte att regeringen fortsätter att arbeta för att samtliga interpellationssvar ska lämnas inom den tidsfrist som anges i riksdagsordningen." Det hör tyvärr till ovanligheterna att det sker i dag. Det hade varit spännande att få diskutera med den ansvarige i regeringen, det vill säga statsministern.
När det gäller just att statsministern inte står här säger konstitutionsutskottet i ett enhälligt antaget betänkande: "Med anledning av en granskningsanmälan behandlade utskottet i 2003 års granskning frågan om hur det ska avgöras när en interpellation ställd till statsministern bör överlämnas till ett annat statsråd för besvarande. Utskottet uttalade därvid att det, enligt utskottets uppfattning, är väsentligt att det statsråd vars tjänsteutövning interpellationen angår också besvarar interpellationen.
Detta, uttalade utskottet vidare, gäller självfallet också statsministern när frågan gäller övergripande överväganden för regeringens arbete." Det är exakt en sådan interpellation som jag har ställt till statsministern och som besvaras av arbetsmarknadsministern här i dag i strid med konstitutionsutskottets betänkande 10 som enhälligt har antagits i denna kammare. Då blir det lite svårt för arbetsmarknadsministern att bara prata sig runt detta.
Det blir svårt att ha en saklig och intressant debatt när inte ens rätt minister står i talarstolen. Men notera att jag står kvar i talarstolen. Jag lämnar inte kammaren. Jag fortsätter att debattera. Men det är detta som jag hade velat tala med statsministern om.