Birger Lahti (V):
När vi nu debatterar näringsutskottets betänkande NU10 om näringspolitik tänkte jag inleda med att säga hur överens vi är. Men nu inser jag att det är vi inte. Man målar upp ett scenario när det gäller hur vi använder skattepengar. Det finns givetvis en skillnad i vår politik här. Det märker man ju.
Det handlar om vilka vi subventionerar med skattepengar. Man blandar in allt från RUT, arbetstillfällen som man påstår har jättestor betydelse och som subventioneras med skattemedel, till vårdsektorn, där vi inte träffar rätt med pengarna.
Men oavsett parti lyfter man näringspolitiken som något viktigt för landets tillväxt och för landsbygdens förmåga till utveckling och överlevnad. För ett dynamiskt näringsliv är en välfungerande kapitalförsörjning av avgörande betydelse.
Dock är kapitalförsörjningen ofta ett stort problem för småföretagare, och då särskilt vid nystart av företag. Detta märks särskilt för företag som startas på landsbygden. De statliga finansieringsinsatserna bör vara marknadskompletterande och nå företag i tidiga skeden.
Även om tanken är god är det tyvärr bara att konstatera, vilket också framkommit i Riksrevisionens granskning, att dessa insatser i dag består av flera aktörer med delvis överlappande mandat och att kapitalet inte når företag i riktigt tidiga skeden. Detta har lett fram till att regeringen har aviserat en översyn av de statliga finansieringsinsatserna, vilket jag och Vänsterpartiet välkomnar.
Samtidigt är det min och Vänsterpartiets mening att den problematik som företag möter skulle kunna lösas om alla resurser samlades i ett gemensamt bolag med uppgiften att stimulera kapitalförsörjningen i riktigt tidiga skeden.
Det har Vänsterpartiet lyft i en kommittémotion som sätter fokus på ett viktigt problem som många företag får erfara i de tidiga faserna av företagsstart. Näringspolitiken handlar bland annat om att ge driftiga människor förutsättningar och möjligheter att starta nya företag och expandera befintliga företag.
Det handlar helt enkelt om rimliga förhållanden så att de kan överleva även vid konjunktursvängningar. Hur stor betydelse turismen har för hela landet har nämnts även i andra anföranden. Branschen har vuxit under flera år och fått allt större betydelse för både land och stad. Landsbygden erbjuder särskilt goda förutsättningar för ekoturism.
Detta är positivt, och vi kan med glädje se att nya nischade satsningar inom ekoturismen, till exempel att bo på lantgård, är framgångsrika och gynnar landsbygden samt att kopplingen till lokalproducerad mat ofta ingår som en del av konceptet. Vänsterpartiet ser givetvis turismen som en del av tillväxtbranscherna som kan bidra till utvecklingen i landsbygden och i fjällnära orter.
Men för att denna bransch ska lyckas med att bli den motor som den skulle kunna bli behövs infrastruktursatsningar. Dit räknar jag givetvis allt som dagens befolkning räknar som infrastruktur: bredband, vägar, flygförbindelser och tåg. Branschen behöver också uppvärderas.
Turistnäringen behöver uppvärderas som näringsgren, och ur ett regionalpolitiskt perspektiv behöver den få en uppgradering. Staten bör i samarbete med kommuner, föreningar och företag ta ett ökat ansvar för att locka besökare till hela Sverige.
Regeringen bör därför lägga fram ett förslag till samverkansprogram för turistnäringen, så att den uppnår samma status som andra branscher. Vi har pratat om industrin i utskottet, och det har även kommit fram här hur viktig den är för Sverige. Det håller Vänsterpartiet med om. Basindustrin är en stomme som ett exporterande land som Sverige måste värna.
Att industrin är viktig för Sverige behöver väl ingen tveka om. Att skogen är en ekonomisk och ekologisk resurs som även bidrar till klimatnytta är lika självklart. Skogsindustrin spelar fortfarande en central roll för landets ekonomiska utveckling. Men här bör man titta på vad som håller på att hända.
Nästan varje månad kan man läsa om neddragningar i massaindustrin och framför allt i pappersbruken. Arbetstillfällena blir färre i skogsnäringen samtidigt som alla partier pratar om de gröna näringarna.
Här bör regeringen verkligen visa handlingskraft och visa stöd för skogsnäringens potential när det gäller vidareförädlingens möjligheter, inte minst med tanke på fördelarna med träbyggen i bostadsbyggandet. Jag observerade en motion som var S-märkt, en enskild motion. I den lyftes viktiga aspekter upp som skulle kunna lyfta det fantastiska material som trä faktiskt är.
Här skulle det behövas en strategisk samverkan mellan en bred grupp av aktörer inom träförädlingen och aktörer som vill utveckla industriellt bostadsbyggande av flerfamiljshus. Detta skulle verkligen driva på en utveckling av de gröna näringarna i de län där skogen finns men där det tyvärr saknas arbetstillfällen i dag. Här finns verkligen möjligheterna för glesbygden att bidra till städernas och Sveriges utveckling.
Tänk er ett byggmaterial som binder koldioxid när det växer och som bidrar positivt till klimatomställningen. När det gäller bostäder har råvaran vuxit till sig när avskrivningen är fullbordad.
Jag skulle kunna debattera länge om träets fördelar men stannar här och hoppas, herr ålderspresident, att de ledamöter som är valda för att se till Sveriges bästa verkligen sätter sig in i ämnet och stöder den reservation som skulle innebära ett litet steg i rätt riktning.
Med detta sagt yrkar jag bifall till reservation 1, under beslutspunkt 1, samt reservation 10, under beslutspunkt 8.