Anna Wallentheim (S):
Låt mig börja mitt anförande med att yrka bifall till förslaget till beslut i det sammansatta civil- och kulturutskottets betänkande CKrU1 Politik för gestaltad livsmiljö och därmed avslag på samtliga reservationer. Herr talman! Att ställa frågan om vi vill bygga bostäder eller bygga samhällen kan i en sådan här debatt antagligen låta ganska klyschigt, kanske till och med lite fjantigt.
Men i grund och botten kan jag ändå inte bortse från att det ligger mycket i frågan, för vi socialdemokrater vill inte bara bygga bostäder eller lägenheter att bo i. Vi vill också bygga så att människor kan leva. Vi vill att du som samhällsmedborgare ska vara stolt över din bostad. Vi vill att du ska vara stolt över ditt bostadsområde och stolt över ditt samhälle.
Då gäller det att bygga rätt från början, att ha som ambition att arkitekturens, formens och designens bidrag till samhällsbygget ska tas till vara fullt ut till allas nytta och glädje. Därför står jag här i dag för att lyfta fram vikten av att vi nu får ett nytt nationellt mål för arkitektur-, form- och designpolitiken.
Regeringens avsikt med politiken och förslaget är att ta ett helhetsgrepp kring arbetet med den gestaltade livsmiljön, samtidigt som propositionen också lyfter fram en ny samlad nationell syn på arkitektur, form och design. Herr talman! Vi lever i en föränderlig tid - en tid som på många sätt kan upplevas skrämmande och förvirrande, en tid som många inte känner igen sig i och som man inte riktigt får grepp om.
Vi blir nästan dagligen påminda om de miljöhot och klimatutmaningar vi står inför. Vi får med jämna mellanrum rapporter om hoten mot vår demokrati, så som vi känner till den. Vi har en fortsatt urbanisering, en ganska stor flyktingström, växande otrygghet och en snabb teknikutveckling som påverkar oss som individer men också samhället.
Men det är också en fantastisk tid, för det är en tid som ger oss möjlighet att göra förändring - en möjlighet att tänka om, tänka nytt och tänka framåt.
Här ser både vi socialdemokrater och regeringen hur arkitektur, form och design kan hjälpa oss att bidra till att skapa bättre samhällen som kan ge oss ökad livskvalitet och trygghet och där man som individ kan få vara med och bestämma och forma sin egen omgivning - detta utan att kränka dessa konstformers egenvärde.
Vi har som ambition att driva en modern politik som förenar byggandet av bostäder med en stimulerande yttre miljö. Herr talman!
Det nya nationella målet för arkitektur-, form- och designpolitiken har vi hört ett flertal gånger, men jag väljer ändå att läsa upp det en gång till: Arkitektur, form och design ska bidra till ett hållbart, jämlikt och mindre segregerat samhälle med omsorgsfullt gestaltade livsmiljöer, där alla ges goda förutsättningar att påverka utvecklingen av den gemensamma miljön. Det är ett mål med stora ambitioner.
Men som jag nämnde lever vi i en tid då vi måste börja tänka på att bygga hållbart. Då handlar det inte bara om att bygga miljösmart, utan det handlar också om att bygga samhällen där människor håller ihop. I den gemensamma alliansmotionen ser man målet som problematiskt, som vi hört flera här nämna, och detta framför allt utifrån två olika synvinklar.
Det ena handlar om att man är rädd att målet riskerar att försvåra bostadsbyggandet och det andra om att man anser att regeringen reducerar kulturpolitiken till ett verktyg för att lösa problem i samhället. Låt mig då börja med att tala lite kortfattat om bostadsbyggandet och politiken, trots att detta egentligen är frågor som jag inte är van vid att jobba med. Lever vi i ett samhälle som är i stort behov av nya bostäder? Ja.
Lever vi i en tid med segregerade bostadsområden? Ja. Lever vi i en tid då bostadsbyggandet ibland stöter på olika former av hinder? Ja. Men innebär detta att vi ska bygga bostäder till vilket pris som helst? Nej. Vi måste såklart se till att bygga rätt, tänka smart kring hur våra bostäder byggs och skapa gemensamma ytor som kan leda till samtal, möten och samhörighet.
Dessutom har vi och den socialdemokratiskt ledda regeringen gjort flera viktiga satsningar på bostadsbyggandet. Bland annat har vi under den här mandatperioden genomfört den största statliga bostadssatsningen på 20 år. Vi har också infört ett investeringsstöd för byggande av små hyreslägenheter och studentbostäder. Och vi har genomfört ändringar i plan och bygglagen för att göra planprocessen mer effektiv.
Vi och regeringen är medvetna om behovet av bostäder och skulle därför inte genomföra en politik som sätter käppar i hjulen för bostadspolitiken. Men vi är inte beredda att bygga bostäder till vilket pris som helst. För oss är det viktigare att bygga rätt från början än att om några år inse att vi byggde spretiga samhällen. När det sedan gäller kulturens egenvärde är det viktigt att förstå att vi som socialdemokrater alltid sätter detta i främsta rummet.
Egenvärdet kommer först. Men det hindrar inte att kulturen är till nytta också på andra områden. Vi är därför helt övertygade om att vi kan värna både arkitekturens, formens och designens egenvärde, samtidigt som de också kan främja jämlikhet och skapa inkluderande samhällen.
Egenvärdet och kulturens bidrag till ett samhällsbygge som skapar jämlika människor behöver inte vara en motsättning där vi måste välja sida, utan det kan verka i samexistens men där vi som politiker såklart måste bejaka båda sidorna.
När det sedan gäller specifikt arkitekturpolitiken är jag helt övertygad om att förutom dess egenvärde måste vi tala om dess samhällsvärden, för när vi talar om arkitekturpolitik handlar det ju bland annat om bostadsbyggande, stadsplanering med mera. Det är klart att en genomtänkt politik för gestaltad livsmiljö, där arkitekturen har en självklar roll, kan främja såväl konstnärliga som andra samhälleliga värden.
Tillbaka till frågan, herr talman: Vill vi bygga bostäder eller vill vi bygga samhällen? För oss socialdemokrater är svaret enkelt. Därmed är det för oss en självklarhet att i eftermiddag trycka på ja-knappen.