KBLab/rixvox huggingface dataset:
Monica Green (S):
Kan Anna-Karin Hatt då svara på hur många av dessa 370 000 som flyttat till storstäderna i stället för att få bredband i sitt tidigare hem? Det skulle vara intressant att veta. Även jag är glad över att marknaden investerar. Jag tycker att det är fantastiskt.
Det har vi varit vana vid sedan mitten av 90-talet, då staten, marknaden och kommunerna gjorde en överenskommelse om att satsa tillsammans i det här landet. Och Sverige kom etta! Vi låg etta. Vi vann i tävling efter tävling. Men vad gör man när man har vunnit en tävling? Och vad gör de andra? De andra ser till att de går hem och tränar, så att de blir bättre och kan ta matchen. De ligger inte på latsidan.
Därför får inte heller Sverige ligga på latsidan. Vi var bäst i världen. Nu är vi tvåa och trea, säger Anna-Karin Hatt. Det är möjligt att man kan vara nöjd med det. Men man kan också ha högre ambitioner. Man kanske vill ligga kvar på toppen. Då måste man satsa. Man måste vara tydlig i sina strategier. När det gäller landsbygdsprogrammet har regeringen misslyckats med att förhandla inom EU. Det beklagar jag.
Ni valde att lägga tillbaka lite i årets budget och satsa själva, men vi socialdemokrater satsar hela den peng som ni förlorade i era förhandlingar, för det behöver satsas på gles- och landsbygden. Vi vill se en levande landsbygd. Vi vill att människor ska kunna stanna kvar med god service och höga hastigheter i näten.
Jag vill inte att inflyttningen till städerna ska fortsätta med den höga hastighet som nu råder. Jag vill vända den trenden. Därför måste Sverige satsa mer än man gör nu. Anna-Karin Hatt är nöjd och berömmer marknaden, vilket jag också gör. Men man kan inte bara lita på marknadens krafter.
Staten måste också se till att man bygger och ger goda förutsättningar i de områden där det inte är lönsamt för marknaden. Telias kunder efterfrågar mer, men Telia klarar inte av det. Telia ser redan nu att det behöver byggas mer. Ja, efterfrågan är stor, även i gles- och landsbygd.
Den kommer att bli ännu större när vi lyckats med en digital agenda inom skolan och en bättre hemsjukvård genom digitala tjänster. Efterfrågan kommer inte att minska på något sätt. Det är därför vi inte får lägga av. Det är därför vi aldrig får nöja oss med att hänvisa till att det är jättebra att vara tvåa eller trea. Vi låg på toppen. Jag tycker att vi ska tillbaka dit.
Monica Green (S):
Då får nog Anna-Karin Hatt tända pannlampan - hon är ju energiminister - och läsa vår motion i höst. Vi satsar där ni har förlorat inom landsbygdsstödet. Ni fallerade i en förhandling i EU, och ni lever inte ens upp till det som ni förlorade där.
Det gör vi. Vi säger att vi behöver de 500 miljonerna, och vi behöver ännu mer. 500 miljoner har vi avsatt, men ni valde att avsätta 136 miljoner inom landsbygdsstödet. Ni har misslyckats där. Det är klart att Anna-Karin Hatt kan gå till anfall och säga att jag inte har sett verkligheten.
De människor som jag träffar ute i byarna, i samhällena och för den delen också i villaområdena har en annan bild än den som Anna-Karin Hatt har. De är oroade. De ser inte allt det fantastiska som Anna-Karin Hatt målar upp här. Jag tycker att regeringen borde satsa mer. Vi socialdemokrater gör faktiskt det. Dessutom förvränger Anna-Karin Hatt historien och påstår att vi socialdemokrater inte gjort det ens historiskt.
Då får jag återigen påminna om ITIS, it i skolan, om de kommunala bredbandspengarna och om hem-pc-reformen. Det var dessa tre satsningar som gjorde att Sverige hamnade på första plats. Det var det som placerade oss som etta som it-nation. Dit behöver vi komma tillbaka. Anna-Karin Hatt säger att jag har missat den digitala agendan. Ja, jag vet att regeringen valde att inte lägga fram den till riksdagen utan presenterade den borta vid Münchenbryggeriet. Men jag var där när den presenterades.
Den borgerliga majoriteten vill att det ska finnas tillgång till bredband för 90 procent av befolkningen. Vi har högre ambitioner än så. Vi vill att det ska finnas för 100 procent av befolkningen.
Monica Green (S):
Jag har skrivit om E20 väldigt många gånger, förutom att jag har motionerat om E20. Det har att göra med att det är en så viktig väg för Sverige, för tillväxten och för jobben. Det är också viktigt för Skaraborg att skaraborgarna får en trafiksäker och framkomlig väg, och så är det inte i dag. E20 är en av Sveriges farligaste vägar.
Den är inte bara farlig, som om inte det vore nog, utan det är också svårt med framkomligheten, vilket förhindrar gods att ta sig fram till Göteborgs hamn, att gods kan flöda på ett bra sätt, vilket också förhindrar tillväxten.
Kommunerna i Skaraborg och Västra Götalandsregionen har nu gått samman och erbjudit regeringen medfinansiering av utbyggnaden av E20 för att det ska bli en fyrfältsväg. E20 är en nationell väg, en väg som regeringen ska ta ansvar för.
Trots det vill kommunerna i Skaraborg och Västra Götalandsregionen vara med och medfinansiera för att det ska bli av. Många är nämligen oroliga för att det bara ska bli en trefältsväg och att man bara tittar på trafiksäkerheten. Det är förstås inte bara.
Det är väldigt viktigt med trafiksäkerhet, och alla liv vi kan rädda är ovärderliga. Men när vi nu ska rätta till E20 vill vi skaraborgare och vi som bor i Västra Götaland att hela vägen ska bli en fyrfältsväg.
Den enda delen av E20 genom Skaraborg som är motorväg i dag är milen mellan Lundsbrunn och Götene och som Göran Persson har tagit första spadtaget till. Under den borgerliga regeringens tid har det inte hänt någonting när det gäller fyrfältsväg eller motorvägsbyggen på E20. Det beklagar jag.
Catharina Elmsäter-Svärd har flera moderata kolleger i Skaraborg som högljutt och tydligt har sagt att de ska fixa E20, bara de får styra landet. Nu låter det inte riktigt så på dem, utan nu skyller de på Västra Götalandsregionen.
Och det är alltid lätt att skylla på någon annan, men eftersom det nu finns ett så fantastiskt fint erbjudande från kommunerna i Skaraborg och Västra Götalandsregionen borde det vara svårt för ministern att skylla på något mindre parti eller på att Västra Götalandsregionen inte tar sitt ansvar.
De tar ett väldigt stort ansvar, trots att det är en nationell väg, under förutsättning att det blir en fyrfältsväg. I annat fall är inte kommunerna och Västra Götalandsregionen beredda till medfinansiering.
Jag ställde den här interpellationen för att få veta om Catharina Elmsäter-Svärd är beredd att ge någon fingervisning, någon signal eller något tecken på att hon välkomnar medfinansieringen och att hon också ska se till att det nu blir en fyrfältsväg.
Monica Green (S):
Catharina Elmsäter-Svärd nämner de varierande hastigheterna. Jag hade just tänkt kommentera att det är vad den nuvarande regeringen har åstadkommit. I stället för att bygga motorväg, vilket Göran Persson tog första spadtaget till, har regeringen valt att sänka hastigheten på E20.
Man har inte tyckt sig kunna prioritera E20 trots att det är en sådan viktig väg för godset ned till Göteborgs hamn och upp till Bergslagen och Stockholm men också för persontrafiken. Både yrkestrafik och persontrafik störs av de märkliga och varierande hastigheter som är på E20. Kommunerna har gjort en stor uppoffring.
Det har inte varit lätt för lokalpolitikerna att argumentera för varför man ska vara med och finansiera E20. Det är svårt när man inte bor bredvid E20; det är lättare när E20 går rätt igenom kommunen. Har man 5-15 mil till E20 är det svårare att argumentera för det, och det finns många saker som en kommun ska ta sig an.
Man vill satsa på barnomsorg, äldreomsorg och så vidare. Ändå har kommunerna gjort denna stora uppoffring eftersom det är viktigt för tillväxten, jobben, jobbpendlingen och flödet av det tunga godset. Kommunerna och Västra Götaland har som sagt gjort denna uppoffring.
De har pratat ihop sig och kommit fram till ett dokument. De har överlämnat ett papper till Catharina Elmsäter-Svärd där de lovar att vara med och finansiera om det blir fyra filer.
Annars går Catharina Elmsäter-Svärd miste om dessa pengar som hon så väl behöver och kanske kan använda till andra ställen i landet om det nu är ont om pengar, vilket jag kan förstå att det är. Jag fortsätter trycka på vikten av att det blir av, att vi till slut kan säga att det ska bli fyrfältsväg hela vägen. Det behövs för jobben, för trafiksäkerheten och för framkomligheten.
Jag väntar fortfarande på svar.
Monica Green (S):
Ska jag tolka detta positivt, vilket jag gärna vill, ser jag signalerna och hör Catharina Elmsäter-Svärd säga att man kommer att prioritera där det går mycket tungt gods, där det är viktigt att trafikflödet fungerar och där det finns medfinansiering. Det finns det för E20.
Ska jag tolka Catharina Elmsäter-Svärd positivt ser jag det som ett löfte om att det kommer att lösa sig vad gäller fjärde filen på E20. Jag hoppas att jag kan tolka svaret så. Jag hade hoppats på fler borgerliga ledamöter i kammaren i kväll eftersom de på hemmaplan brukar ta till orda stort, vitt och brett om hur de ska fixa vägen.
Men som jag sade i mitt första inlägg har de numera börjat skylla på andra. I stället för att ta sitt ansvar och driva frågan vidare har de börjat skylla på Västra Götalandsregionen. Men Västra Götalandsregionen har tillsammans med kommunerna i Skaraborg gjort denna stora uppoffring och bestämt sig för att medfinansiera.
Det saknas 1 miljard, men med 522 miljarder kan väl ministern se till att denna miljard avsätts till E20 så att det blir fyrfältsväg hela vägen. Den enda delen av E20 genom Skaraborg som är motorväg är den som Göran Persson tog första spadtaget på. Det vore väl trevligt om Catharina Elmsäter-Svärd också fick ta ett första spadtag på E20 i Skaraborg.
Monica Green (S):
Det här är inte ett lätt problem. Det är alldeles uppenbart. Det är därför vi S-kvinnor vid ett flertal tillfällen har uppmärksammat de fruktansvärda händelserna som pågår i så stor utsträckning och där kvinnor vid så få tillfällen får upprättelse i rättssak. Vi vill fortsätta att uppmärksamma det fruktansvärda att samhället är så handfallet.
Vi vill ha en förändring. Jag ska återge en anekdot. Det kan tyckas märkligt att skämta om så fruktansvärda saker - det här är inget skämt - men jag vill sätta frågan i ett sammanhang och se på ombytta roller. Det är möjligt att många, säkert justitieministern, redan har hört anekdoten. Anekdoten lyder ungefär så här: Va, hade han fleecetröja på sig?
Då var det väl hans eget fel om han hade ett så lättantändligt material på sig. Då måste han väl ha räknat ut att någon skulle vilja elda upp honom. Han bad ju nästan om det genom att gå omkring med ett så lättantändligt material. Om han inte hade velat bli uppeldad hade han väl kunnat stanna inomhus. Han var säkert full också. Då får han väl skylla sig själv.
Vet han inte att det finns en inbyggd drift hos kvinnor att de gärna vill tända eld på en man som går omkring i fleecetröja? Dessutom har någon sett honom med en tändare. Sedan stod han där och kämpade inte emot! Det var nästan som att han njöt av lågorna, som om han velat bli uppeldad. Denna anekdot är förstås fruktansvärd.
Men om man ser på frågan ur det perspektivet inser man att frågorna som ställs till kvinnorna i rätten är så märkliga. Hon blir om och om igen ifrågasatt och inte trodd. Det är det som vi tycker är så märkligt. Om lagstiftningen är tillräckligt stark, och det ändå sker så många frianden i rätten, tycker vi S-kvinnor att något mer måste göras.
Samhället kan inte se på när detta fortgår.
Monica Green (S):
Vi hade en liknande debatt för några veckor sedan. Efter den blev vi som hade skrivit interpellationerna förlöjligade i medierna och ifrågasatta. Man tyckte inte att vi kunde tillräckligt mycket. Det visar ju också vilket sprängstoff detta är när man förlöjligar dem som vill lyfta fram denna stora problematik till allas beskådan.
Visst är det ett enormt stort problem. Som flera här har berättat är det bara några hundra av över 6 000 anmälda våldtäkter som leder till fällande domar. Mörkertalet är fruktansvärt stort eftersom kvinnor inte vågar eller orkar ta sig igenom en rättsprocess där man som kvinna blir ifrågasatt.
Jag vill återigen ta upp detta med utbildning, som vi har diskuterat vid ett antal tillfällen, och påståendet att man inte skulle kunna vara objektiv och inte tillräckligt självständig om man genomgår en sexualbrottsutbildning.
Jag menar att det är precis tvärtom, att ju mer utbildning en domare har skaffat sig, desto bättre och mer självständigt kan han eller hon hantera en rättsprocess och göra en trovärdighetsbedömning av både mannen och kvinnan. Man skulle också kunna ifrågasätta mannen mer, den som har begått det fruktansvärda brottet mot kvinnan.
Jag skulle vilja veta om det fortfarande är så att det inte går att införa obligatorisk utbildning eftersom det påstås att domarna då inte blir tillräckligt självständiga.
Monica Green (S):
Den här interpellationen lämnade jag in i februari. Den förra lämnade jag in i januari. Man kan alltså säga att Anders Borg förbättrat sig något när det gäller att svara, men han följer definitivt inte riksdagens regler om att svara inom två veckor. Jag tycker att det är trist att Anders Borg behandlar riksdagens regler på ett så nonchalant sätt. Han uppfattar det som att han har viktigare saker för sig än att komma till riksdagen och besvara riksdagsledamöternas frågor.
Men, som sagt, det är något bättre med denna interpellation. Precis som Anders Borg säger har bidragen till kommunsektorn ökat, det är helt korrekt, men inte i förhållande till befolkningen. Det är så man måste räkna för att det ska fungera med servicen.
Förutom att vi har blivit en halv miljon fler har vi även blivit mer vårdtyngda, kan man säga, eftersom vi har fler äldre och fler äldreäldre, vilka är i stort behov av vård och omsorg. Vi har också många barn som behöver gå i förskola, skola och på fritidshem.
Under er tid vid makten, Anders Borg, har arbetslösheten ökat med 2 procent. Ni brukar ju beskylla oss för att det under vår tid var massarbetslöshet, trots att vi i efterhand vet att det tillkom 153 000 jobb år 2006. Anders Borg tycker att det är bra när 150 000 nya jobb tillkommer på tre år, men under det senaste året som vi hade regeringsmakten tillkom 153 000 nya jobb.
Nåväl, arbetslösheten har ökat och ni skyller på Socialdemokraterna och på den internationella lågkonjunkturen. Det arbetar 4,3 procent färre inom välfärden räknat per 1 000 invånare, vilket till exempel innebär färre män och kvinnor som ska stressa mer för att ta hand om våra gamla, våra anhöriga, våra sjuka, våra barn och ungdomar. För att vara konkret handlar det om kvinnorna. Det är kvinnorna som huvudsakligen jobbar inom välfärdssektorn.
De har fått det stressigare, de har fått det tyngre, de har fått det tuffare för att hinna med. Dessutom har långtidsarbetslösheten ökat, främst bland kvinnor. Verkligheten skvallrar om att arbetsmiljöarbetet halkat efter på grund av att ni sett till att det blivit så. Ni har inte tyckt att arbetsmiljöfrågorna varit viktiga.
Trots att befolkningen i landet har ökat har ni inte höjt anslagen i tillräckligt stor utsträckning. Dessutom har ni tagit bort 18 000 högskoleplatser. Visserligen har ni kopierat Socialdemokraterna något vad gäller den politiken, och numera är även ni för en bättre skolpolitik.
Det är tur eftersom vi behöver ha fler som går i skolan, och vi behöver bättre skolresultat. De kvinnor som blir arbetslösa eller sönderstressade på grund av att det nu är mycket tuffare inom välfärdssektorn ska dessutom ta hand om sina anhöriga eftersom välfärdssektorn inte längre klarar av det.
Från att ha varit dubbelarbetande förväntas dessa kvinnor nu vara trippelarbetande. De ska sköta sitt arbete och sitt hem och också ta hand om sina anhöriga, då välfärden inte längre klarar av det. Ni har lovat lägre arbetslöshet och minskat utanförskap. Ambitionen är det inget fel på, men verkligheten visar att ni inte klarat av de samhällsproblemen.
Att sänka skatterna och privatisera allt fungerar inte. Vi ser nu vad som händer i vårt vackra land.
Monica Green (S):
Det är lite skrattretande när Anders Borg återkommer till hur det ska bli efter valet. Han vet inte heller vilka han ska regera med om han skulle få ihop det med några partier. Ni vet inte vilka partier som klarar sig. Vi låter väljarna avgöra vilka partier som de tycker är bäst.
De ska få avgöra själva innan vi sedan förhandlar med de partier som eventuellt är beredda att vara med i en socialdemokratiskt ledd regering med en finansminister som heter Magdalena Andersson. Arbetslösheten är 8 procent. Det är 2 procent mer än 2006. När Anders Borg tillträdde 2006 sade han: Det kommer att ta två år innan vår politik kommer att bita. Vi vet vad som hände.
År 2006 tillkom 153 000 nya jobb, alltså med socialdemokratisk politik. Året efter var det inte riktigt så bra. År 2007 tillkom 80 000 nya jobb. Vad hände 2008? Den borgerliga politiken började bita, som Anders Borg brukar uttrycka det. Det sammanföll med den internationella lågkonjunkturen, och det sade stopp.
Då tillkom inga jobb alls. Sedan har det tillkommit fler jobb igen. Snart är ni uppe i 250 000 jobb för hela perioden, medan enbart år 2006 med vår politik tillkom 153 000 nya jobb. Anders Borg är nöjd med att det på tre år ska tillkomma 153 000 nya jobb.
Det verkar som att Anders Borg tycker att vi ska nöja oss med en massarbetslöshet på 8 procent. Han säger att de andra kanske kommer att bli arbetslösa i nästa lågkonjunktur. Han tänker inte pressa tillbaka arbetslösheten mer. Han är nöjd med 8 procent. Han sade för en vecka sedan: Det är lite farligt för ekonomin att sänka arbetslösheten ytterligare. Det oroar mig mycket. Jag ställde interpellationen utifrån att vi har blivit fler personer i landet.
Det är fler personer som behöver gå i skola, fler små barn som behöver gå till förskolan, fler som behöver ha plats på skola och lära sig någonting i skolan och fler som behöver omvårdnad.
Finansdepartementet har självt räknat ut att antalet anställda i välfärdens skattefinansierade kärnverksamheter, både kommunalt och privat anställda, har minskat från 131 välfärdsarbetare per 1 000 invånare till 125 välfärdsarbetare per 1 000 invånare.
Det betyder att sex välfärdsarbetare per 1 000 invånare har försvunnit sedan 2006. Det är ändå en snäll beräkning. Precis som jag sade är det barnen i förskolan, i skolan och på fritidshemmen och pensionärerna som av naturliga skäl har större vård och omsorgsbehov än andra. De unga och de gamla har blivit fler ännu snabbare än befolkningen i stort.
Det är mindre personal, och det är mer tjänster som den behöver utföra. Den har fått det stressigare. Det är inte konstigt att kvinnorna blir utslitna på sina arbeten. Det är inte konstigt att långtidsarbetslösheten bland kvinnorna ökar. Dessutom har ni skurit ned på arbetsmiljöarbetet eftersom ni inte tycker att det är viktigt.
Om vi ska klara välfärden framöver - och det har även Konjunkturinstitutet sagt - behövs det ytterligare satsningar. Det är precis som vi har hört här i debatten. Vi måste sänka arbetslösheten för att få in inkomster till kommunerna. Men då måste man också vara beredd att satsa på det. Det hjälper inte att privatisera och bara sänka skatterna. Man måste också investera.
Monica Green (S):
Vi söker regeringsmakten för att styra landet med ordning och reda. Eftersom det var vi som satte upp budgetreglerna i det här landet vet vi vad det handlar om. Vi har tagit Sverige ur kriser tidigare, och vi ska klara det om det skulle inträffa igen. Återigen: Ni har alla tre visat på olika uppfattningar här.
Hamilton påstår att sättet att räkna ungdomsarbetslösheten ska ändras eftersom det är fel att räkna in de studerande ungdomarna. Det är ganska intressant eftersom Anders Borg för bara två dagar sedan anklagade Magdalena Andersson för att vilja gömma arbetslösheten när vi vill satsa på att unga människor ska kunna studera.
Det är två skilda sätt som vi får höra här från talarstolen - en folkpartist och en moderat som har helt olika uppfattningar när det gäller att räkna. Kommer ni att skriva in det i valmanifestet också? Ska man räkna som alla andra EU-länder eller ska man räkna som Carl B Hamilton tycker att man ska göra? Det skulle vara intressant att veta. Annars märker jag att Carl B Hamilton på varenda punkt som vi har talat om är nöjd, nöjd och nöjd.
Alltihop är bra; det är bara att fiffla bort lite grann så är allting bra. Det är bra med ungdomsarbetslösheten, och det är bra med arbetslösheten för äldre. Alla satsningar har varit bra. Ni är fullkomligt nöjda. Jag tror inte att de kvinnor som nu stressar och stressar och sliter ut sina kroppar för att hinna med våra äldre ute i kommunerna i dag känner igen den teoretiska beskrivning som ni lever i.
De känner inte igen sin verklighet. De stressar. Lärarna, som ska ge barnen mer kunskap, har inte tid. Fritidspersonalen har inte tid eftersom barngrupperna består av 70 barn på fritidshemmen i dag. Det är för att vi har blivit fler personer i det här landet.
Anledningen till att jag tog upp 2008 var att Anders Borg själv sade när han tillträdde som finansminister att det skulle ta två år innan Alliansens politik skulle börja bita.
Monica Green (S):
Jag tackar förskoleministern för svaret. Det är väldigt många som har reagerat kraftigt på tv-programmet senast och på hur privata vinstintressen går före barns uppväxtvillkor och deras möjlighet att äta sig mätta.
Privata vinstintressen är så starka att man hellre stoppar pengarna i egen ficka än ser till att det finns en bra och fungerande förskola. Så här kan vi inte ha det. Vi måste se till att vi stoppar profitintresset inom förskolan och över huvud taget inom den verksamhet i vår fina välfärd som vi egentligen har i Sverige.
Nu ser vi avarterna av det som sker när alltför många utan kontroll startar privata alternativ. Jag sade att det är många som har reagerat kraftigt. Och en organisation som har reagerat kraftigt är Handels avd. 2, en fackförening som finns i min del av landet, i Skaraborg och norra Älvsborg.
De gjorde ett kraftfullt uttalande i går på sitt årsmöte. De kräver nu att vi politiker tar vårt ansvar och ser till att det blir mer kontroll, bättre riktlinjer och lättare för kommunerna att följa riktlinjerna så att man kan göra kontroller, för det är till syvende och sist vi politiker som har ansvaret.
Man kan naturligtvis skylla på de profithungriga kapitalisterna som stoppar pengarna i egen fick hellre än att låta barnen äta sig mätta. Men det är faktiskt så, enligt aktiebolagslagen, att privata bolag ska tjäna pengar. Det är deras huvuduppgift.
Då förstår vi ju att de egentligen inte passar i en verksamhet som ska bedrivas med en väl fungerande omsorg för våra gamla, våra barn och våra skolbarn, eftersom det ligger i själva intresset att de ska bedriva verksamhet med vinst.
Det är upp till oss politiker att se till att de här företagen sköter sig och sätta upp riktlinjer som gör att det inte går att bedriva verksamhet på det här sättet, för vi måste vara överens om att det här inte får fortsätta. En annan som har reagerat starkt sitter på läktaren i dag. Det är min praoelev Julia Fridell som är 15 år.
Hon kan inte förstå hur det kan förekomma sådana verksamheter i Sverige i dag där barn inte får äta sig mäta, att barnen ska äta hårt bröd trots att de inte har några tänder. Att det över huvud taget förekommer i vår värld och får fortsätta är skamlöst. Och jag håller med Julia Fridell när hon säger: Det måste ni stoppa.
På vilket sätt ska vi då stoppa detta, förskoleministern? Hur ska vi se till att de profithungriga kapitalisterna försvinner från vår fina verksamhet inom välfärdssektorn? Hur ska vi göra, förskoleministern? Jag vet att det finns sådana som säger att vi ska förbjuda allt. Jag vill inte gå så långt.
Jag vill se till att det fungerar, att vi har kontroller och att vi ser till att vinsten går tillbaka dit den hör hemma, nämligen till dem som ska ha vården, till omsorgen och den pedagogiska verksamheten eller för den delen så att man ska kunna äta sig mätt. Jag undrar hur förskoleministern anser att vi ska komma till rätta med dessa fruktansvärda problem.