Jessica Rosencrantz (M):
Jag står naturligtvis bakom samtliga reservationer där Moderaterna ingår, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 29. Klimatförändringarna är en ödesfråga som angår oss alla. Vi ser redan exempel på effekterna med allt fler extremväder i form av översvämningar, torka och smältande polarisar. Vi har alla ett ansvar att ta frågorna på allvar, för ingen av oss slipper undan konsekvenserna.
I Sveriges riksdag har vi kommit överens om världens kanske mest ambitiösa klimatmål, som sju av åtta partier står bakom, vilket är en stor styrka. Det råder inget tvivel om att Sverige tar klimathotet på allvar. Där det dock finns vissa skillnader är i vilken väg vi ser mot målet. Det här är min första debatt som miljö- och klimatpolitisk talesperson för Moderaterna.
Men under mina fyra år som trafikpolitisk talesperson har jag arbetat intensivt med att minska utsläppen från transportsektorn, som ju står för en tredjedel av Sveriges totala utsläpp. En ytterligare tredjedel står industrin för. Det är helt uppenbart att det är i dessa två sektorer som det kommer att krävas stora ansträngningar. Jag bär med mig några viktiga principer i klimatarbetet.
För det första: Klimatpolitiken behöver mer av hoppfullhet och mindre av säck och aska om vi ska få med oss människor i denna viktiga omställning. Världen har som bekant klarat stora tekniksprång förr, och vi ska göra det igen. Det sker fantastiska framsteg på många olika håll som vi politiker behöver sprida, uppmuntra och möjliggöra.
Svenska Powercell i Göteborg tillverkar bränsleceller till Nikola Motors utsläppsfria lastbilar. SSAB, LKAB och Vattenfall har bestämt sig för att göra världens första fossilfria stål. Cementa på Gotland har som mål att genom elektrifiering tillverka cement koldioxidfritt. Dessa och andra goda exempel måste spridas och bli fler.
Det sker så många framsteg runt omkring oss att fler borde ha all anledning att känna hopp. För det andra: Vi moderater ser behov av en klimatpolitik som sätter resultaten i första rummet. Klimatpolitiken måste behandlas med samma seriositet och krav på effektivitet som andra områden.
Tillsammans med tunga instanser som Konjunkturinstitutet och Riksrevisionen har vi flera gånger riktat kritik mot den politik som den rödgröna regeringen har fört eftersom den inte levererar resultat. Under de två senaste åren har de svenska utsläppen ökat, enligt SCB. Samtidigt har den rödgröna regeringen redovisat resultaten av sin politik genom att berätta hur mycket pengar de spenderar.
Klimatet har varken råd eller tid med mer symbolpolitik. För det tredje: Klimatförändringarna kommer att ställa stora krav på omställning av hela samhället. Ska vi i grunden reformera industrin och transporterna kommer alla att beröras. Men det kräver också lyhördhet, annars riskerar vi förtroendet för klimatpolitiken.
Om väljarna inte känner att politikerna har förståelse för deras vardag kommer det att slå tillbaka mot klimatarbetet och i form av misstro mot det politiska systemet. Vi ser det i Frankrike i dag, och vi har sett det tidigare i USA. Jag bor i Norra Djurgårdsstaden i Stockholm, en miljöstadsdel byggd utifrån principen att man inte ska behöva bil.
På gatan nedanför oss står minst sju bilpoolsbilar parkerade varje dag. Bussarna är många in till stan, och det finns lika många cykelmodeller som det på andra håll finns bilmodeller. Det är vanliga cyklar, elcyklar och lådcyklar som susar förbi när människor ska till och från jobbet. Här är det enkelt att säga att många av oss inte behöver bilen.
Mina svärföräldrar å andra sidan bor två mil utanför Ockelbo i Gävleborgs län, med lika många mil till närmaste matbutik. För de flesta där är varken cykeln eller bussen ett realistiskt alternativ för att få ihop vardagen. En rimlig och rättvis klimatpolitik ser och tar hänsyn till bägge dessa verkligheter, såväl storstad som landsbygd och allting däremellan.
Det är viktigt att ge människor med olika förutsättningar en ärlig chans att ställa om. Att i klimatets namn införa en rad skatter och skattehöjningar som saknar dels klimatstyrande effekt, dels slår direkt mot dem som saknar alternativ är ur detta perspektiv farligt. För det fjärde: Sverige ska ta sin del av ansvaret, men vi kan inte göra jobbet åt hela världen, och vi kan inte rädda klimatet själva.
Internationella åtgärder och överenskommelser, i EU och globalt, är helt avgörande. Annars kommer vi inte närmare de globala målen, och i värsta fall riskerar vi att bara flytta utsläppen. Många länder står nu inför den tillväxtresa som vi redan har gjort. För att hjälpa dem att inte göra om våra utsläppsmisstag utökar vi klimatbiståndet kraftigt.
För det femte: Sverige ska fortsätta vara ett grönt föregångsland som andra länder vill ta efter. Vi har goda möjligheter för export av miljö- och klimatsmart teknik från svensk industri. Men vi måste kunna kombinera ett kraftfullt miljö- och klimatarbete med bibehållen eller ökad konkurrenskraft och ökat välstånd. Annars kommer inga andra länder att vilja följa efter.
I den M- och KD-budget som nu gäller ingår kraftfulla satsningar på klimatet som till exempel följande: Utbyggd laddinfrastruktur längs med våra vägar så att fler vågar ställa om och köpa en elbil eller vätgasbil. En ytterligare miljard till klimatbiståndet så att andra länder kan göra sin tillväxtresa mer hållbar. En satsning på industrins omställning.
På sikt vill vi se ett mer effektivt klimatavdrag för dem som investerar i revolutionerande teknik för att minska utsläppen. Men fram till dess matchar vi varje krona som den tidigare regeringen avsatt för omställningen inom basindustrin. Det är pengar som också kan gå till att fånga och lagra koldioxid, vilket FN:s klimatpanel har sagt är nödvändigt om vi ska nå klimatmålen.
Vi satsar också på miljöforskning, betydligt mer än den tidigare regeringen gjorde. Men vi nöjer oss inte där. I det betänkande som vi behandlar i dag slår vi fast att mer behöver göras. Några av de delar som vi lyfter fram i våra reservationer är följande: Miljöbalken ska ses över i syfte att tydligare lyfta fram klimataspekter vid beslutsfattande. Vi vill fortsätta ställa krav på flygets omställning.
Mycket mer effektivt än regeringens skatt på själva flygbiljetten är att införa krav på obligatorisk inblandning av förnybart bränsle i allt flygbränsle. Vi vill också omförhandla de internationella konventioner som sätter stopp för beskattningen av flygbränsle.
Vi vill att regeringen arbetar fram en bana i reduktionsplikten fram till 2030 så att vi skärper kraven på sänkta koldioxidutsläpp från våra fordon. Vi vill harmonisera kompensationen för indirekta effekter på EU-nivå, vilket i förlängningen skulle gynna länder som har ställt om sin elproduktion och på så sätt främja övergången till ett fossilfritt samhälle.
Vi vill att det tas fram beräkningskonventioner för att bedöma klimatnyttan med de förslag som läggs fram, och vi vill att regeringen ska redovisa dessa. Fru talman! En fråga som också kommer att bli allt viktigare är energifrågan, där tillgång till såväl biodrivmedel som el kommer att vara avgörande för att vi ska kunna nå våra klimatmål inom transportsektorn och industrin.
Här gäller det att värna den koldioxidfria energimix som Sverige har och som tillsammans med det förnybara är beroende av kärnkraft och vattenkraft. FN:s klimatpanel IPCC säger att världens kärnkraft måste öka med 100-200 procent om klimatmålen ska nås. Här finns ideologiska käpphästar som vissa partier måste överge om vi ska nå klimatmålen. Fru talman!
Under de senaste åren har utsläppen ökat, enligt SCB. Så var det inte under alliansregeringen. Då ökade tillväxten med 10 procent, medan utsläppen minskade med 19 procent. Dit måste vi tillbaka. Den som anser att klimathotet är på riktigt är också skyldig att ta politiken på allvar. Vi måste sluta mäta åtgärder i endast kronor och i stället mäta i resultat.
Svante Axelsson på Fossilfritt Sverige brukar säga att Sveriges klimatarbete ska vara så bra att vi till och med gör Trump avundsjuk. Det ligger mycket i det. För att lyckas är det viktigt att människor och företag i hela Sverige känner tilltro till klimatpolitiken och till att politikerna gör rätt saker med deras skattepengar och att det görs med respekt för människors vardag. Människor bryr sig om klimatet och vill bidra.
Politiken ska göra det lätt att göra rätt, och vi ska se till att på riktigt prioritera åtgärder med nytta för klimatet. Klimatet har helt enkelt inte råd eller tid med mer symbolpolitik.