Patrik Björck (S):
Tack, statsministern, för svar på Mikael Dambergs interpellation! Jag begär ordet för att jag också är intresserad av den här frågan. I svaret säger statsministern: Det är inte första gången jag besvarar denna typ av interpellation. Det är så att statsministern en gång har besvarat en interpellation med likartad lydelse, som jag har ställt.
Man kan konstatera att det inte är första gången som statsministern besvarar en sådan här interpellation. Det går en tid, och sedan ställs samma typ av interpellation igen, herr talman. Då funderar jag över en sak: Drar statsministern inte några som helst slutsatser av att man återigen efterfrågar statsministerns närvaro i kammaren och i interpellationsdebatterna?
Då har det faktiskt inte blivit bättre, om man jämför med förra gången en sådan här interpellation ställdes. Det är lite tråkigt, kan jag tycka, att statsministern ska behöva hamna i den situationen att han får besvara den här typen av interpellationer. Det är en reflexion. Sedan säger statsministern att han har deltagit i interpellationsdebatter.
Mikael Damberg konstaterade tidigare att det i alla fall inte har skett under denna mandatperiod. Nej, men det skedde under den förra mandatperioden - visst. Vilka interpellationsdebatter var det då som statsministern deltog i? Jo, det var just den här typen av interpellationsdebatter. Vid några tillfällen under förra mandatperioden efterfrågades statsministerns närvaro i kammaren, och då kom statsministern och svarade på interpellationer precis om det.
Då blir det så att statsministern bara kommer när man ifrågasätter formerna för riksdagens kontrollmakt och hur det fungerar. Det är också lite märkligt, kan man väl säga. Sedan tycker jag, herr talman, att statsministern borde få utveckla en del av sitt svar. Statsministern säger, herr talman, att regeringen ska bidra till att underlätta och möjliggöra riksdagens granskningsprocess. Då blir min fråga: Hur?
Vi upplever ju inte som riksdagsledamöter att man gör det. Det skulle vara spännande om statsministern kunde klargöra det. Sedan är det en intressant fråga som också uppkom förra gången. Jag ifrågasatte från min sida statsministerns närvaro i kammaren. Då var en av de bärande punkterna i statsministerns argumentation att det egentligen inte spelade någon som helst roll vilket statsråd som svarade på frågorna.
Jag tycker att det kan vara intressant att borra lite i detta och se om statsministern kan reda ut hur han resonerar, för jag kan tycka att det i praktiken faktiskt har en viss betydelse vem som svarar på en viss fråga.
När det gäller interpellationsdebatter är det normala att om jag till exempel ställer en fråga inom arbetsmarknadspolitikens område får jag svar av arbetsmarknadsministern, av det självklara skälet att det är den minister som har sakkunskapen, som arbetar med de här frågorna och som kan delge kammaren regeringens uppfattning i detaljer och så vidare.
Det finns naturligtvis områden inom regeringens ansvar som är specifika för statsministern. Jag förstår mycket väl att interpellanter ibland kan missförstå regeringens ansvarsområden och att man därför från regeringens sida tvingas flytta en interpellation från en minister till en annan. Men när man gör det, herr talman, är det inte någon slumpmässig process.
Om jag har missförstått vem som ansvarar för bostadsbyggandet och ställt interpellationen till näringsministern hamnar den hos rätt minister när man har gått igenom vem det är som ansvarar för det här. Då är det ingen slumpmässig process. Men statsministern låter i sitt svar här nästan antyda att det finns en slumpmässighet i detta. Jag skulle vilja ha svar på det, herr talman.