KBLab/rixvox huggingface dataset:
Annelie Karlsson (S):
Man kan säga att man hör många ord från de nuvarande regeringspartierna, men jag hör ännu fler ord från dem som hade regeringsmakten i åtta år och som nu säger till oss - som haft regeringsmakten i drygt två år - att det tar alldeles för lång tid.
Det har ju inte börjat ta längre tid sedan vi tog över regeringsmakten, trots att vi har ett mottagande som är oändligt mycket större än under de åtta borgerliga åren, men nu går det tydligen att snacka om att det tar lång tid. Det tar inte ett dugg längre tid nu än det gjorde när Christian Holm Barenfelds parti hade regeringsmakten. De lösningar vi kommer med nu - med utbildning, utbildning, utbildning - är rätt, men det är inte så att vi bara tänker utbilda akademiker.
Ibland hör jag borgerliga företrädare säga att alla inte kan ha förutsättningar och att man kan lära sig jobbet på jobbet. Vi har ett batteri av olika utbildningar. Att människor ska ha kunskap och få göra ett jobb betyder inte att alla ska bli akademiker; det finns arbeten som kräver betydligt mindre utbildningsinsatser, men det krävs kunskap för att man ska stå stark på arbetsmarknaden. Jag tror att det är detta som skiljer våra partier åt allra mest. Jag tycker att man ska ha tillräcklig kunskap för att stå stark på arbetsmarknaden när man går in på den.
Man ska kunna få en anställning som är trygg, man ska få en lön att leva av och man ska kunna starta sitt liv. Man ska kunna skriva sitt hyreskontrakt. Christian Holm Barenfeld är dock mer intresserad av hur vi ska kunna vara med och finansiera så att arbetsgivare ska få billigare arbetskraft med hjälp av outbildade människor som står långt ifrån arbetsmarknaden. Vi har två helt olika sätt att lösa problemet på, och det tror jag att vi ska ha respekt för. Du och jag tycker väldigt olika om hur arbetsmarknaden ska fungera, Christian Holm Barenfeld. Så är det!
Annelie Karlsson (S):
"Nya och skarpa förslag" - jag hör rätt mycket av de gamla förslagen, nämligen: Gör det billigare, sänk skatten, se till att man får 60 procent av lönen när man jobbar. Det ska alltså göras billigare för den enskilde. Sedan har vi det vanliga mantrat att det ska löna sig att jobba. Det har alltid lönat sig att jobba!
Med våra förslag lönar det sig varenda dag. Sju dagar i veckan lönar det sig att jobba, Christian Holm Barenfeld. Det lönar sig alltid att arbeta framför att ha ersättningar; det är aldrig full täckning på de ersättningar vi föreslår. Däremot skapar de förutsättningar för att du ska slippa gå från hus och hem om du drabbas av arbetslöshet eller inte får in en fot på arbetsmarknaden.
Det är också en skillnad när det gäller hur vi ser på svensk arbetsmarknad och hur den ska fungera, herr talman. Man talar om att det ska löna sig att arbeta och att man har förslag om detta. Våra förslag är att se till att rusta människor för att komma in på arbetsmarknaden och sedan ha statliga subventioner för dem som inte står tillräckligt starka för att komma in av egen kraft.
Det kommer alltid att behövas statliga subventioner på arbetsmarknaden för människor i samhället, skulle jag tro - oavsett om det gäller människor i etableringsinsatser eller människor som är födda här. Människor har olika förutsättningar. Däremot ska man kunna leva på sin lön. Där skiljer vi oss också åt. Hur ska det se ut på arbetsmarknaden? Vi säger att människor ska stå starka på arbetsmarknaden, och sedan är vi med och delar på risken om de inte kan komma in av egen kraft.
Det är också att rusta människor för arbetsmarknaden. Vi har två helt olika sätt att se på detta och hur det ska se ut, men kom aldrig och smeta på Socialdemokraterna åsikten att människor inte ska gå till jobbet! Det är därför vi rustar människor i en högkonjunktur, för att de ska stå starka när lågkonjunkturen kommer. Utbildning, utbildning, utbildning! Det står vi fast vid.
Annelie Karlsson (S):
Man skulle kunna spela upp replikskiften från tidigare debatter, för jag tror inte att de som sitter hemma och lyssnar på oss skulle höra om det var i dag, i höstas, i våras eller hösten dessförinnan. Det är nämligen samma mantra som upprepas - Fredrik Malm låter ungefär likadant. Det talas om de höga ingångslönerna. Det finns problem med att lönerna är för höga, och vi måste sänka lönerna på den svenska arbetsmarknaden. Detta är nyckeln!
Jag är glad för att Fredrik Malm säger att vi är överens om problembilden - det är ju ett steg på vägen. Dock har jag snart ingen tro kvar på att vi skulle kunna bli överens om resten, för jag kommer med en dåres envishet att hävda att det är parterna som ska sätta ingångslönerna. Detta ska vi inte diskutera i riksdagens kammare. Det är inte en fråga för politiken att diskutera hur lönebildningen i samhället ska se ut - det har vi överlåtit åt parterna.
Jag har sagt det förut, och jag säger det igen: Detta är en modell som har tjänat oss väl. Jag är inte beredd att, som Fredrik Malm, säga att det vore bättre om vi tog över och satte minimilöner i Sverige. Det måste nämligen vara det som är Fredrik Malms modell. Hur mycket för höga är ingångslönerna, och vilka är det som har för höga ingångslöner? Det finns ju inte bara en ingångslön i Sverige. Det förbund som jag kommer ifrån, Handelsanställda, har ingångslöner som jag tycker är ganska låga.
Kommunal har en annan ingångslön. I byggbranschen har man en procentuell lön när man är lärling, tills man har fått sitt yrkesbevis. Enligt industriavtalet har man ytterligare en annan ingångslön. Vilka av dessa ingångslöner är det som är för höga? Vilka är det som ska sänkas? Vilka parter är det som har tecknat avtal med för höga ingångslöner, enligt Fredrik Malm, om han nu skulle ta över lönebildningen från parterna? Jag är inte beredd att ta den diskussionen, men tydligen är Fredrik Malm beredd att göra det.
Annelie Karlsson (S):
Jag ska inte nämna Fredrik Malm vid namn så många gånger. Det jag däremot tänker nämna är att den ideologi som vi socialdemokrater står för - som innefattar den svenska modellen, som har tjänat oss väl - kommer att finnas kvar oavsett vad som händer. Vi kommer inte att fråga vad någon annan tycker om vår ideologiska övertygelse. Parterna får ta diskussionen om ingångslöner. Vi behöver inte diskutera detta mer, för det här är min bestämda uppfattning.
Jag kommer heller inte att ha någon annan uppfattning när vi går härifrån - detta är parternas uppdrag. Det är intressant att diskutera lönernas betydelse. Jag tror också att lönerna har betydelse. Det går inte att begära att någon ska betala full lön när den anställer en person som inte har prövats på arbetsmarknaden - en person som av ett eller annat skäl har ett arbetshinder. Det är ju därför vi har subventioner.
Det är därför vi säger: Följ kollektivavtalet, men få subventioner från staten! Det är därför vi betalar en del av lönen. Vi delar den risken gemensamt i stället för att låta den enskilde betala. Jag tycker att det är en mycket smartare modell. Allianspartierna tycker inte att det är ett dugg märkligt att vi diskuterar subventioner när vi pratar om till exempel ROT och RUT. Det tycker de däremot när vi pratar om att vi ska subventionera för den enskilde, och detta tycker jag är fult.
Att subventionera i samband med ROT och RUT är tydligen en lyckad arbetsmarknadsmodell. Det är tydligen en lyckad modell för att få människor i sysselsättning. Men när vi subventionerar för den enskilde anser de att människor ska ha en drivkraft - om man bara får en lön ska man lära sig att leva på den! En lägre lön är bättre än ingen lön alls!
När vi pratar om andra grupper i samhället ska man i stället stimulera och subventionera så att det inte blir så mycket svartarbete, och man ska - beträffande RUT och ROT - se till att man får en sjyst arbetsmarknad. Det här är märkligt. Huruvida man ska stimulera eller använda sig av morot och piska beror på vilka människor vi pratar om.
Annelie Karlsson (S):
Den frågan är lätt att besvara. Vi har subventionerade anställningar för väldigt många fler än nyanlända i vårt land. Vi har subventionerade anställningar för dem som har ett arbetshinder och för dem som står långt ifrån arbetsmarknaden i övrigt. Jag tror att Paula Bieler kan göra ett besök på vilken arbetsförmedling som helst och få en bra genomgång av vilka subventionerade anställningar man ser där. Det är alltså absolut inte så att detta bara handlar om nyanlända. Det är intressant att lyssna på Sverigedemokraterna, för det är alltid ett problem att man subventionerar.
Jag tror att det mesta av retoriken från Sverigedemokraterna annars handlar om att det finns ett utanförskap. Om vi vet att subventionen kan vara steget in på arbetsmarknaden - och om Paula Bieler och jag skulle kunna bli överens om att vi vill att subventionen ska leda till en tillsvidareanställning och ett jobb där den berörda personen kan försörja sig och starta sitt liv - är det väl inte fel att man subventionerar inledningsvis? Det ska finnas en tydlig målsättning att personen inte ska harva runt i åtgärd efter åtgärd, utan åtgärden ska leda till jobb.
Då har vi gjort en bra investering och sett till att bemanna arbetsmarknaden med undersköterskor, plåtslagare, bilmekaniker, läkare och sjuksköterskor. Den bästa investering vi kan göra är att rusta människor med kunskap och låta dem pröva på arbetsmarknaden.
En subventionerad anställning är ofta starten till en egen försörjning, och att det är det bästa för både individen och samhället borde såväl Sverigedemokraterna som vi andra här i kammaren kunna vara överens om.
Annelie Karlsson (S):
Det är intressant retorik Paula Bieler har. Det är okej med subventioner om det inte gäller att subventionera en anställning för någon som är språksvag. Det är så jag tolkar Paula Bieler. Det är svårt att säga att en sådan åtgärd ska gälla alla, för de allra flesta som är födda i detta land behöver inte komma ut på arbetsmarknaden för att öva sitt språk.
Det finns de som tycker att vi skåningar behöver det, men de flesta tycker nog att vi klarar oss hyfsat på arbetsmarknaden utan att vara ute och språkträna. Många av dem som har ett annat språk går in i en subventionerad anställning för att få träna sin svenska. Det tycker Paula Bieler är fel. Jag förstår inte hur vi ska klara integrationen om vi inte låter människor komma ut och pröva på arbetsmarknaden.
Men låt oss bortse från det. Jag delar Paula Bielers uppfattning att man inte ska snurra runt i åtgärder. Man ska inte gå in och ut i åtgärder. Att det ska leda till jobb är min målsättning. Socialdemokraterna har alltid sagt att vi inte ska ha människor som lever med subventionerade anställningar, utan de ska ut i försörjning. Man ska kunna leva på sin lön och ha kollektivavtalsenliga villkor.
Då kan vi nog bli överens om att det nya etableringsjobbet är en bra modell. Syftet är att det ska leda till en tillsvidareanställning med kollektivavtalsenlig lön, alltså inte in och ut i åtgärder, och att man ska få de kunskaper man behöver för att stå fast på arbetsmarknaden. Denna modell kommer att presenteras här, och den har Paula Bieler möjlighet att säga ja till ganska snart.
Det är en möjlighet för Sverigedemokraterna att göra det man säger och låta människor slippa snurra runt i åtgärder och låta parterna avgöra hur det ska se ut på den svenska arbetsmarknaden.
Annelie Karlsson (S):
Jessika Roswall och jag kanske inte kan vara överens om allt. Men jag tycker att det är rimligt att man håller sig någorlunda till den verklighet och den statistik vi har. Jessika Roswall säger att det tar åtta år innan hälften av de här människorna är i arbete. Det gällde när den moderatledda regeringen styrde. Men det har förändrats. Det finns siffror som visar på det, och jag sa det i mitt anförande. Jag kan för tydlighetens skull säga det igen: Nu har hälften jobb efter fem år.
För nyanlända män som kom 2013 tog det tre år innan hälften var i arbete. Jag sa redan då, och jag kan säga det igen, att vi inte är nöjda. Men det är verkligen ett steg i rätt riktning. Jag vet inte hur fort Jessika Roswall tänker att man skulle kunna vända statistiken. Det här är ett problem som vi har levt med både under den borgerliga regeringen och under den socialdemokratiskt ledda regeringen. Jag skulle vilja prata med Jessika Roswall om en annan sak, nämligen integrationsplikt.
Vad tänker Moderaterna när de säger integrationsplikt? Ska vi skicka ut något meddelande med värderingarna i något material, kanske i pappersform? Jag tänker att vi kanske skulle ta fram ett informationsmaterial om den svenska modellen och dela med oss av det. Det skulle vara bra för svenska politiker att se vilken modell vi har på svensk arbetsmarknad. Det är en modell som har tjänat oss väl.
Vi skulle kunna bidra med det informationsmaterialet, Jessika Roswall. När det gäller etableringsjobb och att det bara ska gälla företag med kollektivavtal kan jag göra en jämförelse med handbollen; jag kommer ju från en del av Sverige där det spelas mycket handboll. Vi skulle aldrig släppa in ett lag i serien som inte följde spelreglerna.
När vi satsar statens pengar är det väl rimligt att de går till företag som följer spelreglerna på svensk arbetsmarknad, som betalar sjyst lön och som har sjysta anställningsvillkor? Jag tycker att det är högst rimligt att vi inte slösar bort skattemedel på något annat.
Annelie Karlsson (S):
Jag börjar med det avslutande. När företag på arbetsmarknaden är utan kollektivavtal men ändå följer dem har jag aldrig förstått varför man inte kan teckna ett kollektivavtal, om det är nyckeln till att få del av de stöd som finns. Jag förstår inte varför man inte kan teckna kollektivavtal om man säger att man ändå följer dem. Kollektivavtal är garanten för att de som jobbar får avtalsenlig lön och hela försäkringspaketet. Behovet av kollektivavtal på svensk arbetsmarknad är stort.
Det är många som inte omfattas av det i dag. Det finns problem på arbetsmarknaden. Många människor jobbar deltid ofrivilligt. Många sover med mobilen vid huvudkudden och väntar på att den ska plinga så att man ska få jobb i kanske en eller två dagar. Det är många som inte vet om de kommer att kunna betala hyran nästa eller nästnästa månad.
Den ordningen på svensk arbetsmarknad bekymrar väldigt många. Jag funderar över om Moderaterna inte ser det problemet. I ivern att företag inte ska behöva följa kollektivavtal och inte ha ordning och reda bortser man från människor som drabbas av den politik som Jessika Roswall och hennes partivänner står för. Man missar helt poängen med den ordning och reda som innebär att människor blir trygga och kan starta sina liv. Gå ut och möt människor som jobbar under de villkoren!
Jag kommer från handeln. Där är det fullt av människor med lösa anställningar. Nu vill ni bidra till att det ska bli fler som jobbar med otrygga anställningar. Att följa kollektivavtal och att se att företag tecknar sådana, det är ordning och reda. Det är den bästa integrationen på svensk arbetsmarknad. Det är då människor kan starta sina liv.
Annelie Karlsson (S):
Fredrik Christensson pratar om att det behövs reformer. Ja, exakt! Det är därför vi gör gigantiska utbildningssatsningar. Det är därför vi satsar på språkträning och samhällskunskap från dag ett. Det är därför vi har extratjänster. Det är därför vi har yrkes-sfi. Det är därför vi har snabbspår. Det är därför parterna är överens om etableringsjobb. Det är fullt av reformer. Det kommer att ta tid innan allting faller på plats, men det råder inte brist på reformer.
Däremot förstår jag, herr talman, att Fredrik Christensson inte gillar de subventioner som parterna är överens om. Att man inte accepterar parternas överenskommelse som en god idé är märkligt, men jag gissar att det beror på att det är fråga om subventioner. Det är bättre att sänka löner generellt, om man nu skulle ta sig friheten att tolka hur Centern ser på svensk arbetsmarknad. De enda subventioner som fungerar i Centerpartiets och Fredrik Christenssons värld är sådana som RUT och ROT.
Det är en bra satsning. Det är subventioner som går hem. Man kan nästan ana att det finns en poäng i det, eftersom dessa subventioner i synnerhet gynnar andra grupper än dem som står långt från arbetsmarknaden. Det är framför allt en fråga jag vill ställa till dig, Fredrik Christensson. Du säger att sänkta skatter kommer att stimulera människor. Men då tycker jag att du är svaret skyldig. Ni sänker skatter. Vad svarar du undersköterskorna i hemtjänsten runt om i landet när de ska bli några färre?
Om man sänker skatten kommer ju välfärden att förändras. Sjukvårdens behov är gigantiska, inte minst hemma i Skåne. Jag tycker att du ska svara de anställda och även dem som behöver skånsk sjukvård, Fredrik Christensson. Du har också ett eget landsting att svara om. Vad är det vi ska dra ned på? Sänker vi skatter måste vi dra ned på välfärden. Vilken välfärd är för bra? Vilken välfärd ska vi försämra i det här landet?
Om vi ska sänka skatter måste vi också svara på var vi ska ta pengarna.
Annelie Karlsson (S):
Jag förstår detta med att det ger mer pengar i plånboken för undersköterskan. Men jag tror att undersköterskorna är smartare än så. De förstår att ingen kan betala deras lön även om de skulle kunna jobba mer eller få incitament att jobba mer. Vem ska betala lönen om skatteintäkterna minskar? Det är med skattepengar vi betalar undersköterskornas löner. För att de ska bli fler måste det innebära att vi betalar skatt. Det finns inget annat sätt att pröjsa för det.
Det tror jag att varenda undersköterska vet. Jag talade om handelsanställda i mitt tidigare inlägg. Det är samma sak där. Jag träffade 90 handelsanställda i går i Viskadalen. Det var ingen av dem som efterfrågade lägre skatt. De efterfrågade bättre tillgång till svensk sjukvård. De efterfrågade bättre resurser till skolan så att de kunde lämna sina barn där och känna sig trygga med att det fungerade. De efterfrågade att omsorgen skulle fungera för gamla föräldrar.
De efterfrågar mer välfärd, inte mindre. Sänker vi skatterna blir det mindre välfärd. Det är väldigt enkel matematik. Det är inte någon raketforskning. Det måste vi kunna förklara för väljarna. Det tycker jag att Fredrik Christensson är skyldig väljarna. Om vi ska sänka skatten: Vilken välfärd är det för mycket av i dag? Vilken välfärd ska vi dra ned på? Ska vi sänka barnbidragen? Ska vi dra ned på kostnaderna för svensk sjukvård? Jag tror att varenda väljare tycker att vi behöver öka välfärden. Vi behöver bättre generell välfärd.
Min familj har vid flera tillfällen varit väldigt tacksamma för att den svenska sjukvården har stått där och väntat på oss när vi behövde den. Ingen av de gångerna har vi vetat att vi skulle komma att behöva den. Men när den väl behövs är man oändligt tacksam för att den finns där. Det riskerar vi med att snacka skattesänkningar i stället för en välfärd som fungerar. Jag tror Fredrik Christensson bör fundera ett varv till på den tanken.
Annelie Karlsson (S):
Jag har en fråga till arbetsmarknadsministern. Extratjänster är en viktig åtgärd - inte bara för den enskilde, som får möjlighet att få ett jobb med kollektivavtalsenlig lön, utan också för välfärden, som får extra resurser som behövs väldigt väl. En del kommuner i min närhet, i Skåne, har utvecklats väl och har många fler extratjänster i dag. Jag ser enbart en positiv utveckling där man har jobbat väl med detta. Men så ser det inte ut i hela landet.
Min fråga är: Hur ser arbetsmarknadsministern på framtiden för extratjänster? Hur ska vi se till att detta blir en åtgärd som slår väl ut i hela landet?
Annelie Karlsson (S):
Jag vill också ställa en fråga till statsministern angående etableringsjobben. Fack och arbetsgivare har kommit överens om de så kallade etableringsjobben. Det ska vara jobb på heltid, det ska i huvudsak leda till en tillsvidareanställning, det ska ingå utbildning på betald arbetstiden och lönen ska följa kollektivavtal. Det är bra att parterna har enats om detta. Kollektivavtalsenlig lön och tillsvidareanställning som mål, det är ordning och reda på svensk arbetsmarknad.
Men för att det ska leda till ett tryggt fotfäste på arbetsmarknaden måste utbildningsdelen hålla hög kvalitet för att vi ska rusta människor med rätt kunskap på arbetsmarknaden. Här ser jag att det finns utmaningar. Men den största utmaningen, statsministern, finns kanske i detta hus, vilket vi delvis redan har hört här i dag. Det finns de som hellre vill se en lagstiftning i stället för att parterna ska komma överens.
Min fråga till statsministern är: Hur tänker statsministern kring de frågor som kvarstår innan etableringsjobben kan bli verklighet och vi får en fungerande arbetsmarknad för nyanlända?
Annelie Karlsson (S):
Jag vill fråga statsministern om konsekvenserna av coronakrisen för många svenska jobb och företag. Det finns många exempel på att den slår hårt mot restauranger, hotell och resebolag. Jag tänkte lyfta fram ett exempel. Det är ett företag som ligger strax utanför Kristianstad, en hotell- och restauranganläggning som heter Bodelssons by the Sea. De har förlorat bokningar på 132 000 kronor på bara några få dagar, uppger de nu.
Ägarna har sin bostad i samma byggnad, så om det vill sig riktigt illa blir de av med både jobb och företag och även sin bostad. De kan tvingas gå från hus och hem. Krisen får naturligtvis stora konsekvenser för många anställda och företag, och det är oerhört viktigt att svenska företag och anställda inte lämnas i sticket på grund av denna kris.
Min fråga till statsministern är därför vilka ytterligare åtgärder regeringen tänker vidta för företag och anställda som nu drabbas av krisen. Hur mildrar vi den oro som människor känner?
Eva Lohman (M):
Det här är en ny reform, och förmodligen kommer det att behöva göras en del justeringar. Tyvärr har vi alltför många oseriösa företagare, men vi ska också komma ihåg att de allra flesta företagare är seriösa. Migrationsverket och regeringen tittar över detta för att göra de justeringar som behövs. Från januari i år har det börjat märkas lite grann.
Ansökningarna vad gäller restaurangpersonal, lokalvårdare och övriga yrken har börjat minska. Det beror på de kontroller som Migrationsverket har börjat göra av de företag där man misstänker att arbetskraft utnyttjas, för naturligtvis är det inte okej. De människor som kommer till Sverige och bidrar ska ha de villkor som alla andra har rätt till.
Jag kan nämna att när det gäller storhushåll och restaurang har det under de fyra första månaderna i år minskat med 119 personer; det har gått ned från 487 motsvarande period förra året till 368 nu. Samma sak gäller kök och restaurang - minus 48 ansökningar, från 300 till 252. När det gäller städare är det minus 73, från 313 den här perioden förra året till 240 nu.
Övriga yrken har minskat med 225 ansökningar. Man jobbar mycket på detta. Det finns en medvetenhet om detta. Det ska naturligtvis inte vara så här. Det här är en jätteviktig reform och vi vill att den ska fungera.
Eva Lohman (M):
Det jag nämnde om ansökningar som har minskat är förmodligen det som vi säger är oseriösa företagare. Migrationsverket jobbar med certifiering av vissa företag. Företag som uppfyller vissa krav kan bli certifierade för att anställa. Man tittar också på hur man ska kunna jobba med Skatteverket, polisen och Arbetsmiljöverket.
Det finns inte något intresse hos allianssidan för att det ska vara en oseriös lagstiftning. Det ligger i allas vårt intresse att det här blir bra och att det utvecklas hela tiden. Vi har inget intresse av oseriösa företagare.
Eva Lohman (M):
Jag är 40-talist själv, och jag har inga som helst planer på att gå i pension. Det kan jag säga. Jag tycker att alla länder tjänar på migration. Man kanske inte gör det år 1, år 2 eller år 3, men man tjänar på migrationen.
Den bild av Sverige man får när man läser Sverigedemokraternas motioner är ett land med stängda dörrar, stängda fönster, där vi ska ange varandra om vi misstänker att någon inte har papper för att vistas här. Vi ska utvisa människor som är hemlösa och vi ska splittra familjer. Det är ett kallt land, som jag inte tror kommer att växa och vara ett öppet och rikt samhälle. På sikt kommer det att bli ett fattigt land.