Carl-Oskar Bohlin (M):
Om det nu hade varit så att statsrådet var mån om bådas vår kalendertid är det fascinerande att statsrådet väljer att i sitt svar ägna mer än halva tiden åt att prata om något som inte över huvud taget har med frågan att göra, nämligen det generella byggandet och investeringsstödet.
Om det hade varit så att han var intresserad av bådas vår gemensamma tid - jag klev upp klockan 5 i morse för att ta mig till den här interpellationsdebatten - hade statsrådet åtminstone kunnat försöka bemöda sig att svara på min fråga, alltså den fråga jag skrev i interpellationen och nu förtydligade: Vill man från regeringens sida att den här reformen ska medföra att det byggs mer i strandnära lägen eller mindre? Fru talman!
Det är ju inte svårt att lockas att dra slutsatsen att statsrådet är obekväm med att svara på frågan helt enkelt därför att det finns två diametralt motsatta uppfattningar om syftet med den här utredningen inom ramen för regeringssamarbetet. Å ena sidan har vi Miljöpartiet, det parti som statsrådet representerar, som tycker att det inte borde byggas mer i strandnära lägen.
Å andra sidan har vi Centerpartiet, som tycker att det borde byggas mycket mer. Det är därför som direktiven till utredningen är så motstridiga. Statsrådet sätter förmodligen omedvetet fingret på motstridigheten när han säger att det å ena sidan ska bli lättare att bygga i landsbygdsområden och å andra sidan att skyddet för obrutna strandlinjer måste stärkas. Fru talman! Jag undrar om statsrådet har varit på landsbygden någon gång.
På väldigt många håll i Sverige är det likadant, och om det är något som vi har gott om på landsbygden är det obrutna strandlinjer, och de ska nu alltså få ytterligare stärkt skydd. De är obrutna för att vi har ett strandskydd som lägger en död hand över möjligheten till utveckling på landsbygden. Om det är något vi har i detta land är det stränder.
I mitt eget hemlän Dalarna, som inte har någon kust, finns det ändå en halv kilometers strandremsa per hushåll om man slår ut det. Det finns mycket goda förutsättningar att värna biologisk mångfald och samtidigt öppna för att låta människor bygga strandnära.
Problemet är bara att utredningen landar i en slutsats som ställer upp så många kriterier för att komma åt lättnaderna att det i praktiken blir omöjligt. Detta vet naturligtvis statsrådet om, men han är inte intresserad av att tala om det i den här debatten, för han inser att det finns en spricka i det samarbete som har lyckats komma överens om totalt motstridiga utredningsdirektiv.
Som jag nämnde sätter statsrådet själv ord på detta: Det ska bli lättare att bygga på landsbygden, men det är viktigare att värna orörda strandlinjer. Vad är då hög exploateringsgrad? Utredningen bedömer att i stora delar av södra Sverige, som alltså rymmer 90 procent av Sveriges befolkning, är förutsättningarna ganska begränsade för att lätta på strandskyddet över huvud taget.
Det vill säga att det för de allra flesta blir en åtdragning av tumskruvarna och inte alls bättre förutsättningar för att bygga strandnära. För alla dessa människor är det en oerhört klen tröst att regeringen har infört ett investeringsstöd, som statsrådet nämner i debatten. Det har ju ingenting med den här frågan att göra.