KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Green (M):
Jag instämmer i alla de konstateranden som Kerstin Lundgren gör i sin interpellation. Jag tror att man utöver detta kanske kommer att behöva dra åtminstone fyra slutsatser. Men låt mig börja med att säga detta, fru talman: Försvarssamarbete med våra grannar och med likasinnade länder är givetvis något i grunden väldigt positivt.
Det är någonting som har pågått under flera regeringar, såväl alliansregeringen som regeringen Löfven.
Ändå, fru talman, får man nog konstatera att den bild som försvarsministern och regeringen försöker måla upp är en illusion där det här samarbetet i den interna rödgröna debatten beskrivs som ett substitut för och ett alternativ till ett Natomedlemskap.
Även Kerstin Lundgren är ju inne på det i sin interpellation. Det är en i grunden mycket felaktig bild, och det finns anledning att ifrågasätta realismen i detta. Som man brukar säga: It takes two to tango - det krävs faktiskt två för att dansa tango.
Och den finska inställningen till detta är inte bara väsensskild utan står i direkt motsats till den inställning som det finns bred politisk enighet om i Sveriges riksdag, nämligen solidaritetsförklaringen.
Den har varit en central del av svensk utrikes- och säkerhetspolitik under ett antal år, och regeringen upprepade den i den utrikespolitiska deklarationen den 24 februari i år.
Det är precis som Kerstin Lundgren konstaterar: Såväl den finske presidenten som Peter Hultqvists finske kollega, alltså försvarsminister Jussi Niinistö, har en helt annan syn på solidaritetsdeklarationen än vi har i Sverige. Man säger att Finland bara kan och bara kommer att ta ansvar för sig självt. Det står i ganska bjärt kontrast till den svenska inställningen.
Vi säger att om ett EU-land eller ett nordiskt land utsätts för någon form av angrepp eller någon form av katastrof förväntas Sverige vara berett att ge hjälp men också ta emot hjälp. Återigen: Finland har ett antal gånger konstaterat att man inte delar den inställningen.
Då undergrävs ju själva grunden för den argumentation som försvarsministern för. Låt mig avsluta, fru talman, med det kanske mest anmärkningsvärda konstaterandet. Där vill jag faktiskt ha ett tydligt svar av försvarsministern.
I vår militärstrategiska doktrin, Försvarsmaktens militärstrategiska doktrin, som presenterades för mindre än en månad sedan nämns över huvud taget inte det militära samarbetet med Finland. Om det var en sådan nödvändig och central del av Sveriges säkerhets- och utrikespolitik tror jag att det skulle ha nämnts i det dokumentet.
Jag skulle vilja höra en del reflektioner från försvarsministern om varför detta samarbete, som försvarsministern så ofta hänvisar till, över huvud taget inte nämns i Försvarsmaktens militärstrategiska doktrin.
Mats Green (M):
Den samsyn som försvarsministern hävdar finns i den fråga vi nu diskuterar är, vill jag påstå, icke existerande. Den enda samsyn som finns i den frågan är mellan den rödgröna regeringen, Vänsterpartiet och Sverigedemokraterna. Jag skulle vilja ha svar på den fråga jag ställde.
Min poäng är att det har väldigt liten förankring i verkligheten. Jag skulle vilja ha en reflektion och en kommentar från försvarsministern om varför det militära samarbetet med Finland över huvud taget inte nämns i Försvarsmaktens eget inriktningsdokument. Här skulle jag vilja höra ett svar och en kommentar.
Mats Green (M):
Bakgrunden till den här interpellationen är, som nämnts, det faktum att Försvarsmaktens anslag för materielinköp, framför allt gällande JAS 39 E samt de båda ubåtstyperna A26 och Gotland, kraftigt har överskridits, med åtskilliga miljarder, på grund av olika fördyringar, förändrade växelkurser samt felaktiga beräkningar.
Försvarsmakten som helhet har mot bakgrund av detta i olika sammanhang återkommande klargjort att man anser sig nödgad att omfördela försvarsmaktsanslag från förbands- och övningsverksamheten till materielkontot. Fru talman! När Försvarsmakten överlämnade sitt budgetunderlag den 28 februari visade det sig mycket riktigt att man vill ta pengar från förbands- och övningsverksamheten för att kunna finansiera materielinköp.
Utöver detta konstaterar ÖB att detta riskerar att få konsekvenser för förmågeuppbyggnaden vad gäller förbanden. Fru talman! Vid eventuella nedskärningar av förbandsverksamheten säger det sig självt att man först tittar på små enheter, som exempelvis Eksjö garnison i min egen valkrets Jönköpings län.
Sett i detta perspektiv är det därför avgörande att man vårdar den försvarsöverenskommelse som träffades under 2015 och där man som försvarsministern konstaterade slår fast att inga förbandsnedläggningar kommer att genomföras.
Fru talman! Jag vill tacka försvarsministern för svaret.
Innan vi går vidare i denna debatt vill jag säga att jag tar det som ett dyrt och heligt löfte från Peter Hultqvist att några förbandsnedläggningar eller några successiva de facto-nedläggningar bit för bit aldrig kommer att bli aktuella över huvud taget under den period som försvarsöverenskommelsen omfattar och att detta över huvud taget inte finns på kartan, fru talman.
Jag uppfattar detta som en uttrycklig garanti från Peter Hultqvist. Om jag inte ska uppfatta det som ett löfte önskar jag att han klargör det här och nu, fru talman.
Mats Green (M):
Det är självklart att man inte ska gå på massmedieuppgifter. Då hade jag kunnat ställa massor av frågor här. Vad jag går på är naturligtvis de förslag som Försvarsmakten själv har kommit med i ett antal olika sammanhang. Vi har fått ett förslag som gick ut på att man tog tillbaka de tidigare resonemangen vad gäller konsekvenser för förbandsverksamheten. Sedan har också Överbefälhavaren skriftligen uttryckt att det eventuellt kommer att få konsekvenser för förbandsverksamheten.
Det är mängden olika budskap som gör att jag är lite rädd för att ta någonting för givet, fru talman. Återigen: Jag förutsätter att försvarsministern har gett ett tydligt löfte om att det inte kommer att ske någon nedläggning eller diskussioner om nedläggning av något förband i allmänhet och i synnerhet inte vad gäller Eksjö garnison. Det är också bra att Peter Hultqvist konstaterade det vi vet.
Vid Eksjö garnison och Göta ingenjörregemente, det vill säga Ing 2, bedrivs en verksamhet av hög kvalitet med produktion av krigsförband. Det gäller de båda ingenjörsbataljonerna och den 33:e hemvärnsbataljonen och är en central uppgift. De båda ingenjörsbataljonernas förmåga att stödja brigadernas verksamhet utvecklas under inriktningsperioden.
Det gäller framför allt, som försvarsministern avslutade med, att verksamheten vid Eksjö garnison är viktig för genomförande av försvarsbeslutet. Fru talman! Jag vill också i det sammanhanget lyfta fram det som försvarsministern inte nämner i fråga om Eksjö garnison, nämligen Totalförsvarets ammunitions- och minröjningscentrum, Swedec, vars betydelse egentligen inte kan överskattas internationellt.
Det gäller säkerhet och trygghet för såväl svensk trupp och andra länders trupp på utlandsuppdrag som krigsutsatta civilbefolkningar. Men framför allt, fru talman, gäller det våra egna möjligheter att här på hemmaplan i Sverige i dag och i framtiden hantera terrorism och våldsdåd.
Jag vill också vara tydlig med att jag i just den här frågan inte ser att problemet ligger hos försvarsministern. Jag respekterar Peter Hultqvists ambitioner och hans goda vilja. Anledningen till oro ligger främst hos den ena halvan av regeringen i form av Miljöpartiet.
Jag blir orolig när jag därifrån hör uttalanden från höga företrädare om försvaret där det och dess framtid ifrågasätts. Jag blir orolig både för försvaret och för Eksjö garnison, fru talman, när jag hör tongångar både i och utanför riksdagen från höga nuvarande regeringsföreträdare från Miljöpartiet om att man vill öka sitt redan stora inflytande i regeringen.
Därför känner jag ärligt talat att jag som företrädare för både Eksjö och Jönköpings län inte vågar ta någonting för givet. Återigen: Är det att uppfatta som ett löfte, precis som det var att uppfatta som ett löfte från den tidigare försvarsministern, att det inte kommer att ske några förbandsnedläggningar eller några negativa konsekvenser för Eksjö garnison?
Det skulle jag vilja ha ett klart och tydligt svar på.
Mats Green (M):
Det vi diskuterar är de risker som Försvarsmakten själv har sett och redogjort för i debatten. Det är vad det handlar om. Givetvis ska man hedra överenskommelser. Det är, så att säga, min replik. Det har vi alltid gjort från Moderaterna, och det har vi alltid gjort från Alliansen. Det är just därför jag blir orolig när jag hör uttalanden från höga företrädare för Miljöpartiet. Försvarsministern uttalar sig tvärsäkert om Miljöpartiet.
Det beundrar jag honom för. Det är inte så många, i synnerhet inte miljöpartister själva, som uttalar sig så tvärsäkert längre. Återigen: Jag förutsätter att man står fast vid den försvarsöverenskommelse som vi har träffat oavsett vad vissa ledande miljöpartister säger. Fru talman!
Vis av erfarenhet tror jag att man egentligen aldrig kan ta någonting för givet när det handlar om de förband vi har ute i våra valkretsar. Om man någon gång skulle börja förändra förbandsverksamheten i Sverige i form av att börja skära ned på den är det alltid de minsta enheterna som är de mest sårbara.
Försvarsministern får nog bereda sig på att jag fortfarande kommer att stå i denna talarstol och slå vakt om den verksamhet som nu finns vid Eksjö garnison och förhoppningsvis också den verksamhet som kommer att komma dit i framtiden. Det här kommer nog inte att vara sista gången vi diskuterar detta. Jag hoppas att alla delar av regeringen kommer att stå upp för den försvarsöverenskommelse som vi har träffat. Moderaterna och de andra allianspartier som är med på den kommer att göra det; det kan jag garantera.
Mats Green (M):
Bakgrunden till interpellationen är, som nämnt, det faktum att det den 3 augusti i år infördes ett nytt EU-direktiv, innebärande att det blir förbjudet att byta, odla, föda upp, transportera, använda, hålla och framför allt sälja 37 så kallade invasiva arter, bland annat signalkräfta.
Konsekvenserna av detta blir helt orimliga och slår redan nu hårt både mot vår svenska kräftskiva och mot jobb och företag över hela Sverige, till exempel Carléns fisk i Habo i min valkrets, Jönköpings län, som till följd av detta har tvingats säga upp samtliga sina anställda. Man kan inte fortsätta behandla denna fråga med en nonchalant klackspark.
Direktivet må vara välmenande men slår fel i verkligheten. Huvudproblemet i det här fallet är dock främst svenska myndigheters återkommande övertolkningar av EU-direktiv. När Naturvårdsverket nyligen presenterade det svenska genomförandet av direktivet stod det klart att en art som hamnar på EU:s dödslista, som signalkräftan, inte längre får säljas i Sverige.
De får fortsätta säljas under 2016, men därefter är det stopp. Efter den 3 augusti 2017 blir det också förbjudet att sälja signalkräftor, slår Naturvårdsverket fast i sina direktiv, som man nu även publicerar på sin hemsida.
Klart är dock att man inte får plantera in nya signalkräftor i de vattendrag där dessa redan finns om dagens bestånd av någon anledning skulle slås ut. Då flodkräftan i princip slagits ut av kräftpesten är signalkräftan helt nödvändig om vi ska kunna ha något kräftfiske över huvud taget. Ska man plantera ut flodkräftor i signalkräftvatten krävs det att man först aktivt utrotar alla signalkräftor.
Det skulle ta flera decennier per vattendrag, och det faller givetvis på sin egen orimlighet. Tilläggas kan att färre än 1 000 av Sveriges flera hundra tusen vattendrag är flodkräftvatten. I värsta fall kommer vi att få förlita oss på djupfrysta importerade kräftor från Kina eller Ryssland. EU-kommissionens hantering lämnar allt övrigt att önska. Det är också ett faktum att den svenska regeringen varit både oengagerad och inaktiv i detta.
Nu måste man agera, och det är denna uppmaning som är bakgrunden till min interpellation. Jag vill tacka ministern för svaret. Dock saknar jag faktiskt svar på två väldigt avgörande frågor. För det första vill jag ha ett tydligt besked från ministern gällande Naturvårdsverkets direktiv i frågan, det vill säga att det från augusti 2017 är helt förbjudet att sälja svenska signalkräftor.
Vad är det som gäller - är det Naturvårdsverkets direktiv som gäller, eller är det Sven-Erik Buchts motsatta besked till mig i dag som gäller? För det andra förnekar ministern inte att man kommer att förbjuda inplantering av nya signalkräftor i de vattendrag och odlingar där det i dag bara finns signalkräftor.
Ett sådant förbud är ingen obetydlig detalj utan innebär att man de facto långsamt stryper många av våra kräftföretag såväl som tillgången på svenska kräftor. Framför allt de två sista frågeställningarna skulle jag vilja ha besked om och svar på.
Mats Green (M):
Jag noterar att statsrådet undviker att svara på mina frågor. Jag konstaterar också att man pratar om att den svenska regeringen har varit aktiv. Nej, det har den inte varit alls. Den har inte varit vare sig aktiv eller särskilt engagerad. Den finska regeringen har varit det, men den svenska regeringen med landsbygdsminister Sven-Erik Bucht har lyst med sin frånvaro. Herr talman!
Jag tycker också - om jag ska vara ärlig - att det är nonchalant att avfärda frågan när vi ändå ser vilka konkreta konsekvenser detta får för företag och arbetstillfällen i hela Sverige. Statsrådet påstår att framför allt Moderaterna kommer med lögner.
Det vi utgår från är de direktiv som det statliga Naturvårdsverket har utfärdat och kommunicerat såväl till näringsidkare som till allmänhet. Det är Naturvårdsverkets direktiv, som inte alls på något sätt är allmänt hållna utan är extremt specifika. Av det första stycket framgår att "efter den 3 augusti 2017 blir det förbjudet att även sälja dessa arter".
En av dessa arter som Naturvårdsverket räknar upp är signalkräftan. Vad ska man tro på? Det är tydligen fråga om lögner. Statliga myndigheter, där landsbygdsministern är en av de ytterst ansvariga, går ut med tydliga direktiv till näringsidkare och allmänhet att detta kommer att vara förbjudet. Ministern glider undan svaret. Jag vill ha ett tydligt besked. Är det Naturvårdsverkets direktiv som gäller eller inte?
Hur tänker landsbygdsministern förfara i den frågan? Företag utgår naturligtvis från de besked som de har fått från statliga myndigheter. Det här vill jag ha specifikt besvarat. Landsbygdsministern har själv sagt att han vill förbjuda inplantering av signalkräftor i vattendrag där dessa redan finns.
Det innebär de facto, herr talman, att man långsamt stryper flertalet svenska kräftföretag eftersom de inte kan plantera in nya signalkräftor. Vi vet bland annat att ett stort problem är kräftstölder. Kräftor stjäls.
Om någon av dessa kräftsorter slås ut - även signalkräftan är ju känslig för kräftpest, om än inte så känslig som flodkräftan - till exempel ett helt bestånd slås ut i ett vattendrag, får inte nya kräftor planteras in.
Om signalkräftor ska aktivt dödas i 99 procent av alla vattendrag där endast de finns för att man sedan ska plantera in flodkräftor är det en process som kommer att ta minst flera decennier - mellan 20 och 40 år. Då kan inte den svenska regeringen bara sitta med armarna i kors och förneka detta.
Om inplantering av signalkräftor förbjuds i signalkräftvatten kommer det att få enorma konsekvenser. Stölder är ett stort problem. Det finns andra utmaningar. Varför kan inte nya signalkräftor planteras in i de vattendrag där dessa redan finns?
Jag vill dels höra ministerns kommentar om de företag som drabbas hårt, dels höra hur ministern tänker hantera Naturvårdsverkets direktiv, som inte på något sätt är övergripande och generellt utan extremt specifikt. Från och med den 3 augusti 2017 kommer försäljning av svenska signalkräftor att vara förbjuden.
Jag vill ha besked från ministern om vad han tänker göra och vad som gäller.
Mats Green (M):
Jag noterar att statsrådet fortfarande inte svarar på mina frågor. Han kommer med svar på frågor som ingen har ställt. Han hänvisar till att det i Sverige sedan lång tid tillbaka är förbjudet att plantera in nya signalkräftor i exempelvis flodkräftvatten. Ja, alla är väl överens om att man inte ska plantera in signalkräftor där det finns flodkräftor.
Men att förbjuda inplantering av signalkräftor där det redan finns och endast finns signalkräftor är det vi diskuterar. Återigen: Statsrådet glider på målet när han försöker stöka undan Naturvårdsverkets direktiv. Jag hoppas att statsrådet har trappat upp sin aktivitet i förhållande till tidigare.
Den finska regeringen har som sagt varit mycket aktiv medan den svenska regeringen och landsbygdsminister Bucht har lyst med sin frånvaro. Hur tänker statsrådet hantera Naturvårdsverkets direktiv? Jag kan läsa och dessutom förstå vad jag läser.
Det är viktigt att hantera det direktiv som Naturvårdsverket har gått ut med till näringsidkare och allmänhet. Det är ändå det som våra företag riktar in sig på. Så till den sista frågan, där statsrådet framför allt glider på svaret. Det gäller inplanteringen av nya signalkräftor.
Vad kommer att ske om ett befintligt signalkräftbestånd skulle slås ut? Ska vi vänta 20, 30 eller 40 år tills vi kanske får ett flodkräftbestånd som går att fiska? Jag vill ha ett tydligt och enkelt svar på denna fråga från den ansvarige ministern, herr talman.
Mats Green (M):
Jag önskar ställa en fråga till bostadsminister Kaplan. Sverige måste ha fler bostäder. Jag vill påstå att det är vår absolut största samhällsutmaning. Det handlar givetvis om enskilda människor men också om våra kommuners möjligheter och utveckling, i synnerhet vad gäller migrationsutmaningen. Vi mötte Sveriges Kommuner och Landstings samhällsbyggnadsberedning för några veckor sedan.
Där efterfrågar man regelförenklingar och minskade regleringar snabbt och över hela linjen med tanke på den akuta situationen. Med tanke på att bostadsfrågan är vår största samhällsutmaning är bostadsminister Mehmet Kaplans passivitet ytterst anmärkningsvärd - då uttrycker jag mig milt. Som ansvarig minister kan man inte bara förhålla sig till och kommentera utvecklingen, utan man måste också börja agera i frågan.
Mot bakgrund av kommunernas situation och önskemål vill jag fråga: Vilka konkreta åtgärder har Mehmet Kaplan nu tänkt vidta vad gäller det ofrånkomliga behovet av fortsatt radikalt minskade regleringar och fortsatta regelförenklingar?
Mats Green (M):
Ja, det byggs tack vare Alliansens förenklingsresa under åtta år, men detta är inte nog. Återigen får jag bara en problematisering och kommentarer av bostadsministern. Jag vill ha konkreta förslag på åtgärder, i synnerhet vad gäller regelförenklingar och minskade regleringar rent generellt. Det är ändå så, herr talman, att bostadskrisen spiller över på i stort sett samtliga övriga samhälls- och politikområden i Sverige.
Nu när vi har övriga statsråd på plats vill jag rikta en uppmaning men också en vädjan om att de ska ligga på sin bostadsminister så att han inte bara problematiserar och kommenterar samhällsutmaningen utan också, i synnerhet mot bakgrund av migrationsutmaningen, börjar agera. Detta duger inte, utan mer måste till. Jag efterlyser agerande från regeringens sida och från bostadsministerns sida.
Mats Green (M):
Jag ska ställa en fråga till bostadsminister Mehmet Kaplan.
Med detta som bakgrund önskar jag ställa en fråga. När tänker bostadsministern se till att följa riksdagens beslut vad gäller buller? Det är nämligen tid för bostadsministern att sätta spaden i jorden och sluta köra huvudet i sanden när det gäller bostadsutmaningen för Sverige.
Mats Green (M):
Annika Hirvonen Falks inlägg var kanske ett svar på något, men det var definitivt inget svar på min fråga. Jag vet utmärkt väl var man reglerar djurskydd i svensk lagstiftning. Min fråga var: På vilket sätt anser Miljöpartiet att djuren tjänar på den lagstiftning som finns nu?
Jag skulle kunna räkna upp hur många fall som helst där det mot bakgrund av den här lagstiftningen har uppstått tvister, och djur har fått avlivas just för att de är föremål för tvister på grund av en undermålig lagstiftning. Att stå här och idyllisera den lagstiftning som alla vet är ett problem håller inte.
Det är för mig en gåta hur företrädare för ett parti som åtminstone i ord säger sig slå vakt om ett bra djurskydd kan stå här och slå vakt om den befintliga lagstiftningen. Jag skulle också vilja att man utvecklade varför man har varit emot allt detta. Annika Hirvonen Falk säger att domstolar har en annan syn på detta än vad lagen ger utrymme för.
Lagen är klockren och tydlig: Man likställer en häst med ett kylskåp. Det låter väldigt egendomligt, men det är så verkligheten ser ut, och det är just därför som detta måste förändras. Återigen: På vilket sätt anser Annika Hirvonen Falk att konsumentköplagen är bra ur ett djurrättsperspektiv? Det är för mig en gåta att någon kan anse det. Har man någon som helst uppfattning om verkligheten?
Jag skulle vilja få beskrivet för mig på vilket sätt den befintliga lagstiftningen är bra för djuren och deras hälsa.
Mats Green (M):
Det är inte någon som har föreskrivit hur en ny lagstiftning ska se ut. Vi säger att man måste se över detta för att den nuvarande lagstiftningen slår så fel som den bara kan. Det kanske är förståeligt att faktakunskaperna vad gäller detta ärende och detta område inte är jättestora. Men det är för mig en gåta hur Annika Hirvonen Falk kan stå här och försvara den lagstiftning som slår så fel. Ingen är nöjd med den lagstiftning och den situation som finns i dag.
Konsumenterna är inte nöjda. Det är oftast de som kommer i kläm. Säljarna är heller inte nöjda. Vi har också all anledning att vara bekymrade utifrån den tredje partens perspektiv, om jag får uttrycka mig så. Sluta försvara den befintliga lagstiftningen! Låt oss alla tillsammans se hur man på bästa sätt kan få en annan lagstiftning till stånd. Det finns en mängd olika upplägg och en mängd olika alternativ.
Men sluta stå här och försvara en befintlig lagstiftning som bara har förlorare! Fru talman! Det är som jag sa i slutet av mitt huvudanförande: Genom denna lagstiftning har man förenat det sämsta av två världar. Sluta försvara detta, och låt oss i stället se hur vi gemensamt kan förändra detta till fördel för konsumenter, säljare och de djur det trots allt berör.
Mats Green (M):
Jag ska vara väldigt ärlig med att jag är hästnörd, och det är därför jag står här nu. Vår konsumenträttsansvarige Lars Beckman var tvungen att avvika hem till Gävle. Jag får vara ärlig och säga att jag definitivt inte är rätt person att diskutera just avtalsförfarandet med. När Lotta Johnsson Fornarve vill diskutera hästköp och köp av levande djur på annat sätt kommer jag alltid att vara beredd att ta diskussionen.
Det har ibland hänt att vi har mötts i riksdagens gym. Jag kommer säkert att kunna uppdatera mina kunskaper vad gäller just detta. Då kan vi ta en diskussion om både hästköp och telefonförsäljning där. Men här kan jag säga: Jag är definitivt inte rätt person att hantera den debatten. Det skäms jag inte alls för att erkänna, fru talman.
Mats Green (M):
Det blir alltid lite animerat när man debatterar bostadspolitik med Vänsterpartiet. Vänsterpartiet brukar nämligen aldrig ha några egna bostadspolitiska förslag utan problematiserar mest i största allmänhet. I bästa fall hänvisar man till något vagt uttryckt.
Denna debatt har väl gått ungefär på samma sätt som de tidigare. Låt mig fråga, apropå Vänsterpartiets totala brist på bostadspolitik: Vad har Nooshi och hennes parti för idéer om hur man ska kunna förenkla bostadsbyggandet i Sverige?
Jag menar inte förenklingar på marginalen utan mer djupgående förändringar vad gäller förenklingar för att vi ska kunna få fler bostäder i Sverige. Det enda Vänsterpartiet har varit för under denna mandatperiod är en mängd åtgärder som gör det svårare att bygga och svårare att hyra ut bostäder, när vi egentligen behöver ha det tvärtom.
Låt mig ställa en ganska fundamental fråga: Vad har Vänsterpartiet för rejäla, radikala förenklingsförslag för att få fler bostäder i Sverige?