Bosse Ringholm (S):
Det är en nationell tillgång, säger Anders Borg, att Socialdemokraterna så envist driver frågan om balans i de offentliga finanserna. Det gör Socialdemokraterna därför att vi av princip tycker att det är viktigt, men också därför att vi gång efter gång har tvingats reda upp dåliga offentliga finanser som borgerliga regeringar har lämnat efter sig.
Det var Fälldinregeringarna och andra borgerliga regeringar på 70- och 80-talen och Bildtregeringen i början av 90-talet som lämnade efter sig ett jätteunderskott som gjorde att socialdemokratiska regeringar fick hålla på med budgetsanering i många år, både med utgiftsminskningar och med skattehöjningar.
Nu har vi Reinfeldtregeringen som ärvde ett jättestort budgetöverskott, ordning och reda i de offentliga finanserna, och lämnar efter sig en större statsskuld, en växande statsskuld och ett stort underskott på bortåt 100 miljarder kronor i statsbudgeten.
För Socialdemokraterna, som av princip tycker att det är oerhört viktigt med balans i de offentliga finanserna, är det tyvärr ett renhållningsarbete som vi tvingas till varenda gång vi har en borgerlig regering. Dess bättre är det bara korta parenteser med borgerliga regeringar, men de ställer till mycket oreda.
Det gör att en stor del av nästa mandatperiod för en ny socialdemokratisk regering kommer att handla om att på samma sätt som vid tidigare tillfällen, efter Bildtregeringen, Fälldinregeringarna och andra, reda upp de offentliga finanserna. Nu säger Anders Borg att när de har stora underskott i utlandet får de nog räkna med att minska utgifterna och till och med höja skatterna. Det rekommenderar han sina partivänner i Tyskland, men de gör precis tvärtom.
De sänker skatterna nominellt på ett sådant sätt att de får ökade underskott, en försämrad offentlig finansiering. Tyskland, som är ett av våra stora handelsländer - jag tar det som exempel eftersom det är så viktigt för Sverige - föreslås av kommissionen ha tid på sig ända fram till 2013, tre år till, innan de kan få balans i sin ekonomi.
Det borde oroa Anders Borg när han själv har medverkat till det här stora underskottet, när han själv håller dörren öppen för att fortsätta att urholka de offentliga statsfinanserna i Sverige och han inte tar det som händer ute i Europa riktigt på allvar. När jag nämner att exempelvis Centerpartiet föreslår 38 miljarder kronor i ofinansierade skattesänkningar är frågan: Vad är Moderaternas och Anders Borgs förslag?
Hur många miljarder i nya, ofinansierade skattesänkningar planerar regeringen för under den kommande perioden? Det vet vi ingenting om. Men det är en realitet att om man fortsätter att göra de här stora ofinansierade skattesänkningarna kommer vi att få ännu svårare i Europa att leva upp till de regler och de bestämmelser som vi har varit överens om är bäst, för välfärden och framför allt för jobben i Europa.
I valrörelsen 2006 var Moderaternas stora budskap: Vi ska skaffa nya jobb genom att införa jobbskatteavdrag. Nu har jobbskatteavdrag införts, och vi har fler arbetslösa än tidigare. Sysselsättningen är mindre. Det har gett motsatt effekt. Anders Borg skyller naturligtvis på den internationella finansiella situationen. Men så enkelt är det inte att man bara kan skylla ifrån sig, Anders Borg.
Det är en realitet att de pengar som ni har tagit från kommuner, landsting och stat, skattepengar som kunde ha använts för att anställa lärare, sjuksköterskor, personal i barnomsorg och äldreomsorg är pengar som nu har gått till personer som kanske använder dem för utlandsresor, för konsumtion av importprodukter och annat. Möjligtvis har det gett ett och annat jobb utomlands men inte särskilt många i Sverige.
Det har framför allt tagit ifrån välfärdssektorn väldigt många jobb. Jobbskatteavdragen har definitivt minskat sysselsättningen. Det resultatet ser vi i de olika höga arbetslöshetsnivåerna just nu. Den politiken vill uppenbarligen Anders Borg fortsätta i Moderata samlingspartiet, det nya bidragspartiet.