Peter Eriksson (MP):
Jag har lyssnat på debatten. Jag är ganska glad för att få delta i debatten om bostadspolitiken just nu. Från Centern och Liberalerna har man sagt att det inte går att bo i en prognos eller i en planprocess. Jag kan säga att det går att bo i bostäder.
I dag bygger vi bostäder i en helt annan takt än vad som gjordes tidigare. Vi har alldeles för länge byggt alldeles för lite bostäder i Sverige. Jämför man med befolkningsutvecklingen borde vi ha insett det redan på 90-talet. Under alla år under det här århundradet har vi byggt alldeles för lite för att klara befolkningsutvecklingen.
Det är inte bara att vi har fler människor som har kommit till Sverige, utan vi har också fött fler barn. Det sammantaget har gjort att det har funnits ett växande behov år efter år. När jag tillträdde för i dag nästan exakt ett år sedan var diskussionen fortfarande sådan att det inte går att bygga i Sverige. Vi klarar inte av det. Svensk byggindustri klarar inte av att bygga.
Reglerna är alldeles för krångliga. Det finns tusen och ett problem. Hur ska ni klara av detta i regeringen? Det var så diskussionen var, och det är bara ett år sedan. I dag är situationen en helt annan. I dag står det byggkranar i snart sagt varenda stad i Sverige. Vi bygger i en takt som vi inte har sett sedan miljonprogrammets dagar.
Prognosen från Boverket för i dag - om vi nu ska tala om prognoser - är att i år planerar man att starta bygget av 72 000 lägenheter i Sverige. Under den förra regeringens tid låg byggandet på 20 000-25 000 om året i genomsnitt. Det är den skillnaden som vi har. Det är en enorm skillnad.
Vi är i dag äntligen uppe i en takt som motsvarar befolkningstillväxten. Det är avgörande. Den brist på bostäder som vi har haft länge och som har vuxit leder i sin tur till en massa ekonomiska problem för Sverige. Det leder till att priserna drar i väg och att ungdomar inte har råd att skaffa sig en bostad.
Kostnaderna för att bygga blir också högre därför att vinsterna också kan dra i väg. Ska vi komma till rätta med alla problemen kring skatter, regelverk och allting måste vi ändå i grunden försöka att börja med att komma till rätta med att bygga mer. Det har varit grundproblemet.
Den nuvarande regeringen och inte minst kommunledningarna runt om i Sverige ser till att det nu faktiskt händer saker. Den stora skillnaden och det som gör att vi i dag bygger mer än tidigare handlar om att staten och regeringen pekar med hela handen. Vi satsar pengar i budgeten i stor skala.
Vi ändrar regelverken och talar om att vi nu måste bygga. Tjänstemän och politiker ute i kommunerna inser också att det i dag är nödvändigt att bygga. De tar fram detaljplaner och mark och ser till att det blir bra möjligheter för byggherrar och byggföretag att dra igång verksamheter. Det gör en väldig skillnad.
Nu är det en del som säger att det bara är på grund av högkonjunkturen som vi bygger mer. Men snälla någon! Titta på de senaste 17 åren som har varit sedan sekelskiftet. Vi har haft högkonjunktur ganska många gånger. Vi har haft brist på bostäder hela den perioden.
Jag säger inte att det här bara landar på den borgerliga regeringen, som tidigare gjorde alldeles för lite. Det landar också på de rödgröna partierna, som inte insåg i tid att det behövdes mycket mer åtgärder för att lösa och förändra detta. Om man ser på våra budgetar och på våra åtgärder i riksdagen märker man att vi har gjort alldeles för lite; det är bara att inse att så är det.
Och det gäller alla partier. Den förra regeringen gjorde gott om utredningar, men det var i praktiken väldigt lite som hände i verkligheten. Nu har vi en proposition som ligger här i dag, men det är bara en liten del av regeringens bostadspolitik. Det 22-punktsprogram som jag har varit med och tagit fram genomförs nu fullt ut.
Det genomförs genom att vi lägger fram nya riktlinjer och direktiv till länsstyrelserna. Vi ställer nya krav på Boverket. Vi tar fram utredningar som kommer med förslag som vi ska genomföra i riksdagen. En del saker genomför också regeringen direkt. Det är alltså en mindre del som kommer till riksdagen, men det som vi diskuterar i dag kommer till riksdagen. Det berör en del viktiga områden.
Ett område är att vi får fram några nya undantag från bygglov. Det gäller balkonger, burspråk och annat för en- och tvåfamiljsbostäder. Det gäller fasader, färg och lite sådana saker för hus med flera lägenheter.
Denna förändring är ingen revolution; det håller jag med om. Men i ett läge där vi inte bara har brist på arbetskraft i industrin utan också brist på handläggare i kommunerna och brist på folk i länsstyrelserna är det viktigt att vi prioriterar. Då är det rätt viktigt att vi försöker ta bort onödiga saker som man ska hålla på och handlägga i kommunerna.
Att förenkla detta och få bort en del onödiga regler och beslut från kommunerna är avgörande för att de ska kunna ägna sig åt det som är viktigt: att se till att vi får fram nya bostäder och att fatta beslut om det. Det ska kommunerna göra i stället för att syssla med saker som folk kan sköta själva.
En annan fråga handlar om länsstyrelsernas och kommunernas roll i det här arbetet. Det gäller nu att få en förändring i planprocessen som helhet. En del i propositionen och betänkandet som diskuteras nu handlar om att kommunerna kan delegera fler uppgifter.
Då behöver man inte dra fram allting till kommunfullmäktige, och då underlättar man genom att tiderna kortas. En annan del gäller länsstyrelsernas roll. Där vill jag säga att en större förändring är på väg. Vi har nu för första gången gett direktiv från statens sida. Det har inte hänt tidigare, inte heller under den förra regeringen, att man har gett direktiv om att länsstyrelserna ska prioritera bostadsbyggandet. Det är en viktig förändring.
I och med det beslut som fattas här i riksdagen kommer länsstyrelserna att vara tvungna att kunna ge svar när kommunerna vill ha ett planeringsbesked. Det är en annan del av samma sak. Syftet med dessa och ett antal fler saker som vi nu förändrar är att länsstyrelserna ska komma in tidigare.
Man ska inte hålla på i kommunerna i flera år och planera, och sedan slutar det med att länsstyrelsen säger nej. Länsstyrelsen ska i stället komma in tidigt och samarbeta med kommunerna för att man ska få en detaljplan klar utan att det sedan slutar i ett nej.
När samarbetet mellan kommuner och länsstyrelse fungerar talar man i det tidiga skedet om att något kanske inte var rätt tänkt och att det kanske bryter mot regler som gör att man får problem senare. Då föreslår länsstyrelsen i ett sådant samarbete att man gör på ett annat sätt, och så kommer man överens om det. Sedan bygger man utan att detta leder till onödiga och långa fördröjningar.
I samarbetet ligger också att länsstyrelserna blir tvungna att kolla upp med andra myndigheter om de har några invändningar. Om kommunen får besked i ett sådant förhands- eller planeringsbesked att så inte är fallet gäller det sedan. Det är också en skillnad. Vi håller på nu på väldigt många sätt.
Vi håller till exempel på att se över hela Boverkets regelverk för byggande. Det är ett jätteprojekt som inte har gjorts tidigare i modern tid. Det är en av statens riktigt stora utredningar, och det kommer att ta tre år och kosta 30 miljoner. Men det är också en enorm mängd regler som ska ses över och förenklas.
Till de borgerliga partierna kan jag säga att vi drar igång förenklingsprocesser som ni inte ens verkar ha tänkt på tidigare. De är mycket större och mer omfattande än att bara se på några av de detaljer som ni motionerar om i betänkandet. Det tycker jag att ni kunde intressera er för lite mer, för här finns nog saker som ni skulle kunna vara med och påverka lite mer om ni vore mer aktiva i debatten.