Lage Rahm (MP):
Vi debatterar i dag frihandel och en mängd olika frågor kopplade till den. Jag vill börja som tidigare talare och säga att frihandel är i grunden något oerhört bra. Den har gagnat Sverige väl, och den har gagnat många andra länder. Den kommer att gagna fler länder.
Frågan är bara hur vi ska nå fram till det som är bra med frihandel. Precis som Sverige i utvecklingsskedet av sin industri inte hade fullständig frihandel och tullfrihet med alla länder, för att kunna bygga upp en bra industri, finns det liknande exempel när det gäller asiatiska tigerekonomier och så vidare.
Det finns goda skäl att tro att det i vissa fall kan vara tvunget att i ett lands utvecklingsskede ha vissa former av tullar. Då bör vi inte sätta stopp för det.
Det som bör vara Sveriges viktigaste linje när det gäller tullar är att se till att slopa EU:s tullar gentemot fattiga länder, gärna gentemot andra länder också.
Jag har uppfattat att vi är eniga om att se till att minska den ohållbara jordbrukspolitiken, som förutom att den kostar en massa pengar också driver på fattigdomen i fattiga länder. När det gäller de organisationer som tas upp här är WTO den viktigaste. Vi menar att WTO måste reformeras.
Det är inte rimligt att man tvingar u-länder att anta en massa avtal för att kunna ingå i WTO. Det är rimligt att man kan se varje avtal för sig.
En annan sak som är problematisk med WTO och som behöver reformeras är konfliktlösningsmekanismen. Den är kanske relativt effektiv när det gäller de rika ländernas olika konflikter gentemot varandra, men den gagnar inte alls på samma sätt fattiga länder. Några exempel på det är att fattiga länder inte tillsammans kan driva process i mekanismen.
Det är inte heller i så många fall relevant för fattiga länder att använda sig av de sanktionsmöjligheter som finns. De är helt enkelt inte utformade att vara relevanta för fattiga länder utan är utformade för rika länder. Det är ändå rimligt att även fattiga länder ska få rätt i WTO-processen och att det ska ske något med anledning av det.
Som tidigare har nämnts är det oerhört viktigt att frihandeln också sätts in i ett sammanhang där man ser den totala utvecklingen av världen. Vi har till exempel miljöfrågor, FN:s mål för miljö och miljökonventioner som är oerhört viktiga för att vi ska kunna ha en värld i framtiden över huvud taget.
I de, förhoppningsvis få, fall där den frihandel som i dag finns motverkar detta behöver den ändras eller korrigeras. Ett sätt att börja försöka nå dithän är att ge olika organisationer observatörsstatus i WTO.
Det kan handla om Unep, ILO eller FAO och andra. Sedan till den intressanta frågan om TRIPS-avtalet, som är en del av WTO:s avtal.
En del av det är ju att det ursprungligen när det inrättades förhindrade fattiga länder att få tillgång till läkemedel - helt livsnödvändiga läkemedel.
Det har sedan gjorts ett uttalande om att det ska vara möjligt för fattiga länder att få det, men det är fortfarande oerhört byråkratiskt och dyrt och har väldigt detaljerade regler så den möjligheten utnyttjas i alldeles för få fall.
Miljoner människor i fattiga länder dör varje år av sjukdomar som borde kunna botas av effektiva läkemedel som finns men som man i många fall inte har tillgång till. Oerhört många liv skulle kunna räddas om det gjordes någonting mer åt detta.
Det som vi föreslår att man skulle kunna börja med är att driva på för att genom uppföljningen av TRIPS-avtalet, som man ändå har, se till att det verkligen får den effekt som man har tänkt sig, nämligen att även fattiga människor ska få tillgång till läkemedel mot sjukdomar. Det borde åtminstone vara själva grundtanken.
Vidare borde man redan i dag kunna se till att revidera EU:s tvångslicensiering, sättet att ge läkemedel, se över den och se till att den möjliggör så mycket som möjligt just nu, i stället för att ha den situationen att det sker i oerhört få fall.
I Sverige skulle vi också kunna försöka få med den svenska läkemedelsindustrin på att tillverka dessa tvångslicensierade läkemedel för export, det vill säga tillverka generika, som det kallas. Men vi behöver också långsiktigt se till att fattiga länder får möjlighet att själva producera den typ av läkemedel som behövs.
Ytterligare en fråga som gäller TRIPS är att det finns ett så kallat TRIPS plus, med olika bestämmelser och tillägg till TRIPS-avtalet som framför allt USA men i viss mån även EU försöker få med i olika avtal.
Ett tydligt exempel är att man vill försöka få en förlängd skyddstid för data när det gäller läkemedelstester. Dessa data behövs ju för att man ska kunna få ett godkänt läkemedel. Om man inte får tillgång till dessa data för de generika som vi pratar om måste man kanske göra om alla testerna.
Det är oerhört dyrt och en väldigt ineffektiv användning av resurser. Det är rimligt att utgå från att Sverige i EU kräver att EU-kommissionen när man jobbar med den här typen av avtal inte försöker föra in någon form av skrivningar som försvårar fattiga länders tillgång till de livsnödvändiga medicinerna. Detta om själva huvudfrågan.
Jag vill också passa på att säga någonting om det som står om snus. Vi står helt bakom förslaget i betänkandet att avslå motionerna som handlar om snusexport. Vi är däremot inte helt eniga om motiveringen. Vi ser inte att hälsoeffekterna av en sådan export skulle vara så positiva.
Jag vill yrka bifall till reservationerna 1, 6 och 7, men vi står givetvis bakom samtliga våra reservationer.