Anders Borg (M):
Peter Persson talar om en piska som har vinit över Sverige. Den stora förändringen som har skett i svensk ekonomi är att vi har genomfört jobbskatteavdraget. Det är alltså en sänkt skatt där huvuddelen av effekten när det gäller marginal- och tröskeleffekter ligger på låginkomsttagare. Den största sysselsättningseffekten ligger på dem som tidigare inte varit på arbetsmarknaden och på dem som jobbat halvtid. Det är en piska.
Ur det perspektivet förstår man att en höjd skatt är en morot och att det därför är det som är kärnan i Socialdemokraternas politik eftersom sänkt skatt alltid är någonting dåligt. Låt oss titta på resultatet av den ekonomiska politik vi har bedrivit. Den är alltså totalt misslyckad. Det finns inte uttryck för några nyanser, utan den är totalt misslyckad enligt Peter Persson.
Vi har ett utanförskap där vi, trots den svåraste ekonomiska krisen sedan depressionen, ser en kontinuerlig nedgång. Det är nu under 15 procent som är beroende av olika transfereringssystem, det mått som Erik Åsbrink och den socialdemokratiska regeringen lade fast som mål när det talades om full sysselsättning.
I dag stiger sysselsättningen enligt SCB:s statistik för privat sektor med 4,3 procent, och den privata sektorn har inte uppvisat sysselsättningsökningar under decennier. Trots den svåraste ekonomiska krisen sedan depressionen har vi en socialbidragsnivå som ligger på 6 procent. Det är lägre än de 10 procent vi toppade på under det socialdemokratiska styret. Vi har en långtidsarbetslöshet som är den lägsta i Europa som andel av arbetskraften.
Det här är ett totalt misslyckande. Man undrar verkligen vilken värld Peter Persson lever i. Han kan inte se några nyanser, han kan inte se att det har varit en kris och han kan inte se att andra länder har drabbats på ett sätt som gör att Sverige framstår som ett av dem som klarat sig väl undan. Men jag välkomnar att Peter Persson och Socialdemokraterna gör detta till huvudstriden i svensk ekonomi. Hur hög skatt ska vi ha på arbete?
Ska det finnas några gränser? Hur hög a-kassa ska det vara? Finns det inga risker med att i evig tid höja ersättningen så att man under väldigt lång tid utan drivkrafter kan stå utanför arbetsmarknaden? Ska vi återgå till att förtidspensionera bort människor? Det var ju så Socialdemokraterna hanterade situationen. Man förtidspensionerade avsiktligt bort människor från arbetsmarknaden. Är det den politiken vi ska återgå till?
Låt oss återigen konstatera vad resultatet av Socialdemokraternas politik var. Vi har haft ökade skillnader i Sverige. Gini-koefficienten har gått upp. 85 procent av den ökningen låg under de socialdemokratiska åren. Om det är så lätt att korrigera det här, om det är så medvetet när skillnaderna ökar under vår tid, varför gjordes då ingenting under det långa socialdemokratiska maktinnehavet?
Varför gjordes ingenting om det är så enkelt att det är ett uttryck för vår brutaliserade människosyn att vi har haft en viss ökning av klyftorna under våra år samtidigt som 85 procent av den brutaliserade människosynen låg under de socialdemokratiska regeringsåren?
Detta var naturligtvis resultatet av de övriga misslyckandena med sysselsättningen, med utanförskapet och med att skapa full sysselsättning. Det är där Socialdemokraterna biter sig fast i en bidragspolitik som inte vunnit väljarnas förtroende, som inte fungerat i verkligheten och som har medfört ökande och växande klyftor.
Det är det misslyckandet som Socialdemokraterna så tydligt bitit sig fast vid, och jag kan bara välkomna det. Vi ska ha en ny debatt i valrörelsen 2014 om arbetslinjen och bidragslinjen. Jag vill tacka Socialdemokraterna för att de så tydligt biter sig fast i sitt eget misslyckande.