Annika Lillemets (MP):
Konflikten i Syrien är komplex. Det är en mycket svår nöt för världssamfundet att knäcka. Hade det funnits en enkel lösning hade den sannolikt redan använts. Men vi är alla överens om att konflikten bara riskerar att förvärras och förlängas genom att man pumpar in mer vapen. Hur Ryssland väljer att agera är avgörande. Ryssland försörjer Asadregimen med vapen och har alltjämt militär närvaro i Syrien i form av en flottbas i Latakia.
Jag undrar om utrikesministern anser att det finns utrymme för ytterligare diplomatiska initiativ från Sverige eller på EU-nivå för att förmå Ryssland att sluta leverera vapen till regimen. Utrikesministern nämnde detta, men finns det ytterligare möjligheter? Det är väldigt bråttom att hejda den kapprustning som flera har talat om här. Världen har för mycket vapen, och freden är underfinansierad, sade FN:s generalsekreterare Ban Ki Moon 2012.
Det är bra att Sverige är och förblir en betydande givare av humanitärt bistånd. Men lidandet i Syrien är enormt, liksom hjälpbehovet. FN har nyligen vädjat om ytterligare rekordstora summor för att hjälpa drygt tio miljoner människor i nöd. Det är hälften av Syriens befolkning. Det handlar om att förse folk med mat, medicin och tak över huvudet.
Syriens grannländer får ta emot enorma mängder flyktingar och ställs inför gigantiska utmaningar och påfrestningar. Det är bra att utrikesministern i svaret säger: "Vi står redo att göra mer och värderar ständigt vilka olika möjligheter och kanaler som står till buds."
Javisst, vi måste alla fråga oss om det finns fler sätt att hjälpa dem som är i akut nöd i detta extrema läge, utöver det självklara att öka vårt bidrag till humanitärt bistånd via de gängse kanalerna: hjälporganisationerna och FN. Låt mig ge ett exempel!
I Turkiet besökte vi sjukhus som tar emot stora mängder skadade och sjuka syrier, vad jag förstår alla som behöver och lyckas ta sig dit. Sjukvårdspersonalen gör ett självuppoffrande och ovärderligt arbete. Naturligtvis sätter detta stor press på den turkiska sjukvården.
Skulle Sverige, eller varför inte EU, kunna erbjuda Turkiet konkret hjälp i form av förstärkning med personal på turkiska sjukhus i gränstrakterna? Skulle Sverige även exempelvis kunna göra sådant som att erbjuda berörda grannländer direkt praktisk hjälp med att snabbt bygga fler flyktingläger, så att fler flyktingar snabbare kan sätta sig i säkerhet genom att helt enkelt lämna Syrien?
Det frågar jag mig efter att ha besökt flyktinglägret Bab al-Salam på den syriska sidan av gränsen. I april levde där fler än 12 000 människor, varav majoriteten barn, under mycket svåra förhållanden. Säkert är det ännu fler nu. Därtill lever de i ständig livsfara, då de riskerar att beskjutas av Asadregimen. En annan fråga som jag ställer mig efter att ha besökt de här trakterna gäller så kallad cross-border access .
Valerie Amos, FN:s undergeneralsekreterare för humanitär hjälp, har uppmanat säkerhetsrådet att fatta beslut om att underlätta cross-border access , det vill säga att tillåta biståndsorganisationer att komma in i Syrien för att nå nödställda utan att först behöva ett godkännande från den syriska regeringen i Damaskus. Är detta något som utrikesministern uppmärksammat och kanske rent av drivit på för att få till stånd?