KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Det är ingen tvekan om att det här är ganska krångligt. Jag törs också erkänna att jag tycker att det är rätt krångligt. Det är självklart så att straffrätten är riksdagens grundläggande ansvar. Jag tycker naturligtvis att man ska vara försiktig när det gäller straffrätten. Vi har en diskussion om tolkningen med anledning av miljödomarna. Domstolen har kommit fram till att det i vissa frågor kan finnas skäl.
Unionens övergripande ambitioner när det gäller miljömål går utöver. Man kan ändå fatta en del beslut som går lite utöver det man normalt anser vara en nationell fråga. Frågan är om det kommer att gälla framgent. Jag tror att man ska säga att den här osäkerheten finns. Det handlar fortfarande om en tolkning av detta.
Jag tycker dock att det kan vara rimligt - det är väl därför som riksdagen har sagt ja till Lissabonfördraget - att vi i vissa frågor erkänner att vi är tvingade och att det finns goda skäl att vi närmar oss varandra. Det handlar då om mininivåer. Det finns anledning att följa med i den analys som görs i den frågan. Där har riksdagen redan i någon mening fattat beslut.
Som jag sade i mitt svar händer det just nu ingenting när det gäller Ipred 2. Det har inte hänt något eftersom man har varit oklar över hur läget ser ut och hur man nationellt arbetar med dessa frågor som är oerhört komplicerade. Jag vill inte föregå den kartläggningen.
Det är ändå rätt viktigt att veta hur det ser ut i de olika medlemsstaterna och hur kommissionen och andra analyserar detta innan man bestämmer sig för vad man tycker. Det är ingen tvekan om att det fanns saker att ifrågasätta i det som diskuterades tidigare. Jag delar uppfattningen att det finns en del frågetecken att fundera seriöst över.
Jag tror att Lissabonfördraget påverkar; det är ingen tvekan om det. Det visste vi redan när vi tog beslutet. I övrigt agerar Sverige naturligtvis först efter att ha samtalat med riksdagen och EU-nämnden och när vi har det underlag som krävs för att vi ska veta vad vi ska ta ställning till.
Beatrice Ask (M):
Det handlar ju inte bara om fildelning och ny teknik, utan det handlar också om förfalskade läkemedel och flygplansdekaler och allt vad det kan vara. Det är ett ganska brett område vilket komplicerar det hela. Kommissionens ursprungliga förslag till Ipred 2 kom redan 2005.
Det reviderades och sedan blev det en diskussion där medlemsstaterna inte tycker att det riktigt stämmer. Diskussionen har sedan legat nere. Jag antar att kommissionen inte bara vilar utan funderar något över de synpunkter som har kommit. Mycket talar för det eftersom man samlar in kunskaper om vad medlemsstaterna tycker och tänker om detta. Jag tycker att det är rimligt.
Det är inte att sitta och vänta och göra ingenting. Det är uppenbart att man behöver det arbetet. Frågan gäller om man kan acceptera överstatlighet i någon mening och hur det ser ut. Det finns skäl att säga att vi redan i dag accepterar att det sker i en del frågor. Inom den första pelaren är det så när det gäller inre marknaden och annat.
Det är klart att vi får motsvarande bestämmelser här. Vi har också en harmonisering när det gäller människohandel, terrorism och en del sådana frågor.
Analysen av miljödomen behöver göras och jag tror att det ligger en poäng i att försöka få en tydligare definition också i EU-arbetet av när man använder sig av harmonisering eller den typen av beslut.
Det vore olyckligt om vi fick ett gasa-bromsa-system med hjälp av nödbromsen i en framtida EU-utveckling. Det är väl bra om man resonerar igenom hur riktlinjerna ska se ut. När det gäller Ipred 2 har jag inte några konkreta svar i dag eftersom jag faktiskt förväntar mig att vi ska få lite mer besked och underlag innan vi tar ställning.
Beatrice Ask (M):
Hur ska vi få ut den här debatten och öka förståelsen för arbetet med straffrätt också på detta område? Vi har alla naturligtvis ett ansvar, och vi befinner oss faktiskt i riksdagen. I någon mening får frågan därmed en viss uppmärksamhet. För att kunna tala med människor om dessa frågeställningar är det ändå bra att samla in kunskap om hur det ser ut och hur man resonerar.
Skälet till att man just nu inte agerar på EU-nivå är att det inte pågår förhandlingar. Det brukar underlätta om man kan vara någorlunda konkret i diskussionerna. Avslutningsvis vill jag säga att jag aldrig skulle stå i talarstolen och säga att jag inte vill ha någon debatt om Ipred. Jag har den kanske ovanliga inställningen att jag tycker att debatterna är bra även när de är svåra.
Detta område, liksom diskussionen, är komplicerat och svårgenomträngligt där vi tvingas bryta ny mark. Det får vi inte vara rädda för. Däremot hoppas jag att vi ska kunna få en saklig diskussion. Då behöver vi också lite mer av det underlag som jag utgår från att vi kommer att få. Annars kommer ingenting att hända.
Andra parlament är minst lika frågande som vi är, och det finns ingen kö av ministrar som kräver att någonting nu måste hända omedelbart. Tvärtom är de mycket problematiserande. Jag vill se vad som kommer ut av den processen.
Beatrice Ask (M):
Egon Frid har frågat statsrådet Mats Odell om han är beredd att ta initiativ till att stärka lagstiftningen så att dels oseriösa fastighetsägare inte kan köpa ytterligare fastigheter, dels misskötta fastigheter effektivare kan tvångsförvaltas. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Lagen om förvärv av hyresfastighet med mera, förvärvslagen, har till syfte att hålla olämpliga fastighetsägare borta från hyresmarknaden och att förhindra spekulation i hyresfastigheter.
Enligt förvärvslagen ska förvärv av hyresfastigheter anmälas till den kommun där fastigheten finns. Om kommunen anser att förvärvarens lämplighet som ägare och förvaltare av fastigheten bör prövas närmare, ska den anmäla detta till hyresnämnden. Nämnden prövar därefter om förvärvaren ska få tillstånd till förvärvet. Det är således bara om kommunen agerar för att få till stånd en granskning som förvärvet prövas. Tillämpningen av lagen varierar avsevärt mellan kommunerna.
Bostadsförvaltningslagen kan sägas vara ett komplement till förvärvslagen genom att den medger ingripande mot en fastighetsägare som missköter sina fastigheter. Enligt lagen får hyresnämnd besluta att en fastighet ska förvaltas av någon annan än fastighetsägaren själv, om han eller hon inte förvaltar fastigheten på ett sätt som är godtagbart för de boende.
Som Egon Frid är inne på har under de senaste åren flera fall av oseriös hyresförvaltning uppmärksammats i massmedierna. Det har bland annat kommit fram att hyresgäster i några fall har tvingats att under lång tid leva under förhållanden som inte är godtagbara.
Det är inte säkert att förvärvslagen och bostadsförvaltningslagen på ett effektivt sätt förhindrar att personer som är mindre lämpliga som innehavare av hyresfastigheter förvärvar och förvaltar sådana fastigheter. Samtidigt har förvärvsprövningen kritiserats för att vara omständlig och tidskrävande.
Regeringen gav därför under år 2007 en särskild utredning, Utredningen om förvärv och förvaltning av hyresfastighet, i uppdrag att se över lagstiftningen på området. Utredningen, som redovisade sitt uppdrag i augusti 2008, föreslår att förvärvslagen ska upphävas eftersom den anses sakna tillräcklig effektivitet och verkan.
Utredningen föreslår samtidigt att bostadsförvaltningslagen ska skärpas så att det blir lättare än i dag att åstadkomma beslut om särskild förvaltning. Åtgärderna syftar till att förbättra för hyresgästerna och ge dem möjlighet att lättare bli av med fastighetsägare som inte förmår förvalta fastigheten på ett godtagbart sätt. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Avsikten är att regeringen ska ta ställning till förslagen senare under året.
Beatrice Ask (M):
Det är kanske en överraskning, men jag är faktiskt, Egon Frid, ansvarig för den här lagstiftningen, så det är ingen annan minister som borde diskutera den. Möjligen har jag synts för dåligt i de frågorna eftersom det är en sådan överraskning, men det är alltså på nämnda sätt. Bakgrunden till den utredning som är gjord är att vi har ansett att det finns bekymmer på det här området, vilket har speglats i medierna.
Vi har sett oseriösa fastighetsägare som inte har uppfyllt rimliga krav, så det fanns anledning att titta på det. Det som dyker upp i den utredning som gjorts och det man där pekar på är att förvärvslagstiftningen är ineffektiv. Man menar att den uppenbarligen inte har lyckats förhindra folk som inte begriper sig på, eller som inte är seriösa nog, att sköta fastigheter på ett bra sätt.
Det är uppfattningen i utredningen, som varit ute på remiss och så vidare. I stället bör man, menar utredaren, öka möjligheterna till förvaltningsåläggande - alltså ställa krav på att det nu måste tas itu med problemen, alternativt att man lägger över på en tvångsförvaltning.
Jag vill inte föregå det arbete som pågår i regeringen - under året kommer vi att lägga fram förslag på området - men jag måste säga att min utgångspunkt inte är att slå vakt om den ena eller den andra lagen, utan jag vill att det ska fungera. Tänk om det vore så enkelt att vi liksom kunde förutsäga att Nisse Larsson är bra men att Olle Persson är dålig som förvaltare, eller att Lisa Nilsson är si och den och den är så.
Det fungerar dock inte - det där har inte riktigt fungerat. I stället har vi fått några fastighetsägare som sitter kvar med sina fastigheter och notoriskt missköter dessa. För lite händer, delvis beroende på att det är lite variation i hur aktiva kommunerna är i sådana här frågor där kommunerna kan påverka det som händer. Då måste vi kanske hjälpas åt och se till att kommunerna lite mer är på banan där de inte är det.
Vi måste kanske också fundera på om det ligger något i det utredaren säger: att man måste ha lite större möjligheter att ingripa och ställa krav på anständig skötsel och förvaltning av fastigheter. Jag lutar väl åt att det som utredaren säger inte låter helt fel. Men i fråga om detaljerna har jag, som sagt, ännu inte tagit ställning. Jag tror att det är den vägen man ska gå.
Från hyresgästens synpunkt är en ineffektiv lagstiftning där vi liksom låtsas att vi förhindrar oseriösa förvaltare att komma till inte mycket värd. Däremot är det oerhört angeläget att någonting händer. Man blir ju mörkrädd när man läser en del av reportagen.
Det var ju några reportage för ett tag sedan om att människor under en lång tid har fått bo i ren misär därför att någon inte sköter fastigheterna i fråga. Jag kräver att kommunerna, som har ett ansvar på området, är alerta och också att det finns lagstiftningsverktyg för att faktiskt göra någonting så att man får ordning på dem som har misskött sig och så att det går någorlunda snabbt. Där finns det mer att göra. Det här är alltså mina svar på frågor som interpellanten har ställt.
Beatrice Ask (M):
Utredningens förslag när det gäller att skärpa detta med förvaltningsåläggande och annat handlar om att man ska kunna ställa krav även när bristerna är av mindre allvarligt slag - jämfört med vad som i dag gäller. Man höjer alltså ribban, vilket väl är väldigt bra. När det gäller arbetet med utredningsförslaget generellt kan jag säga att det är lite blandat vad gäller remissutfallet.
Det kan vara spännande att veta att hyresnämnderna i Stockholm och Malmö, Fastighetsägarna och Föreningen Stockholms fastighetsförvaltare har tillstyrkt förslaget om att avskaffa förvärvslagen. De tycker att det är riktigt. Hyresgästföreningen däremot och de tre stora kommunerna har avstyrkt förslaget. Men de flesta är positiva till ändringar i bostadsförvaltningslagen.
De här sakerna ska lite grann vägas mot varandra. Vad jag kan se är att hyresnämnderna oftast prövar de kniviga frågorna och har en väldigt god erfarenhet av problematiken. Det är viktigt. Samtidigt har jag naturligtvis en stor respekt också för fullmäktigeförsamlingar och andra. Det är lite spännande att se var vi hamnar. Det är en majoritet som tycker att skärpningar ska göras.
Då handlar det om att kunna ingripa och ställa krav betydligt tidigare och när bekymren är betydligt mindre än de i dag behöver vara för att man ska kunna ingripa mot en oseriös fastighetsförvaltare. Vi planerar för en proposition under det här året. I just det papper jag har här står det att det blir under hösten, så i vår blir det nog inte - det är väl lika bra att också jag preciserar mig.
Beatrice Ask (M):
Vi kan diskutera det här länge. Jag skulle vilja förtydliga och säga att jag hade rätt när det gäller Malmö. Hyresnämnden i Malmö tycker en sak, och Malmö stad tycker en annan. Det är lite intressant. Det är en blandad kompott bland remissvaren. Därför är analysen av remissvaren särskilt viktig.
Utredarens huvudsyfte är att förbättra för hyresgästerna och ge dem möjlighet att lättare bli av med fastighetsägare som inte förvaltar fastigheten på ett bra sätt. Då har man tittat på hur förvärvslagen och reglerna för förvaltning fungerar. Vi får lite olika svar på det hela.
Att vi behöver öka möjligheterna att ingripa och vidta åtgärder tycks de flesta vara överens om. Vi får säkert anledning att återkomma till de här frågorna, som är väldigt viktiga.
Beatrice Ask (M):
Krister Örnfjäder har frågat mig vilka åtgärder jag avser att genomföra, både ur ett kortsiktigt perspektiv och ur ett långsiktigt perspektiv, för att förhindra butiksrån. Butiksrån är ett allvarligt brott med stora skadeverkningar för dem som drabbas. Förutom ekonomiska förluster är det relativt vanligt att brottsoffret lider både fysiska och psykiska skador till följd av rån.
I ett svar på en fråga från interpellanten i juli 2008 konstaterade jag att en viktig åtgärd för att bekämpa denna typ av brottslighet är regeringens stora satsning för att öka antalet poliser, särskilt då en stor del av dessa brott begås av ungdomar. För att kunna ingripa mot och förebygga kriminalitet bland ungdomar är det viktigt att polisen blir tillgänglig och synlig där ungdomar vistas.
En större andel än i dag av poliserna ska arbeta i yttre tjänst och vara närvarande på tider och platser där de bäst behövs. På dessa områden har viktiga steg tagits. En kraftig ökning av antalet poliser pågår med målet att det 2010 ska finnas 20 000 poliser. Fler poliser arbetar i yttre tjänst och är närvarande på tider och platser där de bäst behövs.
Samverkan mellan polisen, kommuner och övriga delar av samhället byggs successivt ut. Under våren kommer regeringen också att fördjupa arbetet med hur vi bäst motverkar ungdomars brottslighet. Vad gäller allvarliga våldsbrott anser regeringen att det finns skäl för skärpta straff. Straffnivåutredningen föreslog i sitt slutbetänkande i höstas att straffen för sådana brott ska skärpas.
Vid straffmätningen ska det särskilt beaktas om gärningen har inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person. Utredningen föreslog dessutom att större hänsyn ska tas till om det finns försvårande eller förmildrande omständigheter. Förslagen är på remiss och kommer därefter att beredas inom Regeringskansliet.
Beatrice Ask (M):
Först kan jag hålla med om att det delvis är samma svar, för fler poliser och synliga poliser är viktigt. Det kommer faktiskt nya poliser kontinuerligt. Vi måste också titta på straffen. Det finns ändå en del som är delvis nytt i svaret och som jag gärna lägger ned mer kraft på. Bland annat funderar vi mycket över vad vi ska göra för att förstärka insatserna mot ungdomsrånen.
Av Brås statistik framgår att ungefär 42 procent av dem som är misstänkta för butiksrån är 15-20 år - 42 procent! Ytterligare 23 procent är 21-24 år. Det är alltså väldigt unga förövare. Precis som Dan Nilsson pekar på går man gärna på butiker där det är någon som arbetar ensam och vid vissa tidpunkter.
Det är ganska små summor eller värden som man kommer åt, men man ställer ju till väldigt stor skada. Det finns många skäl att fundera över vad man kan göra för att åstadkomma förbättringar. Det är klart att den här typen av rån är enklare att utföra än bankrån och annat. Det är också en annan kategori förövare i väldigt stor utsträckning.
En rapport som jag tror att Handelsanställdas förbund har gjort speglar problematiken. Den pekar på att trots att vi i arbetsmiljölagen har regler som säger att man kontinuerligt ska få säkerhetsutbildning har inte alla fått det den senaste tiden.
Det visade sig att under de senaste tre åren hade varannan Handelsmedlem inte alls fått någon säkerhetsutbildning, och det är lite bekymmersamt. Det finns en del sådana här saker att fundera över också inom branschen. Här tror jag att det är otroligt viktigt med en samverkan med polisen, att man pratar med varandra för att se hur man kan komplettera insatserna.
Handelsanställdas förbund har också tagit fram ett 13-punktsprogram - jag ska inte dra det här - med olika saker som man kan göra i butiker och annat för att stärka säkerheten men också för att underlätta polisens arbete och möjligheter att utreda och så småningom lagföra dem som ägnar sig åt den här typen av rån. När det gäller ungdomssidan har vi också aviserat en del åtgärder.
Vi vill att brott som begås av väldigt unga utreds, för det är ofta en trappa där man kommer in på den här typen av rån ganska snabbt. Som sagt behöver vi samla ihop ett större paket. Vi driver på rätt mycket för att se till att polisen har överenskommelser med alla kommuner för att se hur helheten ser ut.
Det är framför allt ska jag dock säga storstadsregionerna som har den stora andelen butiksrånen. Hur det ser ut i olika stadsdelscentrum och liknande är oerhört centralt. Här måste kommun, polis och andra samverka. Det gäller i synnerhet där man har väldigt många ungdomar. Vi ser över lagen om allmän kameraövervakning, vilket är oerhört viktigt för tryggheten och säkerheten i butikerna.
Jag kommer också att tillsätta en utredning för att se över vissa frågor som rör vapenlagstiftningen, för det är så, som också sades här, att rånarna ofta har vapen. Ibland är de riktiga och ibland inte. Men det är klart att vi måste se till att begränsa vapenanvändningen och tydliggöra det ansvar man har om man på det här sättet använder vapen för att hota människor.
Beatrice Ask (M):
Ja, om det blir en handlingsplan eller vad vi ska kalla det vet jag inte, men jag hoppas att vi ska kunna samla ihop det här. Vi behöver ta ett häv när det gäller ungdomsproblematiken, därför att rekryteringen in till kriminalitet får sådana följder i ett längre perspektiv, och den är allvarlig nog som den är. Det här är ett område där jag tror att vi kan göra mer. Vi kommer att lägga fram en del förslag i vår, men jag tror att vi får jobba lite extra med det.
Det gäller inte minst den analys man kan göra av vilka förövarna av butiksrån och annat är. Den talar för att man faktiskt får ställa sig några frågor här om hur de här ungdomarna mår, var de befinner sig och varför det blir som det blir, så att man kan arbeta på rätt sätt. Det finns en del att göra här. Jag satt och funderade länge på var någonstans, du, Krister Örnfjäder hör hemma. Jag är så glad att du sade Kalmar, för annars visste jag inte vad jag skulle svara.
Kalmar är ju inte sämre än många andra ställen, höll jag på att säga, och inte bättre heller, dessvärre. Men jag var som sagt där nyligen. Vi invigde ett nytt polishus och ett bättre samarbete med åklagarna, vilket är nog så viktigt när det gäller ungdomskriminella. Ett bra samarbete kan skynda på hanteringsprocesserna och göra att man jobbar mer målinriktat.
Jag tror att det kan vara en riktigt bra utgångspunkt för utvecklingen av polisarbetet i Kalmar. Sedan hade jag en särskild sittning med en grupp ungdomspoliser som man har i Kalmar. Det man såg var väl styckevis och delt, kan man säga, men det är ändå bra att polisen i Kalmar har en grupp poliser som arbetar specialinriktat för att se ungdomsproblematiken och arbeta med den.
Jag tror nog inte att de kommer att låta vare sig länspolismästaren eller någon annan ha det särskilt lugnt, för de var både engagerade och medvetna om betydelsen av sitt arbete. Där har jag alltså gott hopp, och jag tror att det bådar gott också framöver.
Beatrice Ask (M):
Thomas Bodström har frågat mig om jag inom kort avser att se över polisens organisation. Frågan är ställd mot bakgrund av polisens resursanvändning och arbetet mot den organiserade brottsligheten. Regeringens övergripande mål är att öka tryggheten i Sverige. Därför genomförs nu den största satsningen någonsin på polisen. Under 2007 och 2008 har polisen tillförts en sammanlagd varaktig anslagsökning om ca 1,3 miljarder kronor.
Den resursförstärkningen möjliggör en kraftig ökning av antalet poliser med målet att det 2010 ska finnas 20 000 poliser. Regeringen ställer samtidigt höga krav på en förbättrad resultatutveckling inom polisen vilket kräver att polisen måste fokusera på att effektivisera och frigöra resurser till kärnverksamheten. Jag har därför tagit initiativ till en effektivitetsöversyn av polisen. Arbetet bedrivs i samarbete mellan Justitiedepartementet och Finansdepartementet.
Vi vill försäkra oss om att de pengar regeringen har tillfört rättsväsendets myndigheter används effektivt. Regeringens mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten är en historiskt stor satsning för att vi med kraft och uthållighet ska kunna bekämpa de kriminella grupperingar som utnyttjar och skadar vårt öppna samhälle. Mobiliseringen utgår från det arbete som bedrivs i dag och med en tydlig lokal förankring.
Det handlar om att använda de resurser och den kompetens som redan finns effektivt och bygga nytt enbart där det behövs. Detta var en riktig utgångspunkt då mobiliseringen inleddes och är så också i dag. Omorganisationer tar stora resurser i anspråk, tid och kraft som tas från det egentliga polisarbetet. Organisationsförändringar måste därför vara genomtänkta och genomföras med ett tydligt syfte.
Alliansregeringen lovade inför valet att fokus den här mandatperioden skulle ligga på polisens verksamhet och inte på att förändra organisationen för svensk polis .
Beatrice Ask (M):
Jag tror säkert att Thomas Bodström och Socialdemokraterna kommer att skicka ut både den ena och den andra pamfletten för att svartmåla svensk polis. Bilden av att svensk polis skulle sitta i interna möten och diskutera sina interna organisationsbekymmer och budget är faktiskt direkt lögnaktig. Polisen är bra mycket mer aktiv än så. Framför allt är det väldigt många poliser som arbetar med verksamheter ute bland medborgarna. Det är fler än när du var justitieminister, och det är jag stolt över.
Jag är glad över att vi har en medveten inriktning på att fler poliser ska anställas och att fler ska arbeta ute. Jag är också stolt över att vi kommer att ha fler civilanställda i slutet av det här året om prognoserna slår rätt än vad det var när du lämnade skutan. Jag tycker också att det är väldigt viktigt med ekonomin och budgetfrågorna. Men jag har till skillnad från dig ett stöd från statsministern i fråga om huvudinriktningen.
Vi är helt överens, statsministern och jag och hela regeringen, om ambitionshöjningen vad gäller hur många poliser vi ska ha i den svenska polisorganisationen. Vi har också helt klart för oss att poliserna ska ha både lön och möjlighet att arbeta på ett bra sätt. Vi gör en genomlysning av effektiviteten i organisationen, som tyvärr inte gjordes under tidigare regeringar. Jag tror att det är nödvändigt.
Sedan får vi återkomma och se vad vi behöver rätta till. Däremot, och det var det interpellationen handlar om, är inte vår huvudprioritering, som tydligen är den socialdemokratiska, att sätta i gång en utredning och en organisationsöversyn. Våra verksamheter förändras och utvecklas successivt, det gör också polisens. Det växer underifrån olika typer av strukturer och samarbeten. Det tycker jag är bra, men vi kommer inte att ägna kraft åt interna möten så länge jag är minister.
Vi ska ägna oss åt att faktiskt bekämpa den brottslighet som gör att många människor just nu är rädda för att gå ut, är rädda för vad som händer deras barn. Där finns det mycket kvar att göra. Då behövs de 20 000 poliserna.