Niclas Malmberg (MP):
Finska är ett nationellt minoritetsspråk som vi också får använda. Optimistiskt lagd som jag är hade jag redan före den tragiska dagen, den 3 december, förberett ett kulturanförande som jag hade tänkt hålla för drygt en vecka sedan. Jag hade tänkt tala om många stora reformer som fanns i regeringens budgetproposition. Jag hade tänkt tala om likvärdig musik- och kulturskola i hela landet och hur vi skulle stärka förutsättningarna för barn och unga i alla Sveriges kommuner att kunna ta del av musik- och kulturskolan.
Till det tänkte jag koppla en stärkt satsning på Skapande skola med 25 miljarder kronor. Jag hade tänkt beskriva vikten av fri entré till statliga museer och hur vi skulle satsa på kultur i miljonprogramsområden. Jag hade tänkt tala om 1 500 nya platser på folkhögskolorna och en nationell biblioteksstrategi. Jag hade tänkt tala om hur vi skulle kunna öka förutsättningarna för barns och ungas läsande, inte minst med hjälp av e-böcker.
Men allt det här var reformer som gick i papperskorgen när Sverigedemokraterna och Alliansen gjorde gemensam sak och sänkte utgiftsområdets anslag med nästan 366 miljoner kronor - 1 miljon per dag, som Gunilla Carlsson nyss sa. Att Alliansen skulle säga nej till regeringens förslag till nya reformer var väl ganska väntat.
Men att man därutöver gör ytterligare nedskärningar var mer oväntat. Efter åtta år av kulturpolitisk stiltje lägger Alliansen alltså nu om kurs. Nu är det nedskärningspolitik som gäller. I stället för en positiv debatt med tal om möjligheter, nya reformer och utveckling av Kultursverige blir det i dag en debatt om konsekvenserna av de nedskärningar som Alliansen och Sverigedemokraterna nu gemensamt gör inom kultursektorn.
Det är flera områden där man gör dramatiska nedskärningar. Taltidningarna är ett område. 5,9 miljoner kronor ska bort där. Taltidningarna är utomordentligt viktiga, inte minst för alla synskadade, som också behöver tillgång till dagstidningar. Varför är inte det prioriterat i Sverigedemokraternas och Alliansens Sverige? Kulturtidskrifterna är naturligtvis ett annat område. Gunilla Carlsson lyfte fram det. 15 miljoner kronor ska bort.
Vi vet att anslaget i år har varit ungefär 20 miljoner till sammantaget 91 kulturtidskrifter. 75 procent av anslaget ska alltså bort omedelbart. Det var en stor manifestation i går där företrädare för många av kulturtidskrifterna protesterade utanför riksdagen för att visa på vad den här nedskärningen får för konsekvenser. Mitt budskap till dem var då: Försök hålla ut! Vi har ett extra val den 22 mars.
Får vi då en rödgrön majoritet kommer vi naturligtvis att återställa stödet. Om ni kan fortsätta er utgivning ett halvår kommer pengarna att vara räddade sedan, om de rödgröna vinner valet. Men det besvärliga besked jag fick var att de inte kan hålla ut ett halvår. De ekonomiska resurser dessa tidskrifter har är i många fall så knappa att nedläggningarna sker redan i januari. Man klarar inte utgivning ens ett halvår framöver. Scenkonsten är ett annat område där Alliansen vill göra nedskärningar.
6 miljoner kronor ska bort, vilket i stor utsträckning kommer att drabba Riksteatern. I Alliansens valmanifest står det att kulturen ska vara tillgänglig i hela landet. Gäller inte det teatern? Snart kommer Per Bill upp i talarstolen. Jag tror att vi då kommer att få höra argumentation om att Alliansen å sin sida har en skattepolitik som skulle gynna kultursektorn genom lägre arbetsgivaravgifter för ungdomar.
Men då ska vi komma ihåg att Per Bill räknar även restaurang- och hotellbranschen till kultursektorn. Det är där de stora skatterabatterna finns. På vilket sätt har kulturtidskrifterna, taltidningarna eller scenkonsten nytta av skatterabatter för restaurang- och hotellbranschen? Det får vi inget svar på. Jag tror att Per Bill också kommer att tala om att Alliansen för sin del prioriterar barn och unga. Vi håller alla med; det är en prioritering som är viktig från alla håll.
Men på vilket sätt prioriterar Alliansen barn- och ungdomspolitik när man inte vill gå vidare med stärkta möjligheter för musik- och kulturskolan och dessutom lägger anslaget till Skapande skola 25 miljoner kronor lägre än vad vi gör från rödgrönt håll? Kulturpolitiken är sällan det hetaste politikområdet inför ett val. Valrörelsen brukar sällan handla om kulturpolitik, eftersom skillnaderna ofta upplevs som väldigt små från mediernas håll.
I dramaturgins intresse vill man blåsa upp områden där det finns stora skillnader. Men i den här valrörelsen finns det stora skillnader inom kulturpolitiken. Å ena sidan har vi de rödgröna partierna, som vill göra många reformer för att stärka kulturlivet. Å andra sidan har vi allianspartierna, som vill göra nedskärningar på befintlig verksamhet. Men än är det inte för sent. Lyssna på vår kritik! Det går att återföra betänkandet till kulturutskottet.
Det går att göra justeringar, så att de värsta avarterna av de nedskärningar ni föreslår inte blir av. Lyssna på vår kritik! Återför hela betänkandet till kulturutskottet! Avslutningsvis vill jag kommentera Sverigedemokraternas anförande från samma synvinkel som Gunilla Carlsson.
Om ett parti ska kunna vara trovärdigt måste man agera i enlighet med det man säger. Det går inte att å ena sidan lova mer pengar till ett utgiftsområde och å andra sidan rösta för lägre resurser. Tyvärr, Aron Emilsson, var hela ditt anförande inget annat än falsk marknadsföring. Du vilseleder väljarna.
Hur ska väljarna kunna göra rationella och initierade val om politiker säger en sak men agerar på ett annat sätt? Alliansen och Sverigedemokraterna har gemensamt skurit ned anslaget till kulturområdet med 366 miljoner kronor. Det du borde ha gjort i ditt anförande var att kommentera varför ni gör de nedskärningarna och inte låtsas som att ni har en annan politik. Er politik är nedskärningar på kulturområdet, inget annat.