KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna Ekström (S):
Jag vill börja med att tacka Kristina Axén Olin för frågan. Detta är en viktig sak. Det är en av de riktigt viktiga sakerna i svensk skola i dag. Vi ser också när vi till exempel tittar på den stora undersökningen Talis att den svenska skolan karakteriseras av att rektorer ofta byter skola och stannar ganska kort tid på sina skolor. Vi ser också, vilket är positivt, att den svenska skolan karakteriseras av en god befattningsutbildning.
Där har vi en fördel jämfört med andra länder. De täta rektorsbytena är dock ett stort problem. Kristina Axén Olin har helt rätt i detta, men den viktiga frågan man måste ställa sig är: Var hanterar vi bäst de täta rektorsbytena? Naturligtvis har staten, regeringen och riksdagen ett ansvar. Det är vi som ser till att det finns en lagstiftning som håller ihop och styrkedjor som funkar.
I vårt svenska skolsystem ligger dock ansvaret för resultat och kvalitet på den så kallade huvudmannen, och jag håller verkligen med dem som säger att det finns ett viktigt ansvar för huvudmannen att följa upp täta rektorsbyten och säkra att rektorerna får de förutsättningar som de behöver för att kunna stanna på sina skolor.
En viktig iakttagelse, fru talman, är att när Skolverket har gjort insatser på skolor med låga resultat - jag tänker på den gamla satsningen med tio skolor och den nya satsningen Samverkan för bästa skola - är täta rektorsbyten en återkommande iakttagelse. Det är också en viktig del av det utvecklingsarbete som Skolverket arbetar med tillsammans med dessa skolor och huvudmän.
Det här borde vara självklart, fru talman: Forskningen är tydlig med att goda skolresultat har ett samband med att rektorer stannar på sina platser. Fru talman! Kristina Axén Olin kritiserade mig för att jag inte svarade på frågan. Mitt svar på frågan är att vi måste göra många saker samtidigt.
Från regeringens sida arbetar vi nu med det professionsprogram som är efterfrågat av våra skolledare och som har fått ett väldigt starkt stöd efter det att Björn Åstrands utredning har varit ute på remiss. Det gör vi tillsammans med Centerpartiet och Liberalerna, men vi gör det också tillsammans med rektorerna själva genom deras organisationer. Det är ett viktigt arbete.
Ska vi ha ett rektorsyrke där rektorerna stannar kvar på sina jobb, trivs och får den kraft och de förutsättningar de behöver för att kunna utveckla arbetet på sina skolor så att barn och elever lär sig tillräckligt mycket, ja, då måste vi se till att professionsutvecklingen funkar och att det finns en vettig och ändamålsenlig kompetensutveckling och fortbildning för rektorer och, fru talman, även en progression för rektorer.
Den rektor som kliver in på rektorsexpeditionen ganska ung och den rektor som kliver ut färdig för pension har ju helt olika förutsättningar att ta på sig ansvar. Fru talman!
Med det arbete som vi nu gör med professionsprogram, satsningar på rektorsutbildning och fortbildning för rektorer och huvudmän som tar det ansvar som de har i vårt skolsystem ser jag goda förutsättningar för att vi tillsammans ska kunna fortsätta att stärka rektorsyrket. Det behöver svensk skola, och det behöver svenska elever.
Anna Ekström (S):
Vi är helt överens om att täta rektorsbyten är ett problem i svensk skola. Vi ser det tydligt i de internationella undersökningarna. Vi ser det också tydligt i den nordiska djupdykning som gjordes i de stora Talisstudierna för några år sedan. Vi sticker ut också i ett nordiskt perspektiv. Vi har rektorer som stannar ganska kort tid på skolorna. Våra rektorer har också ganska små skolenheter jämfört med hur det ser ut i många andra länder.
Jag har absolut ingenting emot den typ av analyser som Kristina Axén Olin efterlyser, även om jag inte är 100 procent säker på att just ett uppdrag till Skolverket är vägen man ska gå för att nå dit. Det är dock klart att vi måste lyssna till rektorerna för att kunna se till att deras förutsättningar att inte bara göra ett gott jobb utan också stanna på skolorna blir så goda som möjligt. Fru talman!
Så här i juletid vill jag komma med ett julklappstips till alla som är intresserade av rektorer och rektorers förutsättningar. Jag kommer i hastigheten inte ihåg titeln, men det är alltså en ruggigt intressant bok av Maria Jarl med flera som handlar om vad det är som karakteriserar skolor med uthålligt goda resultat och också vad som karakteriserar skolor med uthålligt låga resultat.
Det som man kommer fram till förenar skolor med uthålligt höga resultat är att de har en rektor som har stannat länge, som har med sig lärarkåren, som får skolan att samarbeta kring elevernas kunskaper och som ser till att det finns bra kvalitetssystem för att fånga upp de elever som behöver lite extra stöd och, minst lika viktigt, ser till att det extra stödet också ges. Fru talman!
Denna väldigt intressanta forskarrapport som Maria Jarl med flera har skrivit hoppas jag ska ligga under många julgranar den här ganska dystra julen! Att täta rektorsbyten är ett problem är vi helt överens om. Att det krävs ett samarbete och en samverkan mellan den politiska nivån men också myndigheter och inte minst huvudmän tror jag också att vi är överens om.
Jag tror faktiskt att vi är överens om att huvudansvaret för resultat och kvalitet när det gäller rektorns villkor ligger hos huvudmannen.
Anna Ekström (S):
Tack återigen, Kristina Axén Olin, för interpellationen! Det råder ingen tvekan om att rektorerna är viktiga. Det råder heller ingen tvekan om att den som är rektor är satt under hård press. I den förra interpellationsdebatten med Roger Haddad diskuterade vi våld och hot mot befattningshavare i svensk skola.
Det är bara att konstatera att vi också har en ibland väldigt besvärlig arbetsmiljö för rektorer, där föräldrar och andra inte ger rektor det stöd som rektor behöver för att kunna upprätthålla det som är skolans viktiga uppdrag: kunskap och bildning till de elever som går där och rättvisa och rättssäkra betyg. Det är väldigt bra att rektorerna lyfts, och det är väldigt viktigt att vi ser till att rektorerna har de förutsättningar som de behöver för att kunna göra ett riktigt bra jobb.
Utan rektorns ledarskap får vi inte tillräckligt bra förutsättningar för undervisning i klassrummet. Vi får inte tillräckligt bra förutsättningar för trygghet och studiero för våra elever, och vi får heller inte tillräckligt bra förutsättningar för att eleverna ska lära sig så mycket de kan, vilken skola de än går på. Fru talman! Jag vill avsluta mitt inlägg med att önska Sveriges rektorer en riktigt god jul.
Jag hoppas att rektorerna kan få lite vila och lite lugn och ro efter en otroligt hektisk hösttermin och en väldigt besvärlig vårtermin. Denna önskan om en god jul och ett gott nytt år gäller naturligtvis också Kristina Axén Olin, även om vi ses i nästa interpellationsdebatt!
Anna Ekström (S):
Det är lite intressant att jag gillar utredningar medan Kristina Axén Olin, som säger att hon inte tycker om utredningar, kräver just en utredning på detta område. Min bedömning, herr talman, är att förskolan har ett tydligt definierat uppdrag i den nya läroplan som gäller sedan 2018, och som enligt oss båda två har blivit i huvudsak väl mottagen ute i förskolorna.
Innan vi gör stora förändringar i den bör det utvärderas på vilket sätt den har fungerat och på vilket sätt den eventuellt skulle behöva förbättras.
Jag är, precis som Kristina Axén Olin, fortsatt bekymrad över det som är den svenska förskolans riktigt stora problem, nämligen bristen på utbildad personal, som bland annat leder till en ibland helt ohållbar miljö för barnen och för personalen, åtminstone om man få tro de vittnesbörd som både jag och Kristina Axén Olin får ta del av från dem som jobbar i förskolan.
Jag är däremot väldigt glad över att vi har ett fortsatt högt söktryck till förskollärarutbildningarna. Herr talman! Vi har i åratal diskuterat problemet med att för få söker till våra lärarutbildningar, men just till förskollärarutbildningen har det hela tiden varit ett hyggligt högt söktryck och är det också nu. Jag är glad att vi har kunnat öka antalet platser.
Och kanske mest värmer det mitt hjärta som dotter till en barnskötare att vi har öppnat fler möjligheter för erfarna barnskötare att gå den så kallade VAL-utbildningen för att få en validering och bli förskollärare. I ett tidigare uppdrag var jag chef för Skolverket och ansvarade för att skriva ut legitimationer till förskollärare. Jag noterade då att de äldsta förskollärarna väldigt ofta hade en examen som bestod i att de hade börjat som barnskötare, sedan gått olika kurser och lagt ihop detta till en förskollärarutbildning.
Och jag är fortsatt övertygad om att det, precis som den vanliga förskollärarutbildningen, är ett bra sätt att komma in i yrket och ett sätt att ta vara på den kompetens som finns i förskolan. Jag vill lyfta fram en sak i Lotta Edholms utredning, nämligen de förslag som hon lämnar angående att stärka barnskötaryrket.
Det är ett yrke i förskolan som vi har talat alldeles för lite om och som har stor betydelse både för förskolans pedagogiska uppdrag och för barnens lyckliga barndom. Jag vill, herr talman, också påminna om den stora satsningen Läslyftet och de satsningar som görs på ett språkutvecklande arbetssätt.
Detta är helt nödvändigt i ett läge där den utbildade personalen i så liten utsträckning finns i de förskolor där de behövs allra mest. Ett språkutvecklande arbetssätt där kan betyda väldigt mycket för många barns förutsättningar att lära sig mycket och klara sig bra i det svenska samhället.
Anna Ekström (S):
Den svenska förskolan hör till de delar av vårt samhälle som är mest älskade av föräldrar och av alla oss svenskar. Den svenska förskolan började som ett sätt för oss att se till att mammor kunde börja jobba. En positiv bieffekt, när vi började bygga ut våra förskolor, var att barn och elever fick en lycklig och lärorik barndom. Nu har vi vänt på steken.
Syftet med förskolan är att ge barn och elever en lycklig och lärorik barndom, och en väldigt positiv bieffekt är att mammor och pappor kan gå till jobbet och till utbildningar. Samtidigt är utmaningarna stora i förskolan. Jag nås, precis som många andra, av väldigt mycket vittnesbörd från personalen om hur sliten man är. Inte minst under pandemitiden har förskolan verkligen prövats. Och sällan har det varit så tydligt hur omtyckt och älskad vår förskola är.
Trots det ansträngda läget har förskolan kunnat hålla öppet. I en väldigt besvärlig tid för mammor och pappor som måste jobba i vården, omsorgen och blåljusyrken kan de tryggt gå till jobbet, och barnen får en lugn och trygg punkt i tillvaron. Herr talman!
Jag vill passa på att så här i mitt sista inlägg vända mig till den fantastiska personalen i förskolan som har arbetat otroligt hårt under svåra omständigheter och rikta ett varmt tack till dem för de insatser som har gjorts. Jag tackar också Kristina Axén Olin för en viktig fråga som bör diskuteras mycket.
Anna Ekström (S):
Jag vill tacka för den här fantastiska uppvisningen av kärlek och omtanke om vår ungdomsidrott. Det värmer en utbildningsministers hjärta! Jag har några korta påpekanden. Först och främst: Som regelverket i dag ser ut är syftet med den här typen av idrottsgymnasier som vi diskuterar nu att det ska gå att kombinera en elitsatsning med gymnasiestudier. Det syftet är väldigt viktigt.
Det är viktigt för att ungdomar som vill elitsatsa på sin sport också ska kunna gå gymnasiet och kunna fullgöra sin gymnasieutbildning och för att det ska finnas både praktiska och tilltalande möjligheter för ungdomar att satsa helhjärtat på sin elitidrott.
Men regelverket är skrivet så att det ska handla om en elitsatsning, och bakgrunden till att den här promemorian har tagits fram är de signaler som har kommit inte bara från Skolverket utan också från Sveriges Kommuner och Regioner, Riksidrottsförbundet och en del specialidrottsförbund om att systemet inte har fungerat på ett tillfredsställande sätt.
Det här är inte nya signaler, utan det här är signaler som har kommit under ett antal år. En annan sak som jag verkligen vill påpeka och påminna om är att den svenska skolan har ett uppdrag i sina kursplaner och läroplaner att se till att det finns en möjlighet för alla elever att vara fysiskt aktiva under skoldagen och under skolveckan.
Det är på intet sätt någonting som ska vara förbehållet enbart de elever som går på riksidrottsgymnasium eller dagens NIU eller LIU. Jag vill också påminna om att det på intet sätt finns någon motsättning mellan att man vill ha en breddsatsning på idrott och att man vill ha en elitsatsning.
I min värld sporrar de elitsatsande ungdomarna många ungdomar som satsar på bredden, och förekomsten av en bred idrott är ju själva förutsättningen för att det ska finnas en elit. Får jag påminna om ytterligare en sak som kanske borde vara självklar.
Det är att det vi nu diskuterar inte är en proposition, som jag tror att Alexandra Anstrell felaktigt råkade säga i sin första replik, utan det är en promemoria. Den är utskickad och framtagen inom Utbildningsdepartementet. Vi skickar ut den på remiss av ett enda skäl, och det är att vi vill ha synpunkter. Vi är intresserade av synpunkter på det här förslaget.
Att promemorian har tagits fram i nära samarbete med både Sveriges Kommuner och Regioner och Riksidrottsförbundet borde borga för att det är en promemoria som har ett ganska starkt stöd. Men självklart kommer regeringen att lyssna till och ta till sig de synpunkter som förs fram i remissomgången. Det är, fru talman, själva orsaken till att ha en remissomgång.
En sista sak vill jag påpeka innan jag tackar för ordet den här gången, och det är att Roger Haddad gjorde en poäng av att det vore tokigt att titta på kursplanerna nu när vi precis har ändrat kursplanerna för grundskolan. Jag vill då påminna om att det vi diskuterar här är gymnasieutbildning.
De kursplaner som vi ändrade för bara några månader sedan i nära samarbete mellan regeringen och bland annat Liberalerna var kursplaner som avsåg grundskolan.
Anna Ekström (S):
Än en gång måste jag säga tack för det engagemang som visas för våra idrottande ungdomar. Jag ska bara helt kort påminna om några viktiga utgångspunkter.
Den första utgångspunkten i den promemoria som är utskickad är att vi ska se till att få fler riksidrottsgymnasier, fler gymnasier där vi kan känna oss hundraprocentigt säkra på att eleverna får en elitidrottssatsning i kombination med sin gymnasieutbildning. Det har kommit bort lite i de här frågorna. Men det är en viktig utgångspunkt. I promemorian föreslås många fler platser på riksidrottsgymnasierna.
En annan sak jag vill påminna om i den här debatten, som sjuder av glädje över att ungdomar idrottar, är att det är viktigt att komma ihåg att dagens riksidrottsgymnasier, nationella idrottsutbildningar och lokala idrottsutbildningar inte når hela årskurser. De når en mindre del av ungdomarna.
I det utskickade förslaget står det klart och tydligt att också de ungdomar som inte elitsatsar, de ungdomar som enbart - om det nu skulle vara enbart - vill använda sin idrottstid på gymnasiet till utveckling inom en vald idrott ska få större chanser att göra det.
Personligen tycker jag att det är en viktig sak att en ordentlig och stark satsning på idrott och hälsa inom ramen för gymnasieutbildningen inte bara ska vara förbehållen, som det i dag står i lagtexten, dem som elitsatsar. Det ska också kunna avse utveckling. Fru talman! Sist men inte minst har jag nu här i riksdagens talarstol förklarat lite om skälen till att promemorian är utformad på det sätt den är.
Jag vill säga som det är: Skälet till att man skickar ut saker på remiss är att man vill få in synpunkter. Jag har fått höra ett antal synpunkter här i talarstolen. En del har handlat om elevers möjligheter att utvecklas och röra på sig. Något fler har handlat om kommuners och friskolors möjligheter att marknadsföra och profilera sig.
Men vi är förenade i önskemålet om att de svenska gymnasieeleverna ska ha goda och rika möjligheter att utveckla sig inom en idrott. Jag är övertygad om att vi kommer att hitta bra lösningar som ska leda dit.
Anna Ekström (S):
Alexandra Anstrell frågar mig vilka signaler regeringen vill skicka genom att lämna ut promemorian. En viktig signal är att vi vill ha in synpunkter. Vi vill säkerställa att det finns möjlighet för den stora och breda folkrörelse som idrotten bland annat är att lämna synpunkter och svar på remissen. En annan viktig signal är att vi vill att det ska vara möjligt att förena elitidrottande med att gå en gymnasieutbildning av hög kvalitet.
Vi vill att de som elitsatsar också ska kunna gå på gymnasiet. Ytterligare en signal är att vi gärna ser att specialidrott som ämne utvecklas, också på ett sådant sätt att det kan bidra till att ungdomar utvecklas inom sin idrott och att fler ska få chansen att göra det. Ännu en signal skulle kunna vara att fysisk aktivitet är något som vi vill ha mer, inte mindre, av i den svenska skolan i allmänhet och i den svenska gymnasieskolan. Fru talman!
Jag tackar så mycket för den här debatten. Det är alltid trevligt att debattera om skolan. Det är extra roligt att debattera om ett ämne som engagerar så mycket som gymnasieskolan i kombination med idrott. Jag ser den här debatten som ett uttryck för hur viktig vi tycker att gymnasieskolan är men också hur viktigt det är att kunna förena gymnasieskolan med ett aktivt idrottsintresse.
Jag och regeringen kommer att ta del av de synpunkter som kommer in på remisspromemorian. Jag ser fram emot att sedan fortsätta diskutera denna sak med kammarens ledamöter.
Anna Ekström (S):
Den här gången tog det 40 sekunder innan frågan om den oreglerade invandringen kom upp, men det tog bara tio sekunder för Jörgen Grubb att påstå att jag hade dragit ett klassiskt rasistkort. Herr talman! Jag har inte i något sammanhang anklagat Jörgen Grubb för att uttrycka sig rasistiskt.
Jag har däremot analyserat vilket ordval Jörgen Grubb använder sig av och vilka tankefigurer som återkommer i Jörgen Grubbs förskrivna anföranden. Jag kan bara konstatera att den analysen föranleder Jörgen Grubb att själv ta upp frågan om rasism, och jag överlåter till den som lyssnar på debatten att avgöra vad som försiggår. Återigen används de starka uttrycken.
Den här gången talar Jörgen Grubb om att inflyttning eller närvaro av elever som kommer från en annan ort, en annan del av en stad, tar livet av väl fungerande skolor. Det är ett språkbruk om elever som jag inte kan acceptera.
Jag kan inte acceptera att elever som kommer till en svensk skola skulle ses som hotfulla eller drabbande eller skulle föranleda flykt för andra elever i svensk skola. Jag kan också konstatera att Jörgen Grubb inte ens gör något försök att kvalificera begreppet bussning. Men av det Jörgen Grubb säger kan jag bara dra slutsatsen att det som Jörgen Grubb menar är att bussning är något negativt.
När barn och elever åker buss till sin skola på grund av en sorts antagningssystem är det negativt och drabbande och leder till flykt och till att man tar livet av skolor. Men när barn och elever åker buss till skolan på grund av ett annat antagningssystem är det helt i sin ordning. Herr talman! Det här är allvarliga frågor.
Det finns i Sverige skolor där en stor andel av eleverna hör svenska bara på lektionerna, inte på skolgården. Vill vi ha det så? Vill vi att dagens elever ska växa upp och se de andra eleverna som de hotfulla främlingarna som man aldrig träffar, aldrig blir kompis med, aldrig får chansen att föra ett samtal med?
Vill vi verkligen fortsätta att bygga ett samhälle där vi ser barn som drabbande eller som ska föranleda flykt? Herr talman! Jag må vara romantisk, men jag är övertygad om att mötets kraft är starkare än hatet. Jag är övertygad om mötets kraft när barn och elever ser varandra som individer, inte som företrädare för en hotfull, drabbande eller gynnad grupp.
Jag har, precis som Jörgen Grubb, tagit del av de forskningsrapporter som skrevs när man arbetade med Sorgenfriskolan och skolan i Limhamn, och jag vänder mig starkt mot den ensidiga bild som Jörgen Grubb ger av de skolorna.
Jag kan också konstatera att rapporterna visar att de elever som kom till den nya skolan inte enbart fick del av den negativa delen, som Jörgen Grubb talar om - även om ingen kan inbilla mig att det är enkla saker. Jag kan vidare konstatera att de svenskfödda elever som fanns kvar i den skola Jörgen Grubb hänvisar till gick ut skolan med goda studieresultat. Herr talman! Frågan om en sammanhållen skola är allvarlig och viktig.
Den handlar om att vi ska skapa ett samhälle som håller ihop, men den handlar också om att vi ska se till att alla barn i svensk skola får samma chans att lära sig mycket. Det är en ambition vi inte får glömma bort i detta.
Anna Ekström (S):
Jörgen Grubb återkommer till tvångsåtgärder. Jag vill peka på att i alla skolvalssystem, i alla skolsystem, behöver vi regler för urval och antagning. Det finns i dagens system, och det kommer att finnas i morgondagens system. Jag har svårt att se hur tvångsåtgärder ska vara förenligt med ett urvals- och antagningssystem.
Det är inte i närheten av det som föreslås i utredningen, och jag kan försäkra Jörgen Grubb om att tvångsåtgärder inte kommer att förekomma i de system som tas fram. Jörgen Grubb tog upp Trollhättan som ett intressant exempel. Det är en kommun där man har haft stora problem med segregation, och det är en kommun som på ett allvarligt och dramatiskt sätt har fått uppleva hur det kan bli när barn och elever ser varandra som fiender.
I Trollhättan har man i ett stort samarbete - jag tror att Sverigedemokraterna är det enda partiet i Trollhättan som inte är med i samarbetet - strävat efter att se till att urvals- och antagningssystemet ska gynna både en skola där barn och elever lär sig så mycket som möjligt och en skola där barn och elever inte växer upp i skilda världar. Jag är väldigt glad över att arbetet i Trollhättan har skett i så gott samarbete över blockgränsen.
Det finns en stark uppslutning kring att vår svenska skola ska både vara likvärdig och fokusera på kunskap. Den övertygelsen finns i väldigt många partier. Herr talman! "Det goda hemmet känner icke till några privilegierade eller tillbakasatta, inga kelgrisar och inga styvbarn. Där ser icke den ene ner på den andre . I det goda hemmet råder likhet, omtanke, samarbete, hjälpsamhet."
I det goda hemmet går barnen i skolor där de lär känna varandra som vänner och inte som ansiktslösa fiender och där de lär sig så mycket som möjligt, oavsett vilken skola de går i.