Carl B Hamilton (L):
Det här betänkandet är ju baserat på motioner. Det här dokumentet är fascinerande. Det skrivs motioner, och vi har behandlat det i utskottet. Det är ett ord som inte finns med, nämligen det ord som karaktäriserar 50 procent av den svenska elproduktionen - ordet kärnkraft. Kärnkraften behandlas inte.
Det är väldigt konstigt att man kan skriva om svensk energipolitik utan att gå in på kärnkraftsfrågan i ett sådant här betänkande. Jag tycker att det illustrerar en verklighetsflykt och en beröringsångest i den allmänna debatten, men ärligt talat även i Sveriges riksdag, att vi inte kan analysera denna fråga. Jag ska tala om min egen politik.
Ni behöver inte vara oroliga, men den första frågan till oppositionen är naturligtvis: När ni nu har motionerat, varför har ni inte motionerat om när ni vill avveckla kärnkraften? Ni har ju alla tre den frågan på programmet. Varför finns inte det motionsyrkandet med här? Det vore bra att ha en preciserad och väl utmejslad ståndpunkt redovisad i en motion till Sveriges riksdag.
Herr talman! Man kan ju gå igenom de olika energislagen. Apropå biodrivmedlen och drivmedel inom transportsektorn måste vi fundera på el och elhybridbilar. Det kommer bort här.
Det finns en allmän tendens i energidebatter att man ser elanvändning som något ont, och bilen som något ont. Men det är ju i själva verket utsläppen som vi tycker är icke önskvärda, och det är elenergi producerad på ett sätt som leder till koldioxidutsläpp som vi tycker är fel. Det försvinner ofta i den allmänna debatten.
Det är ett trivialt påpekande när det väl görs, men det är faktiskt ofta förbisett i den allmänna debatten. Vi är emot en storskalig introduktion i Sverige av fossilgas. Däremot ska man veta att man i vissa industriella processer använder kol som är ett sämre energislag. Det vore bättre att i de fallen ersätta det med fossilgas. Det innebär inte att man gör en storskalig introduktion.
Jag ska inte tala om gasledningen under Östersjön, även om det är lockande ur många aspekter. Det händer en del saker i denna fråga hela tiden, senast i Europaparlamentet. När det gäller vindkraft finns det som bekant ett certifikatsystem. Det gäller inte bara vindkraft utan förnybar energi. Det står alliansen bakom.
Det ska ge en ökad produktion av förnybar energi enligt vissa prognoser enligt den utformning som det har. Det ska gå i mål år 2017, om jag minns rätt. Flera har tagit upp att överklagandeprocesserna tar för lång tid. Jag håller helt och hållet med om det. Det finns ingen oenighet i den frågan.
Det finns en otrygghet i rättssystemet om man ska behöva vänta fem, sex eller sju år på att få veta om man får eller inte får en vindkraftanläggning. Det finns ett planeringsmål om 30 terawattimmar som Energimyndigheten har lagt fram. Jag är skeptisk till det så länge det inte har utretts mycket mer omsorgsfullt. Skälet är att vi inte har någon aning om vad det innebär i ökade energipriser för hushållen. Det är en väldigt stor ökning.
Om man lägger på ett krav att en viss kvantitet ska produceras på ett visst sätt har vi släppt hela kontrollen över prisutvecklingen. Vi måste ha bättre uppfattning om effekten på elpriserna och ekonomin hos hushållen innan vi går in för detta. Det är skälet till att regeringen vill remissbehandla detta och utreda saken vidare.
Sedan kommer man in på det som Per Bolund också var inne på, nämligen att om man ska ha denna volym måste man också göra ganska stora investeringar i näten. De investeringarna tar också mycket lång tid. Det kanske tar mellan 15 och 20 år i vissa fall om man ska göra riktigt stora investeringar över längre tid. Någon har tagit upp Euratomfördraget.
Det vore jättebra om det togs bort. Det gick inte eftersom så många i Europa var oroliga för att man skulle ändra Europas energipolitik på något avgörande sätt. Det får därför tyvärr stå kvar. Det hade varit mycket bra om man hade tagit bort det. Det finns som sagt inga motioner om kärnkraft.
Oppositionen och Alf Eriksson, som var inne på det, kan naturligtvis säga att regeringssidan har fyra partier som inte tycker exakt likadant i den här frågan, så vad kommer ni att göra? Vi har olika uppfattningar. Det är ingen hemlighet. Men vi kommer att ha en gemensam uppfattning inför valet 2010. Det är alldeles klart.
Frågan i detta skede är naturligtvis var ni tre partier själva står, men också om ni kan ange hur ni ska gå till väga för att nå den kompromiss som jag föreställer mig att ni åtminstone utåt vill förespegla att ni kommer att komma fram till. Eller ska ni göra som Jan Andersson gör, gå in i en öppen och konstruktiv diskussion med de fyra regeringspartierna om den framtida långsiktiga energipolitiken?
Sedan var Alf Eriksson inne på en som jag tycker helt central fråga, nämligen elöverskottet. Den frågan öppnar upp för den långsiktiga diskussionen om svensk energipolitik. Om man tittar på klimatfrågan samtidigt - där tidsperspektivet är 2020-2050 - blir frågan: Har vi ett elöverskott eller inte? Vi har det, och det kommer att upphöra någon gång mellan 2015 och 2020.
Har vi en riktigt usel ekonomisk utveckling med hög arbetslöshet och låg produktion kommer vi kanske att ha ett elöverskott ända till 2020. Har vi en hög tillväxt och en bra ekonomi upphör det kanske 2015. Men den avgörande tidpunkten är när de första reaktorerna tas ur drift. Då går vi definitivt in i en underskottssituation. Det sker beträffande Oskarshamn 1 och de äldsta reaktorerna någon gång mellan 2020 och 2025.
Vet man då att det kanske tar 15 år från början till slut, från en idé om en ny reaktor till produktion i en ny reaktor, inser man att om man ska ha en ny reaktor som ersätter Oskarshamn 1 år 2025 måste man planera för det och förbereda det redan direkt efter nästa val. Det är så vi resonerar. Det är därför Alf Erikssons fråga om elöverskott blir helt central.
Jag har gett min bild av detta, men jag skulle vilja uppmana var och en att sätta sig ned och verkligen fundera över den frågan. Alternativet är inte att strömmen tar slut i kontakten. Alternativet är att vi får ett långsiktigt elberoende från producenter i andra länder. Vi bygger ut våra nät.
Vi importerar på ett reguljärt fast sätt, på det sätt som nu Tyskland, Finland och andra länder till väldigt höga kostnader försöker komma ifrån.