Nina Lundström (L):
Jag börjar med att yrka bifall till reservation 2 men står självfallet bakom alla våra reservationer och vårt särskilda yttrande. Bara några ord om kulturreservatet och det särskilda yttrandet. Jag kommer därefter att fokusera på anläggningslagens betydelse för hållbar samhällsutveckling och hållbara transporter för gångtrafikanter och cyklister.
Mycket har redan sagts om kulturreservatet. Precis som övriga talare vill jag bara uppmärksamma att regeringen noga bör följa upp hur fastighetsägare och brukare påverkas av lagändringarna i fråga om kulturreservat. Jag vill också uppmärksamma att Folkpartiet har ett särskilt yttrande som rör ägarlägenheter med anledning av att den lagstiftningen kom 2009 och att det här förslaget bereddes 2005.
Fru talman! Frågor av stor vikt saknas i denna proposition från regeringen. Vad är det som saknas? Många som vill anlägga cykelstråk, tror på cykling och vill se mer av hållbara transporter vet att det kan vara problematiskt att anlägga stråk. Vad är det för vardag som cyklister möter?
Jo, stråk upphör eller saknas helt. Det hämmar cyklingen i sig. Det hämmar pendlingen men även potentialen för turism. Några aktörer skrev ett debattinlägg om läget för drygt ett par år sedan. Arbetet med att komma i fatt Europas cykelturistländer pågår.
Sverige behöver bygga ut ett antal leder av stort intresse, men problem med markåtkomst riskerar att försena och fördyra projekten. Svårigheterna att få tillgång till mark för felande länkar bottnar i att cykelväg enligt väglagen inte betraktas som väg.
Debattörerna hänvisar till Lantmäteriets rapport från 2002 samt två utredningar. Ja, kunskap finns hos ansvarig myndighet, Lantmäteriet. Därutöver har utredningar påtalat bristen i lagstiftningen. Men bristen på lagstiftning har också uppmärksammats av riksdagsledamöter. Motionsyrkanden har hanterats av trafikutskottet.
Svaret på motionsförslag om behovet av ändringar i anläggningslagen var att propositionen är framlagd, och därmed saknas anledning till åtgärd. I detta fall hamnade beredningen av motionerna i trafikutskottet. I riksdagsarbetet är därmed frågan om behovet av ändringar i anläggningslagen väl känd. Vari består bristerna i lagstiftningen?
När det gäller att bygga vägar för biltrafik finns lagstiftning som stöder utbyggnad. Men gång- och cykelvägar kan inte anordnas inom ramen för väglagen om de saknar samband med allmän väg. Det gör att gång- och cykelvägar är svårare att anordna än vanliga vägar.
Lantmäteriet föreslog i sin tidigare nämnda rapport Översyn av anläggningslagen att det införs en möjlighet i anläggningslagen att upplåta en rätt för en kommun att bland annat anordna gång- och cykelvägar samt att en kommun ska kunna delta i gemensamhetsanläggningar. Båda förslagen tillstyrktes av flera remissinstanser.
Lantmäteriets förslag blev enligt Folkpartiets uppfattning för brett. Man nämnde också skoterleder. Vi i Folkpartiet ställer oss bakom den del som rör Lantmäteriets förslag när det gäller upplåtelse av en rätt för en kommun att anordna gång- och cykelvägar och kommunalt deltagande i gemensamhetsanläggningar.
Vi kommenterar även i motionen att vårt förslag inte omfattar skoterleder. Det är något som Lantmäteriet självt har kommenterat. Man exkluderar skoterleder i sitt pm från 2014.
Två utredningar har ställt sig bakom Lantmäteriets förslag om gång- och cykelleder: Ökad och säkrare cykling - en översyn av regler ur ett cyklingsperspektiv , den så kallade Cyklingsutredningen från 2012, och Fossilfrihet på väg från 2013. Cyklingsutredningen påtalade att behovet av att anlägga cykelvägar har ökat sedan Lantmäteriet kom med sin rapport år 2002.
Behoven är så tungt vägande ur allmän synpunkt att enskilda bör få tåla intrång i sina markägarintressen. Utredaren gjorde därför bedömningen att Lantmäteriets förslag borde genomföras i den del det avser kommuners rätt att anordna cykelvägar och att det även borde övervägas att staten får motsvarande rättighet.
I sitt remissvar på Cyklingsutredningen år 2013 angav Lantmäteriet att myndigheten inte hade ändrat uppfattning i fråga om behovet av en utvidgad rätt för bland annat kommuner att anordna gång- och cykelvägar. Vad ansåg man då i utredningen Fossilfrihet på väg ?
Låt mig citera: "Cykelvägar kan anläggas inom ramen för väglagen om de är att betrakta som del av väganordningar. Däremot kan en cykelled inte anläggas enligt väglagen om den helt saknar samband med allmän väg. För närvarande saknas således ett planinstrument för genomförande av cykelleder där ny mark måste tas i anspråk.
Regelverket för cykling har nyligen utretts i cyklingsutredningen , som rekommenderar genomförande av en tidigare föreslagen ändring i anläggningslagen som skulle ge kommuner möjlighet att anlägga sammanhängande vandrings- och cykelleder." Även denna utredning tillstyrker detta förslag.
Regeringen har trots detta, trots den egna myndighetens förslag och trots två utredningar, valt att inte gå vidare med förslagen.
Folkpartiets reservation handlar om att det är angeläget att regeringen snarast återkommer med förslag om att i anläggningslagen möjliggöra upplåtelse av en rätt för en kommun att nyttja en fastighet för att anordna eller använda gång- och cykelvägar samt kommunalt deltagande i en gemensamhetsanläggning. Jag vill återigen påminna om motionerna från allmänna motionstiden.
Kunskap finns även bland riksdagsledamöterna om de svårigheter som finns vid anläggandet av cykelvägar. Fru talman! Frågan jag vill ställa till regeringspartierna, som lagt fram propositionen, är varför förslag saknas.
Varför har ni inte tagit med Lantmäteriets och de två utredningarnas förslag gällande gång- och cykelstråk? Lantmäteriet vidhöll sin uppfattning även när utskottet hade besök av Lantmäteriet i beredningen av propositionen. I betänkandet anger ni nu att beredning pågår. Vad menas med detta?
Jag har uppfattat att det inte kommer att komma ytterligare förslag. Lantmäteriets rapport är från år 2002. Lagrådsremissen togs fram av den dåvarande socialdemokratiska regeringen år 2005. Det är tio år sedan. I våras fattade riksdagen beslut om ett tillkännagivande till regeringen om en nationell cykelstrategi.
Svaret på detta tillkännagivande blev en proposition utan åtgärder för att underlätta infrastruktur för gång- och cykeltrafikanter. Vad i denna proposition var så brådskande att man inte kunde arbeta in förslagen om förbättringar när det gäller gång- och cykelstråk? Processen väcker många frågor.
Det är välkänt att förslag lagts i riksdagen om ändringar i anläggningslagen. Byggandet av hållbara samhällen behöver omfatta gång- och cykeltrafikanter. Det är också en viktig del i att utveckla besöksnäringen, cykelturismen. De som arbetar med dessa turiststråk för cykling på många håll i Sverige ser också problemen med lagstiftningen.
En av de stora utmaningarna just nu är att ställa om samhället till transporter som är långsiktigt hållbara. Cyklingen som hållbart transportmedel väcker alltmer intresse, men det finns mycket kvar att göra. Att underlätta för cyklister är inte bara en kommunal planeringsfråga.
Lagstiftningen som påverkar kommunernas möjligheter beslutas av Sveriges riksdag, av oss här som röstar i dag. Fru talman! Cykling borde uppmuntras. Varje cyklist är en person mindre i bil och kollektivtrafik. Cykling bidrar till folkhälsan. Cyklister möter många hinder. Cykelstråk tar slut.
Vägvisning saknas. Arbetsfordon står parkerade på cykelstråk. Bilister har också utmaningar, men vägar tar sällan slut eller saknas helt. I dag finns lagstiftning som gör det möjligt att få tillgång till mark för att bygga motorvägar och spår. Är det inte märkligt att liknande möjlighet saknas för gång- och cykelstråk?
Dagens lagändringar i anläggningslagen, utan åtgärder för gång- och cykelvägar, börjar gälla den 1 juli 2015. Tänk vilken möjlighet vi hade kunnat skapa i år för just gång- och cykelvägar! Framgångsrika länder som Danmark har en mycket tydlig strategi för att möjliggöra cykling. Det behövs infrastruktur.
I dag tar vi i Folkpartiet vårt ansvar för att bidra till beslut som skapar förutsättningar för gående och cyklister genom vår reservation, för ett mer hållbart samhälle med fler hållbara transporter samt bättre förutsättningar för att utveckla cykling för alla, även besökare och besöksnäringen.
Ja, det finns många hinder och svårigheter, men trots detta vill jag avslutningsvis ändå säga att cykling är roligt. Men för att man ska kunna cykla behövs det bättre förutsättningar. Bifall till Folkpartiets reservation!