KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Andersson (KD):
Precis som Agneta Luttropp ser också jag att ett värdigt liv och även välbefinnande - delar som vi antog i samband med att vi behandlade den proposition som lades fram för två år sedan och där besluten trädde i kraft för ett år sedan - är grundläggande och någonting som är oerhört viktigt. Som ett led i detta gjordes stimulansinsatser för att utveckla de sju områdena. Därutöver finns Omvårdnadslyftet.
I de 210 kommuner som nu sökt bidrag försöker man stärka såväl den grundläggande utbildningen och kompetensen för undersköterskor och vårdbiträden som den kompetens som behövs för de specialiserade uppgifterna. Jag är övertygad om att den här satsningen på att uppvärdera personalen är ett av de moment som är nödvändiga för att kunna rekrytera nya medarbetare.
Den är också en nödvändig del för att landets pensionärer ska känna trygghet i den vård de får i hemtjänsten eller i särskilt boende. Omvårdnadsprogrammet råkar jag ha följt som kommun- och landstingspolitiker. När vi hade vår hearing ställde jag därför särskilda frågor till Kommunals ordförande Annelie Nordström på den här punkten.
Det blev ett tapp när ansvaret gick över från landstingen till kommunerna. Man hann inte följa upp det intresse som fanns när landstingen hade ett ansvar i samband med omvårdnadsprogrammet. Det där har vi inte återtagit. Jag tycker att det är oerhört viktigt att använda de erfarenheter som Kommunals företrädare lyft fram för att öka intresset och också för att få tillbaka intresset för omvårdnadsprogrammet. Detta är en viktig del.
Samtidigt tror jag att medarbetarna i äldreomsorgen dels kommer att vara unga killar och tjejer som vill gå in i ett arbete i äldreomsorgen, dels människor som byter yrkesbana för att därigenom också mitt i livet välja och se värdet av att jobba i äldreomsorgen.
Anders Andersson (KD):
När det gäller antalet boendeplatser är det precis så som Margareta B Kjellin beskrivit. Vi hade ett oerhört stort tapp i början av 2000-talet. Man talade om en utökning, men det blev 18 000 färre platser. Detta tog vår äldreminister tag i direkt efter valet 2006. Vi såg till att stoppa den utvecklingen, eftersom vi såg att det blev fler äldre i vårt land.
Det är inte rimligt att fortsätta med den utveckling som var när Socialdemokraterna, med Miljöpartiets och Vänsterpartiets stöd, regerade. Det är nödvändigt att ge Sveriges kommuner bättre förutsättningar att bygga särskilda boenden, äldreomsorgsplatser och också trygghetsboenden. Därför har vi påbörjat en utveckling som möjliggör att i en dialog med företrädare för Sveriges kommuner se till att vi inte hamnar i platsbrist.
Det har varit regeringens inriktning, och jag vill påstå att denna inriktning är oerhört viktig när det gäller att klara de här uppgifterna.
Anders Andersson (KD):
Du har rätt, Eva. När både du och jag och, är jag övertygad om, övriga riksdagsledamöter i olika omfattning har varit på äldreboenden och i hemtjänsten finns det personalgrupper och enskilda personer som upplever en oro för bemanningen, alltså att man skulle gå kort om någon blir sjuk eller någonting annat skulle hända. Jag ser det som oerhört viktigt att det utifrån dagens beslut är grundläggande att det är individens behov som avgör.
Det är det som finns i socialtjänstlagen. Det är det vi har lagt fast i den socialtjänstlag vi i dag bekräftar är det som är grunden för beslutet. Här är det självklart så att kommunerna har ett ansvar för att göra prioriteringar. Jag tror inte att vi kan lösa det på annat sätt än att det är kommunerna och landstingen som har ett finansieringsansvar och ansvar för att lösa det i huvudsak.
Men det som jag är glad över, och som är ett kristdemokratiskt avtryck, är att vi inledde förra mandatperioden med 5 miljarder i en särskild satsning för sju områden inom äldreomsorgen. Den här mandatperioden har vi lyft in 4 miljarder kronor för en satsning på de mest sjuka äldre, de som vi ibland upplever hamnar mellan stolarna när landsting och kommuner inte hittar lösningar.
Just nu redovisas från Eva Nilsson Bågenholm resultatet av denna ersättning och stimulans till kommunerna. Det här kommer inte att lösa kommunernas problem, men det är en hjälp för att upprätthålla den kvalitet som vi vill ha. Jag fick senast i veckan en redovisning av fördelningen av resurserna, och 70 procent av resurserna går till kommunerna för satsningen på de mest sjuka äldre.
Jag tror att det är där vi har de stora personalgrupperna. Detta är viktigt utöver satsningen på omvårdnadslyftet som också är en personalsatsning för att utveckla kvaliteten i äldreomsorgen.
Anders Andersson (KD):
Förutsättningarna för att äldreomsorgen ska ha resurser och muskler och att det ska finnas ekonomi i kommunerna att finansiera den är att vi har ordning på den samlade ekonomin i landet. I det avseendet ska vi vara glada över att varken Eva Olofsson eller jag står i det grekiska parlamentet i dag, för då hade vi haft bekymmer. Sveriges kommuner och landsting har ingen lätt ekonomisk situation.
Men i jämförelse med våra länder i Europa i övrigt har vi ändå förutsättningar att prioritera, för ekonomin är i ordning och har en god utveckling. Med detta som utgångspunkt har vi gemensamt, du och jag, i betänkandet på s. 10 formulerat följande: Huvudmännens, det vill säga kommunernas, ansvar för detta måste både betonas och respekteras.
Och det gör vi. Vi vill betona och respektera kommunernas ansvar. Vi är beredda att ta fram det som vi nu har gjort, riktlinjer för bemanningen, och utgå från den enskildes individuella behov. Det är dessa som ska tillgodoses. Det är dessa som vi ska ha som utgångspunkt för varje bemanningsbedömning.
Utöver det kan jag inte låta bli att säga att när vi tidigare tillförde 5 miljarder för en satsning på kvalitetsutveckling i äldreomsorgen, när vi nu satsar 4 miljarder kronor för de mest sjuka äldre, när vi lyfte in 1 miljard för ett särskilt omvårdnadslyft är det ett uttryck för att regeringen har ambitionen att ständigt utveckla kvalitet och trygghet för våra äldre.
Jag tror att det är i samspelet mellan regering, riksdag och landets kommuner som vi kan säkerställa att vi har en kvalitet som innebär att det finns både värdighet och välbefinnande i den äldreomsorg som vi formar för morgondagen.
Anders Andersson (KD):
Julia Kronlid ställer en del frågor till mig med anledning av vårt agerande i abortfrågan. Kristdemokraterna är det parti som har lyft fram det etiska dilemmat. Jag har respekt för ditt engagemang, Julia Kronlid, men på s. 19 i det här programmet som jag kan erbjuda dig - jag är inte säker på att Sverigedemokraterna har något motsvarande - talar vi kristdemokrater om samhällets regelverk för aborter.
Vi skriver att fokus i det abortförebyggande arbetet bör ligga på stödjande åtgärder som kan leda till en minskning av antalet aborter. Vi har inte satt fokus på tidsgränserna. Vi kristdemokrater vågar i stället skriva att det etiska dilemma en abort innebär avgörs inte i första hand av när den görs utan om den görs. Detta är det etiska dilemmat.
Det etiska dilemmat förskjuts inte om vi talar om den ena veckogränsen eller den andra. Det handlar om etiken, och detta brottas vi med. Jag erkänner gärna i denna kammare, inför dig, Julia, och andra, att detta är ett djupt etiskt bekymmer. Vi kristdemokrater formulerar oss på följande sätt: Kristdemokraternas etiska grundsyn och mål är ett samhälle där aborter inte efterfrågas och där de betraktas som en nödfallsåtgärd.
Med denna inställning som grund föreslås därför att fokus i det abortförebyggande arbetet bör ligga på åtgärder som enligt vår uppfattning kan medverka till en påtaglig minskning av antalet aborter. Detta är våra ingångsvärden. Vår socialminister, som är partiledare, redovisar också utgångspunkterna i betänkandet, i redovisningen av interpellationssvaret. Det här är grunden för Kristdemokraternas engagemang och Kristdemokraternas etiska hållning.
Anders Andersson (KD):
Jag är inte nöjd med hur det ser ut nu. Som många andra här i riksdagen och ute i samhället är jag orolig över det stora antalet aborter, och särskilt tonårsaborter. Det är därför som socialutskottet i sin första mening formulerar sig så här: Utskottet anser att det är angeläget att antalet aborter, särskilt tonårsaborter, minskar och vill därför betona betydelsen av abortförebyggande arbete.
Detta är vår ingång. Det innebär inte att vi accepterar detta och tycker att det är okej. Däremot förs det ett resonemang om detta, vilket också Göran Hägglund gör i sitt interpellationssvar till dig som redovisas på s. 48 i det här betänkandet. Där markerar han att praxisförändringar diskuteras i Socialstyrelsens etiska och rättsliga råd. Där görs de justeringar som kan krävas i takt med de landvinningar som framkommer när det gäller medicinsk teknik.
Göran Hägglund säger också i svaret, vilket jag hoppas att du har läst: Jag tror att vi till följd av den medicinska utvecklingen så småningom kommer att få skäl att justera den övre gränsen, men det är viktigt att det görs grundligt, genomtänkt och utifrån alla de medicinska fakta man kan ha i sammanhanget. Det är vår ingång. Vi vågar bedriva den praktiska politiken för att förebygga oönskade graviditeter.
I det sammanhanget ser jag fram emot det som Socialdepartementet och Regeringskansliet har när det gäller ett nationellt samlingsprogram för sexuell och reproduktiv hälsa. Det arbetet jobbas nu fram i ett samarbete mellan Socialstyrelsen, Smittskyddsstyrelsen och Statens folkhälsoinstitut. Detta är en del av det praktiska, politiska arbete som vi kristdemokrater vill delta i. På det sättet tror jag att vi upprätthåller respekten för livet.
Kristdemokraternas medicinsk-etiska program slår också fast att kvinnan och fostret är två skyddsvärda individer. Det är utifrån den etiska problematiken som vi vågar säga det. Därför måste samhället sträva efter att minska antalet aborter. Det kan också ske inom en lagstiftning som ger kvinnan rätt att fatta det avgörande beslutet om abort under graviditetens första del.
Anders Andersson (KD):
Eva Olofsson och jag är ju överens i den ena delen, när det gäller surrogatmoderskapsfrågan. Jag välkomnar det. När det gäller assisterad befruktning, insemination för ensamstående, har vi olika mening. Jag har full respekt, precis som du Eva, för längtan efter barn. Jag har också mött dem som är jämnåriga med mig som har längtan, jag har mött ungdomar som har längtan, jag har mött dem som funderar på om det är så att de kommer att kunna få barn.
Jag förstår denna längtan och den ska vi ha respekt för. Vi som beslutsfattare har inte i första hand att ta hänsyn till och forma våra beslut utifrån de vuxnas önskemål utan det ska ske utifrån barnperspektivet. Barns rättigheter till sina föräldrar går före vuxnas rättigheter till sina barn. Det är det som barnkonventionen slår fast. Eva Olofsson talar för det mesta om att vi ska implementera barnkonventionen i svensk lag.
Artikel 7 talar tydligt om att barn ska känna till sitt ursprung och om möjligt vårdas av båda sina föräldrar. Vill du göra undantag i barnkonventionen för att det ska passa dina syften, eller är du beredd att helt följa barnkonventionen och erkänna att det behövs kännedom och kunskap om vem som är pappa? Det gäller inte bara när man fyller 18 år utan när man är nyfödd, 1 år, 5, 10 eller 15 år.
Pappan betyder något under hela uppväxttiden. Det är därför som vi talar om att dela ansvaret. Hur stämmer ditt resonemang om att vi vill se fler pappor? Är du inte orolig över att opinionsbildningen för pappornas delansvar i barns utveckling reduceras med det förslag som du är på väg att rösta igenom?
Anders Andersson (KD):
Vi kristdemokrater vill att barnkonventionen blir en del av svensk lag. Vi har en uttalad ambition och målsättning att Sverige inte bara ska ratificera utan också se till att barnkonventionen i ord och i praktisk tillämpning blir en del av det svenska samhället. Jag noterade en sak, Eva Olofsson, nämligen din totala tystnad i fråga om barnkonventionen.
Inte en sekund av din talartid använde du till att tala om barnkonventionen. När det kläms åt och det är dags att sättas på prov sviker en stor del av vuxenvärlden, och då sviker även Vänsterpartiet barnen.
Barnkonventionen slår fast att barns ursprung, rätten att känna till sitt ursprung, och rätten att om möjligt bli vårdad av båda föräldrarna när jag är 1 år, 5, 10 eller 15, inte bara något som sker när jag är 18 eller 20, är något vi står upp för. Men det var total tystnad från dig på den punkten. Tyvärr är den tystnaden så stark att den kommer att höras.
Du talar om att arbeta för en delad föräldraförsäkring. Hur vill du se till att vi får en delad föräldraförsäkring när du vill undanhålla barnen under deras första viktiga levnadsår vetskapen om vem som är far? Ditt sätt att tala om delad föräldraförsäkring blir ihåligt.
Hur kommer det att bli i faderskapsärenden och i vårdnadstvister? Kommer det att utvecklas en ny princip, nämligen det som du, Eva, och tyvärr flera andra partier i socialutskottet har stått för, att det räcker med en förälder?
Jag hoppas fortfarande att barnen ska vara viktigare än vuxna. Det är därför som vi kristdemokrater yrkar bifall till reservationerna 1 och 2.
Anders Andersson (KD):
Jag har två frågor till Socialdemokraterna. När Göran Persson var statsminister och Lars Engqvist var socialminister skrev man följande i en proposition om assisterad befruktning: Regeringen anser att barnet måste få möjlighet att grunda sitt liv på sanningen om sitt genetiska ursprung.
Ett annat förhållningssätt skulle innebära en kränkning av barnets personliga integritet. Det här var taget ur 2001 års proposition undertecknad av Göran Persson och Lars Engqvist. Varför har ni lämnat det barnperspektiv Göran Persson stod för när han var statsminister?
Varför duger inte längre Göran Perssons bedömning av barnperspektivet och vikten av att få möjlighet att grunda sitt liv på sanningen om sitt genetiska ursprung? Hur kommer det sig att Socialdemokraterna springer i väg på det sättet från sina egna grundprinciper? Eller är det så att ni nu vill ge Göran Persson en känga för att han hade fel? Sedan kommer fråga nr 2.
Aftonbladet, som Eva Olofsson citerade, hade en ledare som tydliggjorde det jag citerade i mitt anförande från en tidigare socialdemokratisk proposition om surrogatmoderskap. Jag undrar: Vad är det som gör att Socialdemokraterna här i riksdagen har en annan människosyn än den som det socialdemokratiskt signerade Aftonbladets ledarsida har?
Hur kommer det sig att ni har en annan syn på handeln med kvinnors kroppar än vad socialdemokrater som skriver ledarsidan i Aftonbladet har? Varför har ni dragit i väg och låtit marknaden styra i stället för att upplyfta människovärdet?
Anders Andersson (KD):
Även här noterar jag att Christin Hagberg väljer att över huvud taget inte kommentera mitt resonemang om barns rätt att få kännedom och sanningen om sitt ursprung. Inte med en stavelse och inte med ett andetag berör Christin Hagberg barnkonventionen. Detta är talande. När det är barnens perspektiv är de övergivna.
Proklamationer om deras rättigheter enligt barnkonventionen kan vi ha, och nu är det sanningens minut huruvida barnkonventionen ska få betyda något när det gäller artikel 7. Vi kristdemokrater står upp för barnens rätt till kännedom om båda sina föräldrar och att så långt möjligt bli vårdade av båda sina föräldrar.
Jag noterar att Göran Perssons skrivningar från 2001 har mer överensstämmelse med det Kristdemokraterna står och proklamerar i denna kammare i eftermiddag än med den socialdemokratiska grupp som nu företräds av dig här i kammaren. Det är en intressant notering. Jag tror också att det finns ett stort flertal - inte bara Göran Persson - som har behållit sin uppfattning från 2001.
Jag är övertygad om att många är beredda att skriva upp att barn är viktigare än vuxna, och det är därför barns rättigheter går före vuxnas önskemål. När det gäller surrogatmoderskap märker vi nu: Vi har inte tagit ställning. Christin Hagberg försöker få en egen tolkning av det betänkande som är framlagt.
Jag ser att det finns en likhet med kräftan som kryper baklänges och som ofta är lite röd, att det är ett krypande baklänges. Det hade varit möjligt, precis som Vänsterpartiet och vi kristdemokrater gjorde i socialutskottet, att likt Aftonbladet proklamera att man säger nej till surrogatmoderskap, och inte laborera med möjligheten att ha handel med kvinnors kroppar. Detta är ovärdigt. Detta är något vi inte vill se i vårt land.
Det är därför vi har skrivit reservation nr 2 på den punkten. Jag vill än en gång yrka bifall till reservationerna 1 och 2 och säga att det finns viktiga principer att stå bakom.
Anders Andersson (KD):
Det är trevligt att lyssna på dig, Börje Vestlund. Du beskriver något som jag vet delvis finns där i bakgrunden och som är orsaken till att jag skrivit reservation 2, som innebär nej till surrogatmoderskap. Du beskrev två mäns önskan att få barn, och därför tillsätts nu en utredning. Men vi ska inte bara ha en utredning.
I majoritetens skrivning på s. 14 talar man inte om en utredning utan om att man ska "pröva mer förutsättningslöst". Det gäller ett antal frågor, kanske för att tillgodose den intention som du har. Min fråga till dig, Börje, är: Vad är det som gör att du så går på tvärs mot vad den socialdemokratiska regeringen kom med för besked när statsministern hette Göran Persson?
Vad är det du vänder dig emot i den tidigare socialdemokratiska regeringens uppfattning och den nuvarande socialdemokratiska ledarsidan i Aftonbladet? Den dåvarande S-regeringen och den nuvarande ledarsidan i Aftonbladet står upp för samma principer som vi kristdemokrater. Vi noterar att det nu finns en sajt som heter Feministiskt nej till surrogatmödraskap. Vi vill inte ha handel med kroppar.
Vi vill inte ha handel med kvinnor och kvinnors livmödrar. Det är inte det samhälle vi vill nå. Det är därför vi nu säger nej. Jag undrar: Vad är det som gör att du går emot vad andra socialdemokrater så tydligt har givit besked om på den här punkten?
Anders Andersson (KD):
Vi kristdemokrater har ständigt tagit ställning för barns rättigheter. Det gäller barns rättigheter i barnkonventionen. Barns rättigheter ska gå före vuxnas önskemål. Det är detta som har varit utgångspunkten. Det är därför som vi har lyft fram vikten av pappan och barns rätt att också få kännedom om sin far och möjlighet att möta vederbörande om det är möjligt inte bara när de blir 18 eller 19 år utan också när de är 1, 2, 5, 10 eller 15 år.
När det gäller frågan om surrogatmoderskap formulerade Kvinnolobbyn följande uttalande som ligger på nätet: Kvinnolobbyn ser surrogatmoderskap som en handel med kvinnors kroppar och med barn.
Bakom uttalandena från Kvinnolobbyn finns 1,6 miljonersklubben, Fredrika-Bremer-Förbundet, Gröna kvinnor - som jag kan påminna mina miljöpartistiska kolleger om - Kvinnliga Läkares Förening, Riksorganisationen för kvinnojourer och tjejjourer i Sverige, Roks, med flera. De har just varnat för detta beslut.
Du, Börje, markerade nu tydligt att du egentligen tog avstånd från vad Göran Persson hade som grundsyn i den här frågan när han var statsminister. Är det så att du redan i dag är beredd att säga att du inte ställer upp bakom Christin Hagberg som här sade: Vi har inte tagit ställning, och nästan ville krypa ur frågan.
Du inledde ditt anförande med, som vi ser när vi senare kommer att läsa det, att du välkomnade att motionerna nu tar ett steg framåt. Vi säger nej och sätter nu ned foten. Kvinnors kroppar är ingen handelsvara.
Anders Andersson (KD):
Låt mig svara Catharina och säga att vi i det lilla, lilla partiet med den stora, stora värmen och känslan för trygghet och kvalitet utifrån vår storlek är beredda att använda varje minut och varje tillfälle till att lyfta fram den enskilda pensionärens rätt att få känna värme, trygghet och kvalitet och också känna att man blir respekterad.
Det du försöker undvika, Catharina Bråkenhielm, är att Statskontoret visat att pensionärer är mer nöjda med hemtjänsten i kommuner som tillämpar LOV än i övriga kommuner.
Om man konstaterar att pensionärerna känner ökad tillit, upplever att de har ökat inflytande och känner att de får en kvalitet utifrån de insatser som de har behov av på ett bättre sätt i kommuner där valfriheten finns då förstår jag inte varför du vill förhindra att fler pensionärer får del av det.
Varför vill du bygga någon form av Berlinmur som ska stänga inne ett antal tusen pensionärer i olika kommuner och därmed befinna sig bakom denna mur utan påverkansmöjligheter? Jag vill öppna upp.
Jag vill riva ned den sortens murar och se till att man oavsett om man bor i Smygehuk i Skåne eller i Boden och Kiruna i norr ska ha samma förutsättningar att kunna påverka och känna att man är delaktig och respekterad som medborgare, oavsett ålder.
Anders Andersson (KD):
I de rapporter vi kunnat se, det som vår äldresamordnare har jobbat med, och i kontakterna med kommunerna handlar det bland annat om läkemedelsförskrivning. Där har man haft framgångar och sett till att vi inte har felaktiga förskrivningar. Det handlar om aktivering och möjligheter att vara delaktig i olika former av samhällslivet. Det har hon också pekat på. Vi kan på en rad områden se att kommunerna har fått hjälp. Kommunerna har ett huvudansvar, och det ska de även fortsättningsvis ha.
Jag anser att vi på det här sättet har tagit steg framåt jämfört med den äldreomsorgspolitik som fanns för tio femton år sedan då Socialdemokraterna styrde. Det andra jag vill säga är att vi talar om värme, trygghet och kvalitet i all äldreomsorg, både hemtjänst och särskilt boende, oavsett om det drivs av kommunen eller av någon annan utförare.
Om det är några som är fixerade vid multinationella företag så är det en och annan socialdemokrat och vänsterpartist som antingen förläst sig eller blivit ordblinda i det avseendet att det är det enda de ser.
Gå ut och möt de pensionärer i Boden, Catharina, som har valt olika alternativa utförare till kommunen men som upplever att en socialdemokratisk ledning, påhejad av vänsterpartister, vill ta ifrån dem den makt som de äntligen har fått. Man vill ta ifrån dem trygghet och makt, och det kan vi inte acceptera. Det är därför vi säger att pensionärer i hela landet har rätt att ställa krav.
Kommunen ska se till att gemensamt finansiera, men pensionären ska få vara med och fatta beslutet om vem som ska utföra olika vårdinsatser. Vi ska aldrig tumma på det, utan det är kvalitetsmåttet som ska vara basen för varje äldreomsorgsinsats. Det är utgångspunkten för mig som kristdemokrat. Det är också utgångspunkten för Alliansens äldreomsorgspolitik.
Anders Andersson (KD):
Jag ska direkt svara på Lena Hallengrens fråga. I det här fallet har det ingenting att göra med vårt ställningstagande. Jag förstod att frågan skulle komma. Därför tog jag med mig betänkandet där frågan behandlas. Det vi och socialministern har tydliggjort är att justitieutskottet kommer att handlägga frågan.
Inom Regeringskansliet har arbetet pågått, vilket framgår av betänkandet och som kanske mina partikamrater i Alliansen kan redovisa. För min del är det självklart att riksdagsbeslut ska respekteras. Man kan bli nedröstad, men man ska ha full respekt för att genomföra det riksdagen har beställt. I det här fallet har regeringen gjort en arbetsfördelning som innebär att frågan inte ligger på socialministern. Ibland sker en arbetsfördelning.
Så har skett i tidigare regeringar, som Lena kanske känner till. Det har vi nu gjort. I det här fallet kommer regeringen att redovisa, vilket framgår i utskottsbetänkandet, hur riksdagsbeslutet ska effektueras. Riksdagsbeslutet ska effektueras. Det är respekt för Sveriges riksdag. På samma sätt har Kristdemokraterna valt att i ett särskilt yttrande lyfta fram vad vi kristdemokrater har haft för utgångspunkt.
Jag uppskattar att Lena respekterar utgångspunkten. Jag vet att andra också gör det. På det sättet fungerar en levande demokrati.