Hillevi Engström (M):
Regeringen har nya förslag. Vi lade fram förslag i höstas, nämligen en av Europas mest expansiva budgetar. Vi satsade 23 miljarder. Då tyckte Socialdemokraterna att satsningen var ansvarslös - den var för stor. Vad är Socialdemokraternas svar för att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden? Vad som framgår av Socialdemokraternas budgetmotion är att man vill höja kostnaderna för arbetsgivarna, det vill säga höja skatterna med 30 miljarder.
Det är hisnande mycket pengar. Ett annat intressant förslag som vi har jobbat fram, apropå att lyssna och ta hänsyn till olika intressen, hoppas vi kunna presentera i budgeten för 2014, nämligen yrkesintroduktion.
Finansministern och jag har, tillsammans med arbetsmarknadens parter, dels huvudorganisationer, dels på branschnivå, haft ett hundratal samtal, lyssnat, tagit in och diskuterat vad som behöver göras för att sänka trösklarna så att fler kan komma in på arbetsmarknaden. Vad säger facken och arbetsgivarna? Det har tydligt framkommit att en sänkning av arbetsgivarnas kostnader är viktig, det vill säga bli billigare att anställa.
Socialdemokraterna tycker att det ska bli dyrare att anställa, tvärtemot vad parterna tycker. Parterna har diskuterat med oss möjligheten att ta bort hela arbetsgivaravgiften när man anställer en ungdom på ett yrkesintroduktionsavtal. Parterna tecknar avtal, och regeringen bidrar genom att ta bort arbetsgivaravgiften och göra det billigare att anställa.
Dessutom menar arbetsgivarna att de inte kan utbilda ungdomarna om de inte får hjälp och smörjmedel för att avsätta en anställd - till exempel en undersköterska inom åldringsvården - som kan avsätta tid för att lära upp en nyanställd ungdom. Där kommer regeringen att stötta med handledarbidrag och sänka kostnaderna för a-kassan, det vill säga den differentierade avgiften, så att det blir billigare att vara medlem i a-kassan.
Det är fråga om olika delar - apropå att lyssna. Jag tror mycket på att vi måste jobba mer tillsammans, med våra företag och våra organisationer. Facket har också en viktig roll att fylla för att säkerställa att det blir kvalitet i utbildningarna. Låt oss titta på Tyskland. Jag talade med min tyska kollega förra veckan. Ungefär hälften av ungdomarna i en ungdomskull - jag trodde att det var en fjärdedel - blir lärlingar. Tyskland har en lägre ungdomsarbetslöshet, vilket vi kan avundas dem.
De är duktiga på lärlingssystem. Men vad Tyskland har, som jag inte tycker är så bra, är ett system där barnen redan när de är tio år ska välja väg i livet. Antingen ska barnet gå mot en teoretisk utbildning eller bli lärling och praktiker. Valet ska ske tidigt. Där tycker jag att den svenska modellen är bättre. Barnet hinner mogna och kan göra val lite längre fram i livet. Även i Österrike ska barnet välja inriktning i tioårsåldern.
Man blir en duktig yrkesarbetare, men det är kanske inte det man drömmer om. Vi måste plocka bitar här och där från framgångsrika system i olika länder. En normal lärling i Tyskland får kanske 300-400 euro i månaden, det vill säga 3 000-4 000 kronor i månaden, i lön. Man bor hemma, ersättningen är låg men man räknas som anställd. I Österrike är det på samma sätt.
Man går i skolan två dagar i veckan, man är på arbetsplatsen de andra dagarna och man räknas som anställd med några tusen kronor i månaden. Vi kan avundas att dessa länder har lägre ungdomsarbetslöshet, men vi kan också se att det finns en annan sida av myntet. Därför är det viktigt att vi lär oss av bra exempel, att vi förfinar dem i Sverige och att vi poängterar att vi vill ha parterna med i den svenska modellen. Sjysta villkor ska råda på arbetsmarknaden. Där kan vi göra ännu mer.
Det här är ändå ett exempel på hur vi arbetar för att försöka få ännu fler att komma in på arbetsmarknaden. Det här är ingen lätt fråga, och det finns ingen quick fix. Vi försöker utveckla arbetsmarknadspolitiken, och vi har också råd att utveckla arbetsmarknadspolitiken.