Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill tacka Beatrice Ask för svaret. Anledningen till att jag ställt interpellationen till Nyamko Sabuni är att hon också är demokratiminister. Jag antog att det när det gäller stöd till de politiska partierna var hon som skulle ha interpellationen. Stödet från stat och riksdag är, som sagt, den största inkomstkällan för partierna på riksnivå. Partistödet ger politiska partier möjlighet att arbeta långsiktigt utan att vara beroende av olika bidragsgivare.
Men det finns också en möjlighet för privatpersoner att ge ekonomiskt stöd till politiska partier. I en rapport från arbetarrörelsens tankesmedja redovisas hur det privata ekonomiska stödet är fördelat på respektive parti. Rapporten visar bland annat att det borgerliga blocket får stöd från Svenskt Näringsliv som satsar mer på opinionsbildning än alla riksdagspartier tillsammans. Till exempel använde Svenskt Näringsliv 503 miljoner kronor, exklusive personalkostnader, i valkampanjen inför EMU-omröstningen.
Valåret 2006 satsade organisationen nästan lika mycket för att få en regering som för arbetsgivarnas och näringslivets talan - detta enligt rapporten Makten över debatten . Detta är bakgrunden till min interpellation. För varje enskild medborgare är det naturligtvis viktigt att få reda på vem eller vilka som ger stora ekonomiska bidrag till politiska partier. En förutsättning för detta är att ekonomiska bidrag från privatpersoner och organisationer till partierna är offentliga.
Detta med demokratiska val utgår från att medborgarna har insikt och kunskap samt möjlighet att kritiskt granska avsändaren av politiska budskap. Den här debatten har väckts vid ett antal tillfällen. Socialdemokraterna har i konstitutionsutskottet avlämnat ett särskilt yttrande när det gäller redovisningen av bidrag till partier. Vi socialdemokrater är ganska öppna med att vi har ett stöd från arbetarrörelsens andra gren, LO. Detta är en återkommande fråga.
I samband med val dyker ofta frågan upp om att Socialdemokraterna får stöd från LO. Men det är inget kontroversiellt, utan det handlar om beslut fattade i demokratisk ordning. När det gäller om till exempel statliga bolag är med och finansierar så att vissa partier vinner ett riksdagsval vet jag inte riktigt om det är så klargjort från demokratisk synpunkt.
I alla fall vet vi att Moderaterna år 2006 hade större intäkter per mandat än något annat parti. Vi vet också att det parti som nu är regeringsbärande är det parti som har den största insamlingen. Statsministern har till och med tackat enskilda givare för de stora bidrag som faktiskt, som man såg det, bidrog till valvinsten 2006.
Därför tycker jag att det är viktigt att igen ta upp diskussionen om hur man kan tydliggöra här - om hur människor ska kunna veta vem som står bakom de olika partierna. Om skillnaden är så stor som redovisas i nämnda rapport är det ganska häpnadsväckande om man från de olika partierna inte är beredd att redovisa det. Vi socialdemokrater har sagt att varje bidrag över 20 000 kronor ska redovisas.
I svaret hänvisar Beatrice Ask till en frivillig överenskommelse. Men vi var inte nöjda med den. Vi tyckte att det var viktigt att de stora bidragen redovisades.
I den rapport som jag hänvisat till redovisas bland annat sex stora insamlingsorganisationer som är Moderaterna närstående - alla startade av, eller också ingår, Gunnar Hökmark som ju nu är EU-parlamentarikerkandidat. Det är klart att man funderar på hur mycket pengar som kommer in i den här valrörelsen. Det är viktigt att få detta mer förtydligat från regeringens representant. I svaret står det "jag".
Jag hoppas att regeringen har en uppfattning i frågan om det är bra eller dåligt för medborgarna att få reda på vilka som med stora penningbelopp står bakom de politiska partierna.