KBLab/rixvox huggingface dataset:
Birgitta Ohlsson (L):
Jag tänkte först bara svara på en fråga som har varit uppe flera gånger i debatten, nämligen om formen för denna diskussion. Många, både alliansvänner och i oppositionen, har sagt att det har varit en sedan debatt. Jag beklagar förstås detta men upplägget är sådant att riksdagen planerar sitt arbete, vilka debatter som hålls och när de hålls. Jag som statsråd varken kan eller vill lägga mig i det. Det är viktigt att betona det.
Kommissionens arbetsprogram är kommissionens eget. Varken de nationella parlamenten eller medlemsstaternas regeringar har något formellt inflytande över det. Kommissionen lägger fram ett förslag som vi debatterar. Vi återkommer också under våren med ännu en debatt som är kopplad till Europafrågorna. Jag beklagar att det har dragit ut på tiden. Men det är väl något som vi får diskutera. Debatten har alltid varit vid den här tidpunkten. Det är en dialog som vi får föra.
Så till den fråga som Patrik Björck snuddade vid och som rör bland annat utstationeringsdirektivet och frågor kring svensk arbetsmarknad. Den svenska regeringen slår vakt om den svenska arbetsmarknadsmodellen. Därför tror vi inte att det är någon riktigt bra idé att öppna upp utstationeringsdirektivet för omförhandling. Vi har 27 olika länder.
Det skulle i praktiken vara omöjligt att få ett konkret gemensamt resultat som har en balans mellan fri rörlighet och skydd för arbetstagaren. Som vi ser det finns det en stor risk för att den svenska modellen skulle försämras. Man kan dra en parallell till frågan om kvinnors rätt till fri abort. Jag tror att de flesta av oss tycker att det är en mänsklig rättighet att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och njutning.
Men vi kanske inte skulle vilja ha en gemensam lagstiftning på europeisk nivå, eftersom det kanske inte skulle vara den svenska liberala lagstiftningen som vann. Den svenska modellen är unik. Den riskerar försämringar om man öppnar upp på detta område. Jag vill betona att jag tror att den stadga om de grundläggande rättigheterna som har antagits utgör en ganska bra lösning för att stärka arbetstagarnas ställning inom EU. Låt oss se på den. Men jag är skeptisk till att man ska luckra upp.
Birgitta Ohlsson (L):
Som jag nämnde tidigare tror vi inte att det är rätt väg att gå. Den svenska modellen är unik. Öppnar man upp tror vi att det kan bli försämringar. Strategiskt sett går det inte i rätt riktning, så att man stärker att fler länder anammar den svenska modellen, utan det kan bli tvärtom. Vi är inte beredda att ta de riskerna. Däremot stöder vi det arbete som kommissionen har inlett med att förbättra tillämpningen av det nuvarande utstationeringsdirektivet.
Det tror vi är centralt. Genom bättre tillämpning och bättre samarbete mellan olika medlemsstater tror vi att man kommer åt problemen på ett bättre sätt än genom att luckra upp, vilket kan sluta illa för den svenska modellen.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag kan börja med den sista frågan. Den kan jag faktiskt inte svara på. Jag har inte någon klar position om vad vi tycker i just den frågan. Fråga två rörde euron, huruvida vi kommer att ansluta oss till euron under denna mandatperiod. En framtida svensk valutaunion vet vi alla föregås av en folkomröstning, och tidpunkten för den beslutas i riksdagen.
I regeringen har vi inte kommit överens om något konkret datum för en kommande folkomröstning. På samma sätt som ditt parti, tillsammans med något annat parti i riksdagen, kanske är det tydligast när det gäller att vara mot euron är mitt parti, Folkpartiet, det mest positiva partiet. Det har vi fortsatt att vara. Också där tycker jag att det kan vara av vikt, som min partikamrat Fredrik Malm nämnde, att vi måste se på ett scenario för hur vår del av Europa kommer att se ut de närmaste åren.
Det är mycket möjligt att samtliga länder kring Östersjön om tio år i praktiken har euron som valuta. Det blir ett utanförskap som kommer att kosta mycket mer. Jag kan citera den estländska finansministern den 1 januari, när de fick euron som valuta. Han sade: När det blåser och stormar på havet är det bättre att sitta i båten än att vara utanför. Det tycker jag är ett viktigt argument för att se hur vi faktiskt påverkas, oavsett om vi har euron som valuta eller inte.
Det är också viktigt att betona att många länder i Europa har haft en finansiell kris de senaste åren. Grekland är ett av de länder som har euron som valuta. Men det finns länder som inte har euron som valuta, som Storbritannien, Lettland och Ungern, som också har haft stora finansiella problem. Det gäller också ett kommande medlemsland som Island. Vi bör betona att det även där finns en dimension.
Det handlar mer om att länder har vanskött sin ekonomi och dribblat med statistik, som i Greklands fall, än att de har euron som valuta. Jag får återkomma till din första fråga i min nästa replik, eftersom tiden är slut nu.
Birgitta Ohlsson (L):
Jonas Sjöstedt försöker insinuera att regeringen inte har en politik gentemot andra EU-länder.
Då skulle jag vilja säga att vi är den klaraste rösten internt på olika EU-möten när det gäller att kritisera brott mot mänskliga fri- och rättigheter oavsett om det handlar om att fördöma att ett land som Litauen försöker förvägra homo- och bisexuella och transpersoner att genomföra en prideparad - jag invigde själv Baltic Pride i maj - eller om det handlar om att vara klar och tydlig i fråga om diskriminering och förtryck av romer som sker i länder som Italien och i många länder i Öst- och Centraleuropa eller om det handlar om den ungerska medielagen.
På många möten känner jag mig ensam om att ha denna tydliga och klara röst. Men jag är inte den enda svenska ministern som har dessa ståndpunkter, utan där är vi mycket värderingsstyrda och tydliga. När det gäller frågan om ett konkurrenskraftspaket finns det ännu inte något riktigt konkret förslag att ta ställning till. Därför är det svårt att göra just det.
När det kommer ett förslag som är etablerat kommer regeringen förstås att gå tillbaka till riksdagen för att förankra sin position i bland annat EU-nämnden som Jonas Sjöstedt sitter i. Därför är processen ganska oklar framöver. Det kommer att vara ett toppmöte den 11 mars som för övrigt kommer att kombineras med ett annat toppmöte om Libyens situation. Det blir därför mycket den dagen. Men toppmötet den 11 mars kring konkurrenskraftspaketet rör bara euroländerna.
Det är ett bra exempel för att visa att när man inte har euron som valuta blir man utestängd från möten som faktiskt rör mycket av Europas framtid. Regeringen tycker att det är viktigt att man värnar arbetsmarknadens parter vad gäller lönebildning enligt den svenska modellen. Det är väldigt viktigt att betona det. Vi tycker också att det är viktigt att värna riksdagens roll när det gäller att fatta beslut som rör finans- och skattepolitik på nationell nivå. Vi har inga planer på att företräda en politik som innebär EU-skatter med mera.
Vi tycker att det är viktigt att riksdagen har en nationell kompetens, och här ska ni som sitter i denna kammare som folkvalda besluta om detta. Det är också viktigt att EU inte skapar nya parallella strukturer eller dubbelarbete där en viss del av Europeiska unionen går vidare och andra står kvar på perrongen, utan man måste ha ett paket där alla är med och är aktiva.
Birgitta Ohlsson (L):
Monica Green har frågat IT- och regionministern vilka åtgärder hon avser att vidta för att stoppa möjligheter till ocker i Internetspel till barn och för att kontrollsystem införs i samband med försäljning av Internetbaserade spel som riktar sig till barn. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen i egenskap av konsumentminister. Ny teknik och enkla lösningar för att kunna ta del av det digitala utbudet har många fördelar.
Samtidigt ökar kraven på konsumenternas förmåga att kunna hantera de nya möjligheter som erbjuds. Ett särskilt problem har visat sig vara mindre seriösa företag som utvecklar spel som tilltalar våra barn. Många av dessa spel erbjuder ett begränsat och kostnadsfritt utbud, men så snart barnet har kommit i gång börjar det kosta virtuella mynt eller liknande symboler som barnet måste betala riktiga pengar för.
Genom att använda telefonen kan barnet fortsätta att spela, inreda hotellrum eller skapa modedockor. Räkningen kommer först senare till föräldrarna, och den kan vara hög. Det kan bli mycket kostsamt. För närvarande bereds initiativ som tar sikte på att klargöra konsumenternas rättsliga ställning och behov av skydd när varor och tjänster köps och betalas via telefonräkningen.
Regeringen är även uppmärksam på andra konsumentproblem som kan uppkomma till följd av ny teknik, såsom risken att drabbas av höga kostnader när barn använder vissa applikationer till smarta telefoner eller läsplattor. Vidare följer jag noga den tillsyn som Konsumentverket och Konsumentombudsmannen bedriver på området. Jag vill också framhålla att de problem som Monica Green pekar på inte enbart är nationella.
Liknande problem möter konsumenter i många länder varför det är viktigt att även söka lösningar som fungerar över landgränserna. Frågorna aktualiserar även konsumenternas behov av stöd och vägledning. Jag vill därför även nämna att jag har tillsatt en särskild utredare som ska se över det befintliga stödet till konsumenter i form av information och vägledning samt föreslå hur det bör organiseras och bedrivas.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag delar Monica Greens oro. Jag vill dock betona att vi från regeringens sida gör en hel del på den här fronten. Som jag nämnde har vi tillsatt en utredning som handlar om framtidens stöd till konsumenter. Den kommer att ha en mycket kunnig och gedigen expertgrupp som vi kommer att presentera. Många av dem har erfarenheter av hur man ska hantera den här typen av frågor, inte minst vad gäller barnens perspektiv, som kanske är det som vi oroar oss allra mest över. Utredningen kommer att lyfta fram dessa frågor.
När det gäller den specifika fråga som vi tar upp i dag följer vi även den för att se hur vi kan gå vidare och utreda vad som ska gälla. Det är viktigt att inse att vi behöver ramar och regelverk, men vi behöver också ett ansvarsfullt näringsliv som kan sanera sig självt. År 2011 vill inget företag i världen få badwill, bli uppmärksammad på ett negativt sätt i medierna, vilket hänt ett stort amerikanskt företag.
Det krångliga i fallet med smurfarna och jordgubbarna var att det var ett amerikanskt bolag som låg bakom spelet. Därför har det varit svårt för svenska Konsumentverket att kunna påverka. Vi kan notera att det stora amerikanska företaget faktiskt ersatte föräldrarna efter den uppmärksamhet som medierna skapade. Därför är det viktigt att vi också har ett starkt konsumenttryck. Exemplet med smurfbären och jordgubbarna visar att dessa frågor, precis som Monica Green lyfter fram, inte bara är nationella.
Vi ser liknande debatter i många länder, inte endast inom EU. Vi ligger långt fram i teknikanvändandet, men det innebär att vi även måste se de problem som finns med det. Därför ska vi inte låsa oss vid att föra den här debatten på Europeiska unionens nivå, utan tänka globalt. Från regeringens sida har vi således i den arbetsgrupp som finns för konsumentfrågor inom OECD lyft upp den här frågan. Där har vi tidigt kunnat ge input i deras arbete med att kartlägga de problem som finns beträffande mobila betalningslösningar.
Det här är alltså en fråga som inte bara rör Europeiska unionen utan också måste upp på global nivå. Det tycker jag är viktigt att lyfta upp.
Birgitta Ohlsson (L):
Min devis som konsumentminister är att det är bättre att förebygga än att behöva reparera. Därför tycker jag att det är viktigt att man skapar en god grund för konsumenterna. Det är därför vi ser över konsumentskyddet och konsumentstödet för tillfället via den nya utredningen Framtidens stöd till konsumenter . Jag kan också lova Monica Green att det inte kommer att vara en utredning som löper under många års tid.
Den ska inte hamna i långbänk, utan vi måste få resultat, för vi ser att enskilda individer hamnar i oerhört svåra situationer, vilket kostar inte bara individen utan också samhället. Där är det också viktigt att se till att vi har ett gott konsumentstöd och upplysning över hela landet. Det är någonting som är viktigt att lyfta fram. Vi bereder för närvarande initiativ som tar sikte på att klargöra konsumenternas rättsliga ställning och vad man kan göra samt behovet av skydd när varor och tjänster köps och betalas via telefonräkning.
Vi får återkomma om hur man kan landa specifikt i den frågan. Vi är uppmärksamma på andra konsumentproblem som kan uppkomma till följd av ny teknik. Vi har nämnt kostnader när barn använder vissa applikationer, med smarta telefoner och läsplattor som exempel, men det här är en vidare fråga. Där får vi helt enkelt komma tillbaka vad gäller det rent juridiska.
Vi vet alla att en fungerande marknadsekonomi kräver ett starkt näringsliv, men också starka och kunniga konsumenter. Har man inte tydliga spelregler som står på konsumenternas sida är det väldigt svårt att agera på den komplexa och globala marknad som finns i dag. Det görs också ett arbete på europeisk nivå som för tillfället fortgår genom Europeiska unionens konsumenträttsdirektiv. Konsumentfrågorna har alltså hamnat i fokus mycket mer än tidigare med tanke på att vi rör oss.
Inom Europeiska unionen har vi en inre marknad med en halv miljard människor, 500 miljoner individer. Det gör att vi måste samarbeta mycket mer över nationsgränserna.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag vill tacka Monica Green för att hon initierat den här diskussionen. Det är en debatt som inte bara pågår i denna riksdagskammare utan också vid köksborden runt om i landet och inte minst i många barnfamiljer. Jag tror att vi alla som är på Internet och använder oss av läsplattor, datorer med mera har känt på den snårighet som finns. Det behöver inte bara vara barn som drabbas, utan det är människor i alla grupper i samhället. Frågan är inte bara svensk eller bara europeisk, utan internationell.
Som jag nämnde har vi lyft fram frågan i OECD:s arbetsgrupp för konsumentfrågor. Vi jobbar vidare med vår egen utredning om konsumentstödet. Vi tittar också specifikt på behovet av skydd när varor och tjänster köps och betalas via telefonräkningen. Det är ett arbete som bara är påbörjat. Vi kommer att leverera.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag vill inledningsvis betona att i de budgetprocesser som pågår just nu driver den svenska regeringen oerhört hårt att det Jonas Sjöstedt och Jens Holm lyfter fram ska ned. Det är inte sådant som den europeiska unionen ska prioritera utan snarare fasa bort. Jag är mycket skeptisk, och den synen delar mina kolleger, till den typen av kampanjer som Jens Holm lyfte fram, bland annat tulpankampanjer som spreds i den svenska tunnelbanan för något år sedan.
Vad gäller konkreta omröstningar i en del detaljfrågor får tas upp med enskilda ministrar som har varit där före mig. Det handlar mycket om att ha en politik som är hållbar på olika sätt. Har vi en politik där vi menar att vi ska jobba mer med öppna gränser, ha en öppenhet vad gäller varor, handel och människor, får vi inte sätta käppar i hjulet för frihandeln.
Att med miljardbelopp styra inriktningen på olika sätt slår inte bara mot tredje världens bönder utan också mot oss som konsumenter när det gäller att ta egna beslut utan propaganda på olika fronter. Vad gäller Europaparlamentets roll delar jag Jonas Sjöstedts syn i mångt och mycket. De måste lära sig att prioritera bättre. Vi vet själva från eget nationellt parlament att man måste väga olika poster mot varandra. Ska man använda osthyveln, eller ska man lyfta bort delar?
Det är ett perspektiv som måste komma fram. Det är viktigt att mer fokusera på framtiden, på forskning och utveckling, klimat, miljö med mera. I dag är det ungefär 0,2 procent av EU:s budget som går till klimatutveckling och forskning jämfört med över 40 procent som går till jordbruksstödet i olika former. Detta är fullkomligt orimligt om Europa ska kunna vara konkurrenskraftigt i framtiden.
Det finns ett tredje perspektiv man mer bör lyfta fram i diskussionen, inte minst av Europavänner, och det är att vi behöver satsa på saker som har varit europeiskt mervärde och som binder Europas länder samman på ett bättre och mer tydligt sätt.
Birgitta Ohlsson (L):
När det gäller informationssatsningarna som Jonas Sjöstedt lyfter fram är det viktigt att det handlar om saklig information och inte flaggviftande.
Det ska vara fokus på vad Europeiska unionen innebär och vad ett eventuellt kommande medlemskap kan innebära för ett land som ännu inte har anslutit sig - och kanske inte kommer att ansluta sig - till EU. Som det är formulerat i dag ska informationsinsatserna vara kopplade till EU:s funktionssätt. Det är en sak som står i centrum.
Inom alla politikområden ska information som riktar sig till allmänheten i medlemsstater och potentiella medlemsländer vara allsidig och lättillgänglig. Jag vill lyfta fram hur vi från svensk sida jobbar med denna fråga. Det handlar bland annat om de förslag som har varit kopplade till fortbildning av lärare. Det pågår en fyraårig satsning på lärare och rektorer inom ramen för förvaltningspartnerskap med kommissionen.
Det är kommissionen som finansierar, men regeringen har det avgörande inflytandet över inriktning och innehåll. Denna stora satsning på fortbildning av lärare och skolledare i EU-kunskap pågår 2009-2012. Det är förvisso kommissionens pengar, men det är vi som har ansvar för vad som konkret tas fram i detta.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag vill först och främst betona att Börje Vestlund frågade om det fördjupade samarbetet och inte om den svenska modellen. Exempelvis frågor som rör arbetsrätt berörs inte av något fördjupat samarbete.
Inte någon av de frågor som har diskuterats och som Börje Vestlund nämner i sin interpellation, nämligen patentfrågan och förstås frågan om äktenskapsskillnad med mera, har varit uppe för prövning i EU-domstolen. Jag kan därför inte som statsråd stå här och spekulera i vad som skulle kunna hända. Det är alldeles för tidigt i processen.
De frågorna är dock väldigt intressanta. Den ena av dem är dessutom högaktuell. Frågan om patentet kommer med all sannolikhet att komma upp på det nästkommande mötet i Europeiska rådet nästa vecka. Från svensk sida har vi beklagat att vi inte kan nå enighet i frågan om EU-patentets översättningsregim. Vi tycker att fördjupat samarbete är den enda vägen som leder framåt för tillfället.
Det är ett stort framsteg kopplat till kontexten att den svenska regeringen tillsammans med tio andra medlemsstater har riktat en begäran till kommissionen om just fördjupat samarbete. Vi hoppas att kommissionen snabbt kan presentera ett förslag. Det är ett exempel som visar på just den problematik som Börje Vestlund har lyft fram i sin interpellation.
Frågan om fördjupat samarbete om tillämplig lag för äktenskapsskillnad och hemskillnad kan jag som sagt inte spekulera i, i och med att den inte har varit uppe för prövning i EU-domstolen, om det skulle vara EU-medborgare med olika nationaliteter från olika EU-länder och medborgare i olika länder. Men där vill jag återigen bara betona att Sverige inte deltar i detta första fördjupade samarbete.
Sveriges inställning till förordningsförslaget lades fram i en deklaration till Coreper. Där var vi väldigt tydliga med: 1. Vi kan inte godta lösningar som inskränker exempelvis möjligheten till skilsmässa i vissa situationer. 2. Rätten att skilja sig liksom rätten att välja vem man vill gifta sig med är enligt svensk mening oerhört fundamental. 3. Vi har dock inte velat blockera möjligheten för de medlemsstater som önskar samarbeta fördjupat i den här frågan.
Sist men inte minst tycker vi att det är beklagligt att genomförandeförordningen innehåller lösningar som i praktiken har karaktären av undantag som faktiskt begränsar rätten till skilsmässa för vissa grupper, vilket förstås är väldigt sårbart för kvinnor som lever i patriarkala miljöer. De frågor som framför allt är uppe när vi diskuterar fördjupat samarbete är både patentfrågan och frågan om tillämplig lag för äktenskapsskillnad och hemskillnad.
Birgitta Ohlsson (L):
Det är viktigt att betona att om vi väljer att stå utanför ett samarbete är vi inte bundna av de specifika regler som vissa medlemsstater beslutar om inom ramen för sitt ömsesidiga samarbete. Sverige är inte heller bundet av EU-domstolens eventuella rättspraxis inom ett område som vi inte deltar i. Så jag tror inte att man ska överdriva oron alltför mycket på denna front. Sedan får vi som sagt vänta och se vad som kommer att hända.
När det gäller EU-rättens tillämpning, i ljuset av hur fördjupat samarbete som samarbetsform kommer att användas, kan vi konstatera att de allra första fördjupade samarbetena precis har påbörjats. Det finns inte heller mängder av lagstiftningar som på något sätt skulle kunna påverka de svenska reglerna i dagsläget. De enda samarbetsformer som man kan säga liknar ett fördjupat samarbete är förstås Schengen och EMU.
De har dock varken påverkat EU-rättens allmänna eller specifika tillämpning på Sverige, som ju står utanför EMU. Detta är viktigt att betona i diskussionen. EU-domstolen har också behörighet att tolka EU:s rättsakter och att uttala sig om giltigheten hos dessa rättsakter.
EU-domstolen har, tvärtemot den bild vi ofta får i medierna, vid ett flertal tillfällen valt att inte uttala sig om områden som kan vara politiskt känsliga för en del länder. Det är en intressant om än ganska teknisk diskussion som vi förstås kommer att följa noggrant, inte minst för att försvara svenska intressen och lagar inom Europeiska unionen.
Birgitta Ohlsson (L):
Jag tackar Börje Vestlund för interpellationen. Det är viktigt att vi har en vital diskussion om Europeiska unionen och Sverige och relationerna dem emellan och om hur vi kan driva en politik som är klar och tydlig på detta område.
Det är viktigt att betona att man ska undvika fördjupade samarbeten så mycket man kan. Det är ofta en sista utväg när det inte går att finna en lösning där samtliga EU-medlemsstater kan komma överens. Det här är som sagt en ganska teknisk diskussion som säkert kan bli föremål för ett riksdagsseminarium där jag gärna deltar som statsråd.
Vi får alltså sannolikt chans att återkomma till denna fråga längre fram.
Birgitta Ohlsson (L):
Då kan jag inleda med den fråga där jag och Lars Ohly tycks ha något liknande syn, nämligen att vi behöver fler kvinnor på arbetsmarknaden. Först och främst är det ett stort resursslöseri. Sex av tio universitetsplatser i Europa upptas av kvinnor i dag, men det är bara styvt 60 procent av kvinnorna i många länder som yrkesarbetar. I en del länder är det färre än 40 procent, och det är något oerhört felaktigt och som gör att många kvinnor hamnar utanför, får sämre pensioner och sämre möjligheter att förverkliga sina livsdrömmar.
Det var tack vare den svenska regeringen som ett av målen i EU 2020, EU:s tillväxtdokument, faktiskt kom att handla om att kvinnor och män ska arbeta lika mycket. Det hade inte skett om inte alliansregeringen hade drivit på det så pass principfast och tydligt. Det är ingen hemlighet att Folkpartiet och Vänsterpartiet har diametralt olika syn på huruvida euron som valuta är ett bra projekt eller inte.
Men jag tycker ändå att man ska betona att det är viktigare att se att valet av valuta inte är det som har skapat de problem vi ser i länder som exempelvis Grekland eller för den delen i länder som inte har haft euron som valuta men samtidigt haft politiska och ekonomiska problem. Det handlar mycket om att man har slarvat nationellt. Man har inte gjort de nödvändiga reformer som krävs.
Det är också viktigt att lyfta fram att visst kan vi göra mycket på EU-nivå, och det gör vi med den europeiska terminen med sexpack. Det gör att vi får starkare hängslen och livrem för att förhindra kommande kriser. Men det är på den nationella basen som man måste ta ett ansvar. Man måste faktiskt ha ett system där man drar in skatter och motverkar en svart sektor, ett system där fler kvinnor yrkesarbetar, och då måste man ha en fungerande barn- och äldreomsorg.
Man måste se till att man vet hur många som arbetar i statlig sektor, vilket har varit ett problem i en del länder, och genomföra nödvändiga och tuffa reformer, kanske också höja pensionsåldern, som ju har varit en het fråga den senaste tiden. Det är där huvudproblematiken ligger.