KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Christin Nykvist (S):
Det gör mig lite bekymrad att Anita Brodén tar så lätt på det här med de miljömässigt bättre motorerna. Det är klart att det kan ligga en god ekonomi för den enskilde fiskaren i att få ned sina bränslekostnader. Det skulle då tala för att den här typen av investeringar kommer till stånd genom företagsekonomiska bedömningar av de enskilda fiskarna. Det kan också vara en viss miljöeffekt.
Men den stora miljöfaran för oss när det gäller fisket är att vi tar ut för mycket av bestånden, att vi har för stor kapacitet i vår flotta. Då måste vi också välja. Den kompromiss som jag här redovisade att jag är beredd att stödja innebär en begränsning till det småskaliga kustnära fisket, båtar som inte trålar.
Att diskutera någonting annat, ett mer allmänt släppande av investering när det gäller bränslesnålare motorer, tror jag skulle vara en stor fara. Och jag tycker inte att vi kan säga att vi kan lämna de här motorerna därhän för att vi har andra instrument för att få en hållbar fiskeripolitik. Vi behöver använda alla instrument. Det är därför som jag är så angelägen om att vi håller i det här beslutet från 2002.
När det sedan gäller de andra åtgärderna redovisade jag i mitt svar en meny av olika åtgärder som regeringen driver. När det gäller havdagarna är vi mycket positiva till att vi nu gör de här försöken, och vi ska utvärdera för att få ett underlag för att gå vidare. Det är ju havdagarna som har en koppling till att man kastar fisk över bord, dumpningen.
Det är med hjälp av havdagarna som vi ska lösa det problemet. Frågan om samförvaltning har vi på bordet, och där väntar vi på ett underlag från Fiskeriverket. Vi har också drivit de här pilotprojekten som redovisas under 2006. Det finns också en annan intressant fråga som vi arbetar med för närvarande, där Fiskeriverket tar fram underlag.
Det handlar om att kunna fördela kvoter. Där ligger det först ett arbete kring det pelagiska beståndet, och där går vi också vidare med ett arbete kring det kustnära fisket.
Ann-Christin Nykvist (S):
Syftet med den höga profil som regeringen har när det gäller fiskefrågorna är ju att vi utifrån försiktighetsprincipen och ekosystemansatsen ska kunna rädda bestånden i haven och få det här hållbara fisket, långsiktigt. Det är så vi kan bygga en lönsam näring.
Det är så vi kan skapa framtidstro för yrkesfisket. Regeringen lade i början av mandatperioden fram en proposition om det kustnära fisket med mera. Där hade vi ett antal mål. Det var förstås ett miljömål, ett regionalpolitiskt mål, ett inflytandemål och ett konsumentmål. Det har vi med oss när vi nu arbetar för att utveckla fiskeripolitiken.
När det gäller den mycket konkreta frågan om havdagar är vi på steg 1. Man håller på med provfiske. Det vore fel av mig att säga: Nu ska vi arbeta med havdagar mycket brett och på det här sättet. Vi ska gå steg för steg. Vi ska se resultatet av provfisket. Jag hoppas att det ska vara en framgångsrik metod.
Det är helt oacceptabelt att kasta fisk över bord på det sätt som vi gör i dag. Vi måste hitta en lösning.
Ann-Christin Nykvist (S):
Det är uppenbart att Tomas Högström fullföljer Bengt-Anders Johanssons raljerande med förebyggande åtgärder.
Det är ett bra besked från Moderaterna om att ni inte är intresserade av att förebygga skador och undvika att tamdjur och rovdjuren möts.
Man vet ju att om man har flera olika sorters djur i en hage kan man minska risken för angrepp av varg. Så har vi frågan om bjällrorna. Tomas Högström talade om Pavlov och de betingade reflexerna. Jag skulle i stället vilja referera till Viktor Bolgov, som har provat bjällror på sin hund, och han är mycket nöjd.
Han kan också referera till att man i samband med att man har använt den typen av hjälpmedel inte har haft några hundar som blivit rivna av varg. Seriöst kommer nu Viltskadecenter att pröva denna metod för att se om den kan användas som en mer omfattande förebyggande åtgärd i Sverige.
Jag tycker att det är sorgligt att ni raljerar om de förebyggande åtgärderna. Regeringen tar människors oro på största allvar. Vi vill inte ställa befolkningsgrupper mot varandra och prata om akademiker i städer kontra dem som bor i de här delarna av landet.
Vi måste ha en rovdjurspolitik som har legitimitet i hela befolkningen. Det står vi för. Vi jobbar vidare med de här frågorna i de rovdjurstäta områdena.
Den utredare, Åke Pettersson, som arbetar med uppdraget för närvarande har till uppgift att titta just på hur man kan förbättra dialogen och öka det regionala inflytandet i rovdjurspolitiken.
Ann-Christin Nykvist (S):
Det är just detta med legitimitet för rovdjurspolitiken hos hela befolkningen som gör att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder. Jag redovisade dem i mitt interpellationssvar. Det är klart att vi tar till oss nya erfarenheter.
Vi tar till oss vad man säger inom forskningen. Det har gjorts en intressant studie inom ramen för Viltskadecenters arbete ganska nyligen där man tittade på hundar som har blivit vargangripna i Sverige och Norge.
Utifrån detta har man gjort en undersökning av vad som skulle hända om man hade rätt att även utanför hägn försvara sitt tamdjur mot rovdjur. Det intressanta är att man kommer fram till att det sannolikt inte skulle påverka rovdjursstammarnas omfattning avsevärt.
Men man säger också att om målsättningen är att öka möjligheterna att avvärja ett angrepp ska man inte ändra lagstiftningen. Då är andra medel bättre. Det är ett intressant resultat från en forskningsstudie, och det får mig att fundera just om den fråga som Tomas Högström tar upp.
Jag menar att vi ska ta till oss forskningsresultat och överväga vad vi ska vidta för åtgärder. Det här leder till att vi ska ha en seriös diskussion om vad vi tror att vi kan få ut av att göra ytterligare ändringar i 28 § jaktförordningen. Man kan resonera på olika sätt.
Man kan säga att om det inte skulle påverka vargstammen i avsevärd omfattning är det rimligt att vi vidtar denna åtgärd. Men å andra sidan kan man också säga att eftersom det inte är denna åtgärd som skulle hjälpa hundägarna - det är ändå i mycket få fall man kan skjuta vargen när hunden blir angripen - är det andra åtgärder som bör vidtas.
Jag menar att den satsning på förebyggande åtgärder som regeringen nu gör är en mycket seriös satsning, och det är en riktig satsning.
Ann-Christin Nykvist (S):
Jag ska inte upprepa det jag redan har sagt, för jag tror inte att jag når Tomas Högström med mitt resonemang. Kanske var det för många variabler för att mitt resonemang skulle gå fram. Avslutningsvis vill jag säga att regeringens politik på det här området innebär att vi lyssnar på dem som bor i de rovdjurstäta områdena.
Vi vill se till att vi utifrån den rovdjurspolitik som vi har, de mål som vi har i rovdjurspolitiken, hittar de bästa åtgärderna för att lösa de problem som tamdjursägare har. Det handlar både om dem som har en hund i de här områdena och om de tamdjur som finns på fäbodarna.
Vi har redan vidtagit ett antal åtgärder, och vi släpper inte den här frågan. Vi går vidare och prövar vad vi kan göra för att ge dem som har tamdjur i de här områdena möjlighet att ta ett ökat ansvar för sin hund eller för sin tamboskap.
Gunnar Goude (MP):
Jag kände mig närmast uppmanad att reagera på det som Jan-Olof Larsson sade här om Miljöpartiets inställning när det gäller moratoriet. Det är kanske mer en skrivteknisk fråga, men jag tycker också att det handlar om hur man deklarerar sin grundsyn i frågan.
Är det inte så att när du tänker på de här frågorna så gäller det mera praktiskt vad man genom samverkan med andra länder kan komma fram till, och av den anledningen lägger du dig i en position där man kan tänkas komma fram och låter därmed bli att deklarera det som man egentligen skulle vilja ha, nämligen ett moratorium?
Läget är sådant, både historiskt och utvecklingsmässigt med hänsyn till vilka djur vi har att göra med, att ett moratorium egentligen är det som man skulle vilja ha. Jag hoppas alltså att vi kan dela den synpunkten. Om det sedan av förhandlingsstrategiska skäl är så att man vill gå in på ett så kallat hållbart nyttjande, så är det väl tänkbart att man tvingas till det.
Gunnar Goude (MP):
Vi har ju alternativa möjligheter, till exempel att använda det som vi i Sverige är vana vid, nämligen att förvaltningsplanen inrättas när en hotad djurart når upp till ett sådant antal att man kan börja överväga den här typen av åtgärd - tillåta en viss typ av jakt inom vissa områden eller någonting sådant.
Men vi brukar ju normalt inte ge till exempel Naturvårdsverket här i uppdrag att göra förvaltningsplanerna innan nivåerna är uppnådda, utan det är ju en senare fråga. Jag tycker också att det vore bra att lugna sig med att beskriva själva jaktvillkoren tills vi får det första steget ordentligt uppnått och garanterat.
Jan-Olof Larsson (S):
I dag är de flesta bestånden bland valarna i det skicket att ett fortsatt valjaktsstopp är absolut nödvändigt. Det står helt klart och tydligt i betänkandet också. En förvaltningsplan bygger ju på att vi ska bygga upp bestånden.
Men har vi en förvaltningsplan så innebär det att när vi väl har byggt upp beståndet, om vi kommer dithän - det tar många år som du sade; du berättade här hur lång omloppstiden är för att bygga upp bestånden - så har vi också en möjlighet att ha en jakt på valarna den dag de når det antal som gör det biologiskt säkert. Det ska grundas på vetenskapliga bedömningar.
Men säger vi i dag nej till den möjligheten och i stället säger att vi ska ha ett fortsatt stopp på valjakt över huvud taget, oavsett hur det blir, då kommer ett antal länder med all säkerhet att lämna IWC, och de kommer att jaga val, oavsett om de kallar det för kommersiell jakt eller jakt i vetenskapligt syfte. Oavsett vad de nu kallar det så tar de död på valarna i alla fall till men och skada för valbestånden, som troligen kommer att utrotas.
Det är alltså inte bara förhandlingstekniska skäl. Det är den verklighet vi lever i när vi har förvaltningsplaner för alla andra arter.
Jan-Olof Larsson (S):
Problemet fanns före 2006, men det finns också efter 2006. Det är viktigt att ni kommer ihåg det. De försvann inte 2006, utan vi måste fortsätta att jobba med dem. Låt mig ta ett exempel som har varit uppe här till diskussion, nämligen partiklar i luften. Det är många som dör av det i Europa och Sverige. Det är många barn som får astma och nedsatt lungfunktion för livet här i Stockholm, Göteborg, Malmö och de andra stora städerna.
Vad gjorde regeringen åt det? Jo, man utjämnade skatteskillnaden mellan en relativt bra kvalitet på dieselmarknaden och en sämre kvalitet. Det innebär att vi får mer partiklar i luften i varenda stad. Det innebär att fler barn blir drabbade av astma. Det innebär att fler barn får bestående luftrörsproblem hela livet på grund av det beslut som regeringen fattade.
Det är ett exempel där det går bakåt. Jo, vi kan vara stolta över att vi jobbar i EU, och det gjorde vi förut också. Men från och med 2006 har det lyst fram lite grann att EU inte verkar ha funnits för den svenska regeringen före 2006. Det kom först 2006 när ni åkte ned. Men vi har haft kommissionärer och ministrar som har gjort ett jättejobb inom EU och nått bra resultat.
Jag vet inte om ni har hört talas om att Margareta Winberg var nere och drev jordbrukspolitik eller Margot Wallström som fortfarande är kommissionär. Hon finns där nere och har gjort ett jättebra jobb. Det ska vi vara stolta över.
Jan-Olof Larsson (S):
Låt mig börja med det som ni gör bra. Jag tyckte att det var bra när Sofia Arkelsten sade att ni antog Göran Enanders utredning som ett regeringsförslag. Det är starkt. Det är tufft. Sedan vill jag gå in på det här med partiklarna igen. Du kan inte skylla på EU:s normer när regeringen har beslutat att sänka kvaliteten på drivmedlen genom en skattemässig utjämning. Det innebär att fler barn i Stockholm, Göteborg, Malmö och andra städer får astma.
Det är betydligt fler barn som får astma och fler som dör i Sverige på grund av era beslut. Det måste du ta ansvar för. Det är förskräckligt om du står och skyller det på någon annan. Jag hörde när du pratade med Per Bolund förut om fisket. Det har aldrig någonsin varit så stor skillnad mellan vad Ices rekommenderar och vad kommissionen har gått med på.
Trots att man har sänkt nivåerna har det aldrig varit så stor skillnad mellan forskarnas råd och kommissionens beslut. Det kan du höra från vilken forskare som helst som har undersökt det här. Det är ett oerhört dåligt resultat. Tar det slut på torsken i Östersjön och Västerhavet, som är ännu sämre ute, har ni ett jätteansvar för detta. Det måste du inse. Du kan inte skylla på EU eller andra.
Nu måste du ta ansvar för det ni ska göra och komma med vettiga förslag och åtgärder.
Jan-Olof Larsson (S):
Jag får tacka ministern för svaret. Jag kan dock inte påstå att jag blir speciellt mycket lugnare av det. Tjärnös framtid som en oberoende forskningsstation är fortfarande oviss. Havsmiljön har länge varit en prioriterad fråga för såväl den nuvarande som den tidigare regeringen. En av de stora politiska diskussionerna har varit hur vi ska kunna samla kunskaperna som finns på våra lärosäten och skapa ett marint centrum.
Förutom att samla de kunskaper som finns har ett problem varit hur dessa kunskaper ska kunna förankras ute bland fiskare och ortsbefolkning runt om i landet. Här har Tjärnö marinbiologiska laboratorium betytt mycket för den goda kontakten mellan fiskare och forskare i Bohuslän och förresten även i övriga landet. Samspelet med omvärlden har varit avgörande. Från starten 1963 fram till i dag har det avancerade laboratoriet dragit till sig gästforskare från hela världen.
Laboratoriets utåtriktade forskning hade knappast varit möjlig om inte fiskare och ortsbefolkning i norra Bohuslän hade ställt upp och visat det förtroende för verksamheten som de gjort. Samförvaltningsprojektet för fisket vid Koster-Väderö är ett mycket gott exempel på det goda samförståndet. Ett annat exempel är det långt framskridna arbetet med att skapa Kosterhavets marina nationalpark.
Detta fina samarbete riskerar nu att raseras när Tjärnö i stället inlemmas som en institution vid Göteborgs universitet med chef och forskare på plats i Göteborg och med Marinbiologiska laboratoriet nedmonterat till att åter vara en fältstation. Även om ministern anser att lärosätena ska vara självständiga utan politisk styrning finns det all anledning att vi markerar vikten av en samlad kunskapsbank inom havsmiljön.
Därför upprepar jag min fråga: Hur ska Tjärnö även i fortsättningen kunna ha den framträdande position som man hittills har haft inom havsmiljöforskningen utan lokalt ledarskap? Tjärnö saknar i dag föreståndare. Dessutom saknar man en lokal budget.
Jan-Olof Larsson (S):
Jag är glad över att få stöd av Lars Tysklind i min argumentation. Han backade inte upp mig riktigt i sitt resonemang, men det kan man ha viss förståelse för.
Det känns också bra att vi är överens om den problematiska situation som havsmiljön befinner sig i. Den stora utmaning som vi står inför för att komma till rätta med problematiken handlar inte bara om fisket, den ekologiska situationen för fisken och den betydelse som fisken har i den ekologiska kedjan, utan den handlar om miljögifter, övergödning och det ena med det andra.
Därför är detta viktigt, och vi är helt överens om att havsmiljöforskningen måste stärkas. Men man måste också - vilket Tjärnö har varit exemplariska på - kunna förmedla den kunskap som forskarna kommit fram med till dem som ska använda den, till fiskare, till allmänheten, så att den accepteras, för här finns konflikter som Tjärnö har tacklat på ett bra sätt.
Lars Leijonborg förstår inte riktigt vad skillnaden är eftersom Tjärnö alltid har varit en del av Göteborgs universitet. I den politik som regeringen för i allmänhet säger man att folk ska kunna klara sig själva, kunna leva på sin lön och inte leva på bidrag. Det är viktigt för att få självkänsla och självständighet. Nu har man klätt av Tjärnö in på bara skinnet. Man har tagit bort ledningsresurser.
Man har ingen ledning kvar på Tjärnö. Man har tagit bort föreståndaren och flyttat ledningsresurser till Göteborgs universitet där de alltså sitter 20 mil från arbetsplatsen. Man har klätt av pengarna. Det finns inte en krona i budget på Tjärnö längre. Man hade egen budget.
Det är svårt att bedriva ett utvecklingsarbete på det sätt som man har gjort under åren, på ett mycket framgångsrikt sätt, när man totalt har klätt av institutionen de möjligheterna. Det är en stor skillnad. De lugnande besked som ministern försöker komma med lugnar mig inte ett enda dugg.
Från socialdemokratisk sida har vi försökt driva detta med havsmiljöpolitiken och samla den kunskap som finns på landets olika institutioner så att vi kan få ett marint centrum, en uppsamlad kunskapsbank. Det är viktigt. Dessa signaler har också kommit från den nuvarande regeringen. Står ministern bakom ambitionen att samla kunskapen så att vi kan använda den på ett bra sätt?
Står Göteborgs universitet bakom den ambitionen? Kommer Göteborgs universitet att ta på sig detta uppdrag som innebär att även andra institutioners kunskap inom området ska samlas upp och finnas på universitetet i Göteborg? Vi behöver lite klarläggande besked för att man ska känna sig lite lugnare på Tjärnös forskningsstation.
Jan-Olof Larsson (S):
Tjärnö och Kristineberg är fantastiska resurser, det är vi helt överens om. Jag tycker bara att det är synd att man byter namn på dem. De har ett värde i sina namn. De är kända under sina namn. Man byter namn till Sven Lovén centrum - det är inte många som känner till det längre. Det kommer nog att heta Kristineberg och Tjärnö fortsättningsvis också, i alla fall i folkmun.
Nej, det är inget problem att samla ihop de kunskaper som vi har omkring oss i våra lärocentrum, det är en nödvändighet. Det är nödvändigt att samla ihop dem. Det är inget problem för vare sig Kristineberg eller Tjärnö. De vill gärna spela en viktig roll i den här samlade kunskapsbanken inom marin forskning. Det förhindrar dem inte att ha några kontakter utåt eller någonting.
Men vad händer om man klär av dem möjligheterna? Det är ju ändå så att ledarskapet förhoppningsvis utvecklar verksamheten. Vi har alltid pratat om hur viktigt ledarskapet är på olika arbetsplatser. Det är viktigt även på Tjärnö. Det är viktigt att man har en budget. Utan budget kan man inte göra något. Det är en viktig del av resursen.
Tar man bort den delen, så att någon annan ska bestämma vad jag ska få utveckla, vad jag ska få lov att syssla med, har man klätt av möjligheten att utvecklas och att sköta det här på ett bra sätt. Ministern framhåller i sitt svar att regeringen bereder frågan om en sammanhållen svensk havsmiljöpolitik. Det är bra. Bygg gärna vidare på vår gamla politik, och använd gärna det som Havsmiljökommissionen tog fram i sin utredning.
Det är mycket bra, en utmärkt grund att stå på. I det här sammanhanget vill jag påpeka vikten av att ha ett havsmiljöinstitut där vi samlar kunskapen. Det är en fråga som vi i den socialdemokratiska regeringen drev på för att förverkliga. Här har ministern en möjlighet att sätta avtryck.
Vad vore bättre än att göra Tjärnö till det havsmiljöinstitut som Sverige så väl behöver, ett institut för den framtida havsmiljön placerat i Sveriges första marina nationalpark?
Jan-Olof Larsson (S):
Jeppe Johnsson tar upp Närfiskat. Det är naturligtvis ett mycket lovvärt initiativ. Både vi i oppositionen, fiskaren, till och med bonden håller med om att ursprungsmärkning är oerhört viktigt. Vi bara hoppas att vi får med regeringen på det synsättet också.
Det är viktigt att de som sitter på läktaren här ska kunna välja rätt produkt utifrån både miljö och bestånd. År 2012 ska EU:s fiskepolitik stöpas om. Förra veckan kom EU:s grönbok. Den grönboken går nu ut till medlemsländerna för att diskuteras och analyseras.
Vi ska då också ha åsikter om vad vi tycker är viktigt, vad Sverige tycker är viktigt. Som jag sade i mitt anförande handlar det inte om att göra upp en så lång lista som möjligt på vad vi vill förändra - vi kan räkna upp otaliga saker - utan det gäller att koncentrera sig på de frågor som vi politiker och fiskarna tycker är viktiga att förändra i en framtida fiskepolitik.
Vi i oppositionen vill ta vårt ansvar. Vi tycker att man ska tillsätta en parlamentarisk grupp för att ta reda på och diskutera vilka frågor som vi ska driva tillsammans och göra det just tillsammans för att få en styrka i fiskepolitiken. Nej tack, säger högeralliansen till det här förslaget, vi klarar det här själva.
Och förlorar vi valet avstår vi från att vara med och påverka fisket. Det får ni sköta. Är detta en sund inställning? Fiskarna runt kusten tycker att vi borde ha kommit överens om vilka frågor vi vill driva, men ni tycker inte det. Varför är det på det viset?
Jan-Olof Larsson (S):
Jo, det står i vår motion som ni har avstyrkt. Där kan du läsa det. Hade du läst de papperen hade du kanske kunnat ta rätt ställning. Till och med jordbruksministern är helt inne på det här. Jag frågade honom vad han tyckte i den här frågan när vi hade utskottsmöte. Han tror att han ska kunna diskutera grönboken under ordförandeskapet, men det kan han inte göra eftersom de andra länderna inte har kommit fram med några åsikter.
Dem ska de lämna in i december i år när vårt ordförandeskap tar slut. Jag tror att det hade varit nationellt viktigt att vi i Sverige hade kunnat enas om ett par tre viktiga frågor att lyfta fram. Det tycker de som fiskar runt våra kuster och många andra politiker att vi ska göra för att vi ska få en styrka i vår fiskepolitik, men högeralliansen i utskottet tycker tyvärr inte det.
Jag tycker att det är olyckligt att man har den inställningen. Vi får väl hoppas att vi kan få en annan tingens ordning nästa september. Då ska vi kunna påverka, och ni får stå bredvid och titta på eftersom ni inte vill vara med. Det blir som det blir. Ni hade en motion om fritidsfiske.
Den handlade om det så kallade bulefisket i Öresund. Fiskeriverket har gått ut och förbjudit det fisket, säger man. Det är nog riktigt, men det är bara det att man åker från den danska kusten över på svenska vatten och fiskar. De stora romhonorna samlar sig i stora bulor, och man fläker sönder dem man inte får upp. Det är rent horribelt att göra detta.
Med tanke på hur fint samarbete ni har med olika allianser borde det vara rimligt att kunna komma överens med den danska fiskeriministern om att stoppa den här typen av fiske som är ett sådant fruktansvärt förbrukande av resurser. Det är inte att bruka, utan det är att förbruka.
Jan-Olof Larsson (S):
Jag måste ändå fråga om Centerpartiets åsikt är att om man har en trål är det fråga om storfiske, och har man inte en trål så är det fråga om kustfiske. I så fall tror jag att de uppe i Kosterfjorden blir relativt ledsna, för det är väl ett av de mest skonsamma fisken vi har över huvud taget, de som trålar räka uppe i Kosterhavet, med inflytande från både marinbiologer och andra forskare.
Det var en väldigt märkvärdig definition. När det sedan gäller Eskils värnande om det kustnära fisket har vi en del kustnära och skonsamt fiske, men de använder rist. De använder selektiva redskap av olika slag.
Och sedan säger Eskil och hans förhandlare - nu är det ju Eskil som brukar stå här och tala om hur duktig förhandlare han är - att man inte tänkte på det, när man förhandlade fram antalet dagar som man skulle få lov att fiska, att det prioriterade, det kustnära fisket med selektiva redskap, inte fick fler dagar än det icke selektiva fisket.
Då förstår jag inte riktigt vad Erik A Eriksson menar med att han värnar det kustnära, skonsamma fisket. Det var ju det han glömde göra. Det föll ju bort. När det handlar om EU:s nya fiskepolitik 2012 har vi diskuterat den. Jag har suttit i riksdagen sedan 2002.
Fiskefrågor har jag varit med och diskuterat i alla fall sedan dess, de diskuterades innan dess också och de kommer säkert att diskuteras även efter 2012. Det handlar inte om det. Det handlar om att vi också under tiden ska skapa ett svenskt förhållningssätt ihop med näringen om vilka punkter som är viktiga att driva. Det var det jag ville komma fram med. Jag tror att det är viktigt att vi gör det.