Barbro Westerholm (L):
Jag ska först lyfta fram att Sverige var det land som under ledning av Socialstyrelsen och forskare som röntgendoktor Laszlo Tabar i Falun tog fram övertygande bevis om att man genom hälsoundersökning med mammografi kunde upptäcka bröstcancer tidigare och minska dödligheten hos kvinnor.
Det offentliggjordes den 15 februari 1985. Det var dock ganska mödosamt att övertyga landstingen om värdet av tidig upptäckt, så ett antal av oss slet, inte minst det liberala partiet, för att det skulle bli ett nationellt genomförande av mammografi.
Att vi inte ställer upp på kostnadsfriheten är för att vi tycker att om staten ska ta över det ekonomiska ansvaret för en del av landstingens hälso- och sjukvård bör det göras i ett bredare sammanhang. Det är därför vi har vårt yttrande. Jag tänker koncentrera mig på åldersgränsen.
Den studie som presenterades 1985 kunde styrka att det var i åldersspannet 50-69 år som det var värdefullt med mammografi. För den yngre åldersgruppen 20-50 och den äldre åldersgruppen 70-74 tog det lite längre tid att få fram övertygande data.
Denna studie, som genomfördes i Östergötland och Dalarna, omfattade inte en bredare åldersgrupp än så. Hälso- och sjukvården har gått in för att allt ska vara evidensbaserat.
Det har kommit några studier utomlands ifrån som visar att 75-åriga kvinnor och äldre kan ha nytta av tidig upptäckt genom mammografi. Det är dock inga stora studier. Därför har man envetet sagt att man erbjuder mammografi upp till och med 74 men inte därefter.
Detta reagerade Cancerfonden på 2009 eftersom man i statistiken såg att ett betydande antal kvinnor 75 år och äldre insjuknar. Cancern känner ju inte kronologiska åldersgränser. Man såg också att behandlingsresultaten var sämre. Det berodde dels på att tumörerna upptäcktes senare, dels på att man använde mindre effektiv behandling för dessa kvinnor.
Åldersdiskrimineringen visade verkligen sitt fula tryne. År 2013 fick vi en lag mot åldersdiskriminering, och ska man sätta in kronologiska åldersgränser ska det finnas väldigt starka skäl för det.
Detta tog Statens medicinsk-etiska råd fasta på när man skulle skriva remissvar på Socialstyrelsens förslag till screening inte bara av bröstcancer utan också av cancer i livmodertappen och tarmcancer.
Man fann att man borde kunna extrapolera resultaten från studierna på kvinnor under 75 om man gjorde det enligt vissa vetenskapliga metoder.
Nu vill jag läsa upp vad Statens medicinsk-etiska råd skrev: "Rådet menar att de åldersintervall som anges i rekommendationerna om screening för bröstcancer samt screening för tjock- och ändtarmscancer kan vara åldersdiskriminerande."
Det ansåg att det var angeläget att utföra modellanalyser baserade på aktuell kunskap om åldrar över 74 år. Här tas det upp frågor som man måste kunna besvara i en sådan studie: "Kan kvinnor över 74 år - av sig själva eller andra - uppfattas om otillräckligt värda att ingå i ett preventionsprogram?"
Det är just det som finns med i våra invändningar mot åldersgräns. "Kan den övre åldersgränsen tolkas som att faran för bröstcancer är över och medföra att kvinnor därför söker senare för varningssymtom?"
"När många av studierna planerades för mer än ett kvartssekel sedan betraktades 75 år möjligen som en mycket hög ålder - finns anledning att ta hänsyn till att kvinnor numera lever i genomsnitt betydligt längre?"
Så fortsätter det med ett antal punkter som Statens medicinsk-etiska råd anser att man bör beakta när man har åldersgränser i screeningprogram, i det här fallet screening med mammografi. Därför yrkar jag bifall till reservation 1 om översyn av övre åldersgränsen.
Sedan har vi ett särskilt yttrande om avgiftsfriheten.