Berit Högman (S):
Jag tackar för svaret på denna interpellation, som handlar om de externa aktörerna och jobbcoacherna. Jag delar arbetsmarknadsministerns uppfattning att det kan vara bra att ha flera aktörer som arbetar för att få fler människor i arbete. Men det kan inte ske till vilket pris som helst.
Vi måste slå vakt om kvaliteten på insatserna och på att samverkan med Arbetsförmedlingen fungerar bra. Då ter det sig i dagsläget rimligt med en något lägre växel än regeringen har när det gäller ambitionerna att privatisera arbetsmarknadspolitiken.
Det handlar om människor av kött och blod, Littorin, människor som kanske har många misslyckanden bakom sig och som inget hellre vill än att komma ur sin arbetslöshet. Men här känns det som att regeringen har ett rejält ideologiskt tunnelseende och ett slags övertro på marknadens förmåga att göra saker och ting bättre än de samhälleliga gemensamma aktörer vi har.
Den fråga jag ställer mig är naturligtvis: Vilka fakta har Sven Otto Littorin och regeringen bakom sig? Det är praktiskt taget ingenting! Arbetsförmedlingen har fått uppdraget, säger statsrådet. Men har Arbetsförmedlingen genomfört utvärderingen?
Enligt de uppgifter som jag har fått har Arbetsförmedlingen på grund av anställningsstoppet inte kunnat anställa någon för att göra utvärdering och uppföljning av de kompletterande aktörerna. Det ligger stora reduceringskrav på stödfunktionerna till Arbetsförmedlingen. Vem är det som ska utföra utvärderingen och kontrollen?
Den utvärdering som Arbetsförmedlingen trots allt säger sig ha gjort presenterar man också, och där visar det sig att de kompletterande aktörerna har en lägre måluppfyllelse än Arbetsförmedlingens egna aktiviteter. Vad vet vi egentligen, Littorin, om hur de kompletterande aktörerna klarar de mål man har satt upp och vunnit upphandlingen på? Vilka krav har Arbetsförmedlingen ställt på utvärdering, exempelvis i ett brukarperspektiv?
Vad vet vi om de arbetssökandes möjlighet? Vad vet vi om hur mycket kraft som läggs på dem som har svårast att få jobb i förhållande till dem som har lättast att få jobb? Onekligen är de ekonomiska incitamenten gjorda för att få ut dem som har lättast att få jobb; det är då de kompletterande aktörerna får ut sin fulla ersättning.
Hur vet vi att arbetsgivarna inte systematiskt utnyttjar eller använder personer i garantiprogrammen som billig arbetskraft i stället för fast anställning? Vi vet inte det. Det finns ingenting i vare sig aktörernas eller Arbetsförmedlingens system som kan visa detta. Det finns inget sådant system. Regeringen följer noga effektiviteten hos de kompletterande aktörerna, säger Littorin.
Då kommer jag tillbaka till att Arbetsförmedlingen själv konstaterar att måluppfyllelsen är lägre. Den utvärdering som alldeles nyss har kommit och som regeringen också har att reagera på är IAF:s utvärdering, som inte alls visar att samverkan mellan Arbetsförmedlingen och de kompletterande aktörerna är tillfyllest.
Det måste innebära att eftersom de inte uppfyller detta kommer Arbetsförmedlingen med all sannolikhet inte att kunna göra av med de pengar som regeringen har bestämt måste gå till privata kompletterande aktörer. De pengarna kommer inte att gå åt under året. Är statsrådet i så fall beredd att omfördela?