KBLab/rixvox huggingface dataset:
Egon Frid (V):
Tack, Mats Odell, för svaret! Jag vill också tacka ministern för besöket i civilutskottet förra tisdagen. Jag hoppas att ministern kommer tillbaka så att vi kan fortsätta att diskutera bostadspolitik även i utskottet och inte "bara" här i kammarens interpellationsdebatter. Det är inte första gången jag och statsrådet debatterar frågan om det minskande antalet hyresrätter och säkert inte heller den sista.
Frågan är först och främst: När ska statsrådet erkänna att han inte bara känner oro utan att det också finns verkliga, stora problem med regeringens brist på bostadspolitik? När inte ens statistiken från SCB som tydligt visar att antalet lediga hyresrätter i landet är rekordlågt hjälper - vad ska till då? Hur förklarar då statsrådet att antalet hyresrätter minskar?
Jo, statsrådet skyller i vanlig ordning på den förra regeringen och menar att de statliga subventionerna till bostadsbyggande som högerregeringen drog in har stört marknaden. Men när ska ministern förstå att det är regeringen som ska leverera? Det handlar om att regeringen ska leverera - det läste jag om kring era kommundagar i Uppsala.
Det är dags att leverera bostadspolitik, och det är dags att leverera så att det byggs fler hyresrätter i Sverige. Under alla de debatter som vi har haft med statsrådet Mats Odell har han sagt att byggbranschen behöver långsiktiga villkor och förutsägbarhet för att nybyggandet ska öka.
Men hittills har inte statsrådet visat ett enda exempel på vad regeringen avser med långsiktig bostadspolitik. Här finns goda grunder att misstänka att de enda planer regeringen har är att överlåta hela ansvaret till marknaden. Då vet vi vad som kommer att hända, tyvärr.
Samtidigt säljs allmännyttans lägenheter ut i en rasande takt. Det senaste exemplet på detta är utförsäljningen av över 5 000 lägenheter här i Stockholm. Dessa försäljningar drivs igenom trots massiva protester från hyresgästerna.
I mars kommer det som vi är oroliga för: en utredning som visar på ett förslag från regeringen om marknadshyror. De uppgifter vi har fått i samband med detta är att regeringen kallar detta för "efterfrågestyrd hyra". Men i praktiken är det marknadshyror det är fråga om. För att sammanfatta det bostadspolitiska läget har regeringen på kort tid riktat tre knockoutslag mot landets hyresgäster och bostadslösa.
För det första skrotar regeringen alla subventioner till byggandet. För det andra är regeringen på väg att skrota allmännyttan. För det tredje ser vi att marknadshyror kommer att införas inom en snar framtid. Är det detta, fru talman, som statsrådet kallar långsiktiga villkor för bostadspolitiken?
I så fall är det ingen överdrift att påstå att antalet hemlösa och trångbodda barnfamiljer kommer att öka under de kommande åren. Jag skulle av ministern vilja få information och konkreta besked om hur regeringens politik ska underlätta för människor som redan i dag har svårt att skaffa ett förstahandskontrakt.
Var ska alla ungdomar, nyanlända invandrare och hemlösa bo när allmännyttans lägenheter är sålda och de få hyresrätter som byggs har marknadshyror?
Egon Frid (V):
Det som var min vinkel i dag var att specifikt i bostadspolitiken försöka diskutera bristen på hyresrätter och att vi inte på många år, sedan 1992, haft så få lediga hyresrätter i Sverige som vi har nu och att det har skett negativa förändringar sedan den nya regeringen tillträdde när det gäller andelen hyresrätter.
Jag nämnde för ministern att den första knockouten var när man tog bort subventionerna. Den andra är att man är på väg att skrota allmännyttan och är på väg att förändra hyressättningssystemet. Jag och många med mig efterlyser regeringens bostadspolitik för fler hyresrätter till rimliga hyror.
Att marknaden, som är regeringens bostadspolitik, kommer att fixa dyra hyresrätter med marknadshyror, är vi helt övertygade om. Att marknaden kommer att fixa dyra bostadsrätter för dem som har råd att betala är vi helt övertygade om.
Men Sverige och Sveriges hyresgäster behöver en bostadspolitik med hyresrätter till rimliga hyror, för alla unga människor som bor hemma och som vill flytta till en egen lägenhet, för alla nya svenskar som har kommit till Sverige och behöver en hyresrätt, för att minska trångboddheten och för den stora efterfrågan som finns på hyresrätter.
Vi har i dag en större efterfrågan på grund av ökad sysselsättning och fler som kan komma ut och efterfråga hyresrätter.
I det här läget har regeringens brist på bostadspolitik och regeringens beslut skapat en oro för de kommunala bostadsbolagen och för andra bostadsföretag som förvaltar hyresrätter, där man inte vågar ta långsiktiga, produktiva beslut för att utveckla hyresrätterna.
Detta i sig har minskat byggandet och gjort att man inte har byggt och satsat som man borde. Det är klart belagt att under de två sista åren innan den borgerliga regeringen tillträdde byggdes störst antal hyresrätter.
Andelen byggda hyresrätter efter regeringstillträdet är klart mindre. De sista 6 000-7 000 lägenheterna på regeringens pluskonto är även de byggda med subventioner.
Det finns tydliga bevis på att de borttagna räntebidragen och investeringsstöden har förändrat byggnationen av hyreslägenheter negativt och kraftigt.
Jag har ett klipp med mig från Skövde, där Skövdebostäders vd klart anger att slopade räntebidrag och investeringsstöd till nybyggnation av hyresrätter helt har förändrat situationen. Jag är övertygad om att situationen är likadan på fler orter i landet, det vill säga att man där inte har kunnat fortsätta att bygga hyresrätter på grund av de borttagna subventionerna.
De hade en viktig roll att spela för att bland annat kompensera för det dyra kostnadsläget. Men det blir inte billigare att bygga i ett högt kostnadsläge utan subventioner.
Egon Frid (V):
Den sista frågan ska vi diskutera när den propositionen kommer. Men jag förstår att Mats Odell vill gömma sig bakom den redan nu när det gäller bristen på hyresrätter i Sverige. Sedan finns det nu en överdriven tilltro till effekten av flyttkedjor. Den ökade efterfrågan på hyresrätter gör att effekten av flyttkedjor inte är lika stor.
Jag hoppas att vi ska fortsätta att diskutera hur vi ska utveckla bostadspolitiken för att få fler hyresrätter och så att vi kan ta bort en del av den här gamla retoriken om vad förra regeringen gjorde och inte gjorde. Det tror jag skulle vara konstruktivt även för Mats Odells framtida bostadspolitik, som ibland låter riktigt sund, framför allt när han vill fortsätta att försvara allmännyttan och också hyresrätten.
Jag välkomnar att Mats Odell är lika tydlig när utredningen kommer i slutet av mars när det gäller att vi ska försvara allmännyttan, att vi ska försvara hyresrätten och att vi ska försvara hyressättningssystemet utifrån bruksvärdesprincipen. Sedan är det vulgärpropaganda som Mats Odell kör med när han säger att vi vill slänga miljarder till rika byggherrar. Det är inte sant.
De flesta kronorna, när det gäller subventionerna, gick till allmännyttiga bostadsföretag i Sveriges kommuner som byggde hyresrätter utifrån ett behov av hyresrätter till rimliga hyror. Dit gick de här subventionerna.
Det finns ett tydligt samband mellan förändringarna av bostadspolitiken som regeringen har gjort och att det har byggts färre hyresrätter och att de hyresrätter som trots allt byggs i dag är mycket mer marknadsanpassade. Det är mycket högre hyror.
Färre människor kan efterfråga dem, framför allt inte de grupper som har en relativt svag ekonomi och som i dag efterfrågar hyresrätter för att få sin rättighet att bo tillgodosedd.
Egon Frid (V):
Jag vill vara med i diskussionen och debatten om mögel i våra bostäder eftersom det är en så viktig fråga. Det är också, som Jan Lindholm mycket riktigt framhåller, en brist på tydlig samordning och tydligt ansvar för hur vi ska avhjälpa problemet och även för hur drabbade människor ska bli hjälpta på ett bra sätt.
Framför oss har vi också en ny diskussion om hur man ska bygga våra bostäder så miljömässigt hållbart som möjligt.
Det är oerhört viktigt att vi får en bra debatt om hur vi kan säkra oss från mögelskador i våra byggnader och bostäder så att vi också kan få en bra acceptans till exempel för att bygga fler passivhus i framtiden.
Frågan om ventilation kontra täta hus är oerhört komplicerad, och det finns stora missuppfattningar om att passiva hus innebär en ökad risk för mögel.
Frågan är alltså viktig också från den aspekt som kanske mer handlar om hur man konstruerar och bygger.
Det är i och för sig en annan nivå än de verkligen grundläggande och viktiga frågorna som Jan Lindholm tar upp i sitt anförande.
När vi har försökt diskutera och sätta oss in i hur bostäder byggs, hur man kan utveckla bostadsbyggandet för mer säkra bostadsmiljöer och hur man ser på ventilation och boendemiljö ur energisynpunkt möter vi en otroligt konservativ bransch.
Vi har varit ute till exempel med civilutskottet och mött Kretsloppsrådet. Vi har varit i kontakt med materialindustrin som levererar till byggarna. Man bygger i dag på ett oerhört konventionellt sätt och riskerar fortfarande att bygga in mycket av de mögelproblem som Jan Lindholm tar upp.
Det går an att diskutera kring det synliga möglet, men när man inte är beredd att ta ansvar ens för det och ännu mindre ta ansvar för att det genom dålig byggteknik har byggts in osynligt mögel, då har vi fortfarande mycket att ta ansvar för. Det finns i dag ingen god trygghet för hyresgästerna när det gäller detta.
Man kan göra en parallell till Fonden för fukt- och mögelskador när det gäller småhus. Regeringen har ett ansvar att slå vakt om den.
Vi i Vänsterpartiet hade som förslag i vår budget att regeringen skulle behålla anslaget för Fonden för fukt- och mögelskador när det gäller småhus, och jag tycker att det är viktigt att diskutera också hur man ska skydda hyresgäster och hur naturligtvis hyresvärden men också hyresgästerna kan göras skadeslösa och få en så bra boendemiljö som möjligt.
Det är naturligtvis förenat med oerhörda kostnader att driva de här processerna, att renovera byggnader och bostäder. Det kan man inte lägga på en enskild part. Många av de bostäder vi diskuterar är dessutom äldre än tio år, så vi har passerat försäkringsgränsen för dem. Här har alltså regeringen ett stort ansvar.
Egon Frid (V):
Jag vill påminna ministern om att vi just nu har en debatt om brister i underhållet, och tidigare försyndelser naturligtvis - det handlar det ju om när vi har brister i underhållet. Hade vi tagit ansvar för underhållet förut, infrastrukturen på järnvägsnätet och särskilt de lågtrafikerade järnvägarna, hade vi inte behövt ha den här debatten i dag.
Debatten handlar naturligtvis om brister i det förgångna och om att vi tillsammans med den förra regeringen inte lyckades klara av de här frågorna på ett bra sätt fullt ut.
Samtidigt vet ministern att Vänsterpartiets prioriteringar i de här frågorna har varit solklara och att vi har stått nära varandra i synen på vilken infrastruktur vi ska ha, vilken utformning kollektivtrafiken ska ha och satsningen på järnvägen.
Jag har själv arbetat för en förbättrad infrastruktur på järnväg sedan regionen bildades, i min tidigare roll som aktiv region- och kommunpolitiker i Västra Götaland, i Skövde.
Det har gällt behovet av just det som Lars Tysklind också berörde, en viktig funktion som järnvägen har för studerande, för arbetspendling och för en regionförstoring med kollektivtrafik i Västra Götalandsregionen.
Med nuvarande kunskap om vilken miljöpåverkan trafiken har, med nuvarande möjligheter att göra andra ekonomiska prioriteringar och med nuvarande kunskap om vilka satsningar vi behöver göra för framtiden har regeringen stora möjligheter att fatta bra inriktningsbeslut.
Då är regeringens prioriteringar oerhört väsentliga för att till exempel Banverket och Rikstrafiken ska få en annan inriktning på sin planering och slå vakt om järnvägstrafikens rätta värde.
Det blir lönsamt ur många aspekter - miljöaspekten och transportaspekten. Människor kan bo på landsbygden och transportera sig på ett miljövänligt sätt. Vi kan överföra en stor del av det gods som i dag tynger vägarna tillbaka till järnvägsnätet. Då är varje liten järnväg oerhört viktig.
Egon Frid (V):
Tack så mycket, ministern! Vi vet ju att järnvägen under lång tid har kämpat i uppförsbacke. Nu finns det en historisk chans som regeringen måste ta vara på. Tyvärr är regeringen inte lika tydlig som ministern är här, och jag är därför glad att jag kan vara draghjälp åt Åsa Torstensson när det gäller att få rubriker.
Även om det kanske inte blir så stora rubriker av just den här debatten blir det ändå rubriker om att underhåll är viktigt. Vi får in diskussionen om underhållet av de lågtrafikerade järnvägarna på dagordningen.
Det handlar inte bara om de stora och lönsamma stråken, utan det handlar också om att bygga från grunden på den mest slitna banvallen mellan Skövde och Karlsborg och på banorna i norra Bohuslän. Här krävs en tydlighet.
Regeringen skulle ju kunna börja med att ansluta sig till oppositionens ambitioner i Klimatberedningen, med den inriktning på järnväg som finns där. Inriktningsfrågorna är oerhört centrala för att Banverket och Rikstrafiken ska ändra sin planering, liksom för att vi ska få en sammanhållen järnvägssatsning på alla banor.
Här är det oerhört viktigt att man inte låter bara regionerna och kommunerna ta ansvaret. Det finns en jättestor ambition från kommunerna, från det lokala näringslivet och från regionen i Västra Götaland när det gäller att satsa på kollektivtrafiken och att man ska kunna köra på sina banor.
Då krävs det ett bra stöd från de inriktningsbeslut som kommer med infrastrukturbesluten i riksdagen och från regeringen för att Banverket verkligen ska göra de här satsningarna.
Egon Frid (V):
Jag måste trots allt börja med att tacka Maria Larsson för svaret. Jag förstår att Maria Larsson har vinnlagt sig om att den här gången skriva ett så långt och utförligt svar som möjligt för att dölja det negativa förslaget om införandet av oberoende mellanhand, i relation till en i övrigt restriktiv alkoholpolitik som Sverige försöker upprätthålla.
Jag har tidigare tackat folkhälsominister Maria Larsson, för jag har tyckt att det har varit bra att det just är hon som är ansvarig minister för folkhälsofrågorna, vilket på något sätt säkerställer en fortsatt restriktiv alkoholpolitik i regeringens politik. Tyvärr får jag väl äta upp det nu.
Det är inte bara jag som i så fall får göra det. Många av Maria Larssons egna partikamrater, nykterhetsrörelsen, tull och Systembolaget tycker att det är ett kraftigt avsteg från den inriktning som Maria Larsson har redovisat i sitt ansvar för ökad folkhälsa och för en fortsatt restriktiv alkoholpolitik.
Vi är överens om att det är enorma skadeverkningar som en följd av de redan generösa införselkvoterna och de indikativa nivåerna. Det har varit en negativ utveckling på alkoholområdet i Sverige sedan EU-inträdet 1995, och alkoholkonsumtionen har ökat med över 30 procent på grund av ökad tillgänglighet.
Tillgängligheten är en avgörande fråga för att fortsätta upprätthålla en stark folkhälsa, minska alkoholkonsumtionen och därmed minska alkoholskadorna. Vi har inom ramen för totalkonsumtionsmodellen varit överens om att bearbeta tillgängligheten.
Nu föreslår Maria Larsson som ansvarig minister i en proposition att vi ska öka tillgängligheten, och hon går längre än vad EG-rätten kräver. EG-rätten kräver att vi ska anpassa vår lagstiftning enligt den så kallade Rosengrensdomen gällande Internethandel. Vi måste anpassa vår lagstiftning till den.
Därmed ska det finnas möjlighet att den alkohol som handlas via Internet ska transporteras till Sverige. Det ska anpassas i lagstiftningen. Därmed slås fast att det krävs yrkesmässig befordran. Här har det funnits en utredare som har bedömt att längre än så behöver Sverige inte gå.
Men döm om vår förvåning när Maria Larsson som ansvarig folkhälsominister föreslår att Sverige ska gå längre och införa någonting som heter oberoende mellanhand, ett privat ombud som kan föra in alkohol utöver vad införselkvoterna anger.
Det kommer att öka tillgängligheten. Införselkvoterna kommer i praktiken att öka. Vi kommer att få en ökad tillgänglighet i Sverige. Vi har tillräckligt med problem att hantera den införsel som finns i dag. Dessutom har vi redan ett olöst problem.
Hur ska den svenska punktskattefrågan lösas gällande det som införs via Internethandeln? Det är en definitivt viktigare fråga att anpassa det.
Egon Frid (V):
Det sista som sades är väl en viss tröst i bedrövelsen, men jag tycker inte att det är skäl nog för att dra de slutsatser som Maria Larsson gör. Jag erkänner att jag har viss känsla för dramatik, och jag vet att Maria Larsson brukar skriva långa svar på interpellationer för att ge debatten den seriösa touch som den är värd.
I det här fallet menar jag dock att Maria Larsson har skäl att hålla ett extra långt försvarstal för den restriktiva alkoholpolitik som hon hävdar att regeringen står upp för, trots att man anpassar sig till en mindre restriktiv alkoholpolitik.
Den bild som Maria Larsson ger i svaret av hur aktivt Sverige är i EU redovisas till exempel inte av dem som i Bryssel aktivt följer Sveriges arbete där. Vi har diskuterat införselkvoterna tidigare. Senast jag ville diskutera dem med Maria Larsson fick jag i stället göra det med Anders Borg, och det gick också bra.
Det var efter en resa till Bryssel där vi studerade det svenska arbetet. Sverige gör inte mycket väsen av sig i Bryssel för att få till stånd en ändring av införselkvoterna och för att införa en restriktiv alkoholpolitik i EU-området.
Det oerhört märkliga är att regeringen går längre än vad EG-rätten kräver och hänvisar till vad juristerna i Sverige säger i remissvaren. Om Sverige vore ståndaktigt i sin restriktiva alkoholpolitik borde vi utmana EG-rätten. Om vi utmanar EG-rätten vet vi att vi ibland får rätt och ibland fel.
Det är först när vi får fel i EG-rätten som det finns skäl att göra en tvingande anpassning. Ett exempel på när EG-rätten gav Sverige rätt gällde skatten på öl och vin. Då gick Sverige före. Också här går Sverige före och gör en mer långtgående EG-anpassning än vad EG-domen i Rosengrensmålet säger genom att hänvisa till att vi är rädda för skadestånd.
Vi måste utmana EG-rätten och stå upp för den restriktiva svenska alkoholpolitiken eftersom vi vet vilka konsekvenser stor tillgänglighet och därmed ökat alkoholmissbruk får i vårt land. Vi har följt denna fråga i många år och sett hur det varit.
Det är naturligtvis svårt att jämställa ett privat ombud, som utgör en oberoende mellanhand, med kommersiell verksamhet. Det är en bakdörr som regeringen försöker ta sig ut genom.
Det stora problemet i dag är dock att vi inte löst frågan hur privatinförseln via Internethandel ska beskattas, att den ska beskattas i Sverige. Det införs stora mängder som inte beskattas. Dessutom levereras stora mängder genom Sverige till exempelvis Norge. Inte heller det beskattas.
Vi har oklara regler för hur Skatteverket ska kunna fullfölja sin uppgift så att Internethandeln blir beskattad. Regeringen har mycket viktigare uppgifter att göra än att ytterligare underlätta för en ökad tillgänglighet i Sverige.
Egon Frid (V):
Det senaste var definitivt ett försvarstal med hot om att vi skulle vara beredda att driva Sverige till skadestånd inför EU. Det är helt klart så att regeringen har valt vilka jurister den har velat lyssna på. Alkoholutredningens jurister var inte tillräckligt trovärdiga. Möjligtvis är det Finansens jurister som är tillräckligt trovärdiga.
Remissinstanserna, som finns inom alla andra områden, inom Systembolaget, tullen, Folkhälsoinstitutet, nykterhetsrörelsen och delar av ditt eget parti, är inte värda att lyssna på. De säger att Sverige inte behöver och inte heller kan bli tvingat att gå längre än vad EG-domen säger.
Här har Sverige nu anpassat sig till EG-rätten och ändrar lagstiftningen för att reglera införseln av Internetspriten.
Naturligtvis är det positivt i så måtto att regeringen reglerar detta och försöker säkerställa att det erläggs svensk punktskatt på den Internetsprit som förs in till Sverige.
Men här har vi inte sett några konkreta förslag på hur regeringen ska garantera att svensk punktskatt kommer att erläggas på den införda spriten utifrån Rosengrensdomen. Vi har inte ens möjligheter att i praktiken säkerställa att endast 230 liter förs in - vilket är alldeles på tok för mycket. Det är införselkvoten.
Vi har en praxis i dag på 400-500 liter för att åklagaren ska döma för alkoholsmuggling. Här har regeringen definitivt mer att göra.
Egon Frid (V):
Tack, ministern, för svaret! Lagen om förvärv av hyresfastighet, den så kallade förvärvslagen, har till syfte att förhindra spekulation i hyresfastigheter och hålla olämpliga fastighetsägare borta från hyresmarknaden. Den har blivit än mer aktuell då den politiska ambitionen att sälja ut allmännyttan tyvärr har slagit rot. Förvärvslagen är och har varit en viktig del av den sociala bostadspolitiken.
Om förvärv av fastighet ska godkännas ska syftet med förvärvet vara långsiktig förvaltning. Vi ser nu exempel i kommuner där försök görs för att kringgå förvärvslagen genom bildande av dotterdotterbolag, detta som en del i en transaktionskedja, så kallade transportköp. Kravet på att förvärv ska vara långsiktig förvaltning är centralt.
Långsiktig förvaltning av hyreslägenheter är naturligtvis ett skäl för kommunerna att behålla allmännyttan som ger en god social bostadspolitik i kommunerna. I slutet av april framkom det genom ytterligare en dom i hyresnämnden att det är förbjudet att sälja hyresfastigheter via dotterbolag utan långsiktigt förvaltningssyfte.
Enligt hyresnämndens beslut den 23 april 2008 omfattar kravet på ett långsiktigt förvaltningssyfte även förvärvare som ingår i en transaktionskedja. Detta har också fastslagits av Svea hovrätt i liknande fall. Hyresnämnden påpekar i beslutet att även om andra kommuner tillämpar eller accepterar detta ändrar inte det bedömningen.
Förvärvslagen har uppenbarligen en viktig funktion men är inte tillräcklig för att förhindra spekulation med bostadsföretag. Syftet med min interpellation är att belysa behovet av att förhindra spekulation med hyresfastigheter. Nu svarar ministern att en översyn av förvärvslagen sker och att den ska redovisas den 1 september 2008. Här flaggar ministern för att förvärvslagen kan komma att upphävas.
Är det inte risk för att ännu ett verktyg för att förhindra spekulation och utförsäljning av hyresfastigheter i kommunerna då försvinner? Vi har en akut situation nu som ministern och regeringen behöver ta ansvar för. Rättsläget är klart. Transportköp är olagligt. Utslagen i hyresnämnden är klara. Ändå fortsätter kommuner att obstruera mot domstolarnas utslag.
Detta måste väl vara en fråga för justitieministern att agera i. Frågan är om ministern avser att från regeringens sida markera mot kommuner som bryter mot lagen och bildar dotter- och dotterdotterbolag i syfte att genomföra transportköp av hyresfastigheter.