Mauricio Rojas (L):
Vi behandlar i dag regeringens skrivelse angående Riksrevisionens rapport I väntan på dom - migrationsdomstolarnas handläggningstider i asylmål .
Det första som bör sägas i detta sammanhang är att läsningen av den nämnda rapporten utgör en mycket sorglig övning. I grunden handlar det om människor som kan komma att behöva vänta i flera år på att deras ärenden blir färdigbehandlade av migrationsdomstolarna.
Det är både orimligt och omänskligt. Det står dessutom helt i konflikt med intentionerna i den reform som infördes 2006, vars deklarerade syfte var att skapa en rättssäker och skyndsam hantering av överklagandena i de asylrelaterade tillståndsmålen.
Ett exempel på hur väntetiderna kan se ut är Migrationsdomstolen i Göteborg, där det enligt Riksrevisionens rapport tar i genomsnitt 800 dagar innan en muntlig förhandling hålls - 800 dagar!
Lite bättre är läget vid Migrationsdomstolen i Malmö, där genomsnittet ligger på 400 dagar. I Stockholm och Luleå tar det i genomsnitt mellan 150 och 200 dagar.
De genomsnittliga väntetiderna innan man får ett avgörande från respektive migrationsdomstol är givetvis längre än de ovan nämnda, som gäller bara en etapp av denna så utdragna process. Fru talman!
Denna trista verklighet rimmar mycket illa med det av regeringen fastställda målet för migrationsdomstolarna om att 90 procent av asylmålen ska avgöras inom fyra månader.
Avståndet mellan dikt och verklighet är i detta fall så stort att den förra regeringen enligt Riksrevisionens rapport valde att omformulera detta mål och säga att det bör "betraktas som en målbild, snarare än ett krav".
Här befinner vi oss, fru talman, i drömmarnas och utopiernas värld, där det kreativa språkbruket är avsett att dölja ett uppenbart politiskt misslyckande.
Det är sant att migrationskrisen 2015, med en stor ökning av överklagandena till migrationsdomstolarna från och med 2017, har spelat en väsentlig roll i uppkomsten av en så oacceptabel situation.
Men som Riksrevisionens rapport med rätta påpekar var migrationsdomstolarnas måluppfyllelse långt ifrån tillfredsställande även före 2015. Påfrestningarna eller rent av lidandet för de personer som under flera år måste leva i detta plågsamma limbo kan inte nog betonas. Dessutom är de orimligt långa väntetiderna kostsamma för samhället.
Och än viktigare: De kan bidra till att utgången av ärendet påverkas. Inför konstaterandet av dessa brister och problem inställer sig frågan om de föregående regeringarnas ansvar i sammanhanget. Riksrevisionens kritiska anmärkningar i detta avseende är värda att upprepas och understrykas. Riksrevisionen konstaterar ordagrant följande.
För det första skriver man att "regeringen har brustit i att skapa förutsättningar för en långsiktigt stabil kompetensförsörjning vid migrationsdomstolarna."
Fru talman! Med tanke på dessa påpekanden är det glädjande att konstatera att den nya regeringen i budgetpropositionen har uppmärksammat migrationsdomstolarnas problematiska läge och föreslagit en ökning med 8,3 procent för 2023 i jämförelse med anslaget för 2022.
Det beräknade anslaget för 2024 och 2025 ökar ännu mer och motsvarar en ökning på drygt 20 procent i förhållande till nivån 2022. Fru talman!
Med dessa anmärkningar om de föregående regeringarnas sätt att hantera denna fråga anser jag att vi, enligt utskottets förslag, kan lägga regeringens skrivelse till handlingarna och samtidigt avslå yrkandena i följdmotionerna.