Betty Malmberg (M):
Högre studier är verkligen något som engagerar riksdagsledamöter. 140 motionsyrkanden lämnades in i detta ämne under allmänna motionstiden, och det är dem vi behandlar i dag. Motionerna rör flera olika frågor, såsom lärosätenas betydelse för en region, förslag på nya högskoleutbildningar, studenternas situation och hur man ska kunna rekrytera till högskolestudier.
Utbildningsutskottet föreslår att riksdagen avslår yrkandena. Det beror dels på bestämmelser och ansvarsförhållanden som reglerar några av frågeställningarna, dels på att det i vissa fall redan har vidtagits åtgärder eller att en utredning har tillsatts. I betänkandet behandlas även en rapport från Riksrevisionens styrelse angående kvaliteten i högre utbildning. Den är både intressant och tankeväckande.
Riksrevisionen menar att kvalitet förvisso är svår att mäta men att det samtidigt är så strategiskt viktigt för utbildningens värde att det måste göras mer för att säkra kvalitet i högre utbildning. Man menar också att regeringen kan bli tydligare i styrningen och uppföljningen av kvalitetsarbetet just på grundutbildningen, och det är något som regeringen noga har hörsammat.
Senast i dag hörde vi till exempel att regeringen beklagligt nog har varit tvungen att dra in examensrätten för 7 av 18 psykoterapeututbildningar på grund av att de inte motsvarade kravet på vetenskaplighet.
Andra åtgärder som regeringen har vidtagit för att förbättra kvaliteten är satsningar på ekonomin med 360 miljoner under åren 2007 och 2008, uppföljningar, uppdrag om internationella jämförelser och en forskningssatsning som ger fler behöriga lärare. Det är några exempel.
Dessutom har Högskoleverket tillsammans med andra berörda fått i uppdrag att arbeta fram ett nytt utvärderingssystem som ska vara mer trovärdigt, förutsägbart och rättssäkert och som därmed också väntas få en högre acceptans bland de lärosäten som utvärderas.
Tanken är att det här systemet också ska kunna användas som grund i den nya resurstilldelningen till universitet och högskolor och att det då, i likhet med det system som infördes på forskningssidan, till viss del också ska baseras på och ta hänsyn till kvaliteten på den verksamhet som bedrivs. För oss moderater är och har utbildningsfrågorna alltid varit centrala.
Vi tycker självklart att Sverige ska vara en ledande kunskapsnation där hög kvalitet ska råda på alla nivåer i kunskapstrappan och där utbildningen ska kunna både motivera och stilla människors kunskapstörst under deras livslånga lärande.
Men vi vill också poängtera att man samtidigt måste se till samhällets behov, alltifrån arbetsmarknadens behov av välutbildad arbetskraft med olika kompetenser till hur Forskningssverige ska få kreativa och nyfikna personer som kan bidra till nya tekniksprång eller andra vetenskapliga avhandlingar. Högre utbildning är ju ett trepartsavtal, där samhället, näringslivet och individen alla gör stora investeringar.
Därför är det viktigt att vi får en öppnare och tydligare diskussion om vilka behov samhället faktiskt har. Saco har hävdat att 30 procent av de sysselsatta är överutbildade, ett faktum som vi faktiskt måste förhålla oss till.
Jag vill understryka att vi moderater självklart tycker att alla som har förkunskaperna och förutsättningarna att läsa en högskoleutbildning ska ha chansen att göra det, men vi tycker inte, som Socialdemokraterna, att det nödvändigtvis måste vara så att hälften av 25-åringarna ska ha påbörjat en högskoleutbildning. Det är ett mål som vi i alliansen har slopat men som de envist förfäktar. Det dyker ju upp också i det här betänkandet.
Det som skiljer oss från vänsterkartellen är enligt vår mening vårt tydliga fokus på kvalitet. Utbyggnaden av högskolan under den tidigare regeringen var omfattande. Antalet platser fördubblades på tio år, och vi är inte ensamma om att tycka att kvaliteten i det läget fick stryka på foten. Universitetsanställda och studenter har uttryckt det, och den tidigare universitetskanslern, Sigbrit Franke, har sagt det.
I sitt uppdrag som dåvarande regeringens främsta expert på högre utbildning uttalade hon till exempel att det nu i stället är omfördelning av platser som gäller samt att förbättra utbildningskvaliteten, som ibland har blivit lidande av den kraftiga expansionen. Ja, jag tror till och med att de i vänsterkartellen själva kan tycka att det gick lite för långt eller åtminstone för snabbt.
Enligt en rapport som Högskoleverket nyligen publicerade är ersättningen i genomsnitt - då talar vi om reala pengar per student - lika stor i dag som den var 1998. Några stora resursförstärkningar har det alltså inte varit tal om under årens lopp, utan snarare tvärtom. Anslagen har urholkats till följd av att löne- och prisuppräkningen inte har varit tillräcklig.
Dessutom läser dagens studenter mer avancerade kurser och dyrare utbildningar, vilket gör att resurserna blir alltmer otillräckliga. Självklart påverkar det kvaliteten i utbildningen. När vänsterkartellen nu ropar på fler och fler platser i högskolan tycker Moderaterna att vi ska skynda långsamt för att kunna bibehålla och öka kvaliteten på utbildningen. Än så länge finns det dessutom ett överskott på utbildningsplatser. Låt oss fylla dem först!
Jag talade tidigare om samhällets behov och vikten av att uppmärksamma dem i högre grad. Vi moderater tycker att studie- och yrkesvägledningen måste bli bättre på universitet och högskolor, ja, egentligen genom hela utbildningssystemet. Det här har också uppmärksammats av regeringen, som infört nya krav på högskolornas yrkesvägledning men också krav på att universitet och högskolor måste bli bättre på att följa upp sina studenters etablering på arbetsmarknaden.
Socialdemokraterna vill också att högskolorna ska bli mer arbetslivsanknutna, men jag värjer mig mot deras formulering i reservation 14, där de skriver att det medför att "fler studenter får kunskap om vad de utbildar sig till och möjliggör välavvägda studieval". Nog har också studenterna ett eget ansvar för att veta vad de har valt att plugga till! Det kravet tycker jag definitivt att vi måste kunna ställa på studenterna.
Det är ju vuxna människor vi talar om. Herr talman! Ett bevis på att alliansregeringen lyssnar in samhällets behov är den stora ökningen av antalet läkar- och tandläkarplatser. Sedan 2006 har successiva utökningar gjorts, vilket innebär att läkarutbildningen fullt utbyggd kommer att ha ökat med 24 procent. Det är att ta ansvar och att se till behoven.
Förra året var det 63 procent av de läkarlegitimationer som Socialstyrelsen utfärdade som var sprungna ur en utländsk examen. Varför kunde inte den här utbyggnaden ske under vänsterkartellens regeringsinnehav? Man hade tolv år på sig att vidta åtgärder, för behoven har inte uppstått nu. Man ökade antalet högskoleplatser, men inte för de dyra utbildningarna där behoven var störst.
Än märkligare är att Socialdemokraterna nu i en reservation tycker att regeringen bör öka antalet platser. Herr talman! Ingen har väl kunnat undgå att märka det positiva reformarbete som nu sker inom det svenska utbildningssystemet, ett arbete som fokuserar på kunskap, kvalitet och internationell konkurrenskraft.
Så blir Sverige och våra studenter bättre rustade att möta framtiden och globala utmaningar!