KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Romson (MP):
Jag skulle vilja ha en förklaring till hur forskning om en annan teknik än den som vi redan har minskar utsläppen. Tror man inte att solenergi, vindkraft och biobränsle - jag hörde ett intressant meningsutbyte här med Centerpartiet - är en del för att minska fossila utsläpp? Vi har redan dessa tekniker.
Där krävs det inte forskning och utveckling, utan där krävs det marknad och implementering. Vi ska ju sprida de väldigt lyckosamma reformer som har skett, bland annat i Sverige, genom att till exempel övergå från kraftvärmeverk till bioeldade kraftverk. Varför vill man inte sprida sådana tekniker?
Jag förstår inte logiken i Sverigedemokraternas resonemang. På en rak fråga tidigare här i kväll sa man: Jo, vi tror att det finns mänsklig påverkan på klimatet. Däremot var man osäker på hur stor den är. Är ni oroliga för att mänsklighetens påverkan på klimatet - enligt väldigt mycket enig forskning - kan skapa enorma problem för oss och för framtida generationer?
På vilket sätt menar Sverigedemokraterna att man ska ta sig an det här problemet? Man kan ju dela upp alla jordens länder i 10-miljonerskommuner och säga att var och en är så liten att man inte kan påverka någonting. Jag förstår inte logiken i Sverigedemokraternas resonemang. På vilket sätt minskar utsläppen genom att ytterligare forskare ska fundera på andra lösningar än de som vi redan har i dag? Jag är inte emot forskning och utveckling. Vi investerar mycket i det.
Men hur skulle det vara lösningen och för vilken tidsperiod då, menar Sverigedemokraterna?
Åsa Romson (MP):
Att vi under 2016 differentierar supermiljöbilspremien mellan laddhybrider och rena elbilar har två anledningar. Den ena är att det under det år som gått har varit uppenbart att supermiljöbilspremien varit väldigt populär. Den har ökat statens kostnader. Det blev också väldigt mycket osäkerhet. Man talade på marknaden om att premien var slut och så vidare, eftersom den summa som hade klubbats för 2015 visat sig vara otillräcklig.
Det var en summa som alliansföreträdarna hade föreslagit. Men i och med tilläggsbudgeten säkrar vi systemet året ut. Inför nästa år måste vi göra någonting med strukturen för att inte riskera att de rena elbilarna får stå tillbaka och alltså inte får tillgång till premien. Det är en betydligt högre kostnad för rena elbilar än för laddhybrider.
Då är det motiverat att man differentierar supermiljöbilspremien, som vi ser det. Jag vet inte på vilket sätt Moderaterna tycker att det är bättre att bara skjuta till medel till laddhybrider. Det är trots allt så att rena elbilar ger en miljöeffekt som är minst lika bra eller bättre. Vi har kvar supermiljöbilspremien för laddhybrider. Jag tycker att det är en bra lösning.
Men den kostnadsökning som finns för rena elbilar motiverar att de också har en högre premie. Jag har en synpunkt med tanke på all kritik som riktas mot det stora klimatklivet med lokala investeringar. Genom att ge medfinansiering kan vi skala upp och se till att genomföra projekt som annars inte hade kommit till eller som blir större än vad de annars hade varit. Det är ett resonemang som ni uppenbarligen inte delar.
Men när det gäller bilar anser ni att en premie har jättestor betydelse. Jag förstår inte riktigt skillnaden. Har man medfinansiering till en privatperson ger det fler bilar. Har man medfinansiering till företag ger det större projekt.
Åsa Romson (MP):
Jag börjar med att svara på den avslutande frågan. Vi stöder fortsatt forskning när det gäller CCS. Jag tror att det är nödvändigt. Det ser vi också när vi tittar på åtgärder som syftar till att ta hand om koldioxidutsläpp. Vi har i Sverige stora möjligheter att få negativa utsläpp till exempel från våra bioeldade kraftvärmeverk. I andra delar av världen har man andra typer av kolsänkor genom att till exempel få in mer kol i jordarna och så vidare.
Forskning och utveckling på det området tror jag fortsatt behövs. Moderaterna säger att det är självklart att man vill jobba med morötter, men då enbart till bilköpare. Jag tycker att det är självklart att vi som stat jobbar med morötter brett i hela det svenska samhället gentemot kommuner, företag och andra som har konkreta projekt och konkret klimatminskningsarbete. Kan det skalas upp? Kan det snabbas på?
Då gör vi precis det som Parisavtalet nu har instruerat världens länder att göra: Kavla upp ärmarna! Snabba på ert arbete! Utgå gärna från de goda exempel som fungerar i dag, men se till att skala upp dem snabbt! Det är detta som jag tror att Klimatklivet har potential att göra. Det är en morot; jag håller med dig. Men jag tror att det är en effektiv morot. Det var detta vägval regeringen gjorde, och vi tror att den satsningen var rätt vägval.
Nu vet jag att Johan Hultberg inte har mer talartid, men jag noterar att Moderaterna i sitt budgetförslag skär ned på miljö- och klimatområdet med över en fjärdedel. Jag beklagar det, särskilt eftersom det är ett område som är viktigt för att vi ska klara välfärden i framtiden. Jag tror på välfärd och miljönytta. Jag tror att de hänger ihop. Vi kan inte få någon välfärd utan en bra miljö.
Vi kan inte heller få en bra miljö utan att vi bygger ett välfärdssamhälle. Det tycker jag att mycket tyder på. Sist men inte minst beklagar jag särskilt att alla vill dra ned på klimatanpassningen. Även Sverige drabbas av klimatförändringar. Vi behöver stärka vårt klimatanpassningsarbete.
Åsa Romson (MP):
Jag tackar för ledamotens engagemang under mötet. Det är också tidigare ledamöter som har deltagit i delegationen. Vi hade bra samtal under mötet. Fossilfritt Sverige är ett sätt att inspirera. Det handlar om att regeringen ska bli inspirerad av det som händer. Vi ser att vi har kommuner som sätter tydliga klimatmål. Vi ser arbetet med Fossilfritt 2030 runt om i landet.
Vi ser företag som verkligen arbetar med benchmarking i sin produktion och i sina affärsmodeller som är världsledande. Detta har byggts upp utifrån att det fanns ett intresse bland företag och kommuner. Jag har i första ledet sett det som en viktig del för att få fler att ställa krav i Paris. Men det handlar också om att vi kan få fler svenska företag och kommuner att synas internationellt.
Jag tror att det bara var tre fyra organisationer som hade anmält sig till databasen inför Parismötet. Nu är det över 30 som har gjort det. Det är ett led i att få dem att synas mer i det internationella arbetet. Det är ett sätt för Sverige att flytta fram positionerna och pusha på och driva fram andra. Jag återkommer gärna med fler tankar. Vi har inte beslutat hur vi ska gå vidare. Men att fortsätta i någon form tror jag är vitalt. Samarbetet är ömsesidigt.
Jag tror att vi kan inspirera mer. Jag tar gärna in de synpunkter som finns från utskottets ledamöter om det. När det gäller grön skatteväxling blir det lätt en debatt om skattetryck. Det är skattetryck som har varit den polariserande frågan mellan den förra regeringen och den nuvarande regeringen. Den förra regeringen skar ned, precis som sas, med över 100 miljarder. Den här regeringen höjer med 30 miljarder.
Det handlar om vilket skattetryck man ser är nödvändigt för att få nödvändiga intäkter eller vilket man tycker är förödande och gör att alla företag går under. När det gäller grön skatteväxling är det viktiga att se: Hur kan vi utveckla moderna miljöskatter som kan vara både stabila och styrande på rätt sätt? Här uppskattar jag att flera av oppositionspartierna har motionerat om detta vid behandlingen av budgeten.
Åsa Romson (MP):
Tack för frågan om hur Klimatklivet kan utvecklas för att bättre styra mot hela landet. Jag konstaterar att Centerpartiet är ett av de partier som fullständigt yrkar avslag på hela initiativet. Det vill inte att en enda krona ska gå ut någonstans i landet som medfinansiering från staten för att kroka arm med kommuner och företag som gör bland annat laddinfrastruktur. Det är företag som bygger det. Det är inte några andra.
Det är helt riktigt att man har delat ut pengar redan i år. Vi ville starta satsningen så tidigt som möjligt. Det har beviljats stöd till investeringar som enligt beräkningar sammantaget ger 1,2 miljoner ton klimatutsläppsminskningar. Jag vet att du har allianskollegor som hellre vill investera det enbart i andra länder. Men jag tror att det är viktigt att vi också satsar på omställning i Sverige. Jag tror att vi kommer att komma bättre ut av det framöver. Vi behöver också ställa om i Sverige.
Då behöver vi börja någonstans. Jag tror att Klimatklivet är en viktig del i det om vi kan styra det rätt. Jag håller helt med om att det är önskvärt att det verkligen blir en satsning i hela landet. Det behövs omställning i hela landet. Jag återkommer gärna till hur man ska precisera det. Det som varit viktigt, inte minst efter tidigare utvärderingar, är att vara väldigt tydlig med hur man fördelar pengarna. De fördelas efter klimatnytta.
Det är möjligt att det var en del storstadskommuner som hade projekt färdiga tidigare än de mindre kommunerna. Jag hoppas att vi ska ligga i med stödet. Det är ett långsiktigt stöd över hela mandatperioden. Alla kommuner och företag, oavsett var de finns i Sverige, kommer nog att ha möjlighet att presentera sina goda projekt.
Åsa Romson (MP):
Det är lätt att man sent i en debatt vill dra mer åt det filosofiska hållet. Jag konstaterar att ni även från Liberalernas sida känner en besvikelse över att man vill skära så mycket i miljö- och klimatbudgeten. Jag tror i grunden att en bra miljö gynnar ett välfärdssamhälle och företagens utveckling. Vi måste alla gemensamt säkra våra miljömål. Jag håller med tidigare talare som här från talarstolen har pekat på motsatsen i att tala om att säkra miljömålen och samtidigt vilja dra ned 1 miljard på biologisk mångfald.
Miljömålen visar så tydligt att vi behöver öka investeringarna eller ändra regelverken så att de blir helt annorlunda genom att lägga enormt ansvar på de individuella markägarna för att bevara biologisk mångfald. Det har bland annat Liberalerna och andra partier motsatt sig. Då borde de åtminstone vilja vara med och betala för den biologiska mångfald som motsvarar vad miljömålen ska komma till. Ursäkta det irriterade utbrottet.
Nu ska jag försöka svara på frågan. Det är självklart så att det finns skattetryck som skulle fullständigt slå ut allt företagande och ekonomi i Sverige och som inte är bra. Samtidigt tror jag att det inte finns någon som kan se exakt var det ligger, utan där måste man känna sig fram. Det är vad regeringen försöker göra genom att underlätta för företagande.
Samtidigt ser man att den mycket kraftiga nedsättning och subventionering av arbetsgivaravgifterna beroende på vilken ålder som arbetstagaren hade kanske inte var den mest effektiva insatsen. Vi vill hellre satsa på stöd till unga eller dem som av andra skäl står utanför arbetsmarknaden och hjälpa dem in.
När vi ser ungdomsarbetslöshetssiffrorna just nu tror vi inte att det är någon risk för att det skapar någon backlash på det området.
Åsa Romson (MP):
Jag får ställa samma fråga till Lars Tysklind som till Johan Hultberg: Hur säkrar man att den enskilde bilkonsumenten inte utan ett stöd från staten skulle ha köpt en elbil eller en laddhybrid? Jag tror att det är en mycket svår fråga att utvärdera rent objektivt och exakt.
Det jag vill se utvärderingar av - och naturligtvis är beredd att justera Klimatklivet utifrån - är om det inte skulle bidra till att man inte ens skalar upp projekt och satsningar, att det inte blir fler laddstolpar med Klimatklivet än vad man tänkt sig att det skulle ha blivit annars. Vem skulle då annars ha gått in?
När det gäller de projekt som jag har sett hittills som har fått pengar - jag betonar återigen att det bara handlar om den summa som man hittills har beslutat om - beräknar man att det ger 1,2 miljoner ton i minskade växthusgaser. Detta kan man se utifrån utsläppsminskningen men också utifrån innovationskraften ute i landet, för detta är lokala investeringar som man skalar upp eller som man bidrar med. Alla andra lägger också in pengar. Företagen och kommunerna lägger in pengar.
Det är så man poolar resurserna. Däremot har jag en fråga tillbaka till Liberalerna, med deras nationella klimatinvestering och nationella program för laddstolpar: Ska staten nu duplicera och göra det som flera regioner, kommuner och företag redan har börjat samverka om och gör? Jag tycker att det är bättre politik att, som regeringen gör, vi är med och medfinansierar de goda projekt som faktiskt minskar utsläppen redan nu i vårt land, så att de kan bli fler, större och bättre.
Åsa Romson (MP):
Örebro är en av de framgångsstäder som är med och vill visa upp sig och vill driva på andra, både i Sverige och utomlands. Örebro är med i Fossilfritt Sverige, och de har fått flera stora utmärkelser. Om jag inte missminner mig är ansvarigt kommunalråd kristdemokrat och är stolt bland annat över att ha utvecklat idéerna kring hur man kan styra över investeringar och kapital som kommunen har, för att det också ska vara med och generera hållbar utveckling.
Jag tycker att det är ett väldigt intressant initiativ och märker internationellt att Göteborg är framstående, eftersom man var världens första kommun som lanserade gröna obligationer, green bonds. Johannesburg gjorde en jättestor affär av just green bonds under Parismötet och fick mycket uppmärksamhet för det. Det är något som stora pensionsfonder var mycket intresserade av. Jag ska nämna ett exempel som Sverige har varit med och har bidragit med generösa bidrag till: Gröna klimatfonden.
Ett av deras första projekt, som de beslutade om före Paris - för att visa på kraften i det stöd som en grön klimatfond från alla världens länder skulle kunna bidra med - är att man ger stöd till Karibien att utveckla projekt kring gröna obligationer.
Det är ett projekt med kapital från regeringar och offentligt stöd initialt för att sätta upp systemet, men där privat kapital sedan får möjlighet att investera i de gröna obligationerna. På det sättet får vi ett bra samarbete mellan offentligt kapital och privat.
Jag ser att det fungerar lika bra på lokal nivå som på regional nivå, och det finns diskussioner i regeringen om att titta på en grön investeringsbank, där man också kan använda den här typen av initiativ. Vi inspireras av den lokala nivån och av Örebro, så hälsa hem!
Åsa Romson (MP):
Då kan jag informera riksdagsledamoten om att det inte handlar om att lyfta över förpackningsansvaret från producenterna. Det en utredning just nu tittar på är om man kan vidareutveckla den utredning som kom redan för några år sedan och som konstaterade att det i många kommuner var en stark vilja att lättare ha möjlighet att organisera, så att hushållen kan lämna sitt vardagliga avfall lättare på ett sorterat sätt.
Där skulle producenterna av tidningar och förpackningar samarbeta med kommunerna, men kommunerna skulle ha insamlingsansvaret. Detta kommer inte att leda till att det alltid är kommunen som samlar in, för i många av Sveriges kommuner har man andra entreprenörer och företag som samlar in. Det är detta en utredning tittar på, och den ska lämna ett betänkande i januari, om jag inte minns fel.
Åsa Romson (MP):
Tack för en intressant debatt! Jens Holm ställde några följdfrågor som jag ska försöka att svara på. Jag tycker att svaret var väldigt tydligt när det gäller regeringens ambitioner och arbetet med att få ett starkt och adekvat skydd för skyddsvärda svenska skogar.
Det kan bli bara prat, men om man avsätter resurser och ger möjligheter åt myndigheten att genomföra detta händer det något också i verkligheten.
Jag delar Jens Holms bild, att det finns en problematik kring den svenska skogen, och det är att det finns mycket planterad skog där artmångfalden är mer påverkad.
Samtidigt finns det stora värdekärnor som det finns anledning att ta extra hänsyn till och säkerställa att de skyddas. Det i sig är ett stöd för att få skogen som helhet att leverera, inte bara virke. All skog mår bra av den här biologiska kontexten. Sedan finns det andra stora värden med skogen.
Jag nämnde friluftslivet, jakt, bärplockning och inte minst de stora ekosystemtjänsterna i form av att den renar vatten och luft. Skogen har alltså många värden, och Sverige är en stor skogsnation också på industrisidan, och alla dessa saker måste vi ta med i diskussionen. Utifrån miljöhänsynen finns det skogar som är mer värdefulla än andra, och där är skyddet av skogen av väldigt stor vikt.
Det är därför som regeringen har gjort en så tydlig ambitionshöjning för att skydda de skogar som har skyddsvärden. Det kommer att vara en förstärkning av hela skogssektorn, som vi ser det. Ja, det finns fler bruksmetoder än kalhyggesbruksmetoden. De växer fram, vad jag ser.
Jag tror att det är bra att man har en utveckling i skogsbruket utifrån vilka värden som skogsägaren särskilt vill plocka fram men också vilka värden som samhället i stort betonar. Jag ser positivt på en utveckling av brukarmetoderna. Olika brukarmetoder får naturligtvis också olika följdeffekter i miljöhänseende.
När det gäller Sveaskogs arbete och innehav kan jag konstatera att vi har goda erfarenheter. Redan förra regeringen använde Sveaskogs arbete för att stärka skyddet av värdefulla skogar i Sverige genom att erbjuda utbytesmark.
Det är inte alltid så att en skogsägare vill ha betalt för att kunna avsätta mark till skydd; skogsägaren kan vilja ha en mer produktiv skogsmark att arbeta med, och då är ersättningsmark en otroligt viktig faktor. Det är ett sätt att på ett klokt och hållbart sätt använda de statliga resurserna inom Sveaskog.
När det gäller de mer legalistiska principer som togs upp angående förhållandet till artskyddsförordningen tror jag inte att tiden räcker till för att gå in på detaljerna. Jag uppmanar ledamoten att skriva en interpellation eller fråga om den saken, så att jag kan svara lite mer utförligt.
Åsa Romson (MP):
Det ställs nu följdfrågor om mer detaljer om hur man kan utveckla nya bruksmetoder. Jag ser positivt på att de ständigt utvecklas också i miljöhänseende. Det ställdes frågor om exakta datum för utredningen om skogsvårdslagen som är aviserad från regeringen. Där får jag hänvisa riksdagsledamoten att återkomma till ansvarig minister, som är Sven-Erik Bucht, med de frågorna. I övrigt får jag tacka för debatten.
Åsa Romson (MP):
Jonas Sjöstedt har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att även vattentäkter som är av stor betydelse för dricksvattenförsörjningen ska kunna klassas som riksintresse enligt miljöbalken. Jag vill inleda med att konstatera att dricksvattenfrågor har hög prioritet hos regeringen. Det är viktigt för Sverige. Dricksvatten är vårt viktigaste livsmedel. Skyddet av dricksvatten är därför grundläggande. För närvarande pågår bland annat utredningen En trygg dricksvattenförsörjning.
Utredningen ska slutredovisa sitt uppdrag senast den 29 april 2016. Syftet med utredningen är att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning i landet, på kort och på lång sikt, och i förekommande fall föreslå lämpliga åtgärder. I uppdraget ingår även frågan om just vattentäkternas skydd. Vidare pågår utredningen Hushållning med mark och vatten - områden av riksintresse.
I kommittédirektivet anges att utredaren ska göra en översyn av 3 kap. i miljöbalken och relevanta delar av 4 kap. i miljöbalken. Vidare anges att utredaren ska föreslå sådana åtgärder som ger ett system för hushållning med mark- och vattenområden, och särskilt områden av riksintresse, som är ändamålsenligt, anpassbart över tiden, fokuserat på väsentliga och aktuella behov.
Systemet ska inte leda till onödiga inskränkningar i användningen av mark- och vattenområden eller för planeringen av hur dessa områden ska användas. Utredningen om riksintressen ska redovisa sitt slutbetänkande senast den 1 december 2015. Jag inväntar därför redovisningen av detta uppdrag.
Åsa Romson (MP):
Jag ska börja med att tacka Jonas Sjöstedt för stödet när det gäller att komma till riksdagen med starkare förslag på hur vi stärker lagstiftning och regler för att skydda inte minst dricksvatten i Sverige. Som jag aviserade och tydliggjorde i mitt svar är det regeringens ambition, därför att dricksvattnet helt enkelt är en mycket prioriterad fråga. Jag konstaterar att vattenfrågorna har ökat i betydelse generellt när det gäller mineral- och täktverksamheter.
Det här är sådant som ligger i de löpande bedömningarna, eftersom man inte kan öppna till exempel gruvor i Sverige utan att också få tillstånd enligt miljöbalken. Jens Holm vill att jag ska svara på frågor kring försvaret. Jag har inte till debatten i dag, som handlar om riksintressen för dricksvatten, med mig ett uppdaterat underlag som rör exakt vad försvaret avser med sina aktiviteter kring Vättern.
Jag kan alltså inte svara på det i dag.
Åsa Romson (MP):
Jag vill också tacka för debatten och tar med mig de synpunkter som har framförts. Regeringen har redan aviserat intresse för att titta på reglerna som handlar om skyddade områden och möjligheterna när det gäller om regelverket är helt relevant också när det gäller en del av mineralreglerna. Som jag sa är vattenfrågorna starkt på agendan i hela arbetet kring olika typer av aktiviteter som kräver tillstånd.
Det inkluderar även mineraldelarna. Tack för en god debatt och inte minst ett starkt stöd från riksdagens ledamöter när det gäller att stärka skyddet för dricksvatten i Sverige.
Åsa Romson (MP):
Anders Forsberg har ställt frågor till mig som handlar om skötseln av naturreservat och om avsaknad av statistik över hur många reservat som sköts enligt skötselplanerna. Inledningsvis vill jag framhålla att skyddade naturområden, såsom naturreservat och nationalparker, är en betydelsefull del i regeringens politik för att nå fler av miljömålen och även genomföra friluftslivspolitiken. Skyddade områden ska skötas så att naturvärdena behålls och så att områdena görs tillgängliga för besökare.
Som en positiv bieffekt kan framhållas att reservatsskötseln också skapar många arbetstillfällen, inte minst på landsbygden. Antalet skyddade områden ökar successivt medan de medel som staten anslagit för skötsel inte har ökat på motsvarande sätt. Naturvårdsverket har under en följd av år påtalat bristen på medel, och samma signaler har kommit från länsstyrelserna. I budgetpropositionen för 2016 har regeringen därför föreslagit betydande ökningar av det anslag som bland annat används för skötsel av skyddad natur.
Regeringen har således förbättrat förutsättningarna för att våra skyddade områden kan få den goda skötsel som behövs. De statligt bildade naturreservaten, nationalparkerna och andra skyddade områden förvaltas i regel av länsstyrelserna. Bidrag till skötseln erhålls från nämnda anslag, som disponeras av Naturvårdsverket. Vidare finns många naturreservat som bildats av kommunerna. I de fallen ansvarar kommunen själv för skötseln och dess finansiering.
Redovisning av den statliga naturvårdsförvaltningen sker årligen i Naturvårdsverkets och länsstyrelsernas årsredovisningar. Naturvårdsverket lämnar därutöver på regeringens uppdrag en fördjupad årlig redogörelse som innefattar skötseln av skyddade områden. Årets rapport har titeln Återrapportering - Åtgärder för biologisk mångfald 2012-2014 och finns tillgänglig på Naturvårdsverkets webbplats. Jag anser att dessa redovisningar ger en god bild av den statliga naturvårdsförvaltningen.
Jag vill dock hålla med Anders Forsberg om att ytterligare uppgifter om statusen i de skyddade områdena vore värdefullt. Jag välkomnar därför att Naturvårdsverket och länsstyrelserna har kommit långt i införandet av ett it-verktyg för förvaltningen av skyddade områden. Det kallas för Skötsel-DOS. När detta är i full drift kan ytterligare data om läget för skötseln av skyddade områden sammanställas.