Jon Thorbjörnson (V):
Jag blir tyvärr tvungen att yrka bifall till Vänsterpartiets reservation 5. Jag vill verkligen att den ska beaktas. Fru talman! En gång i tiden var det väldigt svårt att skilja sig. Om vi går tillbaka 200 år ser vi att det krävdes otrohet eller att den ena parten helt enkelt sjappade eller försvann och lämnade sin familj i sticket för att man skulle få skilsmässa.
Det var de enda legitima skälen. Och då ska vi veta att otrohet straffades med döden, även om de flesta dödsdomar sedan omvandlades. Det var fortfarande straffbart ända fram till mitten eller slutet av 1800-talet, och jag tror att detta fanns kvar i lagstiftningen ända fram till 1937. Men saker förändras, och tur är väl det. I dag är det enklare att skilja sig. Man måste inte ha blivit utsatt för brott eller otrohet. Äktenskapslagstiftningen har moderniserats.
På 70-talet blev det möjligt att skilja sig utan att ange några specifika skäl eller, för den delen, behöva leva isär en viss tid. Men det finns fortfarande kvar en betänketid om det finns barn under 16 år som någon av makarna har rättslig vårdnad om och som bor varaktigt hos dem. Det behöver bara vara den ena av makarna. Om någon vill skilja sig är betänketiden sex månader.
Dessa bestämmelser om betänketid vid skilsmässa riskerar att utsätta kvinnor och barn för ett onödigt lidande. Betänketiden drar ut på processen, och människor tvingas stanna kvar i oönskade relationer. Kvinnor som utsätts för våld i hemmet befinner sig ofta i en särskilt svår situation, och för de kvinnor och barn som utsätts för våld i äktenskapet kan den nuvarande betänketiden rent av vara livshotande. Fru talman! Det är inte alltid så enkelt att lämna en destruktiv relation där man utsätts för brott.
Det kan vara en lång väg fram till att våga lämna en våldsam partner, gift eller inte. Det ska inte behöva vara onödigt svårt när man till slut har samlat mod att ta det där steget och avsluta relationen. Men med betänketiden tvingas man stanna kvar onödigt länge.
I Sverige uppskattas att ca 25 procent av den kvinnliga befolkningen under sin livstid kommer att utsättas för våld av en gärningsperson som de har eller har haft en relation till. Våld är en maktutövning där det i högre grad är kvinnor som drabbas av relationsvåldet, även om män också utsätts. När det gäller mäns våld mot kvinnor är mörkertalen troligen stora.
Brå bedömer att endast 20-25 procent av all misshandel och 5-10 procent av de sexuella övergreppen anmäls till polisen. Vänsterpartiet anser att det är problematiskt att dessa kvinnor tvingas att uthärda betänketiden innan ett destruktivt äktenskap kan avslutas. Fru talman! Syftet med betänketiden är att motverka förhastade beslut om skilsmässa och kanske kunna motivera till att delta i familjerådgivning.
Enligt vår mening är det tydligt att den nuvarande betänketiden syftar till att bevara kärnfamiljen. Ett dåligt fungerande äktenskap är dock betydligt mer destruktivt för både barn och föräldrar att leva i än att leva i en ny familjekonstellation. Dagens betänketid leder i stället till en onödigt utdragen process som riskerar att försvåra både barnens och de vuxnas anpassning till en ny livssituation.
Som lagstiftare har vi ett ansvar att se till att det som har hänt sedan 70-talet också återspeglas i äktenskapsbalken. Vi menar att ett par som väl har fattat beslut om att skilja sig redan har övervägt detta i tillräcklig omfattning, även om det bara är den ena parten som tar beslutet. Bestämmelsen om betänketid rimmar för övrigt illa med synen på makarna som självständiga och jämlika individer.
Om endast en av makarna vill att äktenskapet ska upplösas torde denna önskan ha sin grund i att relationen faktiskt inte fungerar. Tiden är nu mogen för att göra en ny avvägning och låta människor ta ut äktenskapsskillnad utan att det ställs krav på betänketid. Skulle parterna vid en senare tidpunkt ändra sig finns möjligheten att gifta sig igen. Det behövs ingen betänketid för att gifta sig eller för att dela ett samboförhållande.
Varför ska människor inte få skilja sig när de vill? Fru talman! Jag vill avsluta med några ord om utredningen om utländska månggiften som har avslutats under våren och är ute på remissrunda. Frågan har lyfts extra i detta betänkande via ett utskottsinitiativ. Vi tycker att det är viktigt att lyssna in dem som kan frågorna och möter problemen, alltså remissinstanserna.
Därför vill vi vänta in svaren från dem och inte springa i förväg, även om det som föreslås av utskottsmajoriteten mycket väl kan vara det som behövs. Vi vill få till en så bra och effektiv lagstiftning som möjligt när strängare regler mot utländska månggiften ska tas, för månggiftena ska vi motarbeta.