Åsa Torstensson (C):
Krister Örnfjäder har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att en utbyggnad av E 22:an sker så fort som möjligt, vilket behov av investeringar jag ser för E 22:an samt hur tidsplanen för en utbyggnad av E 22:an ser ut. Krister Örnfjäder har även i en interpellation om Tjustbanan frågat mig hur jag avser att tillgodose behovet av moderna och snabba transporter mellan Västervik och Linköping.
Staffan Danielsson har frågat mig vilka åtgärder jag ser som nödvändiga för att förbättra kommunikationerna mellan Linköping och Västervik i ett kort- och långsiktigt perspektiv. Jag har valt att besvara alla tre interpellationerna i ett sammanhang. Krister Örnfjäder skriver i en av interpellationerna att i Vägverkets nationella plan för utbyggnad 2004-2015 ingår inte E 22:an. Detta påstående har jag två kommentarer till. För det första är väl planen egentligen inte Vägverkets. Det är ju regeringen som fastställt planen och har ansvaret för den.
För det andra finns det ett antal utbyggnadsprojekt på E 22:an i planen, i såväl Skåne som Blekinge, Kalmar och Östergötlands län. Men antalet utbyggnadsprojekt på E 22:an minskade när den tidigare regeringen i oktober 2004 beslutade att fyra projekt på E 22:an genom Skåne inte längre skulle vara prioriterade.
När det gäller Tjustbanan har den tidigare regeringen, precis som Krister Örnfjäder och Staffan Danielsson skriver, avsatt 250 miljoner kronor för investeringar mellan Linköping och Åtvidaberg samt gett Banverket i uppdrag att utreda förutsättningarna för att upprusta delen mellan Åtvidaberg och Västervik. Nu när Banverkets redovisning inkommit kan vi se att kostnaden för att upprusta Tjustbanan ligger på 3,6 miljarder kronor och att Banverket anser att det inte är meningsfullt att investera ett så litet belopp som 250 miljoner kronor.
När det gäller interpellanternas konkreta frågor om investeringar på E 22:an, Tjustbanan och andra vägar och järnvägar är jag inte beredd att i dag ge några konkreta besked. Orsaken till det är att riksdag och regering har beslutat att ha en sammanhållen process för prioritering av väg- och järnvägsåtgärder, där beslut ska grundas på analyser av effekter och kostnader.
Regeringen har nyligen tagit första steget i denna process genom att ge ett antal myndigheter i uppdrag att utarbeta ett underlag för en kommande proposition om infrastruktur. När riksdagen sedan beslutat om propositionen kommer vi att komma in i ett skede då vi mer konkret diskuterar prioritering av olika åtgärder innan regeringen slutligen fastställer de nationella väg- och järnvägsplanerna. I det sammanhanget kommer investeringarna på E 22:an och Tjustbanan att prövas.
Som ett stöd för regeringens beslut i frågan är det angeläget att berörda kommuner och regioner då redovisar sina övergripande prioriteringar. Regeringen har även gett Vägverket och Banverket i uppdrag att revidera de nu gällande nationella väg- och banhållningsplanerna för perioden 2004-2015. Vi får genom det en bättre kvalitet på kostnadsberäkningarna för olika projekt.
Vägverket och Banverket ska inkomma med förslag till reviderade planer senast den 18 juni i år. Även här kan E 22:an och Tjustbanan bli föremål för diskussion. Det är min fasta övertygelse att vi får en mer effektiv användning av statens medel genom denna sammanhållna process med regional delaktighet, jämfört med om vi hade en ordning där regeringen fattade separata beslut för varje större väg och järnväg i landet.