Phia Andersson (S):
I regeringsformens 7 kap. 2 § regleras beredningskravet som en del i en demokratisk process som syftar till att säkerställa kvaliteten i regeringsärenden. Det är mycket viktigt, för människor berörs av de beslut vi fattar i denna riksdag.
Det kan gälla försämringar i ekonomin genom ökade kostnader eller att man helt enkelt blir arbetslös på grund av en nedläggning av den myndighet man arbetar för eller att någon får ett uppdrag som inte kan göras på rätt sätt för att det ska ske så snabbt. Aldrig någonsin har en regering lagt fram så omfattande förslag på så kort tid med så bristande beredning och bristande kvalitet i beslutsärenden.
Det gäller förändrade regler i arbetslöshetsförsäkring, nedläggning av Arbetslivsinstitutet och Djurskyddsmyndigheten, slopad förmögenhetsskatt, fastighetsskatt, upphandling av nystartsjobb där Ams inte gavs förutsättningar att upphandla enligt gängse regler.
Vid utfrågningarna den 19 april frågade jag statsministern vilket ansvar han hade som regeringschef för beredningen av ärenden, om det var ny praxis för regeringen som vi nu ser växa fram, inga offentliga utredningar, korta remisstider, ingen hänsyn till Lagrådets kritik och så vidare.
Jag frågade om politiken måste genomföras oavsett beredningens resultat och konsekvenser eller om det bara var en tillfällighet byggd på brådskan och orsakad av regeringsskiftet. Vad gäller ansvaret för beredning av ärenden svarade statsministern att ansvaret i första hand ligger på föredragande statsråd. Men det finns också ett kollektivt ansvar i regeringen för beslutsfattande.
Statsministern betonade att detta var en avvikande situation jämfört med vad man har upplevt tidigare som var kopplad till att vi fick ett regeringsskifte för första gången sedan introduktionen av den nya budgetordningen. Statsministern hänvisade även till valrörelsen, där de borgerliga partierna talat om för väljarna vad man tänkt göra om man kom till regeringsmakten.
Både Riksdagskommittén och Lagrådet har anfört att en regering inte får ge avkall på den grundlagsfästa beredningsskyldigheten på grund av regeringsskifte trots den nya budgetordningen. Det är dessutom uppenbart att en valrörelse aldrig kan liknas vid en beredning.
Drygt en månad efter utfrågningen kom Riksrevisionens rapport om utförsäljningen av statliga bolag med svidande kritik mot beredningen av det ärendet.
Det visar att trots att statsministern betonade att det var en avvikande situation och att det därför var bristande beredningar visste statsministern troligtvis inte hur många bristande beredningar som det fanns, eller så förde han KU bakom ljuset.
Ett mönster av slarv och hafsverk är vad man ser, inte den noggrannhet som man har rätt att förvänta sig av en regering. Risken är att en majoritetsregering vid sin maktfullkomlighet kan missbruka det grundlagsfästa beredningskravet för att man vet att man har majoritet i riksdagen.
Konsekvensen av denna nonchalans blir ett demokratiskt underskott som direkt påverkar kvaliteten i besluten, som drabbar de människor som berörs av dessa beslut. Att få genomslag för sin politik blir då viktigare än konsekvenserna av besluten. Herr talman!
Regeringen borde inte ha låtit intresset av att få snabbt genomslag för sin politik gå ut över behovet att uppfylla beredningskravet i regeringsformen. KU bör dessutom noga följa kommande beredningar av ärenden så att regeringsformen och den svenska beredningstradition som varit rådande under väldigt lång tid inte urholkas för att vi nu har en majoritetsregering.
Med detta sagt vill jag yrka på godkännande av anmälan i reservation 4.