Jan Ertsborn (FP):
Nu funderar säkert de tidigare debattörerna på om en man vågar gå in i debatten om könskvotering i aktiebolags styrelser. Ja, det vågar jag. Jag ifrågasätter inte de uppgifter som har lämnats av de tidigare debattörerna här. Situationen är inte tillfredsställande.
Det kan vi vara överens om, och det är vi överens om i allianspartierna också. Det är därför som vi har sett till att regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att få till stånd en förändring vad beträffar sammansättningen i de börsnoterade bolagens styrelser och även i offentliga bolags styrelser.
Vad gäller de offentliga bolagen, alltså kommunala och regionala statliga bolag, är det naturligtvis vi själva som inte har varit tillräckligt duktiga på att se att det finns kvinnor som skulle kunna fylla de platserna. När det gäller börsbolagen har jag flera utgångspunkter. Först och främst är det här en ägarfråga.
Jag tycker inte att vi som lagstiftare ska gå in i de här frågorna och styra vad bolagsstämman ska bestämma när det gäller sammansättning av en styrelse i ett bolag. Det kan vara riktigt i ett bolag att det är fler män i en styrelse, och det kan vara riktigt i ett annat bolag att det är fler kvinnor, men jag tycker faktiskt att det är aktieägarna på bolagsstämman som ska bestämma. Lagstiftning är i den här frågan fel väg.
Till det kommer också att ett antal av de kvinnor som är styrelseproffs själva klargör att de inte vill ha någon kvotering. De vill helt enkelt bli invalda i en bolagsstyrelse på grund av sin kompetens och sina egna kvaliteter.
Målen med könskvotering är vi egentligen överens om, men medlet som upptas i reservation 1 är helt felaktigt. Jag hade egentligen tänkt tala en del om andra associationsrättsliga frågor som i varje fall i min värld är av väl så stort intresse som den som vi nu har diskuterat länge.
Reglerna om tvångslikvidation av aktiebolag och personligt betalningsansvar för styrelseledamöter är oerhört centrala saker som har kommit alldeles fel i samhället. De är i dag föremål för en, i och för sig, kreativ affärsidé där några juristfirmor driver in oerhört stora pengar på ett sätt som är minst sagt tveksamt.
De här reglerna borde vi ta bort, och det har vi också lagt fram en motion om och arbetar för. Nu har regeringen nyligen tagit ett steg på den vägen, och det hälsar vi med tillfredställelse. Den tredje frågan jag tänkte tala om är franchising. Margareta Cederfelt har berättat en del, och vi vet nu att det inte bara handlar om 7-Eleven och McDonalds.
Posten har ett franchiseavtal med ett antal Icaaffärer, bensinstationer och så vidare. Hela Anticimex i Sverige är uppbyggt på franchising. Vandrarhem är uppbyggda på franchising på många ställen. Det finns många sådana här franchiseavtal. 24 000 har vi fått uppgift om att det skulle röra sig om.
Det är klart att det finns en och annan franchisetagare som är missnöjd. Men när man läser Socialdemokraternas motion undrar man om alla franchisetagare är missnöjda, och då undrar man varför de har ingått de här avtalen. Om man följer pressen ser man att det inte är särskilt många fall med missnöjda franchisetagare som beskrivs. Det är faktiskt ett fåtal.
Det finns en etisk nämnd inom franchiseföreningen som handlägger tvister mellan franchisetagare och franchisegivare. De har ett eller två ärenden om året. Det är alltså ett eller två av 24 000 avtal. Det finns en lagstiftning som är fem år gammal som ännu inte har prövats i domstol, för ingen har fört något ärende till domstol.
Då ställer man sig frågan: Vad är det som driver Socialdemokraterna att lägga fram den här motionen? Jag tror helt enkelt att man ser på franchising på samma sätt som på relationen mellan småföretag och stora företag. Vi har ju ett problem i det här samhället med en obalans mellan riktigt stora företag och småföretagare. Det känner vi alla till.
Vi har också arbetat med det i civilutskottet och till och med tidigare i lagutskottet, och det kommer ett arbete som regeringen har lovat att ta upp här nu till hösten, nämligen att se över 36 § avtalslagen som handlar om möjligheter för en småföretagare att få ett avtalsvillkor jämkat.
De möjligheterna är ganska begränsade i dag, men motionen och tillkännagivandet som finns sedan några år tillbaka går ut på att man ska öka möjligheten att jämka de här avtalen. Det ser jag som en mycket bra väg framåt.
Den löser då också en hel del av de problem som man från Socialdemokraternas sida försöker måla upp när det gäller franchising, för vi har faktiskt inte så särskilt många problem. Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna.