Ann-Charlotte Hammar Johnsson (M):
Tack, statsrådet, för svaret, även om jag gärna hade sett att jämställdhetsministern hade varit här och besvarat interpellationen själv. Hur ser svensk arbetsmarknad ut? Jo, den är uppdelad i en kvinnodominerad del, med vård, skola och omsorg, och ett manligt dominerat privat näringsliv. I min interpellation har jag valt att hålla mig till den kvinnodominerade offentliga sektorn. Den privata tänker jag återkomma till vid ett annat tillfälle.
Kvinnor har utbildat sig och tagit tjänst i den offentliga sektorn. De har med åren funderat och tänkt på att innehållet kanske skulle kunna komma medborgarna till del med högre kvalitet om man arbetade annorlunda. Tyvärr har inte offentlig sektor varit lyhörd för detta utan har i mångt och mycket bromsat och stoppat utvecklingen från ett underperspektiv.
När så offentlig sektor inte längre styrdes av en koloss med en enda arbetsgivare kunde kvinnor starta egna verksamheter på gedigna meriter uppbyggda under mycket lång tid. Samtidigt gav det de offentligt anställda möjlighet att söka sig till olika arbetsgivare. De har kunnat förändra sina arbetssätt och få en löneutveckling och arbetsmiljö som har varit bättre, och de har påverkat offentlig verksamhet så att den har blivit bättre, så det har varit en vinn-vinn-utveckling.
Det är för mig, statsrådet, en process som i allra högsta grad hör samman med det obetalda hemarbetet. Att trivas på jobbet och att utvecklas leder också till goda resultat. Kvinnor har otroligt mycket erfarenhet av att arbeta med dessa mjuka verksamheter. Det är ren stöld att dra undan mattan för dem, tycker jag. De gör, som jag tidigare har sagt, innovationer i vardagen.
Att företagandet utvecklas i både offentlig och privat sektor är av godo för oss alla. När nu många kvinnor är i just den offentliga sektorn och har hittat smarta sätt att förändra verksamheterna till det bättre är det obegripligt för mig att regeringen inte vill ta till vara de verksamheterna utan försöker återställa till ett sätt som man hade tidigare, ett sätt att driva det, eller också ska man vara i en sektor där man ska jobba ideellt.
Det tycker jag är en dålig lösning, eftersom det är många satsningar som är en vinst för oss alla. Statsrådet tar upp och sätter likhetstecken mellan vinst och låg personalbemanning. Det inte sant i vårt avlånga land. Det kan vara en sanning någonstans, men det är inte en sanning generellt. Själv har jag erfarenhet från att ha arbetat inom äldreomsorgen tillfälligt på ett ställe där vi kommunalt hade två avdelningar.
På den ena avdelningen fanns det en dag ett par sjuka patienter, men man tillsatte inte mer personal. På den andra hade man inte sjuka patienter den dagen, men den personal som jobbade på den sidan gick inte över och jobbade på den andra sidan. Så kan det vara. Men jag säger inte att det heller är en sanning, utan här finns svårigheter och problem att lösa på olika ställen. En del har att göra med ledarskap, och en del har med andra saker att göra.
Sanningen är väl att det ser olika ut här i landet. Men tar vi bort de goda värden av det som ändå händer, både privat och offentligt, i stället för att driva dem vidare går vi miste om mycket kunskap och får en tillbakagång. Det är väldigt olyckligt att vi gör så. Jag skulle vilja att man ser nyttan av dessa företag och de här kvinnorna, som har så lång erfarenhet och har hittat smarta sätt för dem som de är till för.
Det skapar mer livskvalitet för dem vi är till för. Statsrådet! Är det verkligen nödvändigt att stänga en hel sektor från att ha vinst i sin verksamhet för att kunna bedriva ännu mer god verksamhet i stället för att ta bort och reglera det som inte fungerar? Det är min följdfråga.