Tobias Krantz (FP):
Jag tycker inte att statsrådet tar sitt ansvar. Det som statsrådet huvudsakligen säger är att frågan om att göra de viktiga avvägningarna mellan vad som är politisk propaganda och vad som är rena informationsinsatser ska ligga på myndighetsnivå. Men detta är ett centralt demokratiproblem, Gunnar Lund.
Det är en avgörande fråga om fördelningen av uppgifter mellan politiker å ena sidan och tjänstemän och myndigheter å andra sidan. Här måste regeringen ha en uppfattning. Här måste regeringen ha en politik. Här måste regeringen ha en policy för hur man tycker att det ska se ut. Det enda som statsrådet säger här är att det vilar ett stort ansvar på myndigheternas ledning och deras omdöme.
Ja, men det är ju det som vi ifrågasätter, om det är så att myndigheten verkligen kan utöva den ledning och ha det goda omdöme som krävs. Ta till exempel debatten om Riksskatteverkets kampanj. Statsrådet säger också att det är viktigt att man har krav på allsidighet och saklighet i den information som myndigheterna svarar för.
Ja, det finns ju många personer som engagerar sig i frågor som gäller skattepolitiken som exempelvis tycker att de höga skatterna är ett skäl till att det finns mycket svartjobb. Varför omnämndes inte detta i så fall i denna kampanj? Nej, hela den här diskussionen visar just det som både jag och Henrik von Sydow försöker visa, att detta är en fråga om politik. Detta är inte en fråga om enkel information där det handlar om att verkställa de politiskt fattade besluten.
Det handlar om att det finns olika uppfattningar om vad höga skatter leder till. Det handlar om olika uppfattningar om höga skatter är bra och effekterna på svartjobben. Detta är en politisk fråga. Det visar precis det som vi försöker peka på, att detta är en fråga som politiker borde debattera och diskutera och inte överlämnas till myndigheterna, så att myndigheternas opartiskhet och saklighet kan ifrågasättas. Det är ju det som är det stora problemet.
Vi har under senare år sett inte bara att de myndigheter som vi har haft i många år, som Naturvårdsverket och Riksskatteverket, har förfallit åt mer renodlat politisk opinionsbildning, utan också att vi skapar nya myndigheter, som inte har några andra uppgifter än att ägna sig just åt opinionsbildning. Vi ser Integrationsverket och Glesbygdsverket, som i realiteten inte har några andra uppgifter än att ägna sig åt opinionsbildning. Gunnar Lund!
Detta är frågor som vi politiker ska ägna oss åt att debattera, vad som är bra glesbygdspolitik, vad som är bra integrationspolitik, vad som är bra skattepolitik och vad som är bra miljö- och naturvårdspolitik. Detta är inte frågor som vi ska överlämna till myndigheter och tjänstemän. Detta är frågor som ska debatteras exempelvis här i riksdagens kammare men också i samhället i övrigt. Den här debatten har två sidor.
Den ena är att myndigheterna överskrider sina befogenheter och låter sig hänföras till politisk och partipolitisk propaganda. Den andra sidan, som också är allvarlig, är att politiker abdikerar från sina roller och säger att opinionsbildningen får andra ta hand om. Vi inrättar myndigheter och låter myndigheter ägna sig åt opinionsbildning, men själva tar politikerna inte det ansvaret.
Här har vi också ett stort demokratiproblem, dels att myndigheterna överskrider sina befogenheter, dels att politiken inte tar sin uppgift på allvar. Jag skulle vilja veta hur Gunnar Lund ser på detta - förvaltningsminister eller vilken uppgift som Gunnar Lund har, men som ändå är representant för regeringen och borde ha en uppgift i frågan: Hur ser statsrådet Gunnar Lund på dessa frågor? Är det så att politiken nu är på väg att abdikera?
Är det det som vi nu ser genom de nya opinionsbildande myndigheternas framfart och de gamla myndigheternas tendens att ägna sig mer åt opinionsbildning och propaganda än vad vi har sett tidigare?