Josef Fransson (SD):
Jag tänkte använda mitt andra anförande till att resonera lite grann kring invandringspolitikens effekter på svenskt näringslivsklimat. Som jag sa tidigare står Centerpartiet - som alltså begärt dagens debatt - för de öppna gränsernas politik, där fri invandring är det långsiktiga målet. Vad gäller just idéer om den fria invandringen är det ett spår man kan säga väldigt mycket om, inte minst kopplat just till förutsättningarna för företagande i Sverige.
Centerpartiet har så länge jag varit politiskt aktiv varit ett av de partier som gått i bräschen för ett stort mottagande. Det har, så att säga, varit ett politiskt självändamål där det får kosta vad det kosta vill. Förmodligen har man varit högst medveten om att en stor invandring är oförenlig med den svenska välfärdsstaten. Kanske är det just därför man drivit frågan så hårt. Herr talman! Centerpartiet har också i stora drag fått som man ville.
Den svenska gränsen har länge stått mer eller mindre öppen för allsköns lycksökare och invandrare av olika slag. Sverige har således översvämmats av människor från mindre lyckade samhällen där såväl utbildning som kultur många gånger ligger långt efter västvärlden. Under årtionden har Sverige varit som den kokande grodan där arbetslöshet, bostadsbrist och sjunkande skolresultat sakta men ändå eskalerat.
Förra året rämnade dock dammarna fullständigt. På ett enda år kom 164 000 asylsökande till Sverige. Kostnaderna skenar, och förslagen på nya skattehöjningar står nu som spön i backen. Bara kommuner och landsting beräknas behöva höja skatterna med 45 miljarder kronor.
Det sker samtidigt som staten nu tvingas låna upp tiotals miljarder bara för att klara utgifterna i mottagningssystemet kommande år, och det sker mitt i en högkonjunktur. En rykande färsk rapport från Linnéuniversitetet gör gällande att en flyktinginvandrare efter sju år i landet fortfarande är en nettokostnad för samhället med ungefär 95 000 kronor i genomsnitt per person och år.
Detta är givetvis kopplat till den skyhöga arbetslöshet som råder bland utomeuropeiska invandrare trots lång tid i landet. Plötsligt ska också hundratusentals människor - som aldrig betalat en krona i skatt i Sverige - ha tak över huvudet. Det har således skapat en akut och långtgående bostadsbrist i Sverige.
Det är en bostadsbrist som i första hand uppstått de senaste tio åren under Alliansens öppna-gränser-politik, som också fortsatte ända fram till i höstas. Den akuta bostadsbristen har, som tidigare sagts i debatten, kommit att bli ett hinder för många svenska företag vid rekrytering. Även om de finner rätt kompetens kan de misslyckas i rekryteringen på grund av att man inte kan hitta bostäder. Herr talman!
Många partier gjorde, med kniven mot strupen, en historisk helomvändning i höstas när verkligheten kom i kapp och kostnaderna började skena på allvar för invandringen. Det verklighetsfrånvända Centerpartiet står dock kvar på barrikaderna och vill återställa och ytterligare liberalisera den politik som ledde fram till dagens kris.
En generell invandring är verkligen inte svaret på vare sig företagens eller Sveriges framtidsutmaningar, tvärtom. Arbetskraftsinvandring kan vara jätteviktig för mängder av företag. Men då måste det ske behovsprövat där man riktar in sig på högutbildad spetskompetens. Rätt utbildad personal samt politiker som ser till Sveriges utmaningar är vad Sverige behöver just nu.
Det är dags att kasta de öppna gränsernas politik i papperskorgen, och Centerpartiet har här passerat bästföredatum.