Maria Gardfjell (MP):
Riksrevisionen har granskat landsbygdsprogrammet, som trädde i kraft 2014. Vi har från talarstolen hört flera partiföreträdare, bland annat från Centerpartiet, kritisera regeringen lite grann. Det kan vara bra att komma ihåg att det var Centerpartiet som hade landsbygdsministerposten när programmet utvecklades.
På ett område tycker jag att Riksrevisionen uttrycker sig väl snällt. Det gäller bristerna i det it-system som Jordbruksverket utvecklat. Det har varit försenat och har brustit i funktionalitet. Det finns fortfarande lantbrukare som inte har fått stöd utbetalda för 2015 och de kommande åren.
De fel som har begåtts skadar trovärdigheten för våra svenska myndigheter. Fru talman! Det kanske är en bra fråga om man ska kritisera en revisor. Men jag hade faktiskt förväntat mig en något djupare analys och tydligare krav från Riksrevisionen på det här området.
Det är ändå nästan en skandal att lantbrukare i Sverige inte fått ersättningar och stöd och att vissa varit tvingade att uppta extra banklån för att klara sig fram till att stöden kommer att betalas ut. Jag tycker att det är särskilt dåligt att inte naturbetesbönderna har prioriterats i utbetalningarna.
För att jordbrukspolitiken ska kunna bli en verklig kraft för omställning till fossilfritt jordbruk måste en mycket större andel än i dag gå till landsbygdsutveckling, miljöersättningar, omställning till ekologiskt jordbruk och åtgärder med hög klimat, natur- och miljönytta. I dag går omkring 80 procent av jordbruksstödet till ca 20 procent av lantbruksföretagen.
Miljöpartiet anser att direktstödet ska minska och att miljöersättningarna ska öka, så att ekosystemtjänster och insatser för biologisk mångfald belönas ännu mer. Vad gäller de ersättningar som är knutna till miljö- och klimatnytta är det viktigt att definitionen görs tillräckligt bra för att stödet ska få önskad effekt.
Vi vill att det inom hela EU ska löna sig att ställa om från konventionellt till ekologiskt och fossilfritt jordbruk. Jag tänkte passa på att ta upp en fråga som jag ofta får av oppositionspartierna på högerkanten: Varför vill Miljöpartiet gynna ekologiskt lantbruk? Svaret är tvådelat.
Den första delen är: Livsmedelsstrategin pekar på att vi ska ha ett marknadsdrivet jordbruk, och efterfrågan på ekologiska livsmedel är större än tillgången. En ökad ekologisk produktion har goda förutsättningar att skapa ökad konkurrenskraft i svenskt jordbruk och i livsmedelsindustrin. Den andra delen är: Det finns en lång rad nyttor med ekologiskt jordbruk.
Fru talman! Nu är det sommar. Och vilken natur är väl mer förknippad med svensk sommar än blommande ängs- och hagmarker? Gullviva, mandelblom, kattfot och blå viol - alla hittar man i hagmarkerna. Under hundratals och faktiskt tusentals år har jordbruket skapat de här artrika naturtyperna och ett variationsrikt landskap genom odling, slåtter och bete.
Från 1950-talet har jordbruket förändrats starkt på grund av externa energikällor och intensifiering. Variationen i åkerlandskapet har minskat för att möjliggöra för stora maskiner, och de förindustriella ogödslade betesmarkerna används allt mindre i produktionen.
Därför har vi förlorat 98 procent av de slåtter- och betesmarker som fanns i mitten av 1800-talet. Men det är i de kvarvarande 2 procenten av markerna som den biologiska mångfalden är som finast. Det moderna jordbruket erbjuder å andra sidan många möjligheter genom effektiva maskiner, bra transportmöjligheter, rationell djurhållning och så vidare.
Miljöersättningarna och investeringsstöd till restaurering av naturbetesmarker är helt avgörande för att vi ska bevara den biologiska mångfalden. Tack vare jordbruksstödet har vi kunnat hejda den snabba förlusten av naturmiljöer, som försvunnit sedan 1950-talet. Jag har rest runt i Uppsala län med naturstiftelserna i Sverige.
Upplandsstiftelsen har under de senare 15 åren utvecklat samarbete med 144 lantbrukare och säkrat skötseln på 2 700 hektar hagmarker och skogsbeten. Det utgör hela 35 procent av Uppsala läns markareal med särskilt höga naturvärden. Miljöersättningarna har dragits med ett antal problem.
Det har minskat effektiviteten, och ibland har det till och med skadat de värden som ska bevaras med miljöersättningarna. I den nuvarande stödperioden anser Upplandsstiftelsen att reglerna för miljöersättningar och restaureringsstöd försämrats så kraftigt att jordbruksstöden håller på att förlora sin funktion att bevara odlingslandskapets natur- och kulturmiljövärden.
Det är allvarligt. Eftersom Riksrevisionen manar oss till strategisk analys och att verkligen satsa på prioriterade områden har vi nu möjlighet att förbättra miljöersättningarna. Det finns fyra avgörande krav att ställa på arbetet framöver.
Ersättningen till värdefulla naturtyper som bland annat är listade i Natura 2000 eller i nationella inventeringar ska prioriteras. Ersättningen måste gå till rätt skötsel så att det inte blir fel åtgärder som vidtas. Vi ska främja en stabilitet i regelverket och en långsiktighet. Här behövs bred politisk enighet. Men det behövs också att man kanske ser till hela gårdens förutsättningar och inte enbart till en enstaka betesmark.
Det krävs mindre krångel, enklare hantering och mindre godtycklighet. Från Miljöpartiets sida ser vi att det finns starka skäl för att i arbetet framöver tillsammans säkra odlingslandskapens höga naturvärden. Fru talman! Låt mig avslutningsvis säga några få ord om hästnäringen. I dag finns 360 000 hästar i Sverige. Det finns fler hästar än mjölkkor.
De flesta hästarna finns tätortsnära. Hästsektorn består av företag, ideella föreningar och människor som äger och har häst som fritidsintresse. Den har en samhällsekonomisk omsättning på 46 miljarder kronor om året. Det finns 30 000 jobb i sektorn. En halv miljon människor har hästsport som fritidssysselsättning.
Här tycker Miljöpartiet att vi verkligen måste stärka Sveriges samlade strategier för hästnäringen. Det behöver göras med hästkraft. Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och önskar dig en glad sommar!