Jan Björklund (L):
Jag delar helt Mikael Dambergs beskrivning av problemet. Vi har på alltför många håll i svensk skola en betygssättning som inte står i samklang med det som det är tänkt. Jag tror att vi alltid har haft det i Sverige. Betyg har aldrig varit rättvisa eller legitima, eller vad vi ska säga, mer än i viss utsträckning.
I huvudsak är betyg rättvisa, men där finns mycket som inte är det. Så har det alltid varit. Att vi nu vet om det, och talar mycket om det, beror på att Statens skolinspektion på mitt uppdrag till exempel dubbelrättat nationella prov och jämfört betygssättningen. Det föranledde artikeln från Lärarnas Riksförbund för någon vecka sedan där de påpekade hur orättvist det är.
Att regeringen beställde utvärderingarna berodde på att vi misstänkte att det var orättvist. Det finns en lång rad orsaker till orättvisan.
Jag erkänner utan omsvep att valfrihets- och konkurrensreformer på skolområdet bidrar till att varje skola, oberoende av om den är kommunal eller fristående men genom att vara konkurrensutsatt, naturligtvis har en viss vilja att framställa sig som mer attraktiv genom att visa på bättre skolresultat än vad man faktiskt har. Den drivkraften finns utan tvekan.
Slutsatsen från ingen av oss är att vi ska förbjuda valfrihet, men vi måste styra upp betygssättningen. Sedan finns det fler faktorer. Att läroplanerna varit luddiga har gjort att tolkningsutrymmet varit stort. De nya läroplanerna blir mycket mer precisa, men så precisa att läraren själv inte behöver fundera kommer de inte att bli, och det är heller inte önskvärt.
Läraren måste sitta och fundera kring de kriterier som är uttryckta beträffande hur han eller hon ska tolka dem gentemot Kalles prestationer, Lisas resultat och så vidare. Det är en självklar del i lärarens bedömning och betygssättning.
De läroplaner med kunskapskrav som vi nu får kommer att vara mer precisa i sina kunskapskrav än någon tidigare läroplan i Sverige, men självklart är det alltid en lärare, en människa av kött och blod, som måste göra en bedömning baserad på hans eller hennes professionella kunskap och erfarenhet. Det kommer aldrig att bli så att man bara bockar av och säger att nu blev det just det betyget, och jag tror inte heller att det är önskvärt.
I den enskilda lärarens fall finns det ibland också en snällhetsfaktor, vilket är fullt mänskligt. En elev ligger på eller kanske lite under gränsen för att få det högre betyget men har jobbat på bra, och då sätter man trots allt ett lite högre betyg. Det finns således en snällhetsfaktor, en konkurrensfaktor och systemfaktorer med oklara läroplaner som gör att detta med felaktiga betyg, i synnerhet alltför höga betyg, inträffar och vi får betygsinflation.
Vad ska man då göra åt detta? Det är mot denna bakgrund vi nu vidtar en lång rad åtgärder, såsom tydligare läroplaner, en skolinspektion som dubbelrättar prov och gör granskningar. Skolinspektionen har av oss fått instruktionen att verkligen vara tuff mot skolor som systematiskt ägnar sig åt betygsinflation. Dessutom har vi fortbildning och utbildning, och som jag sade i mitt första inlägg har Skolverket fått i uppdrag att vidta en lång rad olika åtgärder inför implementeringen av det nya betygssystemet. Det har man jobbat med i åratal.
För något mindre än ett år sedan enades Socialdemokraterna och regeringen om att vi ska ha ytterligare stödmaterial. Det jobbas för fullt med det. Vi enades om det långt efter allt annat, så det är ännu inte färdigt, men det kommer att vara färdigt i god tid innan de första slutbetygen ska sättas enligt det nya betygssystemet. Jag är beredd att hela tiden vidta ytterligare åtgärder som är kloka inom ramen för mål- och resultatstyrning för att få ännu mer rättvisa betyg.