KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mats Green (M):
Detta var inget svar över huvud taget! Nooshi Dadgostar talar om regelförenklingar. Då är det märkligt att Vänstern över huvud taget inte har lagt fram något förslag i den här församlingen om regelförenklingar. Det som man kallar den största bostadspolitiska satsningen på 20 år innebär att man tar pengar från unga anställda och ger dem till bostadsbolag. Det är bidrag som ingen vill ha.
Nooshi Dadgostar nämnde i sitt anförande att vinsterna hos hyresvärdarna är alltför stora. Det är ganska egendomligt att Vänsterpartiet tillsammans med Socialdemokraterna och Miljöpartiet just därför vill putta in ett antal miljarder ytterligare i dessa bolag. Jag skulle vilja höra Nooshi Dadgostar utveckla detta.
Återigen: Vänsterpartiet har alltså inte kommit med ett enda förslag för fler bostäder i Sverige. Det duger inte om man är bostadspolitisk talesperson. Vad har Nooshi Dadgostar för förslag om hur vi ska kunna förändra PBL? Vad har Nooshi Dadgostar för förslag vad gäller överklagandemöjligheter? Jag skulle vilja få svar på alla de här frågorna.
Jag kanske inte instämmer i Socialdemokraternas svar på allt detta, men de har ändå med lite god vilja svar på frågorna. Men Vänstern har ingenting. Man kan inte stå och bara polemisera. Ni är ett stödparti till regeringen. Alliansen sitter inte i regeringen. Vad har Vänstern för ytterligare förslag och tankar för att man ska kunna öka byggandet i Sverige?
Är bostadspaketet, där man alltså tar från unga anställda och ger till hyresvärdar, det enda som Vänstern har varit med och presterat under den här mandatperioden? Är detta allt man har rätt att förvänta sig av Vänsterpartiet?
Mats Green (M):
Utmärkande för Vänsterns bostadspolitik, i den mån det finns någon, och utmärkande för Nooshi Dadgostars inlägg här är inte allt det som man är aktivt och positivt för utan allt som man är negativ till och emot.
Jag har roat mig med att gå igenom Vänsterpartiets bostadspolitiska motioner, dels under innevarande riksdagsår, dels under tidigare riksdagsår. Där finns inte en enda åtgärd som syftar till att få fler bostäder.
Det enda som skulle vara för någonting, om jag ska uppvisa god vilja som vanligt, är att man nu är för de byggsubventioner som regeringen vill införa och som man vill finansiera genom att försämra ROT-avdraget, något som för övrigt slår mot just byggsektorn.
Jag skulle vilja att Nooshi Dadgostar här räknade upp allt det som ni i Vänsterpartiet är för när det gäller åtgärder för ökat byggande och alla förslag som ni har lagt fram, om ni har lagt fram några, som handlar om att öka bostadsbyggandet i landet.
Jag har gått igenom era aktiviteter här i kammaren och Nooshi Dadgostars aktiviteter som bostadspolitisk talesperson för Vänsterpartiet, och alla frågor och interpellationer har handlat om att egentligen försvåra exempelvis uthyrandet av bostad och att försvåra byggnationer. Och jag noterar att hela inlägget nu egentligen gick ut på att vara emot det lilla steg framåt som det här betänkandet handlar om.
Återigen: Jag skulle vilja få en uppräkning - och Nooshi Dadgostar har ju gott om tid för en uppräkning - och genomgång av alla de åtgärder som Vänsterpartiet har föreslagit och som är för ett ökat bostadsbyggande i Sverige.
Mats Green (M):
Nooshi Dadgostar kom inte med ett enda vänsterförslag för fler bostäder, inte ett enda förslag över huvud taget. Det enda man gör från Vänsterpartiets sida är att problematisera och kommentera i största allmänhet. Det är ju inget svar när man är ute i bostadsområden och diskuterar detta. Det är inte ett svar när jag åker tillbaka till mitt eget gamla födelseområde, utanförskapsområdet Öxnahaga i Huskvarna.
Det är inte riktigt det svaret jag kan ge människor, utan då måste jag ha konkreta förslag för fler bostäder. Återigen: Vänsterpartiet har alltså inte ett enda eget konkret förslag för fler bostäder. Nooshi Dadgostar har under sin tid som bostadspolitisk talesperson för Vänsterpartiet inte kommit med ett enda eget förslag för sitt partis räkning. Jag tycker att det är ganska anmärkningsvärt.
Jag har gått igenom alla exempel på förslag som Alliansen har haft och genomfört under de senaste åren. Jag har också gått igenom alla förslag från Socialdemokraterna, Miljöpartiet, Vänsterpartiet och Sverigedemokraterna och kan se att till och med Miljöpartiet har varit för vissa förslag som alliansregeringen har lagt fram. Men det finns ett parti som utan undantag har varit emot allt, och det är Vänsterpartiet.
I era bostadspolitiska motioner finns som sagt inga förslag för ökat bostadsbyggande, utan det är bara allmänna problematiseringar av de utmaningar som uppstår när det byggs för lite bostäder. Jag tror att vi alla är med på det, och det är därför vi har denna debatt.
I Nooshi Dadgostars inlägg om det betänkande vi diskuterar hör jag inga förslag från Vänsterpartiet för fler bostäder, utan det Nooshi Dadgostar säger är att Vänsterpartiet accepterar de föreliggande förslagen och att de kanske kan leda till fler bostäder. Det är dock skillnad på att acceptera och passivt förhålla sig och att aktivt komma med egna positiva förslag.
Mats Green (M):
Det är anmärkningsvärt att representanten för det parti i den rödgröna regeringen som bär ansvaret för bostadspolitiken och att det byggs fler bostäder i Sverige har det kortaste inlägget här i dag. Man säger att man accepterar de förändringar som här föreslås. Det är väl kanske inte riktigt vad de flesta skulle klassificera som offensivt eller aktivt.
Vi kan också konstatera att Miljöpartiet i Sveriges kommuner och i Sveriges riksdag har varit duktigt på att vara emot allt bostadsbyggande och åtgärder för ökat bostadsbyggande historiskt sett. De enda områden där man har velat ha fler bostäder har varit på landets flygplatser.
Vi har inte den passiva bostadsministern Mehmet Kaplan här i dag, men jag kan ibland höja på ögonbrynen när man debatterar mot honom ute i landet och han förklarar att regeringen har drivit igenom en flexibel bullerlagstiftning. Jag brukar säga att den har Alliansen kört över er med och fått igenom. Den har ni varit emot hela tiden, men nu accepterar ni den.
Återigen, det är ju inte att vara särskilt aktiv. Jag kan konstatera att Miljöpartiet historiskt sett bevisligen har varit emot det mesta. Nu när man dessutom sitter med ministeransvaret accepterar man det, för att använda Emma Hults ord. Det är, herr talman, inte särskilt offensivt eller aktivt. Jag vill avsluta med att fråga: När ska ni vara för någonting?
Och vad är Miljöpartiet för när det gäller ytterligare regelförenklingar för att underlätta bostadsbyggande och byggande i allmänhet i hela Sverige? Lämna "emot" och lämna "acceptera". Berätta nu vad ni är för.
Mats Green (M):
Det är möjligt att Emma Hult inte sa "acceptera". Hon sa att man ställer sig bakom betänkandet. Det är heller inte särskilt aktivt för ett parti som har bostadsministerposten i den rödgröna regeringen. Att ställa sig bakom är inte offensivt eller aktivt. Sedan kan jag också tycka att det är intressant att du får det till en Jönköpingsdebatt. Visst, den då moderatledda Jönköpings kommun var under förra mandatperioden en av de kommuner som byggde flest bostadsrätter i landet.
Jag är glad och stolt över det, eftersom jag då var kommunstyrelsens ordförande och även ledde den koalition som Emma Hult ingick i. Vi får gratulera varandra till ett bra arbete där. Men när man tittar ut över Sverige i stort och ser på aktiviteter i Sveriges riksdag från Miljöpartiets sida lämnar det allt övrigt att önska. Jag vill återgå till min ursprungsfråga.
Miljöpartiet har varit emot allting och accepterar eller ställer sig bakom det som nu läggs fram. När ska Miljöpartiet vara för någonting när det handlar om bostadsbyggande och byggande i Sverige rent generellt? Det skulle jag vilja ha exempel på.
Mats Green (M):
Med all respekt undrar jag lite vilken värld som bostadsminister Kaplan lever i. I Sverige har vi nu en för varje dag alltmer akut bostadskris som spiller över på i stort sett alla samhällsområden och påverkar människor i alla åldrar, i alla livssituationer och i alla delar av landet.
Men i stället för att underlätta byggande och uthyrning av bostäder ägnar den rödgröna regeringen mer tid och kraft åt att försvåra uthyrande av bostad.
Jag har därför frågat Mehmet Kaplan det uppenbara, mot bakgrund av det stora behovet av fler bostäder, hur förslagen om försvårande av uthyrning av bostad ska leda till ett ökat utbud, bättre utnyttjande och frigörande av fler bostäder i Sverige.
Bostadsminister Mehmet Kaplan och justitieminister Morgan Johansson klargjorde i en debattartikel införd i Svenska Dagbladet den 13 juli i år att regeringen efter krav från Vänsterpartiet vill begränsa och försvåra möjligheterna till uthyrning av bostad, i synnerhet andrahandsuthyrning.
Tilläggas kan, herr talman, att Vänsterpartiet, en förutsättning för det rödgröna regeringsunderlaget, inte har framlagt ett enda förslag för att göra det lättare att bygga fler bostäder utan tvärtom endast lagt fram förslag som begränsar just detta.
Alliansregeringen genomförde en räcka effektiva åtgärder och förenklingar vad gäller ökade möjligheter till andrahandsuthyrning för att öka rörligheten på bostadsmarknaden, få ett bättre utnyttjande av befintligt bestånd och stimulera framväxten av en spotmarknad, eftersom avsaknaden av en spotmarknad för bostäder med mer eller mindre kortvariga kontrakt i sig blir ett tillväxtproblem för landet som helhet.
Resultatet av de åtgärderna och regelförenklingarna avseende andrahandsuthyrning var att utbudet ökade kraftigt, i synnerhet i regioner med det kanske största bostadspolitiska trycket, den högsta tillväxten och följaktligen det största behovet av detta, det vill säga Stockholmsregionen. I exempelvis Stockholms stad ökade utbudet med ca 30 procent under reformens första år.
Tusentals lägenheter som tidigare inte var tillgängliga har kommit ut på marknaden. Återigen, herr talman: Vad Sverige behöver är inte fler regler som gör det svårare att hyra ut bostad utan i stället färre regler samt åtgärder som gör det lättare att åstadkomma fler bostäder.
I det svar, herr talman, som jag har fått från Mehmet Kaplan säger han att det är avgörande att reglerna ger personer ett intresse av att hyra ut sina bostäder när de under en tid inte används. Bostadsministern har i övrigt uttalat att det är helt avgörande att man utnyttjar det befintliga bostadsbeståndet i Sverige betydligt bättre än i dag, i synnerhet för dem med svag förankring på bostadsmarknaden.
Jag har hört bostadsministerns påstådda intention, men jag skulle vilja veta varför det i uppdraget till utredaren inte är tydligt att eventuella lagändringar inte ska leda till att färre lägenheter hyrs ut i andrahand och, herr talman, om Mehmet Kaplan kan garantera detta i enlighet med tidigare löften.
Mats Green (M):
Det grundläggande problemet är att regeringen har initierat detta därför att man hade ett krav på sig från Vänsterpartiet. Det är ett problem i sig, för Vänsterpartiet har inte lagt ett enda eget förslag för fler bostäder för fler människor i Sverige.
De enda förslag som man har lagt är egentligen förslag som försvårar byggandet, uthyrandet och köpandet av bostäder i Sverige, och det är inte riktigt det vi behöver för att hantera bostadskrisen. Vad vi behöver är fler bostäder för fler människor. Givetvis välkomnar även vi ett bra underlag och bra fakta vad gäller andrahandsuthyrningen. Det är väl också så att mycket ligger i betraktarens öga.
När man beskriver att andrahandshyrorna har exploderat ska man komma ihåg att de i Stockholms stad ökade med 19 procent första året och med 9 procent förra året, återigen utifrån den aktör som bostadsministern själv berörde.
Men om det är en explosion att hyrorna ökade med 19 procent första året kan vi också konstatera att det inte betraktas som en explosion när utbudet ökade med 30 procent första året. Detta handlar inte om att få fler bostäder, utan detta handlar egentligen om att försvåra uthyrningen.
Men jag förstår att man här har ett krav på sig från Vänsterpartiet och att man egentligen inte har något annat val än att vika sig för detta krav, även om det kommer att slå mot hela landet och i synnerhet mot tillväxtorterna. Återigen: Jag har hört och jag har förstått bostadsministerns påstådda intention med detta.
Men kan bostadsministern stå upp för det löfte som han tidigare har gett, alltså att man inte vill se till att färre lägenheter hyrs ut i andra hand? Och varför finns det inget konkret uppdrag till utredaren att man ska garantera detta i enlighet med tidigare löften? Detta skulle jag vilja ha svar på.
Mats Green (M):
Nu handlar debatten inte om kvaliteten på Boverket. Det är nog inte någon som ifrågasätter den. Jag noterar att jag inte får något svar på min fråga om man accepterar att detta kan leda till att färre lägenheter hyrs ut. Herr talman!
Återigen kan det inte vara rätt att den här regeringen i bostadskrisens Sverige ägnar mer tid åt att göra det svårare att bygga bostäder och göra det svårare att hyra ut bostäder än vad man ägnar åt att se till att det blir fler bostäder.
Den enda intention som man påstår sig ha för att det ska bli fler bostäder är ett bidrag till industrin som ingen vill ha, som ingen har efterfrågat och som ingen heller tror kommer att fungera. Herr talman! Man måste vara ärlig.
Det är klart att en regering som även består av Miljöpartiet men som dessutom är helt beroende av Vänsterpartiet kanske inte är riktigt den bästa för att få fram fler bostäder i Sverige. Det är också ett faktum att det parti som minister Kaplan representerar är det parti som har motsatt sig flest byggnationer oavsett vilken politisk nivå som det har handlat om.
Det har handlat om Sveriges kommuner, och det har handlat om åtgärder här i Sveriges riksdag. Att det då är just Miljöpartiet som inom regeringen har ansvaret för att det ska byggas fler bostäder i Sverige är, med all respekt herr minister, lite grann som att sätta en ateist på biskopsbänken. Det kommer inte att fungera. Sluta att ägna er åt att vidta åtgärder som gör det svårare att hyra ut bostäder!
Ägna er åt åtgärder som leder till att det byggs fler bostäder i hela Sverige för alla! Det är vad politiken ska ägna sig åt. Sluta kommentera bostäder! Börja agera, herr minister!
Mats Green (M):
Men låt oss se framåt, herr talman!
Herr talman!
Jag förnekar inte på något sätt de här kommunernas utmaningar, herr talman, men i den fördelningsmodell som har tillämpats vad gäller det särskilda kommunstödet har väldigt stor vikt lagts vid de förväntade kostnaderna för kommunerna på kort sikt.
Samtidigt är det, som Maria Malmer Stenergard också konstaterar, herr talman, så att det på lite längre sikt kan vara andra kommuner än de som flyktingarna först kommer till som drabbas av större och mer långvariga kostnadsökningar, exempelvis i form av ökat försörjningsstöd. Herr talman!
Återigen: Inför vårt framtida stöd till kommunerna måste vi etablera principer som utgår från att vi tydligt premierar de kommuner som framgångsrikt och målmedvetet arbetar med tydliga krav och en tydlig arbetslinje i försörjningsstödet, med korta och effektiva planprocesser i sitt bostadsbyggande och med en tydlig inriktning vad gäller integration och fokus på det egna ansvaret.
Det är så, herr talman, och endast så som vi får ett samhälle som håller ihop.
Mats Green (M):
Jag vill göra några reflektioner om de medskick jag gjorde till ministern och några kommentarer. Också jag har respekt för den tidspress som fanns när det gällde formuleringen av stödet mot bakgrund av de migrationspolitiska överenskommelserna. Men det hade kanske kunnat hanteras om man kommit lite mer förberedd från regeringens sida till just de överläggningarna och dessutom kanske i högre utsträckning haft en egen agenda i stället för att bara vara reaktiv hela tiden.
Det är naturligtvis viktigt att man litar på våra kommuner. Jag har suttit som kommunalråd och kommunstyrelseordförande i Jönköpings kommun under tio år. Jag känner också till den frustration som man som kommunalråd ofta kände när regeringar oavsett politisk färg kom med väldigt mycket pekpinnar om hur man ska använda enskilda statsbidrag.
Med det sagt är det ändå viktigt att man har ett övergripande finansiellt system när det handlar om att stödja kommunerna långsiktigt i den andra vågen av flyktingutmaningen. Man ska ha principer som premierar de kommuner som arbetar långsiktigt med sin egen verksamhet, har en tydlig arbetslinje i försörjningsstödet och arbetar aktivt med att ha effektiva byggprocesser.
Jag arbetar vanligtvis mycket med bostadspolitik. Bostadsutmaningen är kanske den enskilt största samhällsutmaningen som Sverige har att hantera i dag. Återigen vill jag efterlysa bättre planeringsförutsättningar för kommunerna men också en långsiktig och hållbar strategi byggd på sunda principer från regeringen. Det handlar om hur vi även fortsättningsvis ska kunna stödja samtliga Sveriges kommuner som tar ett stort ansvar för flyktingmottagningen.
Det är återigen mina medskick.
Mats Green (M):
Jag instämmer i mycket av det som statsrådet sa. Jag menade att jag kommer att behöva återkomma i fler interpellationsdebatter när det gäller just de konkreta frågor som jag ställde därför att det just nu pågår förhandlingar om de frågor som vi diskuterar. Sedan jag skrev denna interpellation för nästan en månad sedan har mycket hänt. Man kan konstatera att situationen har förvärrats ytterligare.
Men sedan en vecka tillbaka pågår det förhandlingar mellan regeringen och oppositionen om hur man gemensamt ska kunna hitta lösningar för hela situationen i allmänhet, men naturligtvis när det gäller kommunernas situation i synnerhet. Det är också det som har varit ingången för mitt parti i fråga om detta. Nu är förslag på gång när det gäller stödboende, vilket jag tycker är mycket bra.
Detta presenterades av den tidigare regeringen, och den nuvarande regeringen har fullföljt det. Det tycker jag också är bra. Tanken med interpellationsdebatten i dag var lite grann att när vi inte har detta akuta läge längre fram kommer det ett läge två.
Jag mötte representanter för Sveriges Kommuner och Landsting i veckan som sa att de nu är fokuserade bara på det akuta läget. Så ska det givetvis vara. Jag inser också att Migrationsverket har enorma utmaningar, och jag vill inte på något sätt negligera dessa utmaningar. Men de största utmaningarna finns i ansvarstagande kommuner runt om i landet. När läget inte längre är så akut behöver vi en diskussion om läge två.
Då kommer man fortfarande att ha utmaningar, och då tror jag att det är viktigt att man garanterar långsiktiga, stabila och högkvalitativa lösningar för kommunerna. Där kan vi nämligen se att det finns en berättigad oro. Jag har ett ganska långt förflutet som kommunalpolitiker och som kommunalråd i tio år i Jönköping. Jag vet också att alla regeringar, oavsett färg, tenderar ibland att glömma bort de långsiktiga utmaningar som kommunerna står inför.
Jag tycker därför att vi måste ha en sådan debatt också. Nu har vi en akut situation. Men sedan kommer ett läge två som också innebär enorma utmaningar. Vi måste hitta ett långsiktigt sätt att hantera dem.
Mats Green (M):
Vi får naturligtvis vänta och se tills det finns skarpa förslag på bordet. Det är svårt att föra en debatt här innan vi har fått dessa skarpa förslag. Jag ser fram emot det. Jag kommer att fortsätta resa runt så mycket jag kan i mitt län och tala med förtroendevalda och kommunala medarbetare på socialförvaltningen, skolförvaltningen och så vidare för att se vilka konkreta utmaningar man har och där man ser att staten så att säga inte levererar.
Jag vill också säga att skolutmaningen inte kommer att vara liten. Visst är det kul att man som kommunalpolitiker får bygga och öppna skolor. Men vi ska också komma ihåg att det också måste fyllas med ett kvalitativt innehåll. Där står kommunerna inför tämligen stora utmaningar. Jag vill inte på något sätt negligera de jätteutmaningar som kommunerna står inför.
Utmaningar är kanske ett slitet ord, och i dessa dagar kan man faktiskt använda sig av ordet kris och mena det. Jag kommer att fortsätta att bevaka dessa frågor. Beträffande det sista som ministern sa finns det all anledning att vara mycket orolig, alltså när det gäller bostäder, framför allt när man ser på den passiva regeringen. I går hade jag en diskussion här med bostadsminister Mehmet Kaplan.
Jag ställde då frågan varför denna regering ägnar mer tid åt att göra det svårare att hyra ut bostäder än att bygga bostäder i Sverige. Jag kan konstatera att det som ministern säger inte alls stämmer. Återigen: Man måste någon gång börja presentera förslag för hur det ska kunna bli lättare och billigare att bygga i Sverige. Nu talar man om bidrag till företag. Det tror ingen på.
Det krävs andra saker. Där är jag inte övertygad om att en miljöpartist, med tanke på Miljöpartiets historia i kommuner, landsting och riksdag att motsätta sig alla former av enklare regler för bostadsbyggande, är lämpligast att se till att det byggs mer i Sverige.
Mats Green (M):
Jag instämmer i min kollega Erik Anderssons problematisering av den rödgröna regeringens ägaruttag från Akademiska Hus. Det gjordes ett antal gånger under alliansregeringen vad gäller andra statliga bolag. Jag vet vilka synpunkter den dåvarande oppositionen framförde då.
När det gäller bostadssituationen för studenter, som jag tänker problematisera lite, har vi ett mycket allvarligt läge i Sverige i dag. Ordet kris kan faktiskt användas om den svenska bostadsmarknaden, i synnerhet nu och i synnerhet vad gäller studenter.
Jag kan bara framföra att detta är ett problem för oss i civilutskottet som arbetar med bostadspolitik. Den passivitet som regeringen hittills har uppvisat när det gäller studentbostäder är det sista som vi behöver nu när situationen ser ut som den gör. Morgan Johansson konstaterade här tidigare att vi nu har det högsta bostadsbyggandet på flera decennier.
Ja, det sker efter Alliansens reformresa. Men fortfarande är det inte gott nog; det krävs mycket mer. När man ser den rödgröna regeringens och minister Kaplans insatser för studentbostäder har man anledning att vara ganska så orolig. Ibland framförs det i debatten att det har blivit flexibla regler för buller.
Jag vill bara erinra om att det drevs igenom av allianspartierna i utskottet under motstånd från Miljöpartiet, så det är knappast Miljöpartiet eller regeringen som har stått bakom just det. Sedan har vi också arbetat för enklare regler när det gäller förtätning och tillgänglighet för studentbostäder. Ofta vill man bo inne i stadskärnorna. Även detta har regeringen motarbetat eller vägrat att återkomma med till utskottet.
Erik Andersson tar upp Kaplanbarackerna. Där vill jag också se mer tydliga och konkreta förslag om vad det egentligen handlar om. Återigen tror jag att det är farligt att bara avfärda studentbostadsbristen med att det behövs fler baracker och prefabricerade lösningar. Det är naturligtvis ingen som tycker att det är dåligt. Det är en del av lösningen, men det kan inte rätta till allting.
Det senaste som regeringen har föreslagit är bidrag till företag som ska bygga hyresbostäder. Det är ingen som vill ha dessa bidrag. Branschen tror att det snedvrider konkurrensen, och det kommer bara att leda till att man skjuter på redan planerade projekt.
Jag vill skicka med till ministern för högre utbildning och forskning att ligga på sina koalitionskollegor i Miljöpartiet och sina partikollegor i regeringen: Börja att ta tag i bostadsfrågan rent allmänt och i synnerhet bostadsfrågan när det gäller studenter! Det som ni har gjort hittills har snarare varit kontraproduktivt. Jag tycker att man har rätt att förvänta sig mer av regeringen, i synnerhet med tanke på den situation som man har att hantera i alla landets högskoleorter.
Det medskicket vill jag göra till ministern.