Mats Odell (KD):
Samarbetet inom Europeiska unionen har lett till framgångar inom energi- och klimatpolitiken; det är ingen tvekan om det. Vi är på god väg att nå målen för 2020, skapa en gemensam inre energimarknad och uppfylla andra energipolitiska mål. De bindande målen för 2020 har bidragit till den snabba utvecklingen av förnybar energi inom unionen.
Vi anser nu att EU bör gå vidare och besluta om bindande mål för hur mycket unionens utsläpp ska minska med till 2030. Sverige har redan kommit långt när det gäller minskning av växthusgaser. Men det är ingen anledning för oss att luta oss tillbaka, utan vi ska nu arbeta vidare med energieffektivisering och utsläppsminskning.
Inte minst spännande för oss är det att ta itu med målsättningen att ha en fossiloberoende fordonsflotta till 2030. Vi har redan en elproduktion som är i stort sett koldioxidfri. Nu handlar det om att ta itu med vägtrafiken som är den stora boven när det gäller utsläpp, och det är någonting som vi här i kammaren och i näringsutskottet har all anledning att fortsätta arbeta med.
Det enda rimliga för att nå målen är att vi arbetar såväl inom som utanför Europeiska unionen. Vi talar ju om ett globalt problem som ska bemästras, och det kan vi inte lösa vare sig nationellt här i Sverige eller ens inom Europeiska unionen. Därför är det viktigt att vi inte begränsar insatserna enbart till vårt eget geografiska område om vi vill vara effektiva i det här arbetet.
Det finns också en bred samsyn om att satsningar på förnybar energi och energieffektivisering är viktiga för att nå målet om minskade utsläpp av växthusgaser. Vi kristdemokrater har lätt att dela kommissionens och regeringens synpunkt att också kärnkraften faktiskt har en viktig roll för att nå målen för energiomställningen.
Det handlar nu om att ta fram en ny ram för klimat- och energipolitiken fram till 2030.
Om det här sker för långsamt är det däremot så att de nya målsättningarna riskerar att fördyra processen genom uteblivna investeringar och en långsam teknikutveckling när det gäller lågutsläppsteknik. Det är också uppenbart att tydliga mål för 2030 kommer att stödja utvecklingen mot en mer konkurrenskraftig ekonomi och ett tryggt energisystem.
EU kommer att behöva enas om en rad frågor. Det är ju det som den här grönboken handlar om: att gaffla in och hitta nyckeltal och förutsättningar för bland annat den egna ambitionsnivån för att kunna vara en aktiv och konstruktiv part i förhandlingar med andra länder. Den nya internationella klimatöverenskommelsen kommer att antas om två år, alltså 2015, och då bör EU vara överens om de egna långsiktiga klimatmålen.
Samtidigt som vi ser bra effekter av EU:s energipolitiska mål kan vi inte blunda för att det också finns nackdelar. Ett bindande mål för andelen förnybar energi och energieffektivisering för 2030 behöver en fördjupad analys. Trots det kamraterna från oppositionen har sagt här i dag tror jag att det är väldigt klokt att analysera vad det skulle innebära lite djupare innan man hoppar in i den fållan.
Det är alltid kul att ha mål, men det är nog bättre att veta vad de får för effekter innan man antar dem. Vi anser också att kommissionen, som man själv konstaterar, måste ta hänsyn till de ändrade förutsättningarna på energimarknaden och i omvärlden i övrigt, vilket vi också har hört talas om under debatten här.
Slutligen, herr talman, vill vi också understryka vikten av att kommissionen tar hänsyn till interaktionen, både när det gäller synergier och eventuella motsatsförhållanden, mellan klimat- och energipolitiska styrmedel och att kommissionen tittar på kortsiktiga och långsiktiga samhällsekonomiska effekter. Det är därför som utskottets majoritet föreslår riksdagen att lägga detta utlåtande till handlingarna.