KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pia Nilsson (S):
Sverigedemokraternas politik på området handlar om att avskaffa studiestartsstödet, men Michael Rubbestad valde att inte anföra det från talarstolen. Så är dock fallet. Det är helt klart. Att avhoppen skulle vara 8 procent stämmer inte alls. Det var 289 personer av 6 300 som hoppade av. Det blir inte 8 procent. Michael Rubbestad sa också att en tredjedel fortsatte att studera.
Jovisst, men ganska många fler får ett jobb inom områden som vård och omsorg, barn och fritid, yrkestrafik, restaurang och handel. Detta glömmer Michael Rubbestad och Sverigedemokraterna bort. Dessa miljoner är väl investerade pengar. Det handlar nämligen om personer som inte skulle ha tagit detta kliv utan studiestartsstödet. Michael Rubbestad blir svaret skyldig.
Vad tänker Sverigedemokraterna göra åt de här tusentals personerna? Oavsett om det är 3 000, 6 000 eller 10 000 bekommer det inte Sverigedemokraterna. De säger ju nej.
Pia Nilsson (S):
Det Pia Steensland inte nämner är att Kristdemokraterna nu gör gemensam sak med Sverigedemokraterna och vill avskaffa det rekryterande studiestartsstödet för arbetslösa med kort utbildning. Kristdemokraterna anser att stödet är för stort, och de är därför övertygade om att stödet missbrukas, trots att CSN försäkrar att så inte är fallet.
Dubbelmoralen är uppenbar när samma parti i nästa andetag ställer sig bakom målen om att studiestödet ska vara rekryterande och bidra till att utjämna skillnader i ekonomiska förutsättningar hos enskilda och mellan grupper. Pia Steensland sa själv i sitt anförande att oavsett bakgrund ska man ha rätt till stöd.
Kan Pia Steensland förklara för mig, för fru talmannen och för alla som lyssnar varför Kristdemokraterna vill beröva tusentals individer möjligheten till ett jobb, till att bli självförsörjande, till att få bidra till det svenska samhället, till en framtid och till en frihet?
Pia Nilsson (S):
Som svar på Pia Steenslands fråga kan jag hänvisa till vad ministern för högre utbildning svarade Pia Steensland i går, nämligen att regeringen analyserar vad som har gjorts så här långt och noga överväger åtgärder. Man har verkligen frågan under lupp, så det kan mycket väl hända någonting. Men i dagsläget finns inget sådant beslut.
Låt oss återgå till studiestartsstödet, som Kristdemokraterna faktiskt säger nej till därför att man tror att det ska missbrukas. Tror verkligen Kristdemokraterna att studenterna kommer att missbruka stödet? I fjolårets debatt sa Pia Steenslands kollega Gudrun Brunegård att studiemotivation inte bör komma ur en monetär belöning utan komma från en akademisk ambition. Är det Pia Steenslands elitistiska uppfattning?
Det är väl snarare så att det här är ett bevis på Kristdemokraternas elitistiska inställning om vilka som ska få tillgång till kunskap och utbildning.
Pia Nilsson (S):
Likvärdigheten är svensk skolas viktigaste utmaning. Alla elever ska ges möjlighet att lyckas i skolan utifrån sina förutsättningar och behov, oavsett bakgrund. Där är vi inte än. Föräldrarnas utbildningsnivå är fortfarande den faktor som till stor del avgör om eleverna kommer att lyckas i skolan eller inte, och det kan vi socialdemokrater aldrig acceptera.
Därför är det så bra att regeringens budgetsatsning på likvärdigheten i skolan ökar till 6,2 miljarder - pengar som exempelvis kan användas till att anställa fler specialpedagoger. Även om vi nu med glädje ser att kunskapsresultaten ökar i svensk skola måste jämlikheten följa med.
Min fråga till utbildningsminister Anna Ekström är därför vilka ytterligare reformer som krävs för att Sverige återigen ska ha det mest högpresterande och jämlika skolsystemet i världen, för det är ju dit vi ska igen.
Pia Nilsson (S):
Och så var det Nilsson jag hette i efternamn, inte Karlsson. Men detta om detta. Regeringen föreslår att räntenivån ska höjas till 0,5 procent från dagens 0,05 procent. I perspektivet av en så låg ränta ter sig förstås varje ökning väldigt stor, men det är alltså 0,5 procent.
För några år sedan låg räntan på 1,16 procent. Den är alltså extremt låg nu - 0,05 procent. Vi gör detta därför att vi ser en koppling mellan just studiemedelssystemet och arbetsmarknaden. Vi tycker att det är rimligt att i det här läget se över studiemedlets räntekonstruktion.
Omställningsstudiestödet är ändå ett förslag som kommer att gynna alla - någon gång. Mitt i yrkeslivet kan vi behöva ställa om. Det finns dessutom undersökningar, Maria Nilsson, som visar att det mest rekryterande inte är vad som händer när studierna är över, det vill säga vid själva återbetalningen, utan bidragets storlek under tiden man studerar.
Detta har också regeringen angivit i sin budgetproposition för 2022 i samband med utgiftsområde 15. Det går alltså att ta del av det, om ledamoten inte redan har gjort det. Ur ett rekryteringsperspektiv ser vi alltså ingen fara. Det vill jag verkligen påstå. Och är det några som alltid har gått i bräschen för rekrytering till utbildningssystemet är det Socialdemokraterna - och Vänsterpartiet, skulle jag vilja säga.
Vi har utökat antalet utbildningsplatser rejält i vuxenutbildningen och i högre studier, och även antalet lärosäten.
Pia Nilsson (S):
Jag delar inte ledamoten Maria Nilssons uppfattning att detta kommer att påverka rekryteringen. Hade det gjort det hade vi inte lagt fram förslaget. Det kommer inte att påverka rekryteringen, och det är mycket tack vare att vi har utökat bidraget. Vi gjorde ju så 2018 att vi utökade själva studiebidraget i studiemedlet med 300 kronor per månad, och det har visat sig vara det mest avgörande när det gäller rekrytering.
Att betala 0,5 procent i ränta på ett lån som ger dig trygghet, som ger dig ett fäste på arbetsmarknaden och som ser till att du under den tid du studerar har omkostnaderna betalda kan jag också tycka är rimligt. Det vill jag verkligen säga. Det handlar också om mellan 40 och 70 kronor mer i månaden.
Pia Nilsson (S):
Jag tackar för frågan. Det är förstås omöjligt att spekulera i vad räntan kan komma att bli de kommande åren, Ilona Szatmari Waldau. Men jag kan ändå referera hur räntan har sett ut tidigare. För tio år sedan låg räntan på 1,9 procent.
År 2014, när vi tog vid och började styra riket med Vänsterpartiets stöd, hamnade räntan på 1,2 procent. Sedan har den gått stadigt nedåt, framför allt under hela denna tioårsperiod. Det finns väl alltså inget just nu som man kan säga hotar den låga räntenivån.
Den nivå som gäller i dag, 0,05 procent, är förstås väldigt nära noll. Den nivå som höjningen är tänkt att landa på, 0,5 procent, är fortfarande extremt låg.
Om du ska ut och låna på öppna marknaden är exempelvis en Swedbankränta betydligt högre - 1,48 procent för tre månader och kanske 1,3 för en ettåring, som man säger; det är ett lån på ett år. Detta är alltså inte vilket lån som helst, och även vid 0,5 procent är räntan fortfarande väldigt låg.
Sedan kan vi väl tillägga att staten subventionerar de kreditförluster som i dag görs på studiemedlen - det finns i dag ett anslag i statens budget motsvarande 2 miljarder. Det kan man ju fundera över rimligheten med. Nu vet vi att regeringen har gett CSN i uppdrag att se över detta och att det börjar ge effekt. Kreditförlusterna minskar något, och det känns positivt.
Men det är fortfarande låg ränta.
Pia Nilsson (S):
Jag tycker att vi ska fokusera på vad det innebär i stort med 0,5 procents ränta på studielånen. Det kommer att bidra till att 44 000 personer per år ges möjlighet att ställa om mitt i yrkeslivet, med en hyfsat bra inkomst varje månad - 80 procent av sin tidigare lön. Det får vi inte glömma bort.
Det som händer nu, med regeringens förslag, är att intäkterna från den här räntehöjningen - där räntan hamnar på blygsamma 0,5 procent - är med och delfinansierar en reform som kan kosta upp till 9 miljarder per år. Det är alltså till största delen andra pengar som ska in och finansiera hela omställningsstudiestödet.
Jag tycker ändå att det är rimligt att vi tar den här delfinansieringen genom att räntan på studiestödsmedlet höjs till 0,5. Det är fortfarande den näst lägsta räntan på de här lånen under de senaste tio åren.
Pia Nilsson (S):
Man kan säkert ställa sig frågan varför det blir på detta viset, men någonstans gör det ändå att den 0,5-procentiga räntan ger den intäkt som staten behöver. Det är faktiskt lite svårberäknat, men det kommer att landa någonstans strax under 2 miljarder.
Detta är ett sätt att ge hela studiemedelskollektivet en rimlig kostnad när man väl ska betala sitt studielån, och som jag har redogjort för tidigare ligger rimligheten någonstans mellan 40 och 70 kronor per månad. Regeringen och vi socialdemokrater gör bedömningen att det är rimligt.
Pia Nilsson (S):
Det är CSN som har fått uppdraget att titta på detta, och det ska man redogöra för den 15 april nästa år. Då ska man verkligen belysa detta ur låntagarens perspektiv för att kunna göra det så bra som möjligt för låntagaren. Innan den utredningen är klar är det svårt att uttala sig, men när utredningen väl kommer är regeringens ambition att lägga fram ett förslag inför budgetpropositionen 2023.
Pia Nilsson (S):
Sverige har ett av världens mest omfattande och generösa studiestödssystem, och det ska vi vara enormt glada och stolta över. Nu är regeringen i full färd med att ta fram ett nytt och viktigt omställningsstudiestöd för att öka möjligheten för vuxna mitt i arbetslivet att utbilda sig.
Omställningsstudiestödet är tänkt att göra det enklare för personer med arbetslivserfarenhet att vidareutbilda sig eller läsa en helt ny utbildning för att stärka sin ställning på arbetsmarknaden. För många arbetstagare kan det dock vara en tuff ekonomisk omställning att börja studera efter att ha haft omkostnader för familj och boende under väldigt lång tid.
Därför vill jag ställa följande fråga till utbildningsminister Anna Ekström: Hur kommer omställningsstudiestödet att utformas för att göra det möjligt för denna stora och viktiga grupp att studera?
Pia Nilsson (S):
Efter en dom i kammarrätten 2019 stod det klart att friskolors statistik om elevsammansättning, genomströmning och betygsresultat ska sekretessbeläggas, det vill säga inte lämnas ut av Statistiska centralbyrån.
Uppgifterna ska enligt domen klassas som affärshemligheter - hör och häpna - eftersom de kan påverka föräldrarnas val av skola och ytterst hur mycket pengar friskoleföretaget tjänar. Domen gav heller ingen möjlighet att följa upp hur friskolorna fördelar sina resurser. Skolverket kom fram till att även uppgifter om kommunala skolor måste beläggas med sekretess eftersom samma villkor ska gälla för alla skolor.
En tillfällig juridisk lösning kom på plats så att Skolverket och kommuner har kunnat få viss information, men nu måste en långsiktig lösning tas fram. Ska friskolor, skolministern, omfattas av offentlighetsprincipen?
Pia Nilsson (S):
Kriget i Ukraina har nu pågått i tio långa veckor. Det känns som lång tid för oss, men för folket i Ukraina är det en evighet.
För varje dag som går får vi reda på mer om den förödelse och grymhet de ryska trupperna lämnar efter sig, och jag kan bara instämma i den förhoppning som Magdalena Andersson uttryckte i sitt förstamajtal i söndags: En dag ska Putin tvingas ta sitt ansvar för kriget, för krigsutbrotten och för sina attacker mot barn och civila i Ukraina.
Där är vi dock inte än, och Ukraina behöver allt det stöd vi kan ge dem för att försvara sig och skydda sin befolkning. Utöver det stöd vi redan ger känns det viktigt att Sverige tillsammans med Polen i dag står värd för en internationell givarkonferens för finansiellt stöd för Ukraina på både kort och lång sikt.
Vilka ytterligare initiativ anser statsrådet Hans Dahlgren och regeringen att Sverige och EU behöver ta för att bistå Ukraina nu och framöver?
Raimo Pärssinen (S):
Jag har försökt vara ödmjuk i den här diskussionen. Vi måste se till att vi kan rädda så mycket som möjligt av den här forskningen. Så får vi höra här att forskarvärlden tycker att det här är intressant och tar initiativ. Men jag måste fråga statsrådet vad de har för alternativ när regeringen nu brutalt lägger ned det.
Man kan göra en överblick över andra länder för att se om man hittar motsvarande exempel. Nej, man skriver faktiskt att man bryter mot den svenska traditionen, det var det sista man hade väntat sig av ett land som Sverige. Statsrådet pratar om en konstruktiv avveckling. Vad är det som är konstruktivt när vi inte vet på vilket sätt eller vad man kan överföra när det gäller den här forskningen?
Det får man söka i konkurrens med andra intressanta projekt, säger statsrådet. Det betyder bara en sak, och det är klart utsagt. Jag hoppas verkligen att statsrådet nu jobbar för att föra över så mycket som möjligt. Men beslutet är taget, det vet vi. Men se till att det i de här samtalen ges större möjligheter än vad som har sagts tidigare.
De här 60 miljonerna som ska användas till överföringen räcker som sagt till 20 forskare eller doktorander att etableras vid universiteten. Det blir en liten tumme av det hela. Som sagt handlar det om konkurrenskraften i Sverige, om globalisering. Vi behöver mycket forskning och en uthållig arbetsorganisation, produktutveckling, teknikutveckling, hur man leder inom arbetsorganisationer och så vidare. Allt detta är jätteviktigt.
Kom inte och säg efteråt: Titta så intresserade de blev nu när vi lägger ned. Det är klart att de gör det, för de ges inga andra alternativ. Men fortfarande hoppas jag att statsrådet ska kunna föra bra samtal med universiteten.
Raimo Pärssinen (S):
Jag skulle vilja kalla plusjobben för guldkantsjobben. När de infördes blev väldigt många nöjda, speciellt bland de äldre inom omsorgen. Plusjobben gav den övriga personalen möjlighet att ge lite guldkant på tillvaron.
När jag besökte äldreomsorgen i Bollnäs sade den övriga personalen: Nu får vi äntligen mer tid och kan gå ut med de äldre och göra sådant som vi inte har hunnit med förut. Men det är framför allt bra för individen som fick chansen att få in en fot på arbetsmarknaden.
Jag håller med Josefin Brink om att det är ett mycket dåligt svar som statsrådet har gett. Littorin skriver att det är häpnadsväckande att Luciano Astudillo betraktar plusjobben som ett stöd till offentliga arbetsgivares ekonomi. I Bollnäs-Ovanåker är det 173 plusjobb. Av dem är 36 personer 60 år och äldre.
Detta regeringsbeslut som Littorin var med och fattade innebär en belastning på 2 1⁄2 miljoner kronor för Bollnäs. Nej, det är inte för att det ska vara ett stöd för kommunernas ekonomi, men faktum är att det kommer att saknas 2 1⁄2 miljoner kronor. Varför inte ta lilla Ockelbo kommun som helt plötsligt drabbas i sin ekonomi därför att man värnar om dessa människor?
De behövs där de finns på arbetsplatserna och man värnar om individerna. Lilla Ockelbo tappar 800 000 kronor. När statsrådet sitter på regeringssammanträden och fattar beslut om olika förändringar innebär det att Gävle kommun tappar 17 miljoner kronor. Det drabbar de individer som hamnar utanför.
Det drabbar den 60-åring som har stått länge utanför och långt ifrån och som trodde att han skulle få möjlighet att reda ut sitt liv. Det finns ett fall beskrivet i bland annat Gästriklands tidningar. Det handlar om en man som äntligen kunde komma ut i arbete och äntligen skulle kunna klara av sin skuldsanering.
Det är beskrivet i många artiklar. Helt plötsligt rasade världen samman efter ett beslut på ett regeringssammanträde här i Stockholm. I svaret står det att plusjobben är dåliga. Det skriver ministern. Plusjobben har ofta låg lön, skriver han vidare.
Frågan är då: Betyder det att övriga jobb som har låg lön också är dåliga? Statsrådet har kämpat väl i kväll med alla interpellationer, varit glad och så vidare. Men under den glättiga ytan har det fattats beslut av regeringen som också drabbar väldigt många människor. Det är ledsamt, men så är läget.
Det blir säkert också en redovisning från kommunerna. Framför allt måste man nu ta del av alla vittnesmål som finns runt om i landet. Detta regeringsbeslut slog sönder stora delar av livet för en del människor.
Raimo Pärssinen (S):
Det finns mycket pengar i kommunerna, säger arbetsmarknadsministern. Det är därför kommunerna nu får bli bufferten när man nu sitter på detta sammanträde i regeringen och fattar beslut om att dra in pengarna.
Det finns ju pengar i kommunerna, anser man. Helt plötsligt ställer man kommunerna inför detta faktum, som i sin tur leder till att de som har plusjobben blir ifrågasatta. Men Littorin kanske tycker att man kan rekommendera kommunerna att själva stå för det här. Ockelbo kan väl hosta upp de där 800 000 kronorna; de går säkert att hitta! Vi har hört i de tidigare interpellationsdebatterna att det går att effektivisera.
Det kanske är den rekommendationen statsrådet vill ge. När jag träffar arbetsförmedlare - jag gjorde det senast i går - frågar de vad de ska göra med de 36 personer som är 60-plus och som finns inom Bollnäs hägn.
Vad finns det för arbetsmarknad att skicka ut dem på när de äntligen, efter ett långt utanförskap, har fått möjligheten att göra en värdefull insats som alla är nöjda med? Nej, säger Littorin, sådant här ska vi inte ha. Det får kommunerna stå för. Allt detta andas förakt.
Det ska handla om riktiga jobb, och det här är nystartsjobb. Man kallar det för en nystart. Jag skulle kunna säga så här till statsrådet: Plusjobben har i många fall inneburit en nystart för många människor som har varit långt ifrån arbetsmarknaden. Men detta tas nu ifrån dem genom det här regeringsbeslutet. Det här är ett avtalsbrott.
Jag vet att det finns kommuner som vill testa om detta är ett avtalsbrott i rent juridisk mening. Men fortsätt att vara glad, herr Littorin! Det är många andra som inte är det.
Raimo Pärssinen (S):
Det är inte första gången som det interpelleras i det här ämnet. Vi har gjort det tidigare. Motiveringen som Littorin lämnade i budgetpropositionen var att byråkratin måste minska. Samma skäl anförde man också när det gäller andra myndigheter. Och nu är alltså beslutet fattat av högermajoriteten i den här kammaren. Den 1 juli försvinner Arbetslivsinstitutet.
I den förra interpellationsdebatten påstod Littorin att den här nedläggningen faktiskt är en nystart för forskningen. Därför passar jag nu på att fråga om Littorin kan beskriva den här nystarten. Vidare anförde statsrådet att nedläggningen också blir en kvalitetshöjning av forskningen. Då kan vi väl passa på att be att få höra hur det ska åstadkommas. Mindre byråkrati - vad menas?
Nystart, berätta hur! Högre kvalitet, jaså, men på vilket sätt ska det åstadkommas? I svaret på dagens interpellation av Peter Hultqvist måste jag tyvärr säga att jag bara uppfattade ett mummel. Det är inte konkret. Hur universitet och högskolor ska överta forskare och forskning var ju frågan. I svaret kan vi läsa att universiteten och högskolorna ska informera sig.
Men menar Littorin att det räcker för att rädda forskningen? Till slut blir det ju lite konkret i alla fall. Vi kan nu i det skriftliga svaret åtminstone få reda på att den 14 december är det en kommitté som ska berätta vem eller vilka som ska vara huvudman för företagshälsovårdsutbildningarna. Det kan jag knappast kalla för ett strålande besked. Det är ett litet, konkret besked som handlar om ett datum.
Men hur blir det egentligen med forskning inom områden som hälsa och ohälsa i arbetslivet? Vem ska sköta den forskningen? Hur blir det med dem som har lagt ned mycket jobb, mycket kunskap och möda, på att forska kring arbetsmarknad och sysselsättning? Det är en oerhört viktig fråga som borde ligga centralt runt hjärtat på arbetsmarknadsministern.
Hur blir det med forskningen kring arbetsrätt och hela den diskussion som finns om att det krävs ett omtag, en nydaning, ett nytänkande, i en globaliserad och konkurrensutsatt värld? Hur ska vi då hantera frågor som är kopplade till lagstiftning kring arbetslivet? Arbetets organisering är också en mycket viktig fråga för hur man ska klara konkurrensen. Vem ska ta hand om den?
I fråga om ergonomi och belastning ligger vi också långt framme, eller har legat. Vem ska sköta detta? Det frågar jag statsrådet. Hur är det med fysikaliska och kemiska hälsorisker - eller varför inte integration och mångfald eller det djupa arbete som man har utfört kring utvecklingsprocesser i arbetslivet?
Till det här kan man naturligtvis koppla vad som kommer att hända i Stockholm, på Gotland, i Östersund, Umeå, Lund, Göteborg och så vidare. Om vi ska ta Littorins favoritord, som tydligen är "nystart", måste vi ju få tillfälle att i den här kammaren fråga: På vilket sätt blir den här nystarten?
Det kan ju inte bara vara så att det handlar om att universitet och högskolor ska informera sig. Beskriv nu då! Vad blir det för nystart? Hur kommer kvalitetshöjningen att se ut? Vem kommer att ansvara för de olika områdena? Passa på, snälla statsrådet. Berätta!
Raimo Pärssinen (S):
Först klarlägger vi att Littorin sitter i regeringen. Vi har rätt att som riksdagsledamöter ställa frågor här i kammaren och få besked. Jag förväntar mig att få svar på de frågor som jag ställde tidigare.
Ett besked som vi fick nu var att vi har fått ett nytt argument för att lägga ned Arbetslivsinstitutet: Vi använder hellre pengarna till att bekämpa utanförskapet än att forska om arbetslivet. Är arbetsmarknadsministern totalt ovetande om att det sker en stor utslagning inom arbetslivet? Känner inte ministern till alla de behov som finns att modernisera, öka kunskaper och stärka konkurrenskraften?
De pengarna ska tas till att bekämpa utanförskapet. Hur kommer det sig då att gladast vinner, som ministern sade i en annan interpellationsdebatt. De som är gladast och de som vinner är alla de som får de här stora skattesänkningarna. Varför använder man inte de pengarna och säger att man inte sänker skatten så mycket för dem som redan har, utan tar lite av dem för att rädda den viktiga forskningen?
Ministern har ju många gånger sagt att det är viktigt med den här forskningen. Men den ska läggas ned, och det blir en nystart. Därför ställer jag frågorna igen. Hur kan det förresten vara så att företagshälsovården skulle vara socialpolitik? Jag trodde att den skulle vara mer arbetsplatsrelaterad. Det handlar om företag och arbetsliv. Jag ställer återigen frågorna.
Jag kommer att med en bulldoggs intensitet fortsätta att ställa dem tills jag får svar. Hur blir det med forskningen? Vem kommer att ta hand om arbetsmarknad och sysselsättning? Vem kommer att forska om arbetsrätt? Vad kommer att hända på Gotland, i Östersund, Umeå, Lund och Göteborg? Snälla statsrådet, svara på frågorna!
Raimo Pärssinen (S):
När man lyssnar på finansministern får man en känsla av att det är nationalekonomen som talar. Teorierna säger honom att om man ger den förmögne mer och den utsatte mindre så kommer jobben. Man har väl provat detta i många andra länder än Sverige. Sverige är väl det land som har de minsta skillnaderna när det gäller inkomster och förmögenheter.
Nu går vi åt andra hållet, men samtidigt uppehåller sig finansministern här i talarstolen med att prata om och recensera den socialdemokratiska regeringen. Om han åtminstone kunde beröra om skillnaderna ökar när man tar bort förmögenhetsskatten, om skillnaderna ekonomiskt mellan människor ökar om man slopar fastighetsskatten.
Det vore sjyst om han åtminstone kunde tala om att skillnaderna ökar om man ger den arbetslöse lägre a-kassa. I stället pratar han om vad Socialdemokraterna gjorde. Ni säger att ni minskar skillnaderna när miljonerna rullar över miljonärerna och a-kassan sänks för den som är arbetslös.
Den retoriken går inte ihop. Kan finansministern åtminstone en kort sekund beröra sambandet mellan slopad fastighetsskatt och flera jobb? Det vore roligt om vi för en gångs skull kunde få svar på de frågorna.