Jonas Sjöstedt (V):
Tack, Mikael Damberg, för svaret! Jag har diskuterat Vattenfall flera gånger här i kammaren. Då har jag debatterat med borgerliga ministrar. Det har handlat om Nuonaffären, Vattenfalls kolinvesteringar och Vattenfalls stora ekonomiska förluster i Tyskland och Nederländerna. Det som har utmärkt ministrarna när vi har debatterat detta är att de inte har velat ta ansvaret som ägare.
De har sagt att det är Vattenfalls ledning som sköter detta, att de inte har någon åsikt och så vidare. Jag har tyckt att det har varit att inte ta ansvar. Tyvärr måste jag konstatera att Mikael Damberg i dag argumenterar precis som de borgerliga ministrarna gjorde: Ansvaret ligger på Vattenfalls ledning. Men jag menar att ägaren - staten, Mikael Damberg, regeringen - har ett ansvar för att säga vad man tycker.
Agerandet i Tyskland, där Vattenfall i praktiken försöker förhindra eller få ut ett jättelikt skadestånd därför att man har valt att avveckla kärnkraften är märkligt från den här regeringens utgångspunkt - mer märkligt än från den förra regeringen.
Den här regeringen säger ju att målet i Sverige är att stegvis avveckla kärnkraften och att satsa på förnybart - precis det som Tyskland gör men det som Vattenfall, statens bolag, motsätter sig. Vattenfall har inte bara slösat bort svenska skattebetalares pengar. De har en politik som är dålig för klimatet. De orsakar jättelika koldioxidutsläpp. De satsar på kolbrytning och nya kolkraftverk i Tyskland.
De har försökt bromsa den tyska omläggningen att stänga kärnkraften. De har skämt ut sig i både Hamburg och Berlin genom hur man har hanterat städernas elnät, vilket har lett till lokala folkomröstningar. Jag skulle vilja säga att Vattenfalls agerande i Tyskland i dag är det enskilt största problemet för bilden av Sverige i Tyskland, ett av våra viktigaste grannländer. Det är ett problem i de tysk-svenska relationerna att Vattenfall uppfattas som det gör.
Frågan är då: Är det rätt av Vattenfall att gå via denna tvistlösningsmekanism och detta internationella avtal? Jag menar att Tyskland är en rättsstat. Tyskland har, precis som Sverige, ett rättssystem. Där finns det regler om konfiskation, och det finns regler om kompensation vid olika typer av affärer. I så fall menar jag att dessa avtal inte borde finnas, därför att det då är de nationella rättssystemen som ska avgöra. I annat fall lägger man någonting ovanför de nationella demokratierna.
Det är också uppenbart att Vattenfalls investering i tysk kärnkraft tyvärr också är en felinvestering. När man köpte kärnkraftverken 2001 hade Förbundsdagen ett år tidigare, år 2000, beslutat att man skulle avveckla kärnkraften. Vattenfall köpte kärnkraftverken efter att Förbundsdagen hade tagit sitt första beslut om kärnkraftsavveckling. Efter 2007 har de två stora kärnkraftverk som man äger helt - Krümmel och Brunsbüttel - stått still.
Vattenfall köpte kärnkraftverk som man visste att Tyskland ville stänga. De fungerade inte när man tog beslutet att avveckla dem, utan de har stått still i flera år. Och den svenska regeringen vill stänga kärnkraften även i Sverige. Detta gör att skadeståndskravet från Vattenfall mot Tyskland är lite pinsamt. Detta är också en principfråga. Ska företag kunna stämma rättsstater för demokratiska beslut?
Mikael Damberg hänvisar till den förra interpellationsdebatten, också den med en vänsterpartist. Men samma dag som Mikael Damberg hade den debatten och sade att man skulle avvakta och läsa kommissionens positioner landade detta brev på EU-kommissionens bord, där Mikael Damberg skriver under på att han kräver ett sådant investeringsskydd i TTIP-avtalet.
Innebär inte detta, Mikael Damberg, att den svenska regeringen har låst sig vid att även amerikanska företag ska kunna överklaga demokratiska beslut i Sverige?