KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Bolund (MP):
Jag tolkar Hans Rothenbergs anförande som att han ändå ser vikten av att ha en väl fungerande konkurrens på postmarknaden och någon form av kontroll över den postala infrastrukturen för att tillförsäkra just en sådan konkurrens. Det tycker jag är positivt. Det visar på en insikt som uppenbarligen inte regeringen och andra partiföreträdare har.
Men då inträffar frågan: Vilken turordning ska man då ha för att se till att en sådan konkurrens kommer till stånd? I propositionen står det: "Regeringen avser att studera effekterna av samgåendet på den samhällsomfattande posttjänsten och eventuella följder för regleringen på postmarknaden."
Det innebär - det är tydligt - att man först ska privatisera och sedan se om det får någon effekt på konkurrensen och då möjligen genomföra förändringar av konkurrensreglerna och av hanteringen av den postala infrastrukturen. Jag måste säga att det är en fullständigt bakvänd hantering av det, som jag ser det, stora problemet. När statssekreteraren var hos oss i utskottet och pratade medgav han själv att också han tyckte att det var en bakvänd ordning.
Först privatiserar man postmarknaden och det stora dominerande postbolaget och sedan ska man fundera över om det kanske behövs regleras så att konkurrensen fungerar på marknaden. Jag måste fråga om du tycker att det är ett rimligt sätt att hantera frågan på. Är detta det bästa sättet att få en bra och fungerande konkurrens på marknaden? Hans Rothenberg står precis som andra här och säger: Det här är det samgående vi har. Vi har inga andra alternativ, utan det är det här vi har att ta ställning till.
Det är det som är problemet; man har skapat en situation där man har satt sig själv under stark tidspress och där man måste få ett snabbt genomförande. Sedan slår man ut med armarna och säger: Det finns inga alternativ. Vi har inget annat val. Det är det här vi har att ta ställning till. Det är den här danska Posten vi har att gå samman med eller inte. Grejen är att ni hade haft möjligheten att se till att det fanns tid att genomföra de nödvändiga reformerna av postmarknaden tidigare om ni hade velat. Men viljan fanns inte.
Per Bolund (MP):
Jag konstaterar att Hans Rothenberg säger att vi inte ska ta fasta på vad han inte säger i debatten utan på vad han säger. Sedan utgår han från att jag är kritisk mot att de anställda ska bli delägare och att det är det som är problemet. Jag sade ingenting om det över huvud taget, och jag ser inte heller något problem med det. Däremot ser jag ett problem med att det är ett privat riskkapitalbolag som ska gå in och bli en ganska stor ägare av det sammanlagda bolaget mellan Danmark och Sverige - postverksamheten i Sverige.
I det köpet ingår ju också postal infrastruktur som är nödvändig för att postmarknaden och konkurrensen ska fungera. Hans Rothenberg säger nu att man ska sköta det här parallellt. Men det är inte någonting som står i propositionen, och det är ändå den som vi måste utgå ifrån. Där står att man ska utvärdera eventuella följder för postmarknaden av ett samgående. Först samgående - sedan ska man utvärdera och se vad följderna blir. Det är ingen parallellism i det.
Det ska inte ske parallellt, utan först ska man privatisera och sedan ska man göra en utvärdering och möjligen genomföra reformer på postmarknaden. Då har man problemet att man redan har privatiserat den postala infrastrukturen. Då måste man köpa loss den från privata intressen som har en kontroll över till exempel postnummersystemet, adressändringssystemet och även andra delar som är förutsättningar för att vi ska ha en fungerande konkurrens på postmarknaden.
Det var precis det som Fria Postoperatörers Förbund var hos oss i utskottet och poängterade och lyfte fram. De kom inte till oss för att de tycker att det är trevligt att umgås, utan de kom till oss för att belysa ett problem som de ser med att postmarknaden inte fungerar och att det problemet kan bli ännu större när man nu får ett samgående. Det är precis detta som Post- och telestyrelsen påpekar i sitt remissvar. Det är viktigt att lösa upp de här sakerna innan man får ett samgående eller en fusion.
Varför har man en remissrunda om man inte tar någon hänsyn till vad remissinstanserna säger? Varför har man ett samrådsförfarande där man bjuder in marknadsaktörer om man inte lyssnar på vad de säger? Varför löser man inte problemet innan det uppstår i stället för att komma i efterhand?
Per Bolund (MP):
Det Jan Andersson missar när han travar omkring i sin pannkaka är att det finns två viktiga frågor. Den första är: Ska ett samarbete eller ett samgående ske? Den andra är: Hur ska ett samarbete eller ett samgående ske? Om Jan Andersson hade följt serien väldigt noga hade han också sett att Vilse i Vilse i pannkakan hade en mamma och en pappa som tvingade honom att äta upp pannkakan mot hans vilja. Det är precis den taktik som Jan Andersson använder.
Den regering som Jan Anderssons parti sitter med i har lagat till en väldigt osmaklig pannkaka i form av ett avtal med delar som vi inte tycker om. Då säger Jan Andersson: Om ni inte äter upp hela pannkakan, om ni inte accepterar alla detaljer i avtalet, är ni de facto emot varje form av samarbete med danska Posten eller någon annan post. Den beskrivningen har jag väldigt svårt att ställa upp på. Vi måste kunna kritisera det avtal som den här regeringen har förhandlat fram just för att det innehåller stora brister.
Det innehåller en privatisering av postverksamheten dels i första skedet när själva fusionen sker, dels i ett avtal där man säger att det ska ske en börsintroduktion inom fem år. Det gör man innan man har reglerat så att konkurrensen på den svenska postmarknaden fungerar väl. Jan Andersson måste också vara medveten om att konkurrensen faktiskt inte fungerar särskilt väl på den svenska postmarknaden.
Vi har ett bolag som dominerar och som har drygt 91 procent av den svenska postmarknaden. Vi har fria postoperatörer som har varit hos oss och just beklagat att det finns strukturer som gör att postmarknaden inte fungerar bra.
Ändå ska man nu privatisera bolaget Posten, och man ska göra det innan man har sett till att man faktiskt har en fungerande konkurrens och innan man har en konkurrensmyndighet som ser till att postmarknaden fungerar och som följer upp och lagför sådana som bryter mot konkurrensreglerna. Man ska göra det innan man har sett till att den postala infrastrukturen faktiskt är i det allmännas hand.
Per Bolund (MP):
Jag är helt övertygad om att om den svenska regeringen hade sagt att vi är väldigt intresserade av ett samgående, men vi har sett att det finns problem på den svenska postmarknaden, att konkurrensen inte fungerar särskilt bra, att vi behöver lösa upp de strukturerna och lösa de problemen i samband med ett genomförande så hade den danska Posten hade haft förståelse för det. Problemet nu är att man inte ens har prövat den möjligheten. Man har inte på något sätt lyft frågan. Man har inte sagt att det finns några problem.
Det är ju svårt att säga att den danska Posten skulle ta ansvar för det svenska konkurrensproblemet. Det måste faktiskt den svenska regeringen ta ansvar för. Det har man inte gjort. Tvärtom skriver man att först ska vi privatisera och göra fusionen. Sedan ska vi följa upp och se om det kanske behövs några ändrade regleringar. Men då har man ju bitit sig själv i svansen. Då har man skapat ett problem som inte fanns där från början.
Det finns faktiskt förberedda förslag från utredningar och från myndigheter som på ett påtagligt sätt skulle förbättra konkurrenssituationen på den svenska marknaden. Dem har man valt att inte lyfta in i det här sammanhanget. Man har valt att bortse från dem och säga att det viktiga är att vi har skrivit på ett avtal som sätter oss under en mycket stor tidspress. Vi måste genomföra den här fusionen nu utan att ha någon diskussion om konkurrenssituationen på den svenska marknaden. Det är det som gör att det skapas ett problem som inte fanns där från början.
Hade man sett till att lösa problemen i tur och ordning hade fusionen kunnat ske på ett väldigt bra och väl fungerande sätt. Man hade kunnat göra det i samband med att man löser upp problem som har funnits tidigare och som fortfarande finns på den svenska marknaden när det gäller konkurrensen och som troligen enligt många bedömare kommer att förvärras när man nu skapar ett ännu större multinationellt bolag på postmarknaden.
Men uppenbarligen har regeringen och de fyra borgerliga partierna inte ansett att det här är något stort problem eftersom man inte har använt den möjlighet som har funnits. Det kan jag bara beklaga. Jag tycker att det hade varit ett mycket bättre förslag om man först hade löst upp problemen, skapat en väl fungerande marknad med fri konkurrens och sedan privatiserat.
Per Bolund (MP):
Jag vill ta upp två frågor om kvinnors företagande som Maria Plass också tog upp i sitt anförande. Den första gäller det här förslaget om ambassadörer för kvinnligt företagande som man nu håller på att genomföra. Till att börja med vill jag säga att jag tycker att det är ett bra förslag. Jag tror att det kan göra en stor och positiv skillnad. Det blir fler förebilder för kvinnor som ser att man faktiskt kan starta företag och förverkliga sina idéer. Däremot har det kommit till min kännedom att de här kvinnorna som ska bli ambassadörer inte får någon ersättning för det arbete de lägger ned.
De förväntas alltså arbeta gratis för att sprida kunskapen om kvinnligt företagande. Jag ser det som ett stort problem. Jag hävdar att manliga företagare aldrig skulle behandlas på det sättet. Man skulle aldrig förvänta sig att de skulle arbeta utan ersättning för att utföra arbete för regeringens räkning. Jag tycker att man i förlängningen kan säga att här är att förvärra klyftorna mellan könen. Man utnyttjar kvinnors solidaritet med varandra för att spara pengar för regeringens räkning.
Det tycker jag är otidsenligt. Jag tycker att ska man genomföra en sådan här reform måste man också betala de kvinnor som ställer upp och gör det här viktiga arbetet. Det är ändå kvinnor som driver egna företag runt om i landet. I vissa fall är det småföretagare som kommer att prata för andra kvinnor och tvingas att avstå från att arbeta i sitt företag. De blir kanske tvungna att anställa en ersättare för att få verksamheten att gå runt. Att förvänta sig att de ska göra det oavlönat tycker jag är ganska upprörande.
Jag vill gärna höra om du inte ser det som ett problem, Maria Plass, att ni fortsätter att behandla kvinnors arbete så att det ska vara oavlönat. Sedan undrar jag också över det här med kvinnliga företagare och trygghetssystem, som du var inne på. Vi är överens om att det är ett stort problem att trygghetssystemen inte är anpassade för företagare. Ser du det då inte som ett problem att ni har försenat utredningen? Ni har försenat att det kommer konkreta förslag på hur man kan förändra trygghetssystemen så att de blir bättre anpassade för kvinnor.
Per Bolund (MP):
Jag vet inte riktigt vad Maria Plass tror. Jag sade till att börja med att jag var positiv till själva förslaget. Jag tycker att reformen är bra. Jag tror att de här ambassadörerna för kvinnligt företagande kan göra en väldigt viktig insats. Men jag tycker att det är omoraliskt att förvänta sig av dem att de ska arbeta utan någon som helst ersättning. Vi skulle självfallet inte heller ha tvingat kvinnliga företagare med något slags piska, som det lät som i ditt anförande. Vi skulle självfallet också ha uppmuntrat det.
Men jag tycker också att man har ett ansvar när man genomför en sådan här reform att se till att det finns en ersättningsmöjlighet så att man kan få ersättning för uteblivna inkomster. Så ser det faktiskt ut för fritidspolitiker. Som fritidspolitiker kan man få en ersättning för uteblivna arbetsinkomster på grund av att det politiska uppdraget. Ett sådant system hade varit rimligt på det här området också, när det gäller kvinnliga ambassadörer.
Jag står fast vid att jag tycker att det tyder på en förlegad kvinnosyn att man, just när man har att göra med kvinnliga företagare, förväntar sig att de ska ställa upp gratis. De ska göra det här arbetet utan att få någon ersättning. Men när man har med manliga företagare att göra tror jag att man aldrig skulle ha löst det på det sättet. Då skulle man självklart ge en ersättning för den arbetstid som de lägger ned. Just därför tycker jag att det är ganska upprörande att man använder sig av de här kvinnornas solidaritet. Det är ju det som det handlar om.
De är villiga att ställa upp för att de vill hjälpa sina systrar att starta företag också. Men jag tycker inte att det är rimligt att man ska begära av dem att de ska göra det utan att få någon rimlig ersättning, just därför att det faktiskt försvårar deras situation. I stället ska man ju uppmuntra den här solidariteten och stödja dem genom att ge dem en rimlig ersättning för den arbetsinsats som de lägger ned.
Just det här att man inte gör det och därmed inte behandlar män och kvinnor på samma sätt är tyvärr ett tecken på att problemen med ojämställdheten kvarstår och att regeringen tyvärr inte gör tillräckligt mycket för att upphäva den.
Per Bolund (MP):
Jan Andersson har i sitt anförande en lång lista med eget beröm över regeringens förträfflighet. Tyvärr glömmer han samtidigt andra reformer som han kanske inte är lika mån om att skryta med, till exempel att regeringen har höjt arbetsgivaravgifterna för småföretag generellt med 37 000 kronor. Man kan förstå att han inte vill skryta med en sådan sak. Detta kan vara väldigt betungande för många småföretag.
Det lär knappast vara uppmuntrande för nya företagare och för potentiella företagare och få dem att ännu mer vilja starta företag när de får en ökad kostnad på 37 000 kronor. Det tror jag att Jan Andersson håller med om. Man förvärrar problemet ytterligare när man tar pengarna för alla småföretag och pytsar ut dem till vissa företag, nämligen till dem som har yngre arbetskraft, under 26 år.
Genom att vara inne och pilla i systemen på det klåfingriga sättet förändrar man konkurrensen mellan företagen på ett väldigt oroande sätt. Företag som sitter med arbetskraft som är över 26 år får bara en ökad kostnad, medan de som sitter med arbetskraft som är under 26 år får en sänkning. Det kan mycket väl vara samma branscher. Det kan vara grannföretag som jobbar med exakt samma saker och som får otroligt olika kostnadsbild på grund av att regeringen är inne och försöker styra på det sättet.
Vore jag företagare skulle jag vara mäkta upprörd över det sättet att gå in och ändra konkurrensen mellan företag på befintliga marknader, det kan jag tala om. Jag måste också ta upp regelförenklingen. Miljöpartiet drev på den förra regeringen i regelförenklingsfrågan. När vi inte tyckte att vi kom fram på den sidan gjorde vi en överenskommelse över blockgränsen med de borgerliga partierna. Det var då vi kom fram med 25-procentsmålet, att man skulle minska regelbördan med 25 procent.
Just av den anledningen att vi har drivit detta så konsekvent är vi väldigt besvikna på hur regeringen har skött frågan. Än så länge har vi inte sett någonting. Det enda vi har sett är att regelbördan har ökat snarare än minskat. Det var verkligen inte vad alliansen utlovade när den gick in i valrörelsen och tog över makten. Det är väldigt befogat att begära att vi snart måste få se verkliga regelförenklingar.
Per Bolund (MP):
Jan Andersson säger att det var väl känt från alla håll och kanter att man skulle höja arbetsgivaravgiften för småföretagare. Det är inte den bild jag får från de småföretagare som ringer till mig och beklagar att de har fått en chockhöjning av avgifterna. Jag tror att den tydlighet som Jan Andersson upplevde att man pratade om de här frågorna i valrörelsen inte upplevs av väljarna, framför allt inte av småföretagen.
Det vi får höra är att det är en betungande avgiftshöjning, speciellt om det är ett företag som har dålig lönsamhet från början. Man går in och tar 37 000 kronor extra av dem. Det är klart att det blir en väldig belastning för en småföretagare. Miljöpartiet har i stället föreslagit att man ska öka detta, just för att vi har sett vilken betydelse det har för småföretagen, de allra minsta företagen, som alla säger sig värna, men som regeringen uppenbarligen inte tar särskilt stor hänsyn till. Vi har föreslagit att man fördubblar sänkningen, så att man ska kunna få upp till 74 000 kronor i lägre arbetsgivaravgift.
Jag tycker att ni borde gå ut och fråga företagarna. Vilket tror Jan Andersson ger bäst effekt för en småföretagare, att man får 74 000 kronor i sänkning eller att man inte får någonting alls? Det är det som det står emellan. Jag hör också från företagare att de är väldigt oroliga över att man förändrar konkurrensvillkoren på marknaden så allvarligt som man gör genom att ta in avgifter från småföretag och sedan fördela dem till vissa, lite godtyckligt, beroende på om man har anställt unga eller har äldre arbetskraft.
Det är klart att det inte är något bra sätt att skapa stabilitet och förutsägbarhet, vilket alla företagare alltid säger att de vill ha. De vill ha stabila villkor, så att de vet vad som gäller. När det gäller regelförenklingar är det så att det fanns ett förarbete innan den nuvarande regeringen kom in. Man kom faktiskt till ett dukat bord. Vi hade redan satt i gång med flera olika utredningar, där man hade tagit fram förslag och uppgifter om vilka regler som var kostsamma inom många olika områden.
Det fanns en möjlighet att sätta i gång med att åstadkomma konkreta åtgärder. Den möjligheten tog man inte, utan man har bara dragit detta i långbänk. Man har fortsatt att utreda i det oändliga. Inte ens nu efter ett och ett halvt år har man kommit med konkreta förslag.
Per Bolund (MP):
Karin Granbom pratar mycket och stort om satsningar på miljöteknik som regeringen har gjort. Jag tycker att det i sammanhanget också är intressant att tala om varifrån man tog pengarna för att göra satsningarna. Regeringen tar tyvärr med den ena handen och ger med den andra. Man kan skryta med det man ger, men man kanske också ska tala om vad man tar.
Samtidigt som man gjorde de satsningar som Karin Granbom pratade om minskade man kraftigt satsningarna på till exempel biologisk mångfald. Man har tagit bort stödet för solenergiinvesteringar i offentliga byggnader och för energieffektivisering. Man har tagit bort stödet för installation av effektiva fönster och biobränsle i småhus och så vidare. Det finns många exempel.
Att ta med ena handen från miljötekniksektorn och ge bidrag med den andra handen kanske inte är en så stor reform som man får det att låta när man står och räknar upp miljonbelopp i talarstolen. Ur den synvinkeln skulle det vara intressant att höra Karin Granboms synpunkter på detta.
Om nu regeringen gör så mycket för att skärpa och hjälpa miljötekniken, vad tror Karin Granbom att det beror på att viljan hos svenska riskkapitalister att investera i miljötekniksektorn är så oerhört mycket mindre än den är i många andra länder? Den minskar till och med år från år; man har mindre investeringar i miljöteknik än man hade året innan. Om det nu var en så kraftfull satsning borde riskkapitalisterna rimligtvis ha uppfattat signalen. Men det har de uppenbarligen inte gjort.
Svenska investeringar i miljötekniksektorn från riskkapitalet ligger långt under vad de gör i många andra länder. Vad tror Karin Granbom att det beror på?
Per Bolund (MP):
Låt mig börja med att tacka Jan-Evert Rådhström för inbjudan att delta i vidare järnvägsdebatter. Det hoppas jag att jag har möjlighet att göra framöver. Miljöpartiet är inte emot en konkurrens. Vi har tvärtom välkomnat att det finns olika tågoperatörer även på den svenska marknaden. Nu kämpar vi för att de även ska få en möjlighet att verka internationellt, och det hoppas vi att majoriteten också kommer att ge dem möjlighet att göra.
Men med de regler som nu är på väg att införas kommer den möjligheten att hämmas ganska allvarligt. Jan-Evert Rådhström hänvisar till att det pågår förhandlingar. Man kan hoppas att de förhandlingarna kommer till ett bra resultat, men det är ingen som vet. Vi kan inte vara säkra på att de gör det. De tidigare förhandlingarna som skedde på central europeisk nivå gav inte något positivt resultat för svenska förhållanden.
De missgynnade tvärtom svenska tågoperatörer och därmed också de som är anställda inom de bolagen, vilket är negativt. Jag kan inte se att det finns någon anledning att avvakta vidare förhandlingar. Jag tycker att det bästa vore att Sverige säger att den förhandlingen sköts bäst på svensk nivå. Vi har speciella förhållanden i Sverige på grund av vårt geografiska läge och på grund av att vår järnvägsmarknad ser annorlunda ut än vad den gör i många andra länder. Därför ska också förhandlingarna ske inom Sverige.
Jag tycker att det är väldigt tråkigt att regeringen inte har ansträngt sig mer för att göra någonting åt de här reglerna. Man kan göra en intressant jämförelse med transportbidraget som också strider mot EU-regler. Både den nuvarande och den förra regeringen slagits med näbbar och klor för att bevara transportbidraget och det undantag som EU har medgett där. Vi vet att transportbidraget tyvärr går väldigt mycket till lastbilstransporter och ganska lite till järnvägstransporter. Jag kan inte se varför man skulle agera annorlunda här.
Är det bara för att det handlar om järnvägstransporter och för att de är extra miljövänliga som man inte från svensk sida kräver att få speciella undantag? Finns det någon som helst anledning till att man inte lägger två strån i kors för att kämpa för rimliga villkor för svenska järnvägsföretag?
Per Bolund (MP):
Jan-Evert Rådhström säger att det här förslaget gynnar konkurrensen. Det bästa man kan göra för att få svar på frågan om det verkligen gör det är att fråga aktörerna på marknaden vad de själva tycker. I remissvaren från till exempel Tågoperatörerna kan man tydligt se att de säger att det här förslaget motverkar EU:s ambition att öka den internationella godstrafiken på en avreglerad marknad. De säger också att det här förslaget slår hårdast mot länder i utkanten av Europa, specifikt Sverige.
Även Almegas branschstyrelse för spårtrafik, som också är en stor arbetsgivarorganisation, konstaterar att detta är kraftigt negativt för de svenska tågoperatörernas möjlighet att konkurrera på en internationell marknad.
Att det här förslaget skulle gynna konkurrensen stämmer möjligtvis för de centraleuropeiska tågoperatörerna som får en konkurrensfördel jämfört med sina svenska konkurrenter men inte för de svenska företagen som jag tycker att vi borde värna. När det gäller konkurrens på järnvägen är systemet i Sverige uppbyggt så att SJ har monopol på de sträckor där man vill köra. Men på sträckor där man har valt att avstå från trafik finns det operatörer som kör redan i dag och som inte är statliga.
Det är väl ingen som har föreslagit att det systemet ska ändras så att man ska ta bort det och ge all trafik till SJ. Det är ett system som åtminstone vi från Miljöpartiets sida står bakom att det finns privata aktörer som utför järnvägstrafik i Sverige.