KBLab/rixvox huggingface dataset:
Fredrik Schulte (M):
När det gäller temat att töja på sanningen är det löjeväckande att påstå att den ökning av sjukskrivningar vi nu kan se, som är oroväckande och som vi ska följa, skulle vara i paritet med hur det såg ut under din tid i regeringen, Ylva Johansson. Nivåerna var väsentligt högre - vi låg högst i världen när det gäller sjukskrivningstal - under den tid du satt i regeringen.
Du var med och förtidspensionerade 120 personer om dagen, vilket gjorde att en halv miljon av vår arbetsföra befolkning var förtidspensionerade. Apropå att jag skulle ha påstått att vi under den borgerliga regeringsperioden har gjort den största satsningen på utbildning åsyftade jag antalet högskoleplatser. Du talar om Kunskapslyftet.
Det var inte det jag åsyftade, men apropå Kunskapslyftet - hur många jobb gav det, Ylva Johansson? Det var mycket riktigt den största satsningen, men det gav inga bestående avtryck. Det är ungefär som din insats när du var utbildningsminister, vilken resulterade i ett haveri av den svenska skolan. Icke desto mindre: Du svarade inte på några av mina frågor.
Vad skulle du säga om vi vred tillbaka klockan och såg till att förtidspensionera människor på nytt? Vad skulle du säga om vi såg till att återinföra de gamla sjukskrivningsreglerna och därmed halverade arbetslösheten till jul? Vad skulle du då stå i talarstolen och säga? Då skulle vi ju ha nått ert mål om lägst arbetslöshet i Europa. Nej, det är inte så vi bygger Sverige starkare. Vi måste ha en politik för fler jobb, och då måste det löna sig bättre att arbeta.
Det är därför vi genomför jobbskatteavdraget, vilket alla expertkommentatorer i form av Globaliseringsrådet, Konjunkturinstitutet och så vidare menar ger effekt. Ni vill däremot höja bidragen - speciellt för de rika, så att den arbetslösa advokaten får mer än vårdbiträdet får i lön.
Fredrik Schulte (M):
Jag tror att vi skulle kunna nå enighet, Peter Persson, kring att utvecklingen globalt sett, alltså att klyftorna ökar, är ett problem. Mot den bakgrunden är det tråkigt att Peter Persson inte vill diskutera den frågan seriöst utan hela tiden bara kör argumentationen att klyftorna ökar här i Sverige när det inte stämmer.
Klassklyftorna har slutat att öka. Det var en period under slutet av 80-talet, under 90-talet och i början av 2000-talet då klassklyftorna ökade enormt mycket. Men den ökningen har avstannat under de senaste åren.
Det beror på att vi har skapat reformer som har gjort att fler människor kommer i arbete och som har gjort att människor kan ta sig ur bidragsberoende och skaffa sig egenförsörjning. Om det finns något hot mot detta är det att skillnaden mellan arbetsinkomster och kapitalinkomster växer.
Då finns det två sätt att hantera detta problem på. Det ena är höja skatten på kapitalinkomster. Det är det ingen som föreslår, inte ens socialdemokratin. Det beror på att det skulle skada svensk konkurrenskraft fruktansvärt mycket. Den enda slutsatsen av det är att vi måste få ned skatterna på arbete. Då är det tråkigt att Socialdemokraterna är så ideologiskt låsta att de inte kan diskutera denna fråga för att bekämpa klassklyftorna på ett mer konstruktivt sätt.
Är ni beredda att förhandla om och diskutera en sänkning av skatten på arbete och höja andra skatter så att man kan få en bättre balans? I dagsläget är nämligen det stora problemet skillnaden mellan kapitalinkomster och arbetsinkomster. Där ligger du, Peter Persson, på exakt samma linje som regeringen.
Fredrik Schulte (M):
Jag förstår att den retorik som Peter Persson använder säkert går hem och ger stora applåder på Folkets Hus och ABF-föreläsningarna hemma i Jönköping. Men är det någon som på allvar tror på detta? Vi har alltså nu haft en borgerlig regering i åtta år, och vi har tillfört 70 miljarder mer till välfärden. Lite sans vore rimligt, Peter Persson. Fru talman!
Jag kommer ihåg när jag och min pappa i början av 90-talet besökte min pappas gammelfaster. Om jag minns rätt var det i Norrköping. Jag kommer ihåg att det var en väldigt stark reaktion, därför att min gammelfaster låg i en sovsal på äldreboendet. Hon hade inget eget rum.
Det var alltså på 90-talet eller kanske i slutet av 80-talet. Jag tycker att det säger ganska mycket om hur pass mycket bättre välfärden har blivit i Sverige under de senaste 20 åren. Det var inte bättre förr. Det var inte så att på 70- och 80-talen hade vi en fantastisk välfärd som kom alla till del.
Nej, den har blivit bättre, och den har i huvudsak blivit bättre de senaste åtta åren. Det finns fortfarande många utmaningar och mycket kvar att göra för att säkerställa välfärden, men det har blivit bättre. Den svartmålning som Peter Persson ägnar sig åt är ohederlig. Den stämmer inte, är inte heller nyanserad och för inte debatten vidare.
Om du, Peter Persson, hade lyssnat på finansministern här nu hade du kunnat konstatera att svaret på din första fråga var ett tydligt ja - Sverige ska ha en förstklassig välfärd som ska komma alla människor till del. Det innebär mer pengar.
De som har följt den politiska debatten den senaste månaden kan konstatera att den här regeringen söker ett mandat från svenska folket för nästa mandatperiod som bygger på att vi ska höja skatter för att kunna säkra välfärden, i huvudsak skolan och sjukvården.
Vi går inte fram med några skattesänkningar, men faktum är att det finns ett parti som gör det. Det finns ett parti i Sveriges riksdag som går till val på att sänka skatterna nästa mandatperiod, och det är alltså Socialdemokraterna. Här står Peter Persson och orerar om hur vi förstör välfärdsstaten, när vi i själva verket har satsat mer pengar på den, och säger att vi bara bryr oss om skattesänkningar.
Samtidigt går Moderaterna och Alliansen till val på skattehöjningar, och den enda skattesänkning som föreslås kommer från socialdemokratin. Verkligheten och retoriken hänger över huvud taget inte ihop. Fru talman! Peter Persson frågar om vi för att garantera välfärdens fortsatta finansiering är beredda att avstå från skattesänkningar.
Den frågan har vi svarat på och tydligt deklarerat i vår vårproposition. Frågan är, Peter Persson: Är Socialdemokraterna beredda att avstå från bidragshöjningar för att kunna säkra välfärdens fortsatta finansiering? Som jag sade i den förra interpellationsdebatten finns det ingen vänster i hela västvärlden som föreslår så omfattande bidragshöjningar som Socialdemokraterna.
Är ni beredda att avstå dem för att säkra välfärdens fortsatta finansiering?
Fredrik Schulte (M):
Jag tror att det var Joakim von Anka som sade att det inte är de stora inkomsterna utan de små utgifterna som gör en rik. Det kan vara värt att tänka på.
Självklart måste vi ha skatter som inbringar de medel vi behöver för att finansiera välfärden, men om vi slösar bort dessa pengar på annat blir det inte mycket till välfärd. Peter Perssons parti Socialdemokraterna går fram med massiva bidragshöjningar som saknar motstycke i hela västvärlden.
Inget socialdemokratiskt parti i hela Europa går fram med sådana offensiva bidragshöjningar. Det handlar på ett mycket konkret sätt om att höja bidragen för dem som tjänar lite mer.
Den börsmäklare som blev arbetslös under finanskrisen kommer att få ungefär 5 000 kronor mer i arbetslöshetsbidrag vilket gör att han kommer att få mer pengar i a-kassa än vad ett vårdbiträde får i lön.
Om det är solidaritet måste nog Socialdemokraterna utveckla lite mer vad de lägger i det begreppet. Finansministern har varit tydlig med att Sverige ska ha en förstklassig välfärd som ska tillmötesgå alla.
Alla ska få en del av världens främsta välfärd. Välfärden har fått 70 miljarder mer under denna regering, och vi vill fortsätta utveckla den. Därför går vi fram skattehöjningar medan Socialdemokraterna lägger fram skattesänkningar.
Fredrik Schulte (M):
Vad kostar en liter mjölk? Den frågan fick Olof Palme, om jag minns rätt, för en herrans massa år sedan av en tv-reporter. Han kunde inte svara på frågan, vilket blev startskottet på en ganska hätsk politisk debatt i svensk samtidshistoria kring matpriserna.
Förr i tiden var matpriserna så pass höga jämfört med inkomstnivåerna att de var en het potatis politiskt sett. Så är det inte riktigt i dag. Vi har blivit rikare i Sverige. Att handla mat är generellt sett inte något problem.
Men man kan fråga sig hur mycket vi kan tillåta att priserna på mat ökar innan det på nytt blir ett allvarligt fördelningspolitiskt problem att människor som har det tufft inte har råd att ens köpa mjölk till frukosten åt barnen.
Jag tycker att vi ska analysera och titta på helheten i den politik som framför allt Vänsterpartiet argumenterar för. Jag är en stor vän av ekologisk mat och ekologisk produktion. Jag ser alltid till att handla till exempel ekologisk mjölk framför "vanlig" mjölk.
Fredrik Schulte (M):
Jag hade inte heller tänkt gå upp i denna debatt men kände likt föregående talare Jenny Petersson att jag inför valet som stundar ska passa på att ta de tillfällen som ges att tala om min politik och vad jag vill för Sverige.
Det finns de som försöker bildsätta att Moderaterna är regeringströtta, att Moderaterna inte har några visioner och att Moderaterna inte har något mål för vad vi vill med samhället. Men Moderaterna har ett tydligt mål för vad vi vill med samhället. Beskrivningen av vad det är för samhälle vi vill ha är ganska jordnära och enkel. Vi vill ha ett samhälle där alla har ett jobb att gå till.
Vi vill ha ett samhälle där man samtidigt som man är på jobbet vet att barnen är på en bra förskola eller skola som man själv valt bland många alternativ och där barnen är trygga, inte råkar illa ut och lär sig något. Man ska också vara trygg med att gamla mamma på ålderdomshemmet får en bra äldreomsorg och sjukvård.
När man sedan kommer hem och det är dags att äta middag med familjen ska man vara trygg med att dottern kommer tryggt hem från fotbollsträningen när mörkret faller på. Det är ingen stor revolution. Det är ingen stor omdaning av samhället. Det är inga grand visions som vi har, utan vi vill enträget arbeta för att sakteligen förbättra samhället lite dag för dag.
Jag säger "revolution", för jag tycker att det i den allmänna debatten finns ganska mycket som påminner om hur det var för 80 år sedan, på 30-talet. Vi har utländska makter som hotar med krig. Vi har ett högt tonläge i Putins Ryssland.
Vi har främlingsfientliga krafter i Sveriges riksdag, i Europaparlamentet och i närliggande länder i Europa. Vi har också en vänster som mer och mer börjar falla tillbaka till en revolutionär retorik där man vill skapa å, du sköna nya värld.
Detta förkroppsligas mest av Miljöpartiet och Feministiskt initiativ men är indirekt understött av Socialdemokraterna. En röst på Socialdemokraterna är en röst på de radikala krafterna till vänster där man blir mer och mer radikal i sina förslag. Mot det står Moderaterna och Alliansen.
Vi vill inte göra någon revolution annat än de små stegens revolution. Det vi tror på är att sakta men säkert förbättra samhället. Det handlar om att ha offentliga finanser i balans och att fortsätta arbetet med att göra det enklare för människor att driva och vara verksamma i företag och att starta nya företag baserat på nya innovativa idéer eller affärsupplägg som de har.
Men framför allt handlar det om att alla ska ha ett jobb att gå till och att jobben ska bli fler. Vi vill ha fem miljoner människor som arbetar i Sverige och 300 000 fler arbeten fram till 2020. Vi har en slogan som är: Alla behövs. Det kan låta som en klyscha, men den har reell mening i den bemärkelsen att vi tycker att alla typer av jobb behövs. Det tycker inte Socialdemokraterna.
De tycker att vissa jobb inte är fina nog. De människor som har chansen att ta de jobben i stället för att leva i utanförskap ska få bidrag, bidrag och bidrag. Lyssna på vad det är för förslag som de kommer med. Det ska vara mer bidrag.
Fredrik Schulte (M):
För 30 år sedan, 1984, var Olof Palme statsminister i Sverige. Socialdemokraterna styrde, med tre års undantag, i princip Sverige från 1984 fram till 2006.
Vet ni hur många jobb som skapades mellan 1984 och 2006? Det är bara att gå in på SCB:s hemsida och titta på arbetsmarknadsundersökningen. Det skapades ungefär 130 000 jobb.
Nu har det, under den värsta lågkonjunkturen i världshistorien sedan depressionen, skapats nästan 300 000 fler jobb. Det är ingen slump, utan det beror på att vi har fört en framgångsrik politik.
Vi vill att den politik som man för under de kommande åren ska bygga på samma framgångsrecept, det vill säga offentliga finanser i balans. Det kan låta som någonting väldigt tråkigt, och det kanske inte är så spännande. Det är mycket mer spännande att lova allt till alla som Feministiskt initiativ, Miljöpartiet, Vänsterpartiet och även Socialdemokraterna ägnar sig åt.
Det handlar om att stärka Sveriges konkurrenskraft genom att fortsätta reformera den svenska skolan och fortsätta att göra svensk ekonomi mer konkurrenskraftig. Det handlar om att fortsätta utveckla arbetsmarknaden så att alla människor får plats. Vi ska inte ha en ekonomi där man fasar ut dem som kanske inte har en högskoleutbildning och har svårt att hitta jobb. Det handlar om RUT- och ROT-branschen, restaurangbranschen och så vidare.
Socialdemokraterna vill på alla sätt tvinga bort dem. De vill ta bort eller halvera RUT och ROT och ta bort restaurangmomsen och nedsatta arbetsgivaravgifter. Det vore en katastrofal väg för Sverige att välja.
Fredrik Schulte (M):
Vi hörde Schumpeter nämnas tidigare i debatten. Han är ofta refererad till som den nyliberale ekonomen. Det är intressant att miljöpartister tar upp honom som ett positivt exempel. I hans anda har det sedan talats om vikten av innovation, vilket är mycket intressant. Jag är väldigt intresserad av konceptet kreativitet och innovation.
Vad säger forskningen om kreativitet och innovation? Är vi som mest kreativa när vi under sommaren lutar oss tillbaka, kollar kanske lite på fotbolls-VM, dricker en kopp kaffe, sover ut på morgonen, alltså när vi får koppla av? Nej, det är precis tvärtom.
Allting pekar på att vi människor är som mest kreativa när vi är i en kreativ miljö, i en miljö med kreativa människor där det händer saker och där man är i arbete. Det är en myt, ett påhitt, att en massa bra affärsidéer kommer att poppa upp om vi bara inför friåret. Inte kommer det att bli ett friår.
Det blir ett hemmafruår, och det blev ett hemmafruår när vi tidigare hade den vansinniga reformen. Det kommer att medföra att människor, i huvudsak kvinnor, fastnar i utanförskap. Låt mig säga något kort om frihet. Enligt den definition som vi moderater tror på handlar frihet om att människor ska ha rätt att själva forma sina liv och inte tvingas av andra. Det handlar inte om att matas. Det handlar inte om att man ska få göra precis vad man vill på någon annans bekostnad.
Då har ni miljöpartister fullständigt missuppfattat den 500 år långa debatten om konceptet individuell frihet som vi haft i Västeuropa. Varför argumenterar ni för friår? Jo, för i grund och botten är ni emot arbete, ni är emot tillväxt, ni är emot välstånd. Ni vill helst att människor inte jobbar alls.
Fredrik Schulte (M):
Detta är ett utlåtande som alla partier är överens om. Men det innebär inte alltid att alla partier är så entusiastiska och positiva till det som är föreslaget. I sak tycker jag att Börje Vestlund gjorde en bra redogörelse för vad det handlar om.
Det är alltså fråga om en investeringsplan, populärt kallad Junckerplanen, för att öka entusiasmen och positiviteten i Europa.
Framför allt i södra Europa har vi haft en situation där man har tvingats till kraftiga åtstramningar till följd av finanskrisen eller det som kom i finanskrisens spår i form av statsskuldskris.
Vad jag har förstått finns det nu en stor entusiasm och tilltro till förslaget i södra Europa, att det för en gångs skull levereras förslag som innebär inte bara stramare tyglar utan också möjligheter till investeringar.
Den positiviteten har också föranlett att Tyskland har varit pådrivande för att lätta lite på trycket i den europeiska debatten. Jag personligen och Moderaterna är tveksamma till att detta får någon egentlig, större effekt.
Det är inte fråga om några nya pengar som tillförs systemet, utan precis som Börje Vestlund redogjorde för är det fråga om omprioriteringar från Europeiska investeringsbanken och att det utställs garantier genom EU-budgeten.
Tittar man på forskningsläget ser man att det inte heller är särskilt mycket som talar för att den här typen av politiska initiativ har en stark påverkan på att öka investeringarna. Det är med viss skepsis som vi ställer oss bakom detta.
Men det är en viktig fråga för flera av våra europeiska partner, och det är inte en fråga där det är värt att Sverige sätter sig på tvären. Däremot finns det en aspekt av detta som vi från Alliansen har varit starkt pådrivande för, och det är att detta inte ska kosta mer för Sverige.
Här har finansministern kanske inte varit särskilt tydlig, förrän vi i EU-nämnden faktiskt tvingade fram en tydlighet.
Med anledning av detta kommer vi att följa frågan noga, för att se till att detta inte slutar med att EU inte klarar av att få ihop sin budget till följd av konsekvenser av att genomföra den här investeringsplanen och att det sedan slutar med att medlemsstaterna kommer att få betala mer. Vi vet ju att Sverige bär en tung börda för EU:s budget.
Detta är en fråga som vi får följa noggrant för att se till att det inte blir den typen av konsekvenser.
Fredrik Schulte (M):
När jag kom hit trodde jag att skulle debattera den europeiska investeringsplanen. Nu känns det nästan som att jag begärde replik för att kommentera det kommunistiska manifestet. Jag har tre frågor till Håkan Svenneling. För det första: Var ska pengarna komma ifrån? Vänstern har ständigt samma utläggning om mer pengar. Man behöver inte ta ekonomiskt ansvar för att få budgeten att gå ihop.
Vi som har lämnat 70-talets vänsterpolitik bakom oss vet att den offentliga sektorn och privata sektorn måste gå hand i hand i en modern ekonomi. Om det finns en god tillväxt i den privata sektorn får vi resurser för att satsa på den offentliga sektorn. Ni är emot arbetskraftsinvandring och frihandel. Ni är för protektionism och allt det som Europeiska unionen har bidragit till för att stärka tillväxten i vårt land.
För det andra: Vad bottnade finanskrisen i egentligen? Kommer du ihåg suprimelånen? Det var där som det sprack därför att politiker hade tvingat banker att låna ut pengar till människor som inte var kreditvärdiga. Det började ju med Fannie Mae och Freddie Mac. Här i Sverige pressade SBAB ränteläget på ett sätt som har ökat den svenska skuldsättningen.
Det är politisk påverkan och inverkan som i grunden är roten till problemen. För det tredje: Du gör här en fruktansvärd beskrivning av hur det ser ut i Grekland, och situationen där är mycket beklämmande. Men det var också väldigt beklämmande att se hur det såg ut i Baltikum för några år sedan. Men man tog sitt ansvar och genomförde de strukturreformer som behövdes för att komma till rätta med problemen, trots att man i Baltikum har det sämre ställt än vad man har i Grekland.
Ditt budskap är alltså att människorna i Baltikum, som är fattigare än grekerna, nu ska vara med och betala för att grekerna inte vågar ta det ansvar som man borde ta.
Fredrik Schulte (M):
Jag måste säga att det är intressant att lyssna på Håkan Svenneling. Det är väl talande för det nya Vänsterpartiet. Först får vi höra ett inledningsanförande där det kapitalistiska systemet beskrivs som ett misslyckande. Han talar om nästan samhällsomvälvande förändringar och ger beskrivningar av nyliberal inhuman politik, som det grekiska politiska systemet nu utsätts för.
När han sedan får kritiska frågor blir det lite mer nyanserade, nästan socialdemokratiska, utläggningar. Det är intressant. Intressant är också nyspråket, hur Håkan Svenneling säger att han minsann är för frihandel. Däremot vill han inte ha fulhandel.
Det han egentligen försöker säga är att frihandel, såsom det generellt beskrivs, det vill säga att det inte finns handelsbegränsningar, är någonting som han antagligen inte ställer sig bakom. Det vore revolutionerande ifall Vänsterpartiet helt plötsligt skulle vara för frihandel, för den inre marknaden och för arbetskraftsinvandring.
De har röstat mot det i vartenda annat sammanhang, och jag är rätt säker på att det står i deras politiska handlingsprogram. Det är även intressant hur Håkan Svenneling kastar ut beskrivningar om hur mycket det grekiska folket får utstå, utan att svara på frågorna om rättvisan i att de baltiska folken fått genomlida någonting värre.
Nu står han och argumenterar för att de ska vara med och betala det grekiska lidandet och säger att det är det kapitalistiska systemets misslyckande som ligger bakom finanskrisen. Däremot väljer han att inte kommentera frågorna om den politiska inblandning som ledde till subprimekollapsen och det som därefter följde.
Fredrik Schulte (M):
Det råder ingen tvekan om att det försvarspolitiska läget har förändrats markant under det senaste året. Det föranleder att vi gör en del omprioriteringar i förhållande till vad som var fallet för bara några år sedan. Försvarsberedningen har konstaterat att det svenska försvaret behöver stärkas.
Det gick vi i Alliansen till val på, och det satte försvarsministern sin namnteckning på i Försvarsberedningen. Det handlade om en anslagsökning på ungefär 4 miljarder under denna mandatperiod.
Mot bakgrund av att det säkerhetspolitiska läget är mer oroande på grund av det som Putin håller på med i öst börjar vi på nytt få en situation i Sverige då vi på allvar börjar ifrågasätta i vilken utsträckning vi kan säkra vårt försvar.
För två veckor sedan visade en opinionsundersökning att på grund av svenska folkets oro finns det för första gången sedan mätningarna började göras en majoritet för att Sverige ska ansluta sig till Nato.
Detta föranleder att det bör göras en omprövning i frågan. Eftersom det finns en ny hotbild och ett folkligt stöd borde man ställa sig frågan om detta inte borde övervägas.
Det är inte fråga om att ändra position gentemot Försvarsberedningens beslut, utan det handlar helt enkelt om att pröva förslaget. Jag ställer mig lite frågande till hur försvarsministern resonerar när han anklagar Moderaterna för att inte följa Försvarsberedningens överenskommelse.
I överenskommelsen handlar det som sagt om upprustning på ungefär 4 miljarder, och om man tittar på den budget som försvarsministern lagt fram ser det ut som att vi når de målen. Men samtidigt föreslår finansministern i andra änden att man ska slopa den nedsatta ungdomsarbetsgivaravgiften.
Eftersom försvaret håller på att bli en av Sveriges största ungdomsarbetsgivare handlar det om ganska omfattande belopp. Vi pratar om i runda slängar 300 miljoner som försvinner från Försvarsmakten och som den socialdemokratiska regeringen inte kompenserar för.
Om det är någon i den här kammaren som har frånträtt den överenskommelse man hade i Försvarsberedningen är det Socialdemokraterna, som nu gör en indirekt och dold besparing på försvaret. Jag skulle vilja veta hur försvarsministern ställer sig till detta. Sedan vänder jag mig till Sverigedemokraterna, som jag tycker för en närmast löjeväckande argumentation.
Om man tittar på inflationen och räknar på hur stor försvarsbudgeten är i dag mot hur stor den var 2006 ser man att vi ligger kvar på exakt samma nivå. Vi har moderniserat och gjort en omställning av försvaret som har gjort det mer dugligt och anpassat till en ny tid. Därmed är det inte sagt att det inte finns utmaningar.
Den försvarsorganisation vi har haft som ambition att implementera har inte blivit implementerad ännu, men att påstå att det skulle ha skett några drakoniska besparingar på försvaret är bara just detta: löjeväckande.