Hillevi Engström (M):
Tack, Gunnar Andrén, som gav sig in i debatten! Jag har tittat igenom OECD-Dacs peer review-granskning, och jag delar inte Kenneth G Forslunds analys om att den är artig och ytlig. Jag skulle vilja säga att de har gått på djupet och att de inte alls är särskilt artiga. De ger nämligen också en hel del rekommendationer på vad vi måste förbättra.
Jag välkomnar denna och även andra granskningar, till exempel från Expertgruppen som nu kommer att ta vid och får ett bredare mandat än vad den tidigare myndigheten Sadev hade, men också det som Riksrevisionen gör. OECD-Dac menar att vi är på rätt väg i vår reformering av biståndet, men vi måste städa upp bland alla styrdokument och fortsätta fokusera mer. Vi måste bli mer konkreta och begripliga.
Vi jobbar med de resultatstrategier som vi ska anta före jul; fyra resultatstrategier är redan antagna. Vi har absolut en del kvar att göra, men vi är på god väg. Vi måste fokusera biståndet mer. Det är lättare sagt än gjort. Jag träffade femtiotalet CSO:er som är verksamma i många länder och som gör fantastiska insatser för fattiga och förtryckta människor. Det är svårt att fokusera på att vi inte ska vara i vissa länder eller områden.
Jag är stolt över det som svenskt bistånd bidrar till och framför allt över att vi inte backar i svåra frågor som till exempel sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter och hbtq-frågor där vi har en hög profil. Tack vare att vi är en stor biståndsgivare kan vi också trycka på i hög utsträckning i de styrelser inom FN-organ där vi är verksamma.
När det gäller att ändra reglerna för exempelvis avräkningar är det helt naturligt att man ständigt omprövar politiska beslut och förbättrar och förfinar dem. Jag tycker personligen inte att det räcker att hålla sig till reglerna. Man ska också hålla sig en bit ifrån vad som är tillåtet. Det förhållningssättet är ganska klokt, och jag tycker att det var ett klokt beslut att ändra avräkningsmodellen den 1 januari 2013 när det gäller biståndsministerns och statssekreterarens löner.
Det var ett klokt beslut av regeringen att ta höjd för det som kan anses vara tillåtet. Nu är den frågan även anmäld till konstitutionsutskottet för granskning, och vi får se hur den frågan utvecklar sig. När det gäller Gunnar Andrén och Riksrevisionen håller jag med om att det är svårt att granska de stora multilaterala organisationerna. Jag hade förmånen att träffa cheferna för de största FN-organen och även revisorer, utvärderare, granskare och inspektörer.
För oss är det viktigt att det man kommer fram till i förbättringshänseende när man gör inspektionerna återrapporteras till styrelsen och att Sverige med andra likasinnade länder ser till att de förbättringsförslag som finns också implementeras i organisationens arbete. Organisationerna ska ju ha sin egen revision - internrevision - och utvärdering.
Det är naturligt att alla världens länder inte kan revidera Unicef; det måste Unicefs egen organisation göra och vara rustad och ha resurser för att klara av det. Jag blev imponerad av de personer jag hade förmånen att träffa i New York och deras sätt att arbeta, både utifrån vad de sade och utifrån deras bakgrunder som framstående personer med revisionsbakgrund.
Mycket kan säkert göras ännu bättre, men jag håller inte med om att de skattepengar vi satsar ute i omvärlden inte gör skillnad för fattiga och förtryckta människor. Mycket måste också kunna göras bättre. Där kan Sverige trycka på tillsammans med likasinnade, och det gör vi.