KBLab/rixvox huggingface dataset:
Berit Andnor (S):
Jag tror att Per Westerberg och jag är helt överens om vikten av att människor med omfattande funktionshinder verkligen får det stöd och den service som de är i behov av. Det är inte heller fel - även där kan vi väl vara överens - att en del kommuner kanske inte haft förmåga eller vilja, eller hur man nu vill uttrycka det, att erbjuda en fullvärdig service till dessa personer. En del av de avtal som sagts upp är väldigt gamla.
De går ganska långt tillbaka i tiden. Det är, som sagt, inget fel att ge en person möjlighet till ett fullvärdigt liv i en annan kommun. Det som däremot är fel är att man felaktigt utnyttjar ett nytt kostnadsutjämningssystem genom att säga att man inte vill ta det ekonomiska ansvaret framgent. Det ansvaret har man. Det är alltså fel att hantera frågan på det sättet.
Man har dessutom satt sig över den prövning som naturligtvis ska göras av den enskildes behov av stöd och service. Det är emellertid inte fel att träffa överenskommelser mellan kommuner eller mellan kommuner och landsting när det handlar om att skapa goda villkor för funktionshindrade med mycket omfattande funktionshinder och när det kanske dessutom krävs speciella inriktningar för att verkligen kunna tillgodose behoven.
Så är det till exempel i Vingåker. Jag har besökt ett boende med utmärkt kvalitet i Vingåker där man hade boende från andra delar av landet. Det var en mycket fin verksamhet, och det tror jag är en framkomlig väg även framgent.
Grundläggande är emellertid också hur vi ser på den här frågan, nämligen att människor med funktionshinder är fullvärdiga kommunmedborgare. Precis som Per Westerberg och jag är de fullvärdiga kommunmedborgare med samma rättigheter och samma skyldigheter som alla andra. De behöver dock ett extra stöd för att kunna leva ett fullvärdigt liv.
De ska naturligtvis få del av det kommunala stödet, precis som alla andra. Där finns ingen skillnad. Det är någonstans där som jag och Per Westerberg troligtvis skiljer oss åt. Med mitt sätt att se är det givetvis mycket viktigt att kommunerna tar det ansvaret.
Jag anser inte att det finns skäl för kommunerna att inte fullgöra sin uppgift på bästa sätt och att staten med automatik ska ta över den verksamheten. Det är fel tänkt för det innebär att man skiljer ut och skapar ett A- och ett B-lag bland medborgare i vårt land. Vi har tidigare haft den situationen, Per Westerberg. Jag vänder mig mot det.
Jag avser att återkomma i fråga om avtalen. Vi bereder just nu tilläggsdirektiven till den sittande utredningen. De bereds för närvarande i Socialdepartementet. Jag är oerhört upprörd och hoppas att till exempel den här debatten, liksom en del andra debatter, leder till att kommunerna inser sitt ansvar.
Det har också förekommit rättsliga processer där man slagit fast att kommunerna har detta ansvar. Det är ingenting som de kan frigöra sig från. Det är upprörande att man sätter sig över lagstiftningen så att enskilda personer kommer i kläm och att man ägnar sig åt ett svartepetterspel eller rent ut sagt åt social dumpning. Det är inte acceptabelt.
Berit Andnor (S):
Kostnadsutjämningssystemet såsom det är konstruerat är just en solidarisk fördelning av kostnaderna, Per Westerberg. Det är kommunerna själva som fördelar kostnaderna sinsemellan. Det görs utifrån insikten att det är orimligt med kostnader som ligger på mellan 6 000 kr per invånare och 400 kr per invånare.
Det är ett arv av en historia som har funnits för vårt sätt och vår inriktning när det gällt att ge stöd och service åt funktionshindrade. Det vill vi nu bryta upp. Det bygger på en ny syn på handikappolitiken. Den utgår från att alla medborgare i vårt land ska betraktas som fullvärdiga kommunmedborgare med rätt till full delaktighet.
Vi måste se till att vi verkligen kan leva upp till de mål vi har satt upp om jämlikhet och att alla människor kan leva ett fullvärdigt liv. Det är grunden för den handikappolitik som vi gemensamt har varit med och beslutat om i denna kammare. Det är djupt ovärdigt att kommunerna ägnar sig åt att enbart diskutera pengar.
Det är väldigt upprörande, Per Westerberg. Jag hoppas Per Westerberg delar min uppfattning. Det är tyvärr många gånger mycket välbärgade kommuner som ägnar sig åt detta. De tror sig kunna komma undan kostnaderna genom att föra över enskilda personer och kostnadsansvaret på små kommuner. Det är djupt upprörande och en tingens ordning som inte är acceptabel. Jag avser att återkomma till riksdagen i denna fråga.
Berit Andnor (S):
Jag smiter inte från något ansvar - tvärtom! Jag har lämnat en proposition till riksdagen med den nyordning som gäller från årsskiftet i år, Marietta de Pourbaix-Lundin.
Detta är en fråga som har upptagit mycket tid i departementet just utifrån att vi vill ha en klar och bra reglering utav inköpen och placeringen av ledarhundarna och att vi vill göra detta rättssäkert och tydligt reglerat. Det är själva bakgrunden till den nyordning som vi nu har infört från årsskiftet.
Det innebär att Hjälpmedelsinstitutet, som är ytterligt kompetent på detta område, får ett ansvar för att köpa in ledarhundarna. Sedan förmedlas de genom Synskadades Riksförbund. Det är inte taget ur luften, Marietta de Pourbaix-Lundin!
Du påstår här att det skulle vara på det sättet som vi skulle komma till rätta med den kö som finns. De uppgifterna grundar sig helt och hållet på uppgifter från Synskadades Riksförbund, som ju har ett stort ansvar i det här sammanhanget.
Jag tycker att det är positivt att vi nu genom den nyordning som vi har kunnat införa kan se att vi kan tillgodose det behov som finns av ledarhundar. Det var just det som var problemet, nämligen svårigheterna att få tag i tillräckligt många lämpliga valpar som kunde tränas till att bli ledarhundar.
Genom detta nya sätt att organisera verksamheten har vi säkerställt detta. Det är alltså varken ointresse eller ovilja eller tvärtom ett stort intresse och engagemang som ligger till grund för denna nyordning. När det gäller frågan om tjänstehundar har vi fått en utredning alldeles nyligen.
Den hanteras av Jordbruksverket, och den avser användningen av hundar inom statlig verksamhet som är mycket bredare. Jag får nog hänvisa Bertil Kjellberg till jordbruksministern för att han ska få svar på de frågor som han ställer.
Berit Andnor (S):
Frågan om tjänstehundar har nu varit föremål för utredning. Det är en utredning som lämnades för inte så särskilt länge sedan och som nu bereds inom Jordbruksdepartementet. Det är också där ansvaret för frågan om avelsverksamheten ligger. Den kommer att hanteras i det sammanhanget. Det vore naturligtvis fel av mig att föregripa beredningen av frågan.
Men den bereds alltså, och där finns också frågan om avelsverksamheten. Det innebär att den kommer att bedömas i sin helhet. Det är precis som Bertil Kjellberg säger en fråga som inrymmer fler departement. Det är inte bara Socialdepartementet och Jordbruksdepartementet utan också andra departement. Det är väldigt viktigt att tillgodose behovet av tjänstehundar.
Socialdepartementets ansvar gäller ledarhundsverksamheten. Där har vi nu en nyordning. Det var viktigt att få till det därför att det fanns ett mycket stort behov av att reglera den här verksamheten och skapa en större rättssäkerhet för den enskilde personen.
Det vi gör är att vi köper in de här hundarna och placerar dem inom det nya regelsystemet. Det har över huvud taget ingenting att göra med avelsverksamheten, men den har betydelse, självfallet, och det har jag sagt i mitt svar. Men den frågan bereds av Jordbruksdepartementet. Den får vi återkomma till.
Jag tycker att det är viktigt att följa denna nyordning, där själva syftet var att förbättra tillgången på ledarhundar och få ett bättre grepp om behovet av ledarhundar. Jag har naturligtvis ett mycket stort engagemang för och intresse av att detta fungerar på allra bästa sätt.
Det är av väldigt stor betydelse för enskilda personer att få det stöd som man kan få genom ledarhundsverksamheten. Det är min förhoppning, och jag kan säga att allt tyder på det, att det här kommer att fungera bra. Men vi ska naturligtvis följa det mycket noga.
Berit Andnor (S):
Låt mig bara konstatera att den upphandling som Hjälpmedelsinstitutet har gjort för detta år omfattar, som jag säger i mitt svar, 42 hundar som ska placeras under det kommande året, alltså under 2006. Enligt de uppgifter som jag har fått från Synskadades Riksförbund står 29 personer i kö. Jag tror att den uppgiften stämmer överens med den som Marietta de Pourbaix-Lundin har.
Det innebär att tillgången på ledarhundar under det kommande året väl skulle tillgodoses. En uppgift som vi också har från Synskadades Riksförbunds sida är att den långsiktiga nivån på behovet av ledarhundar understiger det man tidigare har antagit.
Den nyordning som vi nu har syftar till att skapa bättre och tydligare regler och också till att se till att vi får en rättssäkerhet för enskilda personer. Avelsfrågan hanteras av Jordbruksdepartementet och bereds just nu. Frågor som rör aveln har vi väl anledning att återkomma till längre fram.
Berit Andnor (S):
Det exempel som Erik Ullenhag inledde med är ett mycket tydligt och bra exempel på hur den personliga situationen kan se ut och vilket stöd och vilken hjälp man som enskild person kan ha av de personliga ombuden. Jag tycker att den utvärdering som Socialstyrelsen lämnat tydligt beskriver detta. Det var också precis det som var själva syftet med det personliga ombudet - att det skulle vara den enskilda personens ombud.
Det skulle inte vara samhällets eller kommunens ombud, utan det skulle verkligen vara så att man arbetade på den enskilda personens uppdrag. Det innebär att det uppdrag som det personliga ombudet har kan se väldigt olika ut. Det visar också att det är viktigt att man har en flexibilitet i själva uppdraget till det personliga ombudet.
Uppföljningen visar också att behovet av personliga ombud varierar väldigt över tiden för enskilda personer, alltifrån en mycket kort tid till en mycket lång kontakt. Det tycker jag också visar på att det finns en flexibilitet i den här reformen, vilket också är väldigt positivt.
Socialstyrelsen lyfte fram några frågor som de tyckte att det fanns anledning att fundera närmare på, bland annat lagstiftningsfrågan. Just nu funderar vi på den frågan, och jag har mött många som har synpunkter på hur vi ska gå vidare med detta. Jag tycker att det är bra att det har fått ta tid att utveckla denna reform och att det har skett i samverkan med brukarorganisationer men också med kommunerna.
Det visar att kommunerna har valt att lösa frågan om att tillsätta personliga ombud på lite olika sätt. Man har också använt sig av enskilda organisationer, entreprenörer, i den här verksamheten, vilket jag också tycker är positivt i det här sammanhanget. Frågan om lagstiftning har vi ännu inte slutligt berett i Regeringskansliet. Men jag är mycket lyssnande i denna fråga.
Jag förstår precis den synpunkt som Erik Ullenhag lyfter fram i det här sammanhanget. När det sedan gäller tillskottet på de 20 miljonerna som kom i vårpropositionen är inriktningen förvisso på det som Erik Ullenhag säger, men jag vill betona att ett anslag ökade.
Det innebär även här att om behovet ser annorlunda ut finns det en möjlighet att utnyttja anslaget utifrån det behov som finns. Jag delar Erik Ullenhags uppfattning när det gäller vikten av att inrätta personliga ombud. Jag är bekymrad över de kommuner som ännu inte har gjort det.
Min förhoppning är ju att denna mycket kraftiga stimulans, som det ändå är för kommunerna att inrätta personliga ombud, när man nu ser uppföljningen av verksamheten också kommer att leda till att man kommer att utveckla denna verksamhet med personliga ombud.
Det är en förträfflig verksamhet för enskilda personer, men de personliga ombuden underlättar också och förbättrar verksamheten för många kommuner.
Berit Andnor (S):
Det är på det sättet, Erik Ullenhag, att regeringen i vårbudgeten har tagit fram ytterligare 20 miljoner till denna verksamhet, just utifrån att vi är helt övertygade om att detta är en mycket bra verksamhet. Det visar den uppföljning som är gjord av Socialstyrelsen. Men det vittnar också enskilda personer om som har haft möjligheten att ha ett personligt ombud.
Likaså vittnar de kommuner som använder sig av den här verksamheten om de mycket positiva effekterna, för att inte tala om brukarorganisationerna. De är alla eniga om att detta är en mycket bra verksamhet, därav regeringens ambitioner på detta område. Vi kommer att följa den här verksamheten mycket nära framöver, stödja och utveckla den ytterligare och vidta de ytterligare åtgärder som kan behövas för att den ska fungera bra.
Nej, jag har ingen dogmatisk hållning till entreprenörer, Erik Ullenhag, vilket jag kanske ibland upplever att företrädare för Folkpartiet har. Jag har en flexibel och pragmatisk hållning till detta. Och i det här sammanhanget tycker jag att den erfarenhet som har funnits visar att de utgör ett bra komplement till den kommunala verksamheten.
Vi ska komma ihåg att 90 % av den här verksamheten utförs av kommunerna, och de gör det på ett alldeles utmärkt sätt. Sedan är det på det sättet att ska man vara alldeles säker på att detta får ett genomslag i alla kommuner ligger lagstiftningsfrågan väldigt nära.
Det är ju det som skulle vara fördelen med att utforma en lagstiftning inom det här området som skulle innebära en skyldighet för kommunerna att upprätta den här typen av verksamhet. Vi har hittills valt en annan väg, och vi ökar nu ytterligare resurserna just för att stimulera kommunerna till att utveckla den här typen av verksamhet.
Sedan är det säkerligen på det sätt som Erik Ullenhag säger att många av de hemlösa kanske inte skulle ha varit hemlösa om de hade haft tillgång till ett personligt ombud. Det är naturligtvis min uppfattning att de personliga ombuden ska arbeta på ett sådant sätt att det ur den enskildes perspektiv arbetas på ett förebyggande och bra sätt.
Det är viktigt att understryka att de personliga ombuden arbetar på de enskilda personernas uppdrag. Det är väl bara att säga att hade vi haft en fungerande samordnande verksamhet i dag mellan kommunerna, mellan landsting, hade vi haft individuella planer som användes fullt ut kanske behovet av de personliga ombuden hade varit något mindre.
Men så är det, som sagt var, inte riktigt i dag. Därför gör vi den insats som jag tycker är värd allt fortsatt stöd. Jag är för min del mycket öppen för att ta del av alla de förslag till att förbättra den här verksamheten som kan finnas.
Jag deltar både på konferenser och i samarbete med brukarorganisationerna just för att diskutera hur en bra reform ytterligare kan förbättras.
Berit Andnor (S):
Låt mig återigen understryka att regeringen i vårbudgeten tillför ytterligare 20 miljoner kronor till detta anslag. Det innebär att de pengarna används för hela den grupp som har rätt till och behov av personliga ombud. Det är på intet sätt så att de enbart skulle gå till dem som är hemlösa. Då har Erik Ullenhag missuppfattat det.
Jag ser fram emot att se på Folkpartiets förslag i denna del och se hur stora resurser Folkpartiet har för att satsa just på denna grupp. De personliga ombuden är en mycket viktig verksamhet för enskilda personer. Vi är från regeringens sida inriktade på att följa, stödja och utveckla denna verksamhet vidare. Vi gör det tillsammans med kommunerna och tillsammans med brukarorganisationerna.
Vi tycker att det är en mycket bra reform som stöder den enskilda personen i samhällets olika delar. Jag ser som sagt fram emot att se hur alliansens förslag ser ut i denna del. Det är väl så, Erik Ullenhag, att utrymmet för reformer och satsningar måste vara ytterst marginellt med tanke på de omfattande skattesänkningar som alliansen förbereder, 250 miljarder, 20 % av statens budget.
Det är mycket pengar. Det är lätt att stå här i kammaren och prata om nya reformer och ytterligare satsningar. Men den dagen kommer när ni ska bevisa i ert budgetförslag hur ni ska få det hela att gå ihop. Jag ser fram emot detta, Erik Ullenhag. Tack så mycket för debatten.
Berit Andnor (S):
Nej det är ju så, Per Bill, att det inte finns någon särskild grundlag för stjärnor. Det ska inte heller finnas någon särskild nivå på ribban för så kallade stjärnor utan måttstocken ska vara densamma. Det är en bedömning som utskottet gör utifrån den konstitution som vi har.
Det kräver självfallet integritet, självständighet, från de ledamöter som har det uppdrag som vi har. Jag tycker att det är allvarligt att de borgerliga ledamöterna i utskottet inte förmår att kritiskt granska den borgerliga majoritetsregeringen.
Jag beklagar det här, för det underminerar auktoriteten, legitimiteten, i vad utskottet säger i sitt betänkande. Den grundlagsfästa granskning som vi ska göra ska ju ske oavsett om det är en majoritetsregering som ska granskas eller inte.
Jag beklagar att ni utnyttjar majoritetssituationen på det sätt som ni gör. Nu är det inte bara vi socialdemokrater som har reagerat på den uppvisning i undfallenhet som de borgerliga ledamöterna har gett prov på när det gäller granskningen. Jag kan gå till en borgerlig tidning, Expressen.
Den säger att Per Bill har givit undfallenheten ett ansikte, att man visserligen inte ska räkna med att riksdagsledamöter ur regeringsunderlaget står upp mot statsråd som är från sin egen sida men att lite mer ryggrad hade varit bra.
Per Bill, är det inte så att ribban ligger olika och att den sätts olika från de borgerliga ledamöternas sida i den granskning som vi just nu har genomfört?
Berit Andnor (S):
Av Mauricio Rojas inlägg kan man dra slutsatsen att både jag och Morgan Johansson utgör allvarliga hot mot utskottets arbete. Jag utgår från att den bedömningen enbart står för Mauricio Rojas. När det gäller utfrågningarna har vi i utskottet varit överens om vem som ska kallas och vad utfrågningarna ska handla om.
Syftet bakom utfrågningarna när det gäller företrädare för Vostok Nafta och Lundin Petroleum är att granska utrikesminister Carl Bildt. Det är inte vilket uppdrag som helst att vara utrikesminister. Man ska företräda Sverige och Sveriges intressen internationellt.
De frågor som många har ställt sig och som också ligger till grund för denna granskning är hur det kan komma sig att den borgerliga regeringen inte anser att situationen i Darfur är ett folkmord och varför Sverige inte starkare uppmärksammar utvecklingen i Ryssland, som minskar möjligheterna till tryck- och yttrandefrihet.
Utrikesministern har under sin regeringstid haft ekonomiska intressen i ett oljebolag som bedriver verksamhet tillsammans med den sudanesiska staten. Han har också under sin regeringstid haft ekonomiska intressen i bolag vars värde nästan enbart består av aktier i ett statligt ryskt bolag.
Det är fullt rimligt att det ställs frågor till företrädare för dessa företag, eftersom det handlar om att bedöma opartiskheten och integriteten hos Sveriges utrikesminister.
Skadligt för utskottets arbete är däremot att efterfråga det Mauricio Rojas har gjort, nämligen privata relationer - vem man har varit på fest tillsammans med, om man pratade med varandra, om man bodde grannar med varandra och om hur man umgicks med varandra för 10-20 år sedan. Det, Mauricio Rojas, är ett allvarligt hot mot utskottets arbete, och jag hoppas verkligen att vi slipper se det i fortsättningen.
Berit Andnor (S):
Hur vore det, Mauricio Rojas, att ta ansvar för ditt eget arbete i utskottet? Det är Mauricio Rojas som har trätt gränsen väldigt mycket för nära, skulle jag vilja säga, genom att efterfråga privata uppgifter i samband med ett granskningsärende. Det efterfrågades vem som umgicks med vem, vem som hade relationer med vem och till och med om man hade varit på samma privata fester.
Då finns det helt plötsligt inga gränser för Mauricio Rojas vilja att ställa frågor. Då är det inga regler som gäller. Då träder man för nära gränser som vi inte ens en gång har varit i närheten av att nå tidigare i utskottets historia. Då är det inga problem. Mauricio Rojas, lite sans och balans i debatten borde man kunna kräva av dig som ledamot i konstitutionsutskottet.
Jag vill dessutom säga att vi har varit överens om att vi skulle genomföra utfrågningen. När vi väl hade bestämt oss för vem som skulle kallas och vilka områden frågorna skulle beröra skedde ingen diskussion om detta. Att officiella dokument inte hade anmälts tidigare är bara att beklaga. De tillställdes utskottets ledamöter efteråt.
Men det var officiella dokument som var och en hade kunnat ta del av. Det viktiga är att kunna genomföra en granskning av Sveriges utrikesminister mot bakgrund av de bestämmelser som finns i våra grundlagar om att det icke på något sätt och vis ska finnas någonting som kan rubba förtroendet för Sveriges utrikesminister i hans arbete med att företräda Sverige internationellt. Det är det som det handlar om.
I det arbetet måste jag säga att vi förbehåller oss rätten att ställa de frågor vi tycker är viktiga och reella att ställa i samband med utfrågningar. Det ska inte Mauricio Rojas stå här som något slags överpolis och kommentera och besluta om.
Berit Andnor (S):
Tillåt mig ge en liten allmän kommentar till uttalandet att jag tar till brösttoner. Den nuvarande regeringen har vid ett flertal tillfällen, senast i går vid frågestunden, haft ett sätt att kommentera oss riksdagsledamöter som jag reagerar starkt mot. Jag försöker föra en debatt utifrån sakfrågor.
Det är min uppgift som ledamot i riksdagen och även i konstitutionsutskottet, där för övrigt den här frågan kommer att prövas under våren. Jag tycker att vi ska bemötas med respekt, inte med tillmälen om att vi tar till brösttoner eller att vi är helt fel ute. Nu sade inte Beatrice Ask det, utan bara detta med brösttoner. Jag vill ta tillfället i akt och säga det. Jag börjar bli ganska trött på det.
Beatrice Ask kan ta med sig det till sin regering. Vi har en regering som naturligtvis måste ta ansvar för sin beredning av ärendena. Att komma med en rad exempel om tidigare regeringars beredning är inte relevant i denna situation. Nu är det ni som har ansvar för att bereda ärenden som kommer till denna kammare. Det är ni som är ansvariga för att beredningsprocessen fungerar.
Det är ni som har ansvar för att vi har en regering som har förmågan att regera detta land. Det är ni som har ansvaret nu, Beatrice Ask. Jag förstår att det känns svårt att gå från oppositionsrollen till att vara en ansvarstagande regering, det är uppenbart, men det är ni som har ansvaret nu, och det är ni som måste kunna svara på de frågor som vi ställer i denna kammare.
Jag kan konstatera att jag icke fått något svar på mina frågor, utan de hänger i luften. Varför riktas det striktare krav på beredning av ärenden som rör till exempel bidrag till friidrotts-VM än beredning av lagstiftning i ärenden som rör exempelvis arbetslöshetsförsäkring och fastighetsskatt, beslut som påverkar svenska folket i mycket stor utsträckning. Varför?