KBLab/rixvox huggingface dataset:
Carl Bildt (M):
Hans Linde har frågat mig vilka initiativ jag avser att vidta för att Sverige, som medlem i EU och i FN, ska stödja det folkliga upproret i Bahrain och dess legitima krav på reformer och demokratisering samt införa sanktioner mot den bahrainska regimen. Hans Linde har också frågat mig vilka initiativ jag är beredd att ta för att få den fängslade svenske medborgaren Mohammed Habib al-Muqdad frisläppt. Regeringen ser med oro på utvecklingen i Bahrain och situationen för de mänskliga rättigheterna i landet.
De demonstrationer som inleddes i Bahrain den 14 februari 2011 bemöttes med ett våld som var oacceptabelt. Demonstrationer, protester och våldsamma sammanstötningar har sedan dess fortsatt. EU har reagerat på händelseutvecklingen under det senaste året genom bland annat rådsslutsatser och flera uttalanden av EU:s höga representant Catherine Ashton samt genom diplomatiska uppvaktningar. EU manar parterna till dialog, som ett steg på vägen mot försoning och reformer.
EU stöder i detta avseende en implementering av rekommendationerna i rapporten av den internationella undersökningskommission, Bahrain Independent Commission of Inquiry , som tillsattes av landets egna myndigheter. EU kommer att fortsätta att uppmana regeringen att implementera dessa rekommendationer, respektera de mänskliga rättigheterna och vidta reformer till förmån för demokrati i Bahrain. Vi uppmanar också oppositionspartier i landet att fullt ut engagera sig i en sådan process.
Angående den frihetsberövade svenske medborgaren, Mohammed Habib al-Muqdad, har vår ambassad i Abu Dhabi vid flera tillfällen beviljats möjlighet att besöka honom. Jag har också vid flera tillfällen tagit upp hans fall med Bahrains utrikesminister. Vi följer rättsprocesserna noga och har närvarat vid flera rättegångstillfällen. Vi har omfattande kontakter med myndigheter, det juridiska biträdet, al-Muqdads familj och andra.
Utöver detta vill jag inte föregripa prövningen i den nya rättegång i civil domstol som nyligen har inletts.
Carl Bildt (M):
Jag ser ingen anledning att frysa diskussionen om ett handelsavtal. Jag tror att handelsrelationerna ligger i det långsiktiga intresset för att utveckla dessa länder på olika sätt, också i riktning mot den ökade öppenhet vi vill se. Utvecklingen i Bahrain är speciellt tragisk. Det var ett av de samhällen som var på väg mot ett element av öppenhet innan utvecklingen den 14 februari och därefter tog väsentliga steg tillbaka.
Det som är speciellt oroande med utvecklingen i Bahrain är anklagelser framförda från bägge sidor om att detta är en motsättning med huvudsakligen sekteristiska inslag. Det fanns misstankar, ogrundade enligt vår mening, om att det var Iran som låg bakom det hela, vilket i sin tur ledde till aktionen från Saudiarabiens sida. Vi har hela tiden betonat att detta är en fråga om i grunden mänskliga rättigheter och reformer.
Det var positivt att regimen själv tillsatte den oberoende undersökningskommissionen, men vi hade gärna sett, milt uttryckt, att man mer tydligt, klart och fullständigt hade genomfört de olika rekommendationerna från denna. Det hade fört Bahrain en bra bit på vägen mot den utveckling vi vill se. Det finns andra bekymmersamma inslag i denna bild.
Det finns en risk att Bahrain dras in i motsättningar i regionen som kan få mycket allvarlig karaktär. Vi har reagerat på utvecklingen i Bahrain på en lång rad olika sätt. Jag ser i mina papper att vi från EU:s sida har gjort tolv uttalanden under 2011 och fem under 2012. Hans Linde brukar tycka om att man gör uttalanden om mycket och använder starka ord, och många uttalanden har gjorts och starka ord har använts.
Också på min blogg har jag återkommit till situationen i Bahrain vid upprepade tillfällen sedan utvecklingen tog den negativa vändningen. Från EU:s sida fortsätter vi att stöta på. En av de ledande tjänstemännen vid Europeiska utrikestjänsten har varit i Bahrain de senaste veckorna för att förhandla och se om vi kan föra detta framåt.
Vi har vårt svenska fall som jag har tagit upp med Bahrains utrikesminister vid åtskilliga tillfällen. Den fängslade är dubbel medborgare, men Bahrain betraktar honom som enbart bahrainsk medborgare. Man har dock beviljat oss konsulärt tillträde på ett sätt som har varit tillfredsställande. Vi har handelsförbindelser, dock inte särskilt omfattande. Vi exporterar ingen försvarsmateriel för strid till Bahrain.
De leveranser som åberopades under 2011 rörde sådan som inte är försvarsmateriel för strid. Det var ledningssystem för marinen vars relevans i just dessa sammanhang är mer begränsad. USA har en mer intensiv dialog med Bahrain.
Det har sin grund inte minst i att högkvarteret för den amerikanska femte flottan ligger i Bahrains huvudstad och är ett rätt betydande inslag i den lokala ekonomin.
Situationen i Bahrain är viktig för att förhindra sekteristiska motsättningar - det finns en risk att det urartar ännu mer till det, och det finns redan sådana inslag - och för att bereda väg för den reformprocess som vi vill se, inte bara i Bahrain utan också i andra länder i regionen.
Carl Bildt (M):
Låt mig i denna mer historiska, filosofiska kurs nämna att vi under tidigare år har verkat för ett handelsavtal också med Syrien av den enkla anledningen att vi trodde att det skulle vara en möjlighet att successivt bygga upp en medelklass mer intresserad av en rimlig utveckling i Syrien. Nu kom utvecklingen att gå en annan väg. Handelsavtalet och associeringsavtalet kom aldrig till stånd på grund av att den syriska regeringen var rädd för effekterna av det avtalet med EU på sin egen inre stabilitet.
Det kan vara ett memento inför den mer historiskt inriktade diskussionen. Det är viktigt att vi fortsätter tala med Bahrain för att se till att de genomför rekommendationerna från den oberoende kommissionen. Jag tycker att dess analys var bra och att rekommendationerna var imponerande. Ledningen säger att man har genomfört 90 procent, och oppositionen säger 10 procent. Det är viktigt att man genomför 100 procent.
Det är också viktigt att man får en förtroendefull dialog mellan regimen och de ledande oppositionsföreträdarna. Den dialogen har avbrutits av de ledande oppositionsföreträdarna. Vi vet också att det finns betydande motsättningar mellan olika delar av den styrande familjen, och vi får göra vad vi kan för att försöka påverka det.
Ett uppmanande att genomföra reformerna som tagits fram av den oberoende kommissionen och en dialog för att uppnå en överenskommelse är alldeles avgörande i dessa sammanhang. Om den svenske medborgaren al-Muqdad vill jag bara säga att han som bekant dömdes i militärdomstol i ett tidigare skede - någon gång under förra året, om jag inte missminner mig - till ett väldigt strängt straff. Jag tog omedelbart kontakt med Bahrains utrikesminister och sade att detta inte är acceptabelt.
Då hade vi inte konsulärt tillträde över huvud taget. Det väckte viss internationell uppmärksamhet att jag etablerade kontakt med honom via Twitter, men så är det ibland i den moderna världen. Därmed fick jag en snabbkontakt med honom. Han lovade en rättegång i civil domstol vilken vi skulle ha möjlighet att kontrollera och vara närvarande vid. Så har nu skett. Denna rättegång har inletts. Det innebär inte på något sätt att vi är övertygade om att detta blir en rättegång enligt svensk standard - vad nu det är för någonting.
Vi ska självfallet följa detta, men det omedelbara kravet på konsulärt tillträde och på en ny rättegång i civil domstol har i alla fall hörsammats även om det inte på något sätt innebär att vi är nöjda med utvecklingen. Vi har fortsatt att följa utvecklingen genom olika uttalanden. Vi har inte sett någon anledning att gå till några sanktioner. Vi har i stället inriktat oss på att försöka uppmuntra och påskynda genomförandet av rekommendationerna från den oberoende kommissionen.
Det var också innehållet i de samtal som företrädare för EU:s utrikestjänst har genomfört i Manama under de senaste dagarna. Vi tycker att det är rätt inriktning av politiken.
Carl Bildt (M):
Att Hans Linde inte har något bra svar på frågorna kommer kanske inte som denna debatts största överraskning. Men det kanske inte heller är det som vi ska göra till föremål för diskussionen. Vi bedriver en politik där vi försöker medverka till en positiv förändring i dessa länder. Det långsiktiga ligger mycket i handelsutbytet, i ökade kontakter och i att uppmuntra reformsträvande inom detta också när det gäller ekonomiska reformer. Det är riktigt att här finns en skillnad gentemot Vänsterpartiet, som är emot denna typ av politik generellt sett. Det har de alltid varit av olika skäl.
En grundläggande skepsis gentemot den fria ekonomin och den fria handeln genomsyrar Vänsterpartiets politik. Det är ingen nyhet i den delen. Sedan är det olika situationer i dessa länder. Jag tror att man bara kan vara framgångsrik när det gäller att hjälpa enskilda människor och när det gäller att främja processerna i olika länder om man ser de skillnader som finns. Libyen är inte Syrien är inte Egypten är inte Bahrain är inte Jemen.
Den som tror att man kan dra allting över en kam och som tror att det finns någon standardlösning kommer att misslyckas i politiken i denna del av världen. Detta är en mångfasetterad del av världen. Det som vi har att ta hänsyn till och som kanske gör situationen i Bahrain lite mer komplicerad - det är i och för sig ett mycket litet land och i den delen enklare - är det potentiellt sekteristiska element och den potentiella inblandning av andra makter som kan komma i och med detta.
Det skulle kunna få vida regionala implikationer av den art som vi börjar se exempel på både i Irak och i Syrien för ögonblicket.
Därför är inriktningen mycket tydlig när man har tagit fram de egna rekommendationerna från kommissionen på att få dem att genomföra detta och dialogen både med - om uttrycket tillåts - de moderata delarna av den i och för sig shiitiskt dominerade oppositionen och de mer moderata delarna av den kungafamilj som har den icke hundraprocentiga men dominerande makten. Det är vägen att försöka nå fram i detta land.
Om Bahrain skulle detonera längs sekteristiska linjer kommer detta att få negativa konsekvenser för regionen i dess helhet.
Carl Bildt (M):
Hans Linde har frågat mig om jag avser att verka för att Guantánamobasen stängs och att fångarna friges eller åtalas i en civil domstol som uppfyller kraven på en rättvis rättegång. Han har också frågat mig vilka initiativ jag avser att vidta för att uppmärksamma situationen för före detta fångar som har utplacerats i olika delar av världen. Ett av president Obamas första beslut som amerikansk president var mycket riktigt beslutet att stänga fånglägret på Guantánamo inom ett år.
Ettårsgränsen har passerat, men lägret förblir öppet även om antalet fångar har minskat väsentligt sedan president Obama tillträdde. Vi välkomnar Obamas fortsatta arbete med att stänga lägret. Jag delar Hans Lindes syn på att lägret bör stängas snarast möjligt. Vi har varit mycket tydliga från den svenska regeringens sida i denna fråga, och vi har under en lång tid framfört detta till de amerikanska myndigheterna.
Vi har också varit tydliga med att de frihetsberövade på Guantánamo ska behandlas i enlighet med Genèvekonventionerna och internationella MR-normer. Det är inte folkrättsstridigt att upprätta särskilda militärdomstolar, men också i en militärdomstol måste processerna leva upp till rättsstatens krav på rättvis rättegång inbegripet opartisk prövning och med den tilltalades rätt till ett fullgott försvar.
Den dialog som EU och USA inrättade 2006 för att diskutera folkrätten och kampen mot terrorismen fortsätter. Frågan om Guantánamo och fångarnas rättigheter tas regelbundet upp, och Sverige är en aktiv part i dessa samtal. Även genom EU verkar vi för en avveckling av lägret, inte minst genom EU:s sändebud för antiterrorismfrågor. EU har till den amerikanska administrationen uttryckt oro för den lag Hans Linde refererar till - The National Defence Authorization Act.
Som svar på frågor från Europaparlamentet har både kommissionär Cecilia Malmström och rådet gett uttryck för denna oro. När det gäller situationen för före detta fångar som har utplacerats i olika delar av världen har USA ansvaret att försäkra sig om att dessa personer inte sänds till länder där risk för övergrepp föreligger.
Carl Bildt (M):
Jag tycker att Hans Linde rätt väl beskriver de problem som föreligger i det här fallet. Jag tror att vi är överens om att de som begått brott ska ställas inför rätta. Här finns personer som av allt att döma begått brott. Det innebär inte nödvändigtvis att alla har gjort det; förmodligen finns ett antal som absolut inte har gjort det. Samtidigt vet vi att det finns ett antal som bär ett djupt ansvar för mycket allvarliga former av internationell terrorism. Det hela måste dock ske på ett rättssäkert sätt, och det kravet ställer vi.
Hans Linde frågade mig när jag sade det senast. Det var för ungefär tre minuter sedan som jag sade det senast. Förutom det hänvisar jag till den löpande dialog som vi har mellan EU och USA i dessa frågor. Det är huvudsakligen inom ramen för den som diskussionen förs, och i den är Sverige självfallet aktivt. Hans Linde antydde att det här är ett problem som egentligen kan lösas på annat sätt, nämligen att man på ett eller annat sätt ger fångarna frihet.
Problemet, som Hans Linde så väl beskriver, uppstår när de ska sändas till sina hemländer. Det är mycket svårt eftersom de i hemländerna förmodligen kommer att behandlas på ett ännu sämre sätt, på ett i varje tänkbart hänseende alldeles oacceptabelt sätt. Den optionen finns således inte. Från svensk sida har vi sagt att vi har en flyktingpolitik i Sverige. Vi tar emot kvotflyktingar efter hänvändelse från UNHCR, inte därutöver.
Det finns individer i Sverige som varit i Guantánamo, men att se det som en lösning på de problem som finns tror jag inte att vi ska göra. Lösningen måste vara att USA har ansvaret för att ställa fångarna inför rätta och göra det på ett anständigt och rättssäkert sätt. Det kan ske i en militärdomstol - det är inte folkrättsstridigt - men det måste ske på ett sätt som är acceptabelt.
Jag delar helt Hans Lindes uppfattning att det tagit alldeles för lång tid. Vi vet alla att det är en kontroversiell fråga också i den amerikanska inrikespolitiken, och den diskuteras intensivt. Beträffande antalet kan jag nämna att totalt har 760 utländska fångar suttit fängslade på basen under den långa tiden.
Under Obamas tid som president har antalet gått ned från 242 till ca 170, det vill säga 169, vilket i praktiken är samma sak. Vi fortsätter att följa frågan. Det är en fråga där president Obama måste leva upp till de löften som han ställt ut.
Carl Bildt (M):
Hans Linde beskriver, återigen, väl de problem som man står inför i det här sammanhanget. Uigurerna, för att ta dem som exempel, är en relativt stor grupp - jag har glömt antalet - bland dem som arresterades och fördes till Guantánamo. Det finns anledning att tro att det finns rimliga skäl att sätta dem på fri fot. Att sända dem tillbaka till det land som de egentligen kommer från, det vill säga Kina, är inte acceptabelt.
De accepteras förmodligen inte av Kina, och i den mån de skulle accepteras av Kina har vi anledning att ha starka reservationer mot det. Det finns ingen anledning att tro att deras rättigheter skulle respekteras där. Då har, som Hans Linde beskriver, den amerikanska administrationen gjort stora ansträngningar för att få dessa människor accepterade i andra länder. Det är inte så lätt i det här fallet. Han nämner en lång rad exempel på länder där det har varit möjligt. Det har också varit möjligt att från dessa länder resa vidare.
Det är också i det sammanhanget Sverige har kommit in. Sverige har som bekant en flyktingkvot där vi tar emot skyddsvärda individer i speciella fall. Det gör vi efter framställning från FN:s flyktingkommissariat UNHCR. Några sådana framställningar har inte kommit i dessa fall av skäl som jag inte kan bedöma, men så har det i varje fall varit. Skulle en sådan framställan ha kommit skulle självfallet inom ramen för de svenska lagarna och bestämmelserna Migrationsverket ha tagit ställning till det.
Men den frågan har inte uppkommit. Det är ett omfattande arbete som Förenta staterna har bedrivit för att försöka att successivt minska antalet i Guantánamo både genom rättegångar, med de frågetecken vi har kring det, och med försöken att få olika länder att runt om i världen att ta emot dem. Sverige tar emot flyktingar inom ramen för sin flyktingkvot. Men det sker på det sätt som jag har beskrivit.
Det finns ingen anledning att göra något undantag i just det här fallet, och det uppfattar jag inte heller att Hans Linde föreslår.
Carl Bildt (M):
Det är svårt att föra en diskussion om de olika individerna. Det rör sig om väldigt många olika fall. Nu har vi hamnat vid en enstaka uigur som sitter i Palau. Jag kan gärna erkänna att min kunskap om just den individen är vida underlägsen Hans Lindes. Generellt sett är det en stor grupp av människor där USA har varit intresserat av att få ut dem och ge dem en ny fristad någonstans. Det är inte alldeles lätt.
Vi hade några fall där de återsände en större grupp till Jemen. Vi kan själv se att det inte är alldeles enkelt. Det var deras hemland, och de fick möjligheten att åka till sitt hemland. En del av dem hade måhända inte begått några brott tidigare. Det vet vi inte så mycket om. Men åtminstone i några fall var det så att de återgick eller övergick, beroende på hur man ser på saken, i en verksamhet som vare sig Hans Linde eller jag skulle bedöma som riktigt acceptabel.
Överförandet till Jemen fungerade inte riktigt bra alldeles bortsett de synpunkter vi har på de mänskliga rättigheterna i Jemen. Överförandet till andra länder regleras av den flyktinglagstiftning som vi har i till exempel Sverige. Så är det. Det är svårt att göra något undantag för just Guantánamo. Jag tror att det skulle vara mycket svårt att få förankring för det i denna kammare inklusive med all sannolikhet hos Hans Lindes eget parti. Det är i allt väsentligt USA:s ansvar att se till att de placeras.
Det finns individer som ibland har kommit i kläm och som ibland har varit inblandade i en verksamhet som de kanske inte skulle ha varit inblandade i, försiktigt uttryckt. Det handlar också i ett antal fall utan tvekan om några av världens mest hårdföra terrorister, inklusive den person som nu är föremål för en komplicerad rättegång. Avslutningsvis vill jag säga att problematiken är betydande.
Det som har illustrerats i diskussionen mellan Hans Linde och mig förklarar en del av de svårigheter som Obamaadministrationen har med att hantera just den här frågan.
Carl Bildt (M):
Också jag ber att få tacka för debatten och för synpunkterna. Jag har bara några avslutande reflexioner. Israel är en stat som alla andra i någon utsträckning. Men det är en stat med en speciell historia och med en speciell karaktär; det är vi alla medvetna om. Jag tror inte att man kan nå framsteg med Israel genom att driva in landet i ett hörn. Jag tror att vi måste ha en dialog med Israel. Det gäller alla delar av det israeliska samhället.
Vi har mycket kontakter med olika MR-organisationer och frivilligorganisationer som arbetar i den riktning vi vill. Det är så man påverkar en demokrati. Israel är en demokrati. De har en annorlunda historia som de lever med mycket starkt och som vi också måste ta i beaktande när vi utformar politiken. Sedan kan det ta tid. Jag kan också känna frustration. Hillevi Larsson vill ha en symbolisk handling.
Ja, om det räckte med en och annan symbolisk handling hade vi väl åstadkommit fred för länge sedan. Jag tror att det krävs en hårdnackad fredsförhandling. Vi måste se till att en sådan kommer till stånd. Något kan vi i all fall göra. Jag skulle ha nämnt det tidigare, men jag nämner det nu i alla fall: Vi sluter i dag ett värdlandsavtal med Palestina när det gäller deras diplomatiska närvaro här. Vi ger dem immunitet och vi ger dem privilegier. En av mina företrädare antydde 1995 att man skulle göra detta.
Det var 17 år sedan. Nu gör vi det, och det är första gången vi gör detta med någon som inte är en stat. Vi ger dem samma diplomatiska immunitet, regler och privilegier i Stockholm som statsföreträdare har. Palestina är fortfarande inte en stat, men vi tar ett viktigt steg upp. Det kan ses som symboliskt, men det är också substantiellt viktigt för de palestinska företrädarna att aktivt kunna verka i vårt land.
Carl Bildt (M):
Shadiye Heydari har frågat mig vad som har hänt sedan hon i december 2010 ställde frågan hur man kan förbättra så att viseringssökande kan söka från fler länder än i dag.
I interpellationen ställer hon också frågan om honorärkonsulaten kan ta emot viseringsansökningar för vidarebefordran till närmaste svenska ambassad eller karriärkonsulat. Först vill jag betona att vi anser det vara av stor vikt att underlätta för de personer som av olika anledningar vill besöka Sverige.
Som jag nämnde i mitt tidigare svar har EU:s medlemsstater genom den EU-förordning som reglerar viseringsverksamheten - Viseringskodexen - möjlighet att via så kallade representationsavtal bistå varandra på de orter där vi inte själva är närvarande. Sedan december 2010 har vi utökat antalet överenskommelser om representation från ett 80-tal till i dagsläget 95 stycken. Ytterligare orter tillkommer under sommar och tidig höst.
Därutöver beslutade regeringen 2011 att bemyndiga Regeringskansliet att besluta om samarbete med externa tjänsteleverantörer i viseringsärenden. Dessa samarbeten kommer att utöka servicen påtagligt genom att tjänsteföretagen kan ha många fler mottagningskontor, även utanför huvudstäderna. Det gäller främst i stora länder som till exempel Ryssland, Kina och Indien där sökande kommer att slippa resa långa sträckor för att ta sig till en ambassad.
De kan i stället vända sig till ett mer närliggande mottagningskontor. Vad beträffar möjligheterna för honorärkonsulaten att ta emot och förmedla viseringsansökningar är den, som jag tidigare har sagt, begränsad då honorärkonsulaten inte betraktas som myndigheter och därför inte kan ges samma uppgifter som de så kallade karriärkonsulaten med utsänd personal.
Sedan oktober förra året har det EU-gemensamma informationssystemet Visa Information System börjat införas på utlandsmyndigheterna. Som del av detta krävs personlig inställelse och biometriska uppgifter, det vill säga att varje viseringssökande måste lämna fingeravtryck i samband med ansökan. För närvarande omfattas regionerna Nordafrika och delar av Mellanöstern. Under det kommande dryga året införs systemet även i övriga regioner världen över.
Systemet kräver ett it-stöd som uppfyller vissa säkerhetskrav. Detta finns enbart på våra ambassader och lönade generalkonsulat. Det är därför för närvarande inte aktuellt att låta viseringsansökningar tas emot av honorärkonsulaten, som inte har denna tekniska utrustning.
Carl Bildt (M):
Låt mig först säga att jag dess värre delar synen i beskrivningen. Och tack - det är trevligt att vara tillbaka i Sverige! Jag delar alltså synen att detta är besvärligt. Delvis har det också blivit mer besvärligt när vi inför ett mer pålitligt system. Vi arbetar löpande med detta. Det vi har kunnat göra och som jag nämnde här handlar om tjänsteföretag och samarbete med andra länder. Sverige kan som bekant inte vara närvarande överallt i världen.
Men vi måste hitta ännu fler former för att göra detta möjligt. Jag kan inte göra så mycket mer konkret för ögonblicket än att bara säga att vi är mycket medvetna om detta. Vi delar i allt väsentligt synen i beskrivningen, och vi fortsätter löpande att söka vägar. Jag ska inte utlova att vi sätter upp nya svenska ambassader, för det kommer vi inte att göra. Men det handlar om nya vägar och om samarbete med andra länder och tjänsteföretag.
Jag noterar att andra länder har gått ännu längre än vi när det gäller att utnyttja olika tjänsteföretag. Det är möjligt att det är den väg som vi kommer att gå alltmer i framtiden för att lösa en del av de här problemen.