KBLab/rixvox huggingface dataset:
Daniel Bäckström (C):
När jag tar del av svaret från ministern kan jag dra åtminstone en slutsats, och det är att det tydligaste beskedet om frågeställningen är att det är svårt att besvara frågan om licensjaktens framtid inför 2016. Ministern svarar att det återstår att se.
Går det att göra frågan tydligare är det ju önskvärt, men i stället väljer ministern att skapa väldigt mycket osäkerhet hos dem som berörs. Man pratar om 20 miljoner för att öka anslagen, vilket var uppe i budgetförslaget. Jag kan berätta att det just nu är många som håller på att sätta upp fårstängsel och rovdjursstängsel.
De får 50 kronor per meter i bistånd för att kunna sätta upp stängslen, och det handlar om åtskilliga kilometer för att kunna skydda fåren inför den här säsongen. Områden som tidigare inte har haft vargrevir får det nu, och där behöver stängslen sättas upp. Pengarna finns sedan den tidigare regeringen, men det är klart att det kan behövas ytterligare med tanke på den ökningstakt vargen faktiskt har just nu.
Isak From tar upp den tidigare regeringens landsbygdspolitik och raljerar en del kring den. Det kanske är dags att ni presenterar vad ni ska konkret ska göra för att utveckla landsbygden, Isak From. Jag har fortfarande inte hört några konkreta förslag från er sida om vad ni faktiskt gör för att lyfta upp landsbygdens förutsättningar. Jag är väl medveten om att det inte längre är ett landsbygdsdepartement, och jag tackar för korrigeringen.
I sammanhanget kan man dock koppla ihop det med vilken betydelse vargens effekter har för näringsutvecklingen på landsbygden i Värmland, Dalarna och Örebro. Jag välkomnar landsbygdsministern till de här bygderna nästa gång en farmare utsätts för ett rovdjursangrepp och får ta vara på sina får. Näringskopplingen är oerhört viktig.
Tyvärr begraver man nu oenigheten mellan Miljöpartiet och Socialdemokraterna i flera utredningar. Det är så man hanterar frågan, och det kommer inte att öka tydligheten. Det skapar bara fler motsättningar och ökar osäkerheten bland de människor som faktiskt berörs.
I en interpellationsdebatt den 6 november i höstas betonade landsbygdsministern att regeringens hållning bygger på det beslut om målen för rovdjurspolitiken som togs i kammaren 2013, då man sa att det som ett referensvärde när det gäller varg skulle finnas 170-270 individer.
Jag minns att landsbygdsministern sa: "Jag har fullt förtroende för Naturvårdsverkets bedömningar, och jag tänker inte ifrågasätta att Naturvårdsverket har gjort en felaktig bedömning av detta. Jag har också fullt förtroende för de länsstyrelser som har delegerats att hantera detta."
Nu, några månader senare, aviserar regeringen ett uppdrag till Naturvårdsverket att i samråd med Jordbruksverket utreda en gynnsam bevarandestatus för varg. Vad är det vi inte redan vet? Vad är det ni hoppas få reda på? Än en gång kan jag bara konstatera att Socialdemokraterna har lagt sig för Miljöpartiet i den här frågan.
Jag tycker att det är oerhört olyckligt, för vi lever med problembilden dagligen i de län som har ett högt rovdjurstryck. Jag hoppas verkligen att regeringen nu gör allt som krävs för att få en balanserad situation.
Daniel Bäckström (C):
Jag tackar för möjligheten att ha den här debatten och det här samtalet. Återigen: Det här är en oerhört viktig fråga, och jag tror att den kommer att bli ännu större ju längre ökningstakten fortsätter i många bygder som har en stor vargstam i dag. Vi kommer att behöva fler perspektiv. Det är kanske dags att börja ta sig an detaljerna.
Även om man ibland hänvisar till att beslut delegerats till olika instanser har vi ett helhetsansvar. Vi har också ett ansvar att följa upp hur det ser ut på lokalplanet ute i bygderna i Sverige. Jag vet utifrån erfarenheterna från mitt hemlän Värmland att det här är en fråga som det senaste året har ökat i omfattning både i debattforum och bland människors samtalsfrågor.
Man berörs på olika sätt. Vardagen är inte densamma längre. Förutsättningarna att bedriva jordbruk och djurhållning på landsbygden i stora delar av Värmland är absolut inte desamma som före vargens utbredning. I takt med att vargen breder ut sig ännu mer och det förtätas påverkas förutsättningarna för djurhållning och näringsverksamhet oerhört mycket också framöver.
Vi har inte talat så mycket om jakt i dag, och vi har inte talat om älgstammens fortsatta utveckling. Men jag vet att älgstammen har minskat dramatiskt i områden i Värmland där vi haft varg under lång tid. Man diskuterar nu i många områden om man över huvud taget kan bedriva jakt i höst. Detta är stora värden för landsbygden, och det är värden som vi måste våga lyfta fram här i kammaren.
Jag vill tacka landsbygdsministern och övriga som deltagit för inläggen och dialogen. Jag hoppas att vi kan följa upp detta med mycket konkreta strategier från regeringen som inbegriper att det blir en förvaltningsjakt nästa vinter.
Daniel Bäckström (C):
Jag vill tacka landsbygdsministern för svaret.
Jag är från sydvästra Värmland och skrev interpellationen från Gillberga socken i jaktmarkerna, inte långt från Borgvik i Grums kommun, där det i fredags dödades en tax av varg, en i raden av hundar i Värmland under det här året som under jakt eller övning till jakt har blivit rovdjursangripna och ofta dödade.
Jag skrev interpellationen till miljöministern, med tanke på att hon i allra högsta grad, som ansvarig för delar av området rovdjurspolitik, bör delta i debatterna. Men jag uppskattar att landsbygdsministern, som har ansvar för jaktfrågorna, tar debatten. Det är en oerhört viktig fråga.
Vi lever i vår bygd med dagliga situationer - i Värmland, Dalarna och andra län som har en hög andel av den svenska vargstammen. Man räknar i dag med ungefär 20 föryngringar av varg i Värmland, och varje föryngring motsvarar 10 vargar, vilket gör en ungefärlig siffra på 200 vargar. De flesta av dem rör sig inom länets gränser. En del ingår i revir som vi delar med grannarna.
Det stärker grannsamverkan i gränskommittéerna med Østfold och Hedmark. En del ingår i revir mot Dalarna och en del i revir mot Örebro. Men alla har det gemensamt att de påverkar förutsättningarna för jaktens bedrivande, för hundverksamhetens bedrivande och inte minst för landsbygdens fortsatta utveckling och för jordbruket. Det berör många olika målsättningar.
Det handlar om regional utveckling, och det handlar om miljömålen och möjligheterna att i framtiden i våra bygder kunna bedriva en aktiv och utvecklande fåravel. Vi har hört olika uttalanden från regeringsrepresentanter under hösten. Miljöministern och vice statsministern Åsa Romson menade i partiledardebatten att forskarna som rapporterar om vargen tvingas skrivas vinklade rapporter.
Jag tyckte att det uttalandet var mycket anmärkningsvärt och undrar om landsbygdsministern instämmer i miljöministerns och vice statsministerns uttalande om hur forskarna tvingas skriva vinklade rapporter. Många i våra bygder ställer sig frågan: Vad är regeringens rovdjurspolitik? Hur ser man på kommande vinter?
Hur kommer man att agera för att se till att beslut fattade här i kammaren kommer att verkställas? Efter sådana uttalanden kring synen på licensjakt och synen på underlag till beslut som har fattats här i riksdagen är det många, både boende och intressenter i Värmland och på andra ställen, som ställer sig frågande kring regeringens inriktning och inställning.
Vad är egentligen er hållning i regeringen kring den här frågan? Mer detaljerat: Hur kommer ni att driva rovdjurspolitiken, och vilka beslut eller förändringar planerar ni för att få en praktisk, funktionell, tillämpbar förvaltning? Det handlar inte bara om varg utan också om andra rovdjur.
Jag är en av de åtskilliga som har berörts under den här hösten, när ett lamm togs av lodjur hemma i hagen under oktober månad. Vi har haft 16 olika angrepp i Värmland, och 120 får har blivit tagna det här året.
Daniel Bäckström (C):
Jag skulle vilja fortsätta reflektera över och samtala kring de regionala förutsättningarna. Det är positivt att landsbygdsministern nämner olika referenstal beträffande den nationella nivån. Min reflexion är att en stor del av den nationella målsättningen redan uppnås lokalt i Värmlands 16 kommuner där vi har 200 vargar.
Anser landsbygdsministern att det är skäligt att ett län av Värmlands storlek ska ha en så stor andel av den svenska vargstammen? Utifrån tidigare interpellationsdebatter denna eftermiddag nämner landsbygdsministern livsmedelsstrategin och vikten av att öka produktionen av svensk mat.
Om man kopplar detta till vargfrågan undrar jag hur man ser på förutsättningarna för fåravel i Värmland, Örebro och Dalarna. Vilka åtgärder tänker regeringen vidta för att stärka förutsättningarna för att kunna utveckla produktionen av lamm och andra djurarter i dessa bygder när vi samtidigt ser att antalet vargar ökar och att antalet angrepp på fårbesättningar ökar?
Trots rovdjursstängsel hoppar vargen in och tar lamm. Vilka insatser avser regeringen att göra som verkligen stärker förutsättningarna för att kunna öka produktionen av lamm? Detta efterfrågas alltmer i Sverige. Allt fler kommuner och landsting uppmanas att handla upp närproducerat om det går, men framför allt fler produkter som kan produceras inom rimliga avstånd. Inte minst tycker folk att det är väldigt viktigt att ha öppna landskap.
Det är också någonting som vi diskuterar i politiska sammanhang. När många fårägare nu på grund av vargen planerar att avveckla sin verksamhet efter alla attacker kommer det långsiktigt att få oerhört stora konsekvenser för landskapsbilden i Värmland.
Det är en större fråga, och det krävs en strategi kopplad till livsmedelsstrategin men också en konkret förvaltning som gör att vi kan minska antalet vargar och andra rovdjur. Jag ska ta ett exempel. Enligt länsstyrelsens statistik har det i Värmland skett totalt 37 rovdjursangrepp fram till den 21 oktober i år. De flesta angrepp har gjorts av varg på får.
Men också jakthundar har angripits. I dagsläget är det drygt tio hundar som har angripits bara i Värmland i år. Björn och lokatt, som jag nämnde tidigare, har också angripit djur. Vi märker att förekomsten ökar konstant.
När folk lever under dessa förutsättningar ökar misstron och delaktigheten blir ifrågasatt när det handlar om legitimitet och förtroende för fattade beslut.
Min fråga till regeringen och landsbygdsministern är: Kommer ni att slå vakt om det regionala inflytandet över skyddsjakten, och planerar ni några förändringar i förhållande till lagstiftning eller författningar när det handlar om rovdjurspolitiken? Hur anser ministern att vi ska ha det med föryngringen när det gäller antal djur?
Ministern skriver i svaret om vikten av samarbete och samordning. Länsstyrelsen har lämnat förslag på antal djur i fråga om föryngring. Detta är inte Naturvårdsverkets förslag.
Daniel Bäckström (C):
I riksdagsbeslutet anges ändå gynnsam bevarandestatus, och antal när det gäller föryngring diskuteras utifrån det beslut som har tagits. Jag vill uppmärksamma den process som nu pågår. Det ska komma ett förvaltningsskede och en tillämpningsfas efter det riksdagsbeslut som fattades för snart ett år sedan.
Eftersom ministern i sitt svar nämner samordning och samverkan vill jag säga att det är angeläget att uppmärksamma det lokala och regionala arbete som görs ute i länen. Där finns olika intressegrupper representerade vid landshövdingarnas bord och diskuterar vilken skälig nivå det ska vara på antalet föryngringar av varg i Dalarna, Örebro, Värmland med flera län i Mellansverige.
Sedan möter de Naturvårdsverkets synsätt, som inte är detsamma som det på länsstyrelsenivå, och det föder ett antal frågeställningar. Jag hoppas att regeringen arbetar i samråd med regionerna. Det är oerhört viktigt för att kunna fatta bra inriktningsbeslut som också får praktisk tillämpning. Vi har i debatten hört ordet älgstam nämnas.
På Värmlandsnytt i går sändes ett reportage från Torsby kommun där en tidigare kollega till oss, en socialdemokratisk representant för kommunen, berättade om problematiken med arrendepriserna, hur de nu sjunker i Torsby. På kommunens egen mark sänker man arrendepriserna för att kunna arrendera ut mark för jakt.
Det sker på grund av att älgstammen är så utsatt och prövad av vargen att den inte längre är jaktbar. Därmed tappar man stora grupper jägare, sådana som tidigare jagat i bygderna, vilket i sin tur stärkt turistnäringen och dess möjligheter.
Daniel Bäckström (C):
Jag vill tacka ministern för svaret och instämma i att detta är en oerhört viktig fråga som berör stora delar av det svenska företagandet på landsbygden. Det gäller förutsättningar och villkor. Detta är väldigt komplicerat. Jag, som lekman inom området, kan känna att det inte är helt lätt att sätta sig in i vad som gäller när det handlar om stöd och arealersättningar.
I ett skifte mellan olika programperioder uppkommer situationer som innebär att det behöver tolkas och tydliggöras på olika sätt. I informationshänseende har det varit extra besvärligt den här våren att få ett tydligt och bra besked om vad som gäller för den som ska göra ansökningar och den som ska lämna in dem.
Att driva ett lantbruk i dag kräver att man kan disponera tiden så effektivt som möjligt och att man har så bra planeringsförutsättningar som möjligt. Det handlar om flera säsonger som ska planeras. Man sår och skördar med en tydlig planering. De oklarheter som har varit och fortfarande är innebär att det är såväl oro som många frågor i luften kring hur det här ska tillämpas.
Jag tycker inte att det är okej att tillämpningen och den information som går ut till de berörda ändras under de sista veckorna av ansökningsperioden. Det har inneburit att de som redan gjort sin ansökan fått göra extravarv och anpassa sig. Som exempel finns det lantbrukare som har fått så om under vårbruket för att anpassa sig till de nya direktiven.
Det är inte bra ur vare sig företagarsynpunkt eller miljösynpunkt. Vi måste jobba stenhårt för att det ska bli så tydligt och förutsägbart som möjligt för att kunna ge rätt förutsättningar för lantbruksnäringen att bedriva verksamhet. Det är också en tuffare arbetssituation för dem som arbetar som rådgivare inom området.
Det blir näst intill svårt att göra rätt. Nu går vi då in i en säsong där det också ska kontrolleras. Då är det oerhört viktigt att veta: Hur kommer bedömningen att ske? Vem ska ta ansvaret för att den information som har gått ut påverkar lantbrukarnas förutsättningar?
Det kan inte vara rimligt att det är lantbrukaren som ska ta ansvaret när det är en statlig myndighet som förmedlar information som ändras under vägen, utefter EU-direktiv och annat. Statsrådet svarar delvis på frågorna.
Jag är väl medveten om att det kan vara många olika perspektiv i det här, men det skulle vara intressant att få veta mer: Vad har man fokuserat extra på i dialogen med Jordbruksverket och EU från departementets sida?
Vilka typer av framsteg har man gjort i de samtalen? Ministern svarar att det är viktigt att vi prioriterar stabilitet i regelverket. På vilket sätt kommer den stabiliteten att bli praktiserad?
Det skulle vara väldigt bra att få utförligare beskrivet vilka typer av åtgärder som planeras från ministerns sida i dialogen med Jordbruksverket.
Daniel Bäckström (C):
Det är alltid lätt att se bakåt, och det gör vi ofta i interpellationsdebatterna här. Men för mig handlar det om hur innevarande säsong ser ut och vad som faktiskt händer i dialogen mellan statens representanter och den enskilde lantbrukaren. Det är här och nu vi måste ta ansvar.
Som ministern säger måste vi rikta fokus framåt på hur vi kan göra detta så bra som möjligt för att ge stabilitet och tydlighet i förutsättningarna. Men det kan inte vara så att de löpande ändringarna under ansökningsperioden inte har varit kända av ministern.
Jag kan ge olika exempel på hur man de sista dagarna innan man ska lämna in ansökan har fått nya besked om att det behöver göras korrigeringar på olika sätt. Det ställer verkligen till det för den enskilde lantbrukaren som sedan länge kanske har varit klar med ansökan och då tvingas påbörja ett nytt arbete.
Det är heller inte okej att det fortfarande inte är tydliggjort vad som gäller när själva ansökningsperioden är avslutad och man är inne i kontrollperioden. Det är oerhört otydligt.
Jag värnar verkligen om dem som lägger så mycket kraft, energi och engagemang för att stötta i olika skeenden så att det blir så bra förutsättningar som möjligt för den enskilde lantbrukaren att göra rätt - jag tänker på rådgivarna och också på enskilda tjänstemän. Då behöver det vara så tydligt som möjligt, och det är det inte nu och har heller inte varit under ansökningsperioden.
Det handlar, som vi hörde här, om olika typer av stöd. Det finns väldigt mycket detaljer här, och vi går inte så djupt in på dem i dag. Men att det är komplicerat håller jag helt och hållet med om, och det ger i sig osäkerhet.
Min fråga blir då ifall ministern, likt jag, anser att den svenska implementeringen av EU-regler måste ses över så att de framöver är tydliga och klara och gör att lantbruksföretagarna kan känna sig trygga och säkra i att man fyller i sina ansökningar rätt. Det är ju väldigt jobbigt om man tror att man gör rätt och sedan vid kontrollen upptäcker att det har blivit fel på grund av den information man har fått från den som egentligen kontrollerar.
Jag tycker att det är bra att ministern nämner EU-kommissionens initiativ för att förenkla politiken. Det är välkommet. Det ska vara enkelt att vara företagare, och regelförenklingar är av största vikt. Vi kan därför inte låta de komplicerande faktorerna lämnas därhän. Avser ministern att parallellt med kommissionens initiativ göra ett förenklingsarbete kring hur vi i Sverige implementerar EU-politiken?
Det är ju viktigt att det blir så praktiskt och konkret bra som möjligt för oss lokalt och nationellt. I avvägningen mellan nyttan och vikten av att ge klara besked till dem som har gjort ansökningar nämner ministern att det har varit en rekordlång ansökningstid, också om man jämför med andra länder som ministern gör i svaret.
Utifrån de förändrade villkoren under ansökningstiden har det blivit väldigt osäkert. På vilket sätt avser ministern att vidta åtgärder som kan motverka att regler och villkor ändras under kommande ansökningsperioder?
Daniel Bäckström (C):
Innebär det också att ministern kommer att se till att det blir en lokalt och nationellt kopplad strategi till detta i EU-arbetet? Utifrån det skifte som är och detta år som är lite speciellt undrar jag hur tillämpningen och kontrollen kommer att se ut.
Finns det möjligheter att ministern, utifrån de informationsbrister som har varit, följer upp hur länsstyrelserna tillämpar kontrollen? Förändringarna har inneburit att det är den enskilde lantbrukaren som har fått bära risken och ta ansvaret som inte är lantbrukarens, utan det är utifrån den information som staten och EU har gett som lantbrukaren agerar.
Anser ministern att det skulle kunna vara ett skäl till att det här året får bli ett mer förlåtande år när det handlar om kontrollen? När man har sått och gjort klart vårbruket ligger grödan och gror och kan inte göras om, och man har agerat utifrån de förutsättningar som man fått information om.
Det är väldigt svårt att göra om och göra rätt en månad senare, i mitten av sommaren, när kontrollenheten kommer ut. Den typen av frågeställningar är mycket angelägna att besvara så att det blir en bra tillämpning i år och kommande år och så tydliga och klara besked som möjligt inför kommande ansökningsperioder.
Det är en grundläggande och avgörande fråga, för alla vill vara med och bidra och stärka näringens förutsättningar. Den enskilde lantbrukaren ska ha möjlighet att både veta vad som gäller och kunna göra rätt så att denne kan fokusera på att utveckla sin verksamhet, vilket är det absolut viktigaste. Det är också viktigt för landet.
Daniel Bäckström (C):
Jag vill också tacka utrikesministern för svaret och interpellanten för att han har ställt frågorna. Den förändrade nulägesbilden i vårt närområde och de stadiga förändringarna inom det säkerhetspolitiska fältet påverkar våra arbeten lokalt och nationellt men också våra samarbeten med andra länder.
Centerpartiet har under de senaste åren analyserat vilka steg Sverige behöver ta för att kunna möta förändringarna, inte minst under det senaste året, utifrån vår nationella beredskap, vår nationella försvarsförmåga och också de utvecklade samarbeten som har vuxit fram. Det gäller särskilt många Natoländer och även inom ramen för EU-medlemskapet under de senaste 20 åren.
Vi har förändrat vår säkerhetspolitiska utgångspunkt. Alliansfriheten är inte längre densamma som under kalla kriget. Vårt beroende av att samarbeta, civilt och även inom militära områden, ökar. Vi har solidaritetsförklaringar om att vi inte minst i vårt samarbete inom Europeiska unionen ska hjälpa och stödja om förutsättningarna ändras.
Det är viktigt att kunna fokusera långsiktigt och att analysera och veta vilka steg som är viktiga och rätt att ta nu. Därför är det viktigt att de analyser som ska göras av den överenskommelse som vi gjorde i försvarsbeslutet kan komma fram till bra stöd för den fortsatta diskussionen.
Det är också viktigt att vi kan närma oss frågan om ett Natomedlemskap och vad det skulle kunna innebära långsiktigt, för att stärka vår försvarsförmåga men också för att bidra till stabilitet i vårt närområde. Vi ser att frågan mognar.
Allt fler i landet talar om vikten av ett Natomedlemskap och att det behöver vara nästa steg, för att tydliggöra vår säkerhetspolitiska position. Jag skulle välkomna att fler i kammaren lyfter upp frågan och att vi fokuserar på att komma till nästa steg.
Vi behöver den ömsesidiga solidaritetsförklaringen om hjälp och ett samarbete som skulle utveckla vår militära förmåga. Det gäller inte minst med tanke på ökad övningsverksamhet i Ryssland, ökad övningsverksamhet utefter våra gränser med flyg och till sjöss. Vi ser ett ökat och förändrat beteende som vi måste möta. Det gör vi bäst tillsammans med andra.
Och vi gör det bäst inom ett samarbete i Nato. Vilken analys ligger till grund för regeringens återkommande besked om att plattformen ligger fast?
Man vill inte förändra position samtidigt som man utvecklar de bilaterala samarbetena och i praktiken urholkar alliansfriheten steg för steg. Hur många fler steg ska Sverige ta? Hur starka signaler ska vi skicka?
Och vilken säkerhetspolitisk analys ligger till grund för regeringens fortsatt tvetydiga hållning i frågorna? Det är oerhört viktigt att frågan diskuteras så att vi kan gå vidare till nästa steg, också för att närma oss medlemskapet på allvar.
Daniel Bäckström (C):
Jag deltog som representant för Centerpartiet i de samtal som vi fem sex partier förde och som landade i den breda överenskommelse som inbegriper fem partier här i kammaren. Det var ett omfattande och väldigt viktigt arbete som gjordes.
Oerhört många samtal fördes om nationella fokus och hur vi ska utveckla vår långsiktiga försvarsförmåga, men det fördes också diskussioner som vi så småningom mötte med den utredningsdel som citerades tidigare i debatten.
Det innebär inte att det tydliggör olika aspekter i var Alliansen står politiskt, utan vi var överens om en formulering kring hur vi skulle bedriva en utredning. Där står det att vi ska titta på många olika internationella samarbeten. Det är oerhört viktigt att den analysen också inbegriper ett Natoperspektiv. Det nämns i den här formuleringen. Någon rad senare nämns även ordet "medlemskap".
Sedan har vi olika positioner i frågan. Efter att vi ingick försvarsöverenskommelsen har Centerpartiet tagit ett tydligt beslut. En övertygande majoritet i vårt parti har ställt sig bakom att vår linje nu är att vi tycker att Sverige bör starta en process där vi arbetar för ett svenskt Natomedlemskap. Vi behöver jobba brett och långsiktigt.
I den här tiden är det oerhört viktigt att vi tydliggör vår position. Att tydliggöra vår faktiska lägesbeskrivning bidrar till stabilitet i vårt närområde. Ett medlemskaps effekter är viktiga också för att kunna hjälpa våra grannländer i händelse av att de skulle utsättas för ett ökat militärt hot. Den här frågan kommer att vara väldigt viktig för vår säkerhetspolitik under lång tid framöver.