Lawen Redar (S):
Vad gör vi när samma idéer som har försökt utplåna visionen om oss har kommit tillbaka, när det börjar sätta sig i hederliga människors näthinna, när språket plötsligt förändras, när människans vilja till förståelse och tillit alltmer begränsas och när slutsatserna landar i att vi är så pass olika att vi inte längre kan leva sida vid sida med ömsesidig respekt?
Vad gör vi när det är pluralismen som blir hotet och inte enfalden, när vi lever så segregerat och ojämlikt att stereotypa berättelser blir den andres sanning, när fördomen blir så djupt rotad att vi till slut börjar känna hat och mobiliserar oss mot varandra och blir övertygade om att vi med våld har rätt att utplåna mångfalden? Det här var det som hände i Norge sommaren 2011.
Anders Behring Breivik, som först var engagerad i Fremskrittspartiet och sedan i det mer högerextrema forumet Nordisk.nu blev slutligen radikaliserad i sin ultranationalism till den grad att han utförde Nordens kanske värsta och mest brutala terrordåd i modern tid. Varför jag tar upp det här, herr talman, är för att terrorattentatet fortfarande kryper in i skinnet på mig.
Måltavlan var Arbetarpartiet och AUF, de norska socialdemokraterna, som han hävdade var orsaken till det mångkulturella samhället som skulle bekämpas. 69 personer mördades på Utöya och 110 skottskadades. Mycket av Breiviks ideologiska grund går även att utläsa i höstens attentat i Paris.
Platsen där unga hipsters, aktivister, hiphopare och kulturintresserade av olika härkomster och sociala bakgrunder blev måltavla för terrororganisationen Daishs dåd. Terroristerna riktade inte sitt hat till högerextrema antimuslimistiska krafter i Europa utan mot konsertlokalen Bataclan, känd för att vara Paris progressiva hjärta med besökare av olika härkomster och boende i olika delar av staden.
Slutsatsen av dessa avskyvärda terrordåd är att det är det öppna, demokratiska mångfaldssamhället i sig som verkar utgöra det största hotet mot det totalitära samhälle som terroristorganisationer och terrorister i dag vill skapa. Deras ideologi grundar sig i att mörda dem som agerar för mångfalden eller lever i den.
I Syrien och Irak attackerar Daish minoriteter såsom judar, kristna, shiamuslimer, kurder och ezidier i syfte att skapa den så kallade rena staten - en ideologi inte långt ifrån Breiviks eller den svenska högerextremismens. Därför måste kampen mot terrorismen i dag vara en kamp mot brottet i sig men också dess grundläggande orsaker och ideologi.
Internationellt sett handlar det om att bekämpa terroristorganisationerna tills de faller. Det gör vi genom att delta i den internationella koalition som bildats i syfte att militärt bekämpa Daish men även Boko Haram. Det gör vi genom att verka för stabilitet och politiska lösningar, inte minst i Irak och Syrien.
Och det gör vi genom att ta nationellt ansvar för kontraterrorismen i form av att förebygga, förhindra och försvåra, stoppa finansieringen, deltagandet och stödet till terroristorganisationer. Här hemma i Sverige handlar det också om en politik för social sammanhållning mot segregation, klyftor och ojämlikhet. Men även om terrorismen faller eller om misstänkta terrorister tillfångatas finns det risk för att dess ideologi överlever.
Därför måste ett av de viktigaste inslagen i kontraterrorstrategin vara att utmana terrorgruppernas och terroristernas världsåskådning. I världen i dag innebär det en kamp mot rasismen i alla dess former och värnandet om pluralismen, rättstatsens principer och demokratin. Herr talman!
Vad vi ska diskutera i dag är justitieutskottets betänkande om ett särskilt straffansvar för resor i terrorismsyfte som syftar till att skapa en effektiv straffrättslig lagstiftning för att kunna motverka terrorismbrottet. Genom de förslag som finns i betänkandet uppfyller Sverige dels de krav som ställs i FN:s säkerhetsråds resolution 2178 om utländska terrorstridande, dels vad som följer av Financial Action Task Forces rekommendationer om finansiering av terrorism.
Lagstiftning på området är helt nödvändigt då lagen om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, också kallad rekryteringslagen, samt lagen om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, finansieringslagen, inte räcker till. För att tillgodose åtagandet i resolutionen men även rekommendationerna behövs alltså nykriminalisering och andra lagändringar.
Det som föreslås i betänkandet är följande: För det första föreslås en ny straffbestämmelse som ska införas i rekryteringslagen och som ska omfatta den som tar emot instruktioner och utbildning i avsikt att använda dem för särskilt allvarlig brottslighet, om instruktionerna syftar till att främja sådan brottslighet och personen på något sätt agerar i form av att ta emot den typen av utbildning.
Självutbildning, deltagande i utbildning i humanitär rätt eller mottagande inom ramen för en militärtjänst omfattas inte av straffansvaret, och det är viktigt att betona. För det andra föreslås ytterligare en straffbestämmelse i rekryteringslagen där regeringen vill kriminalisera gärningen att resa eller påbörja en resa till annat land än det land man är medborgare i, om avsikten är att begå eller förbereda särskilt allvarlig brottslighet eller ta emot instruktioner och utbildning i detta syfte.
För det tredje föreslås en ny straffbestämmelse i finansieringslagen som ska omfatta den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar eller annan egendom för att användas för resa i terrorismsyfte. Mottagande av pengar eller annan egendom i syfte att främja annans resa ska också kriminaliseras.
För det fjärde föreslås en straffbestämmelse i finansieringslagen beträffande den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas av en person eller sammanslutning av personer som begår särskilt allvarlig brottslighet eller gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet. Det framgår slutligen av betänkandet att brotten ska kunna upptas i svensk domstol om brotten begåtts av svensk medborgare utomlands eller av utlänning som befinner sig i Sverige.
Brotten är alltså undantagna kravet på dubbel straffbarhet i brottsbalken. Dessutom ska elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation samt hemlig kameraövervakning få användas i förundersökningen, vilket kommer att underlätta polisens arbete. Herr talman! Det finns en del reservationer i ärendet som jag skulle vilja kommentera.
Den första avser reservation 1 av Vänsterpartiet som för det mesta handlar om de inskränkningar som lagförslaget innebär beträffande grundlagsskyddade rättigheter men även de fri- och rättigheter som skyddas av Europakonventionen. Mot bakgrund av detta har konstitutionsutskottet haft möjlighet att reda ut frågorna och samtidigt se vad det är som landar i de här betänkligheterna. Vad de har landat i är att det är angeläget för Sverige att ha en välavvägd lagstiftning för att kunna motverka terrorismen.
De har också landat i att vissa begränsningar får göras av våra fri- och rättigheter om begränsningen är proportionell. KU menar att begränsningen av informationsfriheten och rörelsefriheten, som det här kommer att handla om, samt ingreppen som görs av den personliga integriteten är nödvändig i förhållande till de fördelar och vinster som kan uppnås med åtgärderna. I övrigt menar både regeringen och KU att föreningsfriheten inte begränsas med lagförslaget.
Reservation 9 av Liberalerna och Sverigedemokraterna avser kriminalisering av förberedelse av resa. Jag yrkar avslag på reservationen med motiveringen att det inte behövs ett försöksbrott då betänkandet i sig innebär en kriminalisering i ett tidigt stadium. Betänkandets förslag skulle innebära att vi exempelvis ska kunna stoppa människor som befinner sig på en flygbuss, medan Liberalerna och Sverigedemokraterna vill göra det kriminaliserat redan att köpa biljetten.
Det är ett exempel på hur långtgående skillnaderna är. Men de är ändå inte så jättestora, för vad som här måste bedömas är proportionaliteten i det vi kriminaliserar, hur långtgående det ska vara. För att kunna upprätthålla principen mellan våra grundlagsfästa friheter och den kriminalisering vi vill göra kan vi inte gå hur långt som helst, men vi går ändå väldigt långt i det här förslaget.
Avslutningsvis vill jag kommentera tillkännagivandet av Moderaterna, Sverigedemokraterna, Liberalerna, Centerpartiet och Kristdemokraterna om återkallelse eller tillfälligt indragande av pass. Partierna hävdar att de vill öka möjligheten att återkalla eller tillfälligt dra in passet för den som på sannolika skäl är misstänkt för att förbereda eller ha påbörjat en resa i terrorismsyfte. Här yrkar jag avslag främst för att partiernas förslag är mjukare än den befintliga lagstiftningen.
Den som på sannolika skäl är misstänkt för att ha påbörjat en resa med terrorismsyfte går ju med lagförslaget att häkta. Alternativet är att personen kan få passet beslagtaget, vilket utgör ett alternativ till häktning. Dessutom har regeringen överlämnat en proposition med förslag om åtgärder mot missbruk av svenska pass. Därför saknas det enligt min mening anledning för riksdagen att göra något tillkännagivande i frågan. Herr talman!
Med betänkandet avser vi att förhindra terrorismen. Det gör vi genom att stå upp för det samhälle med demokrati och mångfald som vi alla värnar om, men samtidigt också genom att bistå vår rättsstat med de verktyg som krävs för att bekämpa brottsligheten. Därför yrkar jag bifall till förslaget till beslut i betänkandet. Jag ställer mig bakom reservation 13, även om jag inte kommer att yrka bifall till den, och yrkar avslag på alla andra reservationer.