Gunilla Svantorp (S):
Vi är alla intresserade av bilden av hur det egentligen ser ut. Den bilden kan inte bara vara sådan som den beskrevs i svaret, nämligen att 97 procent ändå får sin post inom rimlig tid. Den bilden måste också visa hur det ser ut för de 3 procent som i dag inte får sin post inom rimlig tid. Bor de så otillgängligt till? Bor de vid en väg där det inte går att vända?
Det är fråga om allt sådant som det står i Post- och telestyrelsens riktlinjer att brevbäraren ska kunna göra. Tycker statsrådet att det är rimligt att två personer som bor vid en mindre väg där det går att vända inte ska få sin post utan att de ska åka till en uppsamlingsplats? Jag tycker inte det.
Jag har läst vad statsrådet och Centerpartiet tycker, och då återkommer hela tiden formuleringarna om att hela landet ska leva. I ett protokoll från ett möte som statsrådet höll 2010 framgår det att statsrådet sade att för det fjärde måste alla män och kvinnor ha rätt till grundläggande service oavsett var de bor i landet.
Vidare framgår det att statsrådet menar att framgångssagan Sverige framöver kommer att alltmer handla om att ge både staden och landet de bästa möjliga förutsättningarna utifrån sina unika värden och egna förutsättningar. Jag håller med om det. Det är bra. Men det kan inte bara vara fråga om ord, utan det måste också följas av handling.
Då kan man inte nöja sig med en beskrivning som säger att 3 procent av kunderna inte får posten levererad inom rimlig tid, men man vet inte hur de 3 procenten ser ut. Det vet i alla fall inte jag. Det går inte att hitta någonstans i beskrivningen. Det är bara en siffra i statistiken. Det duger inte.
Jag blir bekymrad när ett parti som Centerpartiet, som statsrådet ändå företräder, som säger sig värna både stad och land, faktiskt gör något helt annat. Man pratar gott, men gör något helt annat. I dag är det viktigare med konkurrensen och att Posten gör en vinst än att se till att människor får sin post levererad inom rimlig tid. Så måste det vara, annars skulle man inte tillåta sådana händelser.
Den man jag tog upp som exempel - och det finns många sådana människor runt om i Sverige - bor på rimligt avstånd. Han bor vid en väg där det går att vända. Det finns ingen anledning att inte åka in på en sådan väg - om det inte är fråga om att det kostar för mycket. Det vi ser hända inom Posten ser vi hända med andra kommunala bolag eller myndighetsbolag som har de dubbla uppdragen. Vi ser det hända inom de kommunala bostadsbolagen.
De har uppdraget att vara konkurrenskraftiga. Det är fråga om ett annat område, men det handlar om precis samma sak som med Posten. Det går inte ihop med uppdraget att också bygga hyresrätter. Jag upprepar att för det parti som statsrådet representerar, som gör anspråk på att vara ett parti för hela landet, duger det inte att säga att det är bara 3 procent av kunderna som inte får sin post.
De 3 procenten är människor. Det Anna-Karin Hatt sade nyss var märkligt, nämligen att vi inte kan se bara på enskilda bilder från verkligheten utan att vi måste se på fakta. De enskilda bilderna från verkligheten utgör människor som ringer till oss riksdagsledamöter och undrar om det verkligen ska vara så. Ska det verkligen vara så, statsrådet?