Julia Kronlid (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 4. Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik är ett stort och omfattande och mycket viktigt arbete. FN:s deklaration om mänskliga rättigheter är ett grundläggande rättesnöre i detta arbete. Det finns många viktiga områden att prata om, men jag väljer i dag att uppehålla mig vid dödsstraff, rättigheter för kvinnor och barn, samt sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Fru talman!
I FN:s deklaration om mänskliga rättigheter utgör rätten till liv själva grunden för samtliga mänskliga rättigheter. Sverigedemokraterna instämmer med utskottet att dödsstraff strider mot de mest grundläggande humanitära principerna, eftersom man ger någon rätten att ta livet av en annan människa.
Att verka för att fler länder avskaffar dödsstraffet och för att miniminormer och rättssäkerhet följs i de länder som ännu inte avskaffat dödsstraffet är ett viktigt arbete i försvaret av allas grundläggande rätt till liv. Att avrättningar fortfarande sker av barn, mentalt sjuka och funktionsnedsatta och att avrättningar kan ske med grymma och barbariska metoder är särskilt oacceptabelt och något som måste motverkas. Fru talman!
I många länder saknar barn möjligheter till god hälsovård, omvårdnad och utbildning. Jag har själv under tiden jag arbetade i Papua Nya Guinea bevittnat det fruktansvärda i att barn dör därför att det saknas tillräcklig sjukvård. Många barn är offer för de värsta formerna av barnarbete, sexuellt utnyttjande, olika former av våld och diskriminering, barnäktenskap och könsstympning. Att barn ska behöva utsättas för sådan behandling är ofattbart och något som måste motverkas.
Sverigedemokraterna instämmer med utskottet att de grundläggande principerna i FN:s barnkonvention om barnets rätt till liv och utveckling och att barnets bästa ska vara vägledande i alla beslut som rör barn ska vara centrala i arbetet för mänskliga rättigheter i andra länder. Fru talman! Kvinnors situation är i många länder svår med verklig diskriminering av kvinnor på många områden.
Viktiga steg för att stärka kvinnors ställning är att verka för kvinnors demokratiska rättigheter så att de kan få rätten att tala fritt och delta i politiskt och offentligt liv. Andra viktiga områden är att kvinnor ska ha rätt att säga nej till sex, inte bli utsatta för sexuella övergrepp, könsrelaterat eller hedersrelaterat våld samt att kvinnor ska ha samma rättsäkerhet som män och likhet inför lagen. Det borde vara en självklarhet.
Sverigedemokraterna instämmer i att det inom området sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter finns många viktiga frågor såsom insatser för att minska mödradödligheten genom god sjukvård och ökad säkerhet under graviditet och förlossning, arbete mot könsstympning samt information och upplysning om preventivmedel för god familjeplanering och för att minska spridning av hiv/aids.
Vi ställer oss dock kritiska till regeringens framställning av hur dialoger med andra länder ska föras i frågor som rör sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, främst när det gäller abortfrågan. Sverigedemokraterna anser att i frågor som inte faller inom ramen för vad som är grundläggande mänskliga rättigheter måste Sverige ha en mer ödmjuk inställning och inte ställa orimliga krav på att andra länder måste acceptera svenska värderingar, exempelvis i utbyte mot bistånd.
Sverigedemokraterna anser att materialet Dialog för förändring som används för att utbilda ambassadörer i att föra dialog om sexuell och reproduktiv hälsa har en för enkelriktad och onyanserad bild av abort. I en sann och öppen dialog med andra länder måste det finnas rum för utbyte av erfarenheter och kunskap och en förståelse för att alla länder inte har samma synsätt som Sverige.
Sverigedemokraterna instämmer i vikten av att verka för mänskliga rättigheter i andra länder, men abort är inte en mänsklig rättighet enligt internationella konventioner. Detta är därför ett tydligt exempel på när Sverige går över gränsen och inte respekterar andra länders synsätt. Sverigedemokraternas allmänna hållning är en grundläggande respekt för varje lands suveränitet och för den kultur och värdegrund som finns. Däremot fördömer vi enskilda handlingar, lagar, kulturer och regimer som strider mot grundläggande mänskliga rättigheter. Fru talman!
I reservation 3 av Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Vänsterpartiet framhålls det att abort borde räknas som en mänsklig rättighet internationellt. I utskottets förslag stöder man regeringens arbete med SRHR-frågor - sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter - där det också uttalats att abort ryms inom ramen för mänskliga rättigheter. Abort är en komplex och svår fråga.
Sverigedemokraterna menar att det finns många aspekter som måste lyftas fram och problematiseras. Om man menar att abort ska räknas som en mänsklig rättighet glömmer man helt bort att det finns flera parter involverade i abortfrågan, framför allt kvinnan och fostret. Inom EU, i Sverige och i andra länder i världen finns skilda åsikter och inga självklara svar i den mycket svåra frågan om när det ofödda fostret eller barnet ska räknas som ett liv värt att skyddas.
Har Sveriges riksdag rätt att avgöra när mänskligt liv ska skyddas eller inte skyddas i andra länder? En grundläggande mänsklig rättighet är rätten till liv, och om Sverige samtidigt ska verka för att det blir en mänsklig rättighet att släcka liv kommer de mänskliga rättigheterna i så fall att bli mycket motsägelsefulla. Rätten till liv bör fortsätta att vara själva grunden för alla mänskliga rättigheter.
Sverigedemokraterna instämmer i att situationen är problematisk i länder där aborter är helt förbjudet och man inte ens tillåter abort om kvinnans liv är i fara eller om kvinnan blivit gravid efter ett sexuellt övergrepp.
Det verkar dock som om övriga partiers syfte med att påverka andra länders abortpolitik inte bara handlar om att föra dialog med länder där aborter är förbjudet, utan det verkar också handla om att ställa krav på länder att göra aborter fria och överföra den svenska synen i abortfrågan som bland annat innebär att det endast handlar om kvinnans kropp. Man vill inte prata om fostret. Man förringar och fördömer dem som menar att även fostret har rätt till liv.
Om man vill göra aborter fria förringar man också helt problematiken med flickaborter som vi kan se är stor i till exempel Kina och Indien. När man i utskottets förslag talar om att verka för fri abort för alla kvinnor kan man också fråga sig om man menar att abort ska kunna ske fritt fram till födelseögonblicket, eller ska det finnas någon övre gräns? Ska länderna införa samma lagstiftning som i Sverige, eller ska tidsgränsen för fri abort sättas till 12 veckor som i de flesta länder i EU för att det ska vara godkänt?
Innebär det då att vi ska sätta press på länder i Europa som har behovsprövad abort, till exempel Finland, Island och Storbritannien? Om abort ska vara en mänsklig rättighet, som oppositionen framför i reservation 3, kan man också fråga sig var gränsen ska gå. Eller menar man att abort i alla lägen ska kunna hävdas som en mänsklig rättighet? Jag vill framföra att vi måste se att frågan inte är så enkel.
Om vi ska föra dialog med andra länder i abortfrågan måste vi problematisera frågan och även lyfta de etiska dilemman som finns. I Sverige där aborter kan beviljas efter vecka 18 har det framkommit att foster ibland överlever en abort och kan leva upp till en timma innan de får ligga och självdö. Detta måste innebära ett djupt obehag för både fostret, kvinnan och vårdpersonalen. Det finns samtidigt fall i Sverige och i andra länder där foster som fötts i vecka 21-22 har överlevt.
Ändå utförs aborter i vecka 22 i Sverige. Borde vi inte fundera på om dessa överlevande, aborterade foster ska räknas som barn? Och kan vi verkligen onyanserat verka för abort som en mänsklig rättighet när barnkonventionen samtidigt säger att barnet har rätt till liv och utveckling till det yttersta av samhällets resurser? En mänsklig rättighet borde rimligen vara att få leva. Sverigedemokraterna ser att det finns en problematik med illegala aborter i länder där abort är förbjudet.
Att kvinnor dör i illegala aborter är djupt tragiskt. Vi måste dock ha en bredare syn och problematisera frågan mer i stället för att enbart lösa problemet genom att pressa andra länders abortlagstiftning. Det är inte rimligt att kvinnor ska behöva ställas inför en sådan situation att de utifrån olika omständigheter känner en så stark press att de utsätter sig för risken med osäkra och illegala aborter.
Det är viktigt att varje land får göra en problemanalys över till exempel kvinnors ekonomiska utsatthet, kvinnors rättsliga status, att ensamstående mammor blir stigmatiserade, att kvinnor får dålig information om och dålig tillgång till preventivmedel, att kvinnor blir utsatta för sexuella övergrepp, och att kvinnor riskerar att utsättas för hedersmord, lynchning eller publik avrättning på grund av sex utanför äktenskapet. Därefter bör varje land hitta komplexa lösningar på ett komplext problem. Fru talman!
Vi måste se till riskerna med att införa fri abort i ett land med patriarkala system, där kvinnor knappt har någon egen talan i rättssystemet eller i familjen och se till risken att hänsynslösa män än mer utnyttja kvinnor och sedan pressa dem till abort mot deras vilja. Om mottagarlandet inte har utrustning för att utföra säkra och normala förlossningar måste vi se att det finns en stor risk att även lagliga aborter inom landets sjukvård skulle bli förenade med stora risker.
Vi måste rimligtvis informera om att även säkra lagliga aborter innebär risker och kan innebära komplikationer både fysiskt och psykiskt till och med i länder med välutvecklad sjukvård. Jag tycker att jag har saknat detta i dag. Fru talman! Det har kommit uttalanden från Socialdemokraterna om att vi inte har något att lära av andra länder när det gäller sexuell och reproduktiv hälsa.
Hur kan politiker i Sverige, som har de högsta aborttalen i Norden, som är det enda land i Europa som har fri abort upp till vecka 18 och som har stora problem med könssjukdomar, säga att vi inte har något att lära av andra länder inom detta område? Om vi inte kan lyssna på andra länder med en annan syn än vi har i abortfrågan, hur ska vi då kunna förvänta oss att de ska lyssna på Sverige? Fru talman!
Jag vill avsluta med att säga att i våra relationer till andra länder vill Sverigedemokraterna betona vikten av en fri och öppen dialog och respekt för andra länders kultur och värdegrund. Saker som i decennier har setts som självklara i Sverige i abortfrågan har på senare tid börjat debatteras och lyftas fram, vilket visar på att abortfrågan inte är så enkel och självklar. Samtidigt som vi verkar för mänskliga rättigheter i andra länder måste vi värna viktiga demokratiska värden.
Sverige som i flera avseenden är förebild när det gäller demokrati, öppenhet och åsiktsfrihet måste börja visa att detta gäller även i relation till andra länder. Avslutningsvis yrkar jag avslag på reservation 3 och bifall till vår reservation nr 4.