KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Olsson (S):
Tack så mycket för svaret! Jag har faktiskt som ambition att den här debatten ska leda till att vi kanske gemensamt kan skicka en kraftfull signal till den ideella sektorn i Sverige att den oro och de problem som har funnits troligtvis är på väg att lösas och att vi är ganska överens om det.
Jag vet sedan tidigare debatter med finansministern att vi oftast inte hamnar på samma slutsats, men vi ska i alla fall göra ett försök denna gång. Fru talman! I kväll ska jag faktiskt gå på fotboll. Eftersom jag är från Borås kan man tänka att jag ska gå och titta på ett fotbollslag som heter Elfsborg, som det går ganska bra för. Men det ska jag inte.
Jag ska gå och se en match i division 5. Där kan man säga att det börjar brännas när det gäller de nya förslagen till momsregler för den ideella sektorn. Fotbollslag som Elfsborg, Djurgården och AIK har troligtvis inga problem. Men om vi går till lagen i division 5 kommer problemen.
Tillsammans med de 20-40 i publiken kommer vi i pausen i kväll att gå ned till kiosken som kommer att öppnas. Där kan man köpa en kopp kaffe, och ibland har någon bakat en kaka också. Har man riktig tur kan man också få köpa en korv i bröd för 20 kronor.
Problemet med det nya förslaget från EU-kommissionen är att de killar och tjejer som ser till divisionsfotbollen hemma hos mig i Viskafors - om det inte blir ordning på det här - kan bli tvungna att redovisa momsintäkter för försäljningen i kiosken i kväll.
Det tog vi bort en gång i tiden på 80-talet, för att inte krångla till det för killar och tjejer som ville engagera sig i den ideella sektorn. Men nu finns risken för att det ska bli på detta sätt.
Tänk er själva att de som ställer upp och ser till att den ideella sektorn snurrar i Sverige ska bli tvungna att jobba med de saker som Svenskt Näringsliv säger tillhör det mest krångliga i regelverket när det gäller regler runt företagande! Det är vi på väg att flytta in till de killar och tjejer som i kväll står i kiosken hemma i Viskafors.
Därför, finansministern, hoppas jag, när jag nu har läst det här svaret, att vi kan skicka en signal till den ideella sektorn: Vi står så starka i Sverige när det gäller argumenten mot kommissionen att vi kan konstatera att detta inte kommer att ske.
Hans Olsson (S):
Jag delar finansministerns åsikter i mycket. Jag kan också konstatera att vi i skatteutskottet, precis som finansministern säger, vid två tillfällen har pratat med kommissionären. Vid första tillfället kan jag erkänna att jag funderade lite grann, för han förstod nog inte riktigt hur det fungerade. Men andra gången blev jag väldigt glad, för då kändes det som att han hade förstått.
Men sedan fick vi reda på att han hade förstått men inte brydde sig. Då blev det tungt. Att svenskt föreningsliv har skickat in nästan 1 000 olika synpunkter på grönboken är korrekt. Reflexionen från kommissionen var att det berodde på att det var en kampanj i Sverige och att man därför inte behövde bry sig så mycket om de 1 000 svaren. Det känns inte roligt.
Jag tycker faktiskt att vi från Sverige - från föreningslivet, från regeringen, från riksdag och från opposition, ja från alla - har gett kommissionen hur många chanser som helst. Vi har ställt upp, förhandlat och diskuterat. Jag tror att vi nu har kommit i ett läge - finansministern är lite grann inne på det också - att vi kan skicka en rejäl signal om att det är kört.
Vi har ju chansen, för i och med att man ska besluta om ett nytt mervärdeskattedirektiv i EU måste alla länder vara överens - alla 27 EU-länder måste säga ja, för annars blir det inget nytt EU-direktiv.
Det har öppnat sig en unik möjlighet för oss i Sverige att skicka den signalen till kommissionen innan de målar in sig i ett hörn: Löser ni inte detta med den ideella sektorn för Sverige, Finland, Nederländerna och andra länder som är beroende av detta kommer vi inte att underteckna det nya mervärdeskattedirektivet. En tydligare signal kan man inte skicka.
Jag tror att det är viktigt att skicka den signalen innan kommissionen har börjat måla in sig i ett hörn och komma med konkreta förslag, för då är det svårare att backa. Jag tror alltså att det nu är dags att skicka en rejäl passning ned till kommissionen.
Då, fru talman, skulle vi, finansministern, kunna gå in och peta lite i texten i svaret, för att det ska bli lite tydligare, så att vi kanske kan vara överens.
Om man inte kan finna en lösning skriver finansministern i alla fall att "en lämplig åtgärd kan vara ."
Men, finansministern, om man ska skicka en rejäl signal kan man ändra "kan", och vill man ändra och förstärka ett ord är det alltid bra att börja det ordet med ett s, för det står för något stabilt och säkert.
Skriver man "skall vara" är det något helt annat. Jag hoppas, finansministern, att vi kan skicka signalen till kommissionen och till det svenska föreningslivet att om det inte blir ett undantag för Sverige och den ideella sektorn blir det inget nytt momsdirektiv.
Hans Olsson (S):
Vi är överens om att detta inte känns okej, och de gånger man har tillfälle att göra förändringar är när man öppnar upp direktiven. Nu öppnar man upp för ett nytt mervärdesskattedirektiv.
Jag tror att det vi har är 40 år gammalt, och tar vi inte chansen nu är det kört i 40-50 år till. Då är det kanske inte mitt problem, men vi får tänka lite på våra efterkommande. Finansministern sitter på nyckeln till förhandlingarna med kommissionen.
Låt inte detta unika tillfälle glida Sverige ur händerna, för det vore dumt. Jag hoppas att bedömningen att "kan vara" är lika starkt som "skall vara" är rätt. Vi får se hur det går. Jag hoppas verkligen att det löser sig, för vi får inte tappa detta.
På fotbollsmatchen i kväll kommer jag kanske vara den ende av 30 som sitter och tänker på EU:s mervärdesskattedirektiv. Jag tackar för debatten. Jag kommer att följa detta noggrant. Låt inte detta unika tillfälle glida Sverige och den ideella sektorn ur händerna.
Hans Olsson (S):
Jag tackar finansministern så mycket för svaret. Jag vet inte om jag kanske också ska tacka finansministern å den gamla socialdemokratiska regeringens vägnar, den som avgick 2006.
När Anders Borg presenterade sin första budget här i riksdagen 2006 sade han följande: "Alliansregeringens arbete kommer att präglas av kampen mot massarbetslösheten." Så kommer det: "Svensk ekonomi står stark. Vi har hög tillväxt, vi har låg inflation och vi har överskott i de offentliga finanserna." Så såg det ut när Anders Borg tog över efter den socialdemokratiska regeringen.
Anders Borg sade vidare som ny finansminister att man skulle prioritera kampen mot massarbetslösheten. Han pekade ut några grupper som det var viktigt att jobba för: kvinnor, ungdomar och invandrare. De stod längst från arbetsmarknaden, och det var de som behövde den ekonomiska politiken.
Lösningen på problemet som Anders Borg såg som ny finansminister var att man skulle sänka trösklarna in i arbetslivet. Man skulle göra det lättare. Det skulle bli lönsamt att arbeta, och i första hand skulle det vända sig mot de här grupperna. Det stora som skulle användas var jobbskatteavdraget.
Jobbskatteavdraget var den grundbult som pekades ut i den ekonomiska politik som skulle lösa massarbetslösheten. Den intressanta frågan är: Hur gick det då? Ja, i början av året kom en forskningsrapport från Arbetsmarknadsdepartementet. Inga nya jobb med jobbskatteavdraget, var deras slutsats.
Det är många som är tveksamma till om det verkligen har gjort nytta. Jag vet dock att Anders Borg hävdar att så är fallet. När jag nu har finansministern här måste jag nog passa på att ställa en väldigt intressant fråga som jag själv har funderat mycket över.
Jobbskatteavdraget, som var grundbulten i den ekonomiska politiken, skulle göra det attraktivare att arbeta, sänka trösklarna och få exempelvis ungdomar ut i arbete. Av regeringens fyra partier verkar det som att två nu vill ha sänkta ingångslöner på svensk arbetsmarknad.
Som jag kan förstå detta höjer man då trösklarna. Men det sades att det skulle bli mer lönsamt att arbeta. Då är den stora frågeställningen: Har inte Centerpartiet och Folkpartiet, som är hälften av regeringen, förstått den ekonomiska politiken och jobbskatteavdragets funktion? Eller tror de inte på den ekonomiska politiken längre?
Eftersom jag är en positiv människa väljer jag naturligtvis att tro att de har förstått den ekonomiska politiken. Då återstår bara slutsatsen att de inte längre tror på att den ekonomiska politik som förs leder till att man klarar sysselsättningen och sänker arbetslösheten. Hälften av regeringen tror alltså inte på den ekonomiska politiken.
Hans Olsson (S):
I mitt förra inlägg sade jag att hälften av regeringens partier inte längre tror på den förda ekonomiska politiken. När jag satt och lyssnade på Anders Borg kom jag faktiskt att tänka på en skådespelerska - Julia Roberts, tror jag att hon heter - som spelar i en jättebra film som heter Sova med fienden . Det kan väl lite grann illustrera regeringens arbete.
Hälften av regeringen tror inte på den ekonomiska politiken, eftersom man vill höja trösklarna in till arbetslivet. Sedan var det detta med krisen. Nu försökte jag prata om Sverige, och då får vi en internationell utblick. Men det är inte så att det bara har varit problem nu. Finansministern är ung, och jag är lite äldre. Det är någon som har sagt så här: Att åldras är som att bestiga ett berg.
Man blir mer andfådd ju längre upp man kommer, men man får en stor överblick. Jag var med på 90-talet och under krisen efter den förra borgerliga regeringen. När Sverige skulle betala ut en krona hade Sverige 40 öre. 60 öre fick vi låna. Då var det kris, finansministern. Då hade vi 500 procents styrränta.
Det tillkom 500 000 nya jobb under den socialdemokratiska regeringens tid, under 90-talskrisen. Men låt oss inte fastna i den, utan låt oss ta reda på hur det blev efter de här sex borgerliga åren. Det är faktiskt så, finansministern, att det är fler arbetslösa nu. Det är högre ungdomsarbetslöshet än när finansministern tillträdde.
Allting talar liksom emot vad regeringen säger. Massarbetslösheten skulle lösas 2006. Det har blivit precis tvärtom. Om det var massarbetslöshet 2006, med de arbetslöshetssiffrorna, vad är det då i dag, 2012? Är det massarbetslöshet gånger två?
Låt mig återge vad Zlatan, en fotbollsspelare, sade. Han sade något väldigt klokt. Det var en svensk spelare som var sur för att han inte fick spela i svenska landslaget. Då sade Zlatan så här: Prata inte så mycket med munnen, utan prata med fötterna!
Nu är det lite grann så att resultatet för regeringen säger en sak, och finansministern säger en annan sak. Det är så. Det är högre arbetslöshet i dag än 2006 - och då var det massarbetslöshet. Det är högre ungdomsarbetslöshet i dag än 2006. Okej, det har varit kris i Europa, men det var kris i Europa också på 90-talet, när vi tog över efter förra borgerliga regeringen.
Jag står inte här och försöker vara tyken och elak mot finansministern, utan jag känner att vi tillsammans, vi som har fått förtroendet att sitta i Sveriges riksdag eller i Sveriges regering, har ett ansvar för att Sverige ska hålla ihop och inte slitas isär.
Om vi då tillsammans kan se att det här inte riktigt funkar, att den här ekonomiska teorin inte funkar i verkligheten, måste vi ta vårt ansvar och hjälpas åt. Jag står inte här för att vara elak och förstöra Anders Borgs dag, utan jag står här för att jag är orolig för Sverige. Då tycker jag att vi tillsammans ska försöka rätta till detta. Man får inte vara sämre karl än att man kan ändra sig.
Hans Olsson (S):
Hur blev nu detta? Jag tänkte att vi skulle gå igenom och ta reda på vad det blev av det, alltså prata med fötterna i stället för munnen. Vi går till Borås, som jag kommer från. Hur har det gått för regeringens politik när det gäller att få folk i arbete, som ju var det viktiga för att lösa massarbetslösheten? Man pekade ut ungdomarna som den absolut viktigaste gruppen. Låt oss då se på facit för detta.
Vi kan titta på ungdomsarbetslösheten i Borås. År 2006 var det 443 arbetslösa, och 2012 var det 1 054. Ungdomsarbetslösheten, som var en av de viktigaste frågorna för denna regering, har alltså inte fördubblats hemma i min kommun utan ökat med 138 procent!
Och här står finansministern med hjälpredor och är nöjd med vad som händer i landet. Det är klart att det är oroligt ute i världen. Men det var ju så, som jag sade och skrev i min interpellation, att finansministern kom till ett dukat bord. Hur såg den svenska ekonomin ut? Det var ganska lätt att ratta vidare.
Nej, jag tror så här: Är det någonting som har räddat Sverige under alla år är det den svenska välfärdsmodellen - som ni moderater alltid har motarbetat. Det är den svenska välfärdsmodellen som gör att Sverige är så unikt.
Jag ska säga er avslutningsvis, eftersom jag inte får säga mer nu, att om det är någonting som jag är orolig för och som jag tror att ni kanske kommer att ha ordnat till efter dessa år är det att ni har skapat ett utanförskap av utanförskapet, för människor har hamnat riktigt mellan stolarna.
Hans Olsson (S):
Tack för svaret! Jag måste tyvärr säga att jag har märkt att det fanns en större ödmjukhet hos finansministern tidigare, om vi backar några år tillbaka. Vi har ju haft några interpellationsdebatter förut.
Nu säger finansministern med kraft att regeringen bedriver kampen mot skattefusket, bidragsfusket och den illojala konkurrensen på bred front. Det sker bland annat genom åtgärder som ökar effektiviteten. Det är kontrollarbete, kassaregister, personalliggare och så vidare. Fru talman!
För drygt fyra år sedan, den 11 november 2008, hade vi en liknande interpellationsdebatt där jag hade ställt ungefär samma frågor. Då sade finansministern, lite ödmjukare: "Låt mig inleda med att säga att vi har funnit att vissa förslag som den förra regeringen framförde var värda att fortsätta att driva." Det var alltså den socialdemokratiska regeringen han pratade om.
"Det har vi också gjort med reglerna om personalliggare i restauranger och hos frisörer." - - - "Vidare har vi, efter en viss modifiering, gått vidare med idén om certifierade kassaregister i kontantbranschen." Finansministern tyckte då att det var läge att gå vidare med de socialdemokratiska förslagen. Nu säger han att man jobbar på bred front med de här sakerna.
Men för att gå in lite mer i detalj så ska jag citera från finansministerns svar när vi hade den här interpellationsdebatten 2008: "När det gäller en eventuell utvidgning av systemet med personalliggare och oannonserade kontrollbesök har Finansdepartementet tillsatt en utredare för att utvärdera systemet och se om och i så fall hur det bör utvidgas.
Uppdraget ska redovisas i september nästa år." För tre år sedan, 2009, skulle alltså den här utredningen redovisa hur det skulle gå till. Det är tre år sedan denna utredning skulle vara klar.
Byggbranschen, både arbetsgivarorganisationen och de fackliga organisationerna ropar efter samhällets hjälp för att ta tag i dessa problem.
De skriver tillsammans debattartiklar där de kräver att Skatteverket får göra oannonserade arbetsplatskontroller samt att skatter och arbetsgivaravgifter inte längre ska betalas i klumpsumma utan kopplas till den enskilda arbetstagaren. För tre år sedan var alltså utredningen klar.
Branschen ropar efter samhällets stöd, och jag anser, fru talman, att min fråga är väldigt berättigad: När kommer det närvaroliggare i fler branscher, i synnerhet inom byggbranschen, i kombination med krav på månadsvisa kontrolluppgifter?
För fyra år sedan lovade finansministern att det skulle tillsättas en utredning. För tre år sedan var utredningen klar. Branschen ropar efter hjälp. Svar, tack!
Hans Olsson (S):
Det är en kväll som denna, Maria Abrahamsson, som man faktiskt känner lite sorg över att ens mamma har kommit till ett demensboende. Tänk så stolt hon skulle ha varit över att pojken hennes hade en debatt med Sveriges finansminister och att han blev så skärrad att han blev tvungen att kalla in hjälp. Men nu är det som det är.
För att bemöta det Maria Abrahamsson sade har jag ett pressmeddelande från Byggbranschen i samverkan. Byggbranschen välkomnar initiativ från riksdagen om personalliggare. "Vi välkomnar Skatteutskottets tillkännagivande om att regeringen nu ska ta fram förslag på personalliggare och månadsuppgifter." De har länge kämpat själva med frivilliga saker och är nu tacksamma för att det kommer att bli så här.
Byggbranschen är tacksam för att vi har tagit detta utskottsinitiativ. Jag återgår till Anders Borg och den interpellation debatten handlar om.
Det är klart att det är skillnad på hur man ser på tidsperspektiv, men jag tycker ibland att när det är stora saker på spel, dels pengar, dels företag som konkurreras ut, måste man vara lite snabbare.
Jag har många exempel där regeringen har varit snabb fast folk har tyckt att det har varit fråga om dåliga grejer. Jag har här ett pressmeddelande från 2007. Där framgår hur Borg ska stoppa fusket. Det framgår vidare att oannonserade kontrollbesök ska kunna göras i bygg-, tvätteri- och taxibranschen.
System med personalliggare ska undersökas för bygg- och tvätteribranscherna, liknande det som nu finns inom restaurangbranschen. År på år läggs på utan att något händer. Jag har fler bilder med texter om finansministern.
Det är åtgärder mot skattefusk, från den 29 januari 2008 och finansminister Anders Borg. Vidare står det att man nu går vidare med åtgärdspaket mot skattefusk. Det handlar om möjligheten till oannonserade kontrollbesök inom bygg-, tvätteri- och taxibranschen. Ett utvidgat system med personalliggare inom bygg- och tvätteribranschen undersöks. Skatteverket ser över möjligheterna till lönecentral på internet.
Det är förslag om att införa en gräns på 10 000 för kontrolluppgifter, och så vidare. Åren går och branscherna ropar efter åtgärder. Det är det här, finansministern, som gör att jag måste erkänna att jag känner en viss frustration. Jag vet inte riktigt vad som sätter stopp.
Det måste ändå finnas en vilja från finansministern att se till att seriösa företagare kan fortsätta att driva sina företag, se till att vi får in pengar till välfärdsbygget och så vidare. Åren går, och jag hoppas av hela mitt hjärta att jag inte behöver stå här om ett eller två år och ställa samma frågor igen.
Då har det gått fem, sex, sju år sedan finansministern avgav sitt löfte. Då börjar det bli riktigt pinsamt.
Hans Olsson (S):
Nu ska vi inte hitta krångel, Maria Abrahamsson. Nu ska vi vara glada för att byggbranschen är tacksam för att vi kommer med det här. Om man vill hitta krångel är det klart att man ska fortsätta - det är det vi har pratat om hela tiden. Krångla inte till det, utan gör det! Nu är de tacksamma och glada, och så är det inte ofta när vi fattar beslut här. RUT-avdraget har stoppat skattefusket, säger Anders Borg.
Låt mig bara snabbt säga att Kristianstads högskola har gjort en undersökning om hur det är i Skåne. Man skriver: Skattelättnader för hushållsnära tjänster, så kallat RUT-avdrag, har inte fått skåningar som tidigare städade svart att börja jobba vitt. Skåningar är troligtvis som vi. Undersökningen är gjord av en organisation som inte har något eget intresse i detta. Jag tror på den.
När det gäller räntesnurrorna var det faktiskt så, apropå att lyssna på vad folk säger, att Lagrådet avrådde från att göra den modell av räntesnurrorna som infördes i slutet av 2008. Man trodde att man skulle kunna gå förbi dem. Det kunde man, och därför fick man ta ett nytt beslut. Det är många miljarder som har försvunnit ut därför att man inte lyssnade på Lagrådet den gången.
Regeringen lyssnar inte alltid på vad experter säger när det ligger i regeringens intresse. Nu vill jag säga följande: Tack för debatten! Finansministern ska inte vara ledsen om jag har låtit arg någon gång. Jag tillönskar finansministern en riktigt god jul och ett gott nytt år.
Jag ser fram mot nästa års alla förslag och att vi tillsammans ska ta kamp för den svenska välfärden och låta seriösa företagare leva vidare i detta land.
Hans Olsson (S):
Det finns en klar fördel att bli lite äldre: Man får lite större överblick. Detta är den tredje borgerliga regering som jag har varit med om under min tid. Den första borgerliga regering som jag var med om var mellan 1976 och 1982.
När vi tog över kommer jag ihåg att Kjell-Olof Feldt fick samla finansministrarna från Norden och berätta att Sverige måste devalvera med 16 procent. Den andra borgerliga regering som jag var med om var mellan 1991 och 1994. Den minns vi alla. Jag tror att det var så att när Sverige skulle betala ut 1 krona hade vi 50 öre och fick låna 50 öre.
Nu är det dags för min tredje borgerliga regering och att stämma av lite grann. Jag började titta på vad Ekonomistyrningsverket säger, som är riksdagens och regeringens expertorganisation som ska hålla oss med fakta. De skriver att underskottet är "det största underskottet sedan överskottsmålet infördes".
Det skrev man strax före jul. År 2006 hade Sverige ett överskott i de offentliga finanserna på 65 miljarder. Nu beräknas det bli 87 miljarder minus. Det är klart att det är oroväckande.
Som svar på min interpellation om de här sakerna säger finansministern: "Stabiliseringspolitik handlar om att anpassa utgifter och inkomster över konjunkturcykeln för att därigenom dämpa svängningar i arbetslösheten och produktionen." Det låter jättebra.
Men problemet, fru talman, är att finansministern inte har arbetat så i verkligheten. Vi hörde alldeles nyligen att det var dags att strama åt med skattehöjningar eftersom vi har en förväntad bnp-tillväxt i Sverige. Det lät ju riktigt och bra.
Men om man går tillbaka och tittar är det så här: När regeringen tillträdde 2006 och fattade beslut om att införa jobbskatteavdraget hade Sverige en bnp-tillväxt på 4,3 procent. Då fattade finansministern beslutet att stimulera svensk ekonomi med ca 40 miljarder. Det var ungefär vad jobbskatteavdraget kostade.
År 2007, när detta infördes, var tillväxten i Sveriges bnp 3,3 procent. Jag har tre slutsatser att dra. Det ena är att finansministern på den senaste månaden har gått någon form av kurs och lärt sig detta med konjunkturpolitik.
Det andra är att försöken har misslyckats. Man trodde så enormt mycket på grundbulten i ekonomin, med jobbskatteavdraget, men det har misslyckats, och därför mörkar man. Eller också luras finansministern, men det tror jag inte. Jag tror helt enkelt att den ekonomiska politiken och grundbulten i den, jobbskatteavdraget, har misslyckats.