Ulla Andersson (V):
Vi har på olika sätt samlats gemensamt. Det är bra och en styrka i ett väldigt svårt läge. Vi är överens om att vi ska göra allt vi kan för att förhindra smitta och skydda riskgrupper där många har sjukdomar eller är äldre. Vi ska göra allt vi kan för att få stopp på spridningen, för att människor ska få behålla sina jobb och för att livskraftiga företag ska kunna leva vidare.
Det är svåra tider. Det är väldigt många som gör väldigt stora uppoffringar och som sliter något oerhört mycket inom skolan, sjukvården och äldreomsorgen för att möta denna kris. Det är väldigt många som är oroliga för sina anhöriga, som har anhöriga som har blivit sjuka eller som riskerar att bli sjuka. Och det är människor som avlider. Jag tror att vi är många som längtar efter anhöriga.
Det är rimliga och helt logiska utgångspunkter i ett läge som detta. Kring detta har vi samlats. De åtgärder som hittills har presenterats har ansetts vara rimliga och logiska i nuvarande skede och har också fått stor uppslutning. Jag tror också att vi är överens om att det kommer att behövas betydligt fler åtgärder.
Man får inte besöka sin gamla mamma längre. Det tycker jag är jobbigt. Jag skulle gärna vilja finnas där för min mamma. Det kan jag inte göra nu. Man får skicka kort och brev, och man får prata lite extra mycket i telefon. Eftersom det är många som offrar väldigt mycket och samhället sätter in mycket stora resurser för att skydda de riskgrupper som finns tycker man också att det finns ett särskilt ansvar hos var och en av oss.
Vi kan se att det samhälle vi har byggt på många sätt är skört. Vi har alldeles för få anställda i välfärden. Vi har privatiserat på ett sätt som har gjort att vi har slagit sönder infrastrukturen i välfärden, vilket gör samhället skörare. Vi har inte så robusta skyddsnät som vi skulle behöva i form av till exempel sjukförsäkring och a-kassa. Till detta lär vi få återkomma, för det behövs verkligen.
Därför blir man lite upprörd när man ser människor som tycker att det är viktigare att de får gå och handla rökt ål i Östermalmshallen trots att de tillhör en riskgrupp eller att de tycker att de är så friska och vitala att de kan sitta var de vill. Man har ett samhällsansvar även i denna kris. Även om man kanske inte trodde att man hade det tidigare ska man ta det särskilt nu, skulle jag vilja föra fram.
Det behövdes före krisen, och det kommer att behövas ännu mer under krisen och också i diskussionerna efteråt. I dag debatterar vi krispaketet för flyget. Det är på ett sätt svårt, för man vill ju ställa om. I det här läget är det dock krisen som fått styra.
Jag sa att det är väldigt många som sliter väldigt hårt. Vi vet också att välfärden under lång tid varit underfinansierad så att vi har haft sämre förutsättningar att möta denna kris. Det är vårdpersonal som har lämnat sina jobb på grund av att arbetsvillkoren har varit alldeles för tuffa. Man har inte orkat med, utan man har sökt sig bort. På samma sätt är det för lärare.
Från Vänsterpartiets sida menar vi att det bör finnas en plan efter corona för hur vi ska minska flygandet genom att fasa ut subventioner med mera för flyget och erbjuda hållbara alternativ. Vår ståndpunkt är ju att flygresande både inrikes och utrikes måste minska av klimatskäl.
Och inom äldreomsorgen är det en ständig stress. Nu är det många människor som redan har förlorat jobbet. Före denna kris var det ungefär 700 000 i detta land som var visstidsanställda. Det betyder att de kommer att få gå först. Det är så arbetsmarknaden fungerar. Väldigt många av dem har inte tillgång till en a-kassa.
Vi menar därför att det framöver måste införas åtgärder som fasar ut subventioner och offentliga stöd för ökat flygande. Men detta är åtgärder som vi behöver införa under ordnade former. I det krisläge som Sverige nu befinner sig i med anledning av coronaviruset ställer vi oss därför bakom regeringens förslag på ett tillfälligt krispaket för flyget.
Jag tror att ungefär fyra av tio arbetslösa har tillgång till a-kassa. Vi har ett mycket hårt regelverk. Dessa människor ska nu betala sin hyra den sista mars. Vi talar här om paket som är väldigt stora, och regeringen presenterade ytterligare paket i går. Jag tycker att vi ska göra vad vi kan för att rädda jobb och företag. Vi ska jobba tillsammans för det. Men vi måste också se att det finns väldigt många människor som har det mycket tufft ekonomiskt i denna kris.
Även efter krisen kommer det ju att behövas inhemska flygbolag. Vi behöver resa såväl i landet som utomlands. Vi behöver brand- och ambulansflyg med mera. Vi vill också att flygbolagens anställda ska ha sjysta arbetsvillkor och löner. Även därför är det viktigt att sådana företag får chansen att klara denna kris. Det behövs en organiserad omställning för att klara klimatkrisen.
Det finns ensamstående mammor, och jag fick ett brev i morse där det lyftes fram att de inte har pengar till mat nu när gymnasieskolorna har stängt. Det finns arbetslösa som hör av sig och frågar hur de ska klara hyran. Var finns hyresgästerna hos regeringen och samarbetspartierna? Hur ska dessa människor klara sin hyresinbetalning den sista mars?
Vi lär få återkomma till det efter coronakrisen.
Ska människor behöva vräkas för att vi har en medicinsk kris? Jag tycker inte det. Jag tycker att eleverna i gymnasieskolan ska ha mat på bordet. Därför har vi föreslagit ett extra studiebidrag. Jag tycker att vi ska ändra regelverken i a-kassan mycket snabbt - det skulle redan ha varit gjort - och jag tycker att ersättningsnivåerna ska höjas. Jag tycker att vi ska storsatsa på äldreomsorg, vård och skola.
Detta paket med skattekontot tycker jag är ett bra sätt att jobba. Man får använda de befintliga system som finns för att snabbt ta fram förslag. Jag skulle också vilja lyfta fram Jakob Forssmeds insats som har gjort att detta nu går fortare. Han har lagt ned en hel del arbete för att möjliggöra detta. Jag tycker att vi tillsammans sedan småningom kommit framåt. Sedan finns det en diskussion om räntenivån på skattekontot.
Den diskussionen får fortsätta. Nu har man vidtagit åtgärder med krediter, som presenterades i går. Men samtidigt är räntan hög, och det är en ränta som är lika för alla. Det kanske man också skulle behöva diskutera. Jag tror att vi helt enkelt behöver återkomma till denna diskussion, och så får vi se var vi kan landa.
Men det är bra att detta nu kan tas snabbare, och jag ställer mig bakom utskottets förslag. Men jag skulle också till slut vilja skicka en uppmaning: Se hyresgästerna, se dem som är arbetslösa och se alla dem som sliter i vården och äldreomsorgen och ta fram paket för dem också!