KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag har en viss förståelse för att ni inte begärde replik på mitt anförande allihop förut, för ni har tydligen väldigt olika ingångar i vad ni faktiskt har för tillkännagivande i dag. Lars Mejern Larsson försökte få det i dunkel. Stina Bergström är något tydligare. Jag vill få höra en gång till av Stina Bergström vad hon faktiskt säger.
Du säger att det är ett uppdrag att få drift och underhåll i egen regi. Är det något annat än att Trafikverket ska ha ett monopol och sköta det själv? Det är en fråga jag har.
Samtidigt kan du tala om hur du ser på alla privata aktörer på svensk tågmarknad i dag, de 2 600 som jobbar inom denna sektor och är privatanställda. Vad ska de göra när du har fått som du vill med att Infranord ska vara den aktör under Trafikverket som sköter drift och underhåll?
Ska vi säga hej då till den privata sektorn inom svensk tågnäring?
Jan-Evert Rådhström (M):
Stina Bergström är tydlig. De utländska företagen, som verkar i Sverige med dessa 5 000 anställda, kan i eftermiddag, efter dagens votering, konstatera att det är precis som Alliansen befarar. Stina Bergström anser att de inte har något berättigande, utan de anställda ska möjligen kunna få jobba åt Infranord, som ska vara en avdelning under Trafikverket.
Det är ett mycket allvarligt besked, att vi har en hel sektor i Sverige som inte har något berättigande. Jag skulle vilja ställa en fråga när du nu säger, lite mer höljt i dimma, att ni ber regeringen återkomma: Hur kommenterar Stina Bergström att Stina Bergström de facto yrkar bifall till den andra att-satsen i Lars Ohlys motion 459?
Det står: "Trafikverket ska utföra det nödvändiga banunderhållet i egen regi." Kan Stina Bergström i en mening tala om för Sveriges tågintresserade om det innebär att vi har konkurrens på drift och underhåll på järnvägen i Sverige? Eller kommer vi att ha monopol och återsocialisering?
Jan-Evert Rådhström (M):
Det är fascinerande att höra Siv Holma börja sitt anförande med att konstatera att järnvägen i Sverige är nedsliten. Sedan fortsätter det med att all kritik började efter 2006.
Siv Holma vet att det ligger 30 år av bristande underhåll bakom, 30-40 år då Siv Holma varit med och stött en linje där det alltid funnits för lite pengar till drift och underhåll.
Du hänvisar till Ulf Adelsohn, Siv Holma, men du glömde att nämna att Ulf Adelsohn ger er en riktig bredsida när han konstaterar att den socialdemokratiska ledningen, stödd av vänsterpartister, alltid haft alldeles för lite pengar till drift och underhåll. Det är värt att komma ihåg.
Nu ger ni Trafikverket allvarlig kritik. Samtidigt säger ni att ni vill ge Trafikverket fullt ansvar. De har fullt ansvar i dag för det som sker på järnvägsnätet. Innebär all den kritik som ni nu ger att ni inte har förtroende för Trafikverkets ledning? Det börjar dra åt det hållet, tycker jag.
Ni ifrågasätter Trafikverkets ledning, och det är någonting väldigt allvarligt som vi nu får reda på. Siv Holma bryr sig inte om Statskontorets utredningar. Jag vill att hon kommenterar det.
Tror Siv Holma att de har fel när de konstaterar att vi tack vare konkurrens får ut 25 procent mer av satsade pengar och att vi har lika säker trafik och lika säkert underhåll på järnvägen som tidigare men till en mycket lägre kostnad.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag tycker att Siv Holma från talarstolen ska ge - jag tänkte säga en sista hälsning, men det är väl att ta i - en hälsning till Sveriges privata järnvägsentreprenörer när hon nu vill konstatera att de inte har något berättigande på det svenska järnvägsnätet.
Siv Holma kan ge en signal när hon säger att det är slut med den tiden i styrelserummen då man kunde besluta om investeringar i nya maskiner, att de ska söka sig till andra länder. Det är det som Siv Holmas motion och idéer bygger på. Siv Holma var relativt tydlig i Rapports inslag med hur hon tolkade det beslut som ska fattas i eftermiddag i Sveriges riksdag.
Jag måste ställa en fråga för tydlighets skull; några av de andra företrädarna har levt i en dimma under eftermiddagen. Siv Holma yrkar bifall till punkt 2 i Lars Ohlys motion där det står att Trafikverket ska utföra det nödvändiga banunderhållet i egen regi.
Betyder det att privata entreprenörer inom järnvägssektorn inte ska verka i Sverige eller betyder det någonting annat som inte står där och som ingen begriper? Nu har Siv Holma chansen att vara väldigt, väldigt tydlig. Är det återsocialisering av drift och underhåll med endast en aktör eller finns det andra som kan göra det? Det är dags att berätta.
Jan-Evert Rådhström (M):
Tony Wiklander vill inte hamna i någon fålla där det handlar om socialism eller inte. Men jag måste ändå ställa frågan till Tony Wiklander: Känns det rätt att yrka bifall till Lars Ohlys motion om återsocialisering av drift och underhåll på järnvägen? Det är de facto det som Tony Wiklander gör. Sedan måste jag ställa en fråga till Tony Wiklander när han säger att han har läst en del och sett på detta.
Anser Tony Wiklander att Statskontoret har fel? Vad anser Tony Wiklander om de utredningar som har gjorts, om att vi tack vare konkurrensen har fått 25 procent lägre kostnader och mer underhåll för pengarna? Det är rätt viktigt, tycker jag, att få ett klarläggande. Tony Wiklander är kritisk till hur regeringen hanterar det här.
Har Tony Wiklander förtroende för Trafikverket? Det är förvånande, tycker jag, när ni säger att Trafikverket ska få större ansvar. Jag kan upplysa Tony Wiklander om att Trafikverket har det fulla ansvaret för drift, underhåll och investeringar i järnvägen.
Jag tar mig ändå friheten att återge vad Gunnar Malm har sagt - jag vill gärna höra din kommentar om det. Malm säger att de som klagar på sjunkande effektivitet och ökade kostnader inte har stöd för sina teser. Det är bara tyckande.
Kan Tony Wiklander förstå att de förslag som nu föreligger kommer att innebära mindre pengar till drift och underhåll av järnvägen och mindre innovationer? Kan Wiklander förstå att det är en oro hos Trafikverket?
Jan-Evert Rådhström (M):
Det är bra att Tony Wiklander gör en internationell utblick, men det är sorgligt att han tar England som exempel. Alla känner vi till att det inte var bara underhållet av järnvägen som privatiserades där utan också järnvägsspåren, vilket inte alls är aktuellt i vårt land. Så det är avsevärd skillnad i hur man hanterar detta.
Tony Wiklander, jag ska försöka ställa något färre frågor den här gången. Tony Wiklander yrkar bifall till Lars Ohlys motion T459 där det står att Trafikverket ska utföra det nödvändiga banunderhållet i egen regi.
Om inget av de andra partierna som utgör en majoritet här kan säga det kan väl åtminstone Sverigedemokraterna här säga: Vi tycker att det är bra att vi återreglerar detta - lika med en återsocialisering av drift och underhåll av järnvägen.
Kan Tony Wiklander inför tv-tittare och övriga konstatera att Sverigedemokraternas linje är att vi inte ska ha konkurrens, att vi inte ska ha 5 000 privata aktörer som jobbar inom järnvägen och att vi inte ska ha 2 600 privatanställda som jobbar inom järnvägen?
Jag tror att svenska folket vill veta vilken linje Sverigedemokraterna har när det gäller monopol eller inte i vårt land.
Jan-Evert Rådhström (M):
Statsrådet! Jag kunde inte annat än känna att jag ville ge mig in i diskussionen när jag hörde hur man blandar äpplen och päron. Det är värre än en fruktcocktail från Anders Ygeman. Jag måste drista mig till att vara lite elak och säga att det vore smakligt om Ygeman läste på historien lite bättre så att han visste vad han talade om.
Här är några exempel: Anders Ygeman talar om Nya Zeeland, Estland och Storbritannien. Då tycker jag att han i samma andetag skulle ha talat om att de också privatiserade järnvägen, någonting som inte är aktuellt i Sverige. Det är alltså inte jämförbart. Jag tycker också att det hade varit smakligt om Anders Ygeman när han hänvisade till Hatfieldolyckan hade talat om vad som fanns i olycksstatistiken för järnvägen i England.
Det var faktiskt så att dödsfrekvensen bland banarbetare i England var betydligt högre före konkurrensutsättningen. Det vore intressant om Anders Ygeman kunde finna någonting som påtalar att jag har fel i detta, men så var den statistik som fanns tidigare. Det blev alltså en förbättring.
Varje dödsfall är dock bedrövligt, oavsett om det sker i offentlig eller privat regi. Det som skrämmer mig i den här diskussionen, och jag måste ställa frågan till statsrådet om hon delar min uppfattning, är när man hör politiker hävda att de vill återgå till ett monopol.
De vill återgå till någonting som saknar kostnadskontroll. De vill återgå till att det bara löper på, men det är väl alldeles förträffligt att vi ser i ett avtal vad det kostar, vad som utförs och vad som inte utförs. Riksrevisionen har haft anmärkningar på hur statliga avtal har varit vid upphandlingar. Det är mycket bra, men vilken regering är det som har vidtagit åtgärder mot det?
Det är alliansregeringen. Ingenting skedde under den socialdemokratiskt ledda regeringen som stöddes av Miljöpartiet. Men vi åtgärdade detta. Jag tycker inte att man ska gömma kostnader, utan det är bättre att man ser dem.
Jag tycker också att det är en intressant diskussion, och även den ska statsrådet få utveckla lite grann, när Stina Bergström säger att det är bedrövligt att man skriver avtal på normalvinter. Jag tror att det är tur att man gör det. Jag kan inte skriva avtal; det ska jag villigt erkänna.
Men hur skulle det se ut om vi varje år skrev avtal med kostnader som skulle vara säkerställda för en extremvinter? Det kanske inte blir någon extremvinter. Vi hörde på seminariet som Stina Bergström hänvisade till att vi har haft extremvintrar de två senaste vintrarna, och vi hade en extremvinter 1965. Då var det samma problem fast i en monopolsituation.
Jag tycker att man ska hyfsa debatten när det gäller vad man påstår i dessa hänseenden. Det skulle kunna vara en lite mer seriös diskussion om vad man får och inte får när det gäller avtal. Man kan inte bara sträva mot att återgå i en monopolsituation.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag vet inte hur många debatter jag har varit med om där man diskuterar Englands järnvägsinfrastruktur. Det är alltid samma visa.
Det som jag däremot saknar, även i dag - men ni har ännu ett inlägg kvar - är att ni skulle medge att det är skillnad mellan svensk konkurrensutsättning på järnvägen och det engelska systemet, där man privatiserar både trafik och bana. Det är ingenting som är aktuellt i Sverige.
Ni blandar återigen en fruktcocktail. Ni försöker att förvanska en situation som inte ens är sann. Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet i anslutning till detta.
Jag blir bekymrad när vi har politiker som inte ser vad det skulle kunna innebära om man återgår till monopolverksamhet och inte kan få kontroll över kostnaderna.
Jag kan inte komma på något bra exempel, så jag kanske kan ställa samma fråga till Stina Bergström och Ygeman: Kan ni se några bra exempel där det inte är bra att vi har en öppen redovisning, tar reda på kostnader och jämför olika avtal?
Sedan är jag den förste att säga att det gäller att man skriver bra avtal; där finns det kritik att framföra. Men att återgå till en monopolsituation är någonting som för mig verkligen skrämmer, och det tror jag gäller alla dem som bedriver drift och underhåll på järnvägen och i andra verksamheter.
Jan-Evert Rådhström (M):
Det blir lite svårt när man kommer in i kammaren i slutet av en debatt att börja med en fråga som blev avförd för ett par timmar sedan. Flygsäkerheten var vi rörande överens om, samtliga politiska partier. Den frågan är klar. Det är högsta säkerhet som gäller.
Det är lite synd att Ygeman tar upp en tråd som redan är fastsydd. Vad gäller att regeringen skulle agera i strid mot vad riksdagen har sagt tror jag att det är på sin plats att många av dem som talat här i dag funderar på vad som har sagts.
Ygeman vet om det, för Ygeman var med i diskussionerna. Vi gjorde nämligen upp att vi inte skulle konkurrensutsätta någon av Swedavias flygplatser, de statliga flygplatserna. Men vi har inte makt över de kommunala.
Om ni hade tolkat det så att det skulle gälla de kommunala flygplatserna måste jag säga till Ygeman, och jag hoppas att han är så insatt att han vet det, att det skulle ha krävts en lagändring. Då skulle vi ha stiftat lag för att förhindra kommunerna att konkurrensutsätta sina flygplatser.
Men det begär inte Ygeman, inte Siv Holma, inte Lillemets eller någon annan. Här råder det ingen tvekan om vad som gäller. Så säger Ygeman att det inte är så farligt med en del flygplatser som ligger i utkanten av TMA.
Jan-Evert Rådhström (M):
Det är allvarligt när Ygeman kan blanda äpplen och päron på detta sätt. Vi har sagt att vi inte ska konkurrensutsätta någon av Swedavias flygplatser. Regeringen ska återkomma med en proposition i frågan. Regeringen bereder detta och är beredd att komma med en proposition.
Problemet är att Ygeman och hans vänsterkolleger tar steget att definitivt säga nej även till kommunala flygplatser. Ni tar ett jättekliv till vänster som är förödande för svensk flygfart.
Jag hör mer och mer att det tonar in i Sverigedemokraternas uppfattning när ni börjar tala om utländska personer. Det börjar, mina vänner, bli en otäck debatt. Vi talar om att det finns säkerhetsklassad personal, men Ygeman talar om utlänningar. Det är allvarligt.
Vi har i dag många nationaliteter som sköter flygtrafikledning. Det är inget problem. Ett problem för Sverigedemokraterna och Ygeman är dock att det kan finnas utländska företag som har uppdrag i Sverige.
Men alla som får operera i Sverige är godkända av Transportstyrelsen, och det finns ingen skillnad på säkerhet. Här tycker jag att er närhet till Sverigedemokraterna skönjes alltför tydligt, tyvärr.
Jan-Evert Rådhström (M):
Den är nästan inte anständigt att misstolka ett anförande så radikalt som Leif Pettersson nu gör. Jag har inte i något sammanhang sagt att jag stöder att människor håller på med sms eller annan distraktion i bil. Jag sade det ett antal gånger. Jag hoppas att Leif Pettersson läser protokollet efteråt.
Jag säger att vi vill ha en teknikneutral lagstiftning. Vad är det som gör att Leif Pettersson tycker att det är så mycket bättre att göra allting annat i en bil och det inte i så fall ska vara vårdslöshet i trafik? Det finns mängder med saker som är olämpligt beteende.
Det kan vi innefatta i en förstärkt lagstiftning om vårdslöshet i trafik. Herr talman! Jag skulle vilja att Leif Pettersson försöker att tala om något. Jag vet att han inte är jurist, långt därifrån.
Däremot skulle jag ändå vilja försöka att få Leif att diskutera lite grann hur han tänker sig en lagstiftning som ska införas men som inte ska hämma teknisk utveckling och inte hämma teknik som är kommande. Leif Petterson har varit med och lyssnat på Volvo som varnar för en sådan lagstiftning.
Kan Leif försöka att här på två minuter, eller något kortare, redovisa för detta. Hur gör man när man gör en lagstiftning som ska tala om vad som ska vara tillåtet för kommande teknik men förbjuda allt annat?
Jan-Evert Rådhström (M):
Det är fascinerande att höra Leif Petterssons argumentation. Men samtidigt måste jag säga att jag välkomnar en del av Leif Petterssons argument. Leif Pettersson säger att man ska kunna använda teknik i bilen men att det inte ska ske på ett trafikfarligt sätt.
Ja, vi ska ha en skärpt lagstiftning om vårdslöshet i trafik, men vi ska inte ha en kataloglagstiftning där Leif Pettersson och de övriga rödgröna ska försöka att detaljstyra exakt vad som ska gälla och inte gälla. Ingen här i kammaren, ingen som lyssnar, ingen som ser på tv kan säga hur tekniken fungerar om fem tio år.
Den tekniska utvecklingen går väldigt raskt. Men i samma andetag kan Leif Pettersson säga att vi inte ska främja sådan teknik som vi inte tycker är bra.
Den lagstiftning som Leif Pettersson föreslår är omöjlig till och med för den regering som han anförtror att ta fram detta digra lagstiftningsförslag.
Vi vill inte ha ett vårdslöst beteende i våra fordon oavsett om det handlar om sms-skickande, mobiltelefonerande, glassätande, rökande eller något annat. Herr talman!
Jag hoppas att det är här replikskiftet har klartgjort att Alliansen är för trafiksäkerhet, men vi är också för tekniska landvinningar som är viktiga för svensk bilindustri och svenskt trafiksäkerhetsarbete.
Jan-Evert Rådhström (M):
När jag lyssnar på Stina Bergströms anförande funderar jag på om vi är i Sveriges riksdag eller om vi befinner oss på ett opinionsinstitut. Miljöpartiet lägger inte fram förslag som följer deras övertygelse, utan Miljöpartiet lägger fram förslag utifrån vad Sifo anser har störst acceptans. Är det så jag ska uppfatta det? Det var så Stina Bergström sade.
Det är så det står i Miljöpartiets motion. Det är beklagligt att både Stina Bergström och Leif Pettersson i sina anföranden försöker finna argument som är till fyllest för dem själva. Jag ställde ett antal frågor, bland annat om Leif Pettersson hade läst den amerikanska studie som han hänvisade till. Jag fick inget enda svar.
Jag frågade Stina Bergström om hon hade läst den studie som hon hänvisade till, att det är 23 gånger farligare. Återigen: Jag negligerar inte risken med sms:andet. Om Stina Bergström inte finner argumenten i svensk forskning och inte heller någon annanstans använder hon dem som passar.
Därför vill jag nämna för Stina Bergström en intressant studie, nämligen den amerikanska studie som säger att det är 23 gånger farligare att sms:a. Den säger att det är bara fyra gånger farligare att läsa en bok eller en tidning i bilen. Jag kan ifrågasätta även den uppgiften.
Med tanke på det sätt som Stina Bergström talar om vårdslöshet i trafiken undrar jag om det kan vara något som hon kommit fram till under tiden, att det kan vara ett bättre alternativ.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag kanske var otydlig och måste se efter i protokollet när det kommer, men jag har sagt ett antal gånger att det är olämpligt att sms:a. Det jag tycker är fel i Stina Bergströms argumentation är att man plockar fram statistik som inte är relevant, utan det finns sådant som kan ifrågasättas. För mig är det ointressant hur många gånger det är. Jag vill ha en lagstiftning som är teknikneutral.
Det borde Stina Bergström ha stött i stället för att vi ska få en kataloglagstiftning som gäller specifikt mot sms; däremot sägs ingenting om gps, ingenting om andra saker som distraherar i bilen. Man riktar bara in sig på sms. Det är ett första steg, säger Stina Bergström. Ja, det är det som är så fel, att försöka göra detta när man inte har svar på vad man vill åstadkomma.
Vi vill skärpa lagstiftningen beträffande vårdslöshet i trafiken just för trafiksäkerhetens skull. Låt mig ställa en helt hypotetisk fråga till Stina Bergström. Om Alliansregeringen inte har tid att vänta på den kataloglagstiftning som oppositionen vill införa om fyra till fyra och ett halvt år, kommer Stina Bergström att kunna ändra åsikt eller ska hon kanske först fråga Sifo?
Kommer Stina Bergström att kunna ändra åsikt om vi kommer med ett lagförslag om skärpning av vårdslöshet i trafiken som är teknikneutralt? Om vi kommer med förslag om informationskampanjer där man påtalar vikten av olämplighet med distraktionsmoment i bilen, exempelvis sms, kan Stina Bergström då stödja det?
Kan Stina Bergström i så fall kanske säga att hon hade fel, att regeringen var snabbare och gjorde mer för trafiksäkerheten än vad hon trodde?
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag förstår att Tony Wiklander känner en viss glädje i att han har lyckats få med de rödgröna partierna i Sverigedemokraternas ståndpunkt. Det kan jag bjuda på, men i övrigt beklagar jag att så har blivit fallet.
Jag hade inte tänkt gå upp och argumentera mot Tony Wiklander egentligen, men det är synd att han kan säga att ingenting händer från regeringens sida. Då funderar jag på om Tony Wiklander har något intresse av att läsa skrivelserna som kommer.
Det står tydligt i den skrivelse som överlämnades till riksdagen i den här frågan precis vad regeringen bedömer att den vill göra. Regeringen vill ge Transportstyrelsen i uppdrag att ta fram en plan och åtgärder för att långsiktigt öka förarnas medvetenhet om riskerna.
Regeringen säger att det i samband med en förstärkt lagstiftning om vårdslöshet i trafiken är lämpligt med informationskampanjer. Regeringen avslutar skrivelsen med att säga: Regeringen avser att återkomma i frågan under 2013 med förslag. Är inte detta till fyllest, Tony Wiklander?
Men Tony Wiklander, som med sådan emfas lyckats få med sig Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet, blev så glad att han struntar i vad han själv egentligen tycker. Han tycker att det ska göras en utredning om detta. Nej, nu fick han en majoritet, och då struntar han själv i fakta och tycker att lagstiftningen är den rätta vägen.
Jan-Evert Rådhström (M):
Det raljerande som Tony Wiklander hänger sig åt är inte till närmelsevis lustigt i det här sammanhanget. När jag pratar om långsiktighet pratar jag om att regeringen gett Transportstyrelsen i uppdrag att ta fram en plan för att långsiktigt öka förarnas medvetande om riskerna. Det var så jag sade, ingenting annat.
Jag säger att regeringen i skrivelsen hänvisar till att den återkommer under året.
Då måste jag fråga Tony Wiklander, som har så dåligt tålamod att det inte hjälper att regeringen återkommer under året: Vad säger Tony Wiklander när vi vill ha en lagstiftning om vårdslöshet i trafik som vi kanske kan åstadkomma redan under året och där vi inkluderar alla distraktioner, inte bara sms, som Tony Wiklander så engagerat pratar om?
Vi vill ta med även andra saker om vårdslöshet i trafiken. Tony Wiklander vill hellre att det tar ett antal år för att få en lagstiftning som är gårdagens lagstiftning för morgondagens teknik. Det är så det blir, Tony Wiklander. Det är därför som jag med sådant engagemang tar tag i frågan.
Det är med sådant engagemang jag tar tag i frågan därför att jag vill ha trafiksäkerhetshöjande åtgärder snabbt som är teknikneutrala. Problemet med att Tony Wiklander har lyckats få med sig de rödgröna partierna är att det blir ett vakuum i frågan.
Vi vill föra fram detta med vårdslöshet i trafiken, och i samband med att man ändrar reglerna gör man breda informationskampanjer. Jag är, tyvärr, övertygad om att även denna gång kommer Tony Wiklander att se att han hade fel.
Jan-Evert Rådhström (M):
Jag hade inte tänkt gå upp i den här debatten, men när jag hörde Leif Pettersson agera tolk för Green Cargo som bolag blev jag lite förvånad. Det vill jag gärna ta ett resonemang om även med statsrådet.
Leif Pettersson påstår att det endast är konkurrens från lastbilstrafik som gör att Green Cargo ska lägga ned ett antal terminaler.
Jag har svårt att se hur Leif Pettersson eller någon annan här kan tolka de pressmeddelanden som Green Cargo de facto gör som att det beror på det. Det är en effektiviseringsprocess inom Green Cargo som gör att de vill effektivisera sin verksamhet.
Det som skrämmer mig är det socialistiska tänk som Leif Pettersson i vanlig ordning har. Politiken går in och styr oavsett om det är dumheter det handlar om.
Kan Leif Pettersson verkligen anse att det är riksdagen som talar om vilka terminaler Green Cargo ska ha i sin verksamhet?
Det föranleder också en stor oro hos svenskt näringsliv, tycker jag, när man ska leva med farhågan att Leif Pettersson vill vara med och styra att Green Cargo ska ha så dålig effektivitet att politiken gör landets transporter dyrare.
Detta, statsrådet, är jag orolig över. Jag funderar också lite grann på hur statsrådet ser på att det förs en politik som så till den milda grad och så direkt vill lägga sig i företags effektivitet.