KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mathias Sundin (L):
Låt mig börja denna interpellationsdebatt 2004. Då genomfördes den första privatfinansierade bemannade rymdfärden. Det var på årsdagen 47 år efter att Sputnik sköts upp och mänskligheten nådde ut i rymden på detta sätt.
Det som hände 2004 var startskottet för den privata rymdindustrin, som vi har sett växa till kraftigt sedan dess. Man skulle, om ni ursäktar, kanske kunna likna det vid en trestegsraket. Det första steget håller på att ta slut, och det är dags för det andra steget att ta vid. Vi har sett en tillväxt som hela tiden tilltar.
Det var nog därför The Economist nyligen hade en specialrapport om den privata rymdindustrin och det som händer på detta område. Man skriver bland annat om investeringarna i privat rymdindustri. De motsvarade ungefär 20 miljarder svenska kronor förra året, vilket är mer än de senaste 15 åren tillsammans.
Omsättningen för den globala rymdindustrin har nästan dubblats de senaste tio åren. Detta drivs av många olika utvecklingar, framför allt kopplat till teknisk utveckling. Man gör både bättre och billigare saker. Inte minst gäller det satelliter, som blir mindre och dessutom bättre. Det vore spännande om sådana kunde skjutas upp från Sverige.
En annan utveckling som har skett nyligen och som inte har hunnit få genomslag än är att man har börjat landa raketer. Därmed kan man återanvända dessa raketer, vilket givetvis kommer att sänka kostnaderna avsevärt. Man kan ju tänka sig vad det skulle kosta att köpa en flygbiljett om det behövde byggas ett nytt flygplan varje gång en flygning skulle genomföras.
Tillgängligheten till rymden har ökat, och den kommer nog att öka kraftigt på många sätt. Precis som statsrådet säger i sitt svar ser vi att det redan nu påverkar en mängd olika områden. Ett av dessa områden är bemannad rymdfart. Det kan vara kopplat till forskning, utveckling och testverksamhet. Vi är mycket stolta över Christer Fuglesang, som var uppe i rymden.
Men det är nästan tio år sedan, och vi behöver accelerera den utvecklingen. Som rubriken visar handlar min interpellation om rymdturism och den typen av bemannad rymdfart.
Sverige har en jättemöjlighet att bli Europas kanske första och största rymdhamn för kommersiella rymdflygningar. Det kräver dock ett agerande från regeringen. Det kräver inte en massa pengar; det kräver inte miljoner eller miljarder i investeringar. Det kräver dock ett agerande. Det här svaret innehåller en väldigt bra, bred genomgång av rymdindustrin.
Tyvärr sägs dock inte ett enda ord om just rymdturismen och bemannad rymdfart, trots att statsrådet täcker in en mängd andra områden. Så vad anser regeringen just vad gäller bemannad rymdfart och rymdturism? Vad gör regeringen där? Vilken strategi och vilket agerande finns på det området?
Mathias Sundin (L):
Som statsrådet sa i sitt inledande svar finns det ett antal framgångsrika svenska företag som bland annat bygger delar till satelliter. Men om man ser på rymdindustrin som helhet i Sverige har den inte haft den tillväxt som vi har sett internationellt de senaste åren utan ligger ungefär platt. Det tyder på att det finns en missad potential i Sverige. Jag vill säga ett par saker om rymdturism.
Finns det en uttalad vilja hos regeringen att företagen ska komma hit och verka här? Nu finns chansen att säga det. Vi kan spela upp det för dem så att de ser att regeringen är positiv till att sådana företag kommer hit, inte för att få statsstöd utan för att vi tycker att det är bra med denna typ av verksamhet och kommer att behandla den på ett positivt sätt.
När det gäller ansökningsförfarandet finns det inget sätt att söka på. De kan naturligtvis lämna in något papper och hoppas att det duger, men om staten via en myndighet har ett ansökningsförfarande för hur det ska gå till blir det mycket enklare. Det är ett tydligt sätt att i konkret handling visa att de är varmt välkomna att söka, att det är detta som gäller och att det är detta vi vill veta i ett ansökningsförfarande. Tänker regeringen ta tag i detta, Helene Hellmark Knutsson?
Ni har fått ett förslag på hur det skulle kunna se ut. Tänker ni använda det eller något annat för att ta fram ett ansökningsförfarande? Jag tror att rymdindustrin är positiv för Sverige på många sätt, inte minst för varumärket Sverige - att vara stolt över att vara svensk och att vi ligger i absolut framkant inom en så intressant och spännande verksamhet.
Det gäller jobb, tillväxt, forskning och alla sådana saker men också Sverige som varumärke, Sverige som land och vårt rykte internationellt.
Mathias Sundin (L):
Min fråga går till Mikael Damberg, som för två månader sedan på Stockholm Tech Fest utlovade en startup-politik från regeringen. En av dessa punkter var att det skulle utses en person i Regeringskansliet som skulle vara ansvarig för startup-politiken och som dessa företag skulle kunna vända sig till. Så sent som i förra veckan rapporterades det i medierna att denna person ännu inte har utsetts. Varför drar regeringen fötterna efter sig i frågan? Det här är en bransch där det går undan.
Sedan Mikael Damberg utlovade denna person har det skett 65 investeringar på över 1 1⁄2 miljard kronor i svenska startups. Häromdagen såg vi hur svenska King köptes för 50 miljarder kronor. Det är fem gånger så mycket som Volvo köptes för. Det är många jobb och mycket pengar som står på spel. När går det från snack till verkstad?
Mathias Sundin (L):
Jag tror inte att den personen är avgörande på något sätt, men det säger någonting om hastigheten i regeringens politik. En annan sak som utlovades av Mikael Damberg var att se över frågan om snabbare arbetstillstånd för att människor utanför EU ska kunna söka jobb här. Det är många startup-bolag som vittnar om att det är krångligt och tar mycket tid. Återigen rapporterades i förra veckan i medierna om att någon sådan person, några sådana personer eller något sådant uppdrag över huvud taget inte verkar existera.
Det enda som finns är skärpningar av reglerna för arbetstillstånd som gör det svårare och krångligare, men ingenting som gör det lättare för den typen av bolag. Det är fråga om personer som ofta får bra löner och blir skattebetalare från dag ett. Varför händer det inte någonting i den frågan heller? Regeringens startup-politik har hittills bara varit prat och ingen verkstad. När ska det bli lite fart?
Mathias Sundin (L):
Min fråga är till Gustav Fridolin. Jag undrar varför Sveriges regering inte har fördömt terrorattackerna mot civila i Israel. För några veckor sedan var en liten familj på väg till Västra muren för att be. En palestinsk terrorist rusar fram, hugger först pappan, sedan mamman och till sist hugger han den lille sonen. Han hugger även en rabbin som rusar fram för att försöka hjälpa till. Pappan och rabbinen dör.
Mamman och det lilla barnet hamnar på sjukhus och får ligga där under lång tid. Det här har inte inträffat en gång de senaste en och en halv månaderna, utan det inträffar i snitt två gånger per dag i Israel. Och Sveriges regering har ännu inte fördömt detta. Jag tycker att det är skamligt. Varför har regeringen inte gjort det?
Mathias Sundin (L):
Det Gustav Fridolin säger nu stämmer inte. Sveriges regering har inte tagit avstånd från dessa terrorattacker. Man har twittrat ett par gånger, allmänt hållet om att man är emot våld och så vidare. Det här är terrorattacker som riktas mot civila personer. Det är dessa terrorattacker man måste ta avstånd från, inte att människor försvarar sig mot terrorattackerna eller att polis stoppar terrorattackerna genom att skjuta dem som attackerar.
Spotify skrev nyligen ett öppet brev där man pekade på att det är mycket svårt att bygga ett riktigt stort bolag från Sverige. Man överväger därmed att flytta och expandera i andra länder i stället. En sak som Spotify pekar på är personaloptioner, det vill säga möjligheten att göra medarbetarna till delägare. Det förslag som har kommit i en utredning begränsar antalet branscher och även storleken på bolaget.
Det som vi upplevde i Trollhättan för några veckor sedan upplever man i snitt två gånger per dag i Israel nu, och det måste Sveriges regering ta avstånd från. Den palestinska ambassadören här i Sverige har inte heller tagit avstånd från detta våld. Trots direkta frågor i svenska medier om hon tar avstånd från våldet har hon inte gjort det. Reaktionen från Sveriges regering på detta har varit noll och intet. Det är skamligt!
Jag tror att det är ett feltänk. Digitaliseringen skapar startups i alla branscher, och den behövs i alla bolag oavsett storlek. Jag tror att det finns en chans att bygga vår tids Ericsson och Volvo, men de kanske kommer att heta Spotify, Izettle eller Klarna. Vi har bara den chansen om vi lyssnar på varningssignalerna. Är statsministern beredd att göra det? Tänker statsministern backa Spotify?
Mathias Sundin (L):
Min fråga går till framtidsministern. Jag hyr ett litet torp ihop med min fästmö. Vi har ett land där vi odlar våra potäter. Då kan det vara bra - om man är lat som jag och inte orkar gräva - att ha en jordfräs. Men det känns ganska onödigt att köpa en jordfräs bara för att man ska fräsa en eller två gånger per år. Med delningsekonomin och digitaliseringen blir det dock så smidigt att jag lätt kan hitta någon i närheten som kan hyra ut sin jordfräs.
Delningsekonomin är mycket mer än jordfräsar. Jag tror att det miljömässigt och ekonomiskt är ett väldigt smart sätt att dela på bilar, bostäder och andra sorters prylar. Den utveckling som sker nu är väldigt positiv. Då undrar jag varför det kommer så många negativa signaler från regeringen vad gäller delningsekonomin. Man pratar om att vissa företag ska förbjudas. Man pratar om hårda regleringar. Man pekar ut vissa tjänster och hävdar att de är att betrakta som till exempel svarttaxi.
Varför, framtidsministern, är ni så negativa till framtiden?
Mathias Sundin (L):
Det är naturligtvis jätteviktigt att man följer bestämmelser om skatt och annat, men jag tror att det är ganska lätt att hantera eftersom transaktionerna är digitala. Man sätter sig inte i baksätet på en bil och lämnar över en hundralapp. Det borde gå att hantera ganska lätt. De signaler som nu kom från framtidsministern är mycket mer positiva än det som hörs från andra ministrar. Jag hoppas att den här arbetsgruppens arbete sprider sig till den övriga regeringen, för nu kommer det väldigt mycket negativa signaler om något som är väldigt bra.
Mathias Sundin (L):
Min fråga är till Magdalena Andersson. Med mig på läktaren här i dag har jag Mohammed, som är en flykting till Sverige från Syrien. Han tog kontakt med mig därför att han blev så enormt frustrerad över den passivitet som han i det svenska systemet tvingas in i. Ett exempel är att han har skaffat praktik på egen hand.
Men han fick avsluta den efter ett kort tag, eftersom det inte fanns något godkännande, inte fanns rätt papper på plats. Han hade väntat i fyra månader på detta papper, och ingenting hände. Jag ber såklart inte Magdalena Andersson att kommentera det specifika fallet. Men förslag från den här regeringen för att förenkla och göra det lättare, för att slippa slåss mot systemet när man kommer hit som flykting, lyser med sin frånvaro.
Tänker ni göra något för att Mohammed och andra ska slippa den passiviteten?
Mathias Sundin (L):
Jag tror att det gäller att fokusera på att de människor som kommer hit, Mohammed och andra, inte kommer hit därför att de är passiva eller inte klarar av att ta hand om sig själva, för det är precis vad de klarar av. Jag har full respekt för att Migrationsverket är överbelastat med arbete och att det tar tid. Men just därför är det så viktigt med regelförenklingar. Det kanske inte behöver skickas något papper. Man kanske kan göra det långt efteråt. Han kanske kan få jobba kvar på sin praktikplats medan pappersarbetet fixas, och om det är något problem ordnar man det i efterhand.
Den typen av förslag efterlyser jag.
Mathias Sundin (L):
Min fråga går till rymdministern. European Space Agency, Esa, ska starta en inkubationsverksamhet för startup-företag inom rymdteknik, och ett fyrtiotal svenska företag kan få vara med. Esa finansierar en del av detta, men det krävs också motfinansiering från svenskt håll.
Just nu är det oklart vilken eller vilka myndigheter som ska stå för denna motfinansiering. Programmet skulle egentligen ha dragit igång nu, och Sverige riskerar att missa det om det inte blir klart vilken myndighet som ska stå för finansieringen. Vi talar inte om några stora pengar, men det behövs förmodligen någon form av direktiv från regeringen om vem som ska ta hand om detta.
Är rymdministern medveten om detta, och vad görs?
Mathias Sundin (L):
Det låter bra att regeringen tar tag i det och reder ut det, för vi håller på att missa denna chans. Egentligen är klockan redan fem över tolv, så det måste fixas snabbt. Det handlar om stora möjligheter forskningsmässigt och inte minst vad gäller tillväxt och jobbskapande i Sverige. På många sätt har vi bra förutsättningar. Vi har lång erfarenhet från Esrange, och vi har en rymdlag och annat. Det gäller att det kommer snabbt på plats.
Mathias Sundin (L):
Först vill jag instämma i utrikesministerns fördömande av det fruktansvärda terrordådet i Tel Aviv i går. Sedan vill jag fråga om en annan terror, nämligen den från Hizbullah. De senaste åren har Hizbullah ägnat sig åt att flytta vapen från glesbefolkade områden till tätbefolkade områden.
I små byar och små städer, vid skolor och sjukhus och på andra ställen där det finns civila, har man sina vapendepåer och raketramper. Syftet är naturligtvis mycket cyniskt. Om det blir en ny konflikt med Israel, och Israel skjuter tillbaka mot de här raketerna, är risken väldigt stor att man träffar civila, skolor, sjukhus och så vidare. Känner du till detta som har skett, utrikesministern?
Har du agerat, eller tänker du agera, för att uppmärksamma detta internationellt och fördöma detta internationellt?
Mathias Sundin (L):
I fallet Hizbullah är det ännu inte fråga om terrorhandlingar. De har gjort en del, men det är framför allt uppbyggnaden och förflyttningen av vapen in i tätbefolkade områden som jag frågar om. Hizbullah har en väldigt stark militär. Man har över 100 000 raketer och missiler med både bra pricksäkerhet och stor förstörelsestyrka. Utrikesministern! Tänker du agera mot detta internationellt?
Tänker du lyfta fram internationellt vad Hizbullah gör nu?
Mathias Sundin (L):
Det är bra synpunkter. Det innebär hela tiden svåra avvägningar hur man ska anpassa ett skattesystem så att det faller ut på allra bästa sätt. Låt mig göra några reflektioner om detta. Ni kallar dem höginkomsttagare. Men vilka är de som numera kallas höginkomsttagare i Sverige?
Det är till exempel en förstelärare på en grundskola eller en lärare som blivit rektor. De får börja betala statlig inkomstskatt och i vissa fall värnskatt om de blir högre chefer. Det är poliser. Det är vanliga människor som jobbar runt om i Sverige. Det är hundratusentals människor som ni kallar höginkomsttagare.
Varför gör vi detta? Jo, för att vi tycker att det ska löna sig att utbilda sig och att arbeta hårt. Det har vi tyckt under lång tid, och vi tror att det är ett framtidsrecept - också för att de nya jobben ska växa fram. Jag talade en del om enkla jobb, som gör att man kommer in på arbetsmarknaden.
Det finns också en annan typ av jobb, där höginkomsttagare med högre utbildning jobbar. Det handlar om de framgångsrika svenska teknikföretagen som växer fram. För att det ska vara lönt att utbilda sig och satsa på sådana företag och få den typen av jobb att växa fram kan vi inte ha världens högsta marginalskatter. Sverige passerade nyligen Aruba, när ni höjde skatterna.
Där har man vissa andra konkurrensfördelar, till exempel vädret. Vi konkurrerar med vårt väder och världens högsta marginalskatt. Jag tror inte att det funkar.
Mathias Sundin (L):
Låt oss börja med den värdefulla naturen. Vi tillför faktiskt mer pengar än regeringen till just det. Men precis som Janine Alm Ericson var inne på i debatten med Emil Källström tror vi inte att alla dessa åtgärder är så himla effektiva. Det ser bra ut att lägga ut dem, men det är inte mycket pengar och de ger inte mycket effektivitet. Det vi tror på är grön kapitalism och grön skatteväxling.
Där har det halkat snett en hel del i den svenska debatten, inte minst på grund av Miljöpartiet, skulle jag säga, så att grön skatteväxling har blivit röd skatteväxling. Själva grejen med en grön skatteväxling är att man höjer skatten på sådant som är miljöfarligt. Vi vill inte ha stora koldioxidutsläpp till exempel, och det finns en del kemikalier som vi vill bli av med och därför fasa ut. Då höjer vi skatterna och gör det dyrt att använda sådant.
Det gör att företagen successivt flyttar bort från de områdena. Det är den ena delen. För att få skatteväxlingen grön och inte röd gäller det sedan att sänka några skatter också, till exempel dessa inkomstskatter som du är så emot att sänka. Det är precis det vi gör. Vi gör det billigare för företagen att anställa människor till exempel. Annars blir det bara skattehöjningar hela tiden. Apropå fördelningspolitik kan den inte gå ut på att man höjer skatten för alla hela tiden.
Då får vi inte någon tillväxt av nya jobb. Det är riktigt, riktigt dålig fördelningspolitik, och det är också dålig miljöpolitik.
Mathias Sundin (L):
Miljöpartiet har gjort mycket för att lyfta klimatfrågorna i det här landet. Ni har envist drivit på under lång tid, och det ska ni ha all heder av. Nu har ni chansen i regeringsställning att förverkliga en del av det som ni har pratat om och drivit på i många år. Ni gör naturligtvis en del.
Dock finns det en del som vore välkommet nu. Parisavtalet skrevs glädjande nog under och godkändes i Sveriges riksdag. Där pekar man bland annat ut de stora stöden till olika former av fossila bränslen. I Sverige finns det miljardstöd, men det finns också i en mängd andra länder.
Dessa drivmedel släpper ut stora mängder koldioxid. Det är inte fråga om någon straffbeskattning för att få bort utsläppen, utan det handlar om stöd till fossila bränslen. Man har nedsatt koldioxidskatt så att det blir billigare att använda dessa bränslen. Så ser det ut även i er budget.
I Liberalernas budget tar vi bort en del av stödet till just diesel inom vissa branscher. I den miljöpartistiska budgeten ingår det extra stöd för användning av diesel. Är inte detta någonting som ni borde göra någonting åt väldigt snart?
Mathias Sundin (L):
Jag förstår att du hellre vill att jag diskuterar detta med någon annan, Janine, men nu är det dina subventioner och ditt stöd till diesel som vi talar om. Allt detta går naturligtvis inte att göra över en natt, och det vore väldigt bra om det sker internationellt så att det blir konkurrensneutralt. Men vi måste börja någonstans.
Det räcker inte med att sätta upp ett mål om att bli ett fossilfritt land och sedan fortsätta med stöd. Ni avsätter ett stöd på 900 miljoner kronor till diesel. Orden om att bli fossilfritt klingar tomma när ni i er budget fortsätter att med skattepengar stödja användningen av diesel. Detta måste bort, och det snabbt.
Ni gör säkert en hel del annat, som du ju pekar på, men för klimatförändringarnas del är det absolut viktigast att få ned koldioxidutsläppen. Sverige måste även genomföra en grön skatteväxling där vi beskattar sådant som vi vill ha bort och sänker andra skatter så att vi får en växling. Detta är precis vad Liberalerna gör: Vi sänker skatter på arbete och företagande och plockar bort dessa stöd.
Detta är de viktigaste åtgärderna för att komma till rätta med klimatfrågan.
Mathias Sundin (L):
Ulla Andersson har delvis i denna budgetdebatt haft ett högt tonläge mot oss borgerliga partier när det gäller välfärd. Låt oss därför tala om just detta: de mest utsatta i vårt samhälle, de som är beroende av LSS - det vill säga assistans - i sina liv.
Det rör sig om personer med olika former av funktionsnedsättningar, som behöver hjälp för att klara sig och leva ett fritt liv i Sverige.
Jag var i fredags i Linköping och träffade några familjer som har assistansersättning, bland annat en pappa som berättade om sin son, som har så svåra rörelsehinder att han inte kan vända sig själv på nätterna när han sover. På nätterna har de ingen assistans, utan den har de på dagarna.
På nätterna är det alltså föräldrarna som får gå upp och vända på pojken, och det sker varannan timme. Han är nu åtta år gammal, och man inser då att föräldrarna inte har sovit en enda natt på åtta år. Nu är de inne i en omprövning av assistansen.
Regeringen har ju gett Försäkringskassan i uppdrag att minska antalet timmar, och vi har ju under hösten sett ett antal konsekvenser - en del med fruktansvärd utgång - när timmarna har minskats. Detta är något som denna budget, som Vänsterpartiet är med på, bygger på. Med det tonläge som du, Ulla Andersson, har haft tidigare, hur försvarar du detta?
Mathias Sundin (L):
Det gör vi inte. Ulla Andersson nämnde från talarstolen tidigare att vi inte har de välfärdsmiljarder som man har i hennes parti. Det har vi, men de är specificerade till kommunerna, så att man inte bara pumpar ut 10 miljarder.
När det gäller LSS och stödet till föräldrar, barn och andra vill jag framhålla att vi i den här budgeten lägger en extra miljard jämfört med regeringen för att just kunna utöka detta i stället för att minska antalet timmar. Det är helt riktigt som Ulla Andersson säger att en del av de förändringar och neddragningar vi nu ser beror på domar i Högsta förvaltningsdomstolen.
Det är riktigt att vi behöver ta tag i dem. Men den del som Vänsterpartiet i detta har ansvar för är den budget som vi nu diskuterar. Den budget som du, Ulla Andersson, i eftermiddag kommer att rösta för bygger på att LSS-timmarna minskar. Kostnaderna i er budget bygger på att detta minskar. Därför blir det lite ihåligt.
Det är jättebra att du står upp för detta, att ni tog initiativ i utskottet och att ni driver på regeringen i den här frågan, men det är pengarna som är det avgörande. Det ser vi i budgeten.
Mathias Sundin (L):
Jag ser att Sverige har en god chans till många bra, högbetalda jobb inom techsektorn. Vi har ett antal framgångsrika startup-företag i Sverige, så kallade unicorns - enhörningar på svenska, men det låter inte lika coolt. Det är miljarddollarföretag och varumärken som är välkända för många svenskar: Spotify, Klarna, Skype, Minecraft och några till.
De här företagen och många som kommer därunder har chansen att bli våra nya Skanska, ABB, Ericsson och så vidare - om vi reformerar. En reform som företagen skriker efter är personaloptioner, alltså att kunna göra sina medarbetare till delägare i företagen. Jag besökte ett litet startup-företag i Linköping i fredags. De gör 3D-skrivare.
De har svårt att rekrytera den personal de behöver - högspecialiserade, duktiga personer - eftersom de stora företagen i Linköping och på andra orter kan betala mycket högre lön och har bättre villkor på alla möjliga sätt. Det här företagets chans att få dessa personer att våga gå över till ett riskfyllt litet startup-företag och gå ned i lön är att de kan bli delägare. Går det bra för företaget kan de tjäna bra pengar på det.
Men i dag är det i praktiken omöjligt att använda personaloptioner eftersom det är så himla dyrt, både för företaget och för den som ska ha optionen, att nästan ingen använder detta. Det förslag som kommer i utredningen är väldigt snävt. Näringsminister Mikael Damberg talade positivt om det innan utredningen kom, men efteråt har kommentarerna varit betydligt njuggare. Det finns inte med i budgeten.
Kommer detta snart, och kommer det en bredare reform än den som föreslås i utredningen?