Josef Fransson (SD):
Jag vill inleda med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservationer nr 6 och 27. I dag debatterar vi som sagt återigen klimatpolitik. Det var inte så länge sedan vi stod här och hade en extrainsatt debatt med anledning av Världsbankens vid den tidpunkten uppmärksammade rapport. Jag gjorde den gången ett försök att lyfta fram några delar av klimatpolitiken som sällan sägs i debatten. Det är saker som borde kunna vara välkommet.
Jag tog nämligen upp det faktum att det inte på över 15 år har gått att utläsa några signifikanta höjningar av den globala temperaturen, vilket för övrigt är ett faktum som IPPC:s ordförande Rajendra Pachauri har bekräftat i en tidningsintervju.
Man skulle kunna tro att detta skulle vara goda nyheter och en god utveckling för alla som lever med den ångest för framtiden som det har talats om här tidigare. Det kanske inte slår med sådan hård kraft som klimatmodellerna har låtit göra gällande. Det kan tyda på det. Det indikerar i varje fall någonting.
Jag inser dock att jag, trots att jag höll mig till ganska verifierbara enkla fakta, gav uttryck för saker som inte ostraffat får yppas i denna debatt. Debatten refererades i en av Sveriges största tidningar, Dagens Nyheter, där Socialdemokraternas Matilda Ernkrans lät göra gällande att jag i och med mitt debattinlägg placerade mig på "yttersta, yttersta högerkanten".
Vad Ernkrans nu menade med det är jag något osäker på. Är det kanske så att man är fascistoid om man tar upp andra infallsvinklar på en mycket komplex fråga än den som Socialdemokraterna framhärdar med? Jag visste inte ens att klimatfrågan var en vänsterfråga, även om det ofta tycks finnas synergieffekter med att sammanföra klimatpolitik med socialistiska plansamhällen.
Miljöminister Lena Ek gjorde vidare i samma artikel gällande att mitt anförande var "väldigt långt ifrån verkligheten och fullt av felaktiga fakta". Det kan vid en första anblick tyckas vara ganska betryggande att vår minister sitter på verkligheten i denna fråga. Men jag är samtidigt undrande om hennes självförtroende utmynnar i en viss fartblindhet trots allt. Jag lyckas nämligen inte utläsa vad det var för faktauppgifter som var felaktiga i mitt anförande.
Kanske kan jag be ledamöterna som sitter i kammaren här i dag hjälpa mig att reda ut det. De faktauppgifter som jag framförde var i denna debatt var, i kronologisk ordning, dessa: Att det under ungefär 15 år inte kunnat konstateras några globala temperaturhöjningar. Att temperaturen globalt ökat med ca 0,75 grader sedan förindustriell tid på 1800-talet.
Att koncentrationen koldioxid i atmosfären sedan 1800-talet har ökat med ungefär 0,01 procent, eller 0,1 promille, i absoluta tal. Att Sveriges bidrag till de globala utsläppen av koldioxid är ca 1,6 promille.
Att Kina sedan 1990 ökat sina koldioxidutsläpp med ungefär motsvarande 140 gånger Sveriges totala utsläpp. Att Sveriges elsystem är näst intill helt koldioxidfria. Det var en liten sammanställning av de faktauppgifter jag framförde under den debatten.
Skulle det vara så att någonting av det är väldigt felaktigt tar jag tacksamt emot rättelse. Fakta är alltid fakta, och man får inte blanda ihop fakta med åsikt. Det är väldigt viktigt. Herr talman! En annan sak som jag tycker är intressant inom forskningen är hur man nu kan observera hur jorden blir allt grönare och att växtligheten frodas på grund av den högre koncentrationen koldioxid i atmosfären.
Denna globala förgröning har påvisats i tropikerna, den arktiska tundran, på höga höjder och i de alltmer effektiva jord- och skogsbruken världen över. Den högre koldioxidhalten bidrar till att växterna kan invadera torrområden och minska ökenutbredningen på jorden.
Det tycks alltså inte ensidigt vara problem kopplade till användande av fossila bränslen, vilket varit bärande i debatten de senaste årtiondena. Det är givetvis en helt otroligt glädjande utveckling, i varje fall för alla som inte investerat stor trovärdighet i enkelriktade utsagor i en mycket komplex vetenskap.
I en debattartikel i Expressen för några månader sedan oroade sig Miljöpartiets Maria Ferm över de miljontals klimatflyktingar världen över som man i framtiden ska hantera. De nya rönen om den globala förgröningen kan kanske därför ses som glädjande. Kanske kan i varje fall några av alla dessa klimatflyktingar nu sadla om och bli entreprenörer inom skogs- och jordbruksnäringarna.
Allt är med andra ord inte nattsvart. Herr talman! I Sverigedemokraternas reservation nr 6 i detta betänkande tar vi upp att LULUCF-sektorn, alltså hur man använder skogsarealer, ska inkluderas i EU-ländernas EU-interna utsläppsåtagande i enighet med Kyotoprotokollet. Det är vår uppfattning.
Detta ser vi skulle ge goda incitament till en aktiv skogspolitik där mer av Europas marker kan återplanteras. I Sverige sparkade alla partier utom SD bakut inför förslaget när man insåg att detta skulle ge positiva effekter på beräkningarna av landets utsläpp och därmed bespara skattebetalarna stora summor pengar. Det tycker jag är en märklig politik.
För Sverigedemokraterna däremot faller det sig naturligt att verka för Sveriges medborgares intressen. Herr talman! Sist men inte minst skulle jag vilja säga några ord om Sverigedemokraternas reservation 27 som handlar om biodrivmedel.
Det verkar nu som att vi närmar oss att regeringen ska införa den kvotplikt man har talat om ett tag, det vill säga en tvingande inblandning av etanol och biodiesel i våra drivmedel. Det är problematiskt på flera sätt. Det är nämligen inte bara så att många äldre bilar kommer att haverera till följd av denna inblandning, om man inte kan få tag på annat bränsle.
Det är inte heller bara så att denna politik lastar Sverige med kostnader på några miljarder per år. Det är också dåligt för miljön. Enligt en uträkning från riksdagens utredningstjänst uppgår skattesubventionerna till ungefär 4,5 miljarder per år om regeringen genomdriver den föreslagna politiken.
För detta får vi förutom en större global jordbrukssektor runt om i världen, med allt vad det innebär, dessutom ökade utsläpp av koldioxid under tiotals år. Detta beror på den koldioxidskuld de nya jordbruksarealerna ger upphov till. Vidare kommer givetvis användandet av mineralgödsel och diverse kemikalier att öka i motsvarande utsträckning.
Vi betalar alltså stora summor pengar för att belasta miljön ytterligare och dessutom under kanske 50-60 år öka utsläppen av växthusgaser. Det är givetvis lite beroende på varifrån vi tar etanolen. Det kan tyckas lite kontraproduktivt med tanke på att politikens själva syfte är att minska dessa utsläpp.
Jag hoppas givetvis att regeringen tänker om i frågan och handlar mer utefter miljöns, medborgarnas och statskassans intressen.