KBLab/rixvox huggingface dataset:
Betty Malmberg (M):
Självklart är en nära dialog med avnämarna alltid viktig. Jag tror att vi kommer att få klarhet i hur dialogen har skötts när propositionen kommer på bordet. Just nu diskuteras någonting där vi inte vet hur slutresultatet ser ut. Det är anständigt att vi alla har samma information när vi för den diskussionen.
Kvalitetssystemen är viktiga. Det gick en gång som ett uppdrag till Högskoleverket att lämna fram ett förslag. Jag tycker att vi avvaktar tills propositionen kommer, vilket förhoppningsvis sker om bara några dagar. Jag skulle vilja ställa en fråga till Mikael Damberg.
Ni har ett särskilt yttrande där ni åter tar upp frågan om högskolors möjlighet till universitetsstatus. Det är en frågeställning som ni själva drog i långbänk under många år. Dessa högskolor skickade in sina ansökningar, och de förnyade sina ansökningar.
Det var många som hade lämnat in sin första ansökan sex år innan vi beslutade: Just nu vill vi inte hålla er på halster. Vi tycker att det är rimligt att ni får ett besked. Vi uttryckte också i det att vi inte stänger någon dörr för framtiden. Jag vill höra en reaktion på det Flodström uttrycker.
Hyser Socialdemokraterna någon oro för förkunskapskraven, som jag refererade till i mitt anförande? Kommer ni att sänka förkunskapskraven i era gemensamma förslag så att ni går tillbaka och gör en återställare à la Alla ska med?
Betty Malmberg (M):
Jag kan inte kommentera mer. Jag får upprepa att jag tycker att vi ska avvakta tills vi har propositionen på bordet. Vi kommer då att kunna ta diskussionen och debatten, och då sitter vi inne med samma information. Vi kommer också att få veta på vilket sätt detta har kommunicerats.
Vi får avvakta. Då det gäller autonomin är det samma sak där. Vi har tre stora propositioner som kommer till riksdagens bord inom kort. Det gäller kvaliteten, autonomin och avgifter för studenter från tredjeland.
Det är också därför som motionsbetänkandet blir märkligt att debattera just nu, eftersom stoppdatum för propositionerna är den 23 mars. Jag noterar att jag inte fick något svar på mina frågor. Jag tycker att det är olyckligt.
Jag skulle verkligen önska att man internt i olika partier diskuterar hur vi ska kunna gå framåt.
Menar vi allvar från alla våra sidor, och framför allt från den rödgröna sidan som många gånger står på barrikaden och säger att vi ska ha den fina forsknings- och kunskapsnation som vi alla vill ha, måste vi också vara beredda att ompröva den politik som lett oss dithän vi är i dag. Vi är beredda att ompröva och har omprövat.
Vi vill hävda att genom den stora satsning som vi gör alltifrån årskurs 1 på lågstadiet hela vägen upp till den stora forskningspropositionen och vad den innehöll gör vi en stor satsning och en stor förstärkning för att få ett framgångsrikt Sverige.
Betty Malmberg (M):
Med risk att vara envis som en åsna får jag upprepa att jag tycker att det är anständigt att kvalitetspropositionen ligger på bordet innan vi diskuterar den. Däremot har hela vårt arbete varit genomsyrat av målet att höja kvaliteten när det gäller grundskola och gymnasium, högskola och forskning.
Därför tycker jag ändå att jag har fullt fog att stå upp och prata för de kvalitetssatsningar som vi gör. Jag tycker också att det är intressant att vi ändå tar den här debatten nu. Kanske tidsplaneringen hade kunnat vara bättre, men det är viktigt att vi debatterar frågan, Lage Rahm.
Vi har full respekt för riksdagsledamöterna som har skrivit motioner och lagt ned full möda på det, och det är viktigt att faktiskt ge dem det erkännandet att vi debatterar detta. Det är därför som jag har försökt att hålla mig lite just till de frågeställningarna. Lage Rahm tycks vara lite överens med mig i alla fall om att det kanske inte är helt fel att de här skärpta kraven finns. Du får gärna rätta mig. Lage Rahm undrar hur vi ska nå de skärpta kraven.
Det är därför som jag också med en dåres envishet pratar om de insatser som vi faktiskt har gjort redan i grundskolan. Det är självklart - vi ska ju inte bara bygga höga murar för att vi inte vill släppa in folk till högskolorna, utan vi måste upprätthålla nivåer, precis som universitetskanslern säger, som gör att vi sedan kan hålla oss väl framme i internationella jämförelser.
Hur vi ska nå de skärpta kraven handlar om de tusen kronorna extra per lågstadieelev när det gäller att läsa, räkna och skriva. Det handlar om lärarlyft och sfi-lyft. Det handlar om nationella prov och betyg, som jag vet att Miljöpartiet inte tycker om.
Betty Malmberg (M):
Lage Rahm frågar mig varför jag envisas med att prata grundskola. Det gjorde jag som ett svar på Lage Rahms fråga här om hur vi kan nå de förkunskapskrav som det handlar om. Det gäller att rusta eleverna rätt från första stund. Det kan vi inte göra de sista åren på gymnasiet. Det är klart att det är ödesdigert om alla ska behöva äntra och gå igenom vuxenutbildning.
Självklart måste det vara rätt att många av eleverna blir rätt rustade från början. Jag jagar inga nivåer i internationella jämförelser. Det är definitivt inte det som det handlar om. Det handlar om att vi i Sverige behöver slå fast en kvalitetsnivå som är acceptabel för vår högskoleutbildning och forskning.
Det här handlar om att våra studenter också ska kunna söka sig utomlands för att fortsätta sina studier i Spanien eller var som helst och kunna göra nedslag lite här och var och också kunna vara konkurrensmässiga på marknaden. Lage Rahm nämner sina reservationer. Jag kan svara att när det gäller frågeställningen om modersmål har jag kollat upp den.
Det är så att det finns de som kan läsa modersmål som ett modernt språk, och de får tillgodoräkna sig den meritpoängen. Det har jag kollat med Skolverket. Man kan säkert gå längre, för det finns ju fler modersmål, men de modersmål som kan räknas in i moderna språk får man tillgodoräkna sig meritpoängen för den vägen.
Sedan har Miljöpartiet och Lage Rahm väckt en motion om att man bör styra antalet högskoleplatser till de ställen där det finns studentbostäder. Där håller vi inte med. Vi tycker att det är studentens fria val som ska vara styrande, och vi tror att studenterna i mångt och mycket också väljer att studera där det finns studentbostäder.
Betty Malmberg (M):
Thomas Strand nämner att man sedan 2006 gång på gång har lyft fram frågeställningen om behovet av utbildningsvetenskaplig forskning och att vi kanske inte har lyssnat. Men vad hände före 2006, Thomas Strand? Det är min retoriska fråga. Det är väl det som är det intressanta, varför fokus flyttas när det blir ett regeringsskifte.
Det jag ville poängtera i mitt anförande var att vi redan har mött en del av de behov som vi har sett på det utbildningsvetenskapliga området genom reformer. Dem såg vi inte före år 2006.
Vi delar naturligtvis uppfattningen att vi måste ha rimliga anställningsvillkor för unga forskare, men vi landar i lite olika slutsatser. Jag vet inte om vi har olika bakgrundsinformation, men det som jag tycker är lite intressant är att lärosätena vidtar en hel del av dessa åtgärder redan i dag.
Senast för några veckor sedan valde Lunds universitet att plocka bort allt som handlade om utbildningsbidrag. Vi vet att Chalmers har gjort det. Vi vet att Linköpings universitet har gjort det. Vi vet att de yngre högskolorna och de yngre universiteten har gjort det. Sedan ser det lite olika ut. På KTH finns doktorandanställningar till ungefär 50 procent. Det här är i gång, och det har löst sig på frivillig väg.
Men jag vill poängtera att det inte bara handlar om att man kan ta bort den här möjligheten. Det kostade Lunds universitet 60 miljoner att lösgöra utbildningsbidragen. Vi måste ha en bättre konsekvensanalys. Vi måste ha bättre underlag. Det är nämligen färre forskare som får tillträde till forskningen. År 2003 blev det striktare krav på doktorandfinansieringen. Då hade vi 4 000 nybörjardoktorander.
Några år senare är vi nere på 3 000, eftersom pengarna inte räcker.
Betty Malmberg (M):
Visst handlar politik mycket om att vilja, men det handlar också om att hålla sig till de ramar och restriktioner som faktiskt finns. Jag tänkte på det när även Jabar Amin lyfte upp det här med de oförbrukade forskningsresurserna ute på lärosätena. Men det är inga tillgängliga medel utan anslag som har getts för att man ska få forskning för dem.
Dessa medel är inte tillgängliga för den typ av lösningar som Thomas Strand proklamerar. När jag talade om att Lunds universitet hade räknat fram att det här skulle kosta 60 miljoner är det inte sådana pengar de tar, utan det är pengar som lärosätet har kvar, ett överskott som myndighetskapital. Vi får hålla oss till de regler och strikta delar som finns.
Många av dem har nämligen bara stipendiepengar med sig från sitt hemland. Det här kan få ganska drastiska effekter, för det innebär också att de har svårare att verka på hemmaplan, och det försvårar möjligheten till utveckling. Därför är inte verkligheten så svart och vit som vi gärna skulle vilja se den, utan det handlar om att vi ska fatta beslut på goda grunder.
Det regeringen har sagt är att vi har för avsikt att återkomma i frågan när den forskningspolitiska propositionen kommer hösten 2012.
Betty Malmberg (M):
Thomas Strand gör gällande att han och Socialdemokraterna i sin kommittémotion talar om sex kvalitetspunkter. Jag delar inte den uppfattningen. Jag tycker att de frågeställningar som Thomas Strand tar upp handlar mycket om dåtid, trots att man säger att man ska tänka framåt. En fråga som nämns är till exempel ökad samverkan.
Man talar om branschprogram, branschprogram som har försvunnit men som varje år upprepas i detta sammanhang, trots att till exempel fackförbundet Metall har tyckt att det är ett förlegat kapitel. Man måste gå vidare, man måste tänka nytt och man måste hitta nya metoder.
Det går inte att vila på de gamla lagrarna. Jag undrar var själva satsningen som Socialdemokraterna vill göra på forskningen är. Här talas det mycket om att man vill satsa. Den dåvarande ekonomiska talespersonen Waidelich var ofta ute och talade om det.
Men i budgeten för 2012 finns inga forskningspengar, trots att man hade lagt det i en ram i forskningsbudgeten för 2009. Det är mycket möjligt att de här pengarna finns inom näring, men då är det inte för forskning som skulle kunna hjälpa till exempel de små lärosätena.
Det som jag tycker är så olyckligt är att man helt enkelt underskattar den kompetens och den kraft som också de mindre lärosätena har. Många som jag talar med är nöjda tack vare att de har fått chansen med smalare forskningsprofiler. Precis som Riksrevisionen i dag sade kan man göra strategiska och viktigare satsningar. Innan tiden rinner ut vill jag bara passa på att fråga: Hur vill ni öka möjligheten till samverkan?
Och hur vill ni styra för kvalitet?
Betty Malmberg (M):
Jag känner mig trygg med de samtal jag har fört med de regionala högskolorna. De lovordar den satsning och den möjlighet som alliansregeringen har gett genom de smalare profilområdena där man också får möjlighet till forskning. Jag har läst den vitbok som Thomas Strand nämner, och mycket handlar om att man ser möjligheter och nya arbetssätt.
Jag vill påminna om att det är vår regering som har gett Örebro universitet och Mittuniversitetet chans att bilda holdingbolag så att de på det viset kan förmera sin samverkan med omgivningen, både offentlig verksamhet och näringsliv. Thomas Strand nämner basanslagen och säger att det är för lite pengar.
Låt mig påminna om att det var alliansregeringen som införde forskningsanslagen per student, alltså de 8 000 kronor som Thomas Strand anser ska öka till 25 000. Det är möjligt att så ska ske, men det är viktigt att vi håller lite ordning på detta och är medvetna om att det var alliansregeringen som gjorde det.
Vi är medvetna om resurstilldelningen och vilka pengar som kommer alla olika lärosäten till del. Vi har hela tiden sagt att vi ska vara ödmjuka och följa upp vad som sker. Det kanske innebär att man måste skruva i vissa system. Jag tycker inte om att Thomas Strand underskattar de regionala högskolornas höga ambitioner.
Det är fel att nedvärdera deras styrka och kompetens. Jag tror inte att de vill se sig som offer.
Betty Malmberg (M):
Det var också en fråga att få! Jag har precis berättat om hur vi har ökat anslagen inom humsamområdet med 60 procent per utbildningsplats. Här har vi gjort krafttag, och det har vi gjort i samband med att vi sitter i majoritet. Vi sitter vid makten, och vi genomför de enorma resursförstärkningarna i ett sådant läge.
Det talar sitt eget språk. Jag skulle vilja ställa en annan fråga till Louise Malmström, som uppehöll sig mycket vid detta att fler måste få chansen till högskoleutbildning. Jag håller naturligtvis till stor del med om det Malmström nämnde och när hon sade att det är viktigt att vi måste svara upp med antal platser.
Jag läste en skrift som heter En högskolevärld i ständig förändring , som Högskoleverket gav ut precis innan det blev Universitetskanslersämbetet, där universitetskanslern pratar lite om överutbildning. Han reflekterar över det: Överutbildning, finns den?
Det universitetskanslern nämner där är att man inom högskolesektorn i dag börjar debattera att det finns en inflation i högskoleplatser, och just detta att när hälften av en befolkning i princip har universitets- och högskoleutbildning eller yrkeshögskoleutbildning är risken att populariteten minskar. Där nämns också en rapport som FAS gav ut 2006 som säger att "var tredje anställd .
har högre utbildning än jobbet kräver" och att "gruppen 'underutbildade' är konstant medan gruppen 'rätt utbildade' har minskat". Jag tycker att det är en viktig reflexion, och jag skulle gärna vilja höra hur Louise Malmström ser på den frågan.
Betty Malmberg (M):
Jag förstod mycket väl att det handlade om de extra pengar som ni har avsatt för kvalitet. Samtidigt handlar det om att vi har gjort dessa kraftfulla förstärkningar under pågående tid när alliansregeringen sitter på kassakistan.
Det är tack vare en ansvarsfull ekonomi och tack vare en god överblick och god ekonomisk hushållning som vi har mäktat med att göra dessa stora, kraftiga förstärkningar som vi har gjort och också de stora, kraftiga förstärkningar som vi gör bland annat på de dyra utbildningarna, som jag nämnde, där antalet nybörjarplatser på läkarutbildningen ökats med hela 76 procent. Jag delar inte Louise Malmströms syn på detta med överutbildning.
Jag tror personligen att det är en fråga som vi måste ha lite mer fokus på. Det handlar inte om att det blir så mycket bättre om man gör saker längre och gör saker dyrare.
Om man ser att den andel som har rätt utbildning och rätt kompetens för jobben minskar tycker jag nog att man bör tänka på och reflektera över det, och inte avfärda det så lätt med att bara säga att det handlar om den högre utbildningen. Varför? Ja, ser vi på den här frågeställningen finns begreppet försörjningskvot, som Statistiska centralbyrån räknar fram.
Ser vi då på hur många vi som är yrkesarbetande i dag ska kunna försörja kommer vi att få en ansträngd situation om inte fler går in i utbildning tidigt och kanske fler läser en utbildning som är mer avpassad för de behov vi har på arbetsmarknaden. Det här tror jag är viktigt. Vi talar om etableringsålder, och den är 29 år i Sverige i dag.
Vi måste se hur vi ska kunna hantera den ekvationen för att få en god välfärd.
Betty Malmberg (M):
Självklart, och precis som jag sa i mitt anförande, ser Alliansen hur viktigt det livslånga lärandet är. Vi ser vikten av att man kan gå in och ut ur olika typer av utbildningsinsatser. Därför satsar vi också på högskolan. Jag kan bara för sakens skull säga att vi har 4 108 platser, tror jag att det är, i budgeten för nästa år.
Jag vet dock inte om den typen av platsexercis går fram riktigt. Det handlar hela tiden om att också para det med kvalitet. Jag kan hålla med såtillvida att vi har lite lägre ambitioner om man räknar antal platser på vuxenutbildningsområdet. Men, vi ser också en tillväxt i samhället. Det innebär att vi nu också behöver folk som kan arbeta.
Varje timme i arbete är viktig, för att vi ska kunna klara av vår välfärd och den tillväxt som vi så väl behöver för att kunna satsa mer pengar på vuxenutbildningen. Visst har vi en lägre ambition, men vi har successivt byggt ut vuxenutbildningen under åren.
När Thomas Strand säger att vi har lägre ambitioner handlar det till stor del om att de har lagt på mycket mer i budgeten. När det gäller kvaliteten har vi sedan 2007 ökat kvalitetspengarna med 1,1 miljarder kronor. Det kan man näppeligen säga är för lite. Jag skulle vilja ställa en fråga till Thomas Strand. Hur ser ni på forskningsanslaget?
Kan du klargöra hur storleken har räknats fram? Jag skulle dessutom vilja veta lite mer om hur ni ser på entreprenörskap. Det sägs att det kommer nya direktiv där man inte kommer att ta upp skattefrågan. Det vill jag veta mer om.
Betty Malmberg (M):
Jag håller med Thomas Strand om att kunskap alltid är lätt att bära, och vi kan aldrig få för mycket av den varan. Det gäller väl oss alla. Vi behöver dock även folk som är sysselsatta, som jobbar och bidrar med nya skattepengar för att vi ska kunna finansiera och hålla kunskapsbanken levande. Därför måste vi se till att följa konjunkturerna.
Om vi tror att ekonomisk högkonjunktur eller ekonomisk tillväxt är på gång bör vi också moderera antalet platser. I fråga om högskoleplatserna går regeringen nu fram med ny retorik som går ut på att man ska tro att vi "följer John".
Saken är den att vi redan i vårpropositionen, i april, presenterade att vi skulle satsa på de 10 500 platserna som det står om där. Vi pekade även ut inom vilka områden vi såg att behoven fanns. Det handlar nämligen om bristutbildningar. När det gäller att kvalitetspengar inte följde med kan jag meddela att det skedde i dialog med lärosätena.
Man såg, och lärosätena sa, att de hade möjlighet att ta emot ett visst antal studenter inom befintlig ram och med bibehållen kvalitet. Den dialogen har alltså funnits. Det har därför varit fortsatt viktigt och har kunnat fortsätta. Jag noterar att jag inte får svar på hur forskningsanslagen har beräknats.
Det är olyckligt ifall det är som jag tror, och uppenbarligen även Malmö högskola, att ni helt enkelt har frångått idén om att kvaliteten på forskningen - måhända att idén har varit trubbig - ska vara avgörande för hur forskningsanslag fördelas. VR har så sent som i dag presenterat ett nytt förslag. Må vi då sluta upp tillsammans, Thomas Strand, om ett gott förslag som ser till att Sverige håller sig i tillväxttoppen.
Betty Malmberg (M):
Jag vet inte riktigt hur jag ska angripa det här. I hela FN-systemet och i hela världen har vi någonting som vi talar om som heter mänskliga rättigheter. En sådan rättighet, som är oerhört central och väsentlig för alla, är just barnens rättigheter - barnens rättigheter till skolgång.
Om vi ska göra förändringar i världen är det genom barn som får tillgång till utbildning. Det är det fundamentala för att vi ska kunna få en bättre värld. Om detta är nog de flesta individer och världsinvånare överens.
Det smärtar mig därför att höra Stefan Jakobsson exkludera en del av de unga människor som finns i vårt land. Det smärtar mig att vi ska behöva definiera människor som kanske inte av egen kraft har hamnat i vårt land utan faktiskt är medföljare till sina familjer.
Är det deras fel att deras föräldrar har valt att flytta till ett land någon annanstans i världen? Självklart måste dessa barn inkluderas. Jag är tacksam och glad för det beslut som tidigare finns. Självklart ska vi se till att också dessa barn, de må kallas nyanlända eller annat, har rätt till sin utbildning för att kunna vara med och förbättra världen.
Betty Malmberg (M):
Myndigheter kan ha olika bevekelsegrunder, absolut, och de kan ha olika uppdrag. Men riksdagen har fattat ett beslut som säger att alla barn som befinner sig i vårt land har rätt till utbildning. Det är det som jag pliktar till. Att dessa barn också ska ha sin rätt till utbildning är det viktiga för oss.
Barnens rättigheter är mänskliga rättigheter, och där vet vi att utbildning är en nyckel och en framgångsfaktor.
Betty Malmberg (M):
Tack för ditt anförande, Daniel Riazat! Det var intressant att ta del av. Jag begärde replik för att det finns en samsyn i våra reservationer vad gäller oron för att tiden i förberedelseklass kommer att bli för lång. Det är också något vi har sett tidigare, och i propositionen talas det om detta.
Man ser det som ett problem som måste lösas. Jag försökte beskriva hur vi har sett på det och att vi i det ursprungliga förslaget hade en trappa där man hela tiden följer den enskilda individen. Det handlar om att låta elever få visa sin potential och snabbt komma in i ordinarie undervisning.
Varför kan Daniel Riazat inte se att denna del i våra reservationer inte kan stämma bättre överens?
Betty Malmberg (M):
Jag tackar Daniel Riazat för svaret. Redan 2013 fick Skolverket i uppdrag att plocka fram råd och stöd för hur man skulle förbättra och ha bättre koll på mottagandet av nyanlända elever. Jag vet inte vilket genomslag det har fått.
Vi ser båda risken för att detta inte gynnar eleverna. Vi delar uppfattningen att det handlar om att ge nyanlända elever det mest optimala mottagandet och se till att de får en sjyst chans att komma in i det svenska utbildningsväsendet.
Det är olyckligt att Daniel Riazat och Vänsterpartiet inte kan jämka i denna fråga. Vi delar problembeskrivning och fokus på lösning, men ni vill att uppföljningen ska ske före. Vi får hoppas att elever inte straffas ut på grund av att uppföljningen inte har hunnit ske.
Betty Malmberg (M):
Jag tackar Robert Stenkvist för intressant information om hur Sverigedemokraterna tänker i högskolefrågor. I viss mån får vi väl ändå säga att det är lite höljt i dunkel vad Sverigedemokraterna prioriterar. Men vi från Moderaterna uppskattar ett fokus på kvalitet. Vi delar också en del av analysen av vikten av att se en hel utbildningskedja.
Jag hoppas att detta är en inställning som kan delas av många fler i denna riksdag. Det handlar om att bygga kvalitet under hela utbildningskedjan och ha öppna dörrar, så att man kan gå in och ut och förkovra sig. Samverkan är ytterligare ett begrepp som vi absolut står bakom och som vi lyfter fram.
Det ska bli spännande att se i vilken mån vi kan titta på resursfördelningssystem. Men något jag noterar är att Sverigedemokraterna plockar upp förslag som de facto lämnats in från olika organisationer.
Vi kan ganska lätt läsa av att en viss frågeställning kommer från organisationen X och en annan från organisationen Y. Det hade varit intressant att se en analys av vad det är som de facto är viktigt att framhålla och vad ni säger. Sedan skulle jag också önska en reflektion om det här med morot och piska.
Ni säger att ni vill ha mycket mer administrativ samverkan mellan lärosäten och även samverkan vad gäller vilka utbildningar som ska ges. Det är vi absolut för. Men vi är mer för en morot. Vi vill i stället ge ett slags premie till dem som samverkar och motiverar frivilligt. Vi tror att det är ett mer slagkraftigt sätt att nå fram. Jag skulle gärna vilja höra en kommentar till det.