Sven Otto Littorin (M):
Jag ska inleda med att säga att interpellationer är något roligare när man är i opposition än vad de kanske ibland kan vara när man är i regeringsställning. Nu har jag så bra motdebattörer att jag tycker att det här riktigt roligt, om jag ska vara helt ärlig. Och det är viktigt, för det är, precis som vi har hört förut, en riksdagens kontrollmakt som utövas.
Låt mig ta tillfället i akt och säga att min utgångspunkt i själva sakfrågan är att det redan innan vi gjorde några förändringar var drygt 700 000 löntagare som inte hade en arbetslöshetsförsäkring. Jag tycker att det är ett problem, ur två synvinklar.
Det är dels att det är så pass många löntagare på svensk arbetsmarknad som inte hade eller har en arbetslöshetsförsäkring, dels att det är så pass många som inte deltar i en solidarisk finansiering av de kostnader för arbetslöshet som uppstår. Då kan man naturligtvis fundera över om man tycker att det är fel. Jag har någon gång jämfört det, väldigt förenklat, med att man ska ha en trafikförsäkring om man har bil. Om man har ett jobb borde man ha en arbetslöshetsförsäkring.
Det tycker jag fortfarande inte är orimligt. Då har det funnits en diskussion som har förts ganska offentligt om att man kanske borde ha en statlig arbetslöshetsförsäkring. Jag vet att den förra borgerliga regeringen 1991-1994 föreslog det och jobbade med det. Jag tycker att det är fel av just de skäl som Sven-Erik Österberg anför. Jag tycker att det är viktigt att vi har en hög organisationsgrad. Jag tycker att det är viktigt med den svenska modellen. Jag är också glad över att 94 procent av löntagarna på den svenska arbetsmarknaden omfattas av kollektivavtal.
Det är viktigt - vi har diskuterat det flera gånger förut och jag kan understryka det igen - att konstatera att vad som är kännetecknande för den svenska arbetsmarknaden inte är konflikt. Detta behöver vi inte bråka om, för jag tror mig veta att Sven-Erik Österberg delar den uppfattningen. Det har vi märkt inte minst under det här året, när vi nu har haft en lönerörelse som pågått.
Jag tror att vi kan dra en slutsats av detta. När vi har haft denna lönerörelse som har pågått och dessutom haft diskussioner om den obligatoriska a-kassan kan jag inte omedelbart på grundval av resultatet av lönerörelsen dra slutsatsen att vi har hamnat i en låglönemarknad eller en utveckling dithän. Det tycker jag naturligtvis är bra. Grundläggande i Sven-Erik Österbergs fråga är naturligtvis att det här är ett komplicerat område. Det är en komplicerad utredning och en komplicerad materia. Det ska man naturligtvis ha respekt för.
Men grunden för mitt ställningstagande är att vi vill se till att löntagare på den svenska arbetsmarknaden omfattas av en arbetslöshetsförsäkring och den andra grunden är att det är bra att vi inte har en statlig a-kassa utan att vi har den organiserad ungefär på samma sätt som i dag. Delvis är detta också för att jag tycker att kopplingen mellan de olika delarna på arbetsmarknaden och själva försäkringssystemets uppbyggnad är viktig.
Därför gör jag en bedömning som är lite annorlunda än Sven-Erik Österbergs. Jag tror inte att man ska ha den stora oro som Sven-Erik Österberg ger uttryck för. Den svenska modellen kommer även med en obligatorisk a-kassa att stå sig väl av väldigt många olika skäl.