Sylvia Lindgren (S):
Det är tyvärr inte sällan som man häpnar över de borgerliga partiernas ställningstaganden. Här har vi, i det aktuella betänkandet, ytterligare exempel. Herr talman!
Majoriteten skriver i sitt ställningstagande när det gäller franchising att det inte finns några skäl till en ytterligare lagreglering av franchiseavtalen och att en sådan lagstiftning skulle motverka regeringens och riksdagens uttalade ambitioner att minska regelbördan för näringslivet.
Tidningsrubriker som "Franchiseavtal blev en fälla" och "Nära nog slavkontrakt" tycks helt och hållet ha gått utskottsmajoriteten förbi. Vad är franchiseföretagare om inte just småföretagare? Det är ju dessa man säger sig vilja företräda men som man till den milda grad nonchalerar.
Det är bara att läsa utskottstexten på s. 9 i det nu aktuella betänkandet så inser man att det finns fog för den uppfattningen. Vi är många, herr talman, som upprörs över att städpersonal på hamburgerkedjorna arbetar sju nätter i veckan för en timlön på 30 kronor.
Till och med arbetsmarknadsminister Littorin har här i kammaren uttryckt sitt fördömande av detta. Så gott som alla har uttryckt sin förvåning över de här förhållandena. Men för den som har insyn i och kunskap om franchising är det inte så himla överraskande.
Den kanske viktigaste förklaringen är att franchisetagarna är hårt styrda och har dålig lönsamhet. Vi vet också att det finns ännu värre missförhållanden som florerar, till exempel oseriösa franchisegivare som lurar oerfarna kvinnor och män att bli franchisetagare i verksamheter som från början är dödsdömda.
Herr talman! Det är bra att vi har fått en lag om franchisegivares informationsskyldighet. Det är en bra början. Det är ett första steg som innebär att det finns en skyldighet för franchisegivare att informera om avtalet innan det skrivs under. Men någon rätt att förhandla om avtalet därefter finns inte.
Det är självklart att det återstår en hel rad problem inom det här området. Herr talman! Om regeringen menar allvar med sitt tal om stöd åt småföretagare måste man gå vidare med ytterligare reformer inom det här området. Men vad gör man?
Jo, man uttalar att det skulle motverka regeringens och riksdagens uttalade ambitioner att minska regelbördan för näringslivet. Det är lite hårresande när man analyserar vad som sägs i de här frågorna. Så snacka om att säga att man vill stödja småföretagandet!
Jag ser det snarare som en skymf mot dessa. Den socialdemokratiska utskottsgruppen har tillsammans med Miljöpartiet åtminstone skrivit ett särskilt yttrande i ärendet där man visar en förståelse för situationen, och med det är den här frågan väckt. Man säger att det är viktigt att man bevakar och går vidare. Men det finns inte en rad från den borgerliga sidan.
Jag ifrågasätter självfallet att man inte redan från begynnelsen ger ett tillkännagivande, men det stora sveket är den nonchalans som de borgerliga företrädarna visar i det här ärendet. Herr talman! Jag står även bakom motionen om könsfördelningen i bolagsstyrelser med mera.
Man skriver här att förhållandet ger anledning till eftertanke, men man gör ingenting. I debatten vädjar man till männen: Gör någonting! Vi har väntat länge nu. Vi har kommit en bra bit på väg på den politiska sidan, inte minst här i kammaren och i våra landsting och kommuner, men inom näringslivet är det jättesvårt.
Höj fanan och våga göra någonting! Därmed yrkar jag bifall till reservation nr 2 som gäller könsfördelningen.