Jacob Johnson (V):
Debatten om kretslopp och återvinning gäller motioner från allmänna motionstiden i höstas. Det handlar bland annat om biologiskt avfall, pant för dryckesförpackningar, export av elavfall och kemikalielagstiftningen. Jag vill inledningsvis ta upp två reservationer från Vänsterpartiets sida som berör biologiskt avfall på olika sätt.
Eftersom det biologiska avfallet alltmer ses som en resurs ur vilken man kan utvinna biogas och kompost, till exempel, är det viktigt att hantera avfallet så att det kommer till största möjliga nytta.
Från Vänsterpartiets sida har vi i den första reservationen föreslagit att en utredning tillsätts med uppdrag att föreslå hur staten kan stimulera utsortering av matavfall. Enligt EU:s nya avfallsdirektiv ska insamling av biologiskt avfall främjas.
Det finns ett svenskt nationellt mål som till 2010 skulle innebära att 35 procent av det organiska avfallet ska utsorteras och rötas eller komposteras. Men i dag är det en mindre andel, bara drygt 5 procent, som faktiskt sorteras ut. Målet verkar vara svårt att nå på kort sikt.
För att öka andelen insamlat organiskt material måste satsningar göras inom mottagning och förbehandling av avfall, så att det sedan kan användas till rötning och kompostering eller malas till slam genom en avfallskvarn. Rötning och slam kan i sin tur ge biogas. Slammet från avfallskvarnar kan även återföras till jordbruksmarken på samma sätt som jord från komposter.
I betänkandet hänvisas bland annat till den miljömålsproposition som nu lagts fram. Men vi som har läst miljömålspropositionen kan ju konstatera att den inte innehåller några nya konkreta åtgärder. Den har fokus mest på en omorganisering av miljömålsarbetet. I praktiken skjuter man frågorna om etappmål och åtgärder framför sig.
Till själva debatten om miljömålspropositionen ska vi återkomma, naturligtvis, men jag kan i alla fall konstatera att den inte ger något nytt vad gäller insamling av biologiskt avfall. Som vanligt när det gäller motionsyrkanden hänvisas till pågående utredningsarbeten.
Bland annat har Statens energimyndighet i samråd med Statens jordbruksverk och Naturvårdsverket ett uppdrag att utveckla en sektorsövergripande långsiktig strategi och föreslå åtgärder som bidrar till ökad användning av biogas. I en lägesrapport för en månad sedan anfördes att för storskaliga anläggningar inom avlopps- och avfallssektorn kan insatser vara viktiga för att öka produktionen av biogas.
Det kan göras till exempel genom rötning av avloppsslam, livsmedelsindustrins avfall och matavfall från storkök, butiker och restauranger och naturligtvis från hushåll. Det skulle kunna innebära att man sluter kretsloppet av näring i samhället, vilket naturligtvis är en viktig grundläggande princip.
I delar av landet med goda förutsättningar - stor andel åkermark och förekomst av livsmedelsindustri - bedömer man att mer än 35 procent av matavfallet kan samlas in för biologisk behandling. Utredningen föreslår också mer forskning om användning av rötresterna för spridning på åkermark, liksom informationsinsatser etcetera. Det ska komma en slutrapport om någon månad. Vi får väl se vad den innehåller och vad regeringen kommer att föreslå.
I avvaktan på konkreta åtgärder kvarstår jag vid vår reservation om förslag på statliga stimulanser - inte bara utredningar - men jag avstår för tids vinnande från att yrka bifall till den. Det biologiska avfallet är som sagt en viktig resurs som kan ge biogas som kan ersätta bensin som bilbränsle.
En fråga som är av stor praktisk betydelse för att möjliggöra en effektiv användning av detta avfall är hur hushållsavfallet från verksamheter som storkök, restauranger och livsmedelsaffärer ska omhändertas.
I dag tar kommunerna hand om detta avfall, eftersom det är av samma karaktär som avfallet från hushåll, vilket ger dessa, det vill säga kommunerna, underlag för de stora investeringar som krävs för att kunna röta avfallet till biogas och rötningsrester.
I en regeringspromemoria föreslås dock att den som bedriver en yrkesmässig verksamhet ges en möjlighet att under vissa förutsättningar lämna hushållsavfall till någon annan än kommunen eller den som kommunen har anlitat. Promemorian är nu under beredning i Regeringskansliet.
Jag och Vänsterpartiet anser att en eventuell avreglering av avfallsmarknaden på detta sätt kan medföra stora problem och att den går stick i stäv med ambitionerna om ökad miljöhänsyn.
Naturvårdsverket har, som vi tidigare har hört, påpekat riskerna med avregleringsförslaget eftersom det leder till minskade incitament till kommunala initiativ och minskade möjligheter att få storskaliga fördelar när det gäller anläggning av rötningsanläggningar.
Eftersom en alternativ utförare också måste skicka runt sina bilar för att samla in hushållsavfallet blir det bilar från olika insamlare som åker runt i samma område. Några samlar in från hushåll och andra från storkök och restauranger. Vi kan räkna med högre avgifter för medborgarna och totalt sett minskad miljöhänsyn.
Naturvårdsverket har framfört en lång rad tunga argument mot förslaget i regeringspromemorian. Nu har det ännu inte kommit något förslag från regeringen, och det finns fortfarande tid för regeringen att tänka över frågan. I avvaktan på detta yrkar jag bifall till reservation 2. Fru talman! Den växande kemikalieanvändningen i vårt samhälle är ett stort problem.
Vi har ofullständig kunskap om effekter av dessa medel, särskilt kombinationseffekter eller vad man brukar kalla cocktaileffekter. Det finns ju forskarrapporter som kan redovisa att små barn har upp till 200 främmande kemikalier i blodet, alltifrån ämnen som ingår i plast till växtbekämpningsmedel, möbler, tvättmedel, läkemedel och så vidare.
Enligt SCB slog försäljningen av bekämpningsmedel alla rekord under 2008. Även användningen av svampmedel har ökat rekordartat. Osäkerheten om riskerna med många kemikalier är som sagt stor. Det är mindre än 5 procent av de drygt 100 000 kemikalier som finns på den europeiska marknaden i dag som har testats.
Därför är det av största vikt att substitutionsprincipen följs i alla lägen, så att farliga kemikalier ersätts med säkrare alternativ om sådana finns. Konsumenter och alla som arbetar med kemikalier måste ha bästa möjliga kunskap och information. Nu är kemikalielagstiftningen, som påpekas i betänkandet, helt harmoniserad i EU, och Sverige kan därmed inte ha strängare regler.
Vänsterpartiet beklagar detta. EU:s regelverk bör vara ett golv, inte ett tak, och vi anser att Sverige bör verka för att enskilda EU-länder ska tillåtas gå längre än EU i sin nationella kemikalielagstiftning. Detta har vi uttryckt i reservation 7, som jag naturligtvis står bakom men som jag för tids vinnande inte yrkar bifall till i dag.