Åsa Romson (MP):
Tack för inlägget i den här debatten, Lena! Om jag tolkar dig rätt tvivlar alltså Sveriges miljöminister på att de svenska klimatutsläppen ur ett konsumtionsperspektiv skulle ha ökat även när man räknar bort det från den svenska exporten.
Det är i alla fall Naturvårdsverkets uppfattning att det inte är så. Frågan är snarare hur vi hanterar det, hur vi går vidare i politiken. Hur skapar vi en dialog och hur hittar vi verktyg för att också ta oss an den utmaning som konsumtionens tryck på jordens resurser faktiskt innebär? Det är en fråga som har diskuterats inom Rioprocessen, från Riokonferensen 1992 och framöver.
Det är där man tittar på konsumtionsmönster och produktionsmönster. Klimatavtalet bygger hela sin uppdatering och statistik på produktionsmönstret, men det är läge att också titta på konsumtionsperspektivet och ha det som ett kompletterande perspektiv. Det tycker vi är viktigt från Miljöpartiets sida. Jag är glad åt att Jens Holm från Vänsterpartiet också har instämt i detta.
Men, fru talman, jag skulle vilja ställa en fråga till miljöministern, eftersom hon hade en utläggning och också i sitt svar har gått in på sin färdplan för 2050 om ett Sverige utan utsläpp. I svaret skriver Lena Ek, som hon också redogjorde för, att Sverige för egen del har "beslutat att minska utsläppen med 40 procent till år 2020 jämfört med 1990".
Precis som Jens Holm sade kan man fråga sig om vi ska minska dem eller om vi ska minska dem genom att köpa in utsläppsrätter, så kallade offsets. Det är mig veterligen inget annat i-land som menar att det inom Kyotoavtalet är möjligt att använda offsets i den enorma utsträckning som Sverige gör, med den lagstiftning vi har, när man säger att en tredjedel ska minskas på det sättet.
Men, och det här är intressant, sedan fortsätter miljöministern och säger att visionen att nå noll i nettoutsläpp av växthusgas till 2050 gör oss till ett land i framkant. Lena Ek brukar ju, och gjorde det senast i går på en stor konferens, presentera det här som ett Sverige utan utsläpp 2050.
Jag skulle vilja ställa frågan, Lena - jag vet att du fick den i går också: Är det samma utsläpp vi pratar om i de här två delarna av meningen, alltså de utsläpp du pratar om i målet för 2020 och de utsläpp som du pratar om ska vara noll 2050? Är det samma utsläpp betyder det att konsumtionsperspektivet inte har lagts in. Det kan jag respektera att man inte gör i alla beräkningar.
Jag hoppas bara att det finns med och är glad att ni tittar på det också i 2050-planerna. Det ska bli roligt att återkomma till det. Det intressanta här blir också om det är på samma sätt vi ska räkna när det gäller offsets. Är det en tredjedel som vi ska kunna köpa in från andra länder för att vara på noll 2050?
Det känns på något sätt orimligt att vi 2050 på ett sätt ska säga att vi inte har några utsläpp och samtidigt säga att vi köper in utsläppskrediter från andra länder motsvarande en stor del. Den tredje frågan gäller naturligtvis nettoutsläpp. Sverige är ju ett skogsland och vi har ganska rika kolsänkor. Det beror lite på hur vi sköter vår skog, men de är ganska stora och omfattande.
Om vi ska räkna av det, är det då samma utsläpp som man räknar med till 2050? Det var min fråga till Lena.