KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Hoff (S):
Ungdomsarbetslösheten i Sverige är bland de högsta i Europa. Sveriges ungdomar halkar efter. Den borgerliga regeringens politik har även på detta område misslyckats. För att möta det enorma samhällsproblem som ungdomsarbetslösheten är har vi rödgröna partier presenterat ett omfattande åtgärdsprogram med jobbskapande insatser för att pressa tillbaka ungdomsarbetslösheten.
Det handlar bland annat om satsningar på kvalificerad yrkesutbildning, högskoleutbildningar, arbetsmarknadsutbildningar och ekonomiska stimulanser vid anställning - för att nämna några av de åtgärder som vi vill vidta. I det betänkande vi nu behandlar har riksdagen att ta ställning till det rödgröna förslaget om att inrätta ett praktik- och traineeprogram i den statliga förvaltningen.
Den statliga förvaltningen är en stor arbetsgivare och den sektor i samhället som har störst andel äldre anställda. Detta innebär att den statliga förvaltningen har en mycket stor utmaning i den generationsväxling som ska genomföras där. Därför vill vi inrätta 1 800 platser i ett trainee- och praktikprogram i den statliga förvaltningen.
På det viset kombinerar vi behovet av att förbereda den statliga förvaltningens generationsväxling med att ge unga arbetslösa möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Herr talman! Vår föreslagna satsning på trainee- och praktikplatser är någonting helt annat än regeringens planerade massdumpning av arbetslösa i de statliga myndigheterna.
Regeringens krav på myndigheterna att ta emot upp mot 65 000 praktikanter kom som en chock för de flesta av oss. Via medierna har det framkommit att Skatteverkets personaldirektör trodde att det var en felskrivning när hon fick regeringens krav på att ta emot 6 000 praktikanter. Totalt är 10 800 anställda i Skatteverket i dag, så man förstår att det var chockartat för henne.
Hur kommer denna massdumpning av arbetslösa att påverka myndigheternas kvalitet i verksamheten? Det är en rimlig fråga. Vilken kvalitet kommer de här praktikplatserna att ha? Och vilken handledning kommer praktikanterna att få? Det är mycket bra frågor. Inga svar ges. Regeringens misslyckade jobbpolitik kan nog inte illustreras mycket tydligare.
Herr talman! Mot bakgrund av det till riksdagen anförda yrkar vi bifall till reservation 3.
Hans Hoff (S):
Jag kan bara konstatera att det här är ett uttryck av en desperat regering som inte har klarat av vare sig arbetsmarknadspolitiken, jobben eller utanförskapet. Nu sex månader före valet tar man till desperata åtgärder. Det skickas brev från Regeringskansliet till myndighetscheferna om att de ska ta emot 65 000 praktikanter för att på det viset justera siffrorna i arbetslösheten. Det har bäring på det här betänkandet och dagens debatt.
Det handlar om den statliga förvaltningen. Det är där de flesta praktikanterna ska tas emot. Det förslag som vi har från de rödgröna partierna är 1 800 i ett praktik- och traineeprogram som vi också har finansierat. Det är det vi ska rösta om lite senare i dag. Det står mot den verklighet där regeringen genom direktiv och krav prackar på myndighetscheferna stora mängder människor som är arbetslösa.
Hur kommer det att påverka myndigheternas service till medborgarna när de får denna uppgift som inte över huvud taget är deras uppgift? Hur kommer det att bli för de praktikanterna? Är det ren förvaring eller kommer det att finnas arbetsuppgifter som på något vis ger dem bättre förutsättningar att få ett arbete? Vilken handledning kommer de att få?
Hans Hoff (S):
SAS är för närvarande Nordens största flygbolag med en marknadsposition om 40-60 procent i de skandinaviska länderna. SAS har en problematisk ekonomisk situation.
Stora förändringar och rationaliseringar har genomförts. Ytterligare omstruktureringar planeras. Vi anser att det är utomordentligt viktigt att få en tydlig bild av SAS finansiella status och SAS möjligheter att på ett framgångsrikt sätt hävda sig i en allt hårdare konkurrens.
Vi ser även ett behov av att djupare analysera hur tillgängligheten i Sverige till strategiska flyglinjer, såväl internationella som nationella, påverkas av de omstruktureringar som nu sker på flygmarknaden. Riksdagen beslutade för ett år sedan med stor majoritet att godkänna att regeringen deltog i den då aktuella nyemissionen i SAS till ett belopp om högst 1,3 miljarder kronor.
Näringsutskottet och finansutskottet ville ha löpande information om utfallet av arbetet med den då aktuella affärsplanen Core SAS och den effektivisering och kostnadsminskning som ingick i denna plan. Vi kan nu konstatera att någon information om utvecklingen i SAS inte har lämnats till riksdagen vare sig från regeringens eller från bolagets sida.
Vi finner detta mycket otillfredsställande, och anser att regeringen nu måste hålla riksdagen informerad på ett väsentligt bättre sätt än vad som hittills har varit fallet. Herr talman! Mot bakgrund av det till riksdagen anförda yrkar jag bifall till våra reservationer i betänkandet.
Hans Hoff (S):
Det är en intressant diskussion i en oerhört angelägen fråga. Justitieministerns skriftliga svar och även det muntliga svaret jag just fick innebär att förutsättningarna för att inrätta ett antal häktesplatser i Halmstad nu utreds.
Om man är oerhört positivt lagd kan man nästan se det som ett löfte från ministern att vi får ett häkte i Halland, trots att Kriminalvården ska spara nästan 500 miljoner kronor nästa år, trots att Kriminalvården bedömer att de måste lägga ned anstalter och stänga häkten i andra län. Justitieministern kom in på kostnaderna, och det är just kärnan i detta.
Alla kostnader finns i dag fast de inte ligger på Kriminalvårdens budget. De finns i form av försvarsadvokaternas kostnader, spilltidskostnader och annat, som i det här fallet genereras i Halland och uppgår till betydande summor. De ligger inte på Kriminalvårdens budget utan på en annan budget. Kostnaderna finns i övertid för alla poliser som kör runt i hela södra Sverige.
Det finns de samhällsekonomiska kostnaderna, eftersom resurser för att bekämpa den organiserade brottsligheten och narkotikahandeln i länet i stället används för att köra runt i hela södra Sverige. Det finns ett häkte i Halmstad som lades ned förra året.
Jag vill inte på något sätt försätta justitieministern i en situation där hon skulle kunna misstänkas för någon form av ministerstyre.
Därför formulerar jag min fråga till justitieministern på följande sätt: Kan justitieministern ge beskedet att hon i regeringen kommer att verka för att regeringen som kollektiv ställer krav på Kriminalvården att öppna de tillfälliga häktesplatserna i Halmstad och att alla län ska ha minst ett häkte? Herr talman!
Jag hoppas verkligen att justitieministern ger mig svar på frågan om hon i regeringen kommer att verka för detta.
Hans Hoff (S):
Jag kan förstå av justitieministerns svar i dagens debatt att Halland inte kommer att få ett häkte, inte ens ett tillfälligt häkte. Ministern tänker inte ta upp frågan i regeringen. Ministern håller fast vid att det är Kriminalvården som ska ansvara för att det blir ett häkte. Det är Kriminalvårdens ansvar, även om de samverkar med andra myndigheter.
Bekymret är att de ska spara nästan en halv miljard, att de ska lägga ned häkten och ett flertal anstalter. Justitieministerns klara besked till polisen och övriga som berörs i Halland är att de får fortsätta att köra runt som tättingar i hela södra Sverige.
Jag tycker att det är helt orimligt att våra resurser till rättsväsendet i Halland ska användas på detta sätt i stället för att bekämpa brottsligheten. Jag är glad att vi har haft debatten i dag och att även mina kolleger från Halland som brinner lika mycket för detta som jag gör har deltagit, och de brinner lika mycket som kommunalråden, landshövdingen och inte minst poliserna gör.
Det arbete poliserna är besjälade av handlar om att förebygga och bekämpa brottslighet, inte köra runt i bilar till olika städer i hela södra Sverige. Jag hoppas att justitieministern tar med sig frågan i regeringsarbetet. Jag vill önska justitieministern och alla andra en god jul. Tack för en god debatt!
Hans Hoff (S):
De nya svavelreglerna som införs 2015 kommer att ha en positiv inverkan på naturen och på många människors hälsa och välbefinnande. De nya reglerna innebär att fartyg som trafikerar svenska farvatten måste sänka sina gränsvärden för svavel i bränslet från 1 till 0,1 procent. I övriga Europa kommer gränsvärdet att vara fem gånger högre och införas först 2020. Konstitutionsutskottet gav det tidigare statsrådet Åsa Torstensson kritik för den bristfälliga hanteringen av frågan som ledde fram till detta beslut i IMO.
Frågan var över huvud taget inte politiskt behandlad, inte av riksdagen eller av regeringen, trots att regeringen hade lång tid på sig att reagera på förslaget. I september 2011 skriver statsråden Catharina Elmsäter-Svärd och Ewa Björling i Svenska Dagbladet: Då basindustrin har global konkurrenskraft innebär de skärpta kraven att upp till 20 000 jobb i den norrländska landsbygden riskerar att försvinna.
Med detta som bakgrund konstaterade Elmsäter-Svärd och Björling att regeringen inte kunde acceptera EU:s svaveldirektiv, men det gjorde regeringen senare. När man skärper kraven borde självklart samma regler gälla globalt. Åtminstone borde reglerna vara desamma för alla länder i EU. Då hade miljövinsterna varit än större, och då hade regeringen inte försämrat svensk exportindustris möjligheter att konkurrera.
Oavsett tidigare hantering är svaveldirektivet nu en verklighet som regeringen måste hantera så att införandet blir kostnadsneutralt för den svenska exportindustrin. Orderingången i svensk industri är i dag svag, och antalet varsel har ökat dramatiskt under hösten.
Ledarna för de stora svenska exportföretagen har i ett brev till statsministern skrivit: Att i nuläget införa en ekonomisk belastning på industrin på 13-28 miljarder kronor årligen kommer att ge kraftigt negativa effekter på investeringsklimatet och öka risken för fortsatt utslagning i ett läge där samhällsekonomin ändå blir svagare på grund av den utdragna finanskrisen i Europa. Dessa företagsledare har i dag och den kommande tiden att besluta om investeringar för miljardtals kronor.
De ska besluta om investeringar, neddragningar eller kanske till med nedläggningar. De måste få besked om de ska räkna in i sina kalkyler att kostnaden för produktion i Sverige ska öka med mellan 13 000 och 28 000 miljoner kronor per år. Herr talman!
Regeringen måste i dag ge besked, inte till mig - jag är en helt oviktig person i detta sammanhang och i de flesta andra också - utan till de företagsledningar som med stort intresse och med stor förhoppning följer dagens debatt på datorn.
De måste få ett besked som klargör om de inför beslut om investeringar i Sverige ska räkna med att kostnaderna ökar med miljardbelopp eller om regeringen kommer att agera på något sätt så att införandet av svaveldirektivet blir kostnadsneutralt för exportindustrin. Statsrådet och regeringen måste förstå att hennes svar har stor betydelse för jobben och tillväxten i Sverige här och nu.
Jag vill därför fråga ministern, och jag vill få ett svar: Vilka åtgärder avser regeringen att vidta så att införandet av svaveldirektivet blir kostnadsneutralt för den svenska exportindustrin?
Hans Hoff (S):
Statsrådet nämner i sin replik hur beslutet kom till. Man kan gå tillbaka till KU:s granskning 2010/2011. Där finner man hela beskrivningen. Jag vill minnas att regeringen efter förhandlingarna hade ett år på sig att reagera. Det var ingen beredning i regeringen över huvud taget om konsekvenser och synpunkter. Sverige blev automatiskt bundet på grund av regeringens passivitet. Herr talman!
Jag nämnde i mitt tidigare inlägg de dramatiskt höjda kostnaderna för svensk exportindustri. Beräkningar som är gjorda pekar på kostnadsökningar på mellan 13 och 28 miljarder kronor per år. För de halländska företagen med sågverk och massa- och pappersbruk beräknas kostnaderna öka med 100 miljoner kronor per år. Det är ofantliga summor som är svåra att förstå. Det är lättare att se konsekvenserna för ett enskilt exportföretag.
Ett sådant företag är Stora Enso i Hylte. Företaget har redan beslutat att permanent stänga en pappersmaskin, antagligen på grund av vikande efterfrågan. Här har säkert elområdena som har höjt de elintensiva företagens kostnader i södra Sverige spelat en stor roll. Elområdena som infördes för ett år sedan är näringslivsfientliga och påverkar jobb och tillverkning i sydsvenska företag. Det ser vi tydligt. De flesta varslen läggs i industrin i södra Sverige.
När detta pappersbruk som exporterar i stort sett hela sin produktion med båt ska bära chockhöjningen av transportkostnaderna undrar jag om det över huvud taget är lönsamt att ha någon tillverkning där. Dagens debatt är viktig för jobben, men också för hela den svenska ekonomin. Exportindustrin står i dag för 50 procent av vår bruttonationalprodukt.
Hundratusentals människor jobbar i exportindustrin. Nu måste regeringen agera. Den finska regeringen har tagit frågan på allra största allvar. Där arbetar näringsministern, arbetsmarknadsministern, kommunikationsministern och miljöministern aktivt tillsammans för att hitta lösningar.
Den finska regeringen har i sin budget avsatt 255 miljoner kronor för att införandet av svaveldirektivet inte ska drabba den finska exportindustrins konkurrenskraft. Den finska regeringen agerar dels självklart för att klara de miljökrav som finns, dels för att rädda jobben i den finska exportindustrin. Herr talman!
Ministern måste nu svara på frågan om vilka åtgärder som den svenska regeringen avser att vidta för att rädda jobben i den svenska exportindustrin.
Hans Hoff (S):
Vi har under årtionden haft socialdemokratiska regeringar som har kombinerat bättre miljö med att skapa många nya jobb genom miljöförbättringar. I dag har vi en regering som inte förmår det över huvud taget. Svara också gärna på Isak Froms fråga! Jag hörde inte något svar på den från ministern. Delar hon sina regeringskollegers bedömning att det handlar om 20 000 jobb i Norrlands inland? Verktygslådan har ministern nämnt.
Den är bra, men den är väldigt liten. Det handlar om tusentals båtar som i så fall ska byggas om, dessutom med någon teknik som inte finns, och det ska vara klart den 1 januari 2015. Besluten i industrin tas här och nu. Ska företagsledningarna räkna med kostnadshöjningar på 13-28 miljarder kronor i sina kalkyler? Om inte, hur mycket ska de då räkna med? Är det 0 kronor, 4 miljarder, 10 miljarder eller 28 miljarder?
De måste i dag ha besked så att de kan ta beslut om investeringar. Det går inte att vänta ett halvår eller ett år med detta. Bolagsskattesänkning talar ministern om. Ja, men det förutsätter ju att industrin tjänar pengar för att man ska betala skatt. Det gör de inte i dag. Med de här chockhöjningarna lär de definitivt inte tjäna några pengar. Debatten handlar om halva Sveriges bruttonationalprodukt. Det är hälften av hela landets inkomster vi pratar om. Det handlar om tiotusentals jobb i industrin.
Det handlar om Sveriges framtid, där vi ska satsa på jobb och miljö hand i hand. Regeringen har inget svar att ge till de företagsledningar som den närmaste tiden beslutar om industrins framtid i Sverige. Den finska regeringen har agerat och kommer att agera så att den finska exportindustrin klarar konkurrenskraften och miljökraven. I Finland agerar regeringen. I Sverige sover den uppenbarligen. Jag har bara en sak att säga, och det är god jul!
Hans Hoff (S):
När Anders Borg lade fram regeringens budget i riksdagen i september gav han en mycket ljus bild av framtiden. Ekonomin var i kris runt om oss, men Anders Borg räknade med hög tillväxt och fallande arbetslöshet. Dessa goda förutsättningar låg såklart till grund för regeringens politik. Alla expertmyndigheter och ekonomer hade en helt annan bild av situationen i svensk ekonomi vid just denna tidpunkt.
De räknade med svagare tillväxt och ökande arbetslöshet. Konjunkturinstitutet menade att regeringen på ett år spenderade pengar på ofinansierade reformer med mer än det fanns utrymme för under de kommande fyra åren. Ekonomistyrningsverket ansåg att det inte fanns utrymme för ofinansierade reformer ens i år.
Ändå borde regeringen och dess tusentals mycket kompetenta tjänstemän vara de som vid varje tillfälle har de allra bästa förutsättningarna att göra den allra bästa budgeten för vårt land. Verkligheten kom i fatt finansministern, och efter 91 dagar fick han erkänna att hans budget var felaktig. I det läget var tillväxten mycket svag.
Vi hade massarbetslöshet i landet, och tiotusentals löntagare hade varslats om uppsägning. Vad var det egentligen som Anders Borg såg i september som ingen annan såg? Han såg att arbetslösheten skulle minska och att tillväxten skulle öka. Hur kunde Anders Borg och regeringen räkna så fel? Det var väl ingen medveten skönmålning som finansministern ägnade sig åt?
Det var väl inte för att ta kortsiktiga politiska poäng som Anders Borg skönmålade den ekonomiska situationen? Det var väl inte i ett försök att övertyga väljarna om att regeringens politik fungerar som Anders Borg tricksade och förbättrade siffrorna lite grann? Det var väl inte ett försök att få fler allianspartier som skulle kunna få in sina reformer och rädda sig kvar i riksdagen som låg till grund för detta?
Jag utesluter helt att det var bristande kompetens bland tjänstemännen i Regeringskansliet som var orsaken till den felaktiga budgeten. Frågan är då, herr talman: Varför blev det så fel? Felaktiga siffror är i sig allvarligt, men det absolut mest allvarliga är att det leder till fel politik från regeringen när budgeten bygger på felaktiga förutsättningar.
Det blir också rätt tydligt genom att regeringens största satsning handlar om att sänka bolagskatten med 16 000 miljoner kronor per år. Det finns ingen ekonom i världen som säger att detta ger jobb i Sverige här och nu. Möjligen kan det ha någon betydelse på jobben på fem till tio års sikt. Så fel kan det bli, om man som Anders Borg gör fel från början. Herr talman!
Jag vill att finansministern nu förklarar sig - inte för mig men för riksdagen. Förklara för riksdagen hur han kunde göra så fel! Framför allt vill riksdagen veta hur han tänker rätta till det.
Hans Hoff (S):
Regeringens budget utgick från hög tillväxt och fallande arbetslöshet. Ingen annan än regeringen gjorde den bedömningen vid den tidpunkten.
Samtidigt är det så att ingen annan har bättre förutsättningar att göra den bästa budgetbedömningen än just regeringen, Anders Borg och de tusentals tjänstemän som finns där för att ta fram underlag och bedömningar. Det tog 91 dagar.
Sedan fick Anders Borg säga precis det som alla andra bedömare sade: Vi har en ökande arbetslöshet och en fallande tillväxt. Politiken utformas förhoppningsvis utifrån en verklighet. Har vi en fallande arbetslöshet och en ökande tillväxt utformar man en politik. Har vi en jobbkris och en fallande tillväxt utformar man en annan politik.
Det är det som är det stora bekymret för Sverige som nation. Jag skulle vilja att finansministern förklarar för riksdagen hur det kunde bli så fel och om han har tänkt rätta till detta. Det allra viktigaste är att riksdagen får den kunskapen. Det kan vara viktigt.
Men det är också viktigt, tror jag, för finansministern inför den sannolikt sista budget som han lägger fram att han drar lärdomar av de misstag som gjordes inför denna budget.
Hans Hoff (S):
Anders Borg avslutade med att säga att vi får återkomma till debatten. Det hoppas jag verkligen att vi inte behöver. Jag anser att detta inte är en partipolitisk fråga över huvud taget. Det är absolut ingen valfråga eller ideologisk fråga.
Det här handlar om de 12 000 i huvudsak kvinnor som utsätts allra mest, oftast av män som jagar, misshandlar eller förnedrar dem, så till den milda grad att de behöver skyddas för att kunna leva säkert.
Det är ingen sinekur att leva på det sättet, utan det är oerhört begränsande i ens möjligheter att leva ett bra liv. Det är priset kvinnorna betalar för att slippa misshandlas, hotas och trakasseras. I vissa fall kan det handla om liv och död. Jag tar med mig vad finansministern har sagt om att man kommer att agera.
Jag hoppas verkligen att det inte bara är ord utan att ministern avser att ta till sig vad utredningen lägger fram och jobba för att det verkligen blir någon form av förändring i dagens system. Bland annat Folkbokföringsutredningen har tittat på frågan, och där finns ett stort kapitel som går igenom exakt hur det fungerar. Den visar på den ena bristen efter den andra i dagens system.
Jag tog för givet att regeringens förslag som lades fram i mars utifrån Folkbokföringsutredningens konkreta åtgärder skulle innebära förbättringar för förföljda kvinnor och deras barn. Men det gjorde inte regeringen, utan i stället tillsattes en ny utredning. Men jag ser det som positivt, och jag hoppas att regeringen agerar för dessa människor. Det är människor som är extremt utsatta, och de förtjänar faktiskt en bättre livssituation än vad de har i dag.
Om samhället kan hjälpa till på något vis ska vi försöka göra det på ett så bra sätt som möjligt.
Hans Hoff (S):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. Jag har begärt den här debatten utifrån den mycket negativa och allvarliga utveckling vi i dag ser i den svenska åkerinäringen. I stället för att ha egna anställda använder åkerier utländska förare. De är inte formellt anställda trots att förhållandena är anställningslika. I stället är de utländska chaufförerna egenföretagare med F-skattsedel.
Vi kan få en bild av situationen av Rickard Gegö, som är regionchef för Sveriges Åkeriföretag i Halland. Han skrev i Hallands Nyheter för några veckor sedan att utländska chaufförer utnyttjas på ett utstuderat sätt. De har en lön från 6 500 kronor i månaden, vilket knappast kan anses vara skäligt. Chaufförerna lever i sina lastbilar i månader, utan tillgång till dusch eller toalett.
De har inte heller möjlighet att hålla sig varma i hytten på vintern när de ska sova, eftersom det också kostar pengar. Det är ovärdigt ett land som Sverige att transporter sker på detta sätt, sammanfattar Rickard Gegö situationen. Det är helt lagligt att åkerier anlitar utländska chaufförer med F-skattsedel.
Den omänskliga hanteringen av människor har omfattande sociala och ekonomiska konsekvenser. De betalar inte skatt eller sociala avgifter i Sverige eller i hemlandet, eftersom den låga lönen helt enkelt inte räcker till. Utländska förare tvingas att arbeta för svältlöner för att de svenska åkerierna vill öka sin vinst. Hur stor är då omfattningen av denna verksamhet?
Jag har fått hjälp av Svenska Transportarbetareförbundet i Halmstad med att räkna fram hur det ser ut i södra Sverige. I Hallands län körs i dag 262 lastbilar med utländska chaufförer med F-skattsedel. I Västra Götaland är det 185 lastbilar. I Skåne är det 115 och i Småland 69.
Några av företagen har ökat sin omsättning och antalet bilar kraftigt under de senaste åren. Ett företag har gått från att ha ett fåtal bilar, där de anställda hade löner och övriga villkor enligt kollektivavtal, till att i dag ha drygt 100 lastbilar med utländska chaufförer med F-skattsedel. Är detta konstigt, herr talman? Nej, självklart inte.
Förarnas villkor är så dåliga att de företag som använder sig av falska utländska egenföretagare konkurrerar ut seriösa företag som erbjuder avtalsenliga löner och villkor för sina anställda. Ministern och regeringen är väl medvetna om situationen i svensk åkerinäring men verkar inte vill göra någonting alls åt situationen.
I tidningen Transportarbetaren , juninumret, bagatelliserar Catharina Elmsäter-Svärd problemet till en fråga om regelefterlevnad, så även i det svar jag har fått i dag av ministern. Jag pekar på den lagstiftning som man har infört i Holland för att komma åt problemet. Det handlar inte om F-skattsedeln, som ministern säger utreds.
I Holland är det lag att chaufförerna ska vara anställda i det företag som de jobbar i. Det handlar om trafiktillstånd och egna fordon. Människor behandlas illa. Seriösa företagare i Sverige konkurreras ut om de betalar lön efter avtal. Den holländska regeringen har agerat. När ska den svenska regeringen göra något åt denna situation?