Maria Larsson (KD):
Monica Green har frågat finansministern vad han avser att göra för att stödja de fattiga barnen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som svarar på frågan. Jag besvarade senast den 8 december och den 22 december förra året motsvarande fråga av Fredrik Lundh Sammeli respektive Billy Gustafsson. Mitt svar på Monica Greens fråga kommer att vara i linje med vad jag anfört tidigare.
Barns ekonomiska situation är en viktig fråga för regeringen. Självklart har Sverige inte gått oberört genom den djupaste och mest utbredda lågkonjunkturen sedan 1930-talet. En ökad arbetslöshet innebar att många drabbades av ekonomiska svårigheter.
Regeringen har sedan tillträdet 2006 bekämpat fattigdom genom att minska utanförskapet och återupprätta full sysselsättning. När fler arbetar och färre försörjer sig på sociala ersättningar minskar inkomstskillnaderna i samhället gradvis. Den långsiktiga fördelningspolitiken är därför att få fler i arbete.
Den avgörande orsaken till att barn lever i ekonomisk utsatthet är vanligtvis att föräldrarna saknar arbete. Hushåll där de vuxna förvärvsarbetar är sällan fattiga. Vi strävar efter att ge alla barnfamiljer förbättrade förutsättningar för en god levnadsstandard. Den ekonomiska familjepolitiken bidrar till att utjämna de ekonomiska skillnaderna och till att stödja alla barnfamiljer.
För att förbättra ekonomin för hushåll med de allra lägsta inkomsterna är de behovsprövade stöden särskilt viktiga. Även barnbidraget är inkomstutjämnande. En grupp bland barnfamiljerna som är vanligt förekommande bland de med låg ekonomisk standard är de med många barn. Ett ändamålsenligt sätt att stödja dessa hushåll är att höja barnbidragets flerbarnstillägg.
En sådan åtgärd vidtog regeringen så sent som i juli 2010. Denna satsning ger berörda familjer en relativt stor inkomstförstärkning. Kostnaden för denna förstärkning uppgår till ca 700 miljoner kronor per år.
Därutöver har regeringen aviserat i budgetpropositionen för 2011 att ytterligare stärka ekonomin för de barnfamiljer som har den sämsta ekonomin genom att höja det särskilda bidraget för barn som finns inom bostadsbidraget. En viktig åtgärd som regeringen vidtagit för att förstärka arbetslinjen är etableringsreformen för nyanlända invandrare som trädde i kraft den 1 december 2010.
Lågkonjunktur och hög arbetslöshet har lett till att många invandrare har haft svårt att hitta en egenförsörjning och i stället hänvisats till socialbidrag under långa tider. Sedan ett antal år är majoriteten av socialbidragsmottagarna utrikes födda. Detta påverkar givetvis barnen i dessa familjer.
För att bryta denna utveckling och stimulera att nyanlända snabbare ska kunna bli självförsörjande skapas nu en effektiv etableringskedja. Med hjälp av denna reform kommer förhoppningsvis fler i arbete och därmed kommer allt färre barn att leva i familjer som har svårt att få ekonomin att gå ihop.
Att allt fler barn, relativt sett, är ekonomiskt utsatta beror inte på att hushållen som har de lägsta inkomsterna har fått minskade inkomster. De disponibla inkomsterna har ökat också i de lägre inkomstskikten.
Förklaringen till att andelen ekonomiskt utsatta barnfamiljer har ökat relativt sett är att inkomstökningen har varit större i de högre inkomstskikten. Därmed har inkomstspridningen ökat och fler har hamnat under nivån 60 procent av medianinkomsten.
Utvecklingen av hushållens ekonomiska utsatthet kan emellertid också mätas utifrån en absolut nivå, det vill säga en nivå som definierar samma köpkraft från ett år till ett annat. Statistiska centralbyråns beräkningar visar att utvecklingen under 2000-talet utifrån en absolut nivå i stället gått mot att färre barn lever med en låg inkomststandard.