Per-Arne Håkansson (S):
Radio är ett slitstarkt och väl beprövat medium som överlever och utvecklas även om den tekniska utvecklingen skapar konkurrens också från andra mediekanaler. Radio har också anpassats och utvecklats av digitaliseringen. Betänkande KU37 har rubriken Bättre villkor för k ommersiell radio. Det handlar om frågor kring samhällsnytta men också om främjande av fortsatt mångfald i medieutbudet.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkande KU37 och avslag på reservationerna. Många lyssnar med stor behållning på den kommersiella radion, som erbjuder allt från nyheter och reportage till musik och underhållning. Med det förslag som nu läggs fram från regeringen förbättras, som vi ser det, villkoren för den kommersiella radion bland annat genom att annonsreglerna blir mer flexibla.
Det ger bolagen bättre förutsättningar att driva sin verksamhet och främjar på så sätt jobb och tillväxt i branschen och ett allsidigt utbud i etern. Som bakgrund kan nämnas att annonser i en ljudradiosändning får sändas under högst tolv minuter per timme mellan hela klockslag. Samma maximala annonstid har tidigare gällt även för tv-sändningar. Det bygger på ändringar i EU:s direktiv om audiovisuella medietjänster, AV-direktivet.
Detta omfattar dock inte ljudradiosändningar. Regeringen föreslår att annonser ska få sändas i ljudradiosändning som inte är närradio under högst 20 procent av tiden mellan klockan 06.00 och 18.00 samt högst 20 procent av tiden mellan klockan 18.00 och 24.00. Regeringen gör vidare bedömningen att nuvarande regler bör fortsätta att gälla för närradio, det vill säga att annonser får sändas under högst tolv minuter per timme mellan hela klockslag.
Om sändningstiden inte omfattar en timme mellan hela klockslag bör annonser få sändas under högst 15 procent av sändningstiden. Om förslaget också skulle omfatta närradion bedömer regeringen att det finns en risk att tillståndshavare inte kan sända annonser alls eller i mindre omfattning på grund av att högsta möjliga annonstid redan utnyttjats av en annan tillståndshavare. Av den anledningen bör förslaget inte omfatta närradion.
Regeringen gör också bedömningen att det finns behov av att synkronisera tillståndsperioderna för analog och digital kommersiell radio. Synkroniseringen bör uppnås genom att möjliggöra förlängning av tillstånden för digital kommersiell radio så att de upphör samtidigt med nuvarande tillstånd för analog kommersiell radio. Tillstånden förlängs i och med detta till och med den 31 juli 2026. Fru talman!
I perspektiv kan man reflektera över när den kommersiella radion en gång började sina sändningar i Sverige. Det var i slutet på 1950-talet och i början av 1960-talet, och det skedde genom piratinitiativ. Radio Syd och Radio Nord var exempel på detta. Sändningarna fick riggas och genomföras till sjöss, i Östersjön och Öresund, för att på så sätt försöka kringgå det monopol som fanns för sändningar på land. Det blev sedan startskottet för en utveckling av radion.
Det gällde också Sveriges Radio, som tyckte att det var värt att bredda sig för att möta konkurrensen och bland annat satsade på P3. År 1979 kom så närradiostationerna. De var reklamfria, men flera av dessa bröt mot förbudet och sände reklam ibland. En del av dessa händelser fick uppmärksamhet, och Televerkets personal skickades ut för att försöka stänga av stationerna men blev hindrade av folk att nå sändaren.
Då bröt man förbindelsen till sändaren, men den återkom efter en kort tid. Sedan lät man stationen sända med reklam. Så visst fanns det en hel del incidenter i början, innan det hela bröt igenom! Privat lokalradio blev tillåten i Sverige 1993 och har sedan utvecklats såväl lokalt som riksmässigt. Just nu är det digitaliseringen som präglar utvecklingen.
Genom att synkronisera tillståndsperioderna för analog och digital kommersiell radio underlättas övergången. Det tillstånd som Myndigheten för press, radio och tv ger för att sända tv och sökbar text-tv förlängs från sex till åtta år.
En del radioföretag har i sin remissyttranden anfört att de är i huvudsak positiva till förslaget om förlängning men att de helst vill att en förlängning också omfattar tillstånden att sända analog kommersiell radio så att samtliga tillstånd löper ut 2030. De tillstånd som gäller för sändningsverksamheten på FM-bandet har fördelats för åtta år i ett anbudsförfarande.
Här gör dock regeringen bedömningen att en förlängning av tillstånden skulle innebära att staten i efterhand ändrar villkoren för dem som vann auktionen i konkurrens med andra budgivare. Detta skulle i sin tur påverka den fria konkurrens som präglar den kommersiella radion i Sverige och som ska vara en förutsättning för tillståndsgivningen. Radio utifrån säkerhetsperspektivet har också nämnts.
Försvarsmakten har i sitt remissyttrande inte motsatt sig en synkronisering av tillståndsperioderna för analog och digital kommersiell radio men anser att det först behöver fattas beslut som ger militär prioritet till frekvensområdet 230-240 megahertz.
Mot bakgrund av Försvarsmaktens invändning framhåller regeringen att det för att bedriva sändningar av kommersiell radio utöver sändningstillstånd även krävs tillstånd att använda radiosändare enligt lagen om elektronisk kommunikation.
De digitala kommersiella radiosändningar som för närvarande bedrivs med stöd av myndigheternas tillstånd utnyttjar inte nämnda frekvensområde, vilket är just det område Försvarsmakten i sitt remissvar framhåller som betydelsefullt för den militära verksamheten. Regeringens bedömning är därför att Försvarsmaktens behov av att använda frekvensutrymmet bör kunna tillgodoses även med en fortsatt utbyggnad av de digitala radiosändningarna.
Man nämner också att om behov uppstår kommer regeringen att återkomma i frågan.