Joakim Järrebring (S):
Civilutskottet debatterar i dag ett motionsbetänkande från den allmänna motionstiden rörande fastighetsrätt. Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 4 av S, V, L och MP. Herr talman! Civilutskottet har att hantera en stor bredd av frågor.
Vi har tidigare under riksdagsåret haft flera debatter med fokus på bostadsförsörjning och bostadspolitik, till och med i den förra debatten om planering och byggande. Fastighetsrätt är ett oerhört viktigt och kraftfullt verktyg för att vi ska kunna hålla uppe bostadsbyggandet och ha en fungerande samhällsutveckling. En avgörande nyckelspelare för en fungerande fastighetsrätt är Lantmäteriet.
Många fastighetsrättsliga ärenden är kopplade till just Lantmäteriets verksamhet, och därför är det viktigt att deras processer är effektiva, kvalitativa och rättssäkra. Även under förra mandatperiodens fastighetsrättsdebatt var Lantmäteriets höga arbetsbelastning uppe för diskussion. De senaste årens ökning av bostadsbyggandet har inte minskat den bördan.
Jag var för drygt två veckor sedan, tillsammans med mina socialdemokratiska kamrater i civilutskottet, i Gävle, där vi besökte just Lantmäteriet.
Glädjande nog kunde vi ta del av informationen att man nu har det antal anställda på plats som behövs för en effektiv verksamhet. Även om frågan om rätt kompetens är en fråga om fortsatt vidareutbildning genom verksamhetens egen försorg har Lantmäteriet tagit flera steg åt rätt håll de senaste åren.
Än mer intressant är den processutveckling som sker - och har skett - för att kunna prioritera och hantera ärenden i tid. Till skillnad från vad jag själv spontant trodde har inte alla ärenden behov av att hanteras snabbt utan snarare i rätt tid. På detta sätt menar myndigheten att handläggningstiden för tidskänsliga ärenden kommer att kunna kortas.
I den rapport från Lantmäteriet som sedan några dagar finns tillgänglig för oss alla kan vi också glädjande nog se att handläggningstiden har effektiviserats när det gäller samhällsservice och infrastruktur. Men vi kan även se att mycket arbete återstår för att korta handläggningstiden.
Särskilt gäller detta ärendegruppen fastighetssamverkan och gemensamhetsanläggningar, och framför allt rör det ärenden på landsbygden. Det är positivt att Lantmäteriets pågående förändringsarbete redan har givit effekt.
Med vetskap om att stora vinster fortfarande står att finna med hjälp av ny teknik genom olika typer av digitalisering och automatisering ser den fortsatta utvecklingen ljus ut. Herr talman! Jag tänkte fortsatt fokusera på en fråga i betänkandet: frågan om enskilda vägar. Enskilda vägar inrättas oftast som gemensamhetsanläggningar enligt anläggningslagen.
Beslut om att skapa en gemensamhetsanläggning fattas av Lantmäteriet. Lantmäteriet bestämmer över hur kostnader för vägens utförande och drift ska fördelas mellan berörda fastigheter. De fördelar också ett antal andelstal beroende på hur mycket drift olika andelsägare har.
Andelstalen beräknas utifrån en viss typ av fastighet och kan ändras genom en ny lantmäteriförrättning eller genom att alla medlemmar är överens om hur andelstalen ska fördelas - då räcker det med ett godkännande från Lantmäteriet. De långa handläggningstider vi har kunnat se på Lantmäteriet beror i mångt och mycket på det jag har talat om tidigare, det vill säga att det just nu sker väldigt mycket i samhället.
Därför har Lantmäteriet kommit efter. Detta är självklart ingenting som vi ska acceptera. Lantmäteriet måste komma ned i handläggningstider. Vi får inte ha ett system där enskilda eller större grupper av individer hamnar i kläm på grund av att staten inte klarar av att hantera enskilda frågor.
Det vi diskuterar här, med det förslag om tillkännagivande som har fått majoritet i utskottet, rör huruvida man ska ändra lagen och det sätt som vägsamfälligheterna arbetar på. Det är bra att det har kommit konstruktiva förslag från Riksförbundet Enskilda Vägar på hur man kan se på och lösa utmaningarna framgent.
Det vi socialdemokrater är oroliga för är att vi med en förändring i likhet med den finska modellen riskerar att hamna i en rättsosäkerhet för enskilda. Alternativt måste vi bygga upp ett system för överklagande där parter som är oense måste anlita konsulter, vilket är en process som riskerar att kosta stora summor pengar. Herr talman! Saken är komplicerad och rymmer målkonflikter.
Vi vill inte att minoriteter eller enskilda fastighetsägare ska komma i kläm i strävan efter ett mer effektivt system. Rättssäkerheten måste i ett land som Sverige komma först, men rättssäkerhet och effektivitet måste rimligen också gå att förena. Frågan om ytterligare förenklingar av förfarandet genom att det görs möjligt för samfällighetsföreningar att själva ändra andelstalen för de fastigheter som ingår i föreningen bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Vi vill framhålla betydelsen av att analysera möjligheten till ytterligare regelförenklingar på området. Men eftersom beredning pågår i Regeringskansliet bedömer vi att det inte finns någon anledning att nu rikta något tillkännagivande till regeringen.