Emanuel Öz (S):
I KU16 behandlas frågan om utredning av riksdagens EU-arbete. KU:s ordförande Andreas Norlén nämnde detta i korthet, och även Björn von Sydow nämnde att jag skulle ta upp det. Jag kommer enbart att uppehålla mig kring denna fråga. Det är nämligen så att Sveriges medlemskap i EU innebär att riksdagen har överlåtit en del av sin beslutanderätt till EU:s institutioner.
Regeringen företräder Sverige i EU men måste informera om och förankra sitt agerande i EU hos riksdagen. Tanken är att riksdagen, som folkets främsta företrädare, ska ha inflytande över de ståndpunkter som Sverige ska ha i EU. Detta innebär även att riksdagen ska ha en reell möjlighet att i förväg påverka politikens inriktning och inte endast rätt att i efterhand kontrollera vad regeringen har gjort.
Utgångspunkten för denna samverkan mellan riksdag och regering är att Sveriges intresse i EU ska tillgodoses på bästa möjliga sätt. Lika tydligt är att det är regeringens ansvar att driva EU-arbetet. Därför har det mandat som erhålls från EU-nämnden inte någon bindande verkan för regeringen, eller för den delen för riksdagen som institution.
Regeringen förväntas följa riksdagens mandat men agerar på det sätt som den bedömer att förhandlingen kräver och försvarar sedan detta inför riksdagen. Riksdagen har därefter att bedöma regeringens faktiska agerande, med beaktande av mandatet men också alla andra relevanta aspekter.
Medan den principiella ansvarsfördelningen är tydlig kan den begränsade skriftliga regleringen i regeringsformen och riksdagsordningen, tillsammans med en nu ganska lång rad yttranden från konstitutionsutskottet, göra det svårt att säkert veta vilka skyldigheter regeringen har gentemot riksdagen och vilket organ i riksdagen som ska kontaktas.
Det finns därför ett behov av att tydliggöra hur arbetet ska utformas för att säkerställa att Sverige får ett optimalt inflytande i EU för en EU-politik som är förankrad i riksdagen på det sätt som vårt styrelseskick förutsätter.
Vi bör undvika arbetsmetoder som gör att Sverige ingriper i förhandlingsprocedurerna i EU på ett sätt som av våra partner uppfattas som onödigt omfattande, utan att det ger någon ökning av Sveriges reella inflytande.
Arbetsmetoder bör eftersträvas som, med utgångspunkt från det gemensamma intresset och ansvaret att Sverige kan få största möjliga inflytande, är så anpassade som möjligt till en gemensam bild av hur EU:s beslutsprocesser faktiskt fungerar i den komplicerade förhandlingsmiljön med till exempel kommissionen eller rådet. Herr talman!
Riksdagens arbete med EU-frågor har utvecklats i flera omgångar sedan inträdet 1995. Jag ska bara nämna några exempel. Till exempel genomfördes ett antal ändringar i riksdagsordningen år 2007 i syfte att framhålla utskottens ansvar i EU-arbetet och se till att riksdagen kan komma in tidigt i beslutsprocessen.
Ändringarna innebär bland annat att utskotten ska granska vissa EU-dokument och att utskotten kan begära överläggningar med regeringen i EU-frågor. I december 2009 trädde som bekant dessutom Lissabonfördraget i kraft med nya bestämmelser om de nationella parlamentens roll.
Med anledning av detta infördes bestämmelser i riksdagsordningen om bland annat subsidiaritetsprövningar av förslag till EU-lagstiftning och riksdagens deltagande vid fördragsändringar. Därtill finns det i EU-sammanhang ett interparlamentariskt samarbete mellan de nationella parlamenten.
Där pågår även diskussioner om hur de nationella parlamentens samarbete och verktyg för att påverka EU:s beslutsprocess kan stärkas, något som riksdagen inte riktigt har tagit ställning till.
EU-kommissionen har dessutom lyft upp frågan om de nationella parlamentens roll och har en uttalad ambition om en stärkt dialog mellan parlamenten och kommissionen, som en följd av det så kallade Barrosoinitiativet. De nationella parlamenten deltar i denna dialog i olika utsträckning utifrån skilda nationella förutsättningar.
Hos oss, herr talman, är det regeringen som för dialogen med kommissionen men är ansvarig inför riksdagen. Här har KU i ett tidigare betänkande visat att det är viktigt att parlament som riksdagen i sådana här sammanhang inte missgynnas av detta upplägg.
För Sveriges del är därför förhållandet mellan regeringen och riksdagen i fråga om hanteringen av EU-frågorna av stor vikt. Det tar sig uttryck bland annat i en informations- och samrådsskyldighet för regeringen. Denna skyldighet anges allmänt i regeringsformen och har mer detaljerat reglerats i riksdagsordningen.
I dagsläget är förhållandena som sådana att regeringen ska överlägga med utskotten i de frågor rörande arbetet i EU som utskotten bestämmer. Vidare ska regeringen rådgöra med nämnden inför möten och beslut i Europeiska rådet.
Regeringen ska även underrätta EU-nämnden om frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd och rådgöra med nämnden om hur förhandlingarna i rådet ska föras inför besluten i rådet. Herr talman!
Den senaste parlamentariska utredningen med uppdrag att se över riksdagens arbete med EU-frågor genomfördes för tio år sedan, och det är på tiden att dessa frågor ses över nu, för att säkerställa att riksdagen har bästa möjliga förutsättningar att fullgöra sina uppgifter.
Frågor av intresse är framför allt om EU-arbetet i riksdagen bedrivs på det sätt som det var tänkt och om riksdagen har avsedda möjligheter att påverka den politik som förs på EU-nivå. Jag hade tänkt ta upp några exempel, herr talman. Men jag besparar er två minuter med att hänvisa till att det i betänkandet nämns flera frågor som bör vara föremål för utredning. Det är viktiga frågor.
Sammantaget anser konstitutionsutskottet att riksdagsstyrelsen bör tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda riksdagens arbete med EU-frågor, inklusive hur riksdagen bör och kan förhålla sig till en utveckling inom EU med en förstärkt roll för de nationella parlamenten. Konstitutionsutskottet föreslår därför, med utnyttjande av sin initiativrätt enligt 9 kap.
16 § RO att riksdagen ställer sig bakom vad utskottet nu anför och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. Mot bakgrund av det anförda, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag.