Carl Bildt (M):
Peter Hultqvist har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att tydliggöra en svensk strategi som kan bidra till fred och stabilitet i Sudan, vad en sådan strategi innehåller samt vilka insatser och åtgärder jag planerar under den närmaste framtiden. Den stora uppmärksamhet som riktas mot Darfurkonflikten är befogad.
Det är en djup politisk och humanitär kris som drabbar civila hårt, inte minst kvinnor och barn, och som har återverkningar på stabiliteten i hela regionen. Det finns regler som måste följas i alla väpnade konflikter. Dessa åsidosätts dagligen i Darfur. Det är ett absolut krav att Sudan måste respektera de mänskliga rättigheterna och att de ansvariga för övergrepp ställs inför rätta.
Peter Hultqvist tar som utgångspunkt det förslag om sanktioner mot Sudan som International Crisis Group har framfört. Jag vill peka på att denna diskussion inte är ny. Den 29 mars 2005 antog FN:s säkerhetsråd resolution 1591 om sanktioner mot Sudan, som omfattar ett vapenembargo och reseförbud inklusive transitering samt frysning av tillgångar för individer från Sudan som listats av säkerhetsrådet.
Säkerhetsrådets resolutioner är folkrättsligt bindande för samtliga medlemsstater i FN. Resolution 1591 implementerades i Sverige och EU genom en gemensam ståndpunkt som antogs av EU:s medlemsstater den 30 maj 2005. Sverige har inte rättslig möjlighet att införa nationella handelsrestriktioner mot enskilda företag. Handelsfrågor faller under EG:s behörighet och det är bara EG som kan besluta om sådana frågor.
Vid Europeiska unionens ministerrådsmöte för yttre förbindelser den 22 januari och den 12 februari i år diskuterades frågan om skärpta sanktioner, vilket återspeglas i slutsatserna som antogs. Ett resultat är att det råder enighet inom EU om att sanktionsinstrumentet kan behöva aktualiseras.
Det råder dock också enighet om att fokus nu måste ligga på det medlingsarbete som FN:s särskilde sändebud för Darfur, Jan Eliasson, och Afrikanska unionens sändebud, Salim Salim, leder. Om detta arbete skulle visa sig vara en inte framkomlig väg är det emellertid klart att politiken måste få en ny inriktning. Regeringen är mycket tydlig i sitt såväl politiska som praktiska stöd till Jan Eliassons insatser.
Det internationella samfundet, inklusive EU, kan bäst stödja dem genom ett fortsatt samlat och enhetligt agerande. Det krävs en förnyad och stärkt politisk dialog för att nå fred i Darfur. Som en del av ansträngningarna för att nå försoning på lokalplanet ska en bred samling företrädare för den drabbade befolkningen i Darfur mötas inom ramen för Darfur-Darfur Dialogue and Consultation.
Detta är en del av fredsavtalet för Darfur och förutses bli en viktig process för lokal dialog, ökad säkerhet och en positiv politisk utveckling. Beslut har just tagits om ett svenskt stöd om 10 miljoner kronor för att förbereda denna process. Regeringens målsättning är att särskilt stödja kvinnors deltagande i denna centrala process.
Samtidigt som strävandena efter en politisk lösning fortsätter, krävs också förstärkning av insatserna med fredsfrämjande styrkor. Afrikanska unionens insats AMIS spelar en viktig roll, men för att fullt ut kunna bidra till säkerhet måste insatsen förstärkas med utvidgat stöd från FN. Khartoum måste stå fast vid sina åtaganden och medverka till att FN:s stegvisa förstärkning av AMIS kan genomföras och att en gemensam insats kan komma på plats.
Sverige fortsätter att stödja AMIS genom EU:s civilmilitära stödinsats. Vi har polis, militär personal och personal från Statens räddningsverk på plats. Sverige bidrar till det stödpaket som FN upprättat för AMIS. Regeringens inriktning är också att Sverige ska kunna bidra med militära förband när förutsättningarna för ett sådant bidrag finns.
Mycket av vårt och internationella samfundets fokus ligger förståeligt nog på Darfur, men vi måste också se till Sudan som helhet. Fredsavtalet som undertecknades i januari 2005 mellan SPLM och regeringen i Khartoum markerade slutet på mer än två decennier av inbördeskrig mellan Sudans södra och norra delar.
Fredsavtalet utgör också grunden för en demokratisk förändring av Sudan med planerade val 2009 som en nära förestående och central milstolpe. En framgångsrik implementering av detta fredsavtal är helt avgörande för Sudans framtid, inklusive Darfur. Det finns dock alltför många exempel på långsamt genomförande av fredsavtalet och fortsatt djup misstro mellan parterna.
Det internationella samfundets politiska engagemang i denna fråga måste därför öka. Regeringen driver denna uppfattning, inte minst i EU. Sveriges samlade bistånd till Sudan, inklusive Darfur, kommer i år att uppgå till nära 350 miljoner kronor. Sverige har ett starkt engagemang för att bidra till återuppbyggnaden av södra Sudan. Sverige är en stor humanitär givare i Sudan.
Ansträngningarna för att skydda och bistå den utsatta befolkningen i Darfur måste fortsätta och stärkas. De humanitära organisationerna måste kunna arbeta i en säker miljö och få obehindrat tillträde till den nödlidande befolkningen. Den vardag med övergrepp, kidnappningar, plundring av kontor och stöld av fordon och utrustning som i dag drabbar humanitär personal i Darfur är helt oacceptabel.
Mot bakgrund av det omfattande svenska engagemanget med humanitärt stöd till befolkningen och återuppbyggnadsstöd i framför allt södra Sudan avser biståndsminister Gunilla Carlsson att besöka Sudan under våren.