Bengt Berg (V):
Vänsterpartiet yrkar bifall till reservationerna 1 och 4 i detta betänkande. Kulturen som drivkraft i samhället och för den enskilda människan är något som inte alltid kan mätas i staplar och diagram men som ändå har mycket att ge både oss som individer och samhället i stort.
Vänsterpartiet ser kulturen som en demokratisk rättighet för alla i samhället. Kulturen är helt enkelt en del av den välfärd som vi kämpar för att utveckla. Om detta kan den intresserade läsa mer i vår programskrift Kulturkompassen .
Där har vi pekat på att det behövs en kulturlag som ska garantera en likvärdig och levande kultur i hela landet. Jag är nyss hemkommen från en resa till Galileen i Det heliga landet, där faktiskt människor tycks kunna leva sida vid sida på ett rimligt sätt.
I en liten stad utanför Nasaret lästes och diskuterades under fyra dagar poesi av såväl arabiska som hebreiska diktare. Här syntes tydligt hur kulturen också äger en förmåga att bygga broar i ett land som så ofta präglats av stora konflikter.
Barns och ungas rätt till kultur har jag tagit upp och poängterat vid några tidigare tillfällen. Där spelar givetvis skolan en mycket viktig roll. Det gäller både att själv vara med och skapa och att få besök av professionella utövare av kultur i olika former.
För någon vecka sedan hade jag glädjen att stifta bekantskap med all den kreativitet som sjuder i Drömmarnas hus i Rosengård, vars verklighet med ojämna mellanrum ger dystra tidningsrubriker.
Det vill ungdomarna i Malmöförorten råda bot på genom att själva göra reportage om sin verklighet och sin livsmiljö och använda den moderna tekniken för att kommunicera med oss alla runt om i hela världen. Jag vill läsa en kort dikt, skriven av Amalia, i just Rosengård.
Att satsa på bra och inspirerande fritidslokaler för barn och ungdomar är också en investering för framtiden. Att tidigt kunna se och stötta barn som har det jobbigt i sin sociala miljö är en skyldighet för oss som vill satsa på det uppväxande släktet. Fru talman!
När det gäller den så viktiga barnkulturen har vi tidigare pekat på den både banbrytande och nyskapande insats som Susanne Osten och Unga Klara stått för. Att vi tilldelar denna numera fria teatergrupp ett nationellt uppdrag tål att upprepas ännu en gång. Den som sår vinden får skörda stormen, heter det i ett gammalt ordstäv.
Detta innebär antingen något positivt och växande för en ung och kanske lite vilsen människa, eller tvärtom: en destruktiv spiral som drabbar både den enskilde individen och samhället i stort. Konstnärernas villkor är också en viktig fråga för oss. Inte ens kulturen skapar sig själv.
De dristiga människor som har livet som insats och verkar under usla ekonomiska omständigheter måste tilldelas en mer självklar och respekterad roll i yrkeslivet. Eldsjälstitulaturen är nog hedersam, men tyvärr också ett sätt att kringgå kulturarbetarnas berättigade krav på en rimlig ekonomi.
Det finns otroligt mycket att göra när det gäller att ge konstnärerna uppdrag och möjligheter att delta i den samhälleliga gemenskapen, och givetvis rätten till rimliga anställnings- och pensionsvillkor. Frågan om sångares och dansares pensioner är också något som vi i Vänsterpartiet har drivit under många år och som vi mer än gärna skulle vilja se en lösning på. Fru talman!
Ett rikt och demokratiskt fördelat kulturliv borde vara en del av bruttonationalprodukten. Även om det är det mätbara och materiella som oftast räknas kan också de andliga och andra värdena ha stor betydelse.
Författaren Göran Palm sammanfattar det hela när han pratar om den materiella tillväxten och vår stigande levnadsstandard men också kanske om hur många av oss mår. Han skrev på en enda rad följande analys: Vi har det bättre än vi mår.
Också själen behöver sina C-vitaminer, och dem kan kulturen tillhandahålla.