KBLab/rixvox huggingface dataset:
Paula Bieler (SD):
Det var mycket som sas här. Jag tror att jag bytte inriktning på min replik tio gånger medan jag lyssnade på ministerns anförande. Jag kan kort konstatera att hur mycket justitieminister han än är har Morgan Johansson en alldeles egen definition av barnarbete som inte alls stämmer överens med exempelvis FN:s definition där gränsen går vid 14 år.
Vi vet förvisso att Socialdemokraterna och regeringen vill ha skolplikt genom gymnasiet, och jag är tacksam över att vi inte har det, för man ska kunna välja sin egen väg. Det har talats kort om id-kontrollerna som nu slopades.
Ministern nämnde i sitt anförande att vi börjar återgå till ett normaltillstånd, och det är väl ett tecken på detta om inte annat att vi övergår till ett normaltillstånd igen där regeringen och politiker i maktställning inte förstår konsekvenserna av den politik man för och som förr eller senare kommer att leda till exakt samma situation som vi hade 2015.
Man slopar id-kontrollerna, vilket möjliggör för fler personer att nå Sveriges gräns och söka asyl här när det egentligen inte är här de ska söka asyl. Gränskontrollerna stoppar ju inte asylsökande utan bara dem som av efterlysningsskäl, för att de redan har beslut om utvisning eller för att de har registrerats någon annanstans och vi får kännedom om det, inte släpps in i vårt land.
När det gäller denna lag specifikt påstår migrationsministern att jag hade fel när jag sa att den leder till att fler får PUT. Det är en sanning med modifikation. Genom lagen specifikt får man inte PUT, men däremot förlänger man betydligt den tid som personer utan asylskäl kan stanna i landet, söka arbete och få tillgång till PUT. De får ett betydligt längre TUT redan från start.
I princip sträcker det sig över den tid som den tillfälliga lagstiftningen är tänkt att vara, det vill säga därefter kommer man att kunna söka enligt helt nya regler.
Paula Bieler (SD):
Sverigedemokraterna har konsekvent drivit linjen att vi bör verka för gemensamma nordiska gränskontroller just för att slippa den problematik som orsakades i Öresundsregionen. Så länge detta inte finns och är ett faktum ser vi ingen reell möjlighet att ta bort id-kontrollerna. Gränskontroller och id-kontroller syftar som sagt till olika saker. Som Mikael Cederbratt påpekade finns det antagligen många i Danmark som kommer att kunna söka sig hit numera.
Vi har redan hört rapporter om att man pratar om att färjornas turer kan ökas nu när id-kontrollerna inte längre finns på plats. Barnarbete enligt Unicefs definition är när barn upp till 14 år jobbar över 14 timmar i veckan. Jag antar att Socialdemokraterna kommer att lägga fram ny lagstiftning som definierar barnarbete på ett annat sätt i Sverige, det vill säga alla som jobbar och som inte har fyllt 18 ännu.
Det skulle jag tycka var olyckligt, men det är inte detta som diskussionen handlar om. Denna lagstiftning förlänger möjligheten för personer som saknar asylskäl, även om de är unga, och som har sökt sig hit av fel anledningar - anledningar som vår lagstiftning inte anser är giltiga - att få förlängt uppehållstillstånd som sträcker sig längre än med den tillfälliga lagstiftningen.
Därmed kan de ansöka om förlängning, återigen enligt den lagstiftning som kommer att finnas på plats. Mycket tyder på att det blir väldigt likt det som fanns tidigare. Som många har varit inne på omfattas också personer som har skyddsskäl och som genom att studera eller hävda sig på något sätt och visa att de åtminstone dyker upp i skolan får betydligt längre uppehållstillstånd än dem som faktiskt har asylskäl.
Man flyttar grunden till studier från att vara här i skydd. Anser migrationsministern verkligen att detta är en bra ordning?
Paula Bieler (SD):
Jag ska inte bli långrandig. Men jag noterade när jag läste igenom propositionen att regeringen valt det alternativ som ligger närmast nuvarande ordning, det vill säga att en överföring genomförs så snart det finns bevis på att det är ett annat land som ska hantera asylansökan. Man har valt det alternativ som skulle kunna kallas miniminivån i EU.
Det är bra att man för en gångs skull följer det man har sagt och lovat den svenska befolkningen, att lägga sig på en sådan nivå att det inte ska vara onödigt gynnsamt att ta sig till Sverige. Men det faktum att personer väljer att söka asyl i just Sverige bevisar i sig självt att Dublinförordningen inte har följts.
Inget av Sveriges grannländer är i en krissituation. Inget av Sveriges grannländer är i en sådan situation att vi kommer att vara första asylland. Det talas om möjligheten att ta flyget hit. Men om man på ett ordnat sätt kan ta sig ombord på ett flyg och ta sig hela vägen upp till oss har man befunnit sig i någon form av säkerhet tidigare, och då är det också där man ska ha fått hjälp.
Det talas ofta från EU och från övriga partier i denna kammare om flyktingkrisen och flyktingsituationen i världen som att det är Europa som ska lösa situationen, som att det är Europa som ensamt bär ansvar och som är den enda plats på jorden där man kan nå säkerhet. Så är verkligen inte fallet.
Jag undrar hur länge man avser att hålla liv i en politik som i slutändan drabbar personer i akut nöd i och med att man inte ger hjälp direkt där den behövs för att säkerställa att personer når säkerhet.
Paula Bieler (SD):
Det var mycket snack men lite svar på den konkreta frågan. Frågan jag ställde var varför och hur länge man avser att hålla liv i ett system som faktiskt drabbar de nödställda. Det var inte länge sedan som det kom en rapport från FN om att bland dem som landar på Italiens stränder, som tagit sig dit över Medelhavet, är det mindre än 3 procent som har asylskäl.
Det har uppdagats att i flyktingläger som finns nära, där personer kan söka akut skydd för sig själva och sina närmsta samlat med sin familj, kan vi inte säkerställa att de får mat och att de har ett liv som kanske inte är värdigt på det sätt som vi avser med värdigt men tillräckligt för att kunna överleva och sedan ordnat kunna söka sig vidare via vidarebosättningsprogram. Det är vår väg framåt.
Det har varit vår väg framåt under lång tid att satsa på att hjälpa där hjälpen behövs, att satsa på att garantera personer i akut kris en överlevnad. Låt därefter vidare migration för att höja välfärden vara organiserad och ordnad via visumansökningar, via vidarebosättningssystem och via klassiska ansökningar om uppehållstillstånd i förväg.
Låt oss vara ärliga: Det är ingen vid Sveriges gränser som flyr för sitt liv. Det är ingen vid Sveriges gränser som kommer att dödas just där och då. Där är man på säker mark. Sveriges, EU:s och västvärldens politik hjälper inte dem som flyr för sitt liv.
Det är klart att man vill hjälpa dem man ser nära sig, men den politik som naiva länder har fört i syfte att stilla sitt samvete har drabbat de mest nödställda. Den har gjort det lönsamt att ta livsfarliga vägar i jakten på ett bättre liv i stället för att vi garanterar liv för dem som behöver det.
Paula Bieler (SD):
Jag ska inte förlänga debatten alltför mycket. Men jag känner att jag ändå måste ställa frågan: Hur tänker man när man inte sätter någon som helst tidsbegränsning för när en person ska ha skickat in en ansökan om förnyelse för att kunna få fortsatt tillgång? Jag förstår att man anser att man vill ha ett sammanhållet mottagande enligt de premisser som man förespråkar som helhet för mottagandet.
Men nog vore det ändå rimligt att man ställer krav på att den som vill stanna längre i vårt land och anser sig ha skäl till det skickar in en ansökan i tid. Det gäller inte minst med tanke på att Migrationsverket skickar ut påminnelser om att det nu är dags och att det skulle underlätta väldigt mycket för Migrationsverket att sköta administrationen. Man vet när ansökningar löper ut, och man vet när de behöver förnyas.
Det gäller också med hänsyn tagen till det faktum att Migrationsverket, som är väldigt belastat, nu vet att man vill prioritera de ansökningar som handlar om förnyelse för att hinna med dem i tid så att det inte uppstår luckor. Det man nu riskerar med förslaget, där det räcker med att ha skickat in en ansökan om förnyelse över huvud taget, är att personer vistas här betydligt längre. De kanske riskerar att få ytterligare två års tid då de väntar på att den nya ansökan ska behandlas eftersom det är så pass långa köer hos Migrationsverket.
Det leder till ny osäkerhet för den enskilde som har ansökt om förnyelse - knappast något bra underlag för det sammanhållna mottagande man säger sig värna med sina egna utgångspunkter. Det leder också till ökat kaos på Migrationsverket, och det leder till att personer som inte har ett giltigt uppehållstillstånd i Sverige får tillgång till stora delar av vårt välfärdssystem. Det urholkar definitivt stödet för den politik som regeringen vill föra.
Inte mig emot, förvisso, men jag förstår helt ärligt inte hur man tänker.
Paula Bieler (SD):
Det är just det: Migrationsverket är som vi alla vet, oavsett vilken hållning vi har i övrigt, oerhört överbelastat. Det är väldigt många ansökningar och väldigt långa köer. Migrationsverkets handläggare har själva sagt att i och med att lagen ser ut som den gör just nu, för tillfället, kommer man att prioritera dem som riskerar att hamna utanför systemen och få en förnyad process för att man inte vill att det ska uppstå några luckor.
Men den här förändringen kommer att innebära att en person som skickar in sin ansökan sista dagen inte längre behöver prioriteras. Det kanske känns viktigare att prioritera någon som har väntat under lång tid. Den personen är ju redan inne i systemen.
Den personen har redan tillgång till väldigt mycket av det som man kan ha delade åsikter om huruvida man ska ha tillgång till eller inte men som oavsett vilket i vissa fall motiverar personen att stanna här i landet och få tillgång till väldigt mycket av det som vi gemensamt bekostar utan att man har säkerställt om det är rätt eller inte. Hela bakgrunden till att vi har temporära uppehållstillstånd just nu var att fastställa ett behov hos dem som får tillståndet och lägga oss på en miniminivå.
Detta urholkar man totalt med denna lagstiftning, då det räcker att man fått ett temporärt uppehållstillstånd en gång och skickar in en ansökan sista dagen det är giltigt för att man ska hamna sist i Migrationsverkets system och kunna fortsätta vistas här, kanske i flera år, utan giltigt uppehållstillstånd under den tiden eftersom man inte längre behöver prioriteras. Det är en politik som inte går ihop. Det är en politik som skapar nya hål, som skapar osäkerhet och som gör betydligt mer skada än nytta.
Jag ställer frågan än en gång: Vad vore så svårt med att sätta en tidsgräns på en eller två månader innan ansökan löper ut? Har du skickat in den i tid innan dess kan du därefter skylla på Migrationsverket. Då är det Migrationsverket som inte har gjort sitt jobb. Men om du väntar till sista dagen, om du inte bryr dig om att ansöka i tid och ändå kommer att få tillgång till en massa saker är det faktiskt ditt eget ansvar. Den möjligheten borde inte finnas.
Paula Bieler (SD):
Jag ska se om jag får ett tydligare och mer genomtänkt svar från det andra regeringspartiets företrädare.
Det är ju det som blir resultatet av den här lagstiftningen, hur man än vänder och vrider på det. Gör man det möjligt för sökande att behålla tillgången till diverse olika välfärdssystem och etableringssystem så som det nu är utformat bara genom att skicka in sin ansökan den sista dagen uppehållstillståndet är giltigt kommer den sökande att vistas i landet utan giltigt uppehållstillstånd. Då finns det heller ingen anledning för Migrationsverket att prioritera dessa ansökningar eftersom de sökande redan är inne i systemet.
Har man i stället en ordning där det krävs att ansökan skickas in i god tid innan uppehållstillståndet löper ut finns det också anledning för Migrationsverket att prioritera dessa ansökningar för att säkerställa att de som är i landet har ett giltigt uppehållstillstånd och att grunderna för den tillfälliga lagen faktiskt kvarstår och efterföljs.
Det är ju ingen mening med att ha en tillfällig lag om tillfälliga uppehållstillstånd om det inte spelar någon roll, om man ändå har tillgång till välfärdssystemen i all evighet bara man skickar in ett papper ett visst datum utan att det finns någon som helst begränsning av när det ska ha behandlats färdigt. Ser man över huvud taget denna problematik från regeringens sida?
Paula Bieler (SD):
Det är ganska lustigt att stå här och lyssna, för mycket av det som sägs skulle motverkas av att man har en tidsgräns som tydliggör att om man har lämnat in sin ansökan i tid har man gjort sitt, och om den inte hinner behandlas i tid är det Migrationsverkets ansvar. Vid synnerliga skäl eller vid en tidsgräns - hur man nu väljer att utforma det - kan det åligga staten att fortsätta att bekosta en massa saker. Men med regeringens system finns det inga som helst incitament att lämna in sin ansökan i tid.
Det finns inte heller några som helst incitament för Migrationsverket att prioritera och snabbehandla de ärenden som handlar om förnyelser. De personer det handlar om kan man tryggt flytta längst bak i kön igen och åter förpassa till ovissheten och till att vara asylsökande på nytt.
Migrationsverkets handläggare sa själva när vi var på besök där i förra veckan att de kommer att prioritera förnyelser för att personer inte ska falla mellan stolarna. Men med detta förslag finns det ingen sådan anledning, utan Migrationsverkets handläggare kommer att prioritera nya ansökningar. Det finns ingen som helst anledning för dem att prioritera förnyelseansökningar.
Det finns ingen som helst anledning att se lagen om tillfälliga uppehållstillstånd som giltig, för det utraderar man helt med nuvarande system. Ser man inte problematiken i att man genom att inte säkra poängen med att ha en tidsgräns urholkar den lagstiftning som är på plats? Man förpassar personer till att åter hamna långt bak med långa handläggningstider.
Det hade varit enkelt att arbeta runt detta genom att stipulera när det är Migrationsverkets ansvar och staten som har fallerat med för långa handläggningstider och när det är individen själv som inte har sökt i tid.
Paula Bieler (SD):
Min fråga riktar sig till arbetsmarknads- och etableringsminister Ylva Johansson. I förra veckan överlämnades som bekant utredningen Att ta emot människor på flykt .
Det finns mycket att säga om utredningens uppdrag och omfattning, men något som har framkommit i den är bland annat att den juliprognos som lämnades av Migrationsverket gällande antalet asylsökande som skulle komma till Sverige under 2015 ganska direkt visade sig vara felaktig samt att Regeringskansliet fick information om detta.
I februari 2016 tillsattes statsrådet som just etableringsminister, och i april kallades statsministern till KU för en frågestund om hur man hanterat krisen samt vad man visste. Jag utgår ifrån att man före detta möte rådgjorde med det statsråd som hade ansvar för frågorna. Min fråga är om Ylva Johansson delar uppfattningen att Regeringskansliet inte visste att juliprognosen var felaktig i princip direkt efter att den hade lämnats.
Paula Bieler (SD):
Jag kan konstatera att man kan ha många olika åsikter om begreppet "ingen". Ett flertal personer har lyft upp att det självfallet är betydligt fler som söker sig till Sverige; bland annat har en statsrådskollega påpekat att detta alldeles uppenbart kommer att vara fallet i och med de regelverk vi har haft i Sverige. Min fråga kvarstår dock. Migrationsverket har självt gått ut och sagt att man meddelade Regeringskansliet att den prognos man lämnade var felaktig, i princip direkt efter att den hade lämnats.
Är vidareförmedlingen av information inom Regeringskansliet så pass dålig att regeringen inte kan ta till sig sådan väsentlig information?
Paula Bieler (SD):
Herr statsminister! Regeringen har, precis som många andra, uttalat sig om det negativa med fake news, alternativa fakta och det diskussionsklimat som råder i det offentliga samtalet i dag, där fakta presenteras på mer eller mindre vinklade sätt och det ibland kan vara svårt att veta vad som är sant och inte.
I veckan rapporterade SVT om siffror som man hade fått från Statistiska centralbyrån, och man hade också intervjuat Arbetsförmedlingen om hur det ser ut på arbetsmarknaden för utlandsfödda. Det var en tydlig vinkling i detta. Man presenterade siffran 244 000 sysselsatta som en stor framgång, medan det är 400 000 som har kommit hit. I svar på tidigare frågor kunde vi höra att statsministern visste att det egentligen är väldigt få av dem som kommer hit som kommer i sysselsättning.
Medierna rapporterar givetvis som de vill. Men vilket ansvar har regeringen för att regeringen och myndigheter inte lånar sina uttalanden till spridning av nyheter på ett vinklat sätt?
Paula Bieler (SD):
Min fråga riktar sig till statsrådet Per Bolund. Vi vet alla att man för bara några dagar sedan släppte vårpropositionen och vårändringsbudgeten. När jag läste denna var det ett par saker som stack ut för mig gällande området migration och etablering och de kostnader som är relaterade till den invandringspolitik och migrationspolitik som har förts i vårt land.
Ofta i debatten kan man höra från regeringens sida - det var fallet även tidigare i dag - att man tar krafttag och att man faktiskt har fått ordning och reda i finanserna och minskat onödiga utgifter. Men i vårpropositionen nämns inte med ett ord att den redan stora anhöriginvandringen kommer att behöva öka till följd av det stora mottagandet under 2015.
Vidare talar man om minskade utgifter för etablering under utgiftsområde 13, samtidigt som man flyttar de utgifterna till ett annat utgiftsområde. Vi har länge hört att man har genusbudgetering från exempelvis Miljöpartiet och regeringen. Sverigedemokraterna undrar om man är beredd att redovisa kostnaderna för invandring.
Paula Bieler (SD):
Jag tackar för svaret. Problemet som jag vill lyfta fram är att man ofta inte tar ett helhetsgrepp. Med ett sådant helhetsgrepp räknas givetvis såväl intäkter som utgifter in. Men vi hör väldigt ofta från regeringens sida inte minst att man har tagit ansvar och att ekonomin är på väg åt rätt håll, samtidigt som man gömmer undan utgifter genom att flytta dem till andra utgiftsområden. Man för fortsatt en politik som uppmuntrar personer att stanna i landet.
Man ökar möjligheten till överklaganden, så att ytterligare juridiskt bistånd behövs. Vad avser man att göra i detta avseende?
Paula Bieler (SD):
Min fråga riktar sig till justitie- och migrationsminister Morgan Johansson. Det har i dag gått en vecka sedan id-kontrollerna till vårt land togs bort. Redan dagen innan, förra onsdagen, debatterade vi frågan här i kammaren i samband med ett betänkande. Då anförde migrationsministern bland annat att det nu är möjligt att ta bort kontrollerna då läget har normaliserats.
De personer som oregistrerade har befunnit sig inom EU och framför allt i Tyskland har troligen registrerats vid det här laget. I Sverige ligger vi numera på en miniminivå för asylregler. Min fråga är: Anser ministern att vi fortfarande ska vara på en sådan nivå?
Jag ställer frågan med tanke inte minst på att det redan efter några dagar visade sig bli en mycket stor ökning av antalet personer som sökte asyl vid våra gränser till följd av att id-kontrollerna togs bort.
Paula Bieler (SD):
Tack för svaret! Ja, det har gått väldigt kort tid. Men anledningen till att jag lyfte fram detta förra veckan och att jag anser att det ändå finns skäl till oro är inte minst det som Migrationsverket skriver i sin senaste rapport. Där påpekas det att strömmarna till Europa har ökat igen. Det gäller både den centrala Medelhavsrutten och övriga vägar runt. Man skriver också att det finns en betydande risk för att de kontroller som har införts runt om i Europa kommer att falla i takt med ökad tillströmning.
Hur ofta ska vi behöva få en växling mellan id-kontrollernas vara eller icke-vara?
Paula Bieler (SD):
Min fråga riktar sig också till finansminister Magdalena Andersson. I helgen och veckan har det kommit två rapporter gällande personer som har uppgett att de är minderåriga när de har anlänt till Sverige och sökt asyl. Via fingeravtryck har man kunnat visa att många från Marocko har varit betydligt äldre än vad de har uppgett. Jag tror att det var 48 av 50 som var vuxna, fast de hade uppgett att de var minderåriga.
Samtidigt har resultatet från de första åldersbedömningarna via Rättsmedicinalverket kommit på plats. Det visar att i 76 procent av de aktuella fallen har det varit vuxna. Men detta har givetvis inte tagit sin början nu, utan det har pågått under en väldigt lång tid.
Min fråga är: Vad avser regeringen att göra för att komma underfund med och komma åt den problematik som följer av att många hitintills har lurat sig till en rätt att stanna i Sverige genom att uppge felaktiga uppgifter?
Paula Bieler (SD):
Ja, det är givetvis bra att man nu äntligen får något slags systematik, även om det finns många brister kvar med gällande lagstiftning. Men anser finansministern verkligen att det är korrekt att personer som har uppgivit felaktigheter inte ska behöva stå till svars för detta? Det är ju personer som har lurat sig till rätten att stanna i Sverige, vilket har kostat staten väldigt mycket i rena bidrag men också i fråga om den hantering som pågår, och fått rätt till boende som egentligen bara är riktat till barn.
Paula Bieler (SD):
Jag ska inte bli så långrandig, av flera skäl - min röst och debatten i sin helhet. Jag är ändå lite nyfiken. Jag har ofta väldigt stor respekt för Annika Qarlsson och Centerpartiet när man talar just om kvinnofrågor. Man brukar lyfta fram många viktiga satsningar. Därför är jag ändå något konfunderad över anslagsfördelningen i motionen, även om ni nu inte reserverar er. Å ena sidan drar man in allting som har tillförts jämställdhetsmyndigheten.
Där har vi sverigedemokrater ett liknande resonemang. Å andra sidan drar man även in 76 1⁄2 miljon från de särskilda jämställdhetsåtgärder som innefattar bland annat Nationellt centrum för kvinnofrid och många av de andra satsningar som Annika Qarlsson brukar lyfta fram. Jag är lite konfunderad kring hur man har resonerat när man å ena sidan lyfter fram det viktiga arbete som genomförs, å andra sidan drar in så pass mycket stöd.
Paula Bieler (SD):
Det ligger under anslaget Särskilda jämställdhetsåtgärder ; det är ju bland annat där man får de stöden. Jag ser att man gör en liten förstärkning om 7 miljoner, och sedan gör man stora nedskärningar på just det anslaget till följd av, som man skriver i sin motion, en tidigare anslagshöjning.
Man definierar det inte tydligare. Syftar man på det som många har kämpat för under en lång tid, att man ska permanenta och utöka åtgärderna? Anser man i så fall inte att det finns ett behov av ytterligare stöd till att exempelvis bygga ut både jourverksamhet, linjer som man kan vända sig till och allt det viktiga arbete som sker runt om i vårt land?
Det är ändå en betydande summa man vill dra ned med, och om man tar bort det som man ökar handlar det om en neddragning på 89 miljoner utan någon tydligare motivering än att det handlar om en tidigare anslagshöjning.