KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ulf Nilsson (FP):
Fri forskning är, som Lage Rahm sade, naturligtvis inte bara fakultetsanslag. Det är också de anslag som man söker på Vetenskapsrådet. Det har som sin första uppgift att stödja den fria grundforskningen, som man traditionellt säger. Vetenskapsrådet har fått ökade anslag och dessutom förstärkt forskarinflytande i och med att ledamöterna som utses av regeringen är färre än vad de var under er tid.
Det är två konkreta exempel - mer pengar och mindre politisk styrning. Vad gäller mindre politisk styrning är samma sak på gång i forskningsstiftelserna. När det gäller att granska universiteten råkade jag ställa en fråga till högskoleministern om just detta för några veckor sedan. Han förklarade tydligt att de kurser som ska granskas har Högskoleverket i uppdrag att granska.
Han eller någon annan ansvarig politiker uttalar sig inte om vilka kurser som är vetenskapligt korrekta och kvalificerade eller inte. De kurser som ska utvärderas ingår inte i program och omfattas därför inte av den hittillsvarande utvärderingen.
Det är dessa kurser som Högskoleverket har fått i uppdrag att utvärdera så att i princip alla kurser på universitet och högskolor blir utvärderade. Jag såg häromåret att man i Malmö har en golfutbildning på högskolan. Som lekman kan jag inte uttala mig om huruvida det är en kvalificerad utbildning eller inte. Men det är bra att en utvärdering gör det.
Jag kan dock försäkra Lage Rahm om att ingen blir dömd på förhand.
Ulf Nilsson (FP):
Visst var en del av den retorik som kom fram från kommunledningens sida på blogg och hemsida i tidningen olycklig. Det är bara att konstatera. Man sade helt enkelt att man inte kunde tänka sig några asylsökande i kommunen, trots att lösningen i det här fallet var tillfällig och man inte skulle betala. Då undrar man ju vad det är för motiv som ligger bakom.
Nu har man bett om ursäkt för detta och ändrat sina uttalanden lite grann. Jag håller med om att det är beklagligt, och jag vet att mina partikamrater i Folkpartiet i Vellinge under många år har drivit att Vellinge ska ta emot både traditionella flyktingar och ensamkommande flyktingbarn.
Men det stora problemet blir ändå, Leif Jakobsson och andra i oppositionen, att oavsett om det är rödgröna kommuner eller allianskommuner så är det alldeles för många kommuner som inte tar sitt ansvar. Där vill jag nästan haka på ministerns fråga. För att ha en dialog här skulle det vara intressant att höra vad ni har för fler förslag.
Vi har öppnat för att försiktigt pröva lagstiftningsmöjligheter och att ha en organiserad samordning med koordinator och så vidare och att resonera. Utgångspunkten måste ändå vara att det blir allra bäst om man frivilligt kan komma överens och Migrationsverket kan ta hänsyn till kommunens speciella förutsättningar både ekonomiskt och praktiskt.
Sedan ska det ändå finnas något slags tvingande möjlighet i bakfickan. Min fråga är återigen: Har ni några andra förslag, mer än det här med koordinatorn och att titta på lagstiftningsåtgärder och så vidare?
Jag hoppas och tror att vi ganska snart ska kunna visa att fler kommuner ställer upp, och det tycker jag är ännu viktigare än att fördöma en del av den retorik som i sig var värd att fördömas - det är jag den första att instämma i.
Ulf Nilsson (FP):
Långtidssjukskrivning och förtidspensionering drabbar kvinnor i mycket större utsträckning än män. En forskningsstudie från Lund som gjordes för några år sedan av professor Antoinette Hetzler visade detta. Hon konstaterade då att sjukskrivningar, när den här studien gjordes i början av 2000-talet, fungerade som ett instrument för att sortera bort arbetskraft som man inte ville ha. Den här vetenskapliga rapporten talar om sjukskrivning som utsorteringsmetod.
Och det var just så den socialdemokratiska sjukförsäkringspolitiken fungerade, sjukskrivning som utsorteringsmetod. I stället för utsortering ska vi nu bygga broar tillbaka till arbete. Det är naturligtvis viktigt att vi gör vad vi kan för att de som faktiskt har arbetsförmåga men som har hamnat utanför får hjälp att komma tillbaka. Det är inte lätt, som sagt. Därför blir det nu en introduktion.
Det som drabbar de omförsäkrade, som Veronica Palm säger är negativt, är alltså en introduktion i tre månader med olika förmedlingsinsatser, individuell hjälp, arbetsträning och praktik, i den utsträckning personen orkar.
Alla som lämnar sjukförsäkringen erbjuds detta, men de som inte har någon arbetsförmåga får naturligtvis fortsätta att ha sin sjukpeng. Samtidigt sker då försöken att hitta ett lämpligt arbete. Så småningom kan det bli sysselsättning antingen på öppna arbetsmarknaden eller via Arbetsförmedlingen. Detta är ett väldigt positivt erbjudande för dem som har varit borta länge.
Herr talman! Socialdemokraterna driver nu, tycker jag, den sämsta typen av opposition som man kan driva. Man målar upp skräckbilder och klagar men har inga förslag. Slutsatsen kan bara bli en, och det är att ni inte hade velat göra någonting. Herr talman! Jag upprepar avslutningsvis: Det hade varit närmast oförlåtligt att inte göra något åt den katastrofala situationen som rådde 2006.
Ulf Nilsson (FP):
Diskussionen handlar här om hur vi kan få myndigheterna att tillgodose medborgarnas rättigheter bättre. Det är klart att det är en viktig uppgift för oss som folkvalda att i alla sammanhang stå på medborgarens sida och se till att han eller hon får sina rättigheter tillgodosedda. Jag tycker att alliansen med arbetet för att förbättra Försäkringskassan har tillgodosett de rättigheterna.
Det var därför vi inrättade en inspektion över socialförsäkringarna och det var därför Försäkringskassan fick uppdraget om ett serviceåtagande. Det är en annan sak som jag tycker är rätt viktig. I Sverige är myndigheterna sedan gammalt snabba med att lägga på extraavgifter om en människa betalar en räkning lite för sent. Däremot har vi ingen tradition av att myndigheterna får kompensera medborgarna.
Jag tycker att det är viktigt och vi från Folkpartiet har flera gånger fört fram att bland annat Försäkringskassan ska kunna betala straffavgifter när man är för sen i sin handläggning och sina beslut. Därför är det väldigt glädjande att regeringen har tillsatt en utredning som snabbt ska utreda möjligheterna till en omvänd kompensationsavgift. Det exemplet glömde jag nämna.
Det finns alltså ett antal exempel på hur vi i alliansen arbetar med att stärka medborgarnas roll i förhållande till myndigheterna och förbättra Försäkringskassans service. Visserligen är en interpellation en fråga, och det är mycket viktigt att oppositionen ställer frågor till regeringen, men det hade varit intressant att höra vilka förslag ni har. Ni har bara talat om att det inte är bra, och det håller vi med om.
Det är inte tillräckligt bra, men det har blivit bättre sedan ni var i regeringsställning, och vi har räknat upp ett antal åtgärder. Något litet exempel på åtgärd för att förbättra servicen som ni tycker att vi har glömt hade varit intressant att höra i den här debatten, fru talman.
Ulf Nilsson (FP):
Folkpartiet har ganska länge haft uppfattningen att även vuxna människor som är gömda och papperslösa ska ha rätt till vård på minst samma villkor som asylsökande har. Vi är mycket för att det ska vara ordning och reda i migrationspolitiken. Vi tycker att det ska finnas regler för vilka som ska få uppehållstillstånd här.
Vi tycker också att människor som vistas här illegalt inte ska ha alla medborgerliga rättigheter. Men det finns vissa grundläggande mänskliga rättigheter, rättighet till liv och hälsa. Där tycker vi att Sverige måste garantera dessa grundläggande mänskliga och humana rättigheter även för de gömda och papperslösa.
Vi har fått mycket kritik från bland andra FN:s utredare, Röda Korset och läkare som har uppvaktat många av oss som arbetar med dessa frågor. Läkare har berättat att de ibland hamnar i situationer där de kommer i konflikt med läkaretiken.
Det gäller till exempel när de ser att människor inte vågar ta sig till sjukhuset när de har problem med blindtarmen och ligger hemma och plågas eller att de inte vill bli skyldiga 50 000 kronor för till exempel en förlossning. Så kan vi inte ha det i Sverige, och så ska människor inte ha det i Sverige. Flera landsting och regioner har dragit slutsatser av detta. Jag bor i Skåne.
Region Skåne fattade 2008 beslut om att akut och nödvändig vård ska ges subventionerat på samma villkor som till svenskar. Erfarenheterna som man kan dra av detta är att det inte blev så dyrt som man hade trott. Man beräknar att årskostnaden kan komma upp till närmare 1 miljon kronor eller möjligen under 1 miljon kronor. Fru talman!
Naturligtvis är det viktigt att denna fråga lyfts fram. Jag blev väldigt glad för ett år sedan när regeringen i budgetpropositionen utlovade en utredning om vård för gömda och papperslösa. Jag tar socialministern på orden och ser fram emot att denna utredning kommer. Jag hoppas att den är förutsättningslös och verkligen öppnar för att utreda ett humant och bra alternativ.
Det är bråttom eftersom det finns människor som lider i detta system. Jag ska inte förneka att jag är besviken över att den inte redan har kommit, men jag ser fram emot att den kommer snart. Sedan skulle jag vilja fråga vår socialdemokratiska kollega som har ställt interpellationen om Socialdemokraterna möjligen har ändrat åsikt i denna fråga.
Vi som har varit engagerade i dessa humanitära frågor vet nämligen att de regler som gäller nu gällde under tolv år med en socialdemokratisk regering. Det fanns partier, bland annat Folkpartiet men också andra partier från höger till vänster, som ville ta upp dessa frågor. Men regeringen gjorde ingenting. Jag tycker att det är bra att Björn Lind har ställt denna interpellation eftersom det är ett viktigt ämne.
Men det framgår inte om Socialdemokraterna på något sätt har bytt åsikt och faktiskt är beredda att diskutera fri och subventionerad vård även för vuxna gömda och papperslösa. Det skulle vara intressant att få ett klarläggande om det.
Ulf Nilsson (FP):
Jag insinuerade inte att jag tycker att det är någonting konstigt att Socialdemokraterna här ändrar ståndpunkt utan undrade mer vad ni nu tycker. Från er kongress kom det ju ett besked om att man kunde tänka sig att utöka vården för gömda och papperslösa men att de - så tror jag att det stod - får betala lite mer än andra.
Jag måste erkänna att jag uppskattar Björn Linds engagemang i frågan men förstår fortfarande inte vart Socialdemokraterna där syftar. För Folkpartiet är det, som sagt, en självklar utgångspunkt att man inte kan ha alla rättigheter om man lever här olagligt. Men man har vissa grundläggande mänskliga rättigheter. Dit hör vård och rätten till liv och hälsa.
Vi vill inte ha situationen att det blir oklart, att enskilda sjukvårdsanordnare bortser från att skicka räkningar till dem som saknar patientkort medan andra gör det. På några andra ställen blir en del stoppade som inte har legitimation eller patientkort att visa upp. Varken den enskilda läkaren eller sjukvårdschefen ska behöva hantera så svåra samvetsval, kan man säga.
Även den som befinner sig här olovligt borde ha ovillkorlig rätt till vård. Jag tror inte alls att vård är ett migrationspolitiskt verktyg. Vi kommer inte att få vårdturister - alltså att man flyttar hit för att få svensk vård. Det visar bland erfarenheterna från Region Skåne som nu har fått fram statistik över detta. Jag upprepar att jag är glad över att i alla fall den här regeringen har lovat att tillsätta en utredning.
Men jag tycker att det är tråkigt att utredningen ännu inte kommit till stånd. Dock ser jag fram emot att socialministern ganska snart lägger fram direktiv och presenterar en bra utredning i frågan.
Ulf Nilsson (FP):
Luciano Astudillo talar om ödmjukhet. Det är naturligtvis viktigt att vara ödmjuk. Jag säger inte att det inte går att hitta ytterligare förbättringar i migrationspolitiken.
Men faktum är att vi i varje fall från Folkpartiets sida tycker att vi har fått igenom mycket av det som vi har pratat om under flera år - tidigare aktivitet när det gäller introduktion, bättre möjligheter till att arbeta under väntetiden och kortare väntetider. Det är mycket det. Herr talman!
Det som inträffar före och efter asylprocessen hänger ihop. Luciano Astudillo glömmer helt bort att tala om den stora reform för mottagandet efter det att uppehållstillstånd har beviljats som är på väg i Sverige och som riksdagen har beslutat om.
Även om det gäller ett annat departement, herr talman, hänger det här ihop, så jag vill avsluta med att kort nämna att från och med i höst har alltså staten huvudansvar via Arbetsförmedlingen för både ersättning och arbete med de nyanlända flyktingarna i kommunerna. De kommer att få hjälp att flytta dit där jobben finns. De kommer att få en individuell etableringsplan.
De kommer att få en ersättning som gynnar aktivitet och arbete och där det lönar sig att delta i introduktionsprogrammet. Alla som är med i detta program kommer att erbjudas en samhällsorientering med grundläggande information om hur det svenska samhället fungerar. Man kommer att få en etableringslots som hjälper en att söka arbete och bostad.
Det här är aktiva åtgärder som kommer att betyda mycket, och det i kombination med de kortare väntetiderna och en aktiv introduktion redan under asylprocessen skapar betydligt bättre förutsättningar för våra nyanlända än tidigare.
Ulf Nilsson (FP):
Veronica Palm skriver i sin interpellation att hon har besökt ett antal arbetsförmedlingar för att se hur arbetet med arbetsintroduktionen pågår. Jag tycker att det är väldigt bra vi gör det. Vi i Folkpartiet har bestämt att hela vår riksdagsgrupp under en månad skulle göra så många besök på arbetsförmedlingar och försäkringskassor som hanns med. Drygt 50 besök lyckades vi göra.
Det är inte så dåligt med tanke på att vi är bara 28 personer i riksdagsgruppen. Det var väldigt intressanta besök. Framför allt från dem som arbetar med den nya försäkringen och med arbetsintroduktionen ville vi få en bild av hur det är.
Från väldigt många av dem som jobbar på Arbetsförmedlingen fick vi en bild av engagemang och glädje - en glädje över att äntligen aktivt få göra något för människor som tidigare lämnats åt sitt öde. Många anställda på Arbetsförmedlingen berättade att de i början, precis efter årsskiftet, givetvis var oroliga för hur det skulle gå.
En person sade: Första dagarna efter nyår kom ett antal människor med spänd kroppshållning och ängsligt utseende. Efter en månad hade de flesta av samma människor fått en ny självsäkerhet och nya förhoppningar om framtiden.
Många av dem som jobbar med arbetsintroduktionen menar att de för första gången fått känna att de verkligen inte bara förmedlat arbete utan också hjälpt människor som länge varit borta från arbetet till att successivt hitta vägar till arbete eller arbetsträning.
Det nya som också förverkligades var ett helt nytt och ett välutvecklat samarbete med Försäkringskassan. Våra subjektiva upplevelser förstärks av den rapport som kommit från Riksrevisionen.
Det visar sig att en stor majoritet, 60-70 procent, inte söker sig tillbaka till sjukförsäkringen, utan antingen får man jobb eller också är man aktiv i en arbetsrelaterad aktivitet. Då kan någon säga: Oj, 30-35 procent går tillbaka till sjukförsäkringen. Detta är ett misslyckande.
Nej, så är det inte, för de här personerna har utifrån sina förutsättningar och i lugn takt fått försöka. Det är en stor framgång att 60-70 procent lyckas bli kvar i aktivt arbete och arbetssökande.
När det gäller återgång för de människor för vilka en sådan ändå gäller är det inte så som Veronica Palms fråga implicerar.
Det handlar inte om att kasta ut människor, utan de människor som inte har en försäkring har enligt reglerna naturligtvis rätt dels till permanent sjukersättning, dels till fortsatt sjukskrivning och arbete med rehabilitering och sjukvård.
I det avseendet har vi nu för första gången sett ett väldigt framgångsrikt samarbete mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen - ett samarbete som verkligen bådar gott när det gäller hur återinträdet ska ske för de människor som trots allt måste gå tillbaka. Det här är ett samarbete som vi inte sett tidigare och som är på väg att utvecklas mer och mer för varje månad.
Processen med ett samarbete mellan försäkringskassa och a-kassa skulle, tycker jag, ha satts i gång för länge sedan, men det är väldigt bra att alliansregeringen nu har satt i gång den här processen.
Ulf Nilsson (FP):
Just den här interpellationen handlar om återinträde i sjukförsäkringen. Men när interpellanten Veronica Palm får ett bra svar på hur samarbetet mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen fungerar numera väljer hon i stället att kraftigt ifrågasätta olika typer av tidsgränser för uppföljning och avstämning.
Den senaste rapport som kom från Riksrevisionen säger precis det motsatta om det nya systemet. "Sjukskrivningsprocessen har blivit mer aktiv efter regeländringarna", skriver Riksrevisionen. "Insatser görs tidigare i dag, vilket är i linje med riksdagens syfte.
- - - Det handlar om rehabiliteringskedjan, ettårsgränsen för rätten till sjukpenning samt ändrade regler i sjukersättningen." Man säger att företag, sjukvård och försäkringskassa har blivit aktivare. Jag ser att jag har fått fyra minuters talartid, men det ska jag nog inte ha andra gången. Jag har inte så mycket mer att säga i alla fall.
Jag är nöjd, fru talman, med att kunna konstatera att interpellanten redan har fått själva svaret på frågan, nämligen att samarbetet utvecklas hela tiden mellan Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen och att allt talar för att avstämningstider och uppföljningstider gjort att processen blivit bättre för den som drabbas av sjukdom.
Ulf Nilsson (FP):
Det är en viktig grundsten i välfärdsbygget att ha fungerande socialförsäkringar.
För mig som socialliberal känns det väldigt självklart att ett kapitalistiskt välfärdssamhälle ska innehålla en trygghet för medborgarna mot sjukdom och oväntade händelser och jämna ut risker och olika förutsättningar mellan generationer och grupper.
Det är viktigt att försäkringarna är obligatoriska och att de inte gör skillnad på människors olika förutsättningar. I motsats till privata socialförsäkringar ska de försäkra en människa mot ohälsa oavsett de fysiska förutsättningarna. Ett viktigt inslag i dem är att de ska skydda mot inkomstbortfall.
Vi i Folkpartiet har genomgående under 1900-talet och nu under 2000-talet tyckt att en större del av befolkningen ska ha en rejäl del av sin inkomst försäkrad. Vi tycker att runt 80 procent av inkomsten ska vara försäkrad genom en allmän, offentlig socialförsäkring.
Trots lite olika utgångspunkter i det praktiska genomförandet har, som vi har hört flera gånger i dag, de fyra allianspartierna genomfört en väl genomtänkt och fungerande socialförsäkringspolitik under den här perioden. Vi har verkligen visat att vi, trots en del skilda åsikter från början, har lyckats hitta väldigt bra gemensamma förslag.
Det har vi bland annat visat genom det vi har debatterat i dag, nämligen en reformering av sjukförsäkringen. Där har fortfarande de flesta en ersättning på runt 80 procent. Där har vi fått en rehabiliteringskedja och bättre uppföljning och aktivitet från olika aktörer. Det har inneburit att fler har kunnat gå tillbaka till arbetet.
Det har också inneburit kortare sjukskrivningar, färre sjukskrivningstimmar och färre förtidspensionärer. Då borde det också gå att diskutera långsiktiga lösningar även över blockgränserna, trots att Socialdemokraterna i dag, liksom den övriga oppositionen, uppenbarligen vill fortsätta i samma spår. I dag har vi hört upprepad kritik mot alla förändringar.
Trots att vi nu, delvis med facit i hand, ser att förhållandena för många sjuka människor har blivit bättre hör vi bara att Socialdemokraterna vill säga nej och riva upp de reformerna. Vi har inte hört några förslag på vad de skulle genomföra i stället. Jag tror ändå att det är möjligt att vi sätter oss ned som vi gjorde med den stora pensionsreformen.
Där samarbetar de fyra allianspartierna och Socialdemokraterna bra. Jag tror att vi ska kunna diskutera sådana frågor som hur en långsiktig finansiering ska åstadkommas och även hur andra försäkringar än sjukförsäkringen ska utformas.
Jag sällar mig till dem som blir väldigt förvånade över att det enda konkreta som Ronny Olander säger att han inte kan tänka sig att gå med på är arbetslöshetsförsäkringen. Jag förstår inte det. Om själva idén med en allmän socialförsäkring är att den ska vara obligatorisk och att alla ska omfattas oavsett risk att råka illa ut borde det väl gälla arbetslöshetsförsäkringen också.
Jag tycker att det vore synd om Socialdemokraterna, liksom Ronny Olander, är låsta vid att inte ens kunna diskutera en allmän arbetslöshetsförsäkring.
Ulf Nilsson (FP):
Diskussionen upprepas. Vi får återigen höra från Ronny Olander att inga förändringar och inga reformer av sjukförsäkringssystemet borde ha gjorts i Sverige, trots de långa sjukskrivningarna, de många förtidspensioneringarna och de många människor som aldrig kom tillbaka till arbetsmarknaden och arbetslivet.
Det hade varit intressant att bara i en liten bisats höra vilka förändringar Socialdemokraterna hade velat göra av sjukförsäkringen för att komma till rätta med de oerhörda problem med långa sjukskrivningar som människor led av år 2006.
De förändringar alliansregeringen genomförde skedde i enlighet med mycket av de diskussioner som fördes 2005 och 2006. Socialdemokraternas egen utredning har nämnts, tillsatt av deras regering, där Anna Hedborg talade om tidsgränser och aktivitet i sjukskrivningsprocessen. Även LO hade en rapport som talade om tidsgränser. Men allt om hur eländig situationen var har Socialdemokraterna glömt nu.
Vi har här talat om obligatoriska försäkringar. Ronny Olander skriver själv att socialförsäkringarna ska vara solidariska och ge skydd mot stora inkomstbortfall, bred riskutjämning och obligatoriska. Då blir frågan återigen: Varför ska just arbetslöshetsförsäkringen inte vara obligatorisk?
Varför ska barn till föräldrar som av olika skäl har struntat i att betala in a-kasseavgift drabbas av att familjen får svår fattigdom på grund av ofrivillig arbetslöshet? Om frågan är så enkel att det på något sätt bara skulle försvåra för fackföreningarna att få medlemmar är det tråkigt.
Jag är övertygad om att vi behöver fackföreningar i Sverige och att de kan få medlemmar på annat sätt än genom att skrämma folk när det gäller trygghetsfrågor.
Ulf Nilsson (FP):
Kurt Kvarnström frågar om höjd pensionsålder. Vi kommer i Pensionsgruppen, där vi gemensamt diskuterar sådana här frågor, naturligtvis att ta upp möjligheterna att få människor att arbeta längre innan de går i pension. Alliansen har dock inget förslag om att höja pensionsåldern i den meningen att man skulle få gå i pension först vid 62, 63 eller 64.
Det vi lanserade som ett förslag i valet och som vi naturligtvis ska diskutera i vanlig ordning i Pensionsgruppen handlade i stället om att få rätten att arbeta ett eller ett par år längre. Det handlar om att öka anställningstryggheten för dem som vill arbeta längre och se på andra möjligheter att stimulera människor att arbeta längre.
Det handlar inte om att höja pensionsåldern i den meningen att folk skulle bli tvungna att låta bli att pensionera sig vid 61 eller 62 om de behöver. Det är svaret på detta, och denna diskussion hoppas jag att Kurt Kvarnström precis som tidigare kommer att delta aktivt i när det gäller arbetet i Pensionsgruppen. Arbetslösheten är en nyckelfråga, och där har vi helt olika tolkningar av historien.
Det gjordes naturligtvis inte med flit, men jag menar att Socialdemokraterna misslyckades totalt med att skapa jobb när vi hade en högkonjunktur som var gynnsam för att skapa arbeten. Alliansregeringen har däremot satsat på jobb och på det sättet också fått över hundra tusen nya jobb trots lågkonjunkturen.
Dessutom försöker vi nu genom satsningar på lärlingsutbildningar och bättre yrkesutbildningar i gymnasieskolan rätta till många av de brister som har skapat en stor ungdomsarbetslöshet i Sverige. Arbetslösheten tar vi alltså på allvar, och vi hävdar också på fullt allvar att det är vi som har de bästa förslagen för att minska arbetslösheten. Det tycker jag även att de senaste fyra åren har visat.