Maria Stenberg (S):
Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Ursprungligen ställde jag interpellationen till arbetsmarknadsminister Hillevi Engström, men hon överlämnade den till integrationsminister Erik Ullenhag. Det är lite olyckligt att regeringen väljer att se det här som enbart en fråga för integrationsministern. För min egen del är detta en högst relevant arbetsmarknadspolitisk fråga som jag egentligen tycker att arbetsmarknadsministern borde ha svarat på.
Det är ju en fråga om jobb, sysselsättning och kvinnor, och nu särskilt situationen på arbetsmarknaden för kvinnor med utländsk bakgrund. Sysselsättningsgraden i Sverige har minskat sedan den borgerliga regeringen tillträdde, och nu är den endast 65,4 procent enligt statistik från SCB. Det finns en demografisk effekt i det här, så att andelen personer i de mest arbetsföra åldrarna minskar medan pensionärerna blir fler.
Men det innebär inte att det går att slå sig för bröstet och känna sig nöjd, som det har visats prov på av både finansminister Borg och statsminister Reinfeldt. Tvärtom borde det innebära att man måste sätta in insatser för att öka sysselsättningsgraden. Och här finns en oanad potential i kvinnor med utländsk bakgrund.
Det är sorgligt att säga, men sysselsättningsgraden bland utrikes födda kvinnor var under 2008 endast 57 procent. Endast drygt hälften av de utrikes födda kvinnorna är alltså sysselsatta, och det kan man aldrig känna sig nöjd med.
Politikens villkor är att man måste vilja saker och ting, och politiken innebär också att man kan fatta beslut som innebär att saker och ting förbättras. Återigen är det så att kvinnor med utländsk bakgrund är en outnyttjad resurs när det gäller arbetskraftsdeltagande på svensk arbetsmarknad.
Men det blir också en jämställdhetsdebatt, för det tycks alltid finnas många skäl och orsaker till att kvinnor, och i synnerhet kvinnor med utländsk bakgrund, är underrepresenterade på arbetsmarknaden. Det finns också alltid tusen orsaker till att kvinnor, och då i synnerhet kvinnor med utländsk bakgrund, får jobba deltid, ha otaliga former av deltidsanställningar och ha en arbetsmiljö som sliter och pressar. Som kvinna kan jag ställa mig frågan: Varför måste det vara på det viset?
Det innebär att förklaringarna ofta är väldigt många, och statsrådet har läst upp en rad förklaringar till att det ser ut som det gör på arbetsmarknaden. Det är språket, förskolan, utbildningen, ett lägre deltagande i arbetsmarknadsutbildningar och så vidare.
Men man känner sig inte riktigt till freds med alla dessa förklaringar när det gäller kvinnors situation och i synnerhet för kvinnor med utländsk bakgrund, att det alltid ska finnas en mängd förklaringar till att verkligheten ser ut som den gör och, i mitt tycke, oftast väldigt få politiska förslag som innebär att utvecklingen går framåt.
Det var utifrån det perspektivet jag ställde min interpellation till arbetsmarknadsministern, därför att för mig är det här en fråga om jobben, sysselsättningen och sysselsättningsgraden. Min fråga till statsrådet kvarstår.
Okej - nu har vi lyssnat på orsakerna till att det ser ut så här, och nu skulle det vara väldigt intressant att veta: På vilket sätt kommer den borgerliga regeringen att lägga fram förslag som innebär att sysselsättningsgraden, framför allt bland kvinnor med utländsk bakgrund, stiger?