David Lång (SD):
Sverigedemokraterna är ett socialkonservativt parti med nationalistisk grundsyn som betraktar värdekonservatism och upprätthållandet av en solidarisk välfärdsmodell som de viktigaste verktygen i skapandet och upprätthållandet av det goda samhället, med en fredlig och demokratisk utveckling, med arbete och välfärd för varje svensk. En solidarisk välfärdsmodell förutsätter att alla som kan bidra också gör det, bland annat genom att solidariskt betala sin skatt.
Skattesystemet måste vara utformat så att det uppfattas som rättvist. Samtidigt som skatteuttaget är en förutsättning för byggandet av en välfärdsstat måste företag också ha möjlighet att anställa och växa, just för att fler arbetstagare ska kunna delta. Ett orimligt högt skattetryck ger incitament just för skatteplanering, och emellanåt kan det också fresta till att begå skattebrott.
När vi väl har ett rimligt och rättvist skattesystem ska självklart skattebrott bekämpas. Sverigedemokraterna har alltid stått för en förbättrad brottsbekämpning på alla områden, och skatteområdet är inget undantag. Bland de åtgärder som Sverigedemokraterna har föreslagit eller ställt sig bakom finns till exempel ökade skattekontroller och ökade medel till Skatteverket. Det har vi drivit både i år och under hela förra mandatperioden.
Och jag vill minnas att Sverigedemokraterna har anslagit störst resurser till just Skatteverket för skattekontroller. En fortsatt utökning av informationsutbytesavtal har vi alltid ställt oss bakom. Det kanske inte är så mycket att skryta om, för det har väl i princip alla partier gjort. Automatiskt informationsutbyte är ännu bättre. Det är glädjande att finansministern kunde meddela att Sverige driver på där.
Men precis som på alla andra områden kräver det att det inte stannar vid ord utan att det faktiskt också blir verklighet. Något som jag tyckte mig sakna i gårdagens pressträff med finansministern var just de uppdaterade skatteavtalen. Sverige har nämligen sedan 1990-talet halkat efter i fråga om uppdaterade skatteavtal.
Till skillnad från vad den föregående moderata talaren sa har det inte drivits på särskilt bra heller av den borgerliga regeringen, utan det har försummats av både socialdemokratiska och borgerliga regeringar sedan slutet av 90-talet. Det har både Riksrevisionen och Svenskt Näringsliv konstaterat i var sin rapport från 2010, bland annat. Detta är någonting som orsakar försämrad konkurrenskraft för svenska företag. Det kan också leda till att kryphål skapas.
Avtalen är till för att bland annat undvika dubbelbeskattning och undvika nollbeskattning. Det här är som sagt ett problem som har nonchalerats. Jag skulle vilja ha något mer positivt besked på det området också.
Vad gäller bankernas agerande, som också är en del av anledningen till dagens debatt, kan det sägas att under den senaste tredjedelen av 1900talet och framåt intill våra dagar har den finansiella sektorn expanderat mycket kraftigt. Vi har sett ett ökande antal kriser som på olika sätt, helt eller delvis, har sitt ursprung i den finansiella sektorns aktiviteter.
Den kortsiktiga lönsamheten i riskfyllda finansiella instrument och den allmänna trenden att bedöma ett företags lönsamhet med allt kortare tidshorisonter har skapat ett klimat för finansiella transaktioner som har utvecklats åt fel håll. Det är en av anledningarna till att den typ av aktiviteter som uppdagats i samband med den så kallade Panamaläckan har spritts ut i världen. Det är inget svenskt problem, specifikt, utan det är ett globalt problem.
När banker och andra finansiella institut bidrar till och aktivt driver fram upplägg som har som enda syfte att minimera skatten på kapital och kapitalavkastning har vi ett problem som måste hanteras på något sätt. Det bästa vore förstås om finanssektorn själv kunde vara lite självsanerande och få bort de allra värsta avarterna av den här typen av aktiviteter, men tyvärr har man visat att man inte klarar av den uppgiften särskilt väl.
Suget efter snabba klipp på andras bekostnad har vuxit ganska ohämmat under lång tid. Generellt kan man säga att vinsten på ett finansiellt instrument, som inte är direkt kopplad till en real tillgångs värdeförändring, alltid motsvaras av någon annans förlust. Då är vi inne på något som liknar hasardspel.
Samtidigt är det också viktigt att det finansiella systemet kan upprätthålla de grundläggande funktionerna så att betalsystemen fungerar, att sparande kan omvandlas till investeringar och att risker hanteras så att stabiliteten i systemet upprätthålls. Vi tror att regelverket kring finansiella tjänster behöver stramas upp en del för att vi ska komma till rätta med de värsta avarterna. Det betyder dock inte att vi ska bygga system som omöjliggör en sund finansiell marknad. En ökad koppling till reella tillgångar i olika sammanhang kan vara en väg att gå.
Ett tydligare ansvar för förluster inom finansiella institut är en annan åtgärd som skulle vara en bra komponent i en vidare reglering. Egentligen handlar det om att skapa en handels- och skattemoral som ställer krav både på finansmarknadens aktörer och på dem som utnyttjar finansiella upplägg för att skaffa sig skattefördelar på ett tvivelaktigt sätt.