Håkan Svenneling (V):
På förmiddagen hade jag förmånen att besöka det läsrum som bara riksdagsledamöter har möjlighet att gå in i för att läsa handlingar om TTIP-avtalet. Man skulle kunna tro att ett besök i läsrummet är ungefär som ett besök på ett bibliotek. Men tyvärr är inte likheterna särskilt stora. Till en början finns ingen direkt information för riksdagsledamöterna på riksdagens interna hemsida. När man får tag i UD är det en särskild mejladress som man ska mejla.
Det är inte helt enkelt att få svar, men till slut får man ändå en tid. När man kommer dit möts man av väldigt trevlig personal och får ett väldigt bra bemötande. Man kommer in i ett rum, i mitt fall var det ett kontor, där det finns en hög med hemliga rapporter att läsa. De sitter inte i en pärm, och det finns inget register eller någon tydlig ordning. Man får ägna en viss tid till att bara förstå vilka handlingar man har framför sig. Man får också ett brev där man får berättat för sig vad som gäller.
Det står att man inte får transkribera några handlingar och att man beläggs med yppandeförbud, vilket innebär att jag till exempel inte här i denna debatt får berätta vad jag har läst. Man hittar också i högen listan på konsoliderade handlingar, som Jens Holms interpellation handlar om. Men de handlingarna finns inte i högen med handlingar. I det brev man får står det ingenting om att det skulle saknas handlingar, att de skulle finnas i Bryssel och att det krävs att man reser dit för att läsa dem.
Skillnaderna mellan UD:s läsrum och läsrum på ett bibliotek skulle jag säga är monumentala. Förespråkarna för TTIP-förhandlingarna slår sig ofta för bröstet och säger att det är de mest transparenta förhandlingarna någonsin, och läsrummen är en del av denna transparens. Men jag funderar på vad det är som har blivit så väldigt transparent. Jag får gå in i ett läsrum men inte berätta om vad jag har läst. Det är ett rum som inte håller tillgängligt alla de handlingar som EU-kommissionen har tillgängliggjort i alla andra medlemsländers läsrum.
Det är bara Sverige och möjligtvis Bulgarien som inte har dem. I stället hänvisas man till att resa till Bryssel för att läsa dem. Det tycker inte jag är transparens. Många av förespråkarna - bland annat statssekreterare Stenström till Ann Linde och EU-kommissionären Malmström - har nu börjat tala om att frysa ned TTIP till dess att en ny amerikansk president är på plats. Förespråkarna är rädda för den rasistiska och isolationistiska Donald Trump och vill hellre se Hillary Clinton som president.
Men även Clinton har skärpt sin ton i debatten om handelspolitik. Det är mycket tack vare vänsterkandidaten Bernie Sanders som har pressat henne hårt i primärvalet. Det har gjort att Hillary Clinton har uttalat att hon är tveksam till TPP, det handelsavtal som USA är på väg att teckna mellan USA, Japan och andra oceanska länder. På demokraternas konvent antog man en intressant text.
Den säger så här, om man översätter den till svenska: Handelsavtal ökar ofta storföretagens vinster medan de samtidigt misslyckas med att skydda arbetstagares rättigheter, arbetsvillkor, miljö och hälsa. Vi måste försöka avsluta tävlingen mot botten och utveckla en handelspolitik som stöder jobb i USA. Så sa man på demokraternas konvent. Om man skulle öppna förhandlingarna skulle man också kunna få inspel och påtryckningar från andra parter på de båda parterna EU och USA.
Det skulle kunna betyda att EU också får hjälp av fackförbund och civil-samhälle att trycka på USA i frågor som är viktiga för Europa så att avtalet blir så ambitiöst och bra som handelsminister Ann Linde vill. Jag tror att det skulle gynna förhandlingarna om det blev transparens på riktigt så att man på allvar fick den demokratiska påverkan och möjligheten att skapa ett handelsavtal som ger nytta inte bara för storföretagen.