Maria Ferm (MP):
Miljöpartiet har en vision om en värld utan gränser där alla människor har en möjlighet att flytta men ingen tvingas fly, där fri rörlighet är självklart och välkommet och där forcerad migration hör till historien. Vi är tyvärr långt ifrån en sådan verklighet. Människors livsförutsättningar ser helt olika ut beroende på var de råkar vara födda.
Vissa människor föds till ett liv i fred och frihet, och andra lever generation efter generation i fångenskap i flyktingläger. Men ingen väljer var man föds. Det senaste året har ovanligt många tvingats söka asyl i Sverige. Det liknar 90-talets siffror under Bosnienkriget, och anledningarna är lika allvarliga i dag. Hundratusentals människor flyr undan militärens attacker i Syrien.
Asadregimen bombar sitt eget folk, och flyktinglägren i Jordanien är redan överfulla. Några av dem lyckas fly till EU och länder som Tyskland, Frankrike och Sverige. Här kan de få en fristad undan det urskillningslösa våldet.
Det är i svåra situationer som dessa som det är viktigast att värna asylrätten, som det är viktigast att mottagandet fungerar, att människor blir välkomnade och kan få en bra start, få hit sin familj, komma in i samhället och arbetslivet. Respekten för asylrätten och synen på migration är ifrågasatta runt om i krisens Europa.
Främlingsfientliga partier vinner mark, och främlingsfientlig retorik letar sig in i etablerade politikers anföranden. Migration beskrivs som ett problem och ett hot. Många människor som är oroliga för sin framtid, för arbetslöshet och för välfärden lägger felaktigt skulden på migranter. I Storbritannien varnar Cameron för "social turism" helt utan belägg och vill minska invandringen.
I länder som Ungern, Serbien och Rumänien förföljs romer. Den diskriminering romerna utsätts för är helt omänsklig. I Grekland har nynazistiska Gyllene gryning kommit in i parlamentet, och hatbrotten mot hbt-personer och flyktingar har ökat rejält. Hur kan vi i Sverige möta en sådan här utveckling?
Sverige ska inte göra samma misstag som andra EU-länder har gjort när främlingsfientliga partier har ökat i popularitet. Etablerade partier har då tagit över en främlingsfientlig retorik och politik. De har närmat sig de främlingsfientliga och övertagit deras problemformulering som utgångspunkt. Det har förpestat hela det migrationspolitiska, ja, hela det politiska samtalet och endast legitimerat främlingsfientliga ståndpunkter, vilket gjort att de partierna har ökat ännu mer.
Det är helt fel väg att gå. Det är endast genom att diskutera migration ur rakt motsatt utgångspunkt, nämligen baserat på humanitet och medmänsklighet, som främlingsfientligheten kan sättas ur spel. Arbetet mot främlingsfientlighet är därmed nära kopplat till arbetet för en mer human migrationspolitik.
Om människors rättigheter och hur de kan stärkas är i fokus, snarare än synen på människor som problem, finns det inte utrymme för främlingsfientlighet. Om frågan människor ställer sig är "hur mycket rasism tål Sverige", snarare än "hur mycket invandring tål Sverige", lyser främlingsfientligheten med sin frånvaro. I vår har människor engagerat sig för en human migrationspolitik och för alla människors lika värde.
Vårens kritik mot polisens kontroller av papperslösa i tunnelbanan och kritik mot att barn avvisas trots att de är födda och uppvuxna i detta land är ett tecken på att debatten spelas på rätt planhalva. Det gör att de främlingsfientliga krafterna helt tappar bort bollen. Och det är bra. Vår utgångspunkt måste handla om att stärka människors rättigheter och se de individer som berörs.
Så tacklar vi främlingsfientligheten bäst, inte genom att anpassa politiken efter de främlingsfientliga utan genom att vara trygga i våra åsikter som grundar sig på humanitet och öppenhet, samtidigt som vi ger relevanta svar på de samhällsproblem som människor oroar sig över men felaktigt skyller på invandring.
Miljöpartiets samarbete med regeringen om migrationsfrågorna har gjort politiken mer human och öppen - human, rättssäker och ordnad. Vi har mött främlingsfientligheten med det den inte tål - mer humanitet och öppenhet. Det är det som är syftet med det samarbete vi har ingått. Det ger konkreta resultat för de människor som berörs. En fjärde migrationsdomstol inrättas i Luleå. Migrationsverkets landinformation har förbättrats.
EU-direktiv har genomförts. Fler familjer har fått möjlighet att återförenas. Lagändringar om papperslösas rätt till hälso- och sjukvård och papperslösas rätt till skolgång kommer nu att röstas igenom i riksdagen i vår och träda i kraft. Det är viktiga reformer för samhällets mest utsatta. Framöver kommer vi också att till exempel renovera arbetskraftsinvandringsreformen för att förhindra att oseriösa arbetsgivare utnyttjar människor som kommer hit och arbetar.
Att vi gör politiken mer human och fortsätter på den inslagna vägen är helt avgörande. Därför är det mycket positivt att vi har kommit överens med regeringen om att genomföra en förändring av bestämmelsen "synnerligen ömmande omständigheter" så att den omfattar fler. Det kommer nu att bli lättare för utsatta barn och deras familjer att få stanna i Sverige om de kanske är födda och uppvuxna i det här landet. "Synnerligen ömmande omständigheter" ändras till "särskilt ömmande omständigheter" för barn.
Vi är överens om att lagändringen kan träda i kraft den 1 juli 2014 och gälla för dem som befinner sig i asylprocessen. De som har fått ett lagakraftvunnet avslagsbeslut kan redan i dag ansöka om verkställighetshinder om det framkommit nya omständigheter. Även i det fallet är vi överens med regeringen om att genomföra en lagändring som innebär en lättnad för barn. Herr talman!
Jag vill avsluta med att läsa upp ett brev som jag fick från Ahmed, den tolvårige sonen i en familj som jag träffat, som riskerar att avvisas till Palestina efter sex år i Sverige: "Hej! Jag heter Ahmed. Du kanske hört lite om oss. Jag kom till Sverige när jag var 6 år. Det var kul i Sverige det är alltid lugnt. Inget krig och pappa kunde leva i trygghet med oss.
I Sverige har jag levt halva mitt liv. Här är mina vänner och alla jag är uppväxt med. Sverige har alltid varit mitt hemland för mig en plats där jag är trygg. Men när de tog pappa har jag börjat bli rädd. Jag är rädd för polisen och MV. Det är jobbigt att sova på natten. Jag vill kunna stanna i Sverige. PS/Vi alla är människor. Ahmed Almallak."
Vi kan inte förändra allt, men vi kan ta steg åt rätt håll, och det är vår plikt att ta det ansvaret. Det är för denna familj och för många andra som vi behöver ändra lagen. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.