KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anna-Karin Hatt (C):
Lise Nordin har frågat mig om jag avser att pröva giltigheten i beslutet att tillåta ny kärnkraft när villkoret för dess existens, borttagande av kärnkraftssubventioner, enligt Nordin inte uppfylls. Regeringen står fast vid energiöverenskommelsen som slöts 2009 och som därefter bekräftats av Sveriges riksdag. Den lägger grunden för en långsiktig och hållbar energipolitik.
I skrivelsen till riksdagen konstaterar regeringen att lagstiftning som förbjuder riksdagen att fatta beslut om subventionering av kärnkraften är principiellt tveksam, kan ifrågasättas på konstitutionell grund och därför inte bör införas. Innebörden av regeringens politik är bland annat att om någon vill investera i ny kärnkraft är detta ett beslut för marknadens aktörer att själva fatta och finansiera utifrån de krav och ramar regeringen har satt.
Det är inte vår avsikt att införa några direkta eller indirekta subventioner till ny kärnkraft i Sverige. Riksdagen har också beslutat att kärnkraftsföretagen ska åläggas ett obegränsat skadeståndsansvar. Det innebär att bolagets samlade tillgångar kan tas i anspråk om det skulle behövas för att kunna betala ut skadeståndsersättning i samband med en radiologisk olycka.
Sverige ställer dessutom mer långtgående krav på kärnkraftsföretagen än vad det gemensamma europeiska energiregelverket, Pariskonventionen, kräver. I den skrivelse som regeringen lämnat till riksdagen redovisas en genomgång av för kärnkraftsindustrin relevanta regelverk. Detta görs i syfte att säkerställa att kärnkraften inte mottar vare sig direkta eller indirekta statliga subventioner.
Genomgången visar att aktuella regler ligger i linje med energiöverenskommelsens principer och riksdagsbeslutet om förutsättningarna för nya kärnkraftsreaktorer, ett riksdagsbeslut som bland annat innebär att eventuella nya reaktorer ska stå på egna ben och att statligt stöd för kärnkraft, i form av direkta och indirekta subventioner, inte kommer att kunna påräknas.
Slutsatsen av det omfattande arbetet är att alliansregeringens energiöverenskommelse även på detta område innebär att Sverige har en långsiktig energipolitik med tydliga villkor. Dessa villkor är lika tydliga efter regeringens granskning.
Anna-Karin Hatt (C):
Jag var väldigt tydlig gentemot Lise Nordin om att regeringen har gjort en gedigen genomgång och sökt i all lagstiftning och alla regelverk för att se om det finns någon bestämmelse någonstans som ger kärnkraften en positiv särbehandling jämfört med andra energislag. Vi har redovisat till riksdagen att det inte är så.
Vi har också redogjort för att vi inte framöver kommer att använda de koncernbidragsdispenser som tidigare regeringar har utnyttjat eftersom det vore en subvention till kärnkraften. Det vi kan konstatera när vi går igenom till exempel skattelagstiftningen är att genom utformningen av fastighetsskatten och skatten på termisk effekt är kärnkraften tvärtom något hårdare beskattad än övriga energislag.
På det kommer att en effekt av energiöverenskommelsen är att vi nu snabbt fasar in mer förnybar energi i det svenska systemet genom elcertifikaten. Att påstå att den förnybara energin inte växer i Sverige är med förlov sagt ett väldigt knepigt sätt att hantera verkligheten. För några år sedan när vi antog energiöverenskommelsen satte vi upp målet om att vi till 2020 ska ha 50 procent förnybar energi i Sverige.
Det var många som ifrågasatte det och sade: Hur ska det vara möjligt? Kommer vi att kunna nå målet? I dag kan vi konstatera att vi har 49 procent förnybar energi i det svenska energisystemet. Det är en effekt av att Sverige har bra förutsättningar men också att vi har bra styrmedel som tydligt styr utvecklingen mot mer förnybar energi.
Det är i grunden väldigt bra och leder till att vi steg för steg kommer närmare ett långsiktigt hållbart samhälle och ett energisystem som blir mer diversifierat och bättre när det gäller att klara vår konkurrenskraft.
Anna-Karin Hatt (C):
Per Bolund har frågat finansministern om han avser att utreda hur Sveriges ekonomi skulle påverkas vid en kraftig fördyring av oljepriset eller vid periodvis uteblivna oljeleveranser. Per Bolund har också frågat vilka åtgärder finansministern avser att vidta för att minska effekterna på svensk ekonomi av peak oil. Interpellationen har överlämnats till mig. Världsmarknadspriset på olja har visserligen sjunkit de senaste månaderna men är fortfarande högt och ligger över 100 dollar per fat.
Självklart påverkar det ekonomin i många länder, inte minst de som är mest oljeberoende. Samtidigt bidrar höga oljepriser också till att påskynda omställningen mot effektivare teknik och nya bränslen. Per Bolund refererar till den internationella energimyndigheten IEA och några av dess slutsatser. IEA är den viktigaste oberoende internationella expertorganisationen när det gäller att bedöma oljemarknaden.
Tyvärr var Per Bolund väldigt selektiv när han refererade IEA:s slutsatser. IEA tror nämligen inte alls att det kommer att uppstå någon bristsituation inom överskådlig framtid. Den ökande globala efterfrågan tror man kommer att mötas med en kombination av vanlig råolja, utvinning ur oljesand och andra okonventionella fyndigheter och genom att man gör mer flytande drivmedel ur naturgas. IEA bedömer att denna produktionsökning kommer att ske till priser som är ungefär i nivå med dagens.
Vår egen svenska expertmyndighet, Statens energimyndighet, gör samma bedömning. Det innebär dock inte att det inte finns andra skäl, nog så goda, att minska beroendet av olja. Sverige har alltsedan 1970-talets oljekris blivit allt mindre beroende av olja. I dag används olja framför allt som transportbränsle, och det är i den sektorn som de största utmaningarna finns. Det är också här som regeringen har en av sina huvudsakliga långsiktiga prioriteringar, att bryta beroendet av fossila bränslen.
För mig och regeringen ligger fokus på att bryta detta sista oljeberoende och därigenom minska vår energianvändnings miljöpåverkan. Därför vill vi fokusera arbetet och våra resurser på de åtgärderna. Oavsett var i Sverige vi bor är vi beroende av effektiva transporter.
Det viktiga för mig och regeringen är att agera konkret och fortsätta att steg för steg genomföra Alliansens energi- och miljöpolitik så att vi redan 2030 kan ha en fordonsflotta som är oberoende av fossila bränslen. Det kommer att gynna både svensk ekonomi och svenska jobb.
Anna-Karin Hatt (C):
Per Bolund sade i sitt första inlägg att han vill hoppas på det bästa och planera för det värsta. Jag tycker att man ska se verkligheten som den är och planera för det bästa. Det är bästa sättet att se till att man gör det mesta möjliga av våra förutsättningar.
Jag håller gärna med Per Bolund om att vi inte har 40 år på oss att ställa om vår fordonsflotta till att bli oberoende av fossila bränslen. Det är därför som regeringen har lagt fast visionen till 2030. Det innebär att vi redan om 19 år ska ha klarat av att fasa ut fossila bränslen ur den svenska fordonsflottan.
Det är en högt ställd ambition, som är nödvändig för att vi ska klara våra klimatåtaganden. Det är en ambition som är nödvändig för att vi ska klara av att nå de mål som vi och världen behöver leva upp till - 2030 om 19 år. Det är en stor och nödvändig utmaning. Det är därför som regeringen i vårpropositionen lämnade en rad viktiga besked.
Det var ett helt biodrivmedelspaket. Vi utnyttjar de möjligheter som vi har enligt EU:s direktiv att fullt ut öka låginblandningen i helt vanlig bensin och helt vanlig diesel. Det gör att varenda konsument som tankar vid pumpen kommer att tanka 10 procent förnybart i vanlig bensin och 7 procent förnybart i vanlig diesel.
Det är det snabbaste sättet att få ned koldioxidutsläppen i Sverige. Den åtgärden ensam minskar våra koldioxidutsläpp med 600 000 ton.
När det gäller villkoren för de höginblandade biodrivmedlen har vi i vårpropositionen angivit att vi kommer att återkomma i god tid innan den nuvarande skattebefrielsen för etanol, biogas och biodiesel löper ut med att beskriva hur de goda villkoren ska se ut framöver.
Vi har sett hur skattebefrielsen har varit viktig för att driva fram nytt kunnande och ny utveckling i Sverige. Jag besökte Preemraff i Lysekil i går. De beskrev hur de tack vare skattebefrielsen har kunnat utveckla sin gröna biodiesel. Fram tills nu har de blandat in en andel om 15 procent av den i all diesel.
Nu har de beslutat att fördubbla andelen, alltså öka den till 30 procent. Från och med fredag kommer all diesel att vara dubbelt så grön som tidigare. Det är viktigt att svensk företagsamhet ligger i framkant på området. Det gäller den svenska marknaden och än mer för att vi kan ställa kunnandet till förfogande för de behov som världen har att möta.
Vi har ett ansvar i Sverige att göra det bästa möjliga av de fantastiska råvaror vi har. Vi har restprodukter från den svenska skogen. Vi har forskning och utveckling som ligger i framkant, och vi har miljömedvetna konsumenter som är beredda att göra miljömedvetna val. Dessutom har vi bra styrmedel. Sedan 1991 har vi koldioxidskatten.
Varje dag verkar koldioxidskatten för att steg för steg ställa om det svenska samhället i mer förnybar riktning och till mer energieffektivitet. Det är ett instrument som alliansregeringen har använt. Koldioxidskatten läggs på allt det som är ändligt och miljöbelastande, och den leder till ökad resurseffektivitet och långsiktig hållbarhet.
Anna-Karin Hatt (C):
Det råder inga tvivel om att det är prioriterat för Sverige att genomföra den omställning som har skett i uppvärmningssektorn också i transportsektorn. Från regeringens sida har vi också sagt att målet är att de fossila bränslena i all uppvärmning ska vara helt utfasade till 2020. Det mesta är gjort, men det återstår en liten del. Den resterande delen ska vi ta bort till 2020. Den stora utmaningen rör just transporterna.
Det är en utmaning som Sverige delar med stora delar av världen. Det är just därför det är så viktigt att regeringen gör insatser i flera olika led. Vi har bra generellt verkande styrmedel i form av till exempel koldioxidskatten. Vi storsatsar från regeringens sida på forskning och utveckling av andra generationens biodrivmedel och nya drivsystem för elbilar till exempel.
Vi satsar 800 miljoner kronor varje år från statens sida på att utveckla den tekniken. Till det har vi en rad mer riktade insatser, som miljöbilspremie, supermiljöbilspremie och skattebefrielse för de höginblandade biodrivmedlen - att vi nu ökar låginblandningen.
Allt detta tillsammans med den förändrade miljöbilsdefinitionen gör att vi steg för steg ställer om den svenska fordonsflottan och ökar andelen förnybara drivmedel vid pumpen. Per Bolund påstod i ett av sina tidigare inlägg att utvecklingen går åt fel håll. Det som spelar roll är vilka drivmedel som används i Sverige. Där kan jag se att andelen förnybart har ökat.
Den har ökat till den milda grad att vi i Sverige redan nu når upp till målet om att ha 10 procent förnybart i den svenska drivmedelssektorn. Dit skulle vi nå till 2020, men vi klarar det redan i år, tack vare att vi har bra, generellt verkande styrmedel.
Anna-Karin Hatt (C):
Energieffektivisering är en av de allra viktigaste åtgärderna vi kan vidta för att komma vidare i klimat- och energiomställningen. De frågor som har upptagit allra mest av min tid sedan jag blev energiminister förra hösten är förhandlingarna kring det reviderade energieffektiviseringsdirektivet i EU.
Så sent som i fredags, på ministerrådet, lyckades vi enas om att godkänna den kompromiss det danska ordförandeskapet hade förhandlat fram med kommissionen och parlamentet. Den är väldigt bra och innebär att vi kommer att ta ett riktigt stort steg mot att nå målet om att öka energieffektiviteten med 20 procent till 2020.
Sverige har verkligen ansträngt sig för att föra det arbetet tydligt framåt i EU och bidragit till att vi nu kan få detta direktiv på plats. Direktivet i sig innebär att marknaden och energitjänsterna är väldigt mycket i ropet nu. Det är också ett av skälen till att regeringen valde att ge uppdraget till Energimyndigheten att på djupet specialstudera hur marknaden verkligen ser ut.
Vi vet nämligen att det är en marknad som växer snabbt. Den är under framväxt och stadd i stark förändring, och vi vet inte allting om exakt hur det ser ut i dag. Regeringens linje är att det som sätter gränserna för kommunernas verksamhet bör grundas på lokaliseringsprincipen i kommunallagen.
Ska man göra undantag från denna lokaliseringsprincip bör man göra det med väldigt stor återhållsamhet, med tanke på dess grundläggande principiella värde för den kommunala verksamheten.
För att veta om ett marknadsmisslyckande som motiverar att man gör undantag från den starka principen om lokalisering i kommunallagen föreligger behöver vi dock få svaret från Energimyndigheten. Det är ingen hemlighet, för att uttrycka det milt, att Kent Persson och jag har lite olika syn på hur man ska betrakta olika typer av företag på den svenska marknaden.
För mig är det viktigt att inte gå in och säga att kommunala energiföretag generellt sett skulle omfattas av ett undantag från lokaliseringsprincipen. Kommunala energibolag ägnar sig ju ibland även åt verksamhet som inte hör samman med vare sig produktion av eller handel med el.
Det skulle få långtgående konsekvenser om vi från regeringens och även riksdagens sida gick in och sade att alla kommunala energibolag i alla avseenden skulle vara undantagna från lokaliseringsprincipen. I så fall är det viktigt att de kommunala principerna alltjämt gäller.
Vi har den ordningen i Sverige att när det gäller den detaljerade uttolkningen och tillämpningen av lagar har vi rättsvårdande instanser som ska tolka dessa i slutändan. Det gör också att de exakta gränsdragningarna är och bör vara en fråga för rättstillämpningen.
Anna-Karin Hatt (C):
Det som Kent Persson sade och som jag relaterade till och reflekterade över var att han tyckte att alla aktörer skulle ha samma villkor så att de kunde agera på samma sätt. Det var mot den bakgrunden jag gav mitt svar. Jag har över huvud taget inga planer på att förändra de undantag som finns i ellagen eller för den delen i fjärrvärmelagen. Däremot är det viktigt att hålla reda på vad den grundläggande principen är.
Det var detta resonemang jag gav mig in i. Man måste hålla reda på när vi tycker att det är motiverat att vi från den offentliga sidan med skattebetalarnas pengar går in och skapar offentliga företag för att konkurrera på en privat marknad. Min och regeringens syn är att det kan finnas tillfällen när det är motiverat.
Det kan finnas tillfällen när det finns marknadsmisslyckanden, där privata aktörer inte kan fylla behovet eller där man tydligt kan visa att en offentlig aktör kan bidra till att marknaden fungerar bättre. Det kan också finnas ett starkt samhällsintresse som motiverar en hel del av de statligt ägda företagen, till exempel. Denna energitjänstemarknad är nu under snabb framväxt. Den är inte mogen. Den har inte satt sig.
Vi vet inte om det finns den typ av skäl som motiverar att vi går in och tydligt gör avsteg från de grundprinciper som finns i kommunallagen. Det är just därför jag har bett Energimyndigheten att gå på djupet med frågeställningen men att också återkomma med en del förslag som kan göra att energitjänstemarknaden främjas och kan utvecklas på ett ännu bättre sätt.
En av de saker som Energimyndigheten ska återkomma med i sitt uppdrag är att föreslå olika tänkbara utformningar av ett certifieringssystem för energitjänsteleverantörer eller ett motsvarande kvalificeringssystem för leverantörer av energitjänster. Det är någonting som jag tror vore bra i grunden för att kvalitetssäkra den typ av aktörer som nu växer fram på marknaden.
Det är olika typer av aktörer som ger sig in på den. För mig som ansvarigt statsråd och som den som har i uppdrag att ta initiativ till och föreslå eventuell lagstiftning på området är det viktigt att ha bra på fötterna. Om vi öppnar upp för offentliga aktörer att tydligt ge sig in på marknaden innebär det att vi stör en marknads funktionssätt.
Det är jag beredd att göra om det skulle visa sig att det finns goda skäl att göra det. Men innan vi har tagit emot Energimyndighetens analys och rapport vet vi ju inte om det finns sådana skäl. Till dess att dessa skäl är presenterade för mig kommer jag att avhålla mig från att ställa i utsikt att vi tänker göra några förändringar på området.
Anna-Karin Hatt (C):
Kent Persson och jag delar synen på att energieffektivisering är extremt viktigt för att fortsätta omställningen av vårt samhälle i mer hållbar riktning för att klara klimatutmaningen och omställningen till förnybar energi. Det har märkts i denna debatt, och det har märkts i många andra debatter som vi har haft tidigare. Sedan har vi lite olika ingångsvärden i vad det är för typ av verktyg som vi behöver använda för att främja denna utveckling, och det ska man ha stor respekt för.
Jag är glad att Kent Persson bekräftar att det är viktigt att man har gott på fötterna innan man ger sig in och föreslår förändringar på denna typ av marknader. Det är viktigt med tydliga spelregler, långsiktiga spelregler och spelregler som aktörerna, oavsett om de är privata eller offentliga, kan lita på håller och håller över tid. Därmed tackar jag Kent Persson för debatten och önskar honom en glad sommarledighet och en avkopplande sådan, så långt den nu kan vara det.
Anna-Karin Hatt (C):
Gunnar Sandberg har frågat mig om jag avser att komma med ett lagförslag om berörda kommuners rätt till vinster från vindkraften i form av bygdemedel. Det är positivt och angeläget att projektörer av vindkraft eftersträvar att få ett folkligt stöd för sina etableringar. Ett sätt kan vara att erbjuda bygdepeng. Därutöver finns många andra sätt att skapa lokal och regional förankring.
Inte minst har vindkraften positiva effekter för den direkt berörda markägaren men också på den regionala utvecklingen genom att många arbetstillfällen skapas under byggnationen. Vindkraften bidrar även på sikt till den lokala ekonomin via behov av driftspersonal och genom upphandling av lokala entreprenörer för snöröjning med mera. Det finns i dag inget som hindrar att kommuner påtalar att det är angeläget att vindkraftsföretag för tillbaka en del av sina vinster till det lokala föreningslivet.
Däremot finns det inget lagstöd för någon kommun att kräva en bygdepeng för de tillstånd som kommunen behöver ge för att det ska kunna byggas vindkraftverk. Frågor om exempelvis bygdemedel har behandlats av näringsutskottet vid ett flertal tillfällen de senaste åren, och samtliga motionsyrkanden har avstyrkts. Frågan om en eventuell delning av vinsterna från vindkraften är något som man bäst hanterar mellan den enskilde vindkraftsprojektören och lokalsamhället eftersom förutsättningarna kan variera mycket från fall till fall.
Jag avser därför inte att komma med ett lagförslag om berörda kommuners rätt till vinster från vindkraften i form av bygdemedel men ser mycket positivt på att fler vindkraftsprojektörer på olika sätt anstränger sig för att skapa en god lokal förankring för olika vindkraftsetableringar. God lokal förankring kan även öka möjligheten att använda bra vindlägen utifrån goda lokala förutsättningar.
Anna-Karin Hatt (C):
Som jag sade i svaret är jag mycket positiv till att vindkraftsprojektörer tar ansvar för att delar av de intäkter som de får ger olika former av återbäring till de människor som lever i närheten av deras anläggningar. Som alternativ, eller för den delen som komplement, till en bygdepeng erbjuder flera vindkraftsprojektörer i dagsläget möjlighet till delägande.
Riksföreningen Hela Sverige ska leva har tillsammans med ett antal intressenter tagit fram en mycket spännande modell för delägande och för bygdepengar. Även organisationen Svensk Vindkraftförening har tydligt tagit ställning för just den modellen. I den modellen anger man att minst 10 procent av en anläggning ska erbjudas för lokalt ägande och att den berörda bygden ska dra nytta av etableringen i form av bygdepengar.
Den återbäringen från vindkraften är dock en frivillig överenskommelse mellan vindkraftsägaren och den berörda bygden. Det tycker jag i grunden är något mycket bra.
Att i svensk lagstiftning introducera ett moment av att privata aktörer ska vara tvungna att betala något slags ersättning för att komma i åtnjutande av kommunala tillstånd för att uppföra en vindkraftsanläggning känns väldigt främmande för mig.
Andra exempel som man nu arbetar mycket konkret med handlar om projektörer som har träffat avtal om att rusta upp någon av bygdens gemensamhetsanläggningar som kanske behövs under byggfasen, men där upprustningen kommer att fungera långt efter att bygget av till exempel en vindkraftspark har avslutats. Det är ytterligare ett sätt att återföra en del medel till bygden.
Båda dessa exempel visar att behoven skiljer sig åt mellan olika byar, olika samhällen och olika regioner. Det är just därför som det här området lämpar sig sällsynt illa för en likformig statlig reglering. Jag tycker att det är lite spännande att lyssna på Gunnar Sandberg. En hel del handlar om vilka perspektiv man väljer.
Ser man omställningen av energisystemet till ett förnybart energisystem som ett hinder, ett ok, i första hand eller ser man den som en möjlighet? Jag ser att den omställning till mer förnybar energi, oavsett om det är vindkraft, solkraft eller biobränslen, som nu sker väldigt snabbt innebär att mycket av svensk landsbygd och glesbygd sitter på ett grönt guld som äntligen kommer till användning.
Man får helt plötsligt en ny utkomstmöjlighet i många delar av landet. Vindkraftsutbyggnaden innebär en väldigt stor möjlighet för landsbygden att få in lokalt kapital som behövs för att man ska kunna utveckla sin egen bygd.
Allra mest glädjande är det för regioner som tidigare har haft eller har kärva ekonomiska villkor, som skogsbygderna i olika delar av Sverige. Med inkomster direkt eller indirekt från vindkraften kan det lokala samhället och den lokala ekonomin utvecklas på fler områden, till exempel när det gäller utbyggnaden av bredband i hela landet eller för den delen att stärka den lokala servicen.