Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det är fantastiskt att just Ostlänken engagerar så starkt. Det sker av förklarliga skäl. Ett skäl är att vi i dag har problem inte minst mellan Norrköping och Linköping. Det sätter inte bara tågsystemet för fjärrtåg och godståg i ett prekärt läge. Det ställer också till det, precis som Johan Andersson sade, för hela den regionala trafiken.
För att hela transportsystemet ska fungera - för att människor och gods ska komma fram betydligt snabbare än i dag, men också för att kunna känna förtroende för att komma fram i tid så som det är tänkt - har regeringen nu uttalat och bestämt sig för att vi ska bygga Ostlänken.
Att däremot - ursäkta, fru talman - lite lätt raljera på det sätt som Anders Ygeman utifrån olika uttalanden gör är att egentligen vrida debatten åt ett annat håll. Regeringen har nämligen varit mycket tydlig med att inte exakt tala om hastigheten, varken i pressmeddelanden, i infrastrukturpropositionen eller i det direktiv som funnits.
Som jag nämnde i mitt första inlägg är underlagen för kostnadsberäkningarna baserade på de utredningar som Trafikverket, tidigare Banverket, har gjort. Där har man tittat på alternativen 250-plus, alltså från 250 som bas och upp till 320 kilometer i timmen. Ibland låter det, inte minst från Anders Ygeman, som om vi bara skulle ha tittat på 320 och därutöver. Så är inte fallet.
Om vi ska ta till oss en del av kritiken - särskilt Riksrevisionen har tagit fram uppgifter för att vi ska använda pengarna på rätt sätt - förutsätter det att vi, vilket vi gjort i direktivet till Trafikverket gällande åtgärdsplaneringen, även ser över andra alternativ i den höghastighetstekniska standarden, alltså omkring 250.
På så sätt kan vi få fram en helhetsbild av effekterna, kostnaden för drift och energiåtgången, och kan sätta det i relation till hela transportsystemet. Det om något borde göra att vi, när vi får fram hela underlaget, vilket jag förväntar mig att få rätt snart, med större säkerhet kan göra rätt antaganden. Det är nog så viktigt när vi har så stora projekt som dessutom kommer att kosta mycket pengar.
Därför, fru talman, går det inte att i dag på rak arm säga till Anders Ygeman och Johan Andersson hur snabbt tågen kommer att gå. Självfallet ska man bygga med ny och modern teknik, och tågen ska gå avsevärt mycket snabbare än i dag. Det ska också finnas en redundans och en tillförlitlighet i hela transportsystemet. Jag tycker att det är självklart att den totala bilden ska tas fram.
Låt mig gå tillbaka till det som Johan Andersson uttrycker bekymmer för, tidsaspekten. Det här har pågått oerhört länge. När det gäller Motalatrafiken, som snart kommer i gång, har det funnits önskemål i snart 50 år om att få såväl broarna som vägen och järnvägen på plats. Nu är det snart dags för invigning även av den sträckan. Vi vet att den järnvägsplan som måste göras kommer att ta ungefär tre år. Därefter kan vi sätta i gång med bygget.
Därför tycker jag att vi inte ska raljera över att Trafikverket har fått det uppdraget. Det är deras myndighetsuppgift för att vi ska kunna fatta ett riktigt beslut som håller över tid och där pengarna används på bästa sätt. Utgångspunkten är att vi ska få tåg som på ett mycket bättre sätt klarar av robusthet, framkomlighet, säkerhet, allt detta på ett snabbare sätt än vad som är fallet i dag.