KBLab/rixvox huggingface dataset:
Louise Meijer (M):
Socialdemokraterna får gärna förklara för mig hur man konstruerar en situation där man behöver betala ut bidrag till svenska folket så att svenska folket i sin tur kan betala skatten. Socialdemokraterna får gärna berätta för mig hur man gör det så svårt som möjligt för människor som arbetar genom att höja de skatter som redan är världens högsta. Socialdemokraterna behöver dock inte berätta för mig som moderat vad marknadsmässiga grunder innebär.
Det kan väl ändå inte vara marknadsmässiga grunder när Socialdemokraterna aktivt har subventionerat vindkraften med flera miljarder kronor samtidigt som de säger att det 2040 minsann inte ska få finnas någon kärnkraft kvar i Sverige. Det kan väl ändå inte sägas vara marknadsmässigt och en situation där kärnkraften spelar på samma villkor som vindkraften.
Jag tycker att vi ska plocka bort alla politiska slogans och catchiga lines och ha en ärlig debatt om energipolitiken. Om man driver energipolitiken mot att vi ska ha ett system som bara innehåller förnybar kraft 2040 kommer det att leda till ransonering eftersom man inte kan lagra el. Vindkraften producerar ju inte el när det inte blåser, och solen producerar inte el när solen inte lyser.
Det betyder att den el som kommer att finnas kommer att behöva distribueras på olika sätt till konsumenterna, vilket kommer att leda till ransonering. Detta tycker jag att vi ska ha en ärlig debatt om med svenska folket: Vill man ha en hel och ständig energitillgång, som i dagsläget, med kärnkraften som baskraft - eller vill man ha elransonering för att man hellre vill ha enbart förnybar el i energisystemet? Den frågan borde Mikael Damberg svara svenska folket på.
Louise Meijer (M):
Först en kort historisk tillbakablick. Egnahemsrörelsen startade under 1800-talet och växte i omfattning under 1900-talet. Egnahemsrörelsen syftade bland annat till att arbetare skulle kunna skaffa sig småhus i stället för de statarlängor, torp och hyreslägenheter där arbetare vanligtvis bodde och som hade rätt så dålig standard.
För att hjälpa till med finansieringen av köp av småhus inrättade staten år 1904 en egnahemslånefond. Den som ville köpa ett egnahem kunde då ansöka om lån från egnahemslånefonden för att ha råd att köpa ett boende. Så till i dag.
I dag ser vi att många arbetande människor vill bo i småhus, i motsats till flerbostadshus, men att det byggs alldeles för lite av den sorts boende som allra flest efterfrågar. En majoritet av svenskarna vill bo i ett småhus med trädgård. Undersökningar visar att det kan röra sig om så mycket som 70 procent. Även unga vill bo i hus.
I en undersökning gjord av Novus framkom att unga personer vill äga sitt boende och på sikt dessutom bo i villa eller radhus. Enbart 19 procent vill på sikt helst bo i bostadsrätt och bara 5 procent i hyresrätt. Trots detta låter det på statsrådets svar som att takten för byggande av småhus inte är något problem.
Vi ser när vi tittar på all statistik från SCB att det som det byggs absolut mest av just nu är hyresrätter. Men bara 5 procent av oss unga vill bo i hyresrätter. Trots att det finns stor efterfrågan på småhus byggs det väldigt få sådana. Småhus utgör i dag ungefär 40 procent av bostadsbeståndet. Av nyproducerade bostäder utgör småhus enbart 20 procent.
Jämfört med för tio år sedan har byggandet av flerbostadshus ökat med 137 procent, men för villor är ökningen bara 2 procent.
Nuvarande bostadspolitik, som bland andra statsrådet är ansvarig för, prioriterar inte att bygga småhus utan i stället att bygga flerbostadshus, som de flesta faktiskt inte vill bo i. Det finns flera faktorer bakom att utvecklingen går i fel riktning. Kommunerna tjänar mer på att sälja marken till produktion av flerbostadshus, och infrastrukturplaneringen är lättare.
Det är betydligt svårare att få igenom översiktsplaner där mark tas i anspråk för att bygga småhus. Vi vet också att skatteregler och andra ekonomiska strukturer missgynnar dem som vill köpa småhus. Moderaterna har ett flertal olika förslag för att komma till rätta med de här problemen. Jag har några särskilda förslag som jag tänkte fråga om statsrådet möjligtvis kan tänka sig att överväga.
För det första vill jag reformera och avskaffa regler som hindrar byggandet av småhus. Kan statsrådet gå med på detta? Min andra fråga är om statsrådet möjligtvis kan tänka sig att se över möjligheten för staten att upprätta en fond som kan kompensera för en viss del av kommunernas intäktsbortfall vid markförsäljning till småhus i stället för till flerbostadshus, det vill säga en kommunal kompensation till viss del.
Det tredje jag undrar är om statsrådet Märta Stenevi kan tänka sig att avskaffa - i stället för att tillföra - skatteregler som missgynnar småhusköpare jämfört med bostadsrättsköpare.
Louise Meijer (M):
Det låter ju som guld och gröna skogar, det här. Men faktum är att riktigt så mappar det inte med verkligheten. När jag var på väg in till den här debatten gjorde jag som många andra i min generation: Jag lade upp en fråga till mina följare på Instagram. Skulle du vilja bo i villa någon gång i livet? Frågade jag. Det visade sig vara en överväldigande majoritet. Det kanske inte är så märkligt, men något fastnade.
Jag fick nämligen ett svar på denna fråga som löd så här: Det känns som att det är ett minne blott om man inte ärver eller har föräldrar som kan hjälpa en, så när jag är 60 kanske. Ja, skrev jag, det är inte rimligt att det är på det sättet. Dessutom, när vet vi om ISK-skatten höjs?
Det gör det ju ännu svårare för mig att på sikt kunna köpa mig en villa. Det här sätter väl fingret på den politik som regeringen med Miljöpartiet i spetsen faktiskt driver. Det pratas om ett grönt folkhem, men det här får oss andra att undra om det bara är hyresrätter i det gröna folkhemmet.
Är det så att ett regeringsparti faktiskt avskyr villaboende och villor? Man börjar ju undra när det är fastighetsskatt och ISK-skatt. Några miljöpartister ville också beskatta fritidshus om de fick chansen. Detta, hör och häpna, avslog partiets kongress.
Men flera förslag som statsrådets parti driver är direkt fientliga mot att fler människor ska kunna bosätta sig i den boendeform de vill, nämligen i villa. Det här är kanske inte så märkligt om man funderar mer på det. Det gröna Miljöpartiet verkar ju ha gått mot mer av ett grått betongparti.
Men det blir ju en paradox i sig, för när Miljöpartiet vill bygga fler hyresrätter undrar man ju var cementen ska komma ifrån. Om de skulle kunna tänka sig att bygga några fler villor, ja, då ska väl de vara i trä. Men då undrar man ju var virket ska komma ifrån, för vi får ju inte avverka någon skog i det här landet om Miljöpartiet får bestämma.
Om Miljöpartiet har gått från ett grönt folkhem till att folkhemmet ska vara ett grått hyreshem, det är sådant som jag grubblar på när jag tittar på vilken politik regeringen driver när det gäller bostäder.
Mina frågor till Märta Stenevi är kanske särskilt om hon kan tänka sig att ompröva ställningstagandena när det gäller fastighetsskatt och pålagor såsom höjd skatt på ISK och samtidigt hur hon resonerar nu och om hon tänker sig att kompensera det avslagna förslaget om att beskatta fritidshus med något annat jäkelskap för villaägarna i Sverige.
Louise Meijer (M):
I Lund har det de senaste åren förekommit sprängningar, skjutningar, ungdomsrån och överfallsvåldtäkter. Hösten 2017 lurades flera personer att stanna till vid en bil för att visa vägen, men de blev sedan släpade längs med marken. Det rapporteras om otrygghet och narkotikaförsäljning mitt i centrum. Nyligen överfölls och rånades två äldre herrar som hade tagit en öl för att fira att de var vaccinerade.
Nu senast var det en klanuppgörelse som flyttade sig mellan olika delar av staden, och kulmen skedde runt sjukhuset. Inte nog med att klanbråket ledde till otrygghet och skadegörelse; nödvändiga och viktiga operationer fick också ställas in. När ska Lundabon och justitieministern Morgan Johansson lägga fram förslag på nödvändiga reformer?
Kan ett klanbråk mitt i Lunds centrum, i justitieministerns egen hemstad, få justitieministern att lägga fram förslag på mönsterbrytande reformer i stället för marginaljusteringar?
Louise Meijer (M):
Den socialdemokratiska enpartiregeringen inleder sin regeringsperiod med att betala ut bidrag så att folk ska ha råd att betala skatt. Det sägs ju att verkligheten överträffar dikten, och vi kan väl konstatera att Pomperipossapolitiken är tillbaka med full kraft. Socialdemokraterna och Miljöpartiet har fokuserat bedrivit en nedläggningspolitik som tydligt velat avveckla den svenska kärnkraften.
Hur många kärnkraftverk man lagt ned är mindre viktigt om man ska tro den nya miljöministern, som inte visste hur många eller under hur lång tid man avvecklat svenska kärnkraftverk. Bort ska den svenska rena elen som har gett oss enorma konkurrensfördelar. Nu ser vi konsekvenserna: skyhöga elpriser. I södra Skåne har prisutvecklingen varit störst i hela landet. Här kan man betala upp mot 200 procent mer för elen än man gjorde i december förra året.
Trots stora skillnader ska regeringen kompensera alla i hela landet lika mycket. Anser Mikael Damberg att det är rättvist?
Louise Meijer (M):
Just nu är det många och långa köer för att förnya sitt pass. I många delar av landet är det flera månaders väntetid. I Skåne går det inte ens att boka en tid över huvud taget, utan man är hänvisad till att klicka in sig på polisens hemsida för att se när septembertiderna släpps. Situationen har lett till att passtider säljs på sociala medier, och det här är naturligtvis en helt oacceptabel situation.
Dessutom regleras i grundlagen att svenska medborgare ska kunna resa ut ur och in i riket, men det begränsas nu av att människor inte kan förnya sitt pass. Den här situationen har uppkommit mot bakgrund av coronapandemin och att folk vill resa. Samtidigt är det ett problem som har funnits under flera års tid.
Vilka åtgärder vidtar regeringen för att säkerställa en grundlagsreglerad rättighet för personer att resa ut ur landet?
Louise Meijer (M):
"Det är ett krig, och de försöker döda oss." Så beskrev polisen situationen under upploppen i helgen. Många av dem som deltog i upploppen var kända av polisen sedan tidigare, med kopplingar till gängkriminella, men det fanns också personer som inte var kända: kvinnor, äldre och barn som tillsammans med sina föräldrar kastade sten på polisen.
Rikspolischefen berättade att himlen var svart av stenar, att poliser trodde att de skulle dö på platsen och att de aldrig har upplevt något liknande. En polis fick en sten i huvudet och svimmade av. Då applåderade stenkastarna. Moderaterna vill att staten tar tillbaka kontrollen i dessa områden.
En polistäthet på minst EU-snittet, ökad avlyssning, anonyma vittnen, dubbla straff för gängkriminella och att göra det straffbart att vara med i ett kriminellt gäng - varför säger Socialdemokraterna nej till detta? Det är min fråga till Ardalan Shekarabi.
Louise Meijer (M):
Fienden finns inte här inne, men de som är ansvariga för den politiska utvecklingen i landet finns här inne. Och det är inga andra än den socialdemokratiska regeringen. Jag undrar hur det kommer sig att man motiverar att den straffrabatt som fortfarande finns för 18-20-åringar kan gälla brott som skadegörelse, våld mot tjänsteman och flera av de brottsliga gärningar som vi såg under helgens upplopp. Hur motiverar Socialdemokraterna att straffrabatten fortfarande ska finnas för dessa handlingar?
Louise Meijer (M):
Jag tackar Annika Strandhäll för hennes anförande, och då kanske särskilt för att hon lyfte mäns våld mot kvinnor. Jag instämmer i det Annika sa om att vi politiker har ett ansvar att ta upp den frågan även när medieintresset är svalt. Med det sagt har jag några frågor om den socialdemokratiska rättspolitiken.
Jag tycker först och främst att alla här inne, alla som lyssnar och alla som har ett intresse för lag och ordning här i Sverige ska notera att det från Socialdemokraternas sida inte finns något annat förslag till budget på utgiftsområde 4, det vill säga det budgetområde som behandlar rättsväsendet och kriminalpolitiken.
Socialdemokraterna instämmer alltså i regeringens och samarbetspartiernas förslag gällande hur pengarna till rättsväsendet ska disponeras kommande år. Det är ju mycket glädjande, men samtidigt uppstår vissa frågor med anledning av detta. Socialdemokraterna säger att de har satsat allt och vänt på varje sten.
Detta är dock det blodigaste året Sverige har sett, med 60 personer dödade hittills. Man vill knäcka gängen, men utvecklingen har gått åt precis motsatt håll. Därför måste jag ställa en fråga till Socialdemokraterna.
Utöver att man håller med oss om vårt budgetanslag undrar jag om det i Socialdemokraternas budgetmotion finns ett enda förslag på kriminalpolitikens område som Moderaterna och samarbetspartierna inte redan har lagt fram. Finns det något förslag på kriminalpolitikens område som Socialdemokraterna är ensamt om och som alltså inte delas av Moderaterna och samarbetspartierna?
Louise Meijer (M):
Jag hörde inget svar på frågan. Jag har läst igenom Socialdemokraternas 72 olika förslag gällande rättsväsendet i partiets budgetmotion, det vill säga den kriminalpolitik som Socialdemokraterna vill föra de kommande fyra åren, och jag kan inte hitta ett enda förslag som inte redan lagts fram av Moderaterna och samarbetspartierna.
Annika Strandhäll valde att säga att det inte är där konflikten ligger utan att den i stället ligger på välfärdsområdet. Den debatten kan vi mycket väl ha, men det är inte den debatt vi ska ha här i dag. I dag diskuterar vi nämligen utgiftsområde 4 med tillhörande politik.
Jag undrar återigen: Är det ett enda av dessa 72 förslag som Socialdemokraterna avser att driva som sin politik under de kommande fyra åren som Moderaterna och samarbetspartierna inte redan har lagt fram? Jag kan nämligen inte hitta något. För mig innebär detta att Socialdemokraterna har kapitulerat i kriminalpolitiken. Socialdemokraterna tycker ingenting om kriminalpolitik längre.
Det är ju toppen för oss att höra att den politik som finns i Tidöavtalet har ett väldigt stort stöd i Sveriges riksdag, vilket för mig till nästa fråga. Jag kan alltså inte hitta några förslag som är Socialdemokraternas egna. Är det därmed så att Socialdemokraterna kommer att säga ja till de viktigaste förslagen i Tidöavtalet?
Det handlar om dubbla straff för gängkriminella, anonyma vittnen, kriminalisering av deltagande i gäng, vistelseförbud, förverkande av kriminellas tillgångar med omvänd bevisbörda, ungdomsfängelser, fler anstaltsplatser, utökat kontaktförbud och utvisning av gängmedlemmar.
Säger Socialdemokraterna ja till dessa förslag, som finns i Tidöavtalet?
Louise Meijer (M):
Jag vänder mig mot bilden av att Tidöavtalet inte skulle innehålla förslag för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Det är svårt att se att något skulle kunna vara mer fel. Vi har flera förslag. Jag vet inte om de som påstår något annat eller ledamoten Nordborg har läst Tidöavtalet tillräckligt noggrant.
Men låt mig berätta vilka förslag vi har i Tidöavtalet när det gäller mäns våld mot kvinnor. Det ska bli lättare att få ut skadeståndet från gärningsmannen. Det är något som många kvinnor pekar på som ett stort problem i dag. Vi vill utöka det geografiska området vid kontaktförbud. Det är också en viktig reform. Gärningsmannens integritet och rätt att vara på en viss plats ska inte längre väga tyngre. Det ska kvinnans skyddsintressen göra.
Det ska finnas möjlighet att med husrannsakan genomföra delgivning. Då kan man med polisens våldskapital och våldsmonopol i ryggen ta sig in för att delge män som vägrar att infinna sig och att delges. På det sättet ska ett kontaktförbud kunna ges och upprätthållas. Vi vill se fler kontaktförbud med fotboja.
Vi kommer under 2023 att ge ett tilläggsdirektiv om just det till den pågående utredningen, som just nu håller på med en översyn av kontaktförbuden. Vi vill kriminalisera kontrollerande beteende. Vi vill kriminalisera oskuldskontroller, oskuldsoperationer och oskuldsintyg. Vi vill kriminalisera stämpling och försök till vilseledande till tvångsäktenskapsresa.
Och vi vill skärpa straffskalan för hedersförtryck, äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Det är bara några av de förslag som finns i Tidöavtalet. Jag undrar om Vänsterpartiet och Gudrun Nordborg håller med om de förslagen.
Louise Meijer (M):
Vad bra! Det verkar som att jag och Gudrun Nordborg är överens. Bara för att man inte kan söka på en särskild fras i ett dokument betyder det inte att politiken inte finns där. Nu när jag har radat upp i alla fall en del av alla förslag som finns i Tidöavtalet när det gäller att bekämpa mäns våld mot kvinnor verkar vi vara hyfsat överens.
Eftersom det var en sådan positiv respons på de första förslagen jag radade upp tänker jag fortsätta med att läsa upp ännu fler förslag i Tidöavtalet när det gäller att bekämpa mäns våld mot kvinnor och sexualbrott. Vi vill att preskriptionstiden för hedersrelaterade brott förlängs. Vi vill förbjuda kusinäktenskap. Och vi vill överväga en straffskärpningsgrund för brott med hatbrottsmotiv mot kvinnor.
Vi ska ta fram ett nytt åtgärdsprogram när det gäller mäns våld mot kvinnor för 2024-2026, eftersom det nuvarande programmet går ut 2023. Vi ska ta fram en ny strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Den ska börja gälla från 2026. Vi föreslår också sänkt gräns för obligatorisk häktning, från två år till ett och ett halvt år. Men vi funderar på att gå vidare med det för att sänka ytterligare, så att ännu fler gärningsmän och förövare kan häktas direkt.
Vi skärper straffen för vålds- och sexualbrott. Vi förändrar mängdrabatten. Vi ser till att det blir hårdare straff vid återfall och begränsade möjligheter till villkorlig frigivning vid risk för återfall. Det är jätteviktigt. Det kan inte vara så att man friges villkorligt samtidigt som det finns väldigt stor risk att man går hem till sin före detta partner och fortsätter den misshandel eller terror som man har utsatt kvinnan för.
Vi vill se begränsningar av permissioner, på samma sätt som med den villkorliga frigivningen. Vi vill också se vistelseförbud. Och vi vill ta bort preskriptionstiden vid sexualbrott mot barn. Vad tycker Vänsterpartiet och Gudrun Nordborg om de förslagen?
Ingemar Kihlström (KD):
Jag var först inne på samma spår. Johan Forssell tog frågan ur munnen på mig angående det som vi saknar - tänket på vart vägen kommer att gå vidare. Men jag svänger över på ett annat spår. Det finns ju terroraktivitet även inom vårt land. I många fall är den riktad mot dem som är judar, mot synagogor och på annat sätt.
Jag kan konstatera att första maj i Malmö inte var ett bra exempel på hur sådana tendenser motarbetas. Som jag uppfattade det använde man i demonstrationståget formuleringar som handlar om att krossa sionismen, vilket jag tolkar som att man talar i samma anda som de som tar till våld för att bekämpa något religiöst. Fru talman!
Jag skulle gärna vilja höra vilken bild Joakim Sandell har av hur det är och hur vi motverkar terrordåd riktade mot judar och mot synagogor om man inom ett ungdomsförbund använder begrepp som kan tolkas som att man riktar sig mot en folkgrupp.
Ingemar Kihlström (KD):
Om det här hade varit en utrikespolitisk debatt skulle jag gärna ha belyst hela den komplexa bild som handlar om Palestina-Israel. Den har ju många aspekter. Utifrån min egen personliga synpunkt ska vi nagelfara allt som görs i regionen. Det är viktigt att hålla en balans.
Jag återvänder dock till frågan om Joakim Sandell tycker att det är en åsikt och någonting som ska figurera under ett förstamajtal eller inom ett ungdomsförbund att man säger: Krossa sionismen! Jag tolkar det som att man då på något sätt ställer sig på samma sida som de som begår terrordåd utifrån en religiös övertygelse.
I min värld ska i mitt Sverige alla få uttrycka sin åsikt, men ingen ska drabbas av våld, oavsett vilken tro, sexuell läggning eller partitillhörighet man har. Det är viktigt att sätta upp råmärken, och jag tycker att det är dags att också Socialdemokraterna gör det inom sitt parti.
Ingemar Kihlström (KD):
Det är korrekt så. Man kan se det som att man förkortar övervakningstiden. Vad vi gör är snarare att vända på sättet att se det. I dag är det en automatisk frigivning efter två tredjedelar av strafftiden. Vi har många situationer där man till exempel inte gör en bedömning utifrån hur den som har varit intagen har följt behandlingsprogram för att återinträda i samhället.
Det kan vara ganska grova brott som har begåtts, och man kommer ändå ut i samhället efter två tredjedelar av tiden. Vi vill se det som så att det straff som utdöms också ska avtjänas. Om man när man avtjänar straffet möter upp mot de behandlingsprogram som sätts, gör drogtester och så vidare, då ska man kunna prövas för en villkorlig frigivning.
Vi vill alltså ge legitimitet till brottsoffren genom att de straff som utdöms utifrån de brott som begås verkligen avtjänas och att de som möter ett behandlingsprogram också kan prövas för villkorlig frigivning.
Ingemar Kihlström (KD):
Jag konstaterar att vi i utskottet har en samsyn i stort. Att jag och ledamoten Westerlund Snecker inte delar uppfattning är inte någon nyhet för särskilt många. Vi kan konstatera att vi kristdemokrater sätter brottsoffren i centrum på det sättet att vi tycker att de straff som utdöms också ska avtjänas och att man ska förtjäna att bli villkorligt frigiven.
Jag köper inte att man med automatik ska få två tredjedelars strafftid. Då skärper vi inte till det på rätt sätt. Vi ser inte heller de brottsoffer som drabbas när någon som har begått ett allvarligt brott och inte möter upp till en behandling trots detta blir frisläppt efter två tredjedelar. Vi kan konstatera att utskottet har en relativt stor enighet i frågan och att ledamoten och jag inte har en samsyn.
Ingemar Kihlström (KD):
Tack så mycket för utvecklande svar från justitie- och migrationsminister Morgan Johansson! Polisutredningen visade att den förare vi talar om var dömd för våldsbrott och rattfylleri. Han dömdes då till skyddstillsyn. I det här fallet hade socialtjänsten en modell där man gav honom en mobiltelefon med blåsinstrument för att logga hans nykterhet.
Det visade sig att polisen under polisutredningen inte hade möjlighet att få ut loggen. Man har alltså ingen möjlighet att följa upp detta i polisutredningen, där det borde vara motiverat, utifrån det faktum att socialtjänsten vägrade att lämna ut loggen. Jag tycker att man borde se över dagens system så att polisen, när det är motiverat i samband med polisutredningar, skulle kunna ta del av socialtjänstens logg.
Vi kan konstatera att det i det här fallet gäller en person som saknar körkort och som har en missbruksproblematik. Trots det står han som ägare till över ett trettiotal bilar. Jag vet att det har tagits steg i riktning mot att komma till rätta med problematiken med bilmålvakter, men jag tror ändå att vi behöver skärpa aktiviteterna. Jag vill följa upp det hela lite grann.
Det sägs i svaret att det under förra mandatperioden infördes en reform som innebar att fler gärningar skulle behandlas som återfall och mötas av skärpta straff. Jag har därför några frågor till justitie- och migrationsminister Morgan Johansson: Delar justitieministern min bedömning att lagarna bör justeras så att polisen kan få ut loggar från till exempel nykterhetstester?
Anser justitieministern att lagstiftningen mot bilmålvakter är tillräcklig i ljuset av att man som missbrukare utan körkort kan äga 32 bilar? Och anser ministern att den reform under förra mandatperioden som nämns i interpellationssvaret om ökade straff vid återfall har nått sitt mål och är enligt den nivå som regeringen satte upp?