Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Det är lite kyligt härinne i dag. Det kanske är en del av något energieffektiviseringsprogram, eller så är det bara jag som börjar bli förkyld. Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag. I Sverige har vi hittills varit ganska duktiga på att kombinera ekonomisk tillväxt med en långsiktigt hållbar utveckling. Under alliansregeringen har detta blivit allt tydligare. Inte minst gäller det energiområdet.
Det handlar inte om att prioritera antingen ekonomisk tillväxt eller ett långsiktigt hållbart samhälle. Båda delar krävs, och de måste gå hand i hand. Det enda sättet vi kan vara säkra på att vi också har råd att vidta vissa miljömässigt kloka åtgärder är genom att säkerställa goda ekonomiska förutsättningar. Därför är balans ett nyckelord.
Det handlar om balans mellan olika energislag, balans mellan olika intressen och målkonflikter men också balans i vår syn på vilka krav som är rimliga att ställa, vilka kostnader kraven tillåts medföra och hur lång tid som krävs för att nå dit vi vill. För den som saknar känsla för balans blir överbudspolitiken ett naturligt sätt att jobba.
Den som saknar känsla för balans frestas alltid att kräva lite extra - lite mer pengar, lite hårdare krav eller lite tuffare tidsplaner. Men i längden är detta ohållbart. Den som alltid kräver lite mer står för en politik som i längden inte är hållbar. Överbudspolitik är helt enkelt inte långsiktigt hållbar.
Alliansregeringen står för en välbalanserad politik där flera viktiga aspekter vägs samman till en bra helhet och där vi undviker extremer. Det har redan talats mycket om energiproduktionen i vårt land. Jag tänkte inte bre ut mig så mycket om den, men det är förstås viktigt att poängtera att alliansregeringen står för en bra mix av olika energislag - vattenkraft, kärnkraft och förnybart. Alla tre behövs, och alla tre får plats.
Även när vi talar energieffektivisering står regeringen för en väl avvägd och balanserad inriktning där vi har rimliga mål som är möjliga att nå. Vi har ett mål som fastställdes av riksdagen våren 2009 som säger att den tillförda energin per bnp-enhet ska minskas med 20 procent fram till 2020. Målet omfattar samtliga samhällssektorer. Det gäller omvandling, förädling, distribution och slutlig användning.
Generellt verkande ekonomiska styrmedel såsom energiskatt, koldioxidskatt och utsläppshandel ger incitament till energieffektivisering genom prissignaler. Inom vissa sektorer och delsektorer fungerar dock dessa prissignaler sämre av olika skäl. Därför behövs kompletterande incitament för energieffektiviseringsåtgärder till exempel genom reglering och produktkrav för energirelaterade produkter.
Även finansiella stöd används för att främja energieffektivisering. I propositionen från 2009 redovisades även ett särskilt femårigt program för energieffektivisering som bland annat omfattade förstärkt regionalt och lokalt energiarbete, förstärkta insatser för information, rådgivning, teknikupphandling etcetera samt införande av ett stödsystem med energikartläggningscheckar.
När det gäller PFE, programmet för energieffektivisering i energiintensiv industri, konstateras att det har lett till en total energieffektivisering på 1,4 terawattimmar i de 97 företag som hittills lämnat slutredovisning. Därför föreslås det här programmet fortsätta med samma inriktning.
Utöver industri och företag generellt har naturligtvis även hushåll och enskilda konsumenter en viktig roll för att nå minskad energiförbrukning och ökad effektivitet. På en väl fungerande elmarknad är det nödvändigt och bra att kunderna får större möjlighet att planera och minska sin konsumtion av el när så är möjligt. Aktuell information om elpriser och förbrukning är därför ett viktigt instrument för att elkonsumenten ska få den här möjligheten.
Regeringen har gett ett uppdrag åt Energimarknadsinspektionen att utreda frågor som rör smarta mätare och införande av timmätning för alla elkunder. Energimarknadsinspektionens rapport har nu kommit och där föreslås just att den här timmätningen ska införas för alla kunder som har en förbrukning över 8 000 kilowattimmar per år. Den här rapporten är helt nyligen utsänd på remiss. Regeringen avser därför att bereda frågan vidare.
Vi får väl anledning att diskutera det här mer i kammaren senare. En annan viktig fråga som också är aktuell på samma sätt gäller möjligheten för elkonsumenter som samtidigt är mikroelproducenter, som alltså har egen vindkraft eller annan elproduktion, att få ersättning för eventuell överskottsproduktion.
Energimarknadsinspektionen har även haft i uppdrag att utreda den frågan och har återkommit med sin rapport helt nyligen. Här finns ett förslag om att införa så kallad nettodebitering i Sverige. Den rapporten är också på remiss, och vi återkommer säkert till den här längre fram. Fru talman!
Jag nämnde inledningsvis att jag menar att det här med balans är ett nyckelord på energiområdet såväl som på många andra områden. Ett problem när det gäller vår elförsörjning är ju att vi tyvärr saknar balans mellan landets olika delar när det gäller tillgång och efterfrågan på el. I landets norra delar är tillgången förhållandevis god.
I söder, där efterfrågan är större, har vi dock ett påtagligt underskott, inte minst till följd av stängningen av Barsebäck. Detta skapar i sin tur nya problem. När Sverige nästa höst delas in i fyra prisområden efter krav från EU-kommissionen får det till effekt att konsumenterna i södra Sverige tidvis kan tvingas betala mer för sin el än konsumenter i norr.
Där syns den direkta kopplingen mellan avvecklad kärnkraft och höga elpriser. Ett sätt att försöka råda bot på den här obalansen är att bygga ut och förbättra kraftnäten i landet. Efter en period med fokus på förvaltning och låga investeringskostnader har Svenska Kraftnät sedan 2006 successivt gått in en fas med omfattande om- och nybyggnation.
Investeringsbudgeten för 2011 är mer än tio gånger större än investeringsbudgeten för 2005. För hela perioden 2011-2013 handlar det om mycket stora investeringar, totalt 12 miljarder kronor varav drygt 3,2 miljarder avser 2011. Ett av de viktigaste projekten är den så kallade sydvästlänken som består av en ny 400-kilovoltsförbindelse mellan Närke och Skåne och mellan Småland och södra Norge.
När sydvästlänken är färdigbyggd, troligen 2015, bidrar den till att skapa bättre balans i det svenska kraftnätet och minska effekterna av prisområdesindelningen. Fru talman! Alliansregeringen står för en välbalanserad politik som här uttrycks i en väl avvägd budget. Olika angelägenheter vägs samman på ett klokt sätt och balanseras mot varandra.
Utskottet har valt att ställa sig bakom denna budget, och det hoppas jag att även riksdagen i sin helhet gör.