Anders Ygeman (S):
Jag börjar med att tacka miljöministern för svaret. Sverige har under tidigare regeringar fört en framsynt och framgångsrik klimatpolitik. Trots att Kyotoavtalets bördefördelning gav Sverige möjlighet att öka sina utsläpp med 4 procent beslutade regering och riksdag att vi skulle minska utsläppen med 4 procent. Då, precis som nu, torgförde skeptikerna sina åsikter. Det skulle hota jobben, och det skulle hota tillväxten.
Men då hade vi en riksdag och en regering som ville och orkade ta på sig ledartröjan. Vi blev inte ledda av internationella förpliktelser. Vi tog själva ledningen. Nu har vi facit. De svenska utsläppen har minskat med 10 procent, mer än dubbelt så mycket som den nationella målsättningen och nästan tre gånger så mycket som den internationella förpliktelsen.
Den ekonomiska tillväxten har varit rekordhög och ökat med nästan 40 procent. Sverige är det land i världen som har kommit längst med att minska utsläppen samtidigt som vi har ökat vårt välstånd. Men den tuffa målsättningen har också lett till teknikutveckling, till nya jobb och till nytt företagande. Miljöbranschen är trots jobbkrisen en av våra växande framtidsbranscher. Sveriges offensiva målsättningar har gjort att inte bara Sverige utan svenska företag stolt lett utvecklingen.
Sedan 2003 har exporten ökat med 75 procent och sysselsättningen med 13 procent. Det är en utveckling som hade varit omöjlig utan tuffa målsättningar och en framsynt politik. Men sådana målsättningar är regeringen Carlgren inte beredd att ställa upp. Regeringen påstår sig vilja uppnå en bred enighet om de nationella klimatmålen.
Men sanningen är att det inte finns en enda miljöorganisation som föreslår ett nationellt mål som är lägre än 40 procent och att det inte finns ett enda riksdagsparti utanför regeringen som har fört fram ett lägre mål än 40 procent. Före förra veckans presskonferens om kärnkraftens fortlevande i Sverige har inget av regeringspartierna föreslagit ett så lågt mål som regeringen nu föreslår.
För ett år sedan var alla de fyra allianspartierna överens om att minska de svenska utsläppen med 30 procent. Men nu när de har bestämt sig för att bygga ut kärnkraften minskar man klimatambitionerna. Då räcker det med 26,6 procents minskning av de svenska utsläppen. Det är en slappare målsättning än för ett år sedan som innebär att utsläppen minskar med en och en halv miljon ton mindre. Skillnaden kanske inte låter så stor.
Men sanningen är att de ökade utsläpp och minskade ambitioner som miljöministern nu företräder motsvarar mer än dubbelt så mycket CO2-utsläpp som hela inrikesflyget. Det är en kraftig sänkning av de borgerliga ambitionerna och en kraftig sänkning av Sveriges ambitioner. Jag måste ställa en fråga till Andreas Carlgren.
Vilka av alla de organisationer, myndigheter och miljöorganisationer som du säger dig vilja samla brett bakom regeringens politik har i remissvar med anledning av Klimatberedningen sagt att beredningens borgerliga majoritets förslag om 30 procents minskningar var för hög? Finns det någon remissinstans som har drivit linjen att alliansen tidigare hade en för hög målsättning och nu när man har bestämt sig för att behålla kärnkraften kan sänka den?
Andreas Carlgren, varför behöver Sverige ett lägre nationellt mål än det som Klimatberedningens borgerliga majoritet var överens om?