KBLab/rixvox huggingface dataset:
Beatrice Ask (M):
Jag hoppas verkligen att den här diskussionen fortsätter även efter den här slutrepliken. När det gäller föreningsfriheten och Europakonventionen vill jag säga att utöver de europeiska reglerna finns ju också nationella regler som man kan behöva ta hänsyn till och som påverkar det hela. Jag noterar också den intressanta synpunkten att sanningssägare i Anders Ygemans värld är tidningen Expressen.
Expressen anses veta mer om allt än den redovisning partierna ger. Det tycker jag är en intressant ståndpunkt. Nästa gång de skriver om Socialdemokraterna ska jag tänka på att det är där man får veta vad som egentligen gäller. Jag tror att man ska vara lite försiktig med det. Jag har den inställningen att öppenhet är viktigt. Jag tycker också att det är viktigt att människor kan engagera sig politiskt och har möjlighet att bidra till politiskt arbete genom att själva vara med men också genom att skänka en slant.
Framför allt tycker jag att det är riktigt att man kan ta egna skattade pengar och bidra till en förening av något slag och på det sättet hjälpa till med verksamheten. Jag skulle faktiskt vara väldigt glad om flera ville skänka pengar till Moderaterna, Socialdemokraterna, Folkpartiet eller Kristdemokraterna. Jag tror att det vore bra om våra partier finansierades mer av människor som med beskattade pengar frivilligt bidrar till det hela.
Nu är det dessvärre så att Moderaterna, Socialdemokraterna och de andra partierna är väldigt beroende av statliga bidrag där medborgarna inte har haft så särskilt mycket att säga till om när det gäller vad de är beredda att stödja eller inte mer än genom de allmänna valen. Jag skulle önska att vi hittade en ordning där flera, utan att riskera att få en partistämpel, kunde lägga pengar frivilligt till partiorganisationerna. Det tycker jag att man ska ha med sig när man diskuterar de här frågorna.
Jag har respekt för att andra länder har lagreglering, men jag konstaterar att det inte har varit lösningen på problemen. Jag hoppas verkligen att partierna, inte minst på frivillig väg, diskuterar formerna för redovisning framöver och hur vi på ett bra sätt ska visa medborgarna hur vi finansierar partiverksamheten.
Beatrice Ask (M):
Börje Vestlund har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att få till stånd en förändring av namnlagen så snart som möjligt. Frågor om namn berör många människor och har stor betydelse. Det är nu snart 25 år sedan namnlagen trädde i kraft, och sedan dess har inga större ändringar gjorts i lagen. Regleringen har kritiserats i flera avseenden, och jag håller med om att en översyn nu behövs. En särskild fråga som tagits upp är transsexuella personers situation.
Efter riksdagens tillkännagivanden har ett arbete påbörjats inom Justitiedepartementet för att närmare klarlägga vilka problem som i dag finns när det gäller tillämpningen av lagen och vilka frågor som det kan finnas anledning att överväga inom ramen för en översyn. Bland annat har Patent- och registreringsverket på uppdrag av departementet undersökt behovet av förändringar. Min avsikt är att arbetet nu ska fortsätta och att direktiv till en utredning ska beslutas under nästa år.
Beatrice Ask (M):
Jag tror att det är viktigt att man när man diskuterar namnlagen så långt som möjligt försöker ha samma regler för alla människor. Det gör det hela lite mer komplicerat. I andra verksamheter finns det personer som sätter i system att försöka hitta på nya namn stup i kvarten. Det finns skäl till att sådant inte är tillåtet. Man försöker undvika det.
Namnfrågan berör inte bara den enskilde. Där har Börje Vestlund fel eller uttrycker det hela väldigt kortfattat. Jag får kalla mig själv vad jag vill. Om jag vill kalla mig Kurt hemma spelar ingen roll. Problemet uppstår när jag vill ha mitt namn som någon typ av identifikation utanför hemmet eller den närmaste kretsen. Då måste vi ha lite ordning och reda på det hela för att det ska fungera.
Annars återstår bara personnumren, och det blir inte det samhälle vi vill ha. Vi vill ha namn som har betydelse, med för- och efternamn och så vidare. Detta är skälet till att vi har ett regelverk och att vi vill ha någorlunda likartade regler. Ska man ändra i detta, vilket riksdagen har tyckt sedan 2001 utan att något har hänt, blir det en ganska komplicerad fråga. Det handlar om vilka avvägningar som är rimliga. Vad behöver man ändra på? Hur ofta ska man få ändra namn?
Det tar lite tid att ta ställning till dessa frågor. Jag håller med dem som har agerat i lagutskottet i allianspartiernas namn tidigare och i dag. Vi ska göra något åt detta. Jag har därför sagt att jag kommer att se till att vi under nästa år sätter i gång det här arbetet. Men tro inte att det är särskilt enkelt, och tro inte att det bara rör transsexuellas situation. Jag är väl medveten om att det är en specifik situation.
Man borde kanske inte ha någon uppfattning i en detaljfråga, men jag tycker att även Socialdemokraterna hade rätt då man sade att man inte kan kräva att någon retroaktivt ska ändra i ett betyg som man utfärdade 1952 till en person som då hette Lisa. Så gör vi inte med gamla handlingar. Där har vi ett problem. Detta är nog en börda som man måste bära. Jag instämmer nog i denna bedömning rakt av.
Jag tror att vi får återkomma till alla dessa frågor när vi får underlaget. Den utredning jag nämnde, Könstillhörighetsutredningen, är relativt ny. Det är Socialdepartementet som ansvarar för den. Jag vet inte om den är på väg ut på remiss eller vad som har hänt. Normalt är det så, i vart fall på Justitiedepartementet, att vi remitterar ut allt och tycker att det är viktigt att ha diskussioner.
Har man lagt ned ett stort arbete på att utreda något och inte direkt ser att det måste kompletteras finns det väl anledning att se till att få avvägt om den bedömning som görs är korrekt. Som sagt, regeringen återkommer med ett arbete för att göra något åt namnlagen. Vi ska försöka rätta oss efter de synpunkter som riksdagen har haft under många år och rätta till en del försyndelser som mina företrädare får ta ansvar för. Tack för debatten!
Beatrice Ask (M):
Jag ska bara kort ta upp två saker, eftersom jag tackade för debatten tidigare. Det första är att det inte är så att den här regeringen fördröjer frågan med två år. Arbetet pågår, och vi kommer att ta ett initiativ nästa vår. Det är så det ligger i planeringen. Jag är ledsen över att det tar lite mer tid, men vi har faktiskt inte regerat längre än sedan i oktober. Det är några andra förändringar och reformer som har känts mer angelägna att prioritera, och då har de kommit lite före.
Men det här är en viktig fråga för oss. Det andra som jag vill säga gäller remissen. Jag kan inte svara på varför Socialdepartementet inte har skickat ut den här på remiss än, men jag kan konstatera att den är ganska ny.
Den kom 2007, vilket innebär att det kan vara ett arbete i gång. Remissen om könsneutral äktenskapslagstiftning diskuterade jag under frågestunden i går. Anledningen till att den inte har gått ut än, om den inte redan har gjort det, vilket jag inte vågar svara på för jag har inte kollat det sedan i går, är att det har varit väldigt angeläget för mig att ha en bred lista över vilka som ska svara på den. Det har jag arbetat en del med.
Samtidigt kan man inte ta med varje typ av samfund, utan man måste försöka begränsa det hela. Jag har faktiskt arbetat med det, och det ska vara klart, så att beskeden från mig är att det ska ut. Jag har varit väldigt tydlig med att den frågan ska ut på remiss i vanlig ordning och på det sätt som vi brukar göra. Men jag tyckte faktiskt att det var viktigt att också arbeta med att se till att de som kan ha berättigade synpunkter får möjlighet att ge dem. I det fallet är jag rätt stärkt över att det fick ta någon vecka extra.
Beatrice Ask (M):
Lars-Ivar Ericson har frågat mig om jag är beredd att verka för en ändring i sekretesslagstiftningen när det gäller samverkansgrupper som arbetar mot ungdomars droganvändning. Frågan om i vilken utsträckning myndigheter ska kunna utbyta information är principiellt viktig. Att sekretess som huvudregel gäller mellan myndigheter är nödvändigt av hänsyn till enskildas integritet.
Samtidigt är det naturligtvis av stor vikt att myndigheterna kan samarbeta effektivt utan hinder av sekretess i situationer när det finns tungt vägande skäl. Sekretesslagen har i sin helhet setts över av Offentlighets- och sekretesskommittén, som bland annat har lämnat ett förslag till en ny sekretesslag. Kommittén har i det sammanhanget föreslagit en utvidgning av socialtjänstens möjligheter att lämna uppgifter som rör ungdomar till polisen.
En del av förslagen har redan lett till lagstiftning, till exempel förslaget om att sekretess inte ska hindra socialtjänsten att lämna uppgifter som angår misstanke om överlåtelse av narkotika, dopningsmedel och alkohol till minderåriga. Övriga förslag, bland annat om ytterligare möjligheter till uppgiftslämnande från socialtjänsten till polisen, bereds fortfarande.
För närvarande pågår arbete med en lagrådsremiss som baseras på den redaktionella omarbetning av sekretesslagen som Offentlighets- och sekretesskommittén har föreslagit. Först när det arbetet är avslutat kommer kommitténs resterande förslag att kunna behandlas. Jag har för avsikt att i det sammanhanget även behandla frågan om sekretess inom samverkansgrupper.
Beatrice Ask (M):
Ja, jag känner till att man har lite andra regler i Danmark. Det är klart att vi, när vi ska arbeta med de här frågorna, är oerhört angelägna om att ta till oss erfarenheter från andra håll. Samtidigt är det viktigt att säga att Sverige just i sådana här grundläggande principiella frågor ofta är lite speciellt, ibland på goda grunder. Men när det gäller den föreslagna gruppsekretessen kan man säga att det är en principiell nyhet som vi inte har haft tidigare.
Det fordrar faktiskt att vi är väldigt noga med att utreda och analysera konsekvenserna av att ändra när det gäller detta. Sekretess gäller som huvudregel mellan olika myndigheter, och det finns faktiskt skäl för det. Det handlar naturligtvis om allmänna integritetsskäl, att vi så mycket som möjligt vill skydda den enskildes integritet. Men det handlar också om något annat.
Jag tror att man diskuterar det här problemet utifrån sociala problem och bekymmer som man vill hantera. Det avgörande för att människor ska ge myndigheter information om hur de mår, vad som har hänt och så vidare är ju att de känner förtroende för att det inte lämnas vidare.
Om vi slarvar med regelverket och om människor måste utgå från att socialtjänsten, om de pratar med dem, omedelbart kommer att prata med polisen eller med skolan eller något annat är risken väldigt stor att människor drar sig för att söka hjälp och stöd när de behöver det - eftersom jag har jobbat kommunalt har jag rätt stor insikt om det. Det är därför vi måste vara så noggranna med att se de här frågorna ur lite olika perspektiv.
Det är också därför det tar lite tid. Den grundläggande regeln om sekretess innebär inte att det är omöjligt att delge varandra information mellan myndigheter. Det finns en generalklausul som man kan använda i en del sammanhang. Det görs också, och det fungerar.
Det finns också - det nämndes tidigare - regler som säger att när det handlar om minderåriga och droger och annat är reglerna mjukare eller mer flexibla än vad de är i grunden, så att säga. Och det är väl bra att det är så. Vi tittar naturligtvis på de här frågorna och kommer att arbeta med frågan om gruppsekretess framöver.
Utöver det vill jag säga att ett bekymmer ofta är att man använder sekretessregler som argument för att inte samverka. Det har fascinerat mig under rätt lång tid hur olika man ibland tolkar regelverket. Det finns nog anledning att fundera över hur man tydliggör vad som faktiskt gäller.
Ibland används nämligen argumentet om sekretessregler därför att man inte vill samverka mellan myndigheterna medan det på andra håll inte tycks vara något bekymmer över huvud taget att genomföra det samarbete som man behöver ha för att ungdomar och andra ska få bättre sociala villkor och för att kunna förebygga olika bekymmer.
Beatrice Ask (M):
Bromölla kommun har i en skrivelse den 14 februari till regeringen framfört den synpunkten, och den frågan har lottats över till Justitiedepartementet. Vi har ännu inte vidtagit någon åtgärd med anledning av det. Som jag har nämnt är gruppsekretessen en nyhet i det svenska regelverket. Fördelar och nackdelar med det måste prövas noga.
Vi planerar en lagrådsremiss när det gäller den redaktionella omarbetningen av sekretesslagen under våren 2008. Först därefter, det vill säga hösten 2008, kommer resterande frågor att behandlas. Då kan man få ett svar på det där. När det gäller informationsfrågor mellan myndigheterna är det viktigt att säga att information från polisen till socialtjänsten och skolan inte är problemet.
Problemet som finns, och inte helt utan goda skäl, är begränsningar när det gäller socialtjänstens möjligheter att lämna information till polis. Då är vi där igen. Jag är helt övertygad om att samverkansgruppen i Bromölla gör ett fantastiskt arbete. Men den stora frågan om vi ska nagga tilltron till att man kan gå till socialtjänsten och få hjälp utan att rapporteras vidare måste vi ändå fundera över.
Vi har redan i dag för många människor som inte vänder sig till någon myndighet för att de är rädda för att bli registrerade eller kontrollerade på något sätt. Det blir ytterligare värre om man går vidare. Vi måste se till att vi får kontakt med de människor som söker eller borde söka hjälp av professionella. Jag är väl medveten om drogproblematiken och också om hur det ser ut i USA. Jag har alldeles nyligen varit där.
Jag tror inte att vi är på väg mot en amerikansk situation. Sverige har en restriktiv narkotikapolitik. Vi har en förhållandevis hyfsad situation om man jämför hur det ser ut i en hel del andra länder. Men det förutsätter att vi fortsätter att ha en restriktiv narkotikapolitik och fortsätter att jobba med det förebyggande arbetet. För det finns ständigt nya generationer att arbeta med. Men så illa tror jag inte att det är.
Jag ser positivt på samarbete och ska göra vad jag kan för att det ska underlättas men vill med mina svar tala om att det är en tämligen komplicerad fråga som måste analyseras ur mer än en aspekt.
Beatrice Ask (M):
Hillevi Larsson har med anledning av regeringens proposition om försäljning av vissa statligt ägda bolag frågat Mats Odell om han har för avsikt att ta initiativ dels till att våra gemensamma tillgångar grundlagsskyddas, dels till att anordna folkomröstning om utförsäljningen av de statliga bolagen. Interpellationen har överlämnats till mig. Grundlagsutredningen har i uppdrag att göra en samlad översyn av regeringsformen.
Enligt direktiven ska utredningen bland annat pröva frågan om förstärkt lagprövning och frågan om det finns behov av en författningsdomstol. Finner utredningen att det finns skäl att föreslå förändringar i dessa avseenden är den oförhindrad att också pröva om det finns behov av att i övrigt föreslå förändringar av skyddet för de grundläggande fri- och rättigheterna.
Kommittén har i övrigt vida ramar för sitt arbete och är i princip oförhindrad att ta upp alla frågor som kan anses falla inom ramen för de frågeställningar som kommittén har i uppdrag att se över. Jag har inte för avsikt att ta initiativ till att utredningen därutöver särskilt ska överväga den fråga som Hillevi Larsson tar upp i sin interpellation. Jag har heller inte för avsikt att ta initiativ till att anordna folkomröstning om utförsäljning av de statliga bolagen.
Beatrice Ask (M):
Debatten om för- och nackdelar med utförsäljning av statliga företag ska väl föras med Mats Odell och inte med mig? De frågor som ställdes i interpellationen gällde däremot grundlagsskydd och folkomröstning i fråga om dessa två exempel. Där har jag sagt att jag inte tänker ta initiativ till någon folkomröstning.
När det gäller frågan om grundlagsskydd har vi en grundlagsutredning som har vida befogenheter att pröva vad som ska ingå och vad som inte ska ingå i en framtida grundlag och om det behövs förändringar, tillägg eller någonting annat. Sedan kan jag tycka att det är lite spännande och intressant att en socialdemokratisk företrädare nu äntligen börjar visa ett intresse för äganderättsfrågorna och grundlagsskyddet.
Där har vi från andra håll länge pekat på nödvändigheten av att skydda den privata äganderätten. Och uppenbarligen tycker Hillevi Larsson endera att man borde överväga ett förstärkt skydd för det allmännas äganderätt på något sätt eller något som förhindrar eller försvårar utförsäljning av statligt ägd egendom. Det är intressant att notera.
Men detta får väl genomarbetas lite mer för att man ska kunna ha en riktig diskussion om det. Jag menar att det utrymme som Grundlagsutredningen har fått räcker för att den ska göra en allmän bedömning av vad som ska skyddas enligt grundlagen och inte. Det finns skäl för att inte grundlagsskydda precis allting.
Och det är väl också rent allmänt så att det är viktigt att staten ändå förfogar över en egendom på det sättet att man kan förvalta den väl. Det är inte alltid så att ett ägande som är fast och cementerat och som inte kan förvaltas och användas är det bästa sättet att använda medborgarnas pengar.
En fråga i detta sammanhang är naturligtvis också med vilken avsikt som man säljer eller på annat sätt förändrar ett ägarinnehav. Vi har noggranna regler för hur det hanteras. Vi lämnar propositioner till riksdagen, och riksdagen beslutar om budget och vad som ska göras och vad som inte ska göras. Jag tror att det är ett tillräckligt skydd för just den förvaltningen av statlig egendom och medborgarnas resurser.
Beatrice Ask (M):
Vi har nog olika uppfattningar om statligt företagande och om statens förmåga att bedriva företagsverksamhet på ett bra vis. Jag vill ändå gå tillbaka till något som är väsentligt. Vi inom allianspartierna gick till val på ett program som bland annat handlade om utförsäljning av vissa statliga företag. Vi vann det valet, och det är väl en folkomröstning så god som något.
Det är ändå tänkvärt att en socialdemokratisk riksdagsledamot omedelbart vill grundlagsfästa att man absolut inte får göra det vi vann valet på. Det är en något märklig företeelse, men det är vad det handlar om i det här sammanhanget. Jag tror att man ska vara noggrann med vad man grundlagsfäster och inte.
Det är tveksamt om den här typen av statliga företag som finns för tillfället ska anses vara något som ska hållas i slags status quo eller som alltid ska ligga under offentliga monopol. Det är knappast till gagn för verksamheten och knappast till gagn för förvaltning av medborgarnas resurser. Men skälen för varje enskild försäljning bör diskuteras med den ansvariga ministern i första hand.
Att grundlagsfästa och i grundlagen förbjuda en utförsäljning nu vore faktiskt att förbjuda någonting som mycket tydligt fanns i allianspartiernas program inför det val som vi vann och som är skälet till att vi nu har en alliansregering med dessa partier i.
Beatrice Ask (M):
Man får en väldigt stor lust att ställa en motfråga. Det finns inga begränsningar för staten att skuldsätta svenska folket ganska ordentligt. Borde man inte grundlagsskydda mot den typen av företeelser? Om man ska grundlagsskydda eller folkomrösta om försäljning av statliga företag, borde man inte folkomrösta om eller grundlagsskydda också köp av företag?
Jag tror att det är viktigt att staten kan agera som en vettig ekonom när det gäller allmänna medel och resurser. Vi har ofta tidsfördröjningar i alla fall beroende på att det demokratiska systemet är utformat som det är. Vi ska gå till riksdagen och diskutera. Det finns alltid en tidsutdräkt innan man kan agera. Det är rimligt och måste vara så.
Men att grundlagsfästa det hela och gå över valrörelse och annat innebär att staten knappast kan fungera som en vettig ekonomisk aktör, vilket vore rätt bekymmersamt för medborgarna i Sverige. Nej, jag tror inte att det här ska grundlagsskyddas. Men jag konstaterar att det finns en öppenhet när det gäller direktiven till Grundlagsutredningen.
När det gäller de enskilda försäljningarna är utrymmet stort för att diskutera det med Mats Odell som närmare kan det. Det som har diskuterats och som även Justitiekanslern har varit inne på är hur väl man bereder frågor. Jag vill nog påstå att regeringen har lagt ned ett betydande arbete på att analysera och grunda besluten på ett vettigt sätt. Det är viktigt att man gör det. Man kan alltid diskutera om det varit tillräckligt.
Det är inga lättvindiga beslut, och man kan aldrig ägna sig åt köp eller försäljning av stora företag lite hipp som happ, utan det fordrar en gedigen analys. Jag menar att den också är gjord.
Beatrice Ask (M):
Jag får inte uttala mig om vad som är särskilda skäl. Det skulle bli helt fel om jag gjorde det. Men låt mig säga så här: Hedersrelaterade brott ställer rättsväsendet och andra myndigheter inför delvis nya utmaningar. Det blir frågeställningar och vinklingar på problem som man inte tidigare har hanterat. Det är alldeles uppenbart att det i olika ärenden och i olika myndigheter blir problem.
Jag tror att en viktig sak i ett brett program mot den här problematiken, om jag får säga så, är att höja kunskapsnivån och medvetenheten. Det är väldigt lätt att trampa fel. Jag tycker att skolexemplet på det är när flickor har bett om hjälp hos myndigheter, och så ringer man hem till föräldrarna och anmäler att barnet har problem - precis det man inte skulle göra.
Det är väldigt lätt att agera fel, och det är en komplex fråga hur man ger de här flickorna stöd på bästa sätt. Det är också så - där delar jag interpellantens uppfattning - att de unga människor som vågar ta strid för sin rätt är otroligt modiga och måste få allas vårt stöd på många sätt.
Att utmana hederskulturen och de traditioner som finns innebär stora risker, men många gånger innebär det också en ensamhet då man lämnas vid sidan av de strukturer och den sociala gemenskap som man annars kanske hade haft. Det är alltså en mycket svår situation, och därför tycker jag att det är viktigt och bra att flickan i det här fallet fick hjälp.
Jag tror, som sagt, att myndigheterna, även Rättshjälpsmyndigheten, framöver har mycket att göra när det gäller att bedöma vad som är särskilda fall. Jag ska inte lägga mig i det. Däremot tror jag att vi i riksdagen behöver diskutera hedersproblematiken, och regeringen kommer att arbeta med den eftersom vi kommer att arbeta mot just kvinnovåld och annat.
Jag vill därför gärna återkomma till att mycket också handlar om det sociala stödet och den uppbackning, i vid mening, som man måste få när man faktiskt vill hävda den rätt som man som enskild medborgare har enligt svensk lag, med de värderingar vi har. Där har vi mycket att göra för att ge dessa unga människor det stöd de kan behöva.
Sedan måste rättsväsendet fungera, och vi måste på olika sätt, i lagstiftning och annat, se till att de aspekter som är speciella för hedersproblematiken ryms där och kommer till uttryck. Jag tror att det finns ett stort behov av fortbildning eller kompetenshöjning på alla nivåer inom rättsväsendet när det gäller det här området just för att det är så svårhanterligt.
Därför hoppas jag att de resurser vi ger till polisen ska utgöra ett litet bidrag för att möjliggöra en ordentlig satsning. Som jag sade tidigare ska jag naturligtvis med intresse titta på det konkreta förslag som kommit från Socialdemokraterna eftersom jag tror att vi har ett ansvar att tillsammans hjälpas åt för att ge dessa ungdomar det stöd som de verkligen behöver.