Tobias Billström (M):
Till Eva-Lena Jansson som förnyade sin fråga om hur vi kommer att hantera eventuella förslag till riksdagen vill jag betona att eftersom vi förbereder förslagen i Regeringskansliet så tänker jag följa den kloka och goda princip som jag har följt hittills som statsråd, det vill säga att först när jag överlämnar propositionen till riksdagen meddelar jag vad förslagen går ut på. Att göra på det viset tror jag också är ett sätt att visa lite respekt för riksdagen.
I fråga om påståendet att arbetsgivaren skulle ha all makt i världen, som Eva-Lena Jansson sade, hävdar jag med bestämdhet att det är en felaktig beskrivning. Det är inte så att arbetsgivaren har all makt i världen. Arbetsgivaren har enligt den här lagstiftningen rätten att själv välja vilken typ av kompetens man behöver i Sverige. Det är helt riktigt.
Men arbetsgivaren är skyldig enligt den lag som Sveriges riksdag har fastställt att visa att man är beredd att betala samma löner och erbjuda samma anställningsvillkor som gäller för den arbetskraft som redan finns i Sverige. Detta är alltså inte att ha all makt i världen, som jag ser det.
När vi diskuterar de här frågorna tycker jag också att det är viktigt att minnas att Migrationsverkets insatser för att bekämpa de avarter vi ser också har gett resultat, och detta har i sin tur varit ett resultat av regeringens instruktioner som har upprepats årligen till verket och som verket har tagit på stort allvar. Naturligtvis behövs det säkert ännu mer arbete på det här området.
Jag tror att Migrationsverket ständigt kommer att behöva utveckla sina system, helt enkelt därför att det alltid kommer att finnas människor som försöker kringgå de regelverk som vi har ställt upp. Det är för övrigt inte någonting som bara gäller migrationspolitiken utan tyvärr också många andra system, inte minst på socialförsäkringsområdet där man också kan se det här. Till Krister Örnfjäder vill jag säga att man kan ha olika uppfattningar om omställningsperiod, dess längd och så vidare. Jag skulle kunna ställa motfrågan vad Krister Örnfjäder tycker är en rimlig omställningsperiod.
Själv tycker jag som sagt att tre månader är rimligt. Jag konstaterar också att den svenska modellen säger att det är fackföreningarna i Sverige som har ett ansvar för att upplysa myndigheterna om missförhållanden och arbeta tillsammans med myndigheterna för att motverka missförhållanden. Jag har själv i debatter till exempel med hotell- och restaurangfackets ordförande Ella Niia fått bekräftat att hon ser saker och ting på samma sätt i just den delen.
Avslutningsvis vill jag säga till Hillevi Larsson att jag noterade att du använde argumentet lönedumpning. Det jag vill betona är att jag inte har använt det argumentet. Andra kan ha gjort det, men jag har inte gjort det. Det har inte varit den bärande punkten.
Jag vill också gärna understryka att när det gäller frågan om lönedumpning är det faktiskt så att den OECD-rapport som har gjorts mycket tydligt har pekat ut att den omfattande studien där man har utvärderat arbetskraftsinvandringsreformen visar att den inte har lett till sänkta löner för den inhemska arbetskraften, det vi i populärt tal kallar för lönedumpning.
Av den här rapporten framgår i stället att företag som anställer arbetskraftsinvandrare generellt sett betalar inhemsk arbetskraft högre löner än jämförbara företag som inte anställer arbetskraftsinvandrare. Så mycket för argumentet om lönedumpning!
Dessutom tror jag att alla här inne inser att eftersom vi pratar om 17 000 arbetskraftsinvandrare, om vi tittar på förra årets siffror, ställt i relation till det totala antalet arbetstillfällen som förmedlades på arbetsmarknaden under förra året utgör detta en försvinnande liten del. Det är faktiskt svårt att tänka sig att den skulle kunna ha någon effekt över huvud taget i den riktningen. OECD-rapporten har alltså vederlagt alla påståenden i den riktningen.
Det tycker jag kan vara värt att upprepa här i kammaren.