Annika Strandhäll (S):
Jens Holm har frågat mig om jag avser att verka för att Sverige ska återkomma med ett nytt ambitiösare klimatbidrag till FN före slutet av 2022 och om regeringen avser att presentera det som ett nationellt bidrag som kompletterar och går utöver EU:s klimatbidrag. Jens Holm har även frågat mig om jag avser att verka för att EU skärper sitt klimatbidrag för slutet av 2022.
De nuvarande globala klimatåtagandena är långt ifrån tillräckliga. I dagsläget förväntas de globala utsläppen öka med över 13 procent till 2030 när de enligt vetenskapen behöver minska med 45 procent. Det finns länder som står för betydande utsläpp som ännu inte gjort ett klimatåtagande eller helt otillräckliga åtaganden.
Alla länder behöver göra mer för att klimatarbetet ska kunna anses vara i linje med vetenskapen och Parisavtalets 1,5-gradersmål. G20-länderna har ett särskilt ansvar, givet att de står för 80 procent av världens utsläpp. I Sverige har vi antagit skarpa nationella utsläppsmål samt en klimatpolitisk handlingsplan som formulerats för att leva upp till Parisavtalet och svara mot vetenskapen.
Vi verkar även genom EU och är drivande för att EU ska anta ännu ambitiösare klimatåtgärder för alla medlemsländer. Sverige och EU både stöttar och driver på andra länder. Sveriges värdskap för Stockholm + 50 i juni 2022 innebär en unik möjlighet att driva det globala ambitionsarbetet framåt ytterligare.
Regeringen anser att vetenskapen måste utgöra grunden i utformningen av nationella mål, varför den ska genomsyra även kommande klimatpolitisk handlingsplan. EU:s uppdaterade gemensamma klimatåtagande som presenterades i december 2020 innebar en skärpning och ett uppdaterat och utökat mål om en minskning senast 2030 med minst 55 procent av växthusgasutsläpp jämfört med 1990.
Denna ambition har även lagts fast i EU:s klimatlag. Även om Sverige ville se ännu högre mål är jag stolt över att EU i FN:s klimatförhandlingar ses som en av de mest ambitiösa parterna. Sverige verkar nu för ett ambitiöst genomförande av de EU-rättsakter som kommissionen sedermera lagt fram och som ska säkerställa att EU:s målsättningar nås. Det är i detta sammanhang vi framför allt kan påverka ambitionen.
Jag ser också framför mig att en diskussion kan hållas inom EU om EU:s klimatambition i ljuset av den senaste vetenskapen under nästa år, exempelvis hur vi genom det pågående lagstiftningsarbetet skapar möjligheter att överträffa EU:s mål. Fru talman! Parisavtalet är ett rättsligt bindande internationellt avtal och omfattar frågor som rör både Europeiska unionens och medlemsstaternas befogenheter.
Det är ett så kallat blandat avtal och ska därför ratificeras av både EU och dess medlemsstater. EU:s medlemsstater valde i miljörådets slutsatser den 18 september 2015 att uttrycka sin avsikt att agera gemensamt inom ramen för Parisavtalet, vilket också bekräftades i rådsbeslutet om godkännande av Parisavtalet den 5 oktober 2016.
Det stärker EU:s position då vi gemensamt kan visa på en hög klimatambition. Under EU-fördragen har medlemsstaterna även en skyldighet att agera i samstämmighet och lojalitet med unionen i utrikespolitiken. Jag kommer i ljuset av detta inte att verka för att Sverige ska presentera ett eget klimatåtagande till FN. Det är oerhört viktigt att EU fortsatt kan agera gemensamt och vara en stark pådrivande kraft i klimatförhandlingarna.
Det ska också påpekas att det finns en risk i att Sverige presenterar ett eget klimatåtagande då det kan följas av att andra, mindre ambitiösa EU-länder presenterar sina egna klimatåtaganden. Förutom att urvattna den styrka som följer av att EU:s alla medlemsstater agerar gemensamt så skulle det allvarligt skada förtroendet för EU i klimatförhandlingarna.