KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
Hur hög är momsen? Ja, år 2002 tillsatte regeringen en utredning som lät den dåvarande överdirektören i Skatteverket Lennart Hamberg utreda saken. Utredningen kom fram till att den effektiva skattesatsen där vi har moms inte är 25 procent utan 21,7 procent.
Jag tackar Hans Olsson för att han tog upp den ideologiska debatten med anledning av detta. Men jag är inte lika oroad som Hans Olsson för en sänkt moms. Jag tror att vi skulle kunna leva med en sådan. Det har vi ju klarat i ett annat läge tidigare; det har sett lite annorlunda ut.
Det är väldigt viktigt att få klart för sig att det är en väldig skillnad mellan det som hette oms, omsättningsskatt, och som alla - Centerpartiet, Folkpartiet och Moderaterna - den gången motsatte sig enormt. När det väl kom till att man skulle göra om det till mervärdesskatt var det en helt annan ideologisk positionsförskjutning.
Vad är det, Hans Olsson, när du säger att vi har en annan bakgrund än Socialdemokraterna? Det är inte på det sättet. Momsens själva finess är att den visserligen tas ut och betalas av konsumenten i slutledet men att den gynnar mycket produktion och just mervärdet, det arbete man har, eftersom man i tidigare led får lyfta av just momsen.
Det är själva finessen. Man kan också använda momsen i det syftet. Det gjordes faktiskt år 1972 för att stimulera sysselsättningen då momsen en tillfällig period under den socialdemokratiska regeringen sänktes med 5 procent för att stimulera sysselsättningen. Det är viktigt att komma ihåg att momsen också är en skatt på arbete i den bemärkelsen att man kan använda den just nu.
Precis som tidigare talare här sagt gör det statsfinansiella läget att det kanske inte är så aktuellt att sänka momsen, utan man måste använda mer sofistikerade åtgärder. Men man ska ha klart för sig att momsen kan ses som en produktionsfaktor som kan gynna just arbete.
Sedan kommer man till frågan hur många undantag man ska ha från den gällande momsskattesatsen. Det är två saker som har diskuterats. Lena Asplund diskuterar här och refererar till alla de områden som redan är borttagna helt och hållet från moms. Sedan finns det de med nedsättningar.
Helena Leander är inne på att man ska gynna just ekologisk mat eller någonting annat, och kultur gynnar vi just nu på det sättet. Fru talman!
Här är det väl formulerat i förra årets betänkande som refereras här: Ordningen med reducerade skattesatser och undantag har genomgått en grundlig kartläggning och analys som visar att det finns goda skäl att sträva efter ett system med så få undantag och områden med reducerade skattesatser som möjligt.
Samtidigt framgår det att "önskemålen om enklare och lättillämpade skatteregler inte kan ses isolerat utan hela tiden måste vägas mot andra samhälleliga behov". Det är just detta som motiverar, som jag ser det, att man kan ha sänkt skatt på till exempel mat. Det är inte bara ett samhälleligt behov utan också enskilt behov att man har det på det sättet.
Gunnar Andrén (L):
Ärade åhörare! Det betänkande vi nu har att debattera och senare besluta om heter Allmänna motioner om inkomstskatter . Det är skatteutskottets betänkande nr 25 för detta riksmöte. Jag har noga läst dessa 102 motioner vilkas yvighet jag skulle vilja beteckna som betydande.
Jag har vidare läst utskottsmajoritetens argument och beslutsförslag, som jag för tids vinnande vill hänvisa till. Jag har slutligen noga studerat de 10 reservationer och två särskilda yttranden som har fogats till betänkandet. Som talmannen möjligen har observerat har jag städse försökt hålla mig strikt till ämnet för den debatt som pågår i kammaren.
Att jag däremot i den föregående debatten om den kommunala ekonomin slutligen hamnade hos General Motors i Detroit ber jag om tillgift för. Jag betecknar det som ett olycksfall i kammaren. Det är därför jag ber att få göra bot och bättring. Som förebild tar jag reglerna i radioprogrammet På minuten : Man ska först och främst hålla sig till ämnet.
Man får inte tveka. Man får inte upprepa sig. Och man får inte lämna lokalen. Därför, herr talman, vill jag sammanfattningsvis yrka bifall till utskottsmajoritetens balanserade förslag och emotser eventuella repliker på detta anförande.
Gunnar Andrén (L):
Jag tror att Helena Leander måste fundera över konsekvenserna av de egna förslagen. Det handlar om just ensidigheten och om att bara vi i Sverige ska vidta en rad åtgärder som man inte samtidigt vidtar i Europa eller på andra håll. Där tycker jag att Socialdemokraterna, Moderaterna, Centerpartiet och även Folkpartiet och Kristdemokraterna har en förnuftig politik.
Vi har en avvägningspolitik där vi strävar mot olika mål, ett bättre klimat och så vidare som Helena Leander vill ha. Men Helena Leander sätter ständigt upp högre målsättningar, till exempel när det gäller koldioxidutsläppen. Det ska gå jättemycket fortare. Men effekten av detta kommer att bli att stora delar av svensk industri kommer att hamna i ett sämre konkurrensläge. Att man inte inser detta är det allvarliga.
Jag tycker att det är väldigt oklokt att diskreditera miljöpolitiken på det sättet. Jag tror att en av anledningarna till att det just nu är svårt att få förståelse för de goda intentioner som ni har är att ni ständigt sätter upp sådana stora miljömål att människor känner att deras jobb är hotade.
Vad är det för idé att vi flyttar svenska jobb till Finland, Ukraina eller något annat land när vi vet att vi har väldigt goda förutsättningar att klara miljöpolitiken på ett mycket bra sätt? Jag hoppar över trängselskatten. Jag vill inte alls införa någon trängselskatt i Uppsala. Jag har bara tagit fasta på att det har argumenterats så våldsamt om att det är så otroligt bra. Då är det väldigt konstigt att man inte inför det på något annat ställe.
Jag vill uppehålla mig vid den mycket viktiga principiella frågan som gäller om de som har råd ska kunna köpa sig förbi djurförsök. Där är vi djupt oense. Det är en diskussion som vi har haft många gånger när det gäller kemikalier och allt möjligt.
Gunnar Andrén (L):
Jag håller med om det sistnämnda. Men en smart klimatpolitik måste också se till att människor får förståelse för detta. Jag vet inte om Helena Leander någonsin har varit norr om Uppsala. Men om man åker längs kusten där finns det ett pärlband av skogsindustrier. I Göteborg gör man fortfarande bilar. Man behöver energi.
Vi kan inte ha sådana regler i Sverige som om vi vore en öde ö när det gäller energibeskattningen så att vi inte klarar också jobben. Det är ingen miljövinst att svenska företag och jobb flyttar till andra länder där miljökraven är lägre än i Sverige.
Det är det som är risken med att ni alltid sätter upp målsättningar som är högre än alla andra partiers för ni når aldrig dithän utan ni når andra resultat med detta.
Miljöpartiet behöver, i motsats till andra partier, inte göra någon avvägning mellan miljömålen och bevarandet av jobben i Sverige. Det är det som ni inte gör.
Min huvudpoäng i detta är att jag anser att det är en farlig politik.
Gunnar Andrén (L):
Jag tycker att den klimatproposition som inte heller jag har läst i detalj, det ska jag gärna medge, är ett bra exempel på just det som jag har talat om, nämligen att man alltid måste göra en avvägning. Jag tror inte heller att det räcker hela vägen fram. Jag är övertygad om att det inte är sista gången som vi ser en klimatproposition från denna regering, särskilt om den blir omvald. Tekniken kommer att göra att vi kommer att kunna gå vidare. Men ibland kan man inte ta hela steget på en gång.
Det har jag aldrig sagt att ni vill göra heller. Jag tycker att Socialdemokraterna alltid har varit kloka med att göra avvägningar. Man kan alltid diskutera på marginalen. Men ni skiljer er väldigt mycket från ett annat parti - jag ska inte angripa Miljöpartiet - på det sättet att de vill gå hela vägen på en gång. Jag menar att det är väldigt oklokt.
Christin Hagberg frågade vad jag tycker om trängselskatter. Också jag tror att de har väldiga effekter - absolut; det är inget snack om det. Jag var för 1991 års Dennispaket och allt möjligt sådant som hade en annan utformning. Man kan titta på vilka de är som inte längre åker bil.
Ja, det är människor som ekonomiskt är lite svagare - dessa är liksom utestängda. Men en väldigt stor andel har anpassat sig. Det är fråga om tjänstebilar och om direktörer och många sådana. Det är inte väldigt många människor som själva betalar. Dessutom har vi fått samma resultat som man fick i London. För några år sedan var skatteutskottet där och tittade. Det var en väldigt stor mängd privatbilister som åkte långa vägar.
Man ska inte räkna antalet bilar, utan man ska räkna förbrukningen av bensin. Det är det som är det viktiga.
Gunnar Andrén (L):
Tack för både interpellationen och svaret. Det är en ynnest att få delta i en interpellationsdebatt av detta slag. Ibland regnar det, men manna regnar det aldrig från himlen, såvitt jag känner till. Det beror på en särskild sak, nämligen att pengar kostar. Det finns inga gratis pengar.
Det är det som är Socialdemokraternas största problem. Man tror att det finns gratis pengar. Vi är alla erfarna kommunalpolitiker som debatterar här, kan jag säga. Någon har varit ordförande i Borlänges kommunstyrelse i 18 år, andra har suttit i Örebros kommunstyrelse eller i Skövdes. Jag har varit med om att höja kommunalskatten, fru talman.
Det var inte roligt, för vad gjorde jag då? Jo, jag sade att vi politiker tar lite, lite mer av era pengar, av någon annans pengar. Det är det här som är lite av problemet: För hur man ska se på om det finns gratis pengar? Det är så lätt att säga: Vi ger pengar till kommunerna.
När Socialdemokraterna nu jämfört med regeringens förslag vill höja inkomstskatterna för nästa år, 2009, med 24 miljarder har jag ställt den här frågan till väldigt många socialdemokrater. Jag ställer den även till Monica Green och till Peter Hultqvist: Hur många fler Volvobilar kommer det att säljas när vi höjer inkomstskatterna för vanligt folk med 24 miljarder kronor nästa år jämfört med regeringens förslag? Hur många bilar?
Det är en svår fråga, men den är väldigt viktig. Om man inte har några pengar kan man inte köpa bilar. Det är det som är en del av den här krisen. Jag ska gå in på en annan del som också Göran Pettersson var inne lite på. Vi har ett förslag från regeringen som ska behandlas den 19 december om de allmänna bidragen till kommunerna. Regeringen har föreslagit 67 miljarder kronor.
Det är inte oviktigt att det är en sådan stor summa. Socialdemokraterna föreslår ytterligare 11 miljarder ungefär, inklusive till sjukvården, för 2009. Peter Hultqvist nämnde en annan siffra för tre år, men man kan laborera lite med siffrorna. De pengarna är inte gratis. Vänsterpartiet är lite frikostigare ändå.
De föreslår att man ska ge kommunerna ytterligare 47 miljarder utöver regeringens 67 miljarder. Det intressanta är dock Miljöpartiet som tydligen inte har gratis pengar. Man föreslår helt enkelt att man ska minska anslaget med 230 miljoner kronor. Man har upptäckt att det inte finns hur mycket pengar som helst. Pengar kostar någonstans.
Vi ska i vårt samhälle ha en god kommunal service och sjukvård. Vi ska ha god beredskap, men vi ska inte sprätta ut pengar. Jag för min del, fru talman, är övertygad om att för 2009 kommer de svenska kommunerna, som överlag är mycket välskötta, att klara detta.
Blir det svåra tider för anställda i det privata näringslivet och inkomsterna i kommunerna sjunker kommer regeringen att se till att den svenska välfärden uppfylls precis som vi förväntar oss. Det är det viktigaste; det är kommunernas uppgift. Däremot, fru talman, finns det inga gratis pengar. Ni i oppositionen måste redovisa var ni tar pengarna från.
Gunnar Andrén (L):
Det är skönt att inte alla tror på tomten. Det kan vara nog så allvarligt att många barn gör det. Men vi får hoppas att de kan få något mer glädjande i sina paket än en skattsedel. Det tror jag att få skulle uppskatta. Jag beklagar också att Örebros kommunstyrelse har gått miste om Eva-Lena Jansson. Men jag är glad för kommunfullmäktiges skull i Örebro. Jag vill gärna rätta detta fel. Fru talman!
Jag har egentligen aldrig träffat på någon kommunalpolitiker som inte är orolig för den kommunala ekonomin i varje konjunkturläge. Men av den anledningen bör man också se att det finns ett särintresse till och med från den moderate ordföranden i Sveriges Kommuner och Landsting. Han är i detta sammanhang ett särintresse.
Det finns många kommuner - jag hade häromdagen kontakt med Ydre kommun - som av olika orsaker, framför allt utflyttning, inte har det lätt. Det är klart att regeringen, oavsett färg, har ett betydande ansvar för det. Men jag tror ändå att Peter Hultqvist slog huvudet på spiken.
Han talade om pengar som om de vore gratis och räknade upp alla dessa skattehöjningar - 20 miljarder och 24 miljarder - som om de inte kostar någonting. Men de pengar som Peter Hultqvist ska fördela tas någonstans ifrån. Dessa pengar finns bara genom att folk har arbetat ihop dem.
Jag tror att det allra viktigaste som vi har sett under de senaste åren är att den ökande sysselsättningen - det finns hot om att den är på väg ned nu - har gjort att kommunerna har blivit mer fria från statsbidrag än tidigare. Det är den utvecklingen som jag tror att vi måste sträva efter. Det är inte bra för kommunerna att vara beroende av för mycket statsbidrag.
Gunnar Andrén (L):
Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på denna fråga. Den är kanske inte världens viktigaste, men den är ändock av betydelse. Jag noterar också med glädje att Jan Ertsborn har sagt att han ska delta i debatten utifrån en speciell aspekt. Den fråga som jag egentligen ställer i interpellationen är om 1989 års tv-avgiftslag fungerar.
När det gäller svaret på den frågan väljer jag att tolka statsrådet vänligt på det sättet att man inte kan ge något väsentligt svar på frågan utan man funderar om avgiften verkligen är effektiv. Tv-avgiften har karaktären av en apparatskatt.
Jag såg att det var 13 procent - man kan naturligtvis ha olika meningar om den exakta procentsiffran - som avstår från att betala tv-avgiften. 13 procent är ingen liten summa. Om man utgår från något av dessa år motsvarar det ungefär 450 000 hushåll som avstår från att betala tv-licenser.
Det är en betydande summa. År 2003 besökte dåvarande chefen för Riksskatteverket, numera Skatteverket, Mats Sjöstrand skatteutskottet. Diskussionen gällde förmögenhetsskatten. Han uttryckte vid något tillfälle att förmögenhetsskatten i stort sett är en frivillig skatt. Det är ett bekymmer.
Nu är förmögenhetsskatten avskaffad. Men det finns vissa paralleller till att alltför många människor uppfattar att tv-avgiften är en frivillig avgift. Uppemot en halv miljon människor avstår från att betala avgiften. Vad gör staten i form av ägare till Sveriges Radio och Sveriges Television för att driva in denna skatt?
Rikab i Kiruna ägnar sig åt pejling. Jag begär inte alls att statsrådet ska säga om pejling är ett effektivt medel eller inte. Det genomförs också kampanjer i tv-kanalerna för att fler ska betala. Frågan är inte om Rikab, Radiotjänst i Kiruna AB, gör ett bra jobb. Det gör de säkert utifrån sina förutsättningar. Men gör de rätt saker?
Man kommer alltså tillbaka till om 1989 års tv-avgiftslag fungerar eller inte. Också den syn som kommer till uttryck i statsrådets svar med ordet "skolk" vittnar om att det finns en värdeglidning i vad det här handlar om.
Vi kan tänka oss att Skatteverket i tv tackar för att vi betalar momsen på den mat vi har köpt i dag. Motsvarande skulle vara att tacka och vara glad för att vi har betalat tv-avgiften. Jag tror att på grund av det så kallade skolkbetinget uppfattas detta som en alltför frivillig avgift.
Om det ska bli effektivitet i detta måste 1989 års tv-avgiftslag omprövas.
Gunnar Andrén (L):
På den sista punkten tror jag att vi är väldigt eniga i denna kammare, nämligen att en bred skattebas och många skattebetalare är själva grunden för att vi ska kunna ha ganska låga skattesatser. Därför är kampen mot skattefusk en av de absolut viktigaste sakerna i den verksamhet som jag bedriver dagligdags i skatteutskottet, för annars blir det väldigt besvärligt.
Jag är väldigt tacksam för att statsrådet Adelsohn har skrivit ett positivt svar på denna interpellation. Jag har full respekt för att det ska beredas på ett klokt och bra sätt. Samtidigt vill jag få in just licensfrågan i riksdagens protokoll. Det är en fråga av betydelse.
Man kan diskutera hur stor betydelse den har, men det är klart att 87 procent är en väldigt hög andel. Men man måste säga att också 13 procent är en hög andel, nämligen de som avstår från att betala. Det var det jag ville få fram. De 13 procenten väljer ju ändå att åka snålskjuts på de 87 procent som betalar.
Man måste förstås se till att avvägningen här emellan inte blir orimlig, och därför är det angeläget att man diskuterar själva formen för indrivningen. Jan Ertsborn har ju på ett nästan förkrossande sätt beskrivit att det finns många problem med själva sättet att driva in avgiften. Jag tyckte att det var positivt när statsrådet tog det till sig. Man kan diskutera om det är ett förlegat system som vi har nu.
Det har ju så otroligt många aspekter när vi har väldigt många människor som nästan aldrig tittar på svensk television över huvud taget utan tittar på andra länders program. Så var det kanske inte förr, speciellt inte 1989. Det har skett en väldig utveckling här så att vi har det på ett annat sätt.
Därför tror jag att den här frågan måste beredas och vara en del i det arbete som görs för att vi ska säkerställa att Sveriges Television ska ha bra program. Det är ju mycket roligare, herr talman, att diskutera innehållet i programmen än att diskutera hur de finansieras.
Gunnar Andrén (L):
Även jag vill tacka Veronica Palm för att hon har ställt denna interpellation. Jag tackar naturligtvis även för svaret. Jag tror i motsats till Jörgen Johansson att det är bra att vi har många interpellationer i denna fråga, för därmed kommer kunskapen om hur pensionssystemet är uppbyggt att öka mycket. Tobias Krantz gjorde en klok genomgång av grunderna för det och den enighet som finns mellan de fem största partierna i denna fråga.
Lennart Hedquist hade också en mycket klok redovisning av de olika delarna i pensionssystemet.
Jag vill också för kammaren bekräfta det som två ledamöter av skatteutskottet, Lennart Hedquist och Jörgen Johansson, tidigare var inne på, nämligen att det vid den utfrågning som vi hade med PRO och övriga pensionsorganisationer, SPF och så vidare, inte alls framkom den kritik som är officiell och som framförs från annat håll.
Problemet för pensionärsorganisationerna var i stället att pensionssystemet är uppbyggt av olika delar och att det finns olika avdragsbegränsningar. Folkpensionsavgiften till exempel utgår inte från arbetsgivaren för någon som är över 65 år och en massa sådana olika saker.
Jag tror för min del, för att bli lite polemisk, att de väldiga missförstånd som råder om hur detta fungerar grundar sig på att Socialdemokraterna har intagit en position som de inte kommer att kunna försvara när de väl - om olyckan skulle vara framme - kommer tillbaka till makten.
Man kan göra som Peter Hultqvist och säga: Vi sopar bort alla andra delar av hur pensionssystemet är uppbyggt och tittar bara på skatteskalan. Då bryr man sig inte om att det finns väldiga avdragsbegränsningar för yrkesaktiva. De ska man helt strunta i. Men då måste Peter Hultqvist säga: Vi avser att ta bort dessa också. För om det nu är orättvist, vad är då rättvist?
Ni har lovat att införa ett rättvist skattesystem. Är då ert skattesystem rättvist och detta orättvist? Det måste ni klara ut för alla de yrkesaktiva. Ska ni inte ha några avdragsbegränsningar över huvud taget? På en punkt måste jag polemisera häftigt. Ni säger att ni ska införa ett rättvist skattesystem genom att ge alla pensionärer ett avdrag på 2 700 kronor. Herr talman!
Jag är övertygad om att Peter Wallenberg är glad för detta besked. I motsats till det system vi nu har där man gynnar dem som har under 363 000 kronor vill ni införa ett system där det är lika för alla.
Peter Hultqvist var inte närvarande vid den debatt där Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet instämde åtminstone på en punkt, nämligen att detta system i alla fall är bättre än det system som Socialdemokraterna hade. Men Peter Hultqvist har en annan åsikt. Det är mycket intressant att ni inte vill gynna de sämst ställda. Ni vill införa ett avdrag som är lika stort för alla pensionärer, även för dem som har 1 miljon i månaden och så vidare.
Jag tycker att det är ett mycket orättvisare system. Jag är förvånad över att Peter Hultqvist säger att det är ett rättvisare system. Hur ser då ett rättvist skattesystem ut?
Gunnar Andrén (L):
Jag tycker att det är en intressant debatt. Flykten från Socialdemokraternas sida från det som de har interpellerat om är väldigt påtaglig. Efter en debatt om just pensionärernas villkor som vi hade i höstas - den kanske sändes i SVT 24 - blev jag uppringd av en pensionerad lärare som tyckte att det var väldigt bra med jobbskatteavdraget.
Han fick väldigt mycket över, men framför allt på grund av lägre sociala avgifter kunde han dessutom kräva högre lön om han tog lite extra jobb. Han tyckte att detta var en helt suverän uppfinning. Det är dock inte alla som får nytta av detta. Herr talman! Peter Hultqvist nämnde ordet bananrepublik om Sverige. Jag tycker ändå att man ska vara försiktig med orden. Vi har en fin demokrati i Sverige.
Vi vill olika människor väl. Att jämföra oss med den typen av statsskick tycker jag att man ska vara otroligt försiktig med. Allra sist: Vem utvärderar hur pensionärerna har fått det? Jag minns - jag är så gammal - debatten mellan Ronald Reagan och Jimmy Carter i Cleveland 1980. Reagan ställde bara en enda fråga hela tiden: "Are you better off than four years ago?"
Har du det bättre än för fyra år sedan? Ronald Reagan vann en storseger. Detta ska pensionärerna utvärdera den 17 september 2010. Då får vi se om det är vi som har genomfört detta jobbskatteavdrag och mest till de pensionärer som behöver det bäst som får rätt, eller om det är ni som vill spreta ut en massa pengar hur som helst och om ni kommer att komma traskande och acceptera den allra sista delen av jobbskatteavdraget.