Stina Bergström (MP):
Infrastrukturministern säger att olycksstatistiken går åt helt fel håll när det gäller de oskyddade trafikanterna. Det är därför som jag har lämnat in interpellationen. Jag tycker att det är väldigt viktigt. Att man vill ha 30 kilometer i timmen där mjuka människor ska samsas med hårda bilar handlar helt enkelt om liv och hälsa.
Enligt en rapport från Trafikanalys från 2009 var 34 procent av de omkomna i trafiken oskyddade trafikanter trots att de bara står för 5 procent av färdsträckan. Det är alltså nio gånger så farligt att gå och cykla som att sätta sig i bilen. Jag vet inte hur mycket av den ökning som nu har varit för de oskyddade trafikanterna som är singelolyckor.
Jag tror inte att alla är singelolyckor utan att en hel del av dem handlar om kollision med bilar. Antalet gående som dödades förra året hade ökat med 71 procent. Det är en hög siffra. Den mest effektiva åtgärden för att öka trafiksäkerheten i dessa miljöer med oskyddade trafikanter och bilar är att sänka hastigheter.
Vi vet att en fotgängare som blir påkörd i 30 kilometer i timmen klarar livhanken i nio fall av tio. Det motsatta gäller om det är 50 kilometer i timmen. Då dör nio av tio. Därför anser Miljöpartiet att regeringen bör ge Trafikverket i uppdrag att utfärda en maxhastighet på 30 kilometer i timmen i tätbebyggda områden med oskyddade trafikanter.
Vi tror inte att det är ett problem att det är en generell hastighet på 30 kilometer i timmen. Vi tror tvärtom att det blir enklare för trafikanterna att hålla reda på att det är 30 kilometer. Vi ser det i andra städer nere i Europa. Jag var till exempel nere i Freiburg före påsk. Där var det 30 kilometer på alla gator i hela staden. Jag tror aldrig att jag har känt mig så trygg och lugn i en stad när jag både gick och cyklade.
Miljöpartiets förslag att införa maxhastigheten har stött på patrull. Det har avslagits med motiveringen att kommunerna redan kan göra detta med hjälp av Trafikverkets riktlinjer och föreskrifter. Men som jag sade i mitt inledningsanförande finns det kommuner som har gått på pumpen. De har inte fått göra detta.
Det bästa är ett ordentligt statligt beslut om att det ska vara 30 kilometer som gäller när man blandar olika slags trafikanter. Det näst bästa är om kommunerna själva får bestämma. Jag tror att kommunpolitiker kan fatta beslutet att skapa trafiksäkra miljöer där man behöver ha den här hastigheten. I dag är det ett moment 22.
Det är i stället de som inte vill ha hastighetssänkningar som alltför ofta vinner diskussionerna. Länsstyrelsen i Värmland verkar tillhöra den skaran.
De säger i sitt yttrande: Sveriges Kommuner och Landsting har tillsammans med Vägverket tagit fram Rätt fart i staden i syfte - som länsstyrelsen uppfattade det - att få till stånd en generell sänkning av bashastigheten till 30 kilometer i timmen i bostadsområden inom tätbebyggda områden över hela landet. En sådan generell ändring av hastighetsgränserna bör lämpligen beslutas på central nivå av riksdagen och regeringen.
Detta är intressant. Jag måste fråga statsrådet: Delar hon länsstyrelsens uppfattning om syftet med handboken och uppfattningen att vi måste fatta ett riksdagsbeslut innan kommunerna kan införa 30 kilometer i timmen i bostadsområdena?