Henrik Ripa (M):
Ledamöter! Jag yrkar bifall till utskottets förslag. År 1964 genomfördes den första organtransplantationen i Sverige. En människa fick en ny njure, och med den chansen till ett nytt, friskt liv. Det var tio år efter det att den första njurtransplantationen gjordes i USA.
I november förra året blev en 15-årig tjej i Skåne den yngsta patient någonsin som har fått ett par nya lungor - lungor med vilka hon kommer att kunna leva ett normalt och aktivt liv. I Sverige har vi alltid strävat efter att ligga i framkant av den medicinska utvecklingen så att människor får långa och lyckliga liv.
Trots detta fantastiska medicinska under - att vi kan rädda liv och undvika lidande med hjälp av organ som annars skulle begravas - står, precis som har sagts här tidigare, 763 personer i väntan på ett nytt organ. Av dessa väntar 29 personer på ett nytt hjärta. Vi har diskuterat den här frågan i Moderaterna, och vi behandlade den nyss på vår partistämma. Då sade vi att vi ville se en översyn av reglerna i syfte att åstadkomma fler donationer.
Därför är det tillkännagivande som socialutskottet yrkar på extra glädjande för oss. Det sätter också fokus på en annan viktig aspekt av sjukvården i Sverige, att den är ojämlik, att man i olika landsting får olika bra vård. Framför allt belyses det i förhållande till vilket stöd som ges åt levande organdonatorer, människor som donerar en njure för att rädda livet på någon. Vad händer med dem om de mot förmodan blir sjuka eller får en permanent funktionsnedsättning?
Hur långt sträcker sig det offentliga ansvaret? Det är frågor som inte har tillfredsställande svar i dag och som hanteras olika i landstingen. Den andra viktiga frågan handlar om att få sjukhusen att bli bättre på att identifiera donatorer. Enligt Socialstyrelsen har Sverige potential att identifiera minst 210 möjliga donatorer varje år. Men under 2010 lyckades landstingen bara identifiera 166 av dem.
Det är en minskning med 20 procent jämfört med året innan. Dessutom ser man stora regionala skillnader. År 2011 ökade det visserligen igen - man är tillbaka på ungefär samma nivå som 2008. Men det finns något som är allvarligt. När Jämtlands landsting identifierade 10 procent av de avlidna på intensivvårdsavdelningen som möjliga organdonatorer var samma siffra i Jönköpings landsting 0 procent. Det är klart att det är en skillnad som vi inte kan ha.
Det är viktigt att få människor att ta ställning. Även om vi redan i dag är den befolkning som är mest positiv måste vi fortsätta att få svenska folket att ta ställning. Under de senaste åren har svenskarna blivit mer positiva till organ- och vävnadsdonation. Också anhöriga är mer positiva nu, vilket är viktigt då den här frågan ofta kommer i ett väldigt jobbigt skede. Av omtanke om anhöriga bör man ta ställning. Att ge en annan människa liv - kan man ge en bättre gåva?
Är man religiös vågar jag tro att man nog kan få förtur till himlen på det sättet. Om vi är inne på det religiösa spåret kan vi konstatera att kristendomen säger: "Allt vad ni vill att människorna skall göra för er, det skall ni också göra för dem. Det är vad lagen och profeterna säger." Det står i Matteusevangeliet. Den katolska kyrkan uppmuntrar donation, och påven Johannes Paulus II säger att det yttersta beviset på medmänsklig kärlek är just donation.
Judendomen säger: Är det möjligt att rädda liv är det obligatoriskt att göra det. Och när det gäller islam är enligt Koranen Guds ord: Om någon räddar ett människoliv ska det anses som om han har räddat hela människosläktet. Alla religioner talar faktiskt om hur viktigt det här är, att rädda ett liv. Samtidigt är det redan i dag så att man, om man inte har sagt någonting, antas vara positiv till att donera sina organ.
Men för att underlätta för anhöriga och vården bör man ta ställning och göra det tydligt. I dag tar man i snitt fyra organ av donatorerna. Något som är viktigt att komma ihåg är att ålder inte är ett problem. Även i höga åldrar har vi användning av donatorer. Kärnan i problemet i dag är inte, som jag uppfattar det, registreringen, utan att vården måste blir bättre på att se möjligheterna.
Vi ser stora skillnader i hur bra sjukhus är på att ta till vara möjliga donatorer. Jag är övertygad om att en kvalitetsfaktor på sjukhus är hur bra de är på att se den här möjligheten. Vi kan göra mycket tillsammans. Jag har haft förmånen att bli invald i Donationsrådet som representant för Sveriges riksdag. Donationsrådet har till uppgift att driva opinion gentemot medierna och allmänheten för att stimulera fler att ta ställning och att få fler donationer i Sverige.
Socialstyrelsen är Donationsrådets verktyg för att lyckas med det. Riksdagen bifaller inte motioner så ofta. Därför tycker jag att det är extra glädjande att vi har fått så stor enighet kring att bifalla just dessa motioner. Beslutet innebär att regeringen ska återkomma före sommaren med förslag. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag.