KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kerstin Lundgren (C):
Tack för svaren på viktiga frågor, utrikesministern! Jag delar utrikesministerns syn. Till skillnad från Amineh Kakabaveh har jag mött kvinnor och funktionshindrade som har fått stöd, och jag vet vilken stor insats och vilken skillnad Sverige gör i det civila samhället. Det är naturligtvis viktigt att fortsätta. Herr talman!
Jag begärde ordet för att det är viktig fråga som debatteras. Vi har passerat halvtid av de nio månader som förhandlingarna gavs. Sverige och EU ska inta en aktiv roll, inte bara för att passivt stödja utan för att aktivt främja en framgång i förhandlingarna.
Det gör vi genom att med stöd fortsatt säkra den palestinska myndighetens förutsättningar att arbeta och genom att kräva tydligt stopp för bosättningar. Jag hörde nyligen en föredragning om den kraftiga ökningen av bosättningar som enligt officiell israelisk statistik har varit 132 procent under de tre första kvartalen det här året. Det är klart att det inte är acceptabelt.
Det äter förtroende på marken. Det äter förtroende mellan parterna, och det kan - för att tala klarspråk - inte få fortsätta om vi vill se en fredlig lösning. Det är ju vad vi alla eftersträvar. Det handlar om Västbanken, det handlar om Jordandalen och det handlar om Jerusalem, vilket har berörts tidigare.
I dessa dagar skulle man även kunna beröra Betlehem som också är ett hårt trängt område. Jag vill understryka att det handlar om palestiniernas rättigheter och säkerhet, precis på samma sätt som det handlar om israelernas rättigheter och säkerhet. Det får inte vara så att palestinierna har rättigheter men ingen säkerhet och att israelerna har säkerhet men inga rättigheter.
Det handlar om att skapa likvärdiga möjligheter till mänskliga rättigheter för både israeler och palestinier. Israels ansvar på ockuperat område understryks av utrikesministern i svaret. Det är viktigt och riktigt. I det här fallet är det ändå märkligt att man inte tar det ansvaret fullt ut.
Det konstateras i svaret att det internationella samfundet tar ett stort ansvar för just detta. Mot den bakgrunden blir det extra allvarligt och viktigt att vi är tydliga när de insatserna raseras av olika motiv på den israeliska sidan.
Det kan gälla vattenförsörjning, elektricitet eller till och med skolor, vilket jag har sett, som offras av minst sagt tveksamma skäl och absolut inte utifrån ansvaret för befolkningen på ockuperat område.
Jag måste också, precis som utrikesministern, uttrycka min varma och hoppfulla tilltro till det arbete som nu ändå sker. Att USA och utrikesminister Kerry lyckades öppna ett fönster för förhandlingar är trots allt det mest hoppingivande som har skett, hur litet det än är.
Det är hedervärt.
Kerstin Lundgren (C):
Helt klart behöver vi fler som bygger broar i stället för murar. Jag är glad att utrikesministern och Sveriges regering är beredda att bygga broar. Det framgick inte minst av det svar som utrikesministern lämnade och av de tidigare inläggen.
Vi måste verkligen stödja de fredssökande krafterna både i Israel och i Palestina, de som vill bygga respekt och tolerans. Det är helt klart att det finns starka krafter på båda sidor som, av mycket olika skäl, motsätter sig en tvåstatslösning.
Det må vara politiska, ekonomiska, sociala, religiösa eller andra maktintressen som gör att man motsätter sig en tvåstatslösning.
Det krävs, herr talman, att dessa krafter på båda sidor inser att de inte vinner i det långa loppet. Därför var det viktigt med exempelvis Sveriges och EU:s hållning till de guidelines som togs fram.
De var en liten bidragande orsak till att dörren, eller åtminstone det lilla fönstret, till fredsförhandlingar var möjlig att öppna.
Därför är det viktigt att söka även andra instrument som främjar de fredsönskande krafterna, sådana som inte främjar dem som av de olika skäl jag nämnde har allt att vinna på att det inte blir en tvåstatslösning.
Så här långt har de alltid gått först, men allas lika rätt och värde måste hävdas. Det gäller både israeler och palestinier.
Kerstin Lundgren (C):
Jag tyckte att det blev en lite för enkönad debatt kring 1325, så därför kände jag att det fanns skäl att blanda sig i, om herrarna förlåter.
Jag tycker att det är viktigt att betona det som utrikesministern har sagt: vikten av att vi får en översyn av handlingsplanen och att det blir en inkluderande översyn av handlingsplanen där också riksdagen har möjlighet att finnas med i arbetet, precis som det civila samhället, som har väldigt mycket att säga. Det är intressant att höra vad Hans Linde säger.
Jag har egentligen inte rätt att replikera på honom, men jag måste ändå, herr talman, få konstatera att en handlingsplan inte förändrar världen i sig men kan göra vårt arbete mer systematiskt, och det är viktigt att vi tar vara på det. Jag tror, herr talman, att vi har en del att göra när det gäller att synliggöra allt som vi faktiskt har gjort.
Sverige har ju gjort oerhört mycket för att förändra genom våra insatser och vårt arbete att föra in genderperspektivet, att lyfta upp det fasansfulla våldet mot kvinnor i konflikter, till exempel i östra Kongo, genom insatser i FN och så vidare. Här har vi skäl att vara självkritiska för att vi inte har redovisat systematiskt och samlat.
Jag tror att vi på det sättet skulle kunna visa att vi från svensk sida har satsat både personellt och ekonomiskt och faktiskt också gjort mycket skillnad på fältet. Vi har initierat detta från det civila samhället från början, måste jag erkänna.
Där tycker jag att det finns skäl att lyfta fram Kvinna till Kvinna som har varit oerhört duktiga och jobbat tillsammans med svenska myndigheter för att åstadkomma förändringar. Jag tycker att det finns skäl att i detta sammanhang lyfta fram även dem. Herr talman! Jag ville bara understryka vikten av att man ska jobba systematiskt och synliggöra.
På det sättet, innan vi drar slutsatser som man gärna vill göra, lär vi faktiskt av vad vi har gjort som har fungerat och som har varit bra. Den utvärdering som nu sker ger en bra grund för att gå vidare, och det är först när utvärderingen finns som jag tycker att det finns skäl att dra slutsatser om hur vi går vidare i nästa skede med nästa handlingsplan.
Kerstin Lundgren (C):
Det är helt rätt att vi har ambassadörer - som verkar vara en av de stora frågorna när det gäller resolution 1325 - på olika områden.
Jag vill inte utesluta att vi går in med särskilda resurser vid någon tidpunkt för att stärka resolution 1325, på samma sätt som vi sekonderar, och på samma sätt som vi gick in i FN-systemet när Margot Wallström en gång fick uppdraget att jobba specifikt med Kongo.
Det skedde utifrån att vi hade identifierat att straffrihet för övergrepp på kvinnor i konflikter var en oerhört central fråga och också en konfliktdrivande fråga. Mot denna bakgrund var det en insats där vi kunde göra skillnad och gjorde skillnad. På detta sätt kan man också jobba i andra sammanhang.
Jag håller med om att Sverige ska bryta tystnad och att Sveriges röst är viktig för att bryta tystnad. Detta kommer vi att diskutera nästa måndag när vi ska debattera om Afghanistan. I Afghanistaninsatsen har vi faktiskt gjort skillnad också när det gäller genderfrågor och haft särskilda resurser och lyft fram dessa frågor på ett sätt som utan vår roll inte skulle ha kommit fram.
Det är viktigt att vi lär av detta för en kommande insats och gör, som Hans Linde är inne på, en särskild plan för kvinnor.
Kerstin Lundgren (C):
Sverigedemokraterna och Johnny Skalin har uppenbarligen uppfattningen att om man fattar beslut tillsammans minskar ens eget beslutsfattande. Det är inte vår hållning. Vi anser att det är viktigt att vara en del. Sverige kan nu vara en del i ett beslutsfattande som rör 500 miljoner människor. Det ökar vår möjlighet att påverka utvecklingen.
Jag hörde tidigare, herr talman, att det talades om att vi hade förlorat och att detta är en icke-demokratisk verksamhet. Men vadå? Svenska folket och övriga medlemsländers medborgare har valt Europaparlamentet.
Europaparlamentet, tillsammans med till exempel utrikesministern i ministerrådet för utrikesfrågor eller justitieministern i rådet för den typen av frågor, har möjlighet att vara med - och är de som är med - och fattar beslut om lagar. Därmed har vi också möjlighet att vara med och påverka dessa lagar.
Det är någonting vi inte skulle ha annars, utan vi skulle bara få göra som i många andra sammanhang och acceptera framförhandlade lösningar av diplomater i slutna rum. Det är denna metodik Sverigedemokraterna förordar. De vill lägga ned utrikestjänsten i EU, har jag noterat, för de vill inte att EU ska ha någon röst när det gäller internationella frågor.
Men de vill ge våra diplomater i Sverige stora möjligheter att vara med och förhandla i slutna rum, som vi inte ser någonting av. Däremot får vi papper hit till oss. Det är den situation som Norge har och den situation som Schweiz har. De är inte med i parlamentet, de har inte debatten i någon EU-nämnd och de har inte heller någon beslutsfunktion i de råd som fattar besluten i dag.
Kerstin Lundgren (C):
Vi är en del av världen där ute, även om Sverigedemokraterna helst skulle vilja bygga en mur så att man kunde kontrollera både dem som kommer in och dem som går ut. Från vår sida vill vi stå för en öppenhet mot omvärlden. Vi tycker att det är lika rätt att de turkiska medborgarna, de ukrainska medborgarna och de svenska medborgarna ska få välja sin väg.
Man får välja att lämna EU om man vill. De svenska medborgarna har valt att vara med i EU. De har röstat fram partier som fortfarande tycker att det är viktigt att vi är med i EU. Om de ukrainska medborgarna väljer EU tycker vi att det är rimligt att de är med. Det bygger en möjlighet till ökat välstånd för oss här hemma. Titta inte bara på kronor och ören!
Hela EU-konceptet med den inre marknaden ger ju ökat välstånd för alla. Vi är en av dem som har vunnit när det gäller vår starka ekonomi och vår tillväxt på grund av ökad handel, ökad rörlighet, ökat företagande och fler jobb. Det måste man också ta med i kalkylen när man tittar på detta. Det väljer dock Sverigedemokraterna att se bort ifrån.
De tittar bara på kostnader och vill helst inte lägga någonting utanför Sverige oavsett om det är detta eller om det är bistånd.
Kerstin Lundgren (C):
Jag begärde replik för att jag hörde Hans Linde vara frustrerad över och samtidigt hylla vänsterns vinst i Spanien och Grekland.
Jag tycker mig ha hört en vänsterretorik som låter väldigt lik populism. Jag har hört en retorik från Sverigedemokraterna som också liknar populism.
Precis som Hans Linde anförde finns det ett öra där ute som lyssnar på den typen av tongångar. Där ger jag Hans Linde rätt. Det är tongångar som söker enkla lösningar på svåra problem.
Men, herr talman, jag undrar verkligen om Hans Linde anser att Syrizas lösningar för det grekiska folket burit med sig framgång. Är det den modellen som Hans Linde vill förorda också för övriga EU?
Kerstin Lundgren (C):
Det är intressant. Jag kan hålla med om att det finns mycket som kunde ha gjorts annorlunda av de tidigare folkvalda regeringarna i Grekland. Det är inte bara den nuvarande regeringen som har folkets mandat utan även tidigare regeringar hade det. Men det kan vi diskutera vid något annat tillfälle.
När man kritiserar populism och populisternas tåg genom Europa, är det då inte viktigt att också lyfta fram den vänsterpopulism som tydligt går genom Europa? De lockar och säger att någon annan ska betala. Det är Tyskland och andra som ska betala. De ska inte göra det.
De ska anställa, betala och fixa så att det blir som förut. Man rättar inte munnen efter matsäcken. Man vill både äta kakan och ha den kvar. Det är verkligen en vänsterpopulism som jag hoppas att Hans Linde också är beredd att gå till storms mot.
Jag delar mycket av synpunkterna när det gäller högerextremism, men se vänsterpopulismen som också skördar framgångar och som behöver få mer realism för att kunna hitta lösningar för EU:s hårt prövade medborgare. Och de är många, alldeles för många.
Kerstin Lundgren (C):
Jag har tre frågor till utrikesministern. Den första handlar om östliga partnerskapet. Det är alldeles uppenbart att det östliga partnerskapet behöver ett nytt ledarskap för att kunna bäras framåt och inte bara bli ett försök att så att säga hålla i och hålla kvar utan faktiskt få ett driv.
Det var på det sättet, genom Sveriges tydliga röst, som vi tillsammans med Polen en gång lyckades göra och flytta det östliga partnerskapet till vad det har blivit. Jag skulle vilja höra om utrikesministern är beredd att ta på sig ansvaret för att Sverige ska bli en tydlig dragkraft för att förnya energin i det östliga partnerskapet. Min andra fråga handlar om klimatinsatserna.
Jag är nyfiken, herr talman, på skälen till att regeringen har ändrat sig och nu, som jag uppfattar det, stöder att man ska få räkna 10 procent internationella krediter som en del av åtagandet när det gäller att minska utsläppen av växthusgaser. Det var ju någonting som regeringen tidigare motsatte sig.
Det vore intressant att höra skälen till att regeringen nu instämmer i den hållning som vi tidigare har framfört. Min tredje fråga, herr talman, handlar om migranterna. Den handlar om att EU har begärt ett kapitel VII-mandat från säkerhetsrådet för att kunna göra militära insatser i Libyen.
Jag skulle vilja höra om utrikesministern kan ge något besked om möjligheten att ett sådant mandat får ja i säkerhetsrådet.
Kerstin Lundgren (C):
Det är nästan så att jag hoppas på det sistnämnda. Att EU ska begära ett kapitel VII-mandat som för första gången skulle handla om att säkerställa en mur mot det södra grannskapet låter i mina öron inte så attraktivt, måste jag säga. Herr talman!
Jag hörde utrikesministern säga: Fråga vem som helst, så säger de nog att vi är de som står upp för östliga partnerskapet. Men, herr talman, jag söker det tydliga ledarskapet för detta, den tydliga röst som hörs inte bara i sammanträdesrummen utan även för befolkningen. Man kan ju se besvikelsen efter Riga.
Många länder uppfattade att de inte fick de svar de önskade. Förhoppningarna sviks, och många medborgare i våra grannländer i öst känner en fråga komma krypande: Kommer vi att bli svikna igen?
Jag hoppas verkligen att vi ska vara en stark och tydlig röst för att utanför sammanträdesrummen klargöra vikten av det östliga partnerskapet och att man drar det vidare. Jag hörde inte något svar på min fråga om klimatet, herr talman, men jag utgår från att jag får det svaret i nästa replik från utrikesministern.
Kerstin Lundgren (C):
Jag lyssnade på statsrådets anförande och hörde naturligtvis en kritik när det gäller tillväxtfrågorna och tillväxtperspektivet.
För mig och Centerpartiet är det oerhört viktigt att vi klarar att visa det som har varit Sveriges unika mervärde även här: att vi kan förena en politik för ekonomisk tillväxt med insatser för att begränsa klimatpåverkan.
Det är just den frågan kampen ofta gäller när man möter utvecklingsländer som inte vill bli bromsade eller hindrade i att få göra det vi har gjort. Vi kan visa att vi kan förena tillväxt och klimatåtaganden. Jag undrar om statsrådet delar den synen. Jag lyssnade också då man uttryckte att biståndspengar försvinner till klimatinvesteringar.
Herr talman! För Centerpartiet handlar det om en agenda. Det handlar inte om olika påsar pengar eller olika agendor. Det handlar om att förena utveckling och klimatinsatser, både ekonomiskt och i sak - olika åtaganden.
Med anledning av det senaste uttalandet undrar jag, herr talman, vart de 300 miljoner som alliansregeringen utlovade och hade avsatt för att tillföra den gröna klimatfonden har tagit vägen.
Kerstin Lundgren (C):
Det är inte lätt att följa med i de ekonomiska transaktionsfrågorna i regeringens arbete. Från vår sida hade vi avsatt och utlovat 300 miljoner till den gröna fonden. De pengarna fanns i det underlag som den nya regeringen tog över.
Av dem har 150 miljoner från innevarande år inte förts över till nästkommande år. 150 miljoner har i stället gått till någonting annat under innevarande år som biståndsministern uppenbarligen tyckte var mer värt.
De 150 miljoner som skulle finnas kvar för 2015, som vi var eniga om, har ministern uppenbarligen tänkt använda till någonting annat. Det skulle ha funnits 300 miljoner avsatta för den gröna fonden. Då var det inte speciellt mycket kvar att hantera inom ramen.
I ärlighetens namn känns det lite som att regeringen har flyttat pengar och lekt med ord och inte riktigt kunnat klara ut vad det var man avsåg och hur man tänkte sig finansieringen. Det är nog ett av regeringens problem att det inte var speciellt tydligt i budgeten. Men hade regeringen önskat hade åtminstone 300 miljoner funnits för den gröna fonden.
Anpassningsfonden är någonting helt annat. Anpassningsfonden har dessutom fått pengar i tidigare budgetar. Under vår tid i regeringen klarade vi att finansiera och stötta det hela tiden.
Kerstin Lundgren (C):
Att sprida demokratiska värden baseras naturligtvis på att man själv står upp för och lever upp till de demokratiska värden som man vill sprida. Den fråga som infinner sig är om det finns en samsyn bland EU:s medlemsstater.
När Ungerns premiärminister så tydligt markerar att han söker en annan demokratisk definition än vad som har varit gällande när Köpenhamnskriterierna prövades måste EU ha förmågan att titta på detta.
Det finns så att säga ett lackmustest på EU:s ambitioner i denna del.
En annan fråga som är viktig är om EU kommer att låta sig granskas, precis som medlemsstaterna låter sig granskas, vad gäller mänskliga rättigheter utifrån det som man också har varit överens om och som har varit ett grundkrav för medlemskap, nämligen anslutning till Europakonventionen.
I båda dessa delar vill jag höra på vilket sätt regeringen avser att arbeta för att säkerställa att de demokratiska värdena står tydliga och drivs tydligt och att EU också ansluter sig till Europakonventionen.
Kerstin Lundgren (C):
Det är viktigt att det finns en tydlighet när det gäller det ansvar som kommissionen har att följa fördraget, och fördraget är tydligt när det gäller anslutning till Europakonventionen. Kommissionen ska vara fördragets väktare. Då är det viktigt att regeringarna sätter press på att kommissionen kommer fram till resultat. Herr talman! Jag skulle även vilja knyta an till ambitionen på klimatsidan.
Den europeiska energiunionen kommer naturligtvis att vara viktig som ett test på hur ambitiöst unionen förmår verka för en fossilfri framtid. I detta sammanhang är det märkligt att man inte ens diskuterar att en av medlemsstaterna på nytt för samtal kring rysk gas.
Det handlar naturligtvis återigen om Ungern och det samtal som sker mellan premiärminister Orban och president Putin och att det inte har diskuteras. Har närings- och innovationsministern någonting särskilt att avslöja när det gäller EU:s hållning till eventuella ungerska avtal om gas med Ryssland?
Kerstin Lundgren (C):
Det är självklart att också Centerpartiet måste finnas med i en debatt om Norden. Av det skälet har jag begärt ordet, för att markera den vikt som Centerpartiet fäster vid det nordiska samarbetet nu, precis som vi har gjort tidigare och som vi kommer att göra i framtiden. Det här handlar om en skrivelse som berättar om den nordiska parlamentarikerdelegationens arbete under förra året. Tyvärr har den nuvarande nordiska parlamentarikerdelegationen inte möjlighet att vara med.
Flera av dem sitter nämligen i delegationsmöte. Men jag vill understryka vår parlamentariska grupps engagemang för samarbetet och den vikt som vi fäster vid att det kan fortsätta, effektiviseras, stärkas och moderniseras. Jag är också glad.
När man läser betänkandet ser man nämligen att det finns en mycket bred samsyn. Man finner även att det i de i reservationer som finns i allt väsentligt talas om det som utskottet talar om i sitt betänkande. Därför har vi i Centerpartiet inte reserverat oss. Vi tycker att det finns en samsyn här.
Vi vill som sagt fortsätta med det arbete som har bedrivits av den tidigare alliansregeringen under många år, bland annat under det ordförandeskap som alliansregeringen hade i ministerrådet 2013 och som lade grunden för det presidentskap som Sverige hade under 2014 i den nordiska parlamentarikerförsamlingen. Det är klart att det samarbetet är viktigt.
Det har också lett till förslag, till exempel det reformförslag på 39 punkter som presenterades under 2014 just för att utveckla, modernisera och stärka samarbetet. Det är ett samarbete som har sett olika ut under historiens gång, vilket har framgått av den tidigare debatten. Ibland har vi mötts på slagfält. Ibland har vi varit där med varandra.
Vi har härskat över varandra på lite olika sätt. Men vi har också visat att vi kan skiljas som vänner och ta vara på det som förenar. Det är viktigt i en tid då vår region, Norden, utsätts för nya utmaningar, inte minst säkerhetspolitiskt. I det sammanhanget är vi också glada för det som vi har tillfört det försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet.
Det är viktigt och riktigt att vi arbetar vidare med det. Vi kommer att aktivt försöka utveckla också den sidan, tillsammans med även de baltiska staterna. Det är en del av det samarbete som vi behöver ta fasta på. Vi ser naturligtvis gränshinder som ett bekymmer. Hinder är till för att komma över.
Det är såklart viktigt att vi ser gränshinder som inte bara handlar om hinder vid gränserna, vilket man ibland kan uppfatta det som när man talar om Öresundsregionen eller regionen runt Haparanda och Torneå och så vidare. Men det här handlar om hinder som skapar gränser också inom länderna.
Människor flyttar och upptäcker plötsligt att vi inte har sådan stor öppenhet som man skulle kunna förvänta sig, utifrån vår långa historia. Det finns många tekniska hinder på olika områden som det finns skäl att övervinna, både när det gäller människors och företags möjligheter att röra sig i och verka för vår gemensamma utveckling i Norden. Herr talman!
Med det ber jag att få yrka bifall till förslaget i betänkandet och uppmana alla till ett fortsatt engagemang för nordiskt samarbete.