Maria Larsson (KD):
Marianne Berg har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder med anledning av vad som anförts om socialtjänstens riskbedömningar i frågor om vårdnad, boende och umgänge. Bakgrunden till interpellationen är de ändringar i föräldrabalken som genomfördes den 1 oktober 2006 och som bland annat innebär att domstolen inte ska döma till gemensam vårdnad i de fall en förälder utsätter barnet eller någon annan i familjen för övergrepp eller om föräldrarna har allvarliga samarbetssvårigheter.
I samband med lagändringen betonades också att socialnämnden och domstolen vid bedömningen av barnets bästa särskilt ska fästa avseende vid risken för att barnet eller någon annan i familjen utsätts för övergrepp eller att barnet olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa. Jag vill betona att det är ett tudelat ansvar att göra riskbedömningar i ärenden om vårdnad, boende och umgänge.
Socialtjänsten har sin viktiga del i ansvaret i samarbetssamtal när den medverkar till avtal mellan föräldrar i frågor om vårdnad, boende och umgänge och inte minst när den genomför utredningar på uppdrag av domstolen att bedöma risken för att barnet på något sätt far illa. Därefter ska domstolen göra en egen självständig riskbedömning.
Socialtjänstens arbete med samarbetssamtal och riskbedömningar i samband med såväl samtal som avtal och utredningar är komplext och kräver kunskap och erfarenhet. Socialtjänstens arbete ska vila på kunskap, och socialsekreterarna ska ha lämplig kompetens och erfarenhet för sina uppgifter oavsett om de arbetar med familjerättsuppgifter eller utreder barn som far illa.
Under mandatperioden har jag arbetat för att kunskapsutvecklingen inom socialtjänsten ska ske mer enhetligt och långsiktigt. Därför läggs under 2009 grunden till ett framtida gemensamt arbete mellan staten och Sveriges Kommuner och Landsting som syftar till en plattform för samordnade och långsiktiga insatser till stöd för en evidensbaserad praktik. Avsikten är att ett första avtal ska träda i kraft under 2010.
Familjerättssekreterares kompetens ingår i uppdraget till Barnskyddsutredningen som lämnar sitt betänkande i mitten av juli. Marianne Berg hänvisar i sin interpellation till ett frågesvar jag lämnade i november 2008 i vilket jag redogör för de åtgärder jag vidtagit sedan lagändringarna trädde i kraft den 1 oktober 2006 för att utveckla socialtjänstens arbete.
Socialstyrelsen och Institutet för utveckling av metoder i socialt arbete, IMS, hade 2007 ett uppdrag att sammanställa kunskap om medverkan till metodutveckling för hur riskbedömningar ska göras i detta slags ärenden. Tyvärr kunde man konstatera att kunskapsunderlaget är bristfälligt, inte bara i Sverige utan också i andra delar av världen.
IMS fortsätter därför nu på regeringens uppdrag med att utveckla metoder för riskbedömningar i socialtjänstens arbete inom familjerätten. Detta slags arbete tar tid - och måste få ta tid för att det ska bli långsiktigt och hållbart. Jag svarar också att en viss tid bör förflyta innan lagändringar följs upp och utvärderas för att man ska kunna få ett väl underbyggt underlag. Jag har ingen annan uppfattning i den frågan i dag.
Dock visade, vilket jag också beskrev i mitt frågesvar, en enkät som Socialstyrelsen skickade ut till kommunerna att det redan före lagändringen gjorts riskbedömningar i socialtjänsten i samband med utredningar om vårdnad, boende och umgänge. Det arbetet fortsätter givetvis parallellt med utvecklingsarbetet som leds av IMS.
Helt nyligen har IMS gett ut en rapport, Standardiserade bedömningar i samband med utredningar om vårdnad, boende och umgänge , som redovisar forskningsläget. I övrigt har ett utvecklingsarbete tillsammans med Socialstyrelsens socialtjänstavdelning och praktiskt verksamma familjerättshandläggare och forskare inletts. Avslutningsvis vill jag understryka att arbetet med att ta fram metoder för riskbedömningar är mycket angeläget.
Jag anser fortfarande att det arbetet måste få ta den tid det tar för att bli evidensbaserat och hållbart.