Jens Holm (V):
Jag ska lyfta fram några av de viktigaste frågorna i detta digra betänkande, den första i reservation 18, som rör behovet av en svensk Nagoyaplan, vilken jag härmed vill yrka bifall till. Det var för ungefär ett och halvt år sedan, oktober 2010, som det stora mötet om biologisk mångfald i Nagoya i Japan ägde rum.
Sedan dess är vi många som har gått och väntat på en konkret strategi för hur Sverige ska kunna genomföra det som vi har kommit överens om i Nagoya. Det finns flera saker, men några av de viktigaste sakerna är att 17 procent av marken och våra vattendrag ska skyddas och att 10 procent av kust och hav ska skyddas.
I Nagoya beslutade man också att de fattiga länderna ska ersättas ekonomiskt för att vi i de utvecklade länderna har utnyttjat deras genetiska resurser och att miljöskadliga subventioner ska fasas ut.
Och miljöskadliga subventioner är någonting som inte bara finns i länder som använder mycket olja och kol för att värma upp sina hus, för att skapa elektricitet och så vidare. Miljöskadliga subventioner har vi väldigt mycket av även i Sverige. Enligt en ny genomgång som Naturvårdsverket kom med i januari i år omfattar de miljöskadliga subventionerna i Sverige ungefär 50 miljarder kronor.
Ja, det har som sagt gått ungefär ett och ett halvt år sedan Nagoyatoppmötet, och regeringen säger fortfarande att man bereder ärendet. Man hänvisar till miljömålsberedningen och till en del andra experter som har fått olika uppdrag, men vi vill se konkret handling. Därför är det så viktigt att vi får en Nagoyaplan så att besluten i Nagoya verkligen kan verkställas.
En annan viktig fråga i betänkandet rör skyddet av våra rovdjur. Vi har diskuterat det många gånger tidigare, till exempel vargarna som inte har en gynnsam bevarandestatus i Sverige. Regeringen argumenterar bakvänt här. Man har satt ett tak för hur många vargar som får finnas, inte fler än 2 010.
Samtidigt vet vi att ett sådant tak gör att vargarna inte kan fortplanta sig och ha en gynnsam bevarandestatus. Rovdjursutredningen, som nyligen kom med sitt betänkande, föreslår ungefär dubbelt så många vargar som ett golv i Sverige, ungefär 450 vargar.
Tack och lov är licensjakten på varg i Sverige tillfälligt stoppad, men regeringen har sagt att man ska återkomma till frågan nästa år. Vi i Vänsterpartiet och Miljöpartiet har en reservation där vi kräver att licensjakten inte ska återupptas.
Det är också viktigt att komma ihåg att den så kallade skyddsjakten, som regeringen nu har presenterat som ett alternativ till licensjakten, innebär i princip en licensjakt men i annan tappning. Skyddsjakten innebär faktiskt att det kan få skjutas fler vargar än vad som sköts under licensjakten som ägde rum 2011.
På tal om jakt på djur: I betänkandet föreslår de borgerliga partierna, Socialdemokraterna och Sverigedemokraterna allmän jakt på skarv. Vänsterpartiet och Miljöpartiet säger att detta är helt fel, och Helena Leander från Miljöpartiet argumenterade övertygande för det tidigare.
Lyssnar man på dem som kan dessa frågor och har den mest uppdaterade genomgången av utbredningen av skarv i våra kustband säger till exempel Sveriges Ornitologiska Förening att skarvpopulationerna har minskat kraftigt i Sverige och att det stora problem som fanns förut inte är aktuellt.
Detta har inte minst att göra med att havsörnen glädjande nog breder ut sig alltmer i Sverige. Havsörnar pickar skarvägg och förhindrar därmed att skarven breder ut sig i den omfattning som man tidigare har varit rädd för.
Skärgårdsstiftelsen kom nyligen med aktuell statistik om bland annat skarvens utbredning. I Stockholms skärgård finns det ungefär 5 000 skarvpar, och man konstaterar att utbredningen av skarv har minskat och att populationen ligger permanent på ca 5 000 par i Stockholms skärgård.
Detta följer ett internationellt mönster i andra länder. I Danmark till exempel växte skarvpopulationen kraftigt, och människor blev oroliga för att skarvarna blev så många. Men sedan minskade utbredningen och planade ut på en mycket lägre nivå. Förslaget om allmän jakt på skarv är alltså förhastat och dessutom baserat på gammal statistik.
Jag hoppas att majoriteten inte röstar för detta förslag i eftermiddag. Reservation 16 om begränsning av vattenskotrarnas framfart är viktig. Vattenskoter är roligt att köra.
Det går snabbt som bara den, och man har nästan direkt koppling till vattnet man kör på. Det går fort att axa, och man kan svänga och göra häftiga saker som man inte kan göra med en vanlig motorbåt. Till stor utsträckning är vattenskotrar leksaker. Vänsterpartiet vill inte förbjuda vattenskotrar, men det är viktigt att man inte ska kunna köra överallt med en vattenskoter.
Begränsningar har föreslagits tidigare från svenskt håll, men då sade EU att det är en inskränkning av den fria rörligheten. Men herregud, det är väl klart att vi måste få bestämma en sådan här sak själva. Reservation 16 handlar just om att vi själva här i Sverige ska kunna bestämma var man ska få köra vattenskoter och var man av miljö- och djurskyddsskäl inte ska få köra vattenskoter.
Vi har också en viktig reservation om oljeskadade fåglar. I dag är det oklart vid ett oljeutsläpp vem som har ansvaret för att hjälpa fåglarna, tvätta dem rena och se till att de klarar sig. I Finland har man kommit mycket längre.
Man har ett klart ansvarsutkrävande och mobila fågelvårdsenheter som snabbt kan rycka ut när det blir oljeutsläpp. Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna vill ha ett liknande system i Sverige.