KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hans Wallmark (M):
När det gäller presstödet i förhållande till Europeiska gemenskapen och EU är det viktigt att säga att det inte är den sittande alliansregeringen som har skapat den irritation som nu finns i Bryssel. Men det har skett flera förändringar som inte var anmälda och som man till slut har reagerat mot.
Det kunde vara lite klädsamt om man också från det tidigare regeringsunderlaget tog ansvar för att vi nu befinner oss i den situation som vi befinner oss i. Nu när Europeiska gemenskapen och Europeiska unionen diskuterar förhållandena i Sverige när det gäller presstödet är det viktigt att fundera igenom hur det fungerar med ett statsstöd och hur det fungerar med konkurrensen.
Vi vet att det finns internationella mediehus som är verksamma i mer än ett land och som i dag också äger svenska tidningar som får ta emot presstöd och vilken konsekvens det får för konkurrensen. Herr talman! Precis som herr talman tror jag att jag är en av dem som saknar en av de presstödstidningar som fanns tidigare, nämligen tidningen Arbetet som fanns nere i Skåne. Den påverkade väldigt mycket den sydsvenska debatten. Jag kan med beklagande säga att den socialdemokratiska tidningen inte längre finns.
Den fråga som jag måste ställa när vi diskuterar presstöd är: Är det så att Arbetet i Skåne inte längre finns tack vare presstödet, på grund av presstödet eller trots allt presstöd? Jag tycker att det finns all anledning att bredda och fördjupa presstödsdiskussionen. Sedan har jag, Helene Petersson, samma åsikt. Jag litar också på ministern i den här frågan.
Det kan jag säga med lite beklagande därför att jag har en något annan åsikt än ministern och regeringen vad gäller synen på presstödet. Men jag tror att Helene Petersson gör rätt i att lita på ministern, för det är min uppfattning att alliansregeringens arbete i förhållande till EU och EG är just för att kunna säkra huvuddragen i det svenska presstödet.
Hans Wallmark (M):
Bo Bernhardsson undrade om statsstöd och huruvida Svenska Dagbladets ägare kan misstänkas för att föra ut pengar ur landet. Då ber jag återigen att få citera Neelie Kroes yttrande som svar på frågan. "Att driva en tidning är emellertid även en kommersiell verksamhet och kommissionen är skyldig att förhindra otillbörlig snedvridning av konkurrens och handel till följd av offentligt stöd." Jag tycker att det är utmärkt att man följer upp den typen av saker.
Jag tycker att det är bra att vi har en kommission som engagerar sig i just de frågorna. Tidningar ger inte längre bara ut papperstidningar, herr talman. Det handlar om gratistidningar, civiltrycksverksamhet och verksamhet på nätet. Det finns en mångfald av saker som ett tidningsföretag kan göra, och därför förstår jag att kommissionen tycker att den här frågan är intressant. Bo Bernhardsson tycker att man skulle ha tagit striden med kommissionen.
I grunden tycker jag också egentligen att man skulle ha gjort det, av det skälet att jag är övertygad om att kommissionen då skulle ha omprövat hela presstödet. Det som har varit en grundläggande inställning från regeringens sida har ju varit att rädda presstödet. Det kommer vi också att se i den departementsskrivelse som kommer nu. Det som verkligen kommer att ske är ju att presstödet kommer att öka i Sverige, därför att beslutet från juni 2006 kommer att genomföras.
Bo Bernhardsson borde göra som sin partiledare Mona Sahlin, som först var lite grinig när Fredrik Reinfeldt åkte till Kina men som sedan har varit rätt uppmuntrande och uppskattande över statsministerns resultat där. Bo Bernhardsson borde vara uppskattande över det resultat som kulturministern har lyckats med, nämligen att i praktiken rädda stora delar av presstödet. Hade man valt Bo Bernhardssons linje är jag rätt övertygad om att kommissionen hade omprövat större saker och fler områden än bara storstadsstödet.
I grunden kan jag alltså beklaga att inte Bo Bernhardssons linje vann utan att kulturministerns bevara- och värnalinje vann.
Hans Wallmark (M):
Fru justitieminister! Jag har debatterat och diskuterat den här frågan med justitieministern i olika sammanhang i ett antal år. När man läser hennes svar ska man verkligen tro på den uppriktighet och ärlighet som kommer till uttryck där. Jag vill rekommendera Eva-Lena Jansson och Socialdemokraterna att tänka på det. Detta är en komplicerad fråga. Herr talman!
Det jag framför allt vänder mig emot är det som har sagts från talarstolen ett par gånger här om att sex av sju partier i Sveriges riksdag är för en könsneutral äktenskapslagstiftning. Det må så vara. Jag tror att det är alldeles rätt, dessutom. Jag kan bekräfta Eva-Lena Janssons misstanke om att Moderaterna på sin partistämma i Gävle i höstas sade ja till detta, i likhet med Socialdemokraterna för något år sedan. Men Sverige är mer än Sveriges riksdag. Sverige är mer än den här kammaren.
Därför tror jag att det vore fel om man som förtroendevald och politiker bortsåg från hur samhället i sin helhet ser ut, herr talman. Då blir bilden något mer komplicerad än att sex av sju riksdagspartier har uttalat en vilja. Om man tittar på en del av remissvaren kan man se att det är rätt kompakta åsikter från samfunden i Sverige. Den föregående talaren redogjorde för några av dem.
Man kan titta på remissvaret från Svenska kyrkan, från Sveriges Kristna Råd och från ett antal församlingar och samfund och en del andra i samhället. Vi kan också studera opinionsmätningar. Då kan vi se att Sverige inte alls är så entydigt som att sex av sju riksdagspartier har den här åsikten. Därför tror jag att det är klokare att göra som justitieminister Beatrice Ask resonerar snarare än som Eva-Lena Jansson, nämligen att detta måste vägas samman.
Detta måste få bearbetas i en process. Jag är rätt övertygad om att jag vet vad Beatrice Ask som justitieminister vill åstadkomma. Vi hänvisar rätt ofta till den här utredningen. Det var en enmansutredning. När den tillsattes var kritiken rätt stor mot att det var just en enmansutredning som hade direktivet att man skulle ta fram ett förslag på lagstiftning.
Det fanns synpunkter på att man skulle ha en öppnare, bredare och mer förutsättningslös utredning som kanske var tillsatt på ett annat sätt än som en enmansutredning med referensgrupper. Att säga att det inte fanns kritik när enmansutredningen tillsattes är fel. Det är bara att gå tillbaka till hävderna och se vad som då sades. Jag tycker att det finns all anledning att komplicera bilden något mer, herr talman, än att säga att sex av sju riksdagspartier är för detta.
Det är sant, men det finns ett samfundens Sverige och ett medborgarnas Sverige. Deras synpunkter är också värda att beaktas i den här processen.
Hans Wallmark (M):
Vi diskuterar ju inte den proposition som är aviserad, utan det får vi göra när den kommer och vi ser exakt vad den innehåller. Det här är mer den principiella fördiskussionen, och den tycker jag är nog så viktig. Jag vill kommentera ett par saker som har sagts här. Kyrkan ska inte bestämma, sades för en stund sedan. Jag håller med. Jag tycker att vi som riksdag ska vara oberoende från intresseorganisationer. Det handlar inte bara om Svenska kyrkan, utan det kan gälla LO också, Eva-Lena Jansson.
Det finns andra intresseorganisationer som inte heller bör komma in i lagstiftningsarbetet mer än som remissinstanser. Det andra är att kyrkan inte ska bestämma därför att det är bestämd form singularis. Då lever vi kvar i den gamla enhetssynen att det finns en svensk kyrka. Så är det inte längre. Vi har haft en relationsändring mellan Svenska kyrkan och svenska staten. Vi har ett samfundens Sverige. Vi har många olika samfund. Vi har många olika konfessioner med många olika inriktningar.
Det intressanta är att på justitieministerns bord, bland remissvaren, finns det ett flertal remissvar från olika samfund, inte bara kyrkan, som pläderar i en viss riktning. Herr talman! Jag tror dessutom att det är så att begrepp inte uppstår i ett vakuum.
Det är inte så att vi uppfinner äktenskap i dag, eller partnerskap eller vad vi nu kan använda för term, utan det är saker och ting som har vuxit fram genom att det har varit ett samspel mellan oss som lagstiftare, framför allt längre tillbaka i tiden, och olika samfund och synsätt i samhället. Det är den fråga som justitieministern har att hantera. Jag har mycket stor respekt för det hon säger: Detta är en grannlaga uppgift.
Låt oss slutligen, herr talman, bara påminna oss om en viktig slutsats: Sverige är större än sju riksdagspartier.
Hans Wallmark (M):
Utrikesminister Carl Bildt konstaterade att jag i mitt förra inlägg målade med breda penseldrag. Så är det. Jag kan dock glädja mig åt att vi använder oss av samma färgglada och nyansrika palett, herr utrikesminister. Det är nämligen en väldigt komplex situation i Ryssland.
Precis som utrikesminister Carl Bildt nämner finns det också många andra stora utmaningar för den europeiska kontinenten - det som händer bortom Kaukasus, det som händer i Mellanöstern, det som händer i andra världsdelar. Dock är det så att Ryssland utrikespolitiskt inte är en oväsentlig aktör eller oväsentlig faktor i vårt Östersjöområde.
Precis som utrikesministern påpekade är tragiken för Ryssland att man blev sönderslitet av de kommunistiska åren av terror. Det är ingen naturlag att Ryssland ska ha problem. Det är inte inlagt i Ryssland som sådant, utan det handlar om att strukturer har ödelagts. Tyvärr fick man bara några timmar av borgerlig demokrati, några timmar av parlamentarism och konstitutionell monarki. Sedan finns det flera faktorer, och vi har nämnt några av dem.
En annan som jag kan nämna är det som hände i Estland för drygt ett år sedan då man utsattes för ett fullskaligt Internetanfall. Det är en ny faktor i omvärldsrelationerna kring vår Östersjö. Herr talman! I går träffade jag Anna Ibrasagic, tidigare ledamot av denna riksdag och numera medlem av Europaparlamentet. Hon talade för Medborgarskolan utanför Stockholm i går. Hon talade om sin uppväxt i Bosnien.
Hon påpekade att hon hade upplevt hur det var att växa upp i kommunism, i socialism och i nationalism, såsom hennes liv hade präglats under de första åren i Bosnien. Hon gillade ingenting av det, och det fick svåra konsekvenser. Hon har själv som person upplevt dem. Jag tror också att man kan iaktta sådana liknande tendenser i Ryssland. Det finns spår av kommunismen, socialismen och nationalismen.
Just därför finns det också en koppling mellan vad som sker på den ryska sidan och hur det påverkar oss på andra sidan Östersjön när vi står i norra och östra Skåne och blickar österut över Östersjön.
Hans Wallmark (M):
Kammaren är just nu välbesökt, vilket tyder på att kulturen väcker intresse. Vi är i alla fall fem utöver mig själv och ministern. Det är ändå lite av uppochnedvända världen. Från talarstolen här basuneras kulturskymning och neddragningar ut - en jeremiad av problem och svårigheter. Men det vi diskuterar, fru talman, är regeringens satsning med 55 miljoner på Skapande skola.
Det blir lite roligt med den här spegelbilden. Från talarstolen här får vi alltså höra att det är svårigheter och neddragningar, medan det vi diskuterar är en satsning. Men så är det kanske när man ska bedriva oppositionspolitik och inte har så mycket eget i påsen. Den satsning som alliansregeringen har gjort på Skapande skola - de 55 miljonerna - är bra, tycker jag. Vi är i en inledningsfas, i början av något. Därför är det klokt att detta får växa fram organiskt.
Det finns all anledning att tro att man nu kommer att utvärdera ansökningarna. Jag tror att Gunilla Carlsson nämnde att 30 kommuner sökt. Men läser man kulturministerns svar är det fråga om 130 kommuner. Det finns således all anledning att ytterligare markera hur uppskattande och intresserade många skolor är. Det finns en ny ansökningsperiod. Jag har för mig att det handlar om oktober i år.
Därmed finns det väl skäl att, från min sida, tro och att kanske, från Gunilla Carlssons sida, hoppas att ännu fler högstadieskolor och ännu fler kommuner lämnat in ansökningar. Jag tror att det är rätt klokt att när det varit två ansökningsperioder utvärdera och fundera vidare. Jag vet att Gunilla Carlsson och Socialdemokraterna är väldigt intresserade av moderat kulturpolitik och till och med har läst vår lilla idéskrift Kulturen 3.0 som de gärna hänvisar till.
Vi är mer än generösa med att dela med oss av våra 97 framtidsinriktade punkter. Jag tror att en av de här punkterna handlar om att, om det nu visar sig att det här faller väl ut och att det är som vi hoppas - att det finns ett stort intresse och en vilja från många skolor och kommuner att ansöka om pengar till Skapande skola - bredda detta och gå vidare när det finns ekonomiska förutsättningar för det och när det finns en möjlig organisation för att hantera detta.
Jag tycker alltså att det är bra att regeringen handfast har igångsatt Skapande skola och anslagit 55 miljoner. Jag tycker också att det är bra att man pekar på en möjlig fortsättning, att man går vidare och har med inte bara högstadieklasser utan även andra delar av skolan.
Återigen, fru talman, vill jag påminna oss här i kammaren om att det när vi lyssnade på Gunilla Carlssons inlägg efter kulturministerns svar var problem och svårigheter - en jeremiad riktad mot regeringen när vi i själva verket diskuterar en satsning på Skapande skola, på kultur för barn och ungdomar, för 55 miljoner kronor.
Hans Wallmark (M):
Föremålet för den här interpellationen, även om man kanske inte kan ana det av debatten, är kultur i skolan. Det är väldigt bra och angeläget. Gunilla Carlsson avslutade med några funderingar om möjligheten för yngre att ta del av kultur.
Jag tror ändå, precis som kulturministern, att det absolut viktigaste, det grundläggande för att kunna tillgodogöra sig kultur på många olika slags nivåer, är att man kan läsa, att man kan skriva och att man kan räkna. När Gunilla Carlsson nu räknar upp sina olika siffror tycker jag att det finns all anledning för oppositionen att vara rätt ödmjuk och beundrande inför alliansregeringens arbete när det gäller skolpolitiken och skolsatsningarna.
Jag kan förstå att oppositionen har lite problem just med det, därför att vad jag förstår är man på spaning efter sin egen politik - även inom det området, sagt rent parentetiskt. Fru talman! Jag tycker att det är glädjande att vi är många här i kammaren som ska diskutera kulturpolitik. Jag tror att vi kommer att få göra det rätt mycket de kommande månaderna. Vad som är på gång är ju en public service-utredning. Det är en stor utredning om de kulturpolitiska målen. Förhoppningsvis finns det också en filmpolitisk utredning.
Det finns all anledning att återkomma hit till kammaren ett antal gånger i stora, breda frågor utöver den satsning på 55 miljoner som regeringen nu redan har gjort på Skapande skola. Gunilla Carlsson nämnde ett skarpt förslag från föregående mandatperiod om just de yngres kultur. Hon hänvisade till en utredning, fru talman, och sade att den utredningen sedan skulle landa i året 2007 och att det skulle vara ett startskott.
Då tycker jag att man möjligtvis skulle kunna ställa frågan till Gunilla Carlsson: Är inte det startskottet något av det som Skapande skola är, med 55 miljoner till skolan? Är inte problemet för Gunilla Carlsson och Socialdemokraterna att det var vår kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth som höll i startpistolen och inte Socialdemokraterna, och att det är där grämelsen finns?
Hans Wallmark (M):
Det är alldeles utmärkt som Jörgen Johansson just gjorde att påpeka det fina som också har skett när vi har fått en del bolag. Sankt Görans sjukhus är ett lysande exempel. Det är också viktigt att man varnar för en situation som kan uppfattas som stopplagsliknande. Det är oerhört viktigt att poängtera det. Fru talman! Utifrån min politiska grundsyn står jag oftast här i riksdagen och funderar: Vad är bäst för medborgaren? Var är bäst för den enskilde?
Det blir lätt så i politiken och inte minst här från riksdagens talarstolar att vi gärna ser på Sverige som ett slags spelplan med olika pjäser som vi ska flytta runt. Det är viktigt att vi ibland ålägger oss medborgarperspektivet. Har man ett medborgarperspektiv just när det gäller sophanteringen kan man ställa sig frågan: Vad är det som är det viktiga? Det är inte alltid driftsformen. Det är att det ska vara enkelt, billigt och att det ska fungera. Då kommer man in på valet mellan olika så kallade associationsformer.
Det kanske ändå kunde tilltala en vänsterpartist att man funderar igenom hur olika former fungerar utifrån styrning, makt, inflytande och effektivitet. Det är naturligtvis så att aktiebolagslagen och aktiebolag har fördelar. Men det har också vissa nackdelar. Man flyttar en del av inflytandet och makten från fullmäktigesammanträdesrummen till bolagsstyrelserummen. Om det är flera kommuner som äger detta är det rätt svårt att veta var makten och styrningen finns.
Det finns all anledning att bredda diskussionen. Det gäller att se former för effektivitet så att man får billiga och bra tjänster. Men det handlar också om att man som kommunmedborgare har möjlighet att följa vad som händer med det kommunen äger och sköter. Där tycker jag att Mats Odell har öppnat för breddningen att man kan se över detta. Det är möjligt att vi till och med ska fundera på om vi ska ha en helt ny associationsform som inte finns i dag i Sverige som är någon variant av kommunförbund.
Precis som Jörgen Johansson sade har vi förmånen att få tänka fritt från riksdagens talarstol. Det skulle kunna vara en sådan sak att fundera på. Fru talman! Det viktigaste med debatten är att säga att konkurrens och tillväxt är med och skapar gröna jobb. Det behöver Sverige.
Hans Wallmark (M):
När det gäller möjligheten att få inflytande, vilket är viktigt, som Göran Persson påpekar, finns ju åtminstone en rimlig möjlighet och det är i samband med att regeringen lägger fram sin budget för 2011. Då måste man ju ge svar på frågan hur vi ska hantera relationen mellan Svenska kyrkan och svenska staten efter att avtalet gått ut 2010.
Min innerliga förhoppning är att vår alliansregering även kommer att avge budgetförslag för 2012, 2013 och 2014, där just den kyrkoantikvariska ersättningen också kommer att finnas med under Kulturdepartementets budgetförslag. Sedan, för att bara ange en del av den problematik som Göran Persson berör, har vi krocken mellan Riksrevisionen, som företräder staten och den traditionellt hierarkiska ordningen, och Svenska kyrkan.
Svenska kyrkan är ju inte en nationellt uppbyggd organisation som ger order till stiften, som ger order till församlingarna. Svenska kyrkan är precis den omvända triangeln. Det viktigaste är församlingarna som sedan samlas i stift som i sin tur samlas på den nationella nivån. Det är därför staten med sin fyrkantighet har så svårt att nå och förstå hur kyrkan agerar och resonerar.
Den minsta beståndsdelen och den viktigaste beståndsdelen i Svenska kyrkan är inte den nationella nivån utan det är församlingsnivån. Det är just därför det blir den här typen av kollisioner mellan hur staten resonerar och hur Svenska kyrkan resonerar. Sedan är det precis som Göran Persson säger väldigt stora skillnader.
Jag tror att det handlar om ungefär 100 kronor per medlem i Stockholms stift, mellan 70 och 100 kronor i Lunds stift och över 1 400 kronor per medlem för Visby stift i stöd som man sedan använder till kyrkoantikvarisk ersättning. Jag tror att man måste inse att just den här skillnaden finns. I övrigt, fru talman, önskar jag kulturministern lycka till med de kommande budgetförslagen för 2012, 2013 och 2014, där den kyrkoantikvariska ersättningen också kommer att finnas med.
Hans Wallmark (M):
Jag vill till Lars Wegendal verkligen understryka det han inledde med, nämligen hans hyllande av den moderata förtroendevalda Inger Harlevi. Hon är en väldigt duktig förtroendevald. Därför är det arbete man utför lokalt på Gotland väldigt bra, som Lars Wegendal i sitt första led pekade på, och till och med angeläget.
Men från det arbetet till att staten ska ta ansvar för fastigheter är det ett långt steg. Av den anledningen finns det skäl att gå tillbaka till kulturministerns svar på interpellationen. Det som är statens kulturpolitiska ansvar är att lyfta fram minnet av Ingmar Bergmans skapande inte knutet till en direkt fysisk plats utan i alla de olika miljöerna.
Det är också det som jag tror kommer att medverka till att det finns ett intresse för olika satsningar som man gör på Gotland från kommunen och privata intressenter för att hålla Ingmar Bergmans minne levande. Det finns en parallell i detta som vi har diskuterat i kulturutskottet nu ett antal år. Det är Dag Hammarskjölds minne. Den plats som man kopplar det till är Backåkra i Skåne borta vid Ales stenar.
Där har vi konstaterat svårigheterna att från statens sida gå in och ta hand om det. I det här fallet handlar det om ett testamenterat arv som förvaltas av Turistföreningen, STF. Vi hejdar oss själva i andra sammanhang inför den här typen av engagemang där vi tar ett ansvar för fastigheter och inventarier. Det finns andra möjligheter att lyfta fram arv. Så tror jag att det gäller också i Ingmar Bergmans fall.
Det finns all anledning att understryka att den här regeringen verkligen har tagit sig an att lyfta fram det stora, viktiga och intressanta arvet av Ingmar Bergmans skapande.
Hans Wallmark (M):
Det finns all anledning att ansluta sig till de färggranna vykort som har levererats härifrån talarstolarna om Gotland och Gotlands betydelse. Det är en vacker del av Sverige. Dock tycker jag att riksdagen, som förhoppningsvis är en erfarenhetsbaserad organisation, borde fundera lite grann på de ekonomiska konsekvenserna av flytten.
Jag kan säga det därför att beslutet fattades innan jag kom in i Sveriges riksdag.
När man nu lyssnar på företrädare för bland annat Riksantikvarieämbetet berättar de att de inför att beslutet skulle fattas gav prognoser och strukturer för vilka konsekvenser en flytt skulle kunna få både för medarbetarna och när det gäller ekonomi och en del andra sådana faktorer.
Det man då inte gjorde, herr talman, och vilket kan vara ett problem är att man inte budgeterade för kostnaderna från den föregående regeringen. Det har sedan kommit som en något obehaglig överraskning för alliansregeringen och den nya riksdagsmajoriteten att det finns en differens mellan de pengar man anslog och de verkliga kostnader som flytten har medfört. Herr talman!
Problemet är att de verkliga kostnaderna inte var någon hemlighet. Från myndighetens sida hade man själv varnat och prognostiserat för att om man genomför flytten får det följande konsekvenser.
Då finns det anledning för oss som en erfarenhetsstyrd organisation inte att diskutera själva flytten, för den är ett faktum, men att dra slutsatser av just den budgetprocessen.
Är det rimligt att man fattar stora, övergripande, kanske för enskilda medarbetare dramatiska beslut när man får full information om kostnader och sedan väljer att bortse från dem och lägga en lägre kostnad med konsekvens att man ekonomiskt måste ta ansvaret något eller några år därefter? Herr talman!
En konsekvens av denna felbudgetering - denna springnota - är att den trycker undan andra nödvändiga satsningar. Pengar har nämligen alltid en alternativ användning.
Om man inte hade behövt täcka dessa underskott, och om man inte hade behövt uppfylla dessa prognoser hade man kunnat använda pengarna till allt annat som vi tycker är viktigt - kultur i skolan, film och litteratur. Herr talman! Därför finns det all anledning för en erfarenhetsbaserad organisation att dra viktiga slutsatser av den ekonomiska konsekvensen av detta politiska beslut.