KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Lars-Ivar Ericson har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att underlätta den fortsatta Öresundsintegrationen. Jag delar helt Lars-Ivar Ericsons synpunkt att integrationen i Öresundsregionen utvecklas i positiv riktning. Den siffra på 10 000 Öresundspendlare som Lars-Ivar Ericson nämner är nog redan i dag alltför lågt räknad.
Den snabbt stigande strömmen av resenärer över Öresundsbron visar att Öresundsinvånarna inte bara åker över sundet för att arbeta utan även för att handla eller för fritidsaktiviteter. I den opinionsundersökning som Lars-Ivar Ericson citerar anger 79 % av de tillfrågade att integrationen i Öresundsregionen är en av de viktigaste tillväxtfrågorna. Självfallet har de rätt.
Ju mer invånarna i Öresundsregionen har möjlighet att verka på båda sidorna av sundet, desto bättre blir förutsättningarna för tillväxt. I regeringsförklaringen framhålls att Norden ska vara Europas starkaste tillväxtområde och att alla möjligheter att stärka detta samarbete bör utnyttjas. Främjande av Öresundsintegrationen faller väl in under detta mål.
I syfte att bättre lära känna hur invånarna i Öresundsregionen ser att integrationen kan stärkas har jag tagit initiativ till en hearing om detta. Lars-Ivar Ericson nämner skatteregler som ett område där det behövs åtgärder för att främja Öresundsintegrationen.
I detta sammanhang kan nämnas att det i regeringens proposition 2006/07:19 om ändrade regler för kapitalvinst vid avyttring av privatbostad föreslås att bestämmelserna om uppskov utvidgas till att även omfatta förvärv av permanentbostäder inom hela EES-området. Därmed blir det lättare att flytta från Sverige till Danmark.
Regeringen avser vidare att i det kommande regleringsbrevet ge Skatteverket i uppdrag att göra en utvärdering av den svensk-danska skatteöverenskommelsen från år 2003 och dess effekter. Arbetet med att stärka Öresundsintegrationen kommer fortsatt att ske genom det nordiska samarbetet och genom EU. Det är viktigt att invånarna i Öresund har tillgång till god information om regelverken i Sverige och Danmark.
På Internet kan man få information om tillämpliga skatteregler genom den nordiska skatteportalen. Ett arbete har startat för att utveckla en liknande socialförsäkringsportal. När Sverige år 2008 är ordförande i Nordiska ministerrådet får vi ytterligare möjligheter att driva på arbetet med att avlägsna gränshinder i Norden.
Inom EU arbetar vi för en stärkt inre marknad, något som är till stort gagn för Öresundsintegrationen. En stärkt Öresundsintegration förutsätter ett nära samarbete mellan den svenska och den danska regeringen. Frågan har redan diskuterats vid svensk-danska överläggningar på ministernivå, och vi kommer att fortsätta att ha nära kontakt med den danska regeringen i dessa frågor.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Tack för intressanta och viktiga inlägg från flera debattörer! Det visar att den här frågan har lyfts upp och nu ligger väldigt högt på dagordningen. Jag lovar att det lugn som Lars-Ivar Ericson pratade om förut inte finns hos den nya regeringen, och i alla fall inte hos mig som samarbetsminister. Skåneperspektivet var interpellanten inne på, och han pratade mycket om Öresund.
Jag vill samtidigt poängtera att vi har gränser mot andra länder också, även om interpellationen inte handlar om det i första hand. Det är en av de faktorer som gör att jag inte känner för att inrätta någon Öresundskommission eller kommitté för att behandla just problematiken där. Det handlar om a-kassa, skatteregler och andra regler i de här båda länderna, och vi måste hitta regler som fungerar också för andra gränsövergångar.
Precis som Krister Hammarbergh var inne på kan vi inte göra en specialkommission för Öresund om de frågorna, även om jag förstår att interpellanten känner att någonting måste hända nu och att det är väldigt viktiga frågor. Angående HH-tunneln är det inte mitt bord i första hand, utan det är fackministern statsrådet Åsa Torstensson som har infrastruktursatsningen. Jag vet att hon också är informerad om den här frågan.
Då är jag inne på den diskussionen att visst är jag samarbetsminister, men det är väldigt mycket arbete som ligger på fackministrarna, och detta är en sådan tydlig fråga. Jag ser fram mot 2008 när vi kommer att vara ordförande i ministerrådet, där vi kan lyfta fram just de här frågorna om gränshinder och skapa möjligheter.
Våra frågor om a-kassa och andra socialförsäkringar handlar om hela Norden, och det är väl lämpligt att vi ser på detta tillsammans. Hans Wallmark gjorde en insats för den nordiska integrationen på Nordiska rådet genom att tala om Dankort, som lyftes upp. Det verkade då som om det var en ganska ny fråga, fast vi från södra Sverige vet att den inte är ny.
Jag utgår från att man nu har tagit tag i den frågan, och jag vet att det finns ett starkt önskemål från svensk sida att komma fram på denna väg också. När det gäller alla de frågor om fastighetsskatt och så vidare som har varit uppe nu vet jag att de kommer upp i den hearing som ska ske på mitt initiativ. Jag kan redan nu säga vilket datum det blir.
Region Skåne inbjuder till detta den 2 mars i Malmö. Tanken är att vi ska lyfta fram regionen som en tillväxtregion, naturligtvis med de hinder men också de stora möjligheter som finns att stärka regionen. Därmed lyfter vi fram de frågor som gäller problemen med samverkan eller gränshinder med Norge men också med Finland.
Till Krister Hammarbergh kan jag bara säga att jag har besökt den här älven och sett hur mycket samarbete det finns, inte bara att man arbetar och bor på olika ställen utan också att man använder varandras investeringar i form av renhållning, sjukvård och mycket annat. Det finns också där ett väldigt naturligt inslag av detta. Vi kommer att gå vidare sedan.
Det handlar naturligtvis om skatter, boendefrågor, a-kassa och socialförsäkringar, och detta är någonting som vi kommer att ta upp och som blir väldigt tydligt på den hearing vi ska ha i Malmö.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Kurt Kvarnström har frågat mig vad jag avser att göra för att tillförsäkra att den finansiella samordningen blir viktig och kan utvecklas och att resurser medföljer för detta. Låt mig inledningsvis slå fast att finansiell samordning är en viktig verksamhet för att minska utanförskapet och ge fler människor möjlighet att återgå i arbete.
Samtidigt är det angeläget att förbättra samarbetet mellan olika huvudmän och göra den finansiella samordningen mer flexibel. Redan i våras lämnade regeringen en proposition med förslag som förenklar revisionen av finansiell samordning. I budgetpropositionen för 2008 har regeringen aviserat ytterligare förenklingar av regelverket för finansiell samordning.
Den så kallade Finsamlagen bör ändras så att det inte är nödvändigt att parterna bidrar med lika mycket av resurserna till de finansiella samordningsförbunden. Det bör underlätta för parterna att komma överens och möjliggöra mer kraftfulla satsningar utifrån lokala förutsättningar. Regeringen vill dessutom möjliggöra finansiell samordning mellan sjukförsäkringen och hälso- och sjukvården.
Försäkringskassan och landstingen ska kunna göra regionala satsningar för att förbättra behandling och rehabilitering. Det är särskilt viktigt med förstärkta insatser för personer med psykiska besvär eller smärtor i rörelseorganen. Regeringen har prioriterat dessa båda former av finansiell samordning när det gäller hur de tillgängliga medlen ska kunna användas för 2008.
Denna prioritering är viktig för att tillräckligt med resurser ska kunna avsättas för att kunna bedriva finansiell samordning. Kurt Kvarnström kritiserar att merparten av medlen för finansiell samordning används för utredningar och arbetsförmågebedömningar. Detta är dock inte korrekt. Medel för sådana utredningar och bedömningar finansieras via Försäkringskassans medel för köp av arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster.
Finansiell samordning förutsätter också att det ges legitimitet för insatser som kräver samarbete över sektorsgränserna. De centrala myndigheterna har därför i uppdrag att stödja utvecklingen av finansiell samordning. I detta uppdrag ingår till exempel att informera och sprida erfarenheter samt vara ett stöd i administrativa, ekonomiska och juridiska frågor. Detta betonar regeringen i budgetpropositionen för 2008.
Detta är också en prioriterad fråga i dialogen med bland annat Försäkringskassan. Avslutningsvis kan jag således konstatera att regeringen har vidtagit en rad åtgärder som kommer att bidra till att stödja och utveckla finansiell samordning. Det är min fasta övertygelse att dessa åtgärder, i kombination med regeringens övriga åtgärder, kommer att bryta det utanförskap som alltför länge har präglat alltför många människors liv.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Det är förstås glädjande att LiseLotte Olsson nu tar tillbaka Vänsterpartiets agerande under den förra mandatperioden när hon säger att det var vansinnigt med så många förtidspensionerade som 140 personer om dagen. Man vill inte försvara de 64 procenten. De vill man ändra. Man vill inte ha ettårsgränsen.
Jag välkomnar naturligtvis att man nu har en klarare syn på att det här har varit förödande för väldigt många människor som inte har fått hjälp i tid. När de väl har sjukskrivits har saker och ting inte hänt. Rehabilitering har uteblivit, och man har inte haft någon företagshälsovård som har kunnat agera gentemot arbetsgivare, arbetsplats och arbetsmiljö.
När de väl har fått förtidspension har det inte funnits några möjligheter över huvud taget att få hjälp och stöd att komma tillbaka till ett arbetsliv eller till bättre hälsa och förhoppningsvis ett arbetsliv.
När jag får frågan vad som är det viktigaste vi nu ska göra för att minska ohälsan, för att människor ska vara friska och över huvud taget inte bli sjuka, att vi när de blir sjuka gör rätt saker i tid och att vi minskar utflödet i sjuk- och aktivitetsersättning och hjälper dem tillbaka som redan befinner sig där, så kan jag inte säga en sak. Jag måste säga väldigt många saker. Vi måste göra saker i tid med rehabilitering och företagshälsovård.
Man måste vara aktiv också på Försäkringskassan i stället för att låta de 70 procenten som är sjukskrivna efter ett år fortfarande vara kvar i steg ett. Vi måste göra något åt detta, för det är inhumant och omänskligt och en tragedi för väldigt många människor. Ettårsgränsen har varit förödande. Man har fått en sjuk- eller aktivitetsersättning. Det handlar om en stor andel kvinnor.
Och det är alldeles för många ungdomar som får en aktivitetsersättning och sedan får det resten av sitt liv. Det gäller att med olika typer av arbete hjälpa dessa personer att kunna komma tillbaka. De som orkar, vill och har en förmåga att komma tillbaka och därmed komma in i det sociala livet igen ska självklart kunna få en sjuk- och aktivitetsersättning från dag ett, om de så behöver.
Anställningstryggheten har varit urholkad i och med att så här många har fått en förtidspension eller sjuk- och aktivitetsersättning, för det är en anledning för uppsägning. Alla de 140 om dagen under tio år har ju blivit uppsagda. Vad vi vill göra är tvärtom att stärka anställningstryggheten, inte låta dem få en sjuk- och aktivitetsersättning utan låta dem vara kvar i en förlängd sjukskrivning.
I det sammanhanget vill jag påpeka ett fel i interpellantens frågeställning, nämligen om en bortre gräns. Det finns ingen bortre gräns i regeringens förslag om en rehabiliteringskedja. Så länge det finns möjligheter till rehabilitering, insatser, hjälp och stöd ska man vara kvar i förlängd sjukpenning. Då finns det ingen anledning till uppsägning, men det finns det i dag.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Karolinska Institutet har gjort en enkät där man har frågat sjukskrivna kvinnor om deras arbetsförmåga. 40 procent säger att de har arbetsförmåga om de får andra arbetsuppgifter eller får arbeta på annan tid. 30 procent säger att de har arbetsförmåga om de får byta arbetsgivare. Ylva Törn hade en debattartikel i DN den 16 maj i år.
Där talade hon om att ett byte av arbete faktiskt kan vara en möjlighet för många. Jag ser inte ett så svart hot som LiseLotte Olsson målar upp det. Men vi kan vara helt överens om att arbetslöshet skapar ohälsa. Därför är det glädjande att arbetslösheten sjunker och att sysselsättningen ökar så kraftigt.
Inte minst när det gäller ungdomars situation är det en kraftig ökning av antalet ungdomar som är i arbete. Vi har sett att de ungdomar som har fått en aktivitetsersättning har en lång period bakom sig av sjukskrivning och arbetslöshet. Gör vi rätt saker - har en aktiv sjukskrivningsperiod, ser till att stödja och hjälpa ungdomarna, får fram arbete och förhoppningsvis också en bättre skola så att de har mer i ryggsäcken när de kommer ut - så kanske vi kan minska detta också på sikt.
De 64 procenten har regeringen redan höjt till 75 procent eftersom vi inte låter personer gå vare sig till en permanent förtidspension eller till en tidsbegränsad förtidspension. Vi behåller dem i stället i en förlängd sjukpenning på 75 procent. Anslut er till det, Vänsterpartiet, så tror jag att det blir mycket bra!
Dessutom satsar vi 3,4 miljarder kronor på rehabilitering och företagshälsovård, och vi stärker anställningsskyddet genom att vi inte låter personer bli förtidspensionerade utan vara kvar i en förlängd sjukpenning.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
LiseLotte Olsson har frågat mig om vilka åtgärder jag avser att vidta för att beslutsstöden om sjukskrivningar inte ska resultera i att enskilda människor får sina sjukskrivningar förkortade trots att de har behov av fortsatt sjukskrivning. Socialstyrelsen och Försäkringskassan fick i november 2005 av dåvarande regeringen i uppdrag att utforma en mer kvalitetssäkrad, enhetlig och rättssäker sjukskrivningsprocess.
I uppdraget ingick bland annat att ta fram ett försäkringsmedicinskt beslutsstöd. Från och med den 1 oktober 2007 finns beslutsstödet tillgängligt för berörda aktörer. Beslutsstödet är indelat i två delar. En del är av övergripande karaktär och anger de grundläggande förhållnings- och arbetssätt som ska prägla inblandade aktörers arbete med sjukskrivning som behandlingsmetod.
Den andra delen består av specifika rekommendationer för olika diagnoser som ska vara vägledande för läkare och för Försäkringskassans tjänstemän i deras arbete med sjukskrivning. Att de är vägledande betyder att de ska tolkas och användas utifrån de unika förutsättningar som råder i varje situation där sjukskrivning är aktuell.
Läkarnas slutliga bedömning måste ske individbaserat och med respekt för den enskildes integritet och unika förhållanden. Det finns en spännvidd för hur en given sjukdom påverkar olika personers arbetsförmåga. Sjukskrivning ska vara en aktiv åtgärd.
Jag har stor tilltro till att läkarkåren, Försäkringskassans tjänstemän liksom den enskilde ser beslutsstödet som det stöd i sjukskrivningsprocessen som tanken är. Jag tror att beslutsstödet kan bidra till en bättre förutsägbarhet och enhetlighet när det gäller sjukskrivningstider, till nytta för alla inblandade.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag tror också att det var det som gjorde att den dåvarande regeringen 2005, under Hans Karlssons ledning, fattade beslutet att ge Socialstyrelsen och Försäkringskassan i uppgift att utforma en mer kvalitetssäkrad, enhetlig och rättssäker sjukskrivningsprocess med beslutstöd. Vi har hört hur LiseLotte Olsson har backat från Vänsterpartiets politik under den förra mandatperioden.
Nu kanske ni inte heller stöder detta beslut. Låt mig få läsa en gång till så att jag slipper att höra detta mer. Jag känner att det håller på att bli ett mantra att vi ska gå ut och förkorta sjukskrivningarna. Varje människa ska ha rätt till den sjukskrivning och den längd på denna som behövs. Svårare än så är det inte.
Men för mig, som också arbetat 30 år som sjuksköterska: Skulle inte sjukskrivningen också vara kvalitetssäkrad eftersom det, som jag ser det, är en del av vård och behandling? Ska vi inte kvalitetssäkra en del av vården så skulle jag tycka att det var mycket märkligt.
Läkarnas slutliga bedömning måste ske individbaserat och med respekt för den enskildes integritet och unika förhållanden, står det. Jag litar på läkarkåren. Jag litar på Finn Bengtsson, på hans kolleger och på övriga när det gäller att man också kommer att använda detta som ett beslutsstöd i den här meningen. Det är därför som jag tror att Läkarförbundet har gått med på detta. Annars hade man självklart aldrig gjort det.
Läkarkåren har en etik och moral som står över politiska beslut i sådana här delar. Alla människor ska få den sjukskrivningstid och den riktiga utformning som de har rätt till. Också när det gäller många behandlingar av diagnoser, sjukdomstillstånd, finns det riktlinjer i Sverige.
SBU, Statens beredning för medicinsk utvärdering, tar fram och studerar vad som är evidensbaserat effektivt och vad som inte är det. Detta tar läkarkåren till sig. Detta är ju ingenting som Socialstyrelsen och Försäkringskassan har hittat på.
Om LiseLotte Olsson läser hela beslutsunderlaget och den här rapporten ser hon att det är en mängd professionella personer som är med, som har tittat på detta och studerat det vetenskapligt. Jag kan bara hålla med Finn Bengtsson. Jag tycker kanske att det är lite märkligt att vi i Sverige har bland de absolut längsta sjukskrivningarna i världen, och de är dessutom passiva.
Vi har ett ohälsotal som är unikt högt, och vi har ett antal som har blivit förtidspensionerade som är skrämmande. Kan dessa saker, LiseLotte Olsson, möjligen ha med varandra att göra?
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Jag tänker ägna mig åt LiseLotte Olssons interpellation. Jag tar återigen upp frågeställningen från LiseLotte Olsson. Interpellanten efterlyser förebyggande arbetsmiljöarbete.
Den nuvarande regeringen satsar 3,4 miljarder kronor på rehabilitering och förebyggande arbete också för att öka behovet av rehabilitering. De sjukskrivna ska få bättre stöd. Det är just det som det handlar om. Det är många som vittnar om att man har fått en sjukskrivning och att man sedan inte har hört från vare sig den sjukskrivande läkaren eller Försäkringskassan på länge.
Min grannflicka tog själv efter ett år kontakt med en läkare som efter ett års sjukskrivning sade: Är det nödvändigt att du kommer? Hon gick dit och fick ytterligare ett och ett halvt års sjukskrivning. Det är inte humant. Vi måste se till att alla jobbar med en aktiv sjukskrivningsprocess för ögonen. LiseLotte Olsson skriver att det inte får ske till priset av den försäkrades ekonomiska situation. Nej. Det är just det jag har för ögonen.
Vi ska ha en aktiv sjukskrivningsperiod som hjälper och stöder människor. Det sämsta som kan hända är långa sjukskrivningstider där människor får en sjuk- och aktivitetsersättning med 64 procent. Vi måste se till att stödja och hjälpa människor i tid.
Det var ju Hans Karlsson och ni från s som drog i gång uppdraget att kvalitetssäkra sjukskrivningsprocessen och utforma beslutsstödet. Jag ser inte något hot i beslutsstödet, LiseLotte Olsson. Låt oss i stället följa det och se vad som händer.
Låt oss ha en diskussion om vi ser att det används på ett felaktigt sätt. Jag har en tilltro till läkarna. Jag har en tilltro till att en del av en behandlingsmetod inte kan uteslutas från övriga kvalitetssäkrade behandlingsmetoder. Sjukskrivningen är en del i en behandling.
Att bara låta det vara och inte titta på vad som är evidens eller tillräckligt effektivt i en sjukskrivning är att blunda och vara populistisk. Jag litar på att läkarna använder detta på absolut bästa sätt. Jag tror också på den information och utbildning som Socialstyrelsen och Läkarförbundet går ut med för att visa att det ska användas med vett och sans.
Med tilltro och i möte med patienten ska man utforma sjukskrivningstiden så att den är anpassad till situationen, diagnosen och den enskildes unika situation.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
Den stora koloss som Försäkringskassan är, sade Börje Vestlund. Det blev ju en enmyndighet 2005 av alla lokala försäkringskassor. Den fick, som Börje Vestlund vet, en styrelse med fullt eget ansvar.
Om jag skulle blanda mig i Försäkringskassans inre arbete och verksamhet skulle jag direkt ställas inför konstitutionsutskottet. Jag lovar att jag är lyhörd för vad som kommer att hända med beslutsstöden. Det vill jag säga också till LiseLotte Olsson. Det ligger självklart i allas vårt intresse att följa upp och se vad som händer med det här beslutsstödet.
Det är självklart att vi på olika sätt måste agera om vi ser att det inte fungerar. Det tror jag att vi alla kan vara överens om. Jag ska inte förlänga debatten mycket mer, men jag vill bemöta LiseLotte Olsson och säga att det är rena friska pengar, 3,4 miljarder kronor.
Det är också rena friska pengar, 700 miljoner kronor, som vi extrasatsar på Försäkringskassans verksamhet nästa år. När det gäller beslutsstödet tror jag fortsatt - jag håller med Börje Vestlund där - att det är bra att beslutsstödet kommer fram och att vi får en kvalitetssäkrad genomgång av vad som kan vara rimligt när det gäller sjukskrivning.
Jag tror att vi allihopa också, herr talman, är helt överens om att vi vill se friska människor snabbt och att vi vill se till att människor inte fastnar i en lång sjukskrivning med låga ersättningsnivåer på 64 procent eller i förtidspension. Vi vill se att människor kommer på benen och får stöd och hjälp i tid. Det är därför vi vill satsa bland annat på företagshälsovården, men beslutsstödet tror jag kan vara ett viktigt instrument i detta. Låt oss avvakta och se vad som händer.
Cristina Husmark Pehrsson (M):
LiseLotte Olsson har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkerställa att rättssäkerheten och servicen inte försämras i och med regeringens nedskärningar på Försäkringskassan. Jag delar LiseLotte Olssons syn på att det är oerhört viktigt att Försäkringskassans verksamhet fungerar väl och vikten av att medborgarna känner sig trygga i att de får rätt ersättning i rätt tid.
Regeringens ambition är att stärka rättssäkerheten och servicen. Regeringen har därför under 2007 gjort en engångsvis satsning om 700 miljoner kronor på socialförsäkringens administration. Detta ger myndigheten förutsättningar att slutföra sitt omställningsarbete och skapar möjligheter för myndigheten att under 2008 gå från en länsbaserad till en produktionsbaserad organisation.
Regeringen skapar genom detta långsiktiga planeringsförutsättningar för myndigheten och möjligheter till effektiviseringar. Strävan är att kunna erbjuda den för kunden bästa kanalen i varje situation samtidigt som verksamheten är effektiv. Detta arbete medför förändringar av Försäkringskassans organisation och personalbehov.
Jag följer arbetet nära och har garantier för att Försäkringskassan i framtiden kommer att vara tillgänglig i varje kommun. Jag vet också att myndigheten jobbar med att utveckla det personliga mötet för den som behöver det, bland annat utifrån eventuella funktionshinder och språksvårigheter.