KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Vi återupptar alltså debatten. Jag får väl tacka Hans Wallmark som ännu en gång har givit sig in i diskussionen och redogjort för situationen så som det faktiskt ser ut med de, kan vi säga, lite skilda utgångspunkter som Hans Wallmark och jag här har.
Helene Petersson sade före uppehållet att behandlingen av presstödet går för sakta. Jag skulle vilja kommentera det innan jag går in på gårdagens möte - detta med anledning av en fråga som Helene Petersson ställt. Det här är ändå väl genomtänkta förändringar.
Vi ser inte att det finns någon anledning att hasta igenom frågan, inte minst mot bakgrund av att det nuvarande systemet starkt har ifrågasatts inom EU, precis som Hans Wallmark redogjorde för. Jag kan inte tänka mig att Helene Peterssons åsikt är att vi ska fatta politiska beslut som står i strid med de överenskommelser som vi faktiskt har när det gäller vårt medlemskap i Europeiska unionen.
Samtidigt måste vi med det beslut vi fattar se till att presstödet är förenligt med de regler som vi har för den inre marknaden. Jag kan försäkra att det absolut inte finns något skäl för regeringen eller för mig att förhala i den här frågan.
Jag kan säga att vi har tillräckligt många stora frågor på Kulturdepartementet, inte minst inom medieområdet, som vi känner att vi mycket tydligt måste jobba med; det gör vi också. Att ha den här frågan vilande är alltså ingenting som vi i så fall skulle se fram emot - absolut inte!
Svaret har, som ju reglerna är, skrivits en tid innan för att det skulle finnas till hands inför den här debatten. Då hade mötet i Bryssel inte ägt rum. Vi kan konstatera att dialogen fortfarande pågår och kommer att göra det ett tag till.
Mina medarbetare från Kulturdepartementet och även de som var med från Näringsdepartementet som var med kom hem sent i går kväll så jag har hittills bara hunnit få en snabb dragning av vad som sades. Några detaljer kan vi därför inte ännu gå in på.
Vi måste nu analysera vad som faktiskt kom fram och de synpunkter och frågeställningar som Konkurrenskommissionen hade kring det här. Det är välkänt att man ifrågasätter delar av presstödet. Men samtidigt finns det också en förståelse för motiven för våra argument när det handlar om grunderna för presstödet, inte minst när det gäller stödet till små och medelstora tidningar.
Så mycket kan jag i dag säga. Vår utgångspunkt är även fortlöpande att värna presstödet. Men då måste det vara utformat i enlighet med de regler som gäller - om vi nu inte vill riskera att alltihop så att säga klubbas bort. Som jag tidigare sagt kommer beslut naturligtvis att fattas i riksdagen.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Tack för allt det förtroende som visas mig från olika håll och också från olika utgångspunkter! Helene Petersson upprepar att det går för långsamt. Det må man möjligen tycka, men den här processen är viktig. Det måste gå rätt till. Vi har också haft ett sommaruppehåll.
Vi har semester vid en delvis annan tidpunkt än vad man har i stora delar av Europa, vilket kan ha bidragit till att det här tagit längre tid än det annars skulle ha gjort. Men vi har inte sinkat processen. Vi kan heller inte styra den process som pågår i Europa och i Bryssel. Det är en nationell fråga säger Helene. Ja, det kan man tycka.
Men dessa driftsstöd är inte en riktigt nationell fråga, om än något som skattebetalarna står för, utan det är en angelägenhet för hela EU. Vi visste när vi gick med som medlemmar, och vi vet nu också, att EU med regelbundenhet ser över de här stöden.
EU tycker nämligen att det här är en EU-fråga och har haft principiella invändningar, precis som Hans Wallmark var inne på, vid ett flertal tillfällen när det gäller driftsstödet och har också reagerat över att man från svensk sida inte har kontaktat dem när man har gjort de här förändringarna. Det är väl möjligt att reaktionen därmed kanske blev lite häftigare än vad den annars skulle ha blivit.
Det är något som vi bara kan spekulera i, och det tillhör historien. Vi har från svensk sida hela tiden haft kontakter på tjänstemannanivå därför att vad man har velat ha är framför allt fakta. Man har velat ha statistik och ekonomisk bakgrund, och man har velat veta mer om spridningsområden, upplagor och naturligtvis också om hur ekonomin ser ut på de olika tidningarna.
Detta har vi också levererat från Regeringskansliets sida i den takt som vi har kunnat. Det är om detta som diskussionerna hittills har hållit sig. Sedan vet jag att Maud Olofsson har träffat Nelly Kroes, konkurrenskommissionären, vid ett tidigare tillfälle i höstas och också lyft fram frågan. Därmed har den i någon mening också varit uppe på politisk nivå.
Men att jag i den här processen skulle ta kontakt, vilket jag förstått att Helene Petersson önskar, med någon av kommissionärerna, Nelly Kroes eller någon annan, skulle se lite märkligt ut. Det är inte den feedback som man har efterfrågat från EU:s sida. Vi gör vad vi kan för att driva frågan framåt.
Att det kommer att bli någon form av krav på förändringar har vi förstått i och med mötet i går. Som vi tolkar det är det inte fråga om en total förändring av presstödet. Men vi är ännu inte klara med den slutliga analysen. Det kommer att ta ytterligare någon vecka, är jag rädd. Men det blir ett möte, vad jag förstår, som Helene Petersson ska delta i på torsdag. Möjligen har läget klarnat lite ytterligare då.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Nu är vi inne på tredje svängen om tidsplanen. Jag vet inte hur många gånger jag ska säga: Vi har inte kunnat göra detta snabbare. Det hade strängt taget inte varit möjligt. Vi har levererat underlag i precis den takt som man har önskat. Kommissionen har förmodligen behövt ta tid på sig för att studera materialet. Man har uppenbarligen gjort det mycket noggrant.
Det framkom från tjänstemännens sida under mötet som var i går. Man är väl insatt i det svenska presstödet. Vi kan hoppas att det är något som gagnar vår sak. Förvisso är det så att vi hade anmält presstödet när vi gick in som medlem, men den inre marknaden är en process och inget slutet. Stöden utvecklas och kan ifrågasättas, det kan komma nya stöd, och stöd kan tas bort.
Det är inte på något sätt någon garanti. Vi skulle ha anmält förändringar, vilket vi uppenbarligen inte har gjort. Jag blir lite fundersam när Helene Petersson säger att utredningen som Karl Erik Gustafsson gjorde också tog tid. Men tänk om vi inte hade gjort den och inte haft underlaget med oss! Då hade vi kanske inte fått den förståelse som jag anar att man i dag ändå har när det handlar om stödet till de små och medelstora tidningarna.
Då hade kanske alltihop riskerats. Vi ska nog vara tacksamma för att detta har tagit lite tid. Det är regeringens hållning, även om det inte riktigt är Hans Wallmarks, att vi härigenom kan garantera den mångfald på mediemarknaden som vi vill ha.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag sade inledningsvis att jag tror att Siv Holma och jag delar en stor del av bakgrundsbeskrivningen och också engagemanget för de fria grupperna och tänker nog stå fast vid det. Vi har ju delat rum i den meningen att vi båda tidigare suttit i kulturutskottet och kan därmed också konstatera att det här inte är någon ny fråga.
Så länge jag varit aktiv i kulturpolitiken har de fria gruppernas besvärliga situation, inte minst ekonomiskt, varit aktuell, något som vi påpekat och påtalat även från alliansens sida. Om vi ska ägna oss åt kulturhistoria lite grann kan vi konstatera att det inte hände så mycket under den förra socialdemokratiska regeringen. Det gjorde faktiskt inte det.
Den rapport om de fria gruppernas situation som togs fram och som Siv Holma hänvisar till - jag ska återkomma till den lite senare - var en utredning som sattes i gång av Kulturrådet under den förra regeringens tid. Det fanns ett engångsanslag - jag tror att Siv Holma berörde det i sin fråga - om 12 miljoner kronor. Det var alltså ett engångsanslag.
När den nya regeringen tillträdde 2006 samt inför budgeten 2007 ersattes det med ett permanent ökat anslag om 10 miljoner kronor. Det är därför lite konstigt att Siv Holma kritiserar det. Sedan kan vi vara överens om att det inte på något sätt löser situationen för de fria grupperna.
Tvärtom är behoven stora och har så varit under lång tid. I rapporten framkom, vilket påtalades i Teaterförbundets skrivelse, bekymren för de fria grupperna där skolor och andra arrangörer saknar såväl pengar som administrativa rutiner för att kunna köpa föreställningar.
Därför kan jag, trots allt, glädjas åt att vi inför budgeten för innevarande år, 2008, har satsningen Skapande skola som får 55 miljoner kronor om året och som i allra högsta grad vänder sig till de fria grupperna. Majoriteten av dem, både inom musik och framför allt inom teater och dans, vänder sig till barn och unga.
Jag tror att upp emot 60 procent av deras publik finns på förskolor och skolor. Det är, måste man väl ändå säga, en rejäl förstärkning. Detsamma gäller allianserna. Jag vet att Siv Holma vurmar för dansen. Det gör jag också. Därför är det extra glädjande att vi kunde stärka Dansalliansen, som tidigare endast hade omkring 4 miljoner kronor i årligt anslag.
Tidigare hade Teateralliansen tillsammans med Dansalliansen 20 miljoner. I förra budgeten anslog vi ytterligare 30 miljoner till dem. Det är en ökning med 150 procent och innebär att det även kan skapas en musikallians, något som varit efterlängtat under lång tid.
Även om de fria grupperna har en besvärlig situation, vilket noterats i direktiven till Kulturutredningen, måste jag säga att vi gjort en hel del. Det faktum att kulturbudgeten förstärktes med drygt 200 miljoner kronor under förra året vittnar om detta. Sedan kan vi säkert önska oss mer pengar till de fria grupperna, men att ingenting skulle ha gjorts är fel.
Tvärtom har vi gjort betydligt mycket mer än vad den förra regeringen gjorde.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Nu kommer vi in på ytterligare nya frågor. Jag ska försöka besvara dem så gott jag kan. Vi kan väl till att börja med uppehålla oss lite grann vid arbetsmarknaden. Det är möjligt att det blir så som Kulturarbetsförmedlingen tror, alltså att den mattas av. Det vet vi ingenting om.
Hittills kan vi dock konstatera det att i den rapport som kom i januari i år sägs att antalet öppet arbetslösa kulturarbetare i januari minskat med drygt 25 procent jämfört med motsvarande månad 2007. Trots att Arbetsförmedlingen Kultur har ca 2 500 färre inskrivna i år ligger antalet påbörjade anställningar på nästan samma nivå.
Det är en anmärkningsvärt god ökning, skulle jag vilja säga, och det gäller alla delar av Sverige, inte minst Norrland, som Siv Holma själv kommer från. Under januari 2008 har antalet anmälda jobb att söka i norra regionen ökat med 40 procent jämfört med samma månad 2007. Det är mycket positivt. Sedan har vi centrumbildningarna, som Siv Holma var inne på.
Vi kan konstatera att i Kulturrådets senaste rapport, som är ett budgetunderlag till departementet, talas det om den goda utvecklingen även för centrumbildningarna där man förbättrat möjligheterna för medlemmarna att få jobb. Det gäller framför allt författare och översättare som i princip alltid är fria företagare och oftast sina egna uppdragsgivare.
De förmedlar nu över 8 500 olika uppdrag av olika omfattning till konstnärer. Det ser positivt ut. Centrumbildningarna är ett väldigt viktigt komplement till Arbetsförmedlingen Kultur, vilket vi trots allt ska glädja oss ut. Inte desto mindre vet vi att det finns bekymmer. Det är lite roligt när Siv Holma plötsligt bekymrar sig för företagandet.
Det har inte precis varit Vänsterpartiet kommunisternas tidigare hållning att man ska stimulera egenföretagande. Tvärtom har det setts nästan som en varböld på samhällets kropp. Jag välkomnar verkligen den förändring som de nya vänsterpartisterna härmed har gjort. De talar sig därmed också varma för egenföretagande.
Vi kan också glädjas åt att det har blivit fler egenföretagare inom kulturområdet. Det fanns en fråga i det inlägg Siv Holma hade nyss om kvinnornas ställning. Vi har tagit till oss flera av de slutsatser som fanns i utredningen Plats på scen som Birgitta Englin ledde.
Det har bland annat resulterat i 6 miljoner kronor som vi fördelar mellan Kulturdepartementet och Integrations- och jämställdhetsdepartementet, som är Nyamko Sabunis departement, för att se till att vi framför allt får fler kvinnliga chefer på scenkonstområdet, vilket är inte nog så viktigt.
Vi vet att förändringarna i a-kassan har varit nödvändiga. Det måste ändå ses som en väldigt låg ambition att man tycker att det var ett väl fungerande system. Det var det sannerligen inte. Den linje som nu drivs, det vill säga arbetslinjen, måste ses som väldigt positiv inte minst på kultursektorns område.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Siv Holma säger att jag har sagt att jag inte tar på allvar att många kvinnor skulle behöva byta yrke. Det har jag aldrig sagt. Det är väldigt bekymmersamt om man har utbildat sig inom den konstnärliga sektorn. Det gäller i synnerhet om man har gått någon av de konstnärliga högskoleutbildningar som tar väldigt lång tid, kraft och också kostar väldigt mycket för utbildningssektorn. Det är ett väldigt stort bekymmer.
Det är också bland annat därför som alliansen har kommit till. Siv Holma frågade om vårpropositionen. Siv Holma är väl medveten om att vårpropositionen i år ser annorlunda ut. Den har inga detaljerade siffror, utan de kommer till hösten. Inte desto mindre pågår arbete inom departementen och så också inom vårt.
Det är ingen hemlighet att jag har talat mig varm för de fria grupperna och hoppas att kunna ge bättre villkor för dem också framöver. Däremot invänder jag väldigt starkt mot att man säger att ingenting har hänt. Jag ska delvis upprepa mig själv men också ta upp den utredning på pensionsområdet som sjösattes för en eller två veckor sedan.
Den var väldigt efterlängtad under de dryga 10, 15 år som man har lappat och lagat på pensionsområdet. Det har varit väldigt bekymmersamt inte minst för dansarna vilkas situation Siv Holma nämnde tidigare. Det måste nu ske något, och det kommer det att göra. Småföretagarutredningen är på gång. Förslagen kommer i slutet på sommaren. Även det är av betydelse för kulturskaparna. Vi har talat om allianserna.
De får ytterligare 30 miljoner och totalt 50 miljoner om året på ett område som tidigare bara hade 20 miljoner. Det är också betydelsefullt inte minst för dem som är verksamma inom den fria sektorn. Skapande skola får ytterligare 55 miljoner. Det handlar om pengar som jag tror kommer att gå mer eller mindre direkt till just många av de fria grupper som både Siv Holma och jag tycker är väldigt viktiga att värna om.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Bo Bernhardsson har frågat mig vad jag är beredd att göra för att ge offentlighet åt det klagomål som jag själv åberopar som ett tungt vägande skäl för ingreppet i det svenska presstödssystemet. Låt mig börja med att säga att klagomålet inte åberopas av mig som ett tungt vägande skäl för de förändringar i presstödet som nu föreslås.
Klagomålet nämns endast i en debattartikel i Svenska Dagbladet den 4 april i samband med en beskrivning av bakgrunden till diskussionerna med Europeiska kommissionen om presstödet. Klagomålet är inte heller ett tungt vägande skäl för de förändringar i presstödet som nu föreslås i den departementspromemoria som nyligen har remitterats av Kulturdepartementet.
Förslagen bedöms i stället vara nödvändiga mot bakgrund av en analys av presstödets konstruktion samt dess förhållande till statsstödsreglerna i EG-fördraget och kommissionens praxis på området. Det hade för övrigt varit en mycket märklig ordning att i detta sammanhang hänvisa till ett dokument som varken jag eller tjänstemän vid Regeringskansliet har fått ta del av.
Kommissionen framhöll i ett pressmeddelande redan i november 2006 att man genom den notifiering som Sverige gjorde av förändringar i presstödet såg sig tvungen att granska presstödsförordningen som helhet och i vad mån den kunde anses som förenlig med EG-fördraget.
Sverige återkallade i detta sammanhang sin notifiering av ändringarna i presstödet, men kommissionen förväntade sig att Sverige skulle återkomma med en reviderad presstödsförordning. Under dialogen om presstödet har det sedan framkommit att det finns ett klagomål mot presstödet.
Tjänstemän från Regeringskansliet har ställt närmare frågor om anmälan och har fått beskedet från kommissionens konkurrensdirektorat att man inte får visa klagomålet eller ange vem den klagande är. Vid upprepad begäran om att få se klagomålet har svaret varit att dokumentet inte kan lämnas ut med hänsyn till att presstödet är ett pågående ärende. Dessutom har den klagande särskilt begärt att få vara anonym.
Det är möjligt att klagomålet kan lämnas ut efter att kommissionen har fattat ett beslut om presstödet, till exempel godkänt en notifiering från svensk sida. Men jag kan naturligtvis inte förutspå hur kommissionen skulle ställa sig till en sådan begäran, eftersom klagomålet kanske inte kommer ingå som en del av kommissionens beslutsunderlag över den notifiering som ska göras.
Jag skulle vilja betona att kommissionen hade granskat presstödet oavsett om det hade kommit in ett klagomål eller inte.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag ska försöka ta frågorna i ordning. Bo Bernhardsson säger att det är svårt att få grepp om frågan. Ja, det är klart att det blir så när det är många som blandar sig i diskussionen och rycker citat här och där. Men vi kanske kan ordna upp det ändå. Bo Bernhardsson säger att det givetvis handlar om statsstödsreglerna. Ja, så är det.
Bo Bernhardsson hänvisar också till den skriftliga frågan från Jens Holm till kommissionen. Jag uppfattar det så att Neelie Kroes svar var i omvänd ordning. Det var notifieringen som gjorde att konkurrensdirektoratet tog upp frågan från början. Det var inte en anmälan.
Denna anmälan kände vi inte till, och det gjorde inte heller tjänstemännen på Näringsdepartementet och Kulturdepartementet, när frågan blev aktuell, det vill säga direkt efter valet. Låt mig läsa lite kort ur en del av de handlingar som var uppe till diskussion i konstitutionsutskottet i förra veckan.
Som skäl för senareläggningen, det vill säga att regeringen beslöt att inte betala ut det här höjda stödet, angavs att Europeiska kommissionens generaldirektorat för konkurrens hade viserat en fördjupad granskning av om det svenska presstödet är förenligt med bestämmelserna om statsstöd i EG-fördraget. Det här var någonting som skedde redan under sommaren, det vill säga under den socialdemokratiska regeringens tid.
Sedan kan jag absolut hålla med om att det är en märklig hantering att vi, när vi och våra tjänstemän senare under processen får kännedom om att det finns ett klagomål, inte kan få ta del av detta därför att anmälaren har begärt att få vara anonym. När reklamskatten var uppe till diskussion vet vi att tidningen Metro hade lämnat in ett klagomål, och det var man väldigt öppen med.
Jag skulle också välkomna att det här var en mer, som Bo Bernhardsson uttrycker det, transparent process eftersom det stämmer med det sätt som vi har att arbeta på i Sverige. Jag tycker också att det är konstigt. Jag tolkar Lennart Petterssons fråga så att han undrar hur jag har hållit mig informerad.
Vi har haft en formell diskussion med tjänstemännen på konkurrensdirektoratet, och basen i detta har varit Karl Erik Gustafssons rapport och också den information som vi har fått från Presstödsnämnden och andra källor. Vi har gjort vad vi har kunnat för att försvara presstödet så långt det är möjligt, vilket har varit regeringens uppfattning.
Men i en dialog har vi också förstått att det har varit nödvändigt att göra vissa förändringar. Det föreslogs ju också förändringar i den tidigare utredningen just när det gäller storstadsstödet. För att återkomma till Bo Bernhardssons interpellation står det i texten att det skulle avskaffas helt, vilket är en felaktighet. Det har aldrig föreslagits, och det finns inte heller som förslag i den departementspromemoria som nu är ute på remiss.
Lena Adelsohn Liljeroth (M):
Jag kan konstatera att Bo Bernhardsson i princip har fått igenom hela sin presstödsstrategi. Men det är inte så att den svenska regeringen skulle ha lagt sig platt. Tvärtom har vi argumenterat väldigt kraftfullt för den svenska modellen. En av utgångspunkterna i detta har också varit Karl-Erik Gustafssons rapport, som vi har återkommit till tidigare.
Karl-Erik Gustafsson har varit med i hela den här processen och var så att säga en av idégivarna till det hela i början på 1970-talet. Han får alltså sägas veta vad han talar om.
Det får man väl ändå lov att säga att det är denna rapport som till stor del har legat till grund för det förslag till beslut som vi nu lägger fram och som vi hoppas ska godkännas av kommissionen utifrån den verklighet som nu gäller. Att vi sedan har beslutat att själva ta ett initiativ tycker jag är ganska självklart.
I och för sig kan varken Bo Bernhardsson eller jag vara säkra på vad det slutgiltiga resultatet hade varit, men inget av de förslag på tidigare modifieringar som vi har fört fram har accepterats från konkurrensdirektoratet. Sedan tycker jag också att det är en märklig ordning därför att vi har en helt annan politisk kultur i Sverige än vad man har i många andra länder i EU.
Det kan också vara nyttigt att lära av varandra. I det här fallet tycker jag också att det är besvärligt. Det hade varit mycket enklare om vi hade haft papper på bordet att visa upp. Trots allt anser jag att regeringen och Kulturdepartementet har gjort ett bra arbete för att försvara mediemångfalden. Vi hoppas naturligtvis båda att det inte kommer att leda till tidningsnedläggningar.
För övrigt vill jag säga att jag tycker att Bo Bernhardsson har en väldigt snygg slips.