KBLab/rixvox huggingface dataset:
Yilmaz Kerimo (S):
I samband med att Lissabonfördraget började gälla den 1 december 2009 blev det också möjligt för medborgare i EU att ta initiativ till frågor som man tycker bör behandlas där. Detta utlåtande handlar om de regler och villkor som ska gälla för att ett sådant initiativ ska ses som giltigt.
Precis som när initiativ till folkomröstningar tas i svenska kommuner behövs ett regelverk för att säkerställa att det finns en verklig opinion bakom förslaget och att frågan väcks i rätt organ och på rätt nivå. Utskottet är överens om förutsättningarna. Därför tänker jag inte gå in på detaljer här i kammaren. Jag vill i stället uppehålla mig vid några viktiga principiella funderingar.
För det första: När möjligheten finns gäller det att ha ett regelverk som inte försvårar eller i värsta fall förhindrar folkligt förankrade initiativ. Men det är lika viktigt att regelverket inte är så slappt att extrema minoriteter gång på gång kan driva fram initiativ utan någon möjlighet att få dem tillgodosedda.
Det krävs därför en noggrann avvägning av regleringen. För det andra: Det är positivt att det i och med möjligheten till medborgarinitiativ kommer att finnas en kanal för att på gräsrotsnivå påverka EU. Mycket av kritiken mot EU har handlat om att det är för slutet och inåtvänt utan riktiga påverkansmöjligheter för vanliga medborgare.
Nu ska inte betydelsen av medborgarinitiativ överskattas, men varje steg i riktning mot att öppna upp processen och EU:s beslutsvägar och att öka inflytandet och möjligheterna för vanliga människor att påverka måste ses positivt. För det tredje: Hur kommer det då att se ut i praktiken?
Själv kan jag tänka mig att det kommer att startas en hel del kampanjer från olika intresseorganisationer för att påverka kommissionen i viss riktning. Olika etniska och religiösa grupperingar finns säkert bland dessa, men för egen del tänker jag mest på hur arbetstagarorganisationerna i Europa kommer att agera.
Här öppnas till exempel en klar möjlighet för Europafacket att påverka kommissionen i en mer arbetstagarvänlig riktning. Fru talman! Med dessa funderingar yrkar jag bifall till utskottets utlåtande.
Yilmaz Kerimo (S):
I detta betänkande behandlas regeringens proposition om leksakers säkerhet. I propositionen föreslår regeringen en ny lag om leksakers säkerhet som ska ersätta den nuvarande lagen från 1992. Giftfria leksaker borde vara en självklarhet, men det är det tyvärr inte. De gömda gifterna i vardagen blir allt fler.
Varje dag får barn i sig en cocktail av farliga kemikalier som allvarligt påverkar hälsan. Barnen är den mest utsatta och känsligaste gruppen i vår giftiga vardag. Det räcker tyvärr inte som motivation för kommersiella leksakshandlare. Dessutom är okunskapen stor om hur gifterna påverkar våra barn och vår miljö.
Det är i dag svårt för småbarnsföräldrar att skilja på vilka leksaker som är giftiga och vilka som är ogiftiga. Många tror att vi är skyddade via regler och lagar, men plötsligt kommer ett giftlarm om en produkt som man tidigare har trott har varit helt säker. Lagskärpningen är efterlängtad. Kraven på leksaksproducenterna måste öka.
Vi socialdemokrater välkomnar en förändrad lag om leksakers säkerhet. Det är dags att vi får en helt giftfri vardag. Det är ett måste, och det behövs. Vi anser dock att regeringen skulle ha valt att ha skarpare skrivningar för att arbetet med att helt ta bort kemikalier och gifter i leksaker ska kunna intensifieras. Fru talman!
Det är bra att revideringen innehåller en rad förändringar som syftar till att höja säkerhetsnivån på leksaker. Dessutom är syftet med lagen att den ska bli tydligare. Förslaget innehåller mer omfattande regler om kemikalier i leksaker, och kraven är hårdare än i nuvarande lagstiftning. Det är tillverkarens ansvar att leksakerna uppfyller säkerhetskraven.
De ska utföra slumpvis provning och dra tillbaka leksaker som har brister. Det är importörernas och distributörernas skyldighet att se till att tillverkarna fullgjort sina skyldigheter. Men det finns grund för att lagstiftningen skulle kunna förstärkas ännu mer. Till exempel finns det inget förbud mot allergiframkallande ämnen.
Det finns även fog för ett heltäckande förbud mot alla gifter i leksaker. Här ser vi vissa brister. Arbetet med att förhindra förekomsten av giftiga ämnen i leksaker måste fortsätta kontinuerligt.
Vi är därför positiva till att vi fick gehör i utskottet när vi förde fram att vi vill skärpa kraven på regeringen när det gäller att man snarast ska ta initiativ till att inleda förhandlingar för att förbjuda skadliga kemikalier, metaller och doftämnen i leksaker. Det är nu regeringens ansvar att se till att följa utskottets uttalande och önskemål, så att detta blir verklighet, att giftfria leksaker blir en realitet.
Vi kommer att följa regeringens arbete tills giftfria leksaker blir en verklighet, så att det inte bara stannar vid ord.
Yilmaz Kerimo (S):
Jag tackar utrikesministern för svaret. Det är dock ett svar som jag inte är nöjd med. Den irakiska staten är uppenbart oförmögen att erbjuda kristna assyrier/syrianer/kaldéer ett skydd, så det är oerhört akut och angeläget att Sverige via FN uppmärksammar den svåra situationen för assyrier/syrianer/kaldéer i Irak. En utrensning av kristna pågår i Irak.
Av hela 1,8 miljoner assyrier/syrianer/kaldéer finns i dag bara en tredjedel kvar i Irak. Stora områden har helt tömts på kristna. Den värsta dagen hittills var den 31 oktober 2010 då ett femtiotal oskyldiga kristna massakrerades i sin kyrka. Herr talman!
Jag har gång på gång såväl motionerat som interpellerat och frågat Carl Bildt vilka initiativ ministern tar för de kristna i deras utsatta situation i Irak, men ingenting händer. Jag vet att frågan är komplicerad, men den totala passiviteten är helt oacceptabel. Jag hoppas att Wikileaks uppgifter om Carl Bildts åsikter om irakierna inte stämmer.
Men oavsett vad som sagts eller inte sagts återkommer jag här till ministern med ett positivt förslag om hur man kan ge stöd till de kristna irakierna och om hur regeringen därmed på ett för alla parter anständigt sätt långsiktigt kan uppnå en minskning av invandringen av irakier till Sverige. Det är ett konkret förslag som jag även lagt fram i en motion i oktober 2010.
Jag vill nämligen att Sverige tar initiativ till en kommission med syftet att kristna assyrier/syrianer/kaldéer erbjuds en frizon i Irak under FN:s överinseende. Ministerns svar om att dela in Irak efter etnicitet kan inte vara konsekvent eftersom man redan har delat av norra Irak från övriga Irak efter etnicitet när det gäller kurderna. Detta har visat sig fungera bra.
Min fråga till utrikesministern kvarstår alltså: Avser ministern att ta initiativ till en kommission med syftet att kristna assyrier/syrianer/kaldéer får en frizon i Irak under FN:s överinseende - detta då den irakiska staten uppenbart är oförmögen att erbjuda kristna assyrier/syrianer/kaldéer det skydd som de behöver?
Yilmaz Kerimo (S):
Jag vill börja med att instämma i Hans Lindes inlägg vad gäller de ekonomiska sanktionerna mot de kristna assyrierna/syrianerna/kaldéerna av dem som styr Irak nu. Dessa lever under fattigdom. Pengarna som kommer delas inte ut till de kristna. De tvingas att fly från landet. Som jag sade i mitt förra inlägg är av 1,8 miljoner assyrier/syrianer/kaldéer bara 30 procent kvar.
De fortsätter att fly från landet om inte något görs. Herr talman! Jag får inte svar på mina frågor av Carl Bildt. Jag hör bara samma visa, bara tomma ord som inte leder till handling. Jag har gång på gång, som jag sade tidigare, motionerat och frågat Carl Bildt om vad ministern tar för initiativ för de kristnas situation i Irak, men ingenting händer.
Jag vill i sammanhanget passa på att tydliggöra att assyrier/syrianer/kaldéer är en etnisk folkgrupp, inte bara en religiös grupp, som ministern brukar kalla den. De har en egen historia, eget språk, egen kultur. Den irakiska staten fungerar inte fullt ut, de är vi överens om, och kan därför tyvärr inte garantera säkerheten för sina minoriteter.
Den irakiska konstitutionen erkänner minoriteternas administrativa rättigheter, det vill säga att de kan bilda en egen administrativ region till exempel vid Nineveslätten strax norr om Mosul. Här är tanken att assyrierna/syrianerna/kaldéerna ska få en egen fristat. Men så har inte skett.
Det blir alltmer uppenbart att de stora muslimska partierna inte har för avsikt att tillåta minoriteterna att stanna kvar i landet. Därför behövs internationellt tryck, inte minst från Sverige, inte minst från vår utrikesminister Carl Bildt.
Ett konkret förslag som jag senast har lagt fram i en motion i oktober 2010 är att jag vill att Sverige tar initiativ till en kommission med syfte att de kristna assyrierna/syrianerna/kaldéerna ska erbjudas en frizon under FN:s överinseende. Hur tänker ministern agera i handling nu, inte i ord, för att skydda de kristna?
Ministern har ju erkänt att trakasserier och terror fortsätter på kristna, trots ministerns vackra ord här.
Yilmaz Kerimo (S):
Staten är skyldig att skydda sina medborgare. Även om det är al-Qaida som utför dåden är det statens skyldighet att skydda sina medborgare. Det finns detaljer om hur dessa al-Qaida kom in i kyrkan via säkerhetsvakterna, vilket visar att det har varit ett samarbete med säkerhetsvakterna, så kallade, som är utsedda av staten. Det pågår en etnisk rensning.
Det pågår ett nytt folkmord på assyrier/syrianer/kaldéer i Irak. Men jag får fortfarande inga konkreta svar från utrikesministern. Jag hör samma svar hela tiden. Ministern var som bekant EU:s fredsmäklare på Balkan år 1995. Detta jobb resulterade i att Jugoslavien delades i olika länder, såsom Serbien, Bosnien, Kroatien, Kosovo etcetera.
Detta arbete har, som sagts, letts av utrikesministern själv. Man ska nog vara konsekvent i sina argument. Varför gick det bra att acceptera Jugoslaviens delning efter etnicitet, och varför har man accepterat kurdernas frizon i norra Irak? Utrikesministern argumenterar nu mot en delning av Irak. Detta är motsägelsefullt och inte konsekvent.
Ska man behöva använda våld, terror eller bedriva väpnad kamp för att bli hörd? Detta kan ge fel signaler till omvärlden, utrikesministern. Jag skulle vilja höra vad ministern har att säga mer konkret om varför han gör skillnad på folk och folk. Varför är det okej med en frizon för kurderna i norra Irak men inte för assyrier/syrianer/kaldéer? Jag vill gärna ha ett konkret svar på detta.
Yilmaz Kerimo (S):
Jag har gång på gång frågat Carl Bildt vilka initiativ han tar när det gäller de kristnas situation i Irak, men inget händer. Även om jag vet att frågan är komplicerad tycker jag att den totala handlingsförlamningen är helt oacceptabel. Jag har ställt en rad frågor till regeringen, agerat via medier och på gator och torg.
Trots den borgerliga regeringens uppenbara ointresse verkar nu frågan på allvar börja engagera många i Sverige och i medierna. Det gläder mig att nu även enskilda politiker i borgerliga partier börjat uppmärksamma den här oerhört viktiga frågan. Jag kommer inte att ge mig förrän kristna har fått en frizon i Irak.
Innan detta har uppnåtts måste Sverige självklart följa Europadomstolens uppmaning att stoppa avvisningarna av kristna till Irak. Fru talman! Det går inte att hålla isär inrikes- och utrikespolitik i den här frågan. Sverige måste klara att agera på flera fronter samtidigt.
Sverige måste även klara att lösa både det akuta genom att stoppa utvisningar och det långsiktiga att via FN uppmärksamma den svåra situationen för assyrier/syrianer och kaldéer i hela Mellanöstern. Särskilt hemsk är situationen i Irak där kristna länge har varit utsatta för förföljelse. Terrorn mot kristna har trappats upp ytterligare efter USA:s ockupation av Irak.
Stora områden har helt tömts på kristna. Den värsta dagen hittills var den 31 oktober i år då ett femtiotal oskyldiga kristna massakrerades i sin kyrka. Jag har några frågor till statsrådet.
Tänker statsrådet hjälpa dessa nödlidande kristna assyrier/syrianer och kaldéer på plats i Irak genom att ta initiativ till en frizon? Tänker statsrådet stoppa utvisningarna? Tänker statsrådet fördela dem som nu väntar på uppehållstillstånd solidariskt mellan kommuner så att alla inte hamnar i Södertälje?
Yilmaz Kerimo (S):
Vi är överens med Magdalena Andersson om att frågan om bluffakturor är viktig och allvarlig, och det brister i många avseenden. De omsätter 1,2 miljarder per år, och det finns luckor i lagstiftningen som gör det möjligt för oseriösa företagare att skicka bluffakturor och tjäna pengar på dem. Ni är ändå inte beredda att göra något åt frågan.
Ni nöjer er med det som finns, polisiära åtgärder och annat arbete som görs. Det är bra. Det som görs nu är bra men räcker inte. Varför är ni inte beredda att se över möjligheten att eventuellt ha en ångervecka eller ångerrätt även för småföretagare?
Som jag sade tidigare i mitt anförande är de rädda att hamna i register. Då får de inte kredit. Det blir värre och värre för dem, och sedan betalar de. De som tjänar på detta är de oseriösa företagarna. Varför är ni inte beredda att se över helheten genom att tillsätta en utredning för att se över bristerna?
Yilmaz Kerimo (S):
Som jag sade är det bra att vissa åtgärder har vidtagits, och de kanske kan göra det något bättre. Men det har visat sig att det inte räcker. Polisiära åtgärder och åtgärder från åklagares företrädare är bra - så ska det också vara när det har gått så långt. Men problemet är att varken polis eller åklagare har resurserna för att utreda detta.
Det tar tid och ork för en småföretagare att göra en polisanmälan och allt jobb med det, och det kostar. De är rädda. Då betalar de hellre. Jag har träffat ordföranden i Sveriges Callcenterförening, som har jättemånga medlemmar. De har frivillig ångerrätt för sina medlemmar.
De tycker att det är bra, och det skadar inte affärerna. Seriösa företagare drabbas inte. Men de icke seriösa drabbas när man har ångervecka och kan skicka tillbaka varorna. För dem som är seriösa ska det fungera.
Vi vill att man ska tillsätta en utredning för att se över dessa brister, och det kan vara ett komplement till det som finns redan nu. Det är jätteviktigt att oseriösa företagare som tjänar 1,2 miljarder på detta stoppas. Det räcker inte med det som finns redan nu, utan något mer måste göras. Därför behöver vi en utredning för att se vilka åtgärder vi kan vidta.
Yilmaz Kerimo (S):
Jag tackar ministern för svaret. Det ger tyvärr inte mycket hopp till hyresgästerna i Sveriges miljonprogramsområden. Jag noterar att statsrådet inte anser att det är en fråga för staten. Varför ska man då ha en bostadsminister, kan man fråga sig. Bostaden är av central betydelse i varje människas liv. Det är i bostaden vi har vårt hem. Ett bra boende ger oss trygghet och det är en viktig förutsättning för en god livskvalitet.
I vårt bostadsområde knyter vi sociala kontakter med grannar, vänner, skola och föreningsliv. En attraktiv boende- och närmiljö med möjlighet till en fungerande vardag med rimliga avstånd mellan bostad, arbete, förskola, skola, handel och rekreation har stor betydelse för hur vi upplever vår livssituation. Runt 600 000 lägenheter står inför en nödvändig upprustning; det är akut.
Jag kan i sammanhanget nämna kommuner som Södertälje och Botkyrka som har miljonprogrammets hyresrätter men inte får något stöd från staten för att komma i gång med energieffektivisering och renovering. Renoveringarna och upprustningen är både dyra och omfattande. Enligt olika beräkningar uppgår renoveringsbehovet till mellan 240 och 300 miljarder kronor.
Det kan vara svårt för enskilda fastighetsägare att räkna hem investeringen under en realistisk tidsperiod. Betalningsförmågan hos de hyresgäster som bor i dessa områden kan också vara begränsad. Däremot visar studier att investeringar i upprustning kan vara samhällsekonomiskt lönsamma.
Med denna bakgrund kvarstår min fråga: Är statsrådet beredd att ta initiativ från statens sida för att komma i gång med renoveringarna av miljonprogrammets hyresrättsbestånd?
Yilmaz Kerimo (S):
Man hör att ministern inte vill ta något ansvar för dessa områden. Vi socialdemokrater har förslag till en solidarisk upprustning av miljonprogrammet där stat, kommun och fastighetsägare tillsammans tar ansvar.
Vi föreslår ett system där staten, eventuellt tillsammans med berörd kommun, får garantera lån för upprustning av lägenheter i flerfamiljshus inom en ram på totalt 20 miljarder kronor, vilket skulle kunna täcka upprustningen av 60 000 lägenheter årligen.
Genom att lånegarantier erbjuds vill vi se nya möjligheter att ställa krav på de fastighetsägare som trots dessa insatser inte är beredda att ta sin del av ansvaret för den nödvändiga upprustningen. För att balansera statens ansvar och fastighetsägarnas ansvar föreslår vi att möjligheter till vitesföreläggande av fastighetsägare som inte uppfyller rimliga krav på underhåll och renovering av sina fastigheter bör prövas. Herr talman!
Genom olika beslut i riksdagen har den skattemässiga neutraliteten mellan bostadsformerna urholkats. ROT-avdraget riktas enbart till dem som äger sin bostad och bostadsrättsinnehavare. Det ska råda neutralitet mellan upplåtelseformerna. Det ska inte vara någon skillnad. Därför är det nödvändigt med en översyn av neutraliteten då detta även försvårar produktion av hyresrätter.
Varför ska en bostadsrättsinnehavare eller en villaägare få 50 procent rabatt av staten för att renovera sin bostad, medan de som bor i en hyresrättslägenhet inte får något alls? Är det skillnad på folk och folk?
Det stora renoveringsbehovet i bostäderna från rekordåren på 1960- och 1970-talen utgör en möjlighet att nu göra viktiga energiinvesteringar för att Sverige ska nå klimatmålet till 2050, det vill säga en halverad energianvändning jämfört med 1995 års nivå. Men energieffektiviseringen går i dag alltför långsamt.
För att energiinvesteringarna ska öka krävs insatser som underlättar finansieringen av viktiga klimatinvesteringar. Byggnads har bland annat föreslagit energisparlån för att underlätta sådan finansiering. I exempelvis Tyskland finns en sådan modell som har inneburit att viktiga energiinvesteringar kommit till stånd samtidigt som ett stort antal arbetstillfällen har skapats.
Den modell som Byggnads föreslår innebär kortfattat att staten tillhandahåller förmånliga energisparlån till fastighetsägare för energiinvesteringar i bostäder. Tydliga krav för energieffektivisering sätts upp för att ett energisparlån ska kunna tillhandahållas. Därmed ökar finansieringsmöjligheterna för att genomföra upprustning och renovering av bostadsbeståndet, vilket också innebär samhällsnödvändig energieffektivisering.
Är statsrådet beredd att stödja dessa områden med energisparlån för att Sverige ska nå klimatmålet?
Yilmaz Kerimo (S):
Det finns flera skäl till att fastighetsägare, kommuner och stat bör samverka kring en upprustning av miljonprogrammets bostäder. Jag har sagt vilka förslag vi har.
Det jag har hört från ministern i hans svar är dock bara att en sänkning av skatten för pensionärer på ca 50 kronor i månaden - eller bostadstillägget, som kanske till och med är mindre - ska räcka för att de ska ha råd att betala hela hyreshöjningen när fastighetsägaren ska rusta upp lägenheterna. Det går inte ihop.
Varför ska ni hjälpa alla som bor i villor och bostadsrätter med ROT-avdrag på flera miljarder från skatterna? De som bor i hyresrättsbeståndet ska däremot inte få någon hjälp alls från staten. Är människor som bor i villor och bostadsrätter värda mer än människor som bor i hyresrätter? Det finns flera skäl till att rusta upp dessa områden.
Det är arbetsmarknadsskäl och energiskäl, som jag har sagt tidigare. Sedan finns det också EU-strukturfonder som ger pengar för att energieffektivisera bostäder. I Sverige har man sagt nej till detta. Kan ministern förklara varför? Andra länder har använt det, bland annat Frankrike. Det har gått jättebra; de har rustat upp jättemycket. Här har vi det inte. Staten har ett ekonomiskt ansvar för upprustning av alla typer av bostäder.
I dag ges dock stöd bara till egenägt boende, medan de i hyresrätt får betala hela kostnaden själva. Är det rimligt? Är det rimligt att hela kostnaden för renovering och klimatomställning ligger på den enskilda hyresgästen bara för att man bor i en hyresrätt?
Yilmaz Kerimo (S):
Det är bra att du tar upp denna fråga, Roland Utbult. Vi ska ta hand om dem som kommer hit på ett sådant sätt att de inte blir beroende av människor och gåvor. Staten och kommunerna ska ansvara när behov finns för att de ska bli anpassade och få en linje in på arbetsmarknaden. Människor ska inte vara beroende av gåvor för att bli integrerade och komma in i samhället.
Yilmaz Kerimo (S):
Det är bra att det finns många människor som ideellt hjälper medmänniskor i nöd. Många ideella föreningar är mycket aktiva, och det ska de fortsätta att vara. Att vi tar bort avdragsrätten innebär inte att de inte kan fortsätta att hjälpa till där de ser att det finns ett behov. Jag har själv varit aktiv inom Assyriska föreningen under lång tid och varit ordförande i föreningen helt ideellt. Jag har jobbat för att människor ska integreras i det svenska samhället.
Jag har dock aldrig tänkt på att göra avdrag för det vi har utfört. Vi gör det ideellt och för att vi tycker att det är bra. Vi är ett komplement till det samhället gör. Att vi tar bort avdragsrätten innebär som sagt inte att de inte får fortsätta i samma anda.
Yilmaz Kerimo (S):
Det är inget nytt att Sverigedemokraterna ser allt som har med invandrare att göra som ett problem. Är det något som händer i eller utanför Sverige är det invandrarnas och flyktingarnas fel. Problemet är inte att flyktingar och invandrare kommer hit. Problemet är att vi måste tänka på vårt välfärdssystem och integrationen så att de får en linje för att lättare komma in på arbetsmarknaden.
I stället för att ha fördomar, som exempelvis SD har, måste vi låta dem jobba på rätt sätt och inte göra skillnad på människor och människor. Europa och Sverige har råd att ta emot flyktingar. När det är krig i Syrien, i Irak och i andra delar av världen, ska vi bara säga nej, ni får inte komma hit?
Ska vi säga nej fast de flyr undan krig och förföljelser?
Yilmaz Kerimo (S):
Jag förstår inte hur den kan vara human. Jag tror att du har glömt två bokstäver, Markus. Det ska vara "in" före "human". Ni har den mest inhumana flyktingpolitiken i Sveriges riksdag. Hur kan du säga att det är den mest humana politiken när ni bara säger nej?
Ni vill bara ta emot FN-flyktingar, vilket innebär noll flyktingar. I ditt anförande sa du att 110 610 personer kom till Sverige 2014. Det var alla, inte bara flyktingar. Flyktingarna var en liten del. Det kom adoptivbarn, anknytningsinvandrare, arbetskraftsinvandrare och många andra. Det var inte bara flyktingar.
Om ni bara vill ta hit flyktingar blir det nästan noll som får komma hit. Ändå säger ni att ni har den mest humana politiken. Jag menar att det är den mest inhumana politiken som SD driver. Vi har råd att ta emot människor som är i nöd. Vi ska vara solidariska. Det gäller inte bara Sverige utan EU. Det kom 1 promille till EU, och det är ingenting.
År 2014 kom det 110 000 invandrare till Sverige, inte bara flyktingar. Det är inte mycket. Vi har råd att göra det om vi är solidariska. Turkiet har tagit emot miljoner flyktingar, och Turkiet är inte rikare än Sverige. Eftersom Turkiet och Jordanien, grannländerna, tar emot så många ska vi ta emot fler för att vara solidariska. Det har vi råd till. Men det gäller inte bara Sverige.
Vi ska se till att alla EU-länder tar sitt ansvar.