KBLab/rixvox huggingface dataset:
Martin Kinnunen (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det är intressant att man nu säger att man är osäker på hur man vill göra. Det beror på att vi med all sannolikhet har en majoritet i riksdagen som är emot detta. Men regeringen har ju redan aviserat hur man ska rösta. Man har inte drivit på tydligt för ett nej i ministerrådet, utan man har stött förslaget under trilogförhandlingarna. Varför samrådde man inte med EU-nämnden tidigare?
Det som kan hända nu är ju att regeringen tvingas ändra sin position till det slutgiltiga antagandet.
Martin Kinnunen (SD):
Vi debatterar i dag Klimatpolitiska rådets rapport. Det finns mycket intressant i rapporten och en hel del bra slutsatser, exempelvis att regeringen bättre bör utvärdera nyttan av sin politik och inte bara tala om kronor och ören som satsas. Men tyvärr har vi någonstans hamnat i ett typiskt svenskt klimatpolitiskt perspektiv där vi enbart tittar på Sverige och missar det globala perspektivet.
Klimatpolitiska rådets rapport saknar just ett globalt perspektiv och konsekvensanalyser av hur svenska policyer är beroende av vad som händer på den globala arenan för att fungera och inte bara bli extremt kostsamma. Detta är inte i grunden Klimatpolitiska rådets fel utan beror på de sju partier som varit överens om att inrätta det i dessa former.
Vad man borde tala mer om är teknisk utveckling, forskning och innovationer. Det är detta som slutligen kommer att avgöra. Det är inte skatter, subventioner och regleringar som kommer att minska världens växthusgasutsläpp. Vi kan inte på något sätt förtränga att över 80 procent av all energi i dag är fossil. Världen är fullständigt beroende av fossila energikällor - det är ett faktum.
När man tittar på statistiken ser man att sol och vind är närmast negligerbara. De står för någon enstaka procent. Tillväxten är förhållandevis god, men dessa energikällor kommer de närmaste decennierna fortfarande att ligga på en extremt låg nivå, enligt alla analyser som finns. Energilagring i större skala är fortfarande inte kostnadseffektivt. Det kräver helt enkelt för mycket energi att genomföra.
Utbyggnaden av kol, olja och gas pågår fortfarande i stor skala runt om i världen. Enligt de senaste prognoserna kommer oljekonsumtionen att fortsätta att öka betydligt fram till 2040. Detta är den verklighet vi befinner oss i, varför detta ensidiga fokus på Sverige - som om vi befann oss under något slags kupol - närmast ter sig löjeväckande. Fru talman!
I Sverige subventionerar vi exempelvis elbilar för miljarder de närmaste åren. Dessa bilar hamnar sedan i Norge, ofta redan efter ett halvår. Subventionerna går alltså till företag, biltillverkare, välbärgade människor och till Norge, samtidigt som de människor som skulle vilja köpa dessa bilar på andrahandsmarknaden i Sverige inte kan göra det. Dessutom straffbeskattar vi vanliga barnfamiljer som kanske köper en Dacia som de precis har råd med. Fru talman!
Vi har ett växande bensinskatteuppror i Sverige. Drivmedelspriserna skenar, och klyftorna mellan land och stad är på allvarliga nivåer. Då har Sveriges politiker gett Klimatpolitiska rådet ett perspektiv som gör att deras förslag landar i ökade styrmedel, det vill säga skattehöjningar.
Martin Kinnunen (SD):
Flera debattörer har här i dag talat om reduktionsplikten. International Council on Clean Transportation, ICCT - som var de som upptäckte dieselbluffen - har även tittar på biodrivmedlen. Enligt deras slutsats har nästan alla ämnen vi använder alltför stor klimatpåverkan och driver upp priserna. Varför ska man höja reduktionsplikten om det ökar utsläppen i förhållande till fossil diesel och bensin?
Martin Kinnunen (SD):
Avancerade biodrivmedel och biodrivmedel från riktiga restprodukter är jättebra eftersom de sänker utsläppen. Men det är inte svensk biodrivmedelspolitik i dag. Svensk biodrivmedelspolitik är att importera fulbiodrivmedel som ökar utsläppen och dessutom bidrar till att höja priserna ännu mer. Utöver den högskattepolitik från regeringen som ju har startat bensinskatteupproret kommer vi dessutom att få ännu dyrare biodrivmedel. Det är enligt forskningen inga bra biodrivmedel. Varför ska vi fortsätta med politiken? Jag vill fortfarande ha svar på den frågan.
Martin Kinnunen (SD):
I Klimatpolitiska rådets rapport visar man på klimatfrågans komplexitet utan att beröra frågan i tillräckligt stor utsträckning. Mycket måste göras lokalt och i företag, men utmaningen är fortfarande global. Det går inte heller att göra saker över en natt; enligt rådet kommer elbilarnas andel per kilometer fortfarande att vara relativt liten år 2030. Ur ett globalt perspektiv är elbilen heller ingen lösning eftersom världen fortfarande är fullständigt beroende av fossil energi.
Därför är det olyckligt att vi har en transportpolitik som styr mot biodrivmedel, vilket ökar utsläppen utanför Sverige men snyggar till vår statistik. Vi har en energipolitik som driver på för mer fossil elproduktion i andra länder - och kanske även i vårt eget land. Det talas också om att fasa ut fossila subventioner i jordbruket.
Det kanske låter gott, men vi talar här om en krisbransch som ska producera mat till oss och som dessutom gör det på ett extremt klimatvänligt sätt. Om vi lägger ned vårt jordbruk kommer vi att importera betydligt sämre mat och orsaka utsläpp i andra länder i stället. Nettot skulle sannolikt bli negativt. Ökad produktion i Sverige är något vi verkligen kan bidra med, men det kommer kanske inte att snygga till statistiken.
En förutsättning för näringslivets bidrag är att klimatet för att bedriva näringslivsverksamhet i Sverige är gott och att företagen kan vara konkurrenskraftiga samt ha de resurser som krävs. Precis som FN:s klimatpanel nyligen påpekade behöver vi använda all teknik som möjliggör minskade utsläpp, inklusive kärnkraft. Det är dessa globala perspektiv som i slutändan är centrala. Dessvärre saknas de i rådets uppdrag och därmed också i dess rapporter.
Detta understryker behovet av att diskutera nya klimatmål utifrån faktisk global nytta, i enlighet med rekommendationer från Konjunkturinstitutet, och få till stånd ett ramverk som verkar i samklang med detta.
Martin Kinnunen (SD):
Tack för frågan! Jag tycker verkligen att vi ska vara självförsörjande på energi. Därför är det positivt att vi har en utveckling som driver på mot elektrifiering. Detta kommer att ske, men det kommer inte att gå över en natt. I enlighet med rekommendationerna från Finanspolitiska rådet anser vi också att det optimala inte är att fasa ut bränslemotorer genom att chockhöja priser på bränsle eller att stimulera biodrivmedel, utan det är förmodligen att ha lite is i magen och invänta utvecklingen.
Vi kommer nämligen att få se en elektrifiering, och detta kommer dessutom att vara bättre för klimatet.
Martin Kinnunen (SD):
Exakt, leveranssäkerheten fick vi igenom i går. På energiområdet finns det ändå ett antal vettiga partier i Sveriges riksdag, vilket inkluderar Liberalerna. Det är ju roligt att de är vettiga på detta område. Denna fråga drev vi inom ramen för Energikommissionen, men vi fick inte stöd för den. Nu har dock fler partier anslutit sig, och vi har fått igenom förslaget om leveranssäkerhet, vilket är jättepositivt.
Vi kan få igenom kärnkraften också om Kristdemokraterna och Moderaterna ansluter sig och röstar för det i kammaren.
Martin Kinnunen (SD):
Statsministern har säkert hört talas om den enorma frustration som finns i vårt land över de skenande bränslepriserna och skatterna. Över en halv miljon människor, inklusive många i min partigrupp, har undertecknat bensinskatteupproret. Bilen är Sveriges viktigaste transportmedel. Över hälften av svenskarna är beroende av bilen i dag för att få livet att gå ihop. Samtidigt vet vi att bilisterna på landsbygden mer än väl betalar sina miljökostnader.
Vi har i Sverige tyvärr, får jag säga, en lag som innebär att bränsleskatterna utöver inflation varje år ska räknas upp med 2 procent. Den skattesmällen slår till igen nästa år om inte regeringen agerar.
Min fråga till statsministern är helt enkelt: Är regeringen beredd att lyssna på alla dessa människors enorma frustration och utlova sänkningar av bränsleskatterna, eller är man i alla fall beredd att utlova utebliven skattechock nästa år?
Martin Kinnunen (SD):
Protesterna mot regeringens drivmedelspolitik har ökat i intensitet den senaste tiden. Denna ilska är inte märklig, mot bakgrund av att Sverige är ett glest befolkat land där bilen är det överlägset viktigaste transportslaget. Inget annat transportslag kommer i närheten av bilen i dag.
Med anledning av intervjun med Magdalena Andersson, om vilken åsikterna går isär när det gäller vad som egentligen sas, är min fråga till ansvarig minister: Finns det några planer på att ta bort de automatiska höjningarna av drivmedelsskatterna i dag?
Martin Kinnunen (SD):
Ett spel som pågår, säger ministern. Han känner mycket väl till att Sverigedemokraterna vill ta bort uppräkningen av skatten permanent. Vi röstade också för det i kammaren. Givetvis önskar vi se en framtid där vi driver bilar med el, men vi är inte där i dag. Det människor är upprörda över är såklart att priserna och skatterna ökar. Alla de styrmedel som regeringen har infört har lett till ökade drivmedelspriser.
Kommer detta att upphöra, eller ska det fortsätta?
Martin Kinnunen (SD):
Min fråga blir då spontant: Bedrev regeringen en katastrofal miljö- och klimatpolitik 2017? När jag tittar på budgetarna historiskt kan jag se att Sverigedemokraterna lägger mer pengar på utgiftsområdet än vad regeringen lade 2017. Det borde ha varit en fantastiskt katastrofalt dålig regering 2017. Har man bett om ursäkt för den katastrofala fossilpolitik som man bedrev för bara några år sedan?
Eller kan det vara så att allt inte hänger på exakt hur många miljarder som man lägger på miljöpolitiken? Det är kanske mer viktigt att fokusera på vad politiken innebär för människor och vilka olika prioriteringar som vi politiker har att göra. Vi hör här mycket om olika förslag som vi inte stöder. Klimatbonusen har underkänts av Konjunkturinstitutet, och den har underkänts av Finanspolitiska rådet.
Snart har den säkert underkänts också av Riksrevisionen. Varför underkänns den? Därför att den inte är ett effektivt styrmedel och därför att pengarna inte träffar rätt. Mycket av pengarna hamnar i Norge. Vi subventionerar Norges fordonsflotta i dag. Är det ett bra sätt att använda skattebetalarnas pengar på?
Martin Kinnunen (SD):
Det är helt riktigt att Sverigedemokraterna vill fokusera på en mer effektiv klimatpolitik - en billigare klimatpolitik. Det finns heller inget extremt behov i Sverige av att minska utsläppen snabbt. Utsläppen är låga i Sverige. Om vi tar hänsyn till alla upptag från vår skog råder i princip utsläppsneutralitet i dag.
Vi ställer oss därmed inte bakom 2030-målet för transportsektorn eller de andra beslutade klimatmålen. Vi håller med Konjunkturinstitutet och Finanspolitiska rådet om att målen är ineffektiva och inte på ett bra sätt bidrar till minskade utsläpp i världen. Därför är vi emot dem, och därför har vi inte så bråttom och behöver inte försämra för vanligt folk i den utsträckning som Socialdemokraterna vill.
Martin Kinnunen (SD):
Det gläder mig att ledamoten vill tala om drivmedelsbeskattningen. Det är en viktig reform i Sverigedemokraternas politik. Jag skulle vilja hävda att 1 krona i sänkt pris nog är i underkant, för det tar inte full hänsyn till konsekvenserna när man minskar andelen biodrivmedel i mixen. Jag tror att vi kommer att kunna få ännu lägre pris med sverigedemokratisk politik. Det här är viktigt, för bilen är grundläggande för människors rörlighet i det svenska samhället. Det är ett stort land vi har.
Men bilen är viktig inte bara för landsbygdsbor. Den är viktig för storstadsbor. Den är viktig för människor som ska köra sina barn till skolan, till fotbollsträningen. Bilen är grundläggande för väldigt många människor i vårt land, och då kan vi inte fortsätta straffbeskatta människor som behöver bilen.
Det är inte bara landsbygdsbor, även om landsbygdsbor är extra beroende av bilen, utan det gäller många - och jag vill framhålla att Sverigedemokraternas politik kommer att leda till mer än bara 1 krona i sänkt drivmedelsbeskattning.
Martin Kinnunen (SD):
Vi kommer att få se en omställning i transportsektorn; det är jag övertygad om. Finanspolitiska rådet resonerar kring huruvida detta är en bra tidpunkt för målet. När kommer elbilen att slå igenom? Vi kommer att få se detta slå igenom. Det kanske inte sker till 2030. Vi kanske träffar rätt 2035. Men det kan vi göra utan styrmedel. Det kan vi göra utan att det kostar så här mycket pengar. Är det värt att åsamka människor så här stor skada för några år?
Vi kan satsa de pengarna utomlands på projekt som ger mycket mer. Landsbygdsborna är inga socialfall. De behöver inte skattesänkningar i enskilda landsting eller enskilda kommuner. Vi vill erbjuda alla Sveriges människor sänkt skatt, och vi vill erbjuda kraftigt sänkt drivmedelspris.
Martin Kinnunen (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till Sverigedemokraternas reservation i betänkandet. Jag tycker att det är intressant att reflektera lite över globala utsläpp å ena sidan och territoriella utsläpp å andra sidan. Jag läste en rapport från IVA, som är väldigt omfattande och jag tror det mest uttömmande som har skrivits om hur man minskar utsläppen från jordbruket mot bakgrund av 2045-målet.
Då har man i princip räknat med att alla sektorer kommer ned till noll men att vissa utsläpp i jordbrukssektorn ändå måste tillåtas, för annars kommer den förmodligen inte att kunna producera någonting alls. Man har då varit tvungen att utgå från att jordbruket ska producera lika mycket mat som i dag. I rapporten nämner man att det svenska jordbruket ger mycket klimatvänligare mat än alla andra länder.
Våra ägg och vår mjölk ligger skyhögt på listorna över mat som kan produceras med minst utsläpp. Författarna själva resonerar kring att det allra bästa kanske vore om vi kunde bli självförsörjande på mat och till och med exportera vår mat.
Men enligt koldioxidbudgeten räcker det inte om vi ska uppnå 2045-målet, utan de enda utsläpp som i princip får finnas kvar är från jordbruket. Trots väldigt ambitiösa insatser med kolinlagring och borttagande av alla fossila drivmedel kommer man ändå fram till att vi inte kan öka produktionen.
Då är min fråga till ledamoten: Finns det inte en konflikt mellan de territoriella utsläppen, som vi fokuserar på, och de globala utsläppen? Vi kanske skulle kunna ha lite högre territoriella utsläpp men minska de globala utsläppen om vi kunde producera ännu mer mat i Sverige.
Martin Kinnunen (SD):
Det är en intressant diskussion. Men en kritik som också kom fram mot rapporten var att den bygger på väldigt lösa förhoppningar, att det här är top of the line och att man inte kan hoppas på särskilt mycket mer. Återigen till kärnan: Vi skulle kunna producera mer mat och minska utsläppen globalt. Men vi kanske inte kan göra det, för vi måste följa klimatlagen.
Vore det inte bättre att ändra på klimatlagen om vi kan bidra till minskade utsläpp i världen genom att kanske öka dem lite i Sverige? Om vi kan tillverka ännu mer stål i Sverige minskar vi utsläppen i världen. Om vi kan raffinera mer olja i Sverige minskar vi också utsläppen i Europa. Det är väldigt märkligt att man utgår från just utsläppen i Sverige. Det är ungefär som en kupol runt Sverige.
Ju mer vi tillverkar och producerar i Sverige, desto lägre utsläpp bidrar vi till i världen. Eftersom vi är så energieffektiva i det här landet borde vi försöka producera mer, inte mindre. Varför väljer Miljöpartiet att vi ska producera mindre i Sverige?
Martin Kinnunen (SD):
I den här debatten hade jag tänkt fokusera på en krisartad situation i våra hav. Men det känns lite överflödigt att tala om det i termer av kris när vi har något annat som är mycket mer nära inpå oss och mycket mer synligt och direkt. Vi har trots allt problem i våra vatten och hav, och då kanske framför allt i Östersjön. Det är som föregående talare sa.
Vatten är en förutsättning för liv, jobb och tillväxt och för rekreation i vårt land. Vi har i dag en oerhört problematisk situation i Östersjön. Vi har ett ekosystem i fullständigt kaos. Vi har arter som håller på att försvinna. Vi har ett fiske som inte bär sig, och vi har fisk som inte är hälsosam att äta. Det beror på många saker.
Framför allt beror det på att vi är väldigt många som bor kring Östersjön, och det är väldigt lite vatten som flödar in. Det är väldigt många båtar som trafikerar dessa farleder. Den stora frågan är: Hur löser man problemet? Det är komplext. Vi har en miljömålsberedning som tittar på dessa saker. Jag känner inte att jag vet exakt vilka åtgärder man bör genomföra, men det behövs sannolikt många olika typer av åtgärder.
Det behövs åtgärder i alla länder. Vi vet att det finns problem med regelverk. Det är många olika myndigheter. Vi har olika typer av mål som ibland står emot varandra. Vi vill att näringsidkare ska ha möjlighet att utnyttja våra vatten - där ställer regelverk till problem. Det finns väldigt mycket att göra.
Jag hoppas att alla partier tillsammans kan komma fram till lösningar på detta område framöver. Herr talman! Jag ska redogöra för ett par av de reservationer som vi har i betänkandet. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3, som handlar om problemet med ej godkända avlopp. Det är en fråga som vi har drivit i många år.
Det finns bra ingångar i utskottets majoritetstext när det gäller den, men vi skulle önska ännu mer tydlighet, så att det verkligen sker en förändring. Kommuner och landsting har nämligen stor påverkan på enskilda hushåll, särskilt på landsbygden, som kanske inte kan låna stora pengar på sitt boende för att tillgodose de regler och krav som finns för vatten och avlopp. Kostnaden kan helt enkelt bli oproportionerligt stor för enskilda.
Här måste man få till stånd en ordning där det finns mer flexibilitet och där varje åtgärd föregås av en kostnads- och nyttoanalys som visar att miljönyttan står i proportion till kostnaden. Vi har, herr talman, också en reservation i detta betänkande om nanoplaster. Precis som många kommer att säga i dag är det ett allvarligt problem i världen med plaster i våra hav.
Det handlar om stora plaster, som vi vet är väldigt dåliga. Det handlar om mikroplaster, som vi inte vet lika mycket om men där det finns hoppfull forskning och utlåtanden från WHO som tyder på att det kanske inte är så farligt, vilket är positivt. Men sedan har vi nanoplasterna, och dem vet vi ytterst lite om. Det är de allra minsta plastpartiklarna, som vi över huvud taget inte kan se.
Vilken påverkan har de på djur och människor? Det vet vi inte, och vi tycker att det bör riktas in mer resurser just på att identifiera det vi vet allra minst om. Med detta tänkte jag avsluta anförandet.
Martin Kinnunen (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen. Behovet av att bekämpa riskerna med global uppvärmning är en av vår tids utmaningar. Men vi har många utmaningar i Sverige, och vi har många utmaningar globalt. Vi har problem med fattigdom generellt och med energifattigdom specifikt. I Sverige har vi problem med vårdköer, en skenande otrygghet och ett krig mellan kriminella gäng som samhället tappat kontrollen över.
Att det finns så många utmaningar globalt och i Sverige understryker vikten av en sak: att vi hushållar med våra resurser. Vi behöver inse att de är begränsade och fokusera på att använda dem så effektivt som möjligt. När det kommer till att bekämpa växthusgasutsläppen i världen är Sverige en liten spelare.
Om vi i Sverige ska kunna påverka andra krävs det att våra åtgärder är föredömliga avseende teknikutveckling, effektivitet och påverkan på tillväxt. Utan kostnadseffektiva åtgärder och bidrag till teknisk utveckling föreligger ytterst små möjligheter för Sverige att bidra till att fler länder minskar sina utsläpp i en tid när utsläppen i stället ökar. Fru talman!
Nu står vi ytterligare en gång inför faktumet att oberoende granskare har slagit ned på svensk klimatpolitik, och det gäller återigen Klimatklivet. Riksrevisionen konstaterar i sin skrivelse att Klimatklivet inte når upp till vad som kan sägas vara en effektiv klimatpolitik. Riksrevisionen konstaterar också att beräkningarna av uppnådda utsläppsminskningar till följd av Klimatklivet är falska då utsläppsminskningar dubbelräknas.
Sammanfattningsvis kan man konstatera att det med Klimatklivet råder samma problem vad gäller bristande effektivitet som med tidigare program. På grund av detta är det rimligt att Klimatklivet läggs ned och ersätts av en mer effektiv klimatpolitik, vilket också framgår av den reservation som Sverigedemokraterna står bakom i dag. Fru talman!
När regeringens företrädare bemöter detta brukar argumentationen utgå från något i stil med att de ser problem men att detta är det bästa som finns givet att annan politik, till exempel ännu mer chockhöjda drivmedelspriser, inte har tolerans och acceptans bland folket. Det är dock inget argument för att bedriva politik som inte bidrar till minskade utsläpp på ett ekonomiskt försvarbart sätt.
Saknar man idéer för mer effektiv politik finns det gott om utmaningar på andra områden att ta hand om. Därför är det ganska tragiskt att man fortsätter att exempelvis lägga miljoner ur det här programmet på studiefrämjanden över hela landet för att "CO2-banta" med "klimatterapi". Satsningarna på klimatterapi må kanske inte uppta de flesta av dessa miljoner, men det är samtidigt löjeväckande.
Hur kan det fortgå, år efter år, att vi lägger pengar på klimatterapi i studiecirklar för att bekämpa global uppvärmning? Skattebetalarna måste betrakta detta som rent sinnessjuk politik.
Martin Kinnunen (SD):
Min fråga i dag ställs till justitieministern. I dag har det i Aftonbladet publicerats uppgifter om att regeringen inom kort kommer att lägga fram en utredning om mer marknadsmässiga hyror på bostadsmarknaden.
Hyresgästföreningen har reagerat mycket starkt på detta, särskilt att det kommer just nu under den mycket allvarliga kris som vårt land befinner sig i. Kritiken utgår från att detta kommer att skapa mer oro och rädsla bland medborgarna. Min fråga är helt enkelt om dessa uppgifter stämmer. Kommer detta utredningsuppdrag att levereras nu, att smygas ut under coronakrisen?
Och vad är bakgrunden till att regeringen vill se högre hyror på delar av bostadsmarknaden?
Martin Kinnunen (SD):
Biologisk mångfald är viktigt, men det betyder inte att målet Levande skogar är rätt formulerat. Som vi ser det är det omöjligt att kombinera målet Levande skogar och ett produktivt, livskraftigt skogsbruk. Det är ingenting som jag är ensam om att tycka. Vi har hört det genom åren i skogsdebatterna här i kammaren från en lång rad olika partier, även sådana till vänster. Vi har exempelvis rödlistade arter som man då ska undvika till varje pris.
Men vi vet ju historiskt att det varierar. Vi kommer alltid att ha vissa rödlistade arter. Arter lämnar rödlistningen och nya arter kommer in. Det är lite av en naturlig variation. Vi ska arbeta för biologisk mångfald, men vi måste naturligtvis ha rimliga mål som tar hänsyn till verkligheten. Det är snarare det som är problemet. Vi har inget problem med biologisk mångfald.
Martin Kinnunen (SD):
Jag ska tala om vad vi vill ha för Sverige. Vi vill ha ett Sverige som bibehåller en fossilfri energiförsörjning, något som hotas av regeringens politik när man låter Miljöpartiet bestämma. Vi vill ha hög ekonomisk tillväxt i Sverige, men tillväxten har tyvärr stagnerat. Sverige har de lägsta tillväxtsiffrorna per capita i Europa. Vi vill återindustrialisera Sverige.
Vi vill inte att företag flyr med produktionen till andra länder; vi vill att de kommer tillbaka. För ju fler varor och tjänster vi kan producera i Sverige, desto mer bidrar vi till en hållbar klimatpolitik över hela världen. Ju fler varor som produceras här, desto bättre är det för övriga världen.
Men det kan vara dåligt för de svenska klimatmålen, för om vi nästa år skulle börja producera all mat här i Sverige skulle de svenska utsläppen öka markant. Men världens utsläpp skulle minska. Det skulle alltså vara bättre för klimatet men sämre för Socialdemokraternas egen statistik, som de tyvärr har gjort till svensk.