KBLab/rixvox huggingface dataset:
Johan Andersson (S):
Jag vill instämma i det som Ann-Christin Ahlberg sade och hälsa statsrådet Maria Arnholm välkommen till riksdagen. Det ska bli trevligt att få debattera med statsrådet vid olika tillfällen framöver. Skälet till att jag skrev denna interpellation om de stora barngrupperna i förskolan var att jag blev uppmärksammad på detta problem i min hemkommun Motala i Östergötland som jag kommer från.
Jag började borra lite grann i detta och tittade hur det såg ut när det gäller rapporteringen om barngrupperna och hur det ser ut ute i landet. Är det bara i min kommun som vi har stora barngrupper, eller finns det även på andra platser runt om i landet? Det kom ganska snabbt fram att det var ett allmänt problem som man upplevde i förskolan att antalet stora barngrupper hade ökat.
Jag tittade sedan på den forskning som finns, precis som statsrådet hänvisade till i sitt svar. Finns det någon koppling mellan stora barngrupper och kvaliteten i förskolan? Det som jag har fått fram är att ju större barngrupperna är, desto större är risken att kvaliteten sjunker.
Som gammal kommunpolitiker är jag fullt medveten om ansvarsfördelningen mellan stat och kommun när det gäller denna del. Men jag tycker ändå att svaret lite grann andas att man smiter från sitt ansvar utifrån ett regeringsperspektiv och utifrån ett nationellt perspektiv när det gäller förskolan och framför allt när det gäller finansieringen av denna.
Jag tror att ministern och jag delar uppfattningen om vikten av en kvalitativt bra förskola i Sverige. Och vi har en bra förskola, det ska man vara ärlig och säga. Men den kan bli mycket bättre i denna del. Vi har från mitt parti, Socialdemokraterna, lagt fram förslag om att en obligatorisk förskola ska införas från två års ålder. Vi tycker att det är viktigt att satsa på förskolan i allra högsta grad.
Jag har en konkret fråga till statsrådet. Vi har en mycket hög arbetslöshet i landet just nu, och vi har en sektor som jag tycker att man från regeringens sida inte har använt särskilt mycket när det gäller arbetsmarknadspolitik och annat, och det handlar om den offentliga sektorn. Den är också en mycket stor arbetsgivare. Vi kommer att ha ett ganska stort bekymmer framöver med att rekrytera personal till den offentliga sektorn.
Under en femårsperiod räknar man med att ungefär 420 000 kommer att lämna den offentliga sektorn, därav många som jobbar i förskolan. Förskolan byggdes ut ganska mycket under 70- och 80-talet, vilket gör att de som i dag jobbar i förskolan börjar komma upp i en hög ålder. Min fråga till statsrådet är: Hur ser statsrådet och regeringen på den framtida utvecklingen när det gäller förskolan?
Ann-Christin Ahlberg belyste rekryteringsproblem och annat. Samtidigt finns det också överskott på förskolepersonal i vissa delar. Man skulle naturligtvis kunna koppla ihop arbetsmarknadspolitik med en kvalitativ utveckling av förskolan.
Johan Andersson (S):
Jag tyckte inte att jag riktigt fick svar av ministern när det gäller statlig arbetsmarknadspolitik och offentlig sektor kopplat till kvalitetsökningar i förskolan och inom välfärden rent generellt. Statsrådet kanske kan återkomma till den delen.
När det gäller barngruppernas storlek tycker jag att Ann-Christin Ahlberg beskrev det på ett ganska bra sätt. Hur man räknar för att få fram talen för hur stora grupperna är ser lite olika ut ute i kommunerna. Jag säger inte att man ska ta det med en nypa salt, men det är lite svårt att jämföra mellan kommuner och i kommunsektorn i den delen.
För att återgå till min fråga när det gäller barngrupperna är det i dag så att kommunerna åläggs ganska stora kostnader, bland annat kostnaden för den höga arbetslösheten. Det är ökade kostnader för försörjningsstöd och andra delar. Samtidigt har vi en stor grupp människor som står utanför arbetsmarknaden.
Min fråga till ministern är: Finns det några tankegångar från regeringens sida om att göra en ordentlig kvalitetssatsning när det gäller förskolan explicit, men inte minst offentlig sektor, också kopplat till de stora pensionsavgångar vi nämnde tidigare? Ett sätt skulle vara att tidigt börja rekrytera för att sedan kunna möta när den äldre arbetskraften framgent går i pension. Det finns också andra delar.
Jag tror att det är viktigt att man satsar på personal inom förskolan, för många av dem är viktiga för barnets fortsatta utveckling. Tillgängliga undersökningar visar också väldigt tydligt att de barn som har haft en kvalitativ, bra förskola sedan har lättare att lyckas längre fram i livet.
Jag tror att både ministern och jag gärna vill ha en skola som är värd namnet och en skola där vi verkligen uppnår väldigt goda resultat. Dess värre har alla undersökningar under de senaste åtta åren i stället visat nedåt när det gäller skolresultat och annat. Därför tror jag att det gäller att man börjar i ett tidigt skede, och förskolan är ett tidigt skede.
Vi ser förskolan som en förberedelse inför vuxenlivet framöver och inte minst inför den fortsatta skolgången. Mina frågor kvarstår alltså: Hur ser ministern på barngrupperna på sikt?
Ser man möjligheten att koppla ihop arbetsmarknadspolitik och offentlig sektor med att kunna värna välfärdens kärna och inte minst med att utveckla förskolan i framtiden?
Johan Andersson (S):
Jag ska bara kort återgå till min tidigare fråga med koppling till arbetsmarknadspolitiken och offentlig sektor, explicit förskolan. Ministern och jag är överens om att vi kommer att ha stora bekymmer framöver att rekrytera personal till offentlig sektor. Jag tror att man behöver använda alla till buds stående medel inom både offentlig sektor och naturligtvis privat näringsliv.
Den politik som förs när det gäller arbetsmarknaden visar att vi har en hel del kvar att göra bland annat vad gäller missmatchningen på arbetsmarknaden, en term som används frekvent i debatten.
Är ministern beredd att i regeringen verka för att göra någon form av satsning för i första hand offentlig sektor, också kopplat till förskolan, för att behovet av möta rekrytering och utbildning av personal på sikt med tanke på den höga arbetslöshet vi har i dag?
Vi har stora bekymmer när det gäller ungdomsarbetslöshet. Där finns det en del förslag från regeringens sida, men för vår del tycker vi att de är långt ifrån tillräckliga. Därför har vi lagt fram förslag om utbildningskontrakt och andra satsningar. Det skulle vara intressant att höra om ministern ser några sådana möjligheter framöver, kopplat till arbetsmarknadspolitiken i allra högsta grad.
Johan Andersson (S):
Det här är en fråga som berör väldigt många som är inne och jobbar i Sverige.
När jag fick ta del av kritiken från ILO tyckte jag att den i sin helhet var väldigt kritisk mot den svenska regeringen utifrån den dom som har kommit. Mycket oroväckande är också arbetsmarknadsministerns tal om den svenska modellen här.
Vi har tydligen olika uppfattningar om vad vi menar med den svenska modellen. Nu blir det väldigt intressant att se hur man från regeringens sida kommer att agera utifrån kritiken. Precis som arbetsmarknadsministern säger har man nu att svara på kritiken från ILO:s sida. Vi ser fram emot det svaret. Vi väntar oss naturligtvis också ett svar som är till fyllest.
Det är återigen väldigt allvarlig kritik från ILO, ett organ som är FN:s arbetsmarknadsorgan och som är väldigt tydligt i det man gör.
Förra året hade jag förmånen att få delta i ILO-konferensen i Genève och få se det fantastiska arbete som ILO gör med att få igenom konventioner och annat i de olika medlemsstaterna. Man jobbar verkligen övergripande. Jag kan hålla med Ali Esbati om att svaret från arbetsmarknadsministern är väldigt defensivt.
Det känns lite grann som att man inte tar frågan till fullo på allvar. Återigen: Det är väldigt allvarlig kritik där man till och med går så långt som att säga att Sveriges regering har hanterat den här frågan helt fel. Det skadestånd som dömts ut till Byggnads och till elektrikerna bör återbetalas, och processen bör göras om. Man trycker också mycket på att det är en kränkning av föreningsrätten, vilket är djupt allvarligt.
Jag tror att både arbetsmarknadsministern och jag värnar om fackliga fri- och rättigheter liksom om en stark föreningsrätt Min fråga till arbetsmarknadsministern hänger i luften. Hur kommer man nu att agera utifrån den här kritiken? På vilket sätt kommer Sverige att förhålla sig till den allvarliga kritik som har lämnats?
Johan Andersson (S):
Jag hade en kompletterande fråga till arbetsmarknadsministern när det gäller beredningsprocessen. En lämplig del i denna beredningsprocess skulle väl vara att ta en kontakt med parterna kring den fråga som kritiken gäller från ILO:s sida för att det här ska kunna hanteras på ett bra sätt. Då tänker jag naturligtvis på de fackliga parterna och arbetsgivarorganisationerna. Det är en fråga till ministern: Kommer ni att hantera det på det sättet?
Sedan är det bara att konstatera att vi har olika uppfattningar när det gäller utstationerad arbetskraft. Jag tycker att det visas väldigt tydligt i den proposition som kommer att behandlas i den här kammaren om en tid när det gäller behörig representant för utstationerad arbetskraft.
Där föreslår Vänsterpartiet och Socialdemokraterna att man ska vara väldigt tydlig i propositionen med att också ge den här behöriga representanten uppdraget och mandatet att teckna kollektivavtal. Men det har vi inte fått med från regeringens sida i det förslag som man nu har lagt fram. Den frågan kommer vi att diskutera vid ett senare tillfälle, så det kanske kommer upp där.
Jag tycker dock att synsättet när det gäller utstationerad arbetskraft skiljer oss åt ganska väsentligt. Den konkreta frågan är: Hur kommer beredningsprocessen att gå till? Kan ministern lätta lite på förlåten kring det?
Johan Andersson (S):
Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret, även om jag inte är så nöjd med det, men det kanske inte ministern hade räknat med heller. Bakgrunden till att jag lade fram min interpellation om varselvågen i Östergötland är att jag blev kontaktad av såväl företagare och fackliga organisationer i länet då de påvisade problematiken med andelen varsel.
Antalet varsel har fördubblats på ett år mot tidigare. Totalt var det 551 som varslades i september 2012 jämfört med 246 förra året vid samma tid.
Vi är ett län som har väldigt mycket tillverkningsindustri, men det gäller inte bara tillverkningsindustrin utan även logistikföretag, byggsektor och annat. Man är naturligtvis orolig för att mista sitt jobb, och det är en del i det hela. Men det handlar också om omställningsåtgärder: Vad kan vi göra för att stimulera den svenska marknaden?
Jag har fått svaret av ministern där hon pekar på den budgetproposition som regeringen har lagt fram och de stimulansåtgärder som man har däri. Det finns säkert en del saker där som är bra i den här delen och som kan ge stimulans. Men frågan är om det kommer att göra det på kort sikt, för här pratar jag om åtgärder på kort sikt. Det är nu de behövs.
Jag tror att Patrik Björck kommer att återkomma till korttidsjobben i sin interpellation, så jag tänker inte gå in så mycket på det. Korttidsjobben är naturligtvis ett sätt att försöka rädda sysselsättningen. Men min fråga kvarstår: Vad har ministern för recept på kort sikt?
Vad ska jag säga till mina kamrater och väljare hemmavid, både företagare och fackföreningsmän och fackföreningskvinnor? Vad gör regeringen för satsningar på kort sikt för att stimulera den svenska marknaden?
Infrastrukturinvesteringar är vällovliga, och även om jag har en annan uppfattning om höghastighetståg, det är en annan fråga, tycker jag att det ändå är en satsning i rätt riktning. Det är sådant som tar tid. Det tar säkerligen ungefär tio år från det att man börjar planera till att man kan genomföra en väginvestering om den inte är planlagd tidigare. Jag kommer från en kommun där vi har väntat 65 år på en investering, och nu har den kommit.
Den har varit planlagd sedan 1942, och just nu byggs det för fullt. Det är alltså väldigt långa ledtider med överklaganden och allt vad det innebär. Frågan kvarstår till ministern: Vilka stimulansåtgärder på kort sikt har ni som kan ge effekt på framför allt den inhemska marknaden?
Johan Andersson (S):
Tack för svaret när det gäller den inhemska stimulansen. Om jag tolkar arbetsmarknadsministern rätt är svaret jag ska ge till de östgötar som väntar på besked att regeringen satsar på att stimulera tjänstesektorn. Man satsar på att stimulera via RUT och ROT och möjligtvis jobbskatteavdraget för att öka den inhemska konsumtionen. Jag tycker inte att det riktigt räcker.
Jag blev mycket förvånad när regeringen lade fram sin budgetproposition för 2013 eftersom det inte fanns någon stimulansåtgärd, eller i alla fall väldigt lite stimulansåtgärder, när det gäller bostadsbyggandet. Det fanns en unik möjlighet att stimulera exempelvis byggandet av fler hyresrätter. Vi har en mycket stor bostadsbrist i landet. Man skulle kunna satsa på allmännyttan och klimatneutrala bostäder.
Jag tror att arbetsmarknadsministern har läst det, men jag tänker ändå påpeka att i Socialdemokraternas alternativa budgetförslag har vi lagt 1 miljard för att öka bostadsbyggandet och dessutom ungefär 450 miljoner för satsningar på klimatanpassade bostäder. Det är åtgärder som kan gå mycket snabbt.
Ofta finns det planlagd mark för bostäder ute i kommunerna, och i varje fall kan man säkerligen snabba på processen när det gäller bostadsbyggandet. Jag tycker att det var ett bekymmer att regeringen inte hade mer satsningar på bostadsbyggandet i budgetpropositionen. Vi får dagligen rapporter om behovet av att bygga bostäder.
Jag tycker faktiskt att det är lite tunt att lämna beskedet att det är tjänstesektorn som ska öka. Det är den som stimuleras via RUT och ROT, och jobbskatteavdraget ska öka den egna konsumtionen. Jag tror inte att det håller riktigt. Jag tror att det är mer och vassare besked som man önskar när det gäller tillverkningsföretag, underleverantörer och byggföretag.
Till och med byggföretagen har börjat varsla nu. Det har vi sett rubriker om. Det har varit så över hela landet och inte bara i Östergötland. I nästa inlägg från arbetsmarknadsministern vill jag nog gärna höra något mer om satsningar för att kunna leverera.
Johan Andersson (S):
Tack, ministern, även om jag inte tycker att jag fick så mycket nya besked! Jag ställer om min fråga, för ministern har ett inlägg kvar. Patrik Björck nämnde i något av sina inlägg de varselsamordnare som vi hade ute under krisen under förra mandatperioden.
De lade ned ett otroligt jobb och kom fram med många förslag. Jobbpakten var en del som jag vet var uppe. Men det var också många andra förslag. Min fråga till ministern är: Vart har alla de förslagen tagit vägen? Har ministern möjligtvis dem i bakfickan?
Är det någonting som ni nu tittar på för att kunna möta varselvågen? Alla hoppas vi i den här församlingen att varselvågen bedarrar och inte utvecklas vidare, men de förslag och idéer som kom fram tror jag att det finns all anledning att titta på.
Sedan är min uppmaning till ministern att hon till sina regeringskolleger Attefall och Anders Borg tar med detta med att stimulera bostadsbyggandet. Det tror jag är något som på kort sikt skulle kunna få fart på den inhemska marknaden. Dessutom har vi en akut bostadsbrist ute i landet. Till och med på de mindre orterna börjar man uppmärksamma det.
Nyproduktionskostnaderna är så pass höga att det är svårt att bygga, och det lägger naturligtvis en hämsko på bostadsbyggandet. Detta skulle man kunna hitta åtgärder för att komma till rätta med. Vi i vårt parti har lagt fram förslag om detta. Vi har förslagit en bostadsmiljard. Vi har lagt fram förslag om stimulansåtgärder när det gäller klimatneutrala fastigheter och annat. Det finns mycket mer.
Jag tror att man skulle kunna hitta fler saker att stimulera däri.
Johan Andersson (S):
Jag tänkte följa upp den här interpellationen med objektet när det gäller Vätterviken, Motalaviken och riksväg 50. Vi har en liknande problematik som den som Ingemar Nilsson förtjänstfullt har beskrivit när det gäller kommande avgiftsfinansiering. I Motala bygger man en ny förbifart över Motalaviken. Det är en stor investering.
Det beräknas kosta någonstans runt 1,6 miljarder kronor, totalt, varav bron är beräknad till 340 miljoner enligt uppgifter från Trafikverket. Där har man avkrävt en medfinansiering av Motala kommun på ungefär 100 miljoner kronor, dels i form av reda pengar, dels i form av investeringar i gång- och cykelvägar och annat.
I ett avtal daterat den 27 mars 2009, från dåvarande Vägverket, om medfinansiering förbinder man sig i den delen till att personbilar ska betala 10 kronor per resa och tyngre trafik 100 kronor. Och det ska finnas ett tak när det gäller personbilstrafiken på 100 kronor, totalt.
Nu har det ännu inte varit någon förhandling mellan Trafikverket och kommunen, men det är aviserat en till den 12 juni. Den 14 juni kommer ju ministern att återkomma i ärendet när det gäller Sundsvall. Det återstår att se vad som händer när det gäller Motalaärendet. Jag har en fråga till ministern, även om jag kanske inte får så mycket svar på den.
Anser ministern och regeringen att lagt kort ska ligga när det gäller avtal som är tecknade mellan trafikverk och våra kommuner? I dag är det en väldigt märklig process eftersom man inte vet om förutsättningarna som tecknas är de som kommer att gälla också framöver. Motala är en liten kommun med 42 000 invånare. Den stora investering som sker är ett ganska stort ingrepp i vår kommunala ekonomi.
Samtidigt är det här ett väldigt efterlängtat objekt. Objektet planlades redan 1942. Motalaborna har väntat länge på att få en lösning av problematiken. Detta är min fråga till ministern som är kopplad till interpellationsdebatten.
Johan Andersson (S):
Jag upplevde inte att jag fick svar på min fråga när det gäller avtalet om bron över Motalaviken och den kommande finansieringen. Nu ska vi vara ärliga och säga att förhandlingarna inte har inletts. Som jag sade inledningsvis kommer de att vara den 12 juni. Vi ska inte måla någon på väggen ännu, utan vi förutsätter att det avtal som är tecknat 2009 också kommer att vara det som efterlevs framöver.
Men jag tycker att det känns väldigt oroande att man behandlar kommunerna på det här märkliga sättet från i det här fallet staten i form av Trafikverket. Det här är efterlängtade objekt, både för Ingemar Nilsson, mig och för våra hembygder, men allt har ett pris.
Här handlar det i mångt och mycket om ett ansvarstagande, och där har naturligtvis regeringen ytterst ett ansvar att hantera detta på ett bra sätt. Min fråga är återigen: I de kommande diskussionerna och förhandlingarna - jag förstår mycket väl att ministern inte kan gå in i den delen - är väl regeringens principiella hållning ändå att ingångna avtal bör hållas?
Johan Andersson (S):
Tack statsrådet för svaret! Jag har några frågor med anledning av svaret. Först och främst vill jag säga att jag tycker att det ändå känns tryggt att man har tagit den här frågan på allvar från regeringens sida, även om jag kan tycka att man kanske kunde ha gått något längre i vissa delar.
Vi har de senaste åren varje sommar mötts av braskande rubriker om människor från tredjeland som har lurats till Sverige med oseriösa erbjudanden utan att sedan kunna få ta del av den möjlighet som har varit. Det där tycker jag är illavarslande av flera skäl.
Dels är Sverige ett humant land och bör naturligtvis vara det även när det gäller utländsk arbetskraft som kommer hit och jobbar. Dels bör vi naturligtvis se till att vi har en sådan lagstiftning som förhindrar missbruk. Vi socialdemokrater är naturligtvis för en öppen arbetskraftsinvandring i den här delen.
Vi tycker att det är bra att människor har möjlighet att komma till Sverige, men man måste naturligtvis också ha bra villkor. Det var i går en debatt i kammaren om genomförande av direktivet om sanktioner mot arbetsgivare.
Vi socialdemokrater hade lagt fram förslag till kompletteringar när det gäller hur minimilön ska hanteras. När det gäller det förslag som nu har antagits i lagstiftningen anser vi att vissa delar ska gå längre.
Det avtal som ligger till grund för Migrationsverkets beslut om arbetstillstånd måste göras rättsligt bindande på miniminivå så att det blir möjligt att följa upp tillstånden. Det händer emellanåt att det finns oseriösa arbetsgivare. Det finns företag som tidigare år har lurat hit gästarbetare.
Vi tycker därför att det är viktigt att det är möjligt att vandelspröva arbetsgivare så att kända fuskare och skattesmitare som har brutit mot regler tidigare kan stoppas. Migrationsverket måste också få i uppdrag att kontrollera att de villkor som uppgetts verkligen följs och att människor får anständiga arbetsvillkor.
Det är en i allra högsta grad viktig fråga. Företag kan använda sig av fejkade anställningsavtal, villkor, löner, ersättningar och så vidare. Om en arbetstagare hamnar i en sådan situation är det i dag dess värre så att det faller på den enskilde att hantera. Kännbara sanktionsavgifter måste införas för arbetsgivare som bryter mot reglerna. Det är arbetsgivare som ska straffas, inte den anställde som har lurats.
Där är regeringen beredd att till viss del gå oss till mötes. Jag vill gärna höra ministerns kommentarer till våra förslag när det bland annat gäller minimilöner kopplade till kollektivavtalade löner och så vidare.
Johan Andersson (S):
Skillnaden i anställningserbjudande och avtal är att avtalet är en mer juridiskt bindande överenskommelse mellan två parter. Avtalet är också förhandlingsbart för arbetstagarparten och även för arbetsgivarorganisationen om det finns en sådan.
Vi tycker att avtalet har en annan juridisk bärighet för den enskilde. Vi får återkomma till hur dessa frågor kommer att hanteras framöver.
Det känns ändå tryggt att problemen har tagits på allvar. Jag ser fram emot en sommar där vi slipper uppleva dessa braskande rubriker om att människor har lurats till Sverige med oseriösa anställningserbjudanden, inte har fått lön utbetalad och annat. Jag förutsätter, utifrån vad ministern har sagt, att Migrationsverket kommer att följa upp frågorna på ett ambitiöst sätt.
Jag ser med spänning fram emot rapporten, som naturligtvis även bör delges riksdagens ledamöter. Det är en fråga som väcker diskussioner. Det känns otidsenligt att Sverige som ett rikt och humant land hamnar i dessa diskussioner med dessa problem.
Jag har ett par följdfrågor, och jag förstår att ministern kanske inte vill svara. Ministern hänvisar till uppgörelsen med Miljöpartiet och det som komma skall. När i tiden kan vi se ett förslag? Är det något som vi kommer att få ta ställning till under hösten i kammaren? När kommer det?
Johan Andersson (S):
Tack, statsrådet, för interpellationsdebatten!
Jag ser fram emot en sommar med en god skörd av bär i de svenska skogarna, och även odlade sådana, där tredjelandsmedborgare är inne och jobbar på skäliga villkor med goda anställningserbjudanden än så länge och förhoppningsvis anställningsavtal framgent, och att Migrationsverket verkligen följer upp att detta hanteras på ett väldigt bra sätt.
Jag ser också fram mot redovisningen från Migrationsverket till riksdagens ledamöter i denna kammare i höst av hur detta har efterlevts. Det är någonting som kommer att uppmärksammas. Vi kommer naturligtvis från Socialdemokraternas sida att fortsätta att följa frågan, för vi tycker att det är en av de viktigaste frågorna på arbetsmarknaden att reglera detta och försöka få ordning och reda.
Återigen: Sverige har en väldigt god moral när det gäller arbetsmarknaden generellt, och det är viktigt att det gäller all arbetskraft som finns och jobbar i Sverige, oavsett om man kommer från Sverige, från ett EU-land eller är tredjelandsmedborgare.