Stefan Attefall (KD):
Vi ska övergå till ett annat spännande ämne, den svenska modellen. Marie Granlund har med anledning av de pågående förhandlingarna om nya EU-direktiv på upphandlingsområdet frågat mig vad jag och regeringen gör för att säkra att artikel 15.2 i Europaparlamentets förslag blir kvar och att en hänvisning till ILO-konvention nr 94 finns med i direktivet. Förhandlingarna om de nya EU-direktiven på upphandlingsområdet har pågått sedan januari 2012 och synes nu vara inne i sitt slutskede.
Trepartssamtalen mellan kommissionen, parlamentet och rådet inleddes i början av mars och ser ut att kunna avslutas under sommaren. I dagsläget förväntas ett antagande av de nya direktiven ske hösten 2013. Som jag tidigare framhållit ser jag mycket positivt på den reform som nu sker av upphandlingsdirektiven. Det finns många viktiga delar i detta stora paket som kommer att leda till förbättringar för både upphandlande myndigheter och företag.
Det är positivt att förslagen tydliggör utrymmet att ta miljöhänsyn och ställa sociala krav i syfte att främja hållbar tillväxt samt rimliga och rättvisa villkor. Förslagens målsättningar att förenkla upphandlingsförfarandet och skapa mer flexibilitet samt att underlätta tillträdet till marknaden för små och medelstora företag är förstås också mycket lovvärda.
Jag bedömer även att förslagen har en stor tillväxtfrämjande potential och stöder därför att de nya direktiven antas så snart som möjligt. Europaparlamentet har föreslagit att en allmän bestämmelse ska föras in i direktiven om att medlemsstaterna ska se till att leverantörer följer miljö-, social- och arbetsrättsliga bestämmelser .
Förslaget hänvisar till bestämmelser som gäller på platsen där arbetet utförs, tjänsterna tillhandahålls eller varorna produceras och som anges i internationella konventioner listade i en bilaga till direktiven samt i unionsrätt och nationell rätt liksom i kollektivavtal som ingåtts i enlighet med nationell rätt och praxis som respekterar unionsrätten. Den föreslagna bestämmelsen har varit en stor och viktig fråga i förhandlingarna med Europaparlamentet.
Det fanns dock en del oklarheter med förslaget om dess praktiska tillämpning, till exempel när det gäller vilka åtgärder som medlemsstaterna ska vidta för att garantera efterlevnaden. När det gäller frågan om vad jag och regeringen gjort i förhandlingarna vill jag betona att Sverige i denna del genomgående och vid upprepade tillfällen framhållit att rådet bör vara flexibelt gentemot Europaparlamentet, bland annat mot bakgrund av de tillkännagivanden som riksdagen har gjort i anknutna frågor.
Det irländska ordförandeskapet presenterade i förhandlingarna ett kompromissförslag som klargjorde Europaparlamentets ursprungsförslag till artikel 15.2. Sverige stödde detta förslag, som dock mötte motstånd från flera andra medlemsstater. I de fortsatta förhandlingarna har regeringen mycket aktivt i rådet förespråkat en kompromiss som så långt möjligt tillmötesgår Europaparlamentet.
Samtidigt är det ett faktum i förhandlingarna att en sådan kompromiss mellan rådet och Europaparlamentet måste kunna fungera EU-rättsligt, bland annat i förhållande till EUF-fördraget. I fråga om artikel 15.2 har Marie Granlund också tagit upp vad jag och regeringen gör för att säkra att en hänvisning till ILO-konvention nr 94 finns med i direktivet. Som jag tidigare redogjort för - bland annat i mitt svar på Marie Granlunds riksdagsfråga i den här saken, inför riksdagens EU-nämnd och i finansutskottet - var frågan om ILO 94 aktuell under diskussionerna i rådet.
Regeringen deltog aktivt i dessa tillsammans med några medlemsstater som är parter till konventionen. Det visade sig dock komplicerat att inom ramen för dessa förhandlingar få andra skrivningar om ILO 94 än sådana som skulle riskera att befästa de rättsliga svårigheterna mellan EU-rätten och ILO 94. Något omnämnande skedde sedan inte i rådets allmänna inriktning, som legat till grund för förhandlingarna från rådets sida.
Jag vill också framhålla att inte heller Europaparlamentets förslag innehåller någon uttrycklig hänvisning till konventionen. Frågan om en hänvisning till ILO-konvention 94 har därför inte varit en fråga under trepartssamtalen. Diskussionerna har i stället handlat om parlamentets förslag till artikel 15.2 där Sverige alltså drivit linjen att rådet måste vara tillmötesgående mot Europaparlamentet i denna fråga.