Patrik Björck (S):
Jag måste erkänna att jag inte i mina vildaste fantasier hade kunnat tänka mig att jag som svar, när jag ville ha konkreta och framåtsyftande förslag när det gäller en allvarlig situation som den med bluffuniversiteten, skulle få en hänvisning till tio Guds bud. Någonstans känns det att det är på den nivån det ligger.
Jag kan inte på något annat sätt tolka ministern än att han inte tar det här på allvar. På något sätt känns seriositeten i svaret ungefär lika stor som den som bluffuniversiteten utstrålar. Ministern är försiktig, upplever jag, vill bagatellisera, frågar om det verkligen är ett så stort problem trots att Högskoleverket slagit fast att det är ett bekymmer och att det ökar i hastig takt. Man börjar fundera.
Vad är det här för sätt att resonera - Kalle Anka-universitet! Om jag som arbetsgivare får in en anställd som hänvisar till någon examen på Kalle Anka-universitetet är det väl rimligt att jag drar öronen åt mig. Om jag anställer den personen får jag väl lite skylla mig själv. Men lek med tanken att jag får in en anställd som hänvisar till Fairfax University i USA. Hur skulle jag reagera då? Låter det som Kalle Anka?
Visserligen är det Kalle Ankas hemland, men det finns naturligtvis ett antal välrenommerade universitet på andra sidan Atlanten. Någonstans börjar jag fundera över om det finns en orsak till den här viljan att bagatellisera och inte rota i det här. Kan det vara så att man från regeringens sida inte vill diskutera den här frågan? Att arbetsgivaren har ett ansvar håller jag med om. Regeringen har ansvar.
Regeringen har ju en minister som faktiskt använder en titel från ett bluffuniversitet, visserligen inte ett Kalle Anka-universitet men det hette just Fairfax University. Av någon underlig anledning finns inte det kvar längre på det cv som man kan läsa på regeringens hemsida. Där fanns det förut ett sådant cv där det stod Fairfax University.
En medlem av den svenska nu sittande regeringen hade ett sådant bluffuniversitet på sitt cv. När det uppmärksammades ville ministern först inte ändra på det, men när kritiken växte och man började rota, titta och leta i det togs titeln bort. Man erkände att det var ett stort misstag. Där finns det ett ansvar från regeringens sida.
Jag tycker att frågan som sådan är lite för viktig för att man av någon sorts missriktad hänsyn till kolleger inte vill diskutera kriminalisering. Återigen: Högskoleverket har slagit larm om att det här ökar, att det är ett ökande bekymmer.
Om man nu ska stryka förslagen med tio Guds bud och sådant - det tog jag inte seriöst - och gå tillbaka till ministerns svar på interpellationen föreslår ju ministern något som är ett par år gamla förslag. De förslagen har funnits med från Högskoleverket sedan åtminstone 2005, men nu 2008 går man ut och uppmärksammar att problemet inte är löst. Då kommer det här förslaget att eventuellt kriminalisera. Jag har pekat på tre olika vägar som man kan gå.
Jag har pekat på olika länder som har hanterat det här problemet betydligt seriösare. Till och med i ett land som USA, där man ofta citerar Bibeln, har man trots att man har tio Guds bud gått in och lagstiftat i den här frågan. Där valde man att straffa köparen. I Storbritannien har man valt att straffa säljaren, och i Tyskland har man valt att skydda de akademiska titlarna. Det är konkreta seriösa förslag.
Jag skulle vilja att ministern kom med något konkret och seriöst i sitt nästa inlägg.