Bodil Ceballos (MP):
Bakgrunden till interpellationen är att många som nu befinner sig i Sverige, och som varit här i många år, har fått avslag på sina ansökningar. De har dock rätt att få stanna i Sverige om de söker från hemlandet, men de vågar inte åka hem för att söka. Ministern säger mycket riktigt att det för några år sedan gjordes en lagändring för att i större utsträckning än vad som var fallet tidigare undvika just sådana situationer.
Vi har inte riktigt samma uppfattning om hur väl den lagen slagit ut, och därför är det bra att det pågår ett arbete med att se över bestämmelserna. Det vore intressant att höra hur långt det arbetet i så fall har kommit. Jag tänkte att jag skulle läsa upp den motion som Miljöpartiet tillsammans med Socialdemokraterna och Vänsterpartiet väckte då lagen infördes.
Vi var rädda för att lagen inte skulle få den effekt som vi faktiskt ville. I motionen skrev vi följande: "Regeringens proposition syftar till att motverka vissa fall av familjeseparation i syfte att det i högre grad ska bli möjligt för föräldrar och barn att beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning då de redan befinner sig i landet. Det är positivt att regeringen tar detta steg eftersom den nuvarande ordningen ibland leder till orimliga konsekvenser för familjer.
Tyvärr är dock utformningen av förslaget behäftat med många oklarheter och undantar en stor grupp föräldrar förutom att det ger ett mycket brett tolkningsutrymme som till och med skulle kunna göra det svårare för barnfamiljer i framtiden. I propositionstexten återfinns en bakgrundsbeskrivning över hur möjligheten att söka efter ankomsten till Sverige för anhöriga sett ut sedan 1966 då kravet att söka tillståndet före inresa infördes.
Det är intressant att se att då riksdagens avsikt varit att underlätta för familjer att söka i Sverige så har resultatet blivit det motsatta. Det är därför av största vikt att inte begå samma misstag. I dag är det således frågan om det är skäligt att återvända som är avgörande. I praxis brukar det bl.a. handla om att en tidsperiod på sex månader kan anses skälig. Att någon befunnit sig i landet utan tillstånd har setts som en försvårande omständighet.
Med det nya förslaget ställs först ett inledande krav på bl.a. styrkt identitet, giltig passhandling och stark familjeanknytning. Redan i det skedet kommer personer från t.ex. Afghanistan att sorteras bort eftersom de inte utan att bege sig till sin hemprovins i Afghanistan kan erhålla ett giltigt pass. I vissa fall har de utvisningsbeslut men ska verkställas till någon annan del av landet.
Detta gör det oerhört svårt att få ett uppehållstillstånd i Sverige på grund av anknytning även om de söker från hemlandet. Därefter kommer själva skälighetsbedömningen av konsekvenserna för barnet. Bestämmelsen ger ingen tydlig ledning för Migrationsverkets tolkning, vilket är olyckligt, särskilt med tanke på den kritik lagstiftaren tidigare fått för att inte vara tydlig. Det är vår bedömning att väldigt få kommer att omfattas av denna regeländring.
Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet har tidigare i en gemensam reservation uppmanat regeringen att återkomma med förslag om att undantag ska kunna göras från huvudregeln när utlänningen har barn i Sverige, kvinnan i förhållandet är gravid eller sökanden med all sannolikhet skulle få sin ansökan beviljad, detta även när det finns ett avlägsnandebeslut som vunnit laga kraft.
Vi beklagar därför att regeringen lägger ett förslag som kommer att omfatta så få familjer och som eventuellt på grund av otydligheter i lagstiftningen skulle kunna få motsatt effekt. Vi anser också att det tyder på ett dåligt ledarskap från regeringens sida när den väljer att i stället för att visa vägen i frågan, lämnar över till andra instanser för tolkningsutrymme." Det är tolkningsutrymmet som är problemet.
Om vi inte är väldigt tydliga i förarbetena om vad vi vill hamnar vi hela tiden i situationen att konsekvensen kan bli en helt annan än vad både regeringen och oppositionen förväntade sig.