Stefan Attefall (KD):
Tack Lars Leijonborg för de välvilliga orden om Högskolan i Jönköping. Att jag använder vi-begreppet beror på att jag är både företrädare för Jönköpings län i riksdagen och, som statsrådet själv påpekade, ledamot av styrelsen. Jag vet att jag talar här för hela regionen när jag säger att det är viktigt att regeringen också är med och stöder forskningen vid Jönköpings tekniska högskola.
Det är ett av de fyra dotterbolagen i vår organisation. Jag vet att Lars Leijonborg och många andra har uttalat sig positivt om verksamheten vid Högskolan i Jönköping och vid Jönköpings tekniska högskola. Problemet är att högskolan har fått många klappar på axeln, men nu är vi i ett skarpt läge. Examinationsrätten har sin dynamik.
Förslagen i Brändströms utredning är att inte ge examinationsrätt för hela vetenskapsområden. Man diskuterar också profilområden. Det är en positiv diskussion, och vi är beredda att ta den diskussionen. Det finns säkert grund att komma tillbaka till det. Diskussionen kan ha sin historia och tidsram. Det som inte kan ha en egen tidshorisont är själva budgetfrågorna.
Problemet för Lars Leijonborg är att frågan inte är ny på bordet. Problemet är att frågan har funnits så länge på departementets bord. Frågan har skjutits fram av den förra socialdemokratiska regeringen, senast i det beslut som Leif Pagrotsky fattade om att tillsätta en ny utredning och skjuta på alla frågorna.
Hela initiativet med att bygga upp forskningsfonden med näringsliv, stiftelser, lokala och regionala offentliga aktörer och högskolan själv har nått vägs ände. Då tvingas Lars Leijonborg och regeringen att välja. Ska vi vara med och stötta initiativet?
Ska regeringen vara med och stötta forskning som har fått så gott renommé från många olika aktörer, Vinnova, Chalmers, KTH, Gjuteriföreningen med internationell spetsforskning och tyska Fraunhoferinstitutet? Eller ska ett icke-beslut komma i höstens budget - inget negativt utan bara ett icke-beslut? Det har tyvärr varit historien i den här frågan.
Det innebär att dagen efter budgetpropositionen läggs fram tvingas man börja montera ned forskningen. Det är den reella verkligheten. Man kan inte fortsätta utan pengar. Då måste man också börja avveckla olika projekt. Det vi alla vet är att det blir en signal till forskare och andra samarbetspartner om att man måste se sig om efter andra samarbetspartner, andra forskningsmiljöer, andra organ att jobba med. Då börjar utvecklingen till en mindre kostym. Det blir konsekvensen.
Det är därför jag är så orolig för att budgetfrågan, om staten ska vara med och stötta forskningen vid Jönköpings tekniska högskola, försvinner in i de stora viktiga frågorna vi håller på med nu. Jag delar helt uppfattningen att vi måste ha mer kvalitetsstyrning av forskningsanslagen, och vi måste ha mer av kvalitetsprövning av de möjligheter som ska finnas. Jag är helt övertygad om att i en sådan miljö kommer Högskolan i Jönköping som helhet och Jönköpings tekniska högskola att klara sig bra.
Om vi inte klarar oss bra i den konkurrensen har vi inget mer att hämta. Får vi bara likadana spelregler som andra har vi inga problem med detta. Nu handlar det om initiativet för Jönköpings tekniska högskola. Ett icke-beslut i budgeten i höst kommer att innebära ett aktivt beslut från Jönköpings tekniska högskola att det är över, att det inte går att dra på frågan längre. Då får vi hitta en mindre kostym.
Då sänker vi forskningen, som i dag är så framgångsrik, som alla hyllar, som alla säger är bra och positiv. Det är det problemet jag vill uppmärksamma statsrådet på.