Magdalena Andersson (S):
När man lyssnar på Jan Ericson skulle man nästan kunna tro att han inte vill höja arbetsgivaravgifterna för ungdomar. Sanningen är ju dock att Jan Ericson höjer arbetsgivaravgiften för alla ungdomar som har fyllt 25 år. Han höjer dem till och med mer än vad vi i regeringen förslog i höstens budgetproposition, dubbelt så mycket faktiskt.
När vi tittar på de beräkningar som den förra regeringen gjorde av sysselsättningseffekten av att fördubbla arbetsgivaravgiften för 25-åringar bedömde man att det inte gav någon sysselsättningseffekt alls. Man trodde inte att jobben skulle minska genom en fördubbling av arbetsgivaravgiften för ungdomar. Om man inte tror att det inte har någon sysselsättningseffekt alls för 25-åringar undrar man: Har det då någon sysselsättningseffekt för 24-åringar?
Framför allt är det uppenbart att allianspartierna själva tycker att man har slösat bort många miljarder varje år på en helt ineffektiv åtgärd som inte har haft någon sysselsättningseffekt över huvud taget. Den nedsatta arbetsgivaravgiften för 25-åringar har gällt i många år. Den här regeringens politik är tydlig.
Vi behöver ändra den inriktning som Sverige har haft under de senaste åren där jobbpolitiken enbart har bestått att stora ofinansierade skattesänkningar. Resultatet av den politiken är att det tyvärr inte gav de jobb som jag är övertygad om att Alliansen hoppades att de skulle ge. I stället är arbetslösheten högre än när man startade skattesänkningarna samtidigt som det är stora hål i de offentliga finanserna.
Vi måste använda våra skattepengar på ett mer varsamt sätt än vad den tidigare regeringen gjorde och satsa pengarna där de gör allra störst nytta. Ungdomsarbetslösheten är drygt 20 procent. Det betyder att åtta av tio ungdomar på arbetsmarknaden har jobb. Det betyder att det är två ungdomar som är arbetslösa.
Med sänkta arbetsgivaravgifterna sänker man kostnaden för de åtta ungdomarna som har jobb - och många av dem skulle kanske ha haft jobb i alla fall - i förhoppning om att någon av de två ska få jobb. Nu har den sänkta arbetsgivaravgiften verkat i många år, men vi ser inte att ungdomsarbetslösheten har sjunkit i någon större omfattning. Då är det naturligtvis dags att pröva någonting annat. Det blir väldigt dyrt och ineffektivt att lägga mycket pengar på ungdomar som skulle ha haft jobb i alla fall.
Det är betydligt mer kostnadseffektivt att lägga resurserna på de ungdomar som har svårt att komma in på arbetsmarknaden och som inte har jobb. Det är därför som regeringen i stället vill ha en 90-dagarsgaranti där man stöder ungdomar som behöver hjälp. Ungdomsarbetslösheten är också väldigt ojämnt fördelad. Ungdomar med högre utbildning eller gymnasieutbildning är ju i mycket mindre utsträckning arbetslösa än ungdomar som inte har gymnasieutbildning.
Därför vill regeringen genomföra en särskild satsning på ungdomar för att de ska kunna ta sig igenom en gymnasiebildning. Det har allianspartierna tyvärr stoppat, men regeringen avser att återkomma med det förslaget. Gymnasieutbildningen är i dag en vattendelare. Det handlar om att möta varje ungdom där han eller hon befinner sig och kunna stötta och stimulera den ungdomen. Det behövs kanske en kombination av jobb och utbildning.
Även för ungdomar som har gymnasieutbildning är det bättre att jobba än att gå arbetslös. Det är därför som regeringen har föreslagit traineeplatser, och vi kommer att fortsätta med den satsningen som vi vill fasa in under de kommande åren. Det är klart att det inte går att få fram 32 000 traineeplatser genom att man knäpper med fingrarna från den 1 januari 2015.
Det handlar om att bygga upp dem steg för steg för att kommunerna ska kunna ordna dessa platser, så att ungdomar ska kunna få den arbetslivserfarenhet som krävs för att de sedan ska kunna ta sig vidare ut på den ordinarie arbetsmarknaden.