KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Engström (M):
När det gäller regeringens politik kan vi se att det går åt rätt håll, att politiken fungerar. Prognosen är mycket riktigt att vi hoppas kunna nå en arbetslöshet på 5 procent år 2015. Då får man också komma ihåg - det gjordes ju en jämförelse - att regeringen lade om statistiken när vi tillträdde. Vi räknar nu enligt internationella mått personer mellan 15 och 74 år. Tidigare räknade man inte in heltidsstuderande, och man hade ett annat åldersspann.
5 procent år 2015 skulle motsvara ungefär 3 procents arbetslöshet enligt de tidigare måtten. Det kan vara viktigt att poängtera. Vi utvärderar kontinuerligt, både själva och externt, regeringens reformer och politik, trimmar och förbättrar för att uppnå det mål som finns i arbetsmarknadspolitiken, att alla som kan arbeta också får chans att göra det.
Därutöver satsar vi i år 69 miljarder kronor - en ganska stor summa pengar - på arbetsmarknadspolitiken. Det som skiljer Sverige från andra OECD-länder är att två tredjedelar av de 69 miljarderna går till aktiva åtgärder. Vi satsar också på mer aktivitet i garantierna, där arbetsmarknadsutbildningen är en del, men vi gör också satsningar på det reguljära skolväsendet.
Det är viktigt - vi kan se att Sverige skiljer sig från de flesta av Europas länder - att vi har en bra ekonomi, att vi har råd att göra satsningar. Med den tämligen ansvarslösa diskussion som förs fram här, med förslag på att i princip alla ska gå arbetsmarknadsutbildningar, långa yrkesutbildningar, skulle Sveriges ekonomi ganska snabbt raseras. Det är viktigt att ha en balans mellan rätt åtgärder som leder till ett bra resultat och en bra och stabil ekonomi.
Det gynnas Sverige av, och det gynnas ytterst löntagarna av, som får större möjlighet att komma till egen försörjning och eget jobb. Jag får önska ledamöterna en trevlig sommar.
Hillevi Engström (M):
Nej, Raimo Pärssinen, jämställdheten går inte bakåt, men jag är inte nöjd. Sysselsättningsgapet mellan kvinnor och män är tillbaka på samma nivå som före krisen. Det har inte ökat. Däremot kan vi se lite glädjande siffror. Av de 120 000 personer som har glädjen att gå till ett jobb varje dag är det en större andel kvinnor. 62 000 av dem är kvinnor. 57 000 är män.
Arbetslösheten har minskat mer bland kvinnor än bland män. Det är 93 000 fasta anställningar. Vi kan se att det är 53 000 kvinnor som har fått en fast anställning eller en tillsvidareanställning. Det är alltså ett bättre resultat än för män. Vi kan också se att lönegapet minskar. Jag är inte alls nöjd, men det går åt rätt håll. Jag tror att det är viktigt att vi håller oss till fakta.
Sedan kan vi tvista om vilka åtgärder som är mest effektiva. Jobbskatteavdraget har, enligt KI:s lönebildningsrapport 2011, gynnat kvinnor mer än män. Det är också viktigt att de hushållsnära tjänsterna numera i större utsträckning utförs i en vit sektor där det finns regler och avtal i stället för, som tidigare, i den svarta sektorn.
Jag har tidigare under kvällen haft flera debatter och bland annat berört frågor om jämställdhet. Det är klart att när samhället inte är jämställt i grunden är det inte heller jämställt på arbetsmarknaden. En viktig faktor är att arbetsmarknaden i Sverige är otroligt könsuppdelad. När kvinnor och män finns i helt skilda branscher medför det bekymmer.
Därför är det arbete som regeringen nu gör viktigt, där man analyserar de förslag som har lagts fram av Anna Ekström i delegationen om jämställdhet. Det finns en mängd kloka idéer och förslag. Någonstans börjar jämställdhet redan på förskolan eller ännu tidigare i familjen, med de val som föräldrar gör. Det handlar om hur man tar hand om sina barn, hur man arbetar och hur man fördelar arbetet i hemmet. Jämställdhet börjar i hemmet eller kanske ännu tidigare, på barnavårdscentralen.
Det finns mycket man kan göra, men det går inte åt fel håll. Under den förra mandatperioden gjorde alliansregeringen en tio gånger så stor satsning på jämställdhet jämfört med tidigare socialdemokratiska regeringar. Det krävs ökad jämställdhet inom vården, inom skolan, inom arbetslivet - ja, kort sagt, inom alla områden. Där pågår det ett långt och mödosamt arbete. Men det är som en Atlantångare. Man vänder inte utvecklingen väldigt snabbt.
Det handlar också om vilka värderingar som människor ytterst har och synen på kvinnoroll och mansroll, på flickor och pojkar. Där finns det mycket kvar att göra. Allting går tyvärr inte heller att lösa med politiska metoder.
Hillevi Engström (M):
Ja, det finns en stor skillnad mellan alliansregeringen och Socialdemokraterna, där en viktig del är att människor som jobbar och sliter ska ha mer pengar kvar i plånboken. Det innebär en stor skillnad för den metallare som får en extra månadslön per år att kunna välja vad han eller hon vill göra för pengarna mot att lägga en ännu större andel i skatt, vilket kommer att bli följden om oppositionens förslag skulle bli verklighet. Jag tror att det är otroligt viktigt framför allt för vanliga löntagare.
Det jag nämnde i mitt inlägg var att Konjunkturinstitutet i sin lönebildningsrapport har visat att jobbskatteavdraget har ökat arbetskraftsdeltagandet för kvinnor mer än för män. Det är också en tydlig profil mot låga inkomster och medelinkomster i samhället. Men det är klart att så länge kvinnors sysselsättningsgrad är så mycket lägre får den som jobbar mer timmar och har en högre månadslön förstås mer i plånboken i kronor räknat.
Det är det gapet som vi måste försöka eliminera så att kvinnor och män inte har så stora löneskillnader. Det gäller framför allt den oförklarade löneskillnaden på 6 procent. Som jag också nämnde ger den politik som förs effekt. Fler kommer i arbete, vilket också är grunden för trygga levnadsförhållanden.
Det är därför jobblinjen är så oerhört viktig, inte bara för att kunna försörja sig utan också för att kunna känna en meningsfullhet, känna sig behövd, känna att man har arbetskamrater och allt det där sociala som vi som har ett jobb har glädjen att uppleva varje dag.
Det är ett problem, och det har vi nämnt tidigare under kvällen, att kvinnor och män finns inom väldigt olika branscher på arbetsmarknaden, framför allt att kvinnor jobbar inom vården och omsorgen där vi politiker uppenbarligen inte tar tillräckligt bra arbetsgivaransvar och där normen snarare är deltid än heltid.
Det är klart att om inte vi förmår ändra vår egen arbetsgivarpolitik inom kommuner och landsting så blir det väldigt svårt att få det privata näringslivet att bli ännu bättre. I dag är det staten som är ganska duktig, vågar jag säga. Löneskillnaderna är också ganska små inom kommunerna. Det är inom landstinget och den privata sektorn som de är som högst.
Det finns oerhört mycket man behöver göra för att förbättra i de här frågorna. Däremot tror jag inte att det är rätt väg att gå tillbaka till den tidigare förda politiken, för den gav ju inte fler jobb. Den var direkt skadlig för jobblinjen. Vi har nu socialdemokratiska ledamöter som tycker till om jobbskatteavdraget, och det kanske är bra att ge ett besked till väljarna.
Är ni för eller emot de jobbskatteavdrag som är genomförda, och är ni för eller emot ett femte jobbskatteavdrag som jag tror att väldigt många löntagare med glädje skulle se fram emot?
Hillevi Engström (M):
Det är svårt att följa retoriken om jobbskatteavdrag eller inte. Av det som Jennie Nilsson sade får man väl dra slutsatsen att jobbskatteavdrag inte är någon bra idé. Jag tror att det har gett mer frihet åt den sjuksköterska, polis eller metallarbetare som nu har lite mer pengar att röra sig med och kunna bestämma själv över. Det är också viktigt. Det blir helt fel när ni talar om att jobbskatteavdraget har kostat oss.
Vi har tvärtom gett tillbaka pengar så att människor har fått behålla mer av sin inkomst. Det var ett av de löften vi gick till val på och som vi fick uppskattning för av väljarna. Det ska löna sig mer att arbeta. Om man vill satsa mer pengar på att inte arbeta genom att höja a-kassan, förändra i sjukförsäkringen och höja nivåerna är det ett annat vägval. Jag tycker att det är viktigt att de som arbetar och sliter får behålla mer av sin lön.
Det är också viktigt att man gör det enklare och billigare att anställa, att matchningen på arbetsmarknaden blir bättre och att vi har en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det kanske allra viktigaste är att resultaten i skolan blir bättre så att färre ungdomar slutar skolan i förtid och har små eller dåliga förutsättningar att komma in på arbetsmarknaden. Det är den absolut viktigaste förebyggande åtgärden för att förbättra arbetssituationen för hela Sverige.
Jag tackar ledamöterna för en intressant kväll och en bra debatt. Trevlig sommar. Vi har ju en interpellationsdebatt den 27 juni.
Hillevi Engström (M):
Patrik Björck har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska osäkerheten rörande ett eventuellt införande av en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, och om jag avser att verka för införandet av en sådan försäkring. Regeringen vill införa en allmän inkomstförsäkring vid arbetslöshet.
Delvis mot denna bakgrund tillsattes i april 2010 en parlamentarisk utredning med uppgift att se över de allmänna försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet. Syftet med utredningen är att säkerställa att dessa försäkringar är långsiktigt hållbara och balanserade, samt att de bidrar till en långsiktigt högre sysselsättning.
En utgångspunkt för utredningens arbete är att försäkringarna ska ge en god ekonomisk trygghet för dem som behöver dem och utformas så att arbetslinjen understöds. Det ska alltid löna sig att arbeta. Bägge försäkringarna ska även i fortsättningen ha karaktär av omställningsförsäkringar. Utredningen ska utgå från de reformer regeringen genomfört inom sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna.
Det är också centralt att försäkringarna är transparenta med tydliga tidsgränser för alla inblandade aktörer. I arbetet ska utredningen eftersträva ett brett samarbete med arbetsmarknadens parter och övriga berörda organisationer. Utredningen ska lämna sitt förslag i maj 2013. Det är alltså en parlamentarisk utredning där alla riksdagens partier finns med.
Hillevi Engström (M):
Jag tyckte att motiven för att det är viktigt att de allra flesta som arbetar har en inkomstförsäkring vid arbetslöshet blev ganska väl utredda av Staffan Danielsson. Skälet är förstås, Patrik Björck, att man inte riktigt vet om man löper en risk för att bli arbetslös, och då är det rimligt att man har ett skydd i form av en bra omställningsförsäkring.
Därför har regeringen beslutat att denna fråga ska utredas i en parlamentarisk utredning och i nära kontakt med arbetsmarknadens parter. Alla vi som har arbetat med a-kassan vet att det är ett komplext regelverk. Det är lappat och lagat under många herrans år. I stort sett är det bara de som handlägger a-kasseärenden och de på samordnarorganisationen som kan räkna ut vad man kan få i ersättning vid arbetslöshet.
Det är också en del i direktivet; det ska vara transparens. Det måste finnas en förutsägbarhet. Om man blir arbetslös - vad gäller då? Det är knivigt i dag. Frågan har utretts, och resultaten har inte slängts i papperskorgen. Däremot beslutade regeringen att inte gå vidare med detta förslag. Men det finns även mycket material där som man kan ha till godo.
Hur detta sedan ska vara organiserat - om det ska vara i form av fristående a-kassor som det i dag finns ett trettiotal av eller i någon annan form - är egentligen mindre intressant, tycker jag. Jag tycker att a-kassorna i dag sköter uppgiften på ett bra sätt. Det är väldigt lite felutbetalningar och så vidare. Jag vet att de också tycker att regelverket är krångligt. Om man kan underlätta för dem som ska betala ut och dem som ska få ersättning är det väl alldeles utmärkt.
Men skälet för utredningen är att fler löper arbetslöshetsrisk, och då är det rimligt att man har en bra omställningsförsäkring. Därför vill regeringen utreda detta. Vi får se vad utredningen landar i 2013 och på vilket sätt vi kommer att gå vidare då. Det är det jag kan säga så här långt i den saken.
Hillevi Engström (M):
I den här frågan känns det ändå som om det är Socialdemokraterna som är svaret skyldiga när det gäller varför man är emot att de som arbetar på den svenska arbetsmarknaden har en försäkring som ger ett inkomstskydd vid arbetslöshet, det vill säga en omställningsförsäkring mellan jobben. I Sverige är det till och med så att det är lagkrav på att bilar måste ha en försäkring. Man får betala en straffavgift om man inte försäkrar bilen.
Det var inte bra att 700 000 människor inte var med i a-kassan när vi tog över regeringsmakten 2006. Jag vågar påstå att det redan då fanns en a-kassa med ett komplicerat regelverk på plats. Sedan har det gjorts ytterligare förändringar under den senaste mandatperioden, men redan 2006 var det ett komplicerat, lappat och lagat regelverk.
De experter som kunde räkna ut vad ersättningen skulle bli jobbade på a-kassorna, och det gjorde de säkert alldeles utmärkt bra. Regeringen är tydlig. Jag kan gärna läsa upp svaret igen så att det blir alldeles solklart för kammaren vad regeringen vill. Vi vill införa en allmän inkomstförsäkring vid arbetslöshet. Vi har tillsatt en parlamentarisk utredning där jag vill minnas att Socialdemokraterna har tre representanter. Parterna ska delta i ett nära arbete i utredningen fram till 2013.
Men det är också ett komplicerat regelverk. Därför vill jag också vara ödmjuk och säga att jag hoppas att vi kan lägga fram en proposition under den här mandatperioden, men vi måste också se vilka förslag utredningen kommer fram till. Det var inte bra när 700 000 personer stod utanför a-kassan 2006. Nu är det ännu fler som står utanför även om vi kan se en förbättring. Flera a-kassor har sänkt avgiften. Vi har också sänkt den med 50 kronor per månad. Flera börjar också strömma till.
Väldigt många inser att man borde ha haft en hemförsäkring den dagen då huset börjar brinna. Många människor lever kanske i den uppfattningen att det inte finns någon större risk för arbetslöshet. Många av dem har tyvärr haft fel, inte minst när man hamnar i en djup och allvarlig lågkonjunktur där helt plötsligt efterfrågan på Scanialastbilar blir noll över en natt. Många ställs inför en helt oväntad och förskräcklig situation.
Det är rimligt att människor har ett skydd vid arbetslöshet. Det är regeringens ambition, och regeringen är ett kollektiv. Sedan är jag ödmjuk inför att denna fråga måste hanteras på sådant sätt att den går att kombinera med en sund lönebild, att den inte blir ett hinder mot tillväxt och att den inte blir ett hinder mot att fler kommer in. Avgifterna måste hållas på en rimlig nivå.
Hillevi Engström (M):
Sven-Erik Österberg har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta med anledning av kritiken mot att jobbcoacherna inte granskas. Syftet med coachningsinsatser är att korta arbetslöshetstiderna och underlätta matchningen mellan arbetslösa och lediga jobb. Samtidigt är det viktigt att arbetet bedrivs på ett ändamålsenligt sätt, för att den positiva effekt som coachningen har inte ska gå förlorad.
Arbetsförmedlingen har sedan 2007 haft regeringens uppdrag att använda kompletterande aktörer, dit de privata coacherna räknas, som en del av sitt tjänsteutbud. Syftet är att göra utbudet av förmedlingstjänster större och mer diversifierat för att på så sätt förbättra matchningen.
Arbetsförmedlingens egna utvärderingar tyder på att den som går till en kompletterande aktör har högre aktivitetsgrad och söker fler arbeten samt att jobbcoachning leder till sysselsättning i ungefär lika stor utsträckning om den bedrivs av en kompletterande aktör som av Arbetsförmedlingen. Synpunkter och klagomål på de kompletterande aktörerna tas löpande emot och utreds av Arbetsförmedlingen.
I de fall ytterligare utredning anses påkallad kan inspektioner genomföras på plats hos aktören. Dessutom genomför Arbetsförmedlingen löpande stickprovskontroller och enkäter om hur nöjda deltagarna är. Det är viktigt att detta arbete görs på ett sätt som medför att kvaliteten i insatserna säkerställs.
Vad gäller arbetslöshetsförsäkringen har Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen på uppdrag av regeringen under 2010 följt upp och analyserat hur Arbetsförmedlingens kontrollfunktion säkerställs i samarbetet med de kompletterande aktörerna. IAF:s senaste uppföljning visar att det finns brister när det gäller kontrollen av personer som uppbär arbetslöshetsersättning.
Arbetsförmedlingen har efter tidigare kritik från IAF infört ett uppföljningssystem, som bland annat innefattar stickprovsinspektioner hos de kompletterande aktörerna och utbildningsinsatser som syftar till att säkerställa att informationsöverföringen fungerar på ett tillfredsställande sätt. Detta är en viktig fråga, och det finns skäl att fortsätta att bevaka den.
Regeringen anser att det är angeläget med fortsatt uppföljning och utvärdering så att verksamheten med kompletterande aktörer kan förbättras ytterligare.
Hillevi Engström (M):
Jag har sagt det förut här i talarstolen och säger det igen: Regeringens viktigaste utmaning är att alla som kan ska få en chans att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Vi ser i dag i arbetskraftsundersökningen att sysselsättningen har ökat med 112 000 personer sedan motsvarande period förra året. Vi ser att småföretagen vill anställa. Vi ser att orderböckerna börjar fyllas på. Det finns dock brister, och det är när det gäller matchningen mellan dem som söker jobb och de jobb som finns att förmedla.
Där fyller jobbcoacherna en otroligt viktig roll. Som svar till Sven-Erik Österberg vill jag säga att det finns ett ganska gediget kontrollsystem. Även jag tycker att det är angeläget att våra skattepengar används på ett effektivt sätt, så att coachningen blir så bra som möjligt. Om Arbetsförmedlingen får klagomål kommer de att skicka ut ett föreläggande eller göra en inspektion. De kompletterande aktörerna har 14 dagar på sig att svara och rätta till.
Det finns olika åtgärder i olika steg. Ytterst kan man häva ett avtal som inte fungerar, och det har också skett i två fall, när den kompletterande aktören inte har rättat sig efter de regler som finns. Med detta sagt vill jag säga att de allra flesta kompletterande aktörer är otroligt duktiga och kunniga. Låt mig ta ett exempel. Det gäller en gammal organisation som har funnits sedan 1912.
Den finns på 150 orter i Sverige och jobbar med jobbcoachning till TSL-systemet, som är ett samarbete mellan LO och Svenskt Näringsliv, men också åt Arbetsförmedlingen. Jag tror att Sven-Erik Österberg känner till organisationen i fråga. Det är ABF, Arbetarnas Bildningsförbund, som levererar möjligheter för arbetssökande att hitta de lediga jobben och som också har lokal förankring.
Jag tror att vi behöver fler åtgärder, framför allt för våra ungdomar och funktionshindrade och dem som är utrikes födda - inte färre åtgärder. Därför är det förvånansvärt att De rödgröna skär ned budgeten med 600 miljoner kronor, så att färre arbetslösa ska kunna hitta de lediga jobben. Enligt min erfarenhet är det också så att man behöver stöd om man har varit borta länge från arbetsmarknaden.
Man behöver någon som tror på en och som lyfter fram ens kompetenser och möjligheter. Man har kanske en stukad självkänsla som behöver byggas upp lite grann från grunden. Inte minst för ungdomar handlar det om att få någon som motiverar en ung person att gå tillbaka och slutföra sin skolutbildning. Där har regeringen satsat på folkhögskolan men också på att det ska vara en högre bidragsdel om man slutför grund- och gymnasieskolan.
I den allvarliga situationen med en alltför hög arbetslöshet har vi inte råd att säga nej till några åtgärder som faktiskt leder till att de lediga jobben matchas mot de arbetslösa personerna. Min fråga till Sven-Erik Österberg är hur Socialdemokraterna kan motivera att ta bort så mycket resurser och minska chanserna för de arbetslösa, framför allt de unga, de funktionshindrade och de utrikes födda, att hitta ett av de lediga jobb som nu växer till.
Hillevi Engström (M):
Jag tror att vi, för att vi ska kunna få fler i arbete, måste göra flera saker samtidigt. Vi måste bland annat satsa på den reguljära utbildningen. När det gäller många av de bristyrken som finns kan man inte, även om man skulle vilja, åtgärda det här med en kurs som är upphandlad inom Arbetsförmedlingen. Däremot ska Arbetsförmedlingen tillhandahålla arbetsmarknadsutbildning av god kvalitet, men då gäller det kortare utbildningar, till exempel när det gäller det som är bristyrken.
Det kan gälla CNC-operatörer, svetsutbildning, truckkort och så vidare. Men det kan också vara så att arbetsmarknadsutbildningen måste inriktas lite mer mot branscher och yrken där kvinnor kan behöva kompetensutveckling. Där är det i dag lite ojämnt. Vi har också fasat upp arbetsmarknadsutbildningen ganska väsentligt sedan förra året. Men framför allt handlar det om att våra barn och unga måste få en ordentlig grund att stå på.
Ingen ska behöva lämna skolan utan att ha förberett sig på ett yrkesliv i någon mening. De som ska gå vidare till högskola och universitet ska givetvis ha en bra grund att stå på. Men det gäller lika väl dem som har praktiska yrken och som vill jobba med det som är bristyrken i framtiden.
Jag undrar också hur man ska kunna förklara bort den insats som de kompletterande förmedlingarna och jobbcoacherna har gjort när så många som fyra av tio har fått jobb tre månader efter avslutad coachning. Det är väl någonting som är väldigt positivt, att det finns en verksamhet som hjälper människor att komma tillbaka? Regeringen har givetvis ansvar för arbetsmarknadspolitiken.
Då är det också glädjande att se att det är 112 000 fler som är sysselsatta i dag. Det är förvånansvärt att man från De rödgröna vill ta bort en sådan stor satsning som leder till att människor kommer i arbete. Både den interna coachningen på Arbetsförmedlingen och den externa ska vi givetvis ha kontroll på, så att den håller en hög kvalitet.
Men så länge som många hittar ett jobb eller coachas och motiveras för framtiden och för i dag till att gå tillbaka till utbildning är det väldigt positivt. Så vi kommer att fortsätta med den satsningen. Vi kommer också att fortsätta att se till att kontrollen för de arbetssökande är på en hög nivå, så att inte systemet med arbetslöshetsförsäkringen inte fungerar.
Hillevi Engström (M):
Jag ska inte bli så himla långrandig. Men jag tror att vi, om vi ska lösa den här krisen, måste jobba flera tillsammans. Det är ingen fråga uteslutande för arbetsmarknadspolitiken, utan det är flera olika verksamheter, departement, myndigheter, kommuner och företag som måste samverka. Jag oroar mig över dem som är långtidsarbetslösa, som trots att jobben kommer inte har möjligheten att komma in på arbetsmarknaden. Vi gör mycket från regeringens sida.
Vi har nystartsjobb. Vi sänker kostnaderna. Vi gör det enklare och billigare att anställa. Men det är också så att fler måste öppna dörren och säga: Välkommen till våra arbetsplatser! Där tror jag att arbetsgivare och fack har en viktig roll att fylla. Sedan måste vi jobba ännu mer med utbildning, så att, som jag sade i mitt tidigare anförande, ingen lämnar skolan utan att ha en bra grund att stå på. För det är i grunden det som långsiktigt förebygger arbetslöshet i Sverige.
Jag kommer att fortsätta att se över detta och följa hur det går i de olika garantierna, i de olika faserna, och göra nödvändiga justeringar när vi får signaler om att något inte fungerar. Jag kommer också att fortsätta att följa Arbetsförmedlingens kontroll när det gäller de kompletterande aktörerna.
Hillevi Engström (M):
Josefin Brink har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att den nuvarande 65-procentsberäkningen avskaffas och för att tolkningen, att pensionsavdrag ska göras även när förtida uttag av pension har upphört, ska ändras. Samordningen av arbetslöshetsersättning och pension innebär att arbetslöshetsersättningen reduceras för en enskild som tar ut pension.
Syftet är att förhindra att det betalas ut dubbla ersättningar. Avsikten är också att förhindra att personer som inte har för avsikt att komma tillbaka till arbetslivet använder arbetslöshetsersättning för att skjuta upp pensionsuttaget. Pensionssystemet och arbetslöshetsförsäkringen är två komplexa system. Det är därför viktigt med tydlig information till de försäkrade.
Regeringen följer frågan men avser inte att i nuläget vidta några åtgärder.