KBLab/rixvox huggingface dataset:
Andreas Carlson (KD):
Det är ju lätt att skylla på alliansregeringen, men att det tar nio månader att hitta en samordnare är inte alliansregeringens fel. Det går för långsamt. Insatserna är på tok för små. Enligt rikspolischefen riskerar 1 000 personer inom polisen att sägas upp om man inte får långsiktiga resursförstärkningar. Vi i Kristdemokraterna har föreslagit just detta - vi vill ha en kraftfull satsning på polisen. Det krävs mycket mer, men med de satsningar som regeringen hittills har presenterat går det inte att vända utvecklingen. Det behövs mer, och det går för långsamt.
Andreas Carlson (KD):
Jag har i denna debatt lyft fram att vi behöver höja vår terrorbekämpningsförmåga och att vi behöver bekämpa terrorns rötter. Jag tror att vi kan dra lärdomar av det attentat som vi debatterar i dag. Det kan vi kanske också göra om en liten tid - polisen genomför en egen utvärdering. Jag tror att vi kan dra lärdom av attentat vi har sett i andra länder. Redan nu har vi förslag på riksdagens bord, så vi kan göra detta.
Jag välkomnar också den konstruktiva ton som finns i den här debatten men även i de samtal som pågår. Där vill Kristdemokraterna vara en konstruktiv part i att vi kommer överens om fler åtgärder, kraftfullare åtgärder, för att höja vår terrorbekämpningsförmåga men också bekämpa terrorns rötter. Vi behöver stå enade i kampen mot terrorismen; jag tycker att den här debatten har visat på det. En hel del olika förslag har lyfts fram.
Jag vill bara nämna två ytterligare förslag som vi kristdemokrater har. Vi vill öka antalet förvarsplatser, och vi vill att fotboja ska kunna vara ett alternativ till förvar eller anmälningsplikt för personer som bedöms utgöra en säkerhetsrisk. Vi vill också stärka den inre utlänningskontrollen, och vi vill att Säpo ska ha möjlighet till signalspaning även under förundersökning. Det här är förslag som flera andra partier också har lyft fram under debatten.
Tillsammans med de förslag vi redan har presenterat om att ge polisen rätt redskap och resurser och om hur vi kan ta fajten för att bekämpa terrorns rötter är detta någonting som vi gärna vill bidra med i de blocköverskridande samtal som nu pågår. Jag vill tacka inrikesministern och alla andra debattörer för deltagandet i dagens debatt samt Sverigedemokraterna, som initierade den.
Andreas Carlson (KD):
Jag tackar för Mats Pertofts klarläggande. Det är klart att jag är orolig, men jag är snarare orolig för den verklighet som poliser - många gånger i yttre tjänst - beskriver. Jag tror att om vi som politiker inte tar på allvar den oro som de känner för att hinna med sitt arbete riskerar vi att i deras ögon göra en skönmålning av verkligheten.
Det är det här som är balansgången som vi har diskuterat tidigare i den här debatten - vad är svartmålning, och vad är skönmålning? Givetvis ska vi inte spä på detta och måla den verklighet som redan i dag är bekymmersam i ännu mörkare färger. Jag delar Mats Pertofts oro att en politisk debatt kan leda till det.
Men om vi inte tar den här situationen på allvar, om vi inte tar situationen att så många poliser slutar på allvar, finns det risk att de får en ännu värre arbetssituation - och då tror jag att det snarare är den debatt som många poliser som jobbar i yttre tjänst är involverade i som riskerar att skrämma bort folk från yrket än att vi som politiker inte tar deras oro på allvar. Det är därför vi måste höja lönerna, framför allt för poliser i yttre tjänst.
Vi måste förbättra arbetsvillkoren, och vi måste snabbt se till att de får fler kollegor för att vända utvecklingen - framför allt den som handlar om hur de har det i sin arbetssituation, inte om hur den arbetssituationen beskrivs. Vi måste gå till roten med problemet och förstärka så att lönerna höjs, arbetsvillkoren förbättras och de får fler kollegor. Det är min ingång i den debatten.
Andreas Carlson (KD):
Jag respekterar dig, Mats Pertoft. Det jag menade med en del av det citatet var att om man beskriver det som att medierna svartmålar beskrivningen tror jag att man missar att många poliser i det läget skulle känna att här är det några som skönmålar beskrivningen. Det är den balansgången som vi återkommer till.
När det gäller att det är viktigt att visa respekt för de poliser som arbetar, som kämpar hårt och på det sättet faktiskt försvarar vår trygghet med sina enorma insatser tycker vi att det är viktigt att visa dem respekt också genom att ha en riktad lönesatsning. När jag träffar poliser och Polisförbundet och frågar vad som är den viktigaste satsningen för att förbättra arbetsvillkoren är det ingen som inte sätter höjda löner överst.
Det är därför det är så viktigt för Kristdemokraterna att ha en riktad lönesatsning. Varför det? Det är ju arbetsmarknadens parter som ska lösa detta. Ja, men vilka är arbetsmarknadens parter? Staten är en part. Vi är en part.
Vi ska inte gå in på detaljnivå och säga exakt hur ob-ersättningarna ska förbättras, men vi har ett ansvar att se till att det finns riktade resurser för att möjliggöra en kraftfull satsning på höjda löner när det är staten som är en av parterna. Det är därför Kristdemokraterna driver att vi ska ha en riktad lönesatsning som träffar framför allt poliser i yttre tjänst.
Vi har talat om en höjning i storleksordningen 4 000-5 000 kronor i månaden.
Andreas Carlson (KD):
Jag skulle vilja haka i en fråga som Johan Hedin ställde, som jag tycker att han inte riktigt fick svar på. Johan Hedin tog upp en fråga som han ställde till Morgan Johanssons företrädare, före detta inrikesministern Anders Ygeman. I februari 2016 ställde han frågan om vi inte behöver satsa på fler poliser och fick ett entydigt svar - nej!
2014 ska Anders Ygeman enligt uppgift ha sagt till flera höga polischefer att det inte spelar någon roll om antalet poliser är 19 000 eller 20 000. Detta har Morgan Johansson inte velat svara på, och Anders Ygeman sa i en radiodebatt häromdagen att det var trams. Jag undrar om det är så att detta helt enkelt är felaktigt. Det är lätt i en debatt att skylla på Alliansen, att Alliansen gjorde för lite.
Men regeringen själv signalerade så sent som för ett och ett halvt år sedan och för tre år sedan så tydligt att det inte behövs fler poliser, och under galgen, efter hårt tryck från oppositionen, kom man, i alla fall från Socialdemokraterna, med förslaget om 10 000 fler polisanställda. Det blir ju inte riktigt seriöst med tanke på de här citaten bakåt i tiden.
Min fråga är dels vad regeringen har för ansvar - man kan inte bara skylla på Alliansen - dels vad pengarna kommer att räcka till. Kommer de pengar som regeringen har avsatt i sin budget att räcka till 10 000 fler poliser och en kraftfull lönesatsning på poliser.
Det är ett felaktigt påstående från Morgan Johansson, för Polisförbundet har faktiskt föreslagit och krävt en polislönesatsning, en riktad satsning, men det är givetvis parterna som ska fördela medlen. Vi i Alliansen vill inte sätta de exakta lönesummorna, men vi vill ha en riktad polissatsning för att det ska räcka till ökade löner. Kommer regeringens pengar att räcka till 10 000 fler poliser och kraftfullt höjda löner?
Andreas Carlson (KD):
Ja, det stämmer att regeringen lägger mer på Polismyndigheten än vad Polismyndigheten har äskat. Men Polismyndigheten har ju inte äskat pengar för 10 000 polisanställda, så min fråga är: Hur mycket pengar kommer att finnas kvar när man tar höjd för att ha 10 000 fler polisanställda. Vi kristdemokrater vill ha 10 000 fler poliser.
Men vi vill också ha en riktad lönesatsning, så att det inte helt plötsligt blir en liten tummetott kvar till poliserna i yttre tjänst, så att fler inte ska sluta. 950 poliser slutade förra året, och 800 har slutat hittills i år. Vi måste få ett stopp på detta, och vi måste få tillbaka dem. Då kan man ha informationskampanjer och man kan vända sig till dem, men det många av dem själva säger är att skillnaden i lön blir för stor när de får ett jobberbjudande någon annanstans.
Man behöver kanske inte matcha hela skillnaden, men de har bolån att betala, familjer att försörja, och de behöver en försvarbar lönehöjning. Det är därför vi vill ha en riktad lönesatsning, så att inte pengarna försvinner bort långt i framtiden. Pengarna måste hamna i polisernas plånböcker, så att de väljer att stanna kvar i yrket. Attraktiviteten måste höjas, och man måste locka tillbaka poliser som har slutat.
Det som är oklart med regeringens budget är vilket utrymme parterna har. Polisförbundet har äskat medel för en polislönesatsning. Morgan Johansson sa i sitt inlägg här tidigare att de inte vill ha det. De vill inte att vi politiker är inne och petar i lönenivåerna, och det är det ingen från Alliansen som har föreslagit.
Vi talar om vad våra riktade lönesatsningar skulle räcka till, exempelvis om man skulle vilja höja lönerna för poliser i yttre tjänst. Sedan är det givetvis dags för parterna att förhandla om lönerna. Men när man inte pekar ut hur mycket pengar det finns att röra sig med, när man samtidigt utfäster ett löfte om 10 000 fler poliser, är jag oroad för att det blir en alldeles för liten lönesatsning.
Andreas Carlson (KD):
Vi backar inte en centimeter från att skydda kvinnor och barn. Vi tycker att sexköp är helt oacceptabelt, oavsett var de sker. Det är därför som vi tycker att den svenska sexköpslagen är bra och att den borde exporteras till fler länder. Det skulle vara mycket mer effektivt än att kriminalisera sexköp utomlands enligt det förslag som Linda Snecker redogör för.
Det stämmer att Kristdemokraterna på ett riksting 2009 fattade ett beslut som öppnade för det här. Därefter har det kommit en utredning som går emot förslaget. Även Lagrådet har kritiserat förslaget och har varnat för att införa det då det bryter mot principen om dubbel straffbarhet. En rad remissinstanser har också haft stora farhågor kring detta.
Det som har varit bärande är dessutom att polisen i sitt remissvar skrev att man såg svårigheter med att tillämpa en sådan lagstiftning, vilket är lätt att se. Därför har vi landat i att inte stödja ett sådant förslag om det kommer på riksdagens bord. Det är dock inte Kristdemokraterna som sitter i regeringen, och det är inte Kristdemokraterna i opposition som tar ansvar för vad regeringen lägger fram på riksdagens bord.
Det är Linda Sneckers kompisar i regeringen som är ansvariga för det. Givetvis kan inte jag ta ansvar för detta. Det vore lite förmätet. Jag brukar inte påminna åhörarna om det, men Kristdemokraterna är för närvarande det minsta partiet i oppositionen i Sveriges riksdag. Att tillmäta oss en sådan stor betydelse får vi ta som ett erkännande från Vänsterpartiet. Regeringen är dock givetvis fri att på riksdagens bord lägga fram de förslag den själv vill.
Andreas Carlson (KD):
Jag tycker att det är djupt problematiskt att vi i Sverige, innanför vårt lands gränser, har en omfattande verksamhet med människohandel och sexköp och en polis som inte har tillräckligt med resurser att arbeta med dessa frågor. När vi i Kristdemokraterna efter diskussion landade i vår ståndpunkt tyckte och tänkte vi att det är viktigt att prioritera det vi har makt att göra inom vårt lands gränser och inom ramen för svensk lagstiftning.
Vi vill skärpa straffen. Tillsammans med Alliansen vill vi skärpa straffen för våldtäkt av normalgraden så att minimistraffet blir tre år upp till sju år. Vi vill att polisen i varje polisregion ska ha resurser att jobba avgränsat mot sexköp. Jag har varit med polisens prostitutionsgrupp i Stockholm och gjort studiebesök.
Jag har med egna ögon sett hur det här gör att många människor hamnar i en väldigt utsatt situation. Utan att gå in på detaljer fick jag se hur polisen jobbar väldigt bra i framför allt Stockholm. När den här gruppen har varit runt i andra delar av landet har de ibland också kunnat gripa sexköpare mitt på ljusa dagen. Detta är något vi vill fokusera på, och det är också här vi har möjlighet att göra det.
Polisen pekar i sitt remissvar som sagt på att den lagstiftning som regeringen hade aviserat att den skulle lägga fram är svår att tillämpa. Därför har vi efter noggranna överväganden landat i att vad vi kan göra är att sätta kraft bakom orden och jobba till förmån för barn och kvinnor i vårt land. Men vi ska givetvis även påverka andra länder att ta efter svensk sexköpslag så att dessa länder själva kan bekämpa sexköp.
Vi tyckte inte att Sverige ska göra det genom att använda vår polis i andra länder. Vi ska använda de resurser vi har inom vårt lands gränser. Detta är bakgrunden till att vi har landat i denna position.
Andreas Carlson (KD):
Brott måste få konsekvenser. Det är avgörande för att brottsoffer ska få upprättelse. En av de viktigaste åtgärderna för att uppnå detta är en kraftfull satsning på svensk polis. Vi har föreslagit 10 000 fler poliser och höjda löner för att få stopp på att så många väljer att sluta som poliser. Vi vill förbättra arbetsvillkoren för poliser i yttre tjänst.
Det är en central och viktig del i att kunna ta brottsoffrets perspektiv och för att kunna stödja brottsoffer och ge dem upprättelse. Det måste också bli fler fällande domar. I dag går gängkriminella fria på våra gator för att människor inte har vågat vittna. Vittnen skräms till tystnad. För ungefär ett år sedan vittnade en familj i Staffanstorp mot ett kriminellt gäng. De gjorde sin plikt som samhällsmedborgare.
En 27-årig kriminell hamnade, bland annat tack vare deras vittnesmål, bakom lås och bom. I februari kom svaret från det kriminella gänget: En bomb exploderade utanför familjens hem. Så agerar kriminella gäng som försöker etablera en alternativ rättsordning där våld går före rätt och där tystnadskultur breder ut sig på bekostnad av brottsoffer och alla laglydiga människor som bor i vårt land.
Därför vill Kristdemokraterna införa anonyma vittnen. Fru talman! Många brottsoffer vittnar om svårigheten att få ut ett tilldömt skadestånd och att kränkningen efter brottet på det sättet blir ännu större. Det måste bli lättare för brottsoffer att få ut sitt skadestånd. I dag innebär det en mycket krånglig process för dem som berörs av detta.
Kristdemokraterna har föreslagit i betänkandet att det är staten som ska ta ansvaret och betala ut skadeståndet till brottsoffret och att staten också ska kräva och driva in beloppet från gärningsmannen. Detta är ett sätt att förstärka stödet till brottsoffer och att ta upprättelsen av brottsoffret på allvar. Därför yrkar jag bifall till reservation 15.
Jag stöder givetvis det tillkännagivande som mina vänner i Alliansen har redogjort för och övriga reservationer som vi står bakom men nöjer mig med att yrka bifall till reservation 15.
Andreas Carlson (KD):
Kristdemokraterna står bakom förslaget att renodla polisens arbetsuppgifter i den del som rör djurområdet, som betänkandet handlar om. Jag lyssnade på replikskiftet alldeles nyss mellan Roger Haddad och Elin Lundgren. Jag tycker att det blir lite inkonsekvent från regeringen.
Som jag uppfattade det var svaret på frågan om varför det var så viktigt att lägga ned utredningen, som en av de första åtgärderna på polisområdet, att två områden har utkristalliserat sig som regeringen tyckte att man kunde gå vidare med utan att fortsätta utredningen. Samtidigt sa Elin Lundgren i sitt anförande - det står också i betänkandet - att frågorna om att renodla polisens arbetsuppgifter bedrivs intensivt i Regeringskansliet. Det intrycket ges i debatten.
Varför är det så viktigt att jobba med detta i Regeringskansliet, om det redan har utkristalliserats två områden som regeringen tycker sig ha levererat på? Resonemanget hänger inte ihop. Detta tycker jag synliggör regeringens nonchalanta inställning till Polismyndigheten, som man framför allt hade när man tog över. Man lade ned utredningen om att renodla polisens arbete. Man tog bort målet om att antalet poliser skulle vara minst 20 000.
Dåvarande inrikesministern med ansvar för polisen ska ha sagt att det inte spelar så stor roll om det är 19 000 eller 20 000 poliser. Man avfärdade också i flera år Kristdemokraternas och Alliansens förslag om fler poliser och ökade resurser till polisen som sifferbingo. Jag menar att regeringens nonchalanta inställning till polisen och krisen inom polisen har förvärrat poliskrisen.
Arbetet med att renodla polisens uppgifter måste fortsätta. Det måste undersökas hur ännu mer resurser kan frigöras för att förstärka de centrala delarna av polisarbetet - att klara av utredningarna, att klara av det brottsförebyggande arbetet, att klara av att bekämpa gängen och att se till att vi får stopp på den utveckling som vi ser. Därför är det så angeläget att återuppta den utredning som regeringen lade ned som en av sina första åtgärder på polisområdet.
Det är därför som vi från Kristdemokraternas sida och från Alliansens sida nu har återkommit med ett tillkännagivande med ett datum - den 1 mars 2018 ska regeringen återuppta denna utredning. Riksdagen kommer, som det ser ut, att fatta beslut om det vid eftermiddagens votering. Därför skulle jag vilja höra från regeringens företrädare i denna debatt hur man kommer att göra.
Regeringen kommer att få ett riksdagsbeslut om att återuppta en utredning om att man ska frigöra resurser och renodla polisens arbete. Det duger inte heller riktigt att som regeringsföreträdare i en riksdagsdebatt säga att regeringen får svara på frågorna. Jag tycker att Elin Lundgren, som företrädare för det största regeringspartiet, ska företräda regeringen.
Det har sagts i betänkandet att regeringen jobbar med dessa frågor i Regeringskansliet. Men vi har inte sett några tecken på att man tar upp denna utredning igen. Det är därför som vi riktar ett nytt tillkännagivande till regeringen.
Andreas Carlson (KD):
Jag har respekt för att statsrådet inte kan uttala sig i enskilda ärenden, men dessvärre verkar detta inte vara en enskild händelse. Vi får återkommande rapporter om att detaljerade och i sammanhanget irrelevanta frågor har ställts till personer som sökt asyl på basis av att de har konverterat.
Detta sker trots att det på Migrationsverket hemsida står följande: "När det gäller konvertiter till kristendom är processen och skiftet från en övertygelse till en annan det viktigaste som utreds av Migrationsverket, inte vad man kan om Bibeln."
I en kvalitetsuppföljning av utredningsmetodik som Migrationsverket har gjort från januari i år i ärenden där konversion åberopas konstateras dock att nära vart femte ärende i uppföljningen innehöll mycket detaljerade frågor om Bibeln och tron eller rent av onödigt detaljerade frågor om svåra ämnen. Där framgår också att i ett av ärendena förväntades den sökande också kunna göra ingående jämförelser mellan olika inriktningar av kristendom.
När sökanden inte klarade av att förklara dessa komplicerade frågor vändes detta emot honom eller henne i en bedömning av tillförlitligheten. Den enskilde handläggarens attityd och kunskap är förstås avgörande för att kunna göra en rättssäker bedömning. På Migrationsverkets hemsida framgår det också att "det finns varken några standardfrågor eller mallar".
Återigen i uppföljningen står det att i de ärenden där det ställs detaljerade frågor synes dessa ha formulerats själv av den enskilde utredaren. Då anser jag att det är av största vikt att personen som utreder har rätt kompetens inom religion. Migrationsverket betonar vikten av kompetens om religion och vad det innebär att konvertera från en religion till en annan. Det är oerhört viktigt.
Med anledning av detta tycker jag att det är avgörande att den enskilde handläggaren har rätt utbildning och kunskap som är relevant för avgörandena. I kvalitetsuppföljningen framgår vidare att Migrationsverket tillsammans med Sveriges kristna råd vid två tillfällen har genomfört utbildning för asylpersonal i bland annat utredningsmetodik. Det senaste tillfället, 2013, är nu flera år sedan.
Efter detta har verket fått många nyanställda, och dessa har inte tagit del av utbildningen. Det kan vara befogat att genomföra någon form av utbildningsinsats för att minska risken för onödigt detaljerade kunskapsfrågor. Man kan luta sig tillbaka och vara lugn med tanke på vad som står på Migrationsverkets hemsida.
Men jag tycker att detta pekar på vad jag tog upp i min inledande fråga, nämligen varför regeringen inte genom regleringsbrevet har pekat ut detta som ett prioriterat område att arbeta med. Jag har respekt för att man inte ska peta i enskilda ärenden, men Kristdemokraterna var i regeringsställning pådrivande i att genom regleringsbrevet lyfta fram betydelsen av kunskap i de så avgörande frågorna.
Det exempel som är anledning till att jag har väckt interpellationen, alla andra exempel och Migrationsverkets egen analys av detta stora problem pekar verkligen på att regeringen behöver förtydliga dessa frågor i regleringsbrevet. Därför ställer jag mig frågande till varför statsrådet inte är beredd att göra det.
Andreas Carlson (KD):
Detta är inte en fråga om huruvida Migrationsverket ska göra en bedömning av enskilda asylsökandes skyddsskäl eller inte; det ska Migrationsverket såklart göra. Det är inte heller en fråga om vilka kriterier som ska uppnås för att asylsökande ska beviljas uppehållstillstånd på basis av att de har konverterat. Vad det handlar om är att asylbedömningar ska ske rättssäkert och på ett så korrekt sätt som möjligt. Här ser vi i dag flera tecken på att det brister.
Vi ser det i just detta exempel - man kan kalla det för sektfrågan. Vi drar den slutsatsen också av alla de kontakter vi har med personer som vittnar om orimliga frågor ställda under asylintervjuer. Jag uppfattar statsrådets inlägg i den här debatten som att hon är positivt inställd till mer utbildning om religionens betydelse för den enskilde och om konversionens påverkan.
Därför undrar jag vad det är som hindrar att regeringen visar att man prioriterar den här frågan och ger Migrationsverket ett uppdrag via regleringsbrevet. Vad är det som hindrar att regeringen gör det?
Andreas Carlson (KD):
Jag hade i mitt avslutningsanförande tänkt tacka Liberalerna för initiativet till denna debatt, jag hade tänkt återupprepa några av de förträffliga förslag som vi kristdemokrater har och jag hade tänkt säga hur laddad Alliansen är att ta över regeringsmakten för att ställa en hel del till rätta av det som den här regeringen sent har vaknat upp och insett behöver göras. Men jag kommer inte att göra det, utan jag kommer att hänga kvar vid en fråga som jag faktiskt har berört två gånger tidigare i den här debatten.
Den föranleds av den artikel som jag har visat tre gånger i kammaren i kväll. Det handlar om sådant som den dåvarande inrikesministern påstås ha sagt till landets ledande polischefer, till exempel: 19 000 eller 20 000 poliser spelar ingen roll. Jag har ställt frågan till Morgan Johansson om inte denna nonchalanta inställning har förvärrat den poliskris som vi nu ser.
Jag är nämligen helt övertygad om att 1 000 områdespoliser hade kunnat göra enormt mycket arbete för att förebygga brott, för att avlasta, hjälpa och stötta andra goda aktörer och krafter i samhället som kan arbeta förebyggande.
De hade behövts för att se till att vi inte hade hamnat i den situation som vi nu befinner oss i med attacker mot vitala samhällsfunktioner, mot poliser, mot polisfamiljers hem och mot polisstationer. Herr talman! Jag återupprepar därför min fråga: Har inte denna nonchalanta inställning haft en påverkan och förvärrat den poliskris som vi nu ser?
Justitieministern har två minuter på sig för att svara på denna ganska enkla fråga, och jag förväntar mig att han gör det.