KBLab/rixvox huggingface dataset:
Margareta Cederfelt (M):
Låt mig säga att det egentligen inte är den frågan vi debatterar utan frågan om ersättningsrätt. Jag kan dock, för att vara artig, säga att jag vill se en avveckling av kärnkraften den dagen den kan ersättas av andra energislag. Dessförinnan är det orealistiskt att tala om att vi ska avveckla kärnkraften. Det är därför vi satsar på forskning. Det är därför det satsas på utbildning inom området.
Det är därför vi måste se till att vi har alternativ. Jag vill betona att det är viktigt att vi har försäkringslösningar så att människor kan känna sig säkra.
Margareta Cederfelt (M):
Det jag sagt är att det finns ett obegränsat ansvar. Det innebär att det är möjligt för den skadade eller dennes ombud att vända sig till anläggningsinnehavaren och kräva ersättning. Den garanterade ersättningen kan krävas direkt från den som har försäkringen. Ansvarsförhållandet är tydligt. Att driva verksamheten utan en försäkring går inte. Det är helt omöjligt.
Margareta Cederfelt (M):
Det slog mig att jag i mitt huvudanförande glömde att yrka bifall till utskottets förslag till beslut och att riksdagen därmed lämnar över utskottets motiverade yttrande till Europaparlamentets, rådets och kommissionens ordförande. Jag vill också yrka avslag på samtliga motioner. När det handlar om att få en ökad andel kvinnor i styrelserna handlar det, precis som jag nämnde, om så mycket mer än kvotering.
Det handlar om att det måste finnas kvinnor på den operativa nivån i företagen. Det handlar om att det måste finnas kvinnor som har rätt utbildning och rätt yrkeserfarenheter. Det handlar om att det finns en acceptans i samhället. Här kan jag med stor glädje se att andelen kvinnor i dag ökar på utbildningar som ofta leder till företagsledande positioner. Det handlar om tekniska utbildningar på högskolenivå, det handlar om ekonomi och det handlar om juridik.
Där finns en ökad andel kvinnor. Det handlar också om att kvinnor måste få access till de operativa befattningarna i företagen. Tycker Jonas Gunnarsson att även detta ska regleras på EU-nivå? Det är faktiskt en konsekvens av resonemanget. Från Alliansens sida anser vi, precis som vi har sagt, att ägarna har det yttersta ansvaret. Det finns en ägarrättsdimension i detta som inte ska regleras på EU-nivå.
Det behövs fler kvinnor i styrelserna på de operativa uppdragen. Där handlar det om styrelseprogram, det handlar om mentorprogram och det handlar om att påverka värderingar. Jag är helt övertygad om att vi i Sverige kommer att kunna nå målen. Det räcker att se att vi har 23 procent kvinnor på styrelseuppdrag. Är inte detta mycket bättre än genomsnittet?
Margareta Cederfelt (M):
Jag tackar för frågorna och ska besvara dem. Vi har från Alliansens sida gjort riktade insatser för att främja kvinnors företagande. Ett program beslutades 2006. 100 miljoner kronor per år löpte 2007-2009.
Hösten 2009 beslutades om ytterligare 100 miljoner för en förlängning 2010, mentorprogram, utbildning för att öka andelen kvinnor på chefspositioner och i styrelser. Innovationsfinansieringsfrågor och rådgivning kan jag nämna är ytterligare ett område där kvinnor är underrepresenterade, men inte är det så att det är tal om att vi ska ha beslut på unionsnivå.
Styrelsekraft är ett exklusivt mentorprogram som 1 400 kvinnor har sökt för att delta i. Jag nämnde tidigare certifierade ledamöter i valberedningar. Det är ytterligare ett steg som kommer. Almi Företagspartner har också fått ett uppdrag att satsa på kvinnor. Sedan finns det ytterligare beslut.
Men det behövs också att kvinnor har ett intresse av att arbeta och möjlighet att arbeta. RUT är ett stort, väsentligt inslag här.
Lagen om valfrihet, LOV, och jobbskatteavdraget - vi har vidtagit åtskilliga stora åtgärder för att påverka värderingarna, utbildningen och kompetensen. Det är här vi ska arbeta för att det också ska bli fler kvinnor i bolagsstyrelserna.
Margareta Cederfelt (M):
Jag skulle som svar på Jan Lindholms replik vilja säga att frågan är på vilken nivå besluten ska fattas. Jag har svarat och sagt att det är på en nationell nivå som besluten ska fattas. Jag skulle också vilja förtydliga med att säga att besluten ska fattas på ägarnivå.
Genom att ta bort en beslutskompetens finns också en stor risk att viljan att arbeta vidare framåt och ta ansvar försvinner. Detta är något som är vida omtalat i åtskillig forskning inom till exempel sociologi, som är mitt eget huvudämne.
Där går det klart och tydligt att se att möjligheten att påverka, att besluta, är klart relaterad till vilken nivå som besluten kan tas på.
När det handlar om jämställdhet, att öka möjligheten för fler kvinnor att aktivt kunna delta i styrelsearbetet, bör beslut fattas av dem som har mandatet, där det finns en möjlighet att påverka, det vill säga av ägarna.
Margareta Cederfelt (M):
Från Alliansens sida, Jan Lindholm, har vi gjort bedömningen att hur ramverket för beslut ska se ut när det gäller hur ledamöter till bolagsstyrelser ska utses är en fråga som bäst hör hemma på nationell nivå. Det är inte en fråga för EU att besluta om.
Detta grundar vi på att det är på nationell nivå som jämställdhetspolitiken hör hemma. Det är på nationell nivå som äganderättsfrågorna hör hemma. Utifrån detta anser vi att frågan inte hör hemma på EU-nivå.
Margareta Cederfelt (M):
Jag begärde ordet därför att frågan om könskvotering till bolagsstyrelser var uppe för subsidiaritetsprövning i civilutskottet före jul. Jag tror faktiskt att ärendet debatterades sista dagen före juluppehållet.
I den subsidiaritetsprövning som vi gjorde då fann vi i civilutskottet att det stred mot subsidiaritetsprincipen och att vi i Sverige ser det som att det är ägarens ansvar hur styrelsen ska utses.
Jag tycker att detta är en viktig fråga som vi som svenskar ska ställa oss bakom, för det är viktigt att ha en stark och tydlig styrelse som har ett uppdrag från ägarna. Som jämställdhetsministern sade finns det en kod för bolagsstyrning som näringslivet självt har arbetat fram och också ska följa. Från politiskt håll har åtskilliga initiativ tagits av Näringsdepartementet.
Jag tänker på mentorprogram, kvinnliga förebilder och så vidare. Det är viktigt att komma ihåg att detta arbete sker. Vad jag också vill lyfta fram är att det är väldigt lätt att fokusera på styrelsen när det handlar om jämställdhetsfrågor. Men kom ihåg att det också finns ledningsfunktioner i företagen! Det handlar om vd-poster med mera.
Det måste på dessa poster finnas kvinnor som meriterar sig för styrelseuppdrag. Dessutom är det ledningsfunktionen som har det operativa ansvaret i företaget. Där behöver det också finnas fler kvinnor. Framför allt tänker jag på alla dessa unga kvinnor och män som utbildar sig och ska kunna veta att det finns en karriär på lika villkor.
När Patrik Björck står och talar om att Alliansen är en bromskloss svarar jag med ett rakt nej. Det är vi inte. Samtliga fyra partier inom Alliansen står enade. Detta gjorde vi i civilutskottet, och det gör vi nu också. Jag skulle vilja slå tillbaka mot Socialdemokraterna. Vad gjorde ni egentligen under alla de år då ni befann er i majoritet, och vad gör ni nu?
Ni talar om att kvinnors företagande inte ska räknas, till exempel inom hälso- och sjukvård. Det är att direkt slå ned mot kvinnors meritering för styrelseuppdrag. När jag säger "inte ska räknas" åsyftar jag de debatter som förs om att det inte ska finnas vinstutdelning samt svårigheterna för kvinnor att teckna avtal med landsting och kommuner där socialdemokrater styr.
På så sätt försvårar man för kvinnor som driver företag att kunna etablera sig och driva företag framgångsrikt. Titta inte bara på styrelser rent isolerat, utan titta också på hur möjligheterna och förutsättningarna ser ut för kvinnors aktiva deltagande i näringslivet!
Margareta Cederfelt (M):
Det är med stort intresse som jag har läst oppositionens interpellationer. Men jag saknar en frågeställning när det handlar om hur det ska bli fler bostäder i Mälardalsregionen och i Stockholm, och det är var det kommunala ansvaret kommer in.
Det är helt riktigt att vi stiftar lagarna här i riksdagen. Men det är kommunerna som verkställer dem, och om inte kommunerna bygger kan vi stifta hur många lagar vi vill. Varför jag säger detta är att den debatt som vi har här nu faktiskt sammanfaller med budgetdebatten i Stockholms stad.
Då kan jag konstatera att mina partikolleger och övriga allianspartiers kolleger faktiskt tar upp frågan om bostadsbyggande i Stockholms stad med stort allvar och många visioner. Jag skulle vilja säga att det är visioner som saknades under tidigare år i Stockholms stad. Låt mig till exempel nämna promenadstaden.
Det handlar om att bygga ihop Stockholms stad, att se till att det byggs mer i anknytning till infrastrukturen, grönområdena med mera. Och det har satts som mål att det ska byggas 100 000 nya bostäder i Stockholm till och med år 2030. Ja, jag vet, det är inte mycket, eftersom det i dag, precis som interpellanten Lars Eriksson framhåller, saknas ett stort antal bostäder. Men det är ett mål på vägen, och det är visionen och också kraften att verkställa som behövs.
Det är därför som jag gläds åt att det kommer att göras uppföljningar i Stockholms stad av att det byggs 5 000 bostäder per år, precis så som målet säger. Utifrån detta perspektiv gläds jag också åt att bostadsminister Attefall har tagit upp flera frågor som är viktiga för att kommunerna, i det här fallet Stockholms stad, ska kunna verkställa sina planer.
Det är till exempel att länsstyrelsernas handläggningstider ses över, därför att där ligger ett stort antal ärenden som inte bereds, att det kommer att tillföras ökade resurser för handläggningen - det behövs förstås för besluten - och att byggnadsregler kommer att ses över.
Det gör mig lite förvånad när Lars Eriksson säger att det inte är så viktigt, för om inte hindren ses över, hur ska då åtgärder kunna vidtas som verkligen ger effekt? Stockholm är en fascinerande stad. Det tycker jag själv. Jag flyttade hit för 30 år sedan. Det som då slog mig var hur svårt det var att få en bostad.
Men jag skulle vilja säga att den svårighet som var då är ingenting mot hur det ser ut i dag för ungdomar som väljer att flytta till Stockholm.
Därför är det viktigt att alla de åtgärder som vidtas leder framåt, att det byggs bostäder och att, som Gunnar Andrén var inne på, infrastrukturen byggs ihop så att det är möjligt att bo centralt men också ganska långt ut från stadskärnan och ändå kunna vara verksam i huvudstadsregionen.
Margareta Cederfelt (M):
Tillgång på bostäder är en av de mest grundläggande frågorna i ett fungerande samhälle. Samtidigt som det råder brist på bostäder i Mälardalsregionen finns ett överskott i många andra delar av landet. Detta är i sig ett problem, varför jag ska återvända till Stockholmsregionen. Stockholmsregionen och Mälardalsregionen har en attraktionskraft.
Det går inte att komma ifrån. Som stockholmare tycker jag att det är roligt att många människor väljer att bo här. Men vad är det som väntar de personer som vill flytta hit? Jo, det är problem att ta sig in på bostadsmarknaden.
När Socialdemokraterna talar om att fokus på subventionerna kommer att lösa problemet har jag den bestämda uppfattningen att det är att göra problemet alldeles för enkelt. Det finns så mycket mer. Jag har varit inne på detta tidigare, nämligen att byggandet är ett kommunalt ansvar. Kommunerna äger frågan om hur byggandet ska ske.
Därför är det viktigt att det finns fungerande rutiner. Jag nämnde Stockholm tidigare. Veronica Palm slog sig för bröstet angående tidigare byggnationer som har gjorts under den socialdemokratiska tiden. Jag håller inte med om detta. Om så hade varit fallet hade inte dagens problem funnits. Här är det viktigt att titta framåt. Stockholms stad bygger och kommer att bygga ännu mer.
Om vi sedan med de förslag som har lagts fram av regeringen kan se till att korta handläggningstider, se över så att länsstyrelserna fattar beslut i tid, finns det möjlighet att verkställa de planer som finns. Jag vill understryka hur viktigt det är att det byggs så att vanliga människor har möjlighet att bo i Stockholm - precis som de vill.
Margareta Cederfelt (M):
Jag anmälde mig lite sent till debatten, och jag ska försöka fatta mig kort. Jag kan hålla med Yilmaz Kerimo om att frågan om miljonprogrammen är angelägen. Den är viktig. Att jag tycker att den är viktig är för att kommunerna - i detta fall tänker jag på Stockholms stad - faktiskt inte har skött sina åtaganden under mycket lång tid som fastighetsägare. Som jag har nämnt tidigare bor jag i Stockholm.
Jag kan se hur det ser ut i Vårberg, och jag kan se hur det ser ut i delar av Tensta och Rinkeby. Därför vill jag, utifrån det perspektiv som jag beskrev, understryka det som bostadsministern har sagt om att kommunen har ett mycket stort ansvar och att problemet är komplext. Det handlar om mycket mer än att endast tala om att upprusta området.
Det handlar om den sociala strukturen i området, det handlar om att människor ska kunna ha en framtidsvy och vilja utvecklas, att det finns sociala infrastrukturer och att det civila samhället finns i området. Därför är jag mycket glad för de satsningar som görs i Stockholm när det gäller ytterstadssatsningen, när det gäller Järvafältsandan med mera.
Att man ser till att områdena i miljonprogrammet får en högre status och att levnadsstandarden blir högre och bättre är också något som kan bidra till att utveckla strukturen. Men det som jag vill understryka - det var det som jag började med - är att fastighetsägaren har ett ansvar som fastighetsägaren måste ta, oavsett om det handlar om en kommunal eller en privat fastighetsägare. Det är viktigt att avsätta pengar för renovering och underhåll.
Med detta vill jag bara säga att jag tycker att bostadsministern har rätt ingång.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill lyfta upp en möjlighet till finansiering som faktiskt finns och som det finns kommuner som har använt sig av. Jag talar om Statens Bostadsomvandling, SBO. Timrå kommun är en avfolkningskommun med ett stort bostadsbestånd byggt under miljonprogramstiden. Området förföll.
Timrå kommun ansökte om anslag hos SBO, men SBO gick in och köpte fastigheterna och finansierade upprustningen. Det har nu blivit seniorboende, anpassat efter områdets behov. Med detta vill jag säga att det redan i dag finns möjligheter för kommuner och fastighetsägare att få stöd för bostadsomvandling.
Problemet med miljonprogrammen är dock mycket vidare än vad som ofta sägs i debatten. Därför är det angeläget att se till helheten, och här vill jag lyfta upp jobbskatteavdraget. Det nämndes inte av Yilmaz Kerimo.
Jobbskatteavdraget gör ju att människor får större behållning av sin inkomst och på så sätt faktiskt har möjlighet att bära en högre kostnad som kan uppstå vid renovering.
Jag vidhåller vad jag har sagt tidigare: Det är synd och skam så som många kommuner har skött upprustningen och underhållet av miljonprogrammen, och det är hög tid att kommunerna och andra fastighetsägare agerar för att se till att också bostäderna i miljonprogrammen har en bra standard. Därför tycker jag att bostadsministerns förslag är bra.
Margareta Cederfelt (M):
Det är ingen tvekan om att bostadsfrågan engagerar, med tanke på hur många vi är som har tillkommit i debatten. Det jag vill ta upp i frågan rör Stockholm. Det kan tyckas vara en perifer fråga, men Stockholm är viktig och Stockholm växer. Det är ofta när det gäller Stockholm som vi får höra att det råder trängsel. Veronica Palm säger: Kom inte dragande med att det har gått sju år sedan vi socialdemokrater satt vid makten!
Jo, jag tänker nämna detta. Jag nämner att det är sju år sedan, för vad har hänt sedan dess? Mycket. I Stockholmsregionen har förutsättningarna att bygga ökat väsentligt. Det har blivit en överenskommelse om att bygga Förbifart Stockholm. Det har kommit en överenskommelse om att bygga ut kollektivtrafiken.
Det är detta som behövs för att vi ska kunna bygga bostäderna. Vad jag också vill lyfta fram är att redan i dag byggs det mer än 30 000 bostäder i sydvästra Stockholm. För att Stockholm ska kunna bli en fungerande huvudstad också när människor har flyttat in i sina nya bostäder behövs ju kollektivtrafiken och förbifarten.
Veronica Palm är välkommen ut till sydvästra Stockholm, där jag bor. Där är det byggsamråd var och varannan vecka, just för att det handlar om att bygga nya bostäder. Så att säga att det inte händer någonting är helt fel.
Att vi kan bygga så här pass mycket beror inte bara på att Stockholm växer utan också på att det finns framtidstro, att det gjorts regeländringar och att det finns möjligheter för företag att bygga.
Jag vill också lyfta fram att rörligheten är viktig, men för att det ska finnas en rörlighet måste det också finnas förutsättningar för människor att byta bostäder, att våga teckna lån, att våga byta arbete och att våga byta plats att bo på. Med ett ökat byggande, inte bara i Storstockholm utan runt om i landet, ökar alla dessa möjligheter.
Veronica säger att det är viktigt att se över de förändringar som görs. Ja, det är viktigt att de förändringar som görs är grundande i en ordentlig utredning, att parterna har fått möjlighet att ge uttryck för sina uppfattningar, att Lagrådet har tittat på de förslag som läggs fram och att det kan bli en ordentlig beredning här i riksdagen.
Att bara knäppa med fingrarna och ta fram oöverlagda förslag, som faktiskt påverkar människors möjligheter i framtiden, skulle inte vara seriöst. Den politiken skulle jag inte vilja vara med och driva här i Sveriges riksdag. Det skulle vara intressant att få en kommentar också till detta.
Margareta Cederfelt (M):
Veronica Palm lyfter fram frågor som står emot varandra. Jag förstår inte. Veronica Palm talar om att det behövs långsiktighet, att det måste finnas spelregler som företagen kan hålla sig till och att det måste finnas visioner.
Jag har lyssnat dels på mina kolleger, dels på statsrådet, och det är precis detta som finns med i politiken. Det handlar om långsiktighet, det handlar om spelregler som företagen ska kunna anpassa sig till och det handlar om spelregler så att medborgarna ska veta vad som gäller.
För de flesta personer är bostaden bland det viktigaste i livet, oavsett om det handlar om en hyresrätt, en bostadsrätt eller en villa. Det har ingen betydelse. Det viktiga är att det är ett fungerande boende som det går att lita på. Därför är det viktigt att det finns ett fungerande regelverk. Jag vill också lyfta fram att bostäder inte kan ses för sig själva.
Det handlar om arbetsmarknad, det handlar om infrastruktur och det handlar om utbildning. Just därför är det viktigt att det är en samlad politik som läggs fram och som gör det möjligt för en region att växa och för människor att bo och arbeta i denna region. Kom inte och påstå att det är Socialdemokraterna som bär utvecklingen! När vi pratar om att det är sju år som har gått brukar ni tala om att vi skyller på er.
När det är något bra som händer talar ni om att det är tack vare er. Bestäm fokus!
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill ta upp frågan om religionsfrihet. Rätten att uttrycka och utöva sina religion är en del av de mänskliga rättigheterna. Den rätten omfattar naturligtvis alla religioner oavsett om det är en kristen eller någon annan religion.
Jag undrar hur Julia Kronlid ser på alla människors rätt att uttrycka sin religion utan risk för att drabbas av förföljelse. Jag skulle gärna vilja ha en kommentar till det.
Margareta Cederfelt (M):
Jag vill lyfta fram frågan om kvinnor och kvinnors rättigheter, som är en oerhört angelägen fråga. Serkan Köse tog upp flera viktiga frågor att komma till rätta med. Jag tänker på kvinnors rätt till abort, mödradödligheten som måste sjunka och kvinnors hälsa.
Men jag undrar hur Serkan Köse ser på kvinnors rätt till försörjning. Någonstans är försörjning grunden för att kvinnor ska kunna upprätthålla sina rättigheter och agera. Jag skulle vilja ha en kommentar till detta.
Margareta Cederfelt (M):
Jag är glad att Serkan Köse nämnde kvinnors möjlighet och rätt till försörjning. Att jag lyfter frågan beror på att jag ofta saknar denna dimension i regeringens feministiska politik. Jag hör ofta talas om kvinnors sexuella rättigheter och om kvinnors rätt till medverkan i politiken. Det tycker jag är väldigt viktiga frågor - jag instämmer helt i dessa.
Men jag vill också se ett starkare engagemang när det gäller kvinnors rätt till försörjning och kvinnors möjlighet att driva företag. Jag tänker till exempel på den del av finansieringen som det har getts möjlighet till för kvinnor via FN och EU: mikrolånen. Framför allt i den afrikanska regionen har det visat sig väldigt framgångsrikt.
Kvinnor har startat små näringsverksamheter och kunnat bli självförsörjande. Jag saknar den dimensionen i regeringens politik. Jag har inte hört denna fråga lyftas. Jag har inte sett den lyftas i några dokument heller.
Margareta Cederfelt (M):
Valter Mutt tog upp mänskliga rättigheter och de kränkningar som begås bland annat av USA. Jag kan nämna att i OSSE arbetas bland annat med mänskliga rättigheter i tredje kommittén.
Som säkert Valter Mutt känner till har ordföranden för tredje kommittén - Isabel Santos från Portugal - tagit upp frågan om Guantánamo och också gjort en speciell rapport om hur det ser ut i Guantánamo. Den har lyft upp synpunkten att Guantánamo ska stängas. Det är en del som visar på bredden i OSSE:s arbete och att OSSE inte väjer för svåra och komplicerade frågor.
Inom OSSE finns också ett arbete när det gäller antiterroristverksamhet, som jag inte ska gå närmare in på här. Det är också en viktig del för att främja mänskliga rättigheter.
Margareta Cederfelt (M):
Jag har läst den interpellation som Lars Tysklind har ställt till statsrådet. Jag har också följt debatten och i riksdagen när det gäller Förbifart Stockholm. Det är glädjande att regeringen har beslutat sig för att följa det beslut som riksdagen har tagit och även har fattat ett eget beslut.
Men jag vill förvissa mig om att det beslut som är taget också blir reell handling och att det inte blir så att Förbifarten aldrig kommer att komma i gång i verkligheten. Jag vill förvissa mig om att arbetet inte stannar vid utredning och vid att se över olika lösningar som faller statsrådet Anna Johansson mer i smaken.
Det är viktigt att Förbifarten återupptas. Förbifart Stockholm är en nationell angelägenhet, precis som statsrådet har sagt, och har också debatterats länge. När jag flyttade till Stockholm på tidigt 80-tal var Förbifarten en het och aktuell fråga som debatterades. Det är den fortfarande.
Därför är det väldigt glädjande, inte bara för Stockholm utan för hela Sverige, att det finns ett beslut om att Förbifarten ska byggas. Därför är det angeläget att bygget återupptas skyndsamt och inte fördröjs av utredningar utan blir reell handling. Jag skulle gärna vilja höra statsrådets kommentarer till det.
Margareta Cederfelt (M):
Det gläder mig att höra att statsrådet säger att tidsplanen kommer att följas när det gäller Förbifarten. Det kommer inte att bli någon fördröjning av planerna, att Förbifarten ska vara färdigställd. Min fråga kvarstår ändå: Vad innebär det att arbetet har återupptagits?
Räknas det som att uppdraget är en del i arbetet med att bygga Förbifarten? Eller är det så att det reella arbetet med att bygga har återupptagits, inte bara ett uppdrag att se över, utreda och utveckla kollektivtrafiken?
Det som jag efterfrågar är om det har skett en reell handling och det är detta som jag vill ha statsrådet kommentar till.