Jan Björklund (L):
Det är viktigt att ha rätt tonläge så att det inte bara blir en svartmålning av landets fritidshem och fritidspedagoger och av de arbetsuppgifter som de utför. Det finns brister på sina håll, men allt är inte nattsvart på landets fritis, vilket man här försöker göra gällande. Skolbarnsomsorgen är viktig. Fritidshemmen är viktiga. Det är dock inte jämförbart med förskolan, vill jag säga eftersom den parallellen drogs. Förskolan är en egen skolform med egen läroplan.
Där finns barnen hela dagen under många år. Fritidshemmet är ett komplement till lågstadiets skolundervisning. Det är i regel några timmar på eftermiddagen, ibland någon timme på morgonen, som barnen är där i väntan på eller efter skolundervisningen. På det sättet är det alltså inte jämförbart med förskolan. Fritidshemmen är viktiga. De ska vara trygga och säkra och ha en god verksamhet enligt de målsättningar som finns.
På väldigt många håll fungerar det bra, men det finns också brister, vilket jag är medveten om. Det vi behöver diskutera här är naturligtvis den typen av frågor som Hillevi Larsson tog upp i sitt inlägg, nämligen hur riksdag och regering ska förhålla sig till kommunerna, som är huvudmän, när det finns brister. Det tycker jag är den relevanta diskussionen här.
Vi kan alla gång på gång enas om att fritidshemmen är viktiga, men frågan är vad vi gör när vi får larmrapporter om att saker och ting inte står rätt till. Vad gör vi då? Vi kan ha en debatt, men ska vi göra något mer? Jag delar uppfattningen att det finns brister, men jag menar att det inte går att för varje problem vi upptäckter i svenskt skolväsen inrätta ett särskilt, specialdestinerat bidrag från staten för att lösa det. Om vi tycker att staten ska lösa alla problem i skolan bör vi återförstatliga skolan. Det har jag ingenting emot.
Det är ni själva, Maria Stenberg och Hillevi Larsson, som har kommunaliserat skolan och lagt ansvaret på kommunerna, och då får vi finna oss i att det är så. Vi kan göra ett par andra saker, tycker jag. En är att skärpa lagstiftningen, för den bestämmer vi över här, och den måste kommuner och fristående skolor rätta sig efter. Det har vi nyligen gjort. Den nya skollagen är skarpare och tuffare när det gäller kvaliteten på fritidshemmen. Det gäller kraven på lokaler och kraven på gruppsammansättning och gruppstorlekar. Kraven på kvalitet är nu tydligare och tuffare.
Det räcker dock inte att skriva in det i lagen, utan det hela måste också granskas och kontrolleras, och något måste hända om man bryter mot lagen. Det har vi också beslutat om. Vi har inrättat en ny myndighet, Statens skolinspektion, som granskar just detta. Det är Skolinspektionen som har konstaterat några av de brister som nämns här, vilket är bra. Sedan påtalas det för kommunerna, och om de inte rättar till det från kommunernas sida drar Skolinspektionen nästa gång till med ordentliga sanktioner. Det är det system vi måste använda oss av.
Jag delar interpellantens och Hillevi Larssons uppfattning att fritidshemmen är viktiga. Vi är överens om varför de är viktiga. Jag delar också uppfattningen att det finns brister. Vi ska dock inte måla hin på väggen. Det finns massor av ställen som har god kvalitet och som fungerar bra, men det finns också sådana som inte fungerar bra.
Vi måste alltså ta ansvar för att det finns tydliga lagregler och en tydlig inspektion och uppföljning samt ta de huvudmän i örat som inte sköter sig. Det utrymmet har vi skapat i lagstiftningen. Vi har skapat det med Statens skolinspektion. De har, som sagt, granskat och bland annat kommit fram till detta. Skolinspektionen har redan under det första året som myndigheten existerat visat att de inte kommer att lägga fingrarna emellan när huvudmännen inte sköter sig.
Det är så jag tror att vi måste jobba om vi tycker att skolan ska vara kommunal. Jag tycker i och för sig inte det, men nu är den det, och då är det den vägen vi måste gå. Jag har således ingen annan uppfattning om fritidshemmens vikt än den som här redovisas. Absolut finns det brister på sina håll, men det är den här vägen vi måste gå för att höja kvaliteten för både barnens och föräldrarnas skull.