Said Abdu (L):
Jag har ställt en fråga till civilminister Ardalan Shekarabi. Efter att ha hört civilministern måste jag konstatera att jag ännu inte fått svar på min fråga. Jag ska ta det från början. Valfrihetsreformerna i offentlig sektor underlättar för kvinnligt företagande och kvinnligt chefskap. Vi har de senaste åren sett att kvinnors företagande ökat. För tio år sedan drev 5,9 procent av kvinnorna företag.
Nu har andelen ökat till 7,5 procent. Vi anser att det till stor del är en följd av de förbättringar som skett i förutsättningarna för företagande inom de områden där kvinnor arbetar. Dessvärre vill den rödgröna regeringen nu dra undan mattan för dessa kvinnor och dessa företag. Herr talman! Statsrådet anger att det är en förlegad syn att utgå från att kvinnor bara kan driva företag inom välfärden.
Självklart driver kvinnor liksom män företag inom en rad olika områden, men min fråga till statsrådet handlade om huruvida regeringen gjort en jämställdhetsanalys innan det beslutades om att försvåra företagandet inom välfärdssektorn. Som statsrådet anger är ca 80 procent av de anställda inom välfärdssektorn kvinnor. Som företagare vet jag att de flesta som driver företag gör det inom ett område där de själva har expertis.
Genom egna erfarenheter väcks tankar och idéer om hur man skulle kunna förbättra den verksamhet man arbetar i. Eftersom kvinnor i större utsträckning än män är verksamma inom vård och omsorg är det naturligt att det inom denna bransch finns ett större utbud för företagsamma kvinnor än för män. Jag konstaterar också att kvinnodominansen inom vård- och omsorgsbranschen kan ses bland företagsledarna, varav 54 procent är kvinnor.
I det privata näringslivet är det 28 procent. Herr talman! Folkpartiet driver på för företag och för feminism. För mig är det tydligt att statsrådet och regeringen inte satt på sig jämställdhetsglasögonen när det gäller välfärdsföretagen och inte heller vid regeringens utnämningar eller när man som häromdagen valde att avsluta ett ambassadörsnätverk med över 800 kvinnliga företagare. Herr talman!
I sitt svar hänvisar statsrådet endast till de riskkapitalägda välfärdsbolagen. Därigenom visar statsrådet på en förbluffande okunnighet när det gäller de små och medelstora företag som dagligen uträttar stordåd inom välfärden. I stället för att fokusera på de riskkapitalägda företagen tycker jag att vi ska titta på andra siffror.
98,8 procent av företagen inom sektorn har färre än 50 anställda, och nio av tio har under tio anställda. Bland de företag som drivs inom valfrihetssystemet är det 80 procent som ägs eller drivs av en kvinna eller har en kvinna som vd. Vi talar alltså inte om riskkapitalbolag, utan om människor av kött och blod som varje dag går till jobbet. Herr talman! Vi börjar bli vana.
Det är alltför ofta som den rödgröna regeringen ignorerar de små och medelstora företagen, som jag i sammanhanget kan passa på att berätta är de som bidrar till fyra av fem jobb. Företagare misstänkliggörs ständigt av representanter från den rödgröna regeringen. Jag ska återgå till den fråga jag ställde i interpellationen.
Har statsrådet tagit initiativ till en analys för att granska vilka konsekvenser överenskommelsen med Vänsterpartiet om "en välfärd utan vinstintresse" kan få för möjligheten att uppnå målen för jämställdhetspolitiken? Mer specifikt gäller frågan den ekonomiska jämställdheten, som är nära kopplad till hur vi får fler kvinnliga företagare och kvinnliga chefer.
Jag vill även fråga hur statsrådet ser på ökningen av kvinnors företagande under senare år och kopplingen till nya företag inom välfärdssektorn.