KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sven-Erik Bucht (S):
Vi har inte lagt fram något förslag om en kilometerskatt. Däremot har vi lagt fram en proposition med massor av konkreta åtgärder. Jag ska passa på att redovisa dem. De har väldigt mycket fokus på företagande, näringsliv och jobb. Vi avsätter 1,5 miljarder för de två närmaste åren 2019 och 2020, och därefter är det 400 miljoner.
Det handlar om konkreta åtgärder: digitalisering av landsbygdsföretag, teknikutveckling i landsbygdsföretag, produktionsutrustning för landsbygdsföretag och bättre finansiering för landsbygdsföretag. Vi satsar också på innovation och stärker Vinnovas inkubationsprogram för landsbygdsföretag. Vi satsar också på utbildningsinsatser, exempelvis fjärrundervisning, så att man kan bibehålla byskolorna och höja kvaliteten i undervisningen där.
Vi satsar 22 miljoner på konkreta åtgärder för kultur på svensk landsbygd. Det är fullt av konkreta åtgärder som regeringen kommer att vidta efter det att denna proposition har klubbats här i riksdagen.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag tackar för frågan! Vi har en knappt 50-procentig självförsörjningsgrad när det gäller livsmedel i Sverige. Vi har ett negativt handelsunderskott för livsmedel på 52 miljarder årligen. Det är många jobb som har försvunnit, inte minst från svensk landsbygd. Därför har regeringen lagt en nationell livsmedelsstrategi på riksdagens bord, och den klubbades i stor enighet här i riksdagen i fjol.
Den handlar om att öka livsmedelsproduktionen, såväl ekologisk som konventionell. Regeringen har också satt in åtgärder för hela 1 miljard kronor de närmaste åren. Det handlar om 40 olika åtgärder. En av åtgärderna är att stimulera ekologisk produktion, så att vi får fram mer ekologiska livsmedel. Hyllorna i affärerna gapar nämligen tomma. Konsumenterna efterfrågar det, men det finns inte.
Vi har också en stor import av ekologiska varor. Vi måste stimulera detta.
Sven-Erik Bucht (S):
Vi har satt en ny lag på plats. Den möjliggör för kommunerna att upphandla närodlat och att ställa krav på miljöhänsyn, djurhälsa med mera. Det är också kommunerna som själva beslutar vad de prioriterar. De kan ställa krav på ekologiskt. Men det är inte nödvändigt. Det står inte i lagen. Friheten finns där. Det är viktigt att vi får fram en större ekologisk produktion. De lantbrukare som har ekologisk produktion tjänar nämligen mycket bättre.
Vi har också möjlighet att exportera mycket mer.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för frågeställningen! Det är mycket allvarligt att lantbrukare blir hotade. Det är helt oacceptabelt, liksom att de blir hotade på sin arbetsplats när många av dem har en kombination av arbetsplats och hem. Det är helt oacceptabelt att så sker. Polisen jobbar tillsammans med Säpo med dessa frågor. De benämner det som brottsaktiv inhemsk extremism.
Det är alltså allvarliga saker vi talar om.
Sven-Erik Bucht (S):
Det är viktigt att vi tar tag i dessa frågor. Därför jobbar polisen med att ta fram regionala it-brottscentrum, för att stävja denna brottslighet. Vi har förändrat lagen från den 1 juli när det gäller skydd, ofredande och hot på internet, och vi har höjt minimistraffet för detta. Vi får också en ny lag på plats den 1 januari 2019, som handlar om olaga hot när man bryter sig in i bostäder. Vi för även en dialog med LRF om detta.
Det är viktigt att vi tar tag i det här, så att vi får de unga att välja lantbruket.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för frågeställningen, Peter Helander! Landsbygdspropositionen är en inriktningsproposition, och vi vill binda det övergripande målet med riksdagen. Men vi redovisar där också massvis med konkreta åtgärder. Vi avsätter i budgeten 1,5 miljarder de två närmaste åren och därefter 400 miljoner årligen. Här finns mycket fokus på företagsamhet. Det är 430 miljoner per år för digitalisering av landsbygdsföretag. Det är teknikutveckling för landsbygdsföretag.
Det är produktionsutrustning för landsbygdsföretag. Det är bättre finansiering för landsbygdsföretag. Det är kultursatsningar till landsbygden. Det är bredbandssatsningar till landsbygden. Det är fjärrundervisning till landsbygdsskolor. Det är massvis med konkreta åtgärder, och det redovisar vi i propositionen. Jag tycker att frågeställaren har läst propositionen väldigt dåligt.
Sven-Erik Bucht (S):
När det gäller att binda inriktningen i riksdagen är det mer av en allmän skrivning och ett övergripande mål. Men i landsbygdspropositionen redovisar vi massvis med konkreta åtgärder som ska vidtas. Jag nämnde några. Jag kan även ta upp boende och transporter. Vi gör också satsningar på enskilda vägar, som är väldigt eftersatta ute i svensk landsbygd. Är det också flum och allmänna skrivningar? Tycker Centerpartiet verkligen att satsningen på enskilda vägar är allmänna skrivningar?
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för frågeställningen! Antibiotikaresistens är en av de globala stora hälsoutmaningarna. Sverige har en lång tradition av att jobba med de här frågorna. Redan på 80talet började vi att jobba med att begränsa användningen av antibiotika. Vi i Sverige har den lägsta användningen av antibiotiska inom EU. Vi jobbar hela tiden för att EU-reglerna ska skärpas på det här området.
Vi driver på i EU och internationellt, och det är viktigt att vi gör det. Dessa bakterier struntar i gränser och rör sig över gränserna. Man kan inte jobba bara nationellt med detta. Vi har också antagit en ny strategi för antibiotikaresistens och gett Folkhälsomyndigheten ett uppdrag att samordna insatserna när det gäller antibiotika hos både människor och djur.
Det är väldigt viktigt arbete som vi måste fortsätta att driva på.
Sven-Erik Bucht (S):
Bland annat pågår det nu en diskussion inom EU om en förordning om veterinärmedicinska läkemedel. Där trycker vi på för att man inte ska få ge antibiotika förebyggande till grupper av djur. Det är ett exempel. Vi trycker också på, och har kommit långt i det arbetet, för att EU-kommissionen ska ställa krav när man ingår handelsavtal med tredje land.
Antibiotikafrågorna ska hanteras där för att begränsa användningen i andra länder.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för frågan! Låt mig först slå fast att äganderätten är skyddad i grundlag. Den ifrågasätter den här regeringen inte på något sätt. Vad gäller skogsvårdslagen sattes den på plats av den förra regeringen. Låt mig också säga att om den lagen står i konflikt med äganderätten är vi beredda på att ändra på just den lagstiftningen.
Vad gäller nyckelbiotopsinventeringen handlar det inte om något förbud. Men det finns en FSC-märkning där branschen har kommit överens om att man inte ska avverka i områden som har fått denna märkning. Staten säger alltså inte att det finns ett förbud här.
Sven-Erik Bucht (S):
Regeringen jobbar mycket intensivt med det nationella skogsprogrammet. Jag hoppas att jag kan lägga fram ett sådant innan mandatperioden är slut. När det gäller äganderätten tar jag det en gång till: Den är icke ifrågasatt av regeringen, utan vi värnar den. Den är grundlagsfäst. Det finns alltså ingen tvekan om det. Angående nyckelbiotopsinventeringarna har staten inte bestämt att man inte får avverka där.
Men har man däremot en FSC-märkning har branschen kommit överens om detta.
Sven-Erik Bucht (S):
Tack för frågan! Vi har fastställt en nationell livsmedelsstrategi här i kammaren i bred enighet. Efter det har regeringen anslagit 1 miljard kronor till åtgärder för att uppnå livsmedelsstrategins mål, som handlar väldigt mycket om att öka vår livsmedelsproduktion.
Vi har igång drygt 40 olika åtgärder för att just öka produktionen. Många av åtgärderna är riktade till primärproduktionen och många till livsmedelsindustrin. Det är en exempellös stor exportsatsning som vi just nu jobbar med som är på 48 miljoner för att få svenska livsmedel ut på en ny marknad.
Regeringen har i dag fattat ett beslut om att gå in med 50 miljoner för att stimulera ekologisk livsmedelsproduktion. Det är någonting som är bra för primärproduktionen som får en bättre lönsamhet.
Sven-Erik Bucht (S):
Ledamoten är mycket väl medveten om att regeldjungeln som han talar om är utifrån den gemensamma EU-politiken vi har. Den här programperioden lades fast och förbereddes av den förra regeringen. Den här regeringen har från första dagen börjat jobba med den nya programperiod som kommer att träda i kraft 2021. Det handlar om att förenkla, få bort alla onödiga regler och ta bort all byråkrati. Vi har också börjat få EU-kommissionens öra för det.
Sven-Erik Bucht (S):
Den här frågan ställs till fel statsråd. Jag har inte hand om de här frågorna. Däremot kan jag säga att jag väldigt gärna kör skoter, och jag vet att väldigt många norr om Dalälven också väldigt gärna kör skoter. Dessutom vet jag att många andra kommer upp till de norra delarna av vårt land och kör skoter. Jag kan inte detaljerna kring den här utredningen, men det är klart att det finns en anledning till att man ser över detta. Det finns problem med skoterkörning.
Allt är inte bara tjusning. Det känner jag också till. Det körs sönder ganska mycket planteringar, inte av dem som normalt tycker om att köra skoter, men det finns friåkning i fjällvärlden som ställer till väldiga problem, inte minst för renskötseln. Det finns nog anledning att se över detta, men jag kan tyvärr inte gå in i detaljerna eftersom det inte är mitt område.
Sven-Erik Bucht (S):
Jag tror inte att vi ska spekulera i någonting sådant i det här läget, utan låt nu utredningen titta på det här. Det handlar givetvis om att komma till rätta med sådan körning som är helt obefogad och som också förstör mycket för näringarna där uppe. Det är viktigt att komma åt det. Det handlar inte om den normala körningen uppe i Norrland och inte heller om dem som kommer på besök. Det fungerar oftast väldigt bra.
Kerstin Nilsson (S):
Jag vill tacka arbetsmarknadsminister Hillevi Engström för svaret, även om jag hellre hade sett att svaret innehöll mer av intresse för att utreda frågan närmare. Min interpellation tangerar lite grann det tidigare ärende som var uppe här. Men dem jag pratar om är de som står helt utanför arbetsmarknaden och som riskerar att stå där även framöver.
Det är klart att det finns olika statistik och bedömningar av olika aktörer. Sedan lämnar statistiken resten till tolkaren. Jag utgår delvis från LO:s rapport Utsatta från flera håll - situationen för funktionsnedsatta på arbetsmarknaden . Den bygger i sin tur på utredningar och rapporter från bland annat Regeringskansliet.
Jag utgår också från de vittnesmål jag har fått när jag har pratat med funktionshindrade. Jag har dragit slutsatsen att det finns en snedvriden tillgång till åtgärder för kvinnor med funktionshinder.
Att arbetslösa med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga har rätt att ta del av alla de resurser som finns att tillgå är en sanning med modifikation. Det faktum att den enskilde har ett funktionshinder medför att arbetsmarknaden är smalare.
Det medför också att möjligheterna att ta del av åtgärdsutbudet krymper. Det kan liknas vid ett smörgåsbord där ett antal rätter endast är skådebröd. Om personen sedan är en kvinna krymper möjligheterna ytterligare eftersom de möjligheter som trots allt står till buds i huvudsak är inriktade på män och manliga yrken.
Nu krymper smörgåsbordet ytterligare med både skådebröd och tomma karotter. Jag är övertygad om att de flesta arbetsförmedlare jobbar med jämställdheten för ögonen och ser den enskildes unika behov. Ingen skugga ska falla på dessa överbelastade arbetsförmedlare.
Men vad hjälper det om utbudet av tillgängliga åtgärder är så dåligt anpassat för kvinnor med funktionshinder? Vad hjälper det om arbetsförmedlaren har så många arbetssökande att tiden för var och en inte räcker till?
Är den sökande en kvinna med funktionshinder som dessutom är över 50 år pratar vi inte längre om något smörgåsbord utan snarare om dagens lilla lunchmeny.
Jag tycker tyvärr inte att det räcker med svaret att regeringen i flera år, och nu senast i budgetpropositionen, påtalat för Arbetsförmedlingen att det ska bli en jämnare könsfördelning.
Jag ser hellre att arbetsmarknadsministern anser att frågan är av sådan dignitet att den är aktuell att undersöka närmare för att åtgärda den snedvridna fördelning som finns.
Kerstin Nilsson (S):
Det är bra att det händer någonting, men jag tycker att det skulle hända lite snabbare. En av mina uppgifter som riksdagsman är också att ha kontakt med verkligheten. Jag kommer att fortsätta att ha det. Jag kommer att fortsätta att träffa kvinnor med funktionshinder och arbetsförmedlare och följa det här väldigt noga.
Jag hoppas verkligen att det kan bli krafttag eftersom det är 40 procent av anställningarna som går till kvinnor och resten till män. Det här är jätteangeläget.
Kerstin Nilsson (S):
Jag vill börja med att tacka arbetsmarknadsminister Engström för svaret. Min interpellation till ministern gällde vilka åtgärder hon avser att vidta för att unga funktionshindrade ska få rätt arbetsmarknadsåtgärder och i rätt tid.
Ministern beskriver i sitt svar att det under 2011 kommer att fastställas en ny strategi för funktionshinderspolitiken och att regeringen nu kommer att se över de åtgärder och insatser som i dag finns. Då måste jag undra varför det inte har gjorts tidigare.
Det är ingen nyhet för ministern eller hennes företrädare att det finns unga människor med funktionsnedsättning - funktionsnedsättningar som i varierande grad medför nedsatt arbetsförmåga och där det finns behov av individuell anpassning i både utbildnings- och arbetssituationer. Dessa unga är många, och de blir bara fler och fler.
En ung människa med funktionsnedsättning ska självklart få ta del av alla de tjänster som Arbetsförmedlingen har att erbjuda. Men det är inte alltid klarlagt på vilket sätt en viss funktionsnedsättning medför nedsatt arbetsförmåga. Det kanske inte är funktionsnedsättningens omfattning eller funktionsnedsättningen i sig som utgör svårigheten att få ett arbete.
Men klart är att samtliga resurser, ordinära och extra resurser, ska sättas in och ska vara kopplade till den enskildes behov. Då undrar jag: Kommer den nya strategin att innehålla tydliga och specificerade åtgärder?
Är ministern beredd att satsa alla de åtgärder och resurser som kan behövas för att alla unga som har någon form av funktionsproblematik ska kunna få en egen försörjning och en plats på arbetsmarknaden? Jag vill till sist lyfta fram några specifika problem. Först gäller det kopplingen och övergången mellan skola och Arbetsförmedlingen.
Vid mina kontakter med arbetsförmedlare som har till uppgift att arbeta just med denna övergång har jag fått vetskap om att det trots riktlinjer inte fungerar i samspelet mellan skola och Arbetsförmedlingen. Det verkar som att det finns ett antal gymnasieskolor som inte har anammat värdet av en tidig kontakt med Arbetsförmedlingen för att underlätta för den unge.
Har den unge då inte föräldrar som är ettriga och påstridiga kan det bli en väldigt försenad planering. Det är viktigt för dessa ungdomar att det finns en röd tråd under hela utbildningstiden och att en plan finns klar före skolavslutningen. Åtgärder som till exempel arbetspraktik ska kunna sättas i gång direkt efter terminens slut, i stället för som i dag kanske långt in på hösten.
Här går dyrbar tid till spillo. När jag pratar om dyrbar tid tänker jag på den enskildes möjlighet till en egen inkomst och på värden som självförtroende, stolthet och styrka. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att samspelet mellan skola och Arbetsförmedlingen ska fungera i hela landet?
Kerstin Nilsson (S):
Nästa problem jag vill ta upp är det antal resurser och förmedlare som Arbetsförmedlingen har i sitt arbete med unga som har funktionsnedsättningar. Även här ser det väldigt olika ut när det gäller kontakterna mellan den sökande och Arbetsförmedlingen. När det dröjer är den vanligaste orsaken att förmedlarna har för många sökande och för splittrade arbetsuppgifter för att kunna upprätthålla en kontinuerlig kontakt.
Trots att dessa duktiga handläggare på Arbetsförmedlingen gör sitt yttersta hinner de inte med.
När Försäkringskassan tidigare skrev avtal med Arbetsförmedlingen om fördjupad samverkan säkrades det att respektive förmedlare inte fick ha mer än 30 klienter åt gången, detta för att säkerställa att det kunde ske ett aktivt arbete med täta kontakter och uppföljande besök ute i arbetsträning och andra åtgärder.
I Arbetsförmedlingens interna verksamhet när det gäller arbetet med personer med funktionsnedsättning är klientantalet på sina håll betydligt större. Då går det inte att etablera den regelbundna och djupare kontakt som kan behövas för att hjälpa den enskilde på bästa sätt.
Här undrar jag vilka åtgärder ministern avser att vidta för att säkerställa att de unga sökande inte kommer bort i administrativ väntetid och att de handläggare på Arbetsförmedlingen som ska arbeta med dessa unga också har reella möjligheter att göra detta.
En annan fundering är vilka arbetsinriktade åtgärder de unga som har behov av extra stöd faktiskt erbjuds. Att erbjuda deltagande eller placeringar för att fylla lediga platser eller kvoter av det som finns till buds utan att individanpassa det för den enskildes behov kan inte anses som annat än ett slöseri.
Det är slöseri med den enskildes och med samhällets både tid och resurser. Alla vinner på att rätt åtgärder vidtas från början. På vad sätt avser ministern att säkerställa att de medel som tillförs Arbetsförmedlingen i dess arbete för denna grupp verkligen används rätt och riktigt och på ett för individen skräddarsytt sätt?
Kerstin Nilsson (S):
Jag tror nästan att Hillevi Engström svarade på de flesta av mina frågor, men kanske inte riktigt på det sätt som jag hade önskat. Hillevi Engström har tidigare talat om att det är viktigt att gå ut i verksamheterna och träffa företagare och sökande på alla sätt.
Men då undrar jag om Engström inte har pratat med de arbetsförmedlare som beskriver en annan verklighet än den som generaldirektören beskriver när vi får hennes synpunkter.
Kerstin Nilsson (S):
Jag tackar arbetsmarknadsminister Engström för svaret. Hennes svar omfattar tre olika interpellationer som samtliga handlar om kvinnors situation på arbetsmarknaden, om kvinnors arbetsmiljö, hur de behandlas på arbetsmarknaden och av myndigheter. I min interpellation frågar jag vad ministern gör för att få till stånd en likvärdig bedömning av arbetsskador för män och kvinnor.
Enligt rapporter bedömer Försäkringskassan mäns och kvinnors arbetsskador olika, även när båda könen har likadana arbetsuppgifter och likadana besvär. Det är 22 procent män och 11 procent kvinnor som får sina besvär godkända som arbetsskador.
Nu tror jag inte att det är Försäkringskassans personal som av illvilja dömer till kvinnors nackdel. De arbetsskadehandläggare som jag känner gör i alla fall inte det. Men deras bedömningar grundar sig på anmälan, på den skadades arbetssituation men framför på det medicinska underlaget och försäkringsläkarnas yttranden.
Är det i det medicinska forskningsunderlaget som problemet finns? Vi vet alla att det finns vissa skillnader mellan män och kvinnor. Exempelvis muskelstyrkan hos kvinnor är i snitt 60-70 procent av männens muskelstyrka. Det i sin tur kan förklara varför kvinnor drabbas mer av besvär i skuldror, nacke och axlar.
Tyvärr har det mesta av forskningen även här bedrivits på män. Jag frågar också om kvinnors och mäns arbetsskadeanmälningar ser olika ut. Det är många frågor som behöver svar. Jag hoppas att i alla fall få vissa svar när ISF kommer med sin rapport. Jag hoppas att den kommer före utsatt tid.
Egentligen är frågan om kvinnors arbetsrelaterade besvär vidare än Försäkringskassans bedömning. Utredning efter utredning och undersökning efter undersökning visar samma sak: Kvinnor missgynnas i mångt och mycket på arbetsmarknaden. Man kan bara titta på de tillfälliga anställningarna inom vård och omsorg, inom handel, inom hotell och restaurang och inom lokalvård.
Det är 100 000 fler kvinnor än män som har en visstidsanställning. Det är kvinnorna som är i majoritet inom dessa områden. Det är arbetsområden som är både fysiskt och psykiskt belastande. Det är kvinnorna som inte kan planera sin morgondag eftersom en arbetsgivare med kort varsel kan ringa och be dem jobba. 60 procent av kvinnorna har haft en tjänst av en sådan typ att de kallas in vid behov.
Men det är bara 35 procent av männen som har haft det. Det är kvinnorna som inte vågar säga nej när de erbjuds arbete på nattskiftet, på helger och på delade turer. Alltid, dygnet runt, alla årets 365 dagar har de beredskap. Det är kvinnorna som inte vågar hävda sin rätt till lagstadgad dygnsvila.
Det är kvinnorna som av rädsla för att telefonen ska tystna säger ja tack till de timmar som erbjuds. Kanske är det inte alltid arbetsuppgifterna i sig som gör att kroppen värker, utan det kanske är situationen att stå med mössan i handen och säga ja tack. Kanske är det den ständiga beredskapen som sliter på kropp och själ. Är inte detta arbetsrelaterat?
Kerstin Nilsson (S):
Jag avslutar med frågan om inte det är arbetsrelaterat att man får stå med mössan i handen och vänta, den ständiga beredskapen. Ohälsotalet för kvinnor är 10 procent högre än för män. Under en månad får 80 200 kvinnor en utbetalning på grund av sjukskrivning. Motsvarande siffra för männen är 47 000.
Hur mycket av denna sjukskrivning är egentligen kopplad till arbete och arbetsmiljö? I stället bedöms det vara kopplat till livet och vardagens bekymmer. Jag tror att bedömningen hade varit helt annorlunda om det hade varit männen som varit de mest drabbade. När det gäller arbetsskador vill jag lyfta fram en aspekt till.
Andelen anmälda arbetsskador har minskat när det gäller dem som har en tidsbegränsad anställning. Jag tror att detta, förutom det jag tidigare anfört om att inte våga säga nej, beror på rädslan av att vara till besvär. Vem vågar "bråka" med en arbetsgivare när det finns hopp om en fast anställning?
Jag vet att det finns ett antal privata arbetsgivare, mest inom vård och omsorg, som direkt uppmanar sina anställda, främst kvinnor, att inte göra anmälan om arbetsskada, för det ser inte så bra ut i statistiken. Horribelt, tycker jag.
Det är viktigt att anmäla en arbetsskada så fort en skada eller en sjukdom uppstått, för vem kan bevisa det flera år senare? Vad avser arbetsmarknadsministern att göra för att kvinnor ska våga hävda sin rätt, våga göra arbetsskadeanmälan och få jämlika bedömningar från vård, myndigheter med flera?
Bland annat gäller det att hävda sin rätt till dygnsvila. Till Katarina Brännström vill jag säga: Ja, jag tror att det finns kvinnor som väljer att jobba deltid av egen fri vilja. Men jag tror inte att de är så många. De finns inte i de yrken där arbetsskadorna är som störst - vård, omsorg, hotell, lokalvård.
De flesta som arbetar deltid gör det inte av fri vilja. Ofta är lönen så låg i de här yrkesgrupperna att man inte ens kan tänka ordet deltid. Men jag vet att det finns kvinnor som väljer deltid, inte av fri vilja utan helt enkelt för att de inte orkar med sitt krävande yrke, och de finns oftast inom vård och omsorg.
Kerstin Nilsson (S):
Jag är också glad över kollektivavtalen, Hillevi Engström. Alla borde omfattas av dem, även de som jobbar i Sverige bara ibland. Det är arbetsgivarens ansvar att se över arbetsmiljön och så vidare, inte fackens.
Arbetsskadeanmälningarna minskade tidigare, men nu ökar de. En konsekvens av ökad arbetslöshet bör rimligtvis vara färre arbetsskador. När arbetslösheten nu minskar bör arbetsskadorna följaktligen öka. Det vore konstigt om det var på något annat sätt.