Ola Johansson (C):
Det har väl framgått av tidigare talare att det utskottsinitiativ som samtliga partier har ställt sig bakom tagits på förslag av Centerpartiet. Det är inte så många år sedan vi beslutade om de nuvarande resegarantierna, som innebär att en resenär endast kan få återbetalning av biljetter och ersättning för eventuell återresa ifall researrangören är insolvent och går i konkurs.
Pandemin har blottlagt brister som vi nu tar initiativ till att åtgärda. Det är många här som på ett målande sätt beskrivit detta. Alla vet ju vad pandemin har inneburit för människors möjligheter att röra sig och resa. Detta känner vi alla till. Vad händer om arrangören hindras från att fullgöra sitt åtagande när, som nu sker, gränser stängs och all trafik även inom landet nästan upphör?
Alla vet vilka anledningarna är till att researrangörerna nu ber oss om stöd. De har, precis som andra företag, möjlighet att ansöka om omsättningsstöd och stöd till korttidspermitteringar, men till skillnad från många andra har de drabbats dubbelt. När vi talar om det här vill jag också påpeka att såväl omsättningsstödet som stödet till korttidspermitteringar är ekonomiska stöd som tillkommit tack vare att Centerpartiet varit en budgetförhandlande part.
Det vi nu är missnöjda med är de sena utbetalningarna och de krångliga reglerna. Intäkter som researrangörerna redan fått från försålda resor måste återbetalas till kunderna, samtidigt som de står med fordringar gentemot hotell, transportföretag, guider och andra som befinner sig i samma prekära sits som de själva. Utöver det är, som alla vet, marknaden för nyförsäljning stendöd. Vad är då en researrangör för något?
De flesta tänker säkert på något av de större bolagen, som flyger oss till Kanarieöarna, till Paris eller ännu längre bort med hjälp av sammanlänkade tjänster som flyg, transporter, hotell, utflykter, guider med mera. Men det kan också vara en mindre arrangör av sportresor, kulturresor eller konsertresor. Det som behövs är att resan säljs som ett sammankopplat arrangemang i paketform.
Det är alltså många småföretag detta handlar om. Dessa arrangörer har ingen annanstans att hämta pengar än från sin egen ficka. Pandemin har drabbat alla lika, och det är uppenbart att det funnits brister i den nuvarande resegarantilagen som man inte kunde förutse när den senast ändrades. Det har påpekats i debatten att jag och Centerpartiet inte varit först med att påtala resebranschens akuta behov, men vi har varit medvetna hela tiden.
Jag önskar att jag hade varit med den gången. Det är av kända skäl, som jag inte tycker att vi ska ägna värdefull talartid åt att gå in på nu. Centerpartiet har genom att ställa krav på regeringen på ett antal punkter, närmare bestämt 73 punkter, fått vara med och budgetsamverka och skapat den situation vi har i dag. Där har Centerpartiet alla möjligheter att påverka. Det handlar också om att ta ansvar för Sveriges ekonomi.
Det gäller särskilt i kristider när vi kanske har lagt fram 20 olika krispaket och budgetar för att rädda företag, varav några också finns i resebranschen.
Vi har som framgår varit först med att lägga fram förslag i Sveriges riksdag om att utreda en lagändring som kan leda fram till att ett sådant stöd kan tas fram och finansieras på det sätt som Svenska resebyrå- och arrangörsföreningen har föreslagit i en skrivelse till regeringen den 2 december 2020. Det är således inte som Carl-Oskar Bohlin säger en blåkopia av Moderaternas förslag, utan det är resebranschens eget förslag som vi lägger fram som ett förslag.
Sedan frågan väcktes ursprungligen av såväl Sverigedemokraterna som Moderaterna har Centerpartiet inte legat på latsidan. Vi har använt vårt avgörande inflytande över den ekonomiska politiken till att se till att ett statligt lån kunnat sättas upp, varifrån de företag som ännu står i skuld till sina resenärer kan få hjälp till återbetalning. Det har varit bra för resenärerna, såklart, som har fått vänta på sina pengar.
Men det har också erbjudit en möjlighet åt dessa bolag, som inte har kunnat återbetala resenärernas pengar, att fortsätta att existera och planera för framtiden. Låneramen är på 670 miljoner kronor. Det är den summa vi har kunnat sätta av i en extra ändringsbudget som ett nytt anslag i utgiftsområde 24 Näringsliv. Det är det närmaste en finansiering åt resebranschen vi sett i något budgetalternativ som lagts fram i riksdagen och även i skuggbudgetar.
För det räcker inte att ersätta branschen med fagra ord och olika initiativ. Det behövs pengar och en vilja att i sin egen budget prioritera detta i en tid när många andra uppgifter av goda skäl känns angelägnare. Fru talman!
Min förhoppning är att den utredning som det enhälliga civilutskottet nu begär att regeringen ska tillsätta arbetar snabbt och att den fond som researrangörerna själva förbinder sig att finansiera långsiktigt kan avsättas i kommande budgetar. Men det är en process vi inte råder över här och nu, fru talman. Jag är glad och nöjd att vi snabbt är framme vid ett beslut. Jag vet att många arrangörer hade hoppats kunna få mer stöd medan pandemin pågick och pågår.
Vi hade hoppats att kunna boka semesterresor igen, först nu i vår och sedan till sommaren. Nu vet vi inte hur återstoden av 2021 kommer att se ut. Det är mitt hopp att vi med dagens beslut ger såväl resenärer som researrangörsföretag lite ljus i tunneln som innebär att vi kan planera en framtid med upplevelser och god rekreation. Jag yrkar således bifall till utskottets förslag.