Erik A Eriksson (C):
Jag vill tacka interpellanten och miljöministern för debatten. Det handlar om en ny rovdjurspolitik som vi har beslutat om här i riksdagen. Runt 90 procent av riksdagens ledamöter står bakom den politik som nu förs. Det tycker jag säger något om acceptansen för den förda politiken som nu blir verklighet. En del av resultatet är jakt.
Det har varit stort fokus på jakten, eftersom det är första gången på mycket lång tid som jakten sker på arten varg i Sverige. Det är bra att så sker. Vi ska därmed kunna höja statusen för ett vilt som i det här fallet är vargen. Vi jagar björn, och vi jagar lo. Vi ska naturligtvis även kunna jaga varg. Att inte göra det är att göra vargen en otjänst samt att göra våra medborgare en otjänst.
Om jag inte haft någon aning om vad som står i propositionen som ligger bakom beslutet och bara hade läst tabloidpressen skulle nog även jag ha blivit tveksam till det som har hänt i våra skogar i början av januari. Det sätt på vilket man framställer jakten på varg är mycket vinklat. Men om man har bakgrundskunskapen förstår man att det är en genomtänkt politik.
Vi har förankrat den i nästan 90 procent av partierna, delar av propositionen åtminstone. Även det största partiet står bakom delar av det här, bland annat jakten. Vi har lyssnat på de människor som är berörda. Det går an att sitta i en storstad, varmt och skönt, uppvärmt med hjälp av landsbygdens naturresurser, att sitta på en ledarredaktion och uttrycka åsikter om hur det är på landsbygden.
Ibland framställs vi landsbygdsbor som dysfunktionella älgjägare allihop, även om vi inte jagar. Jag tycker att det är en hemsk syn på våra medborgare att man kan uttrycka sig på det sättet. Jag är glad att inte vår miljöminister har gjort det. Men det finns i debatten. Det finns till och med från en av de större miljöorganisationerna i Sverige. Man häpnar över att de inte kan resonera på en nivå som gör att vi kan komma framåt i frågan. Man tar fram exempel med tigrarna i Indien.
Det är lika osakligt som att säga att vi bara ska ta hänsyn till utsläppen i Sverige eller bara i Indien när det handlar om klimatet. Jag önskar att nivån kunde höjas ett par tre snäpp. Jag är själv från Värmland. Vi har levt med vargen under längst tid. Vi hade en hätsk debatt för ett antal år sedan. Nu blossar den upp här. Jag märker att okunskapen genomgående är stor. Det beklagar jag. Men det är ändå något som är positivt med det. Det är att människor kan lära sig mer. Det finns hopp.
Detta är ett led i att vi ska kunna öka kunskapen. Det totala rovdjurstrycket är för högt. Då får vargen i det här fallet klä skott, om uttrycket ursäktas. Det är ett hårt tryck av rovdjur, lo, varg och även björn, i vissa områden. Det är inte över hela Sverige. Hade det varit 200 vargar i hela Sverige hade vi inte haft den här interpellationen, har jag en känsla av. Det är en liten begränsad yta av Sverige som det handlar om. Att få acceptans bland de människor som berörs är väl det absolut viktigaste.
Annars kommer vi ingenstans. I vissa områden är det ett högt rovdjurstryck. Det tror jag inte oppositionen riktigt har förstått eller vill inte förstå. Det tycker jag är tragiskt. Om jakten är laglig är en fråga som har ställts i debatten. Naturligtvis är den laglig. Den följer svensk lag alldeles tydligt och uppfyller de normer som vi ställer upp i Sverige. Den uppfyller dessutom art- och habitatdirektivet som EU med de 27 länderna tillsammans utformar.
De så kallade guidelines har vi följt när vi har tagit fram propositionen. Det tycker jag är viktigt att säga. 90 procent av riksdagen står bakom jakt på varg, och vi har uppfyllt art- och habitatdirektivet. Alltså har vi en möjlighet att göra något åt frågan i positiv riktning. Det är inte något som görs över en januarimånad. Det är ett långsiktigt arbete.