KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag vill tacka landsbygdsministern. Han börjar med att lägga ut texten lite om potentialen för att öka livsmedelsproduktionen i Sverige och vikten av en livsmedelsstrategi. Det är väl ett mer generellt anslag, som det är lätt att instämma i. Jag tror att vi är helt överens om det. Vi har diskuterat livsmedelsstrategin. Och vi har en bred överenskommelse i den här kammaren om att öka den svenska livsmedelsproduktionen. Om målet är vi överens.
Men utmaningen är att också ge verktygen. Vi tvingas konstatera att regeringen misslyckas på punkt efter annan. Man tar inte de stora grepp man borde ta när det gäller kostnader, regelkrångel och annat. Man måste se till att jordbruket får rätt verktyg och att de verktygen finns här och nu. Man kan inte bara blicka framåt. Herr talman!
Det hjälper inte att avsätta pengar för att kanske, förhoppningsvis, hitta nya metoder och bättre alternativa sätt att lösa växtskyddet i framtiden, om man samtidigt åker till Bryssel och röstar för ett förbud här och nu. Då kommer vi inte att ha något jordbruk kvar, när de nya metoderna eventuellt har forskats fram.
Vi måste ha en ordning där de mycket reglerade och begränsade möjligheterna att använda växtskydd som finns i Sverige ändå fortsätter att vara tillåtna. Nu säger landsbygdsministern att Sverige inte har röstat nej. Det är korrekt såtillvida - det sa jag också i mitt förra inlägg - att det inte var en formell omröstning, utan det var en så kallad indikativ omröstning eller en runda för att kolla av. Det spelar ingen roll i praktiken.
Om Sverige i det läget säger att man avser att rösta nej är det vad som gäller. Det går då i strid med det besked man har gett. Man har sagt att man skulle rösta för. Och det baserades i sin tur på de vetenskapliga bedömningar som olika myndigheter har gjort. Frågan kvarstår: Med vilken grund, i exempelvis vetenskapliga slutsatser, förordar statsrådet och regeringen en omställning till alternativa metoder för det svenska lantbruket?
Och vilka metoder är det regeringen syftar på? Det här kan inte bara vara en gissningslek för alla involverade. Jordbruket behöver långsiktiga spelregler. Det handlar om att våga satsa och investera. Men det handlar också om att man planerar och lägger upp odlingen för flera år framöver. Om man ska välja att styra om till alternativa metoder är sådana frågor otroligt viktiga.
I interpellationen tar jag upp plöjningsfritt jordbruk som ett exempel. Det har stora fördelar. Man behöver använda maskinerna mycket mindre. Det blir mindre markpackning. Det går åt mindre diesel, vilket är bra för både ekonomin och miljön. Och det ger minskade klimatutsläpp. Metoden är dock helt omöjlig att tillämpa om man inte har tillgång till de här växtskyddsmedlen.
Och i Sverige är det alltså glyfosat som gäller. Jag skulle vilja att statsrådet utvecklar vad som åsyftas när man talar om alternativa metoder. Och vilka vetenskapliga slutsatser baseras detta på?
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Statsrådet försöker blanda bort korten lite grann och talar om ganska mycket annat än det interpellationen egentligen handlar om. Men låt oss först reda ut det här med värdekedjan och de påståenden landsbygdsministern kommer med. Det är självfallet så att Moderaterna ser positivt på att jordbruket och hela livsmedelskedjan kan klättra uppåt i värdekedjan. Det kan man göra på olika sätt, till exempel genom att tillföra mervärde och sådant som konsumenterna är beredda att betala för. Det är alldeles utmärkt.
Det vore ännu bättre om man gör det utan att politiken lägger sig i och försöker styra detta. Det är då som det brukar bli fel, när politiken anser sig ha kvalifikationer att bedöma vad som är värdefullt och inte och när man talar om för konsumenterna vilka prioriteringar som de ska göra. Då brukar det gå snett. Vi är alltså inte emot att man klättrar i värdekedjan, men vi är emot att politiken försöker styra vissa produktionsformer framför andra.
Det finns utrymme att växa både för konventionell produktion och för ekologisk produktion. Den baktanke som man misstänka här, och som antyddes tidigare i debatten, är att detta är ett sätt för regeringen att bakvägen slå undan benen för delar av den konventionella produktionen, vilket möjligen skulle ligga i linje med vad delar av regeringen skulle se som positivt, det vill säga att man har som syfte att gynna den ekologiska produktionen genom att slå undan benen för den konventionella.
Detta skulle vara mycket problematiskt. Som statsrådet säger ligger svenskt jordbruk långt framme. Vi använder väldigt lite växtskyddsmedel i det här landet i jämförelse med alla andra länder, och med ny teknik kommer vi att kunna ännu mindre växtskyddsmedel. Men att åka ned till Bryssel och rösta för ett förbud mot ett av de få medel som kan och måste användas är direkt kontraproduktivt. Det slår mot jordbruket och dessutom strider det mot de vetenskapliga bedömningar som har gjorts.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Ja, att skogen bidrar med stora värden är vi helt överens om. Det finns sociala värden, miljövärden och produktionsvärden. Frågan som belyses i denna interpellationsdebatt och som jag vill sätta fingret på gäller de värden som man kan bedöma är hotade på något sätt och vilka problem och effekter det kan leda till framöver. Det gäller framför allt det som är kopplat till produktionen. Vi kan börja med nyckelbiotoperna.
Det är ändå en rätt stor förändring. När man började med detta handlade det om en liten avgränsad del. Det skulle vara guldkornen, alltså de allra finaste och bästa områdena. Det handlade kanske om några få procent i ett avgränsat geografiskt område. Nu ser vi hur det breder ut sig över mycket större områden. Regeringen lägger dessutom väldigt mycket pengar på att expandera detta. Det är klart att det skapar problem. Någonstans blir det en motsättning i förhållande till produktionen.
Sedan gäller det frågan om talerätten och Århuskonventionen. Nej, min fråga gällde faktiskt inte vilken typ av förslag som regeringen eventuellt ska lägga fram när remissrundan är slut. Jag förstår att statsrådet kanske varken vill eller kan svara på det här och nu. Frågan gällde just Århusförordningen och vilka förpliktelser statsrådet och regeringen anser att den innebär för Sverige. Det får statsrådet gärna återkomma till.
Det blir uppenbart, tycker jag, att det är väldigt lätt för landsbygdsministern att ge många exempel på åtgärder som regeringen vidtar för att stärka miljöintresset. Men när man ber om exempel på åtgärder som stärker ägandeperspektivet och produktionen är det väldigt tunt. Det kom ett exempel som handlar om laserskanning. Det handlar kanske om 12 miljoner kronor, efter att man har höjt skatten med 40 miljarder.
Man lägger ut flera hundra miljoner kronor i utökade resurser till nyckelbiotopsinventeringar, till exempel. Det är väldigt tydligt att det är en slagsida i hur regeringen arbetar med detta, till nackdel för produktionen.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Det låter som att vi är hyfsat överens om vikten av att koppla ett brett grepp och fånga in helheten i problemen. Det är uppenbart och självklart att utmaningarna är olika för de större städerna och för glesbygden, men vi är överens om att de finns. Det är lätt att instämma i det statsrådet tog upp om att vi bör invänta Försvarsberedningens förslag.
Det väntas komma inom kort, och vi hoppas att det finns ett samlat grepp från deras sida. Jag ska inte förlänga debatten ytterligare. I stället avslutar jag med att önska statsrådet, fru talmannen och övriga en god jul och ett gott nytt år.
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag har en fråga till miljöminister Skog om skog. Äganderätten är ett fundament för ett fungerande skogsbruk. Tyvärr upplever många skogsägare i dag att äganderätten successivt urholkas. Ett problem som återkommer gäller artskyddsförordningen.
De två ansvariga myndigheterna, Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen, konstaterade i en skrivelse till regeringen i juni förra året att det är nödvändigt att göra en översyn av artskyddsförordningen, för att säkerställa att den är tillämpbar, effektiv och rättssäker. Det har gått 17 månader eller 520 dagar sedan dess. Och regeringen har haft minst 70 sammanträden där man hade kunnat fatta beslut om att sätta igång den översynen.
Sedan förra sommaren har jag minst åtta gånger i den här kammaren frågat företrädare för regeringen, muntligt eller skriftligt, hur det blir med översynen. Men inga besked har lämnats ännu. Kanske kan det bli nionde gången gillt nu. Avser regeringen att genomföra den översyn av artskyddsförordningen som har efterlysts och i så fall när?
Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Vid ett replikskifte under den utrikespolitiska debatten påstod utrikesministern bland annat att ett Natomedlemskap inte skulle göra Sverige säkrare. Det är i sig ett anmärkningsvärt och, enligt min mening, felaktigt påstående. Utrikesministern dristade sig också till att ifrågasätta både Natos intentioner och nuvarande status och även det fundament som Nato vilar på, nämligen medlemsländernas skyldighet att bistå ett annat medlemsland vid ett angrepp.
Detta är ett synnerligen anmärkningsvärt uttalande, och det väckte också en hel del reaktioner. Vi har i Sverige under en lång rad år närmat oss Nato, och Nato är i dag en mycket viktig partner för oss - detta alldeles oavsett hur man ser på ett eventuellt framtida medlemskap. Att utrikesministern ifrågasätter själva fundamentet för försvarsalliansen är därför mycket allvarligt. Margot Wallström har delvis försökt bortförklara detta i efterhand.
Men jag vill ändå fråga: Varför uttalade sig utrikesministern som hon gjorde, och vad menar utrikesministern egentligen med sitt uttalande?
Helena Lindahl (C):
Jag tackar för klargörandet beträffande fastprissystemet. När det gäller avtalet har även jag läst om det. Jag läste det i Riksdag & Departement, och jag antar att också Kent Persson gjorde det. Där skriver man att regeringen föregått remissyttrandet och skrivit avtal. Jag kan förstå att man kan bli irriterad, men jag kan säga att Maud Olofsson har tillagt att man kommer att ta hänsyn till alla remissyttranden.
Propositionen har ju inte lagts fram ännu och beslutet inte fattats. Vad beträffar energieffektivisering var min fråga till oppositionen varför de säger 53 procent i stället för 50 procent. Det känns nästan som att man satt fingret i luften bara för att vara lite bättre. Att det skulle vara nedslående siffror för energieffektivisering tror jag inte att jag vill hålla med om.
En 50-procentig energieffektivisering fram till 2020 tycker jag inte är dålig. Det innebär att vi är mest ambitiösa i Europa, och det tycker jag inte är nedslående. Inte heller kallar jag det för myrsteg.
Helena Lindahl (C):
När jag talar om den 50-procentiga energieffektiviseringen, att det ska vara av det förnybara, kan jag säga att det inte är något tak, utan det kan mycket väl bli högre. Sedan frågar Kent Persson varför man använder olika siffror, och jag kan inte säga att jag har något svar på det. Det är jag inte insatt i, så det ska jag inte uttala mig om. Jag återkommer gärna till det.
Att säga något annat vore fel. Det jag skulle vilja säga är att jag tror att vi är mer överens än oppositionen vill låta påskina. Vi har väldigt ambitiösa mål. Det skulle vara väldigt bra om också du, Kent Persson, ville erkänna att den här regeringen har väldigt höga mål. Ni får det att låta som om vi inte gör någonting när vi i själva verket vill mer när det gäller allt.
Det är kanske en oppositionsroll, men det vore klädsamt om ni kunde erkänna att vi har väldigt höga ambitioner när det gäller klimatomställningen.
Helena Lindahl (C):
Lise Nordin frågade om Centerpartiets hållning och om vi säger en sak i valet och en annan sak nu. Jag tycker egentligen att vi har varit ganska glasklara hela tiden: Vi är emot uranbrytning. Men de lagar och regler som gäller har räckt i alla år. Det har inte fattats några beslut som öppnar en enda millimeter för uranbrytning i Sverige.
Jag har sagt det förut, och jag säger det igen: Vi har inte ändrat uppfattning. Nu verkar det som att vi har en överenskommelse med Socialdemokraterna om en översyn av minerallagen. Det välkomnar jag. Jag tror att det är bra att stärka markägarnas och kommunernas villkor och att de får komma in tidigare i processen. Det kommer att ge dem ännu mer inflytande. Det finns verktyg i dag.
Jag tror att vi ska vänta och se vad de ger innan vi börjar säga att vi ska gå så långt som till ett förbud. Vi har också sagt att om detta inte räcker får vi titta över det en gång till. Jag vet att Miljöpartiet och Vänsterpartiet säger nej till uranprospektering. Jag kan tycka att det är lite problematiskt. Där får ni inte stöd av Socialdemokraterna.
Om man tar upp en borrkärna kan man inte på förhand säga vad man får upp och om det finns uran med när man provborrar. Om man förbjuder det tar man också upp någonting som är förbjudet. Det är en svår ekvation. Det är aldrig fel att se vad som finns i backen. Sverige är världsledande på just prospektering av mineraler. Det är inte bara av ondo.
Andreas Carlgren har sagt att kärnkraften är en parentes. Jag skulle vilja säga att jag håller med om det. Det pågår nu kraftfulla satsningar på alternativ energi. Vi säger nej till statliga subventioner av ny kärnkraft. Vi har en översyn på gång av minerallagen på gång, som jag nämnde tidigare. Vi har det kommunala vetot och i och med det en tuff miljölagstiftning.
Jag tror alltså inte att vi behöver vara oroliga för uranbrytning. Jag tror inte heller att kärnkraften har en framtid hur länge som helst. Däremot skulle jag hellre vilja lyfta fram de gröna frågorna och satsningen på den gröna energin som jag är otroligt stolt över att Centerpartiet har varit med och bidragit till i och med energiöverenskommelsen med våra allianspartier.
Helena Lindahl (C):
Carina Adolfsson Elgestam nämnde någonting i stil med att uranbrytning är en större fråga än att bara gälla dem som bor på orten. Ska jag tolka det som att Carina Adolfsson Elgestam är emot kommunalt veto? Är det inte skäligt att de som bor i Arvidsjaur ska få bestämma vad som händer i Arvidsjaur? Låt mig upprepa: Vi har en energiöverenskommelse.
Det kanske inte är så många i kammaren som förstått vad det innebär. Det innebär stora satsningar på grön energi, betydligt mycket större än någonsin tidigare. Vi har det kommunala vetot, vi har en stark miljölagstiftning och vi har inga statliga subventioner. Jens Holm nämner det bara flyktigt. Jag tycker att det är rätt stort att säga att vi inte ska ha några statliga subventioner.
Jag anser att det absolut försvårar nybyggnation av kärnkraft. Mycket tid läggs ned på prospektering av många mineraler, men bara ett fåtal resulterar i gruvdrift. Det kanske man också ska komma ihåg. Jag tror inte att vi med den lagstiftning vi har i dag behöver oroa oss så mycket för kärnkraftens framtid. Jag betonar igen: Centerpartiet vill inte ha uranbrytning.
Det är ett tydligt svar både till Jonas Sjöstedt och till Lise Nordin. Det låter lite grann på er som att vi har öppnat upp för uranbrytning. Det har vi inte. Låt mig upprepa det som jag sade tidigare, nämligen att inga beslut har fattats som på något enda sätt öppnar upp för uranbrytning i Sverige.
Helena Lindahl (C):
Maud Olofsson! Jonas Sjöstedt! Jag tycker att det är bra att vi har en kartläggning av vad vi har i berggrunden i Sverige. Jag tror att vi har en av världens bästa kartläggningar just av mineraler i berggrunden. Det är inte någon nackdel. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att Vänsterpartiet vill ha ett kommunalt veto mot just uranprospektering.
Jag förstår egentligen inte riktigt hur det ska gå till i praktiken, om jag ska vara ärlig. Ska vi förbjuda prospekteringsföretag att ta upp borrkärnor där flera mineraler följer med upp samtidigt? Det kan man inte ha koll på i förhand. Jag vet inte riktigt hur det ska gå till. Vi har ett kommunalt veto när det gäller uranbrytning i dag. Vi har också en stark miljölagstiftning.
Det kommunala vetot kom till för ungefär 40 år sedan, och det gjordes för att stoppa en uranbrytning i Ranstad - om jag inte minns fel. Jag är personligen inte för uranbrytning. Men jag har en tilltro till våra lokala politiker. Det har Centerpartiet haft i snart 40 år när det gäller just denna fråga. Jag gick med i Centerpartiet därför att jag tror på lokal kraft.
Jag tror också på att makten ska komma underifrån, och jag litar på mina lokala företrädare ute i kommunerna. Jag skulle vilja ge ett råd till Jonas Sjöstedt. Han skulle kunna uppmana sina lokala politiker runt om i Sverige att skriva lokala motioner just mot uranbrytning.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att du, Jonas Sjöstedt, säger att du inte litar på de företrädare som finns ute i kommunerna. I 40 år har Vänsterpartiet litat på sina kommunala företrädare.
Nu säger ni: Det gör vi inte längre, för nu ska pappa staten komma in och säga att vi inte ska bryta uran och att de kommunala företrädarna inte kan ha detta ansvar trots att de har haft det länge! Jonas Sjöstedt! Jag måste säga att det är ett riktigt underbetyg till våra kommunala politiker. Det skriver inte jag under på.
Helena Lindahl (C):
Jag ber om ursäkt för min röst. Jag har inte druckit whisky, utan jag har tyvärr blivit förkyld. Jag kan inte låta bli att kommentera det Jonas Sjöstedt sade. Vi vill inte ha ett förbud mot uranprospektering eftersom vi tror att det kan lägga en död hand över annan prospektering. Som vi sade tidigare vet vi inte hur man på förhand ska kunna veta vilka mineraler som följer med upp när man tar upp en borrkärna.
Ska vi på förhand säga att man inte får ta upp uran? Hur ska man kunna förhindra det? Vi vet ju att det finns andra mineraler som brukar följa med där uran finns. Sedan finns det en annan sak som jag antar att Jonas Sjöstedt inte kommer att kunna svara på i dag, men jag är fortfarande väldigt nyfiken. Om det kommunala vetot har stoppat uranbrytning i nästan 40 år, varför tror då Jonas Sjöstedt inte att det fungerar i dag?
I 40 år har Jonas Sjöstedt litat på sina kommunala företrädare, men i dag står Jonas Sjöstedt i talarstolen och säger att han egentligen inte litar på sina kommunala företrädare och därför måste pappa staten ta över ansvaret. Som jag sade tidigare är det ett verkligt underbetyg till alla de vänsterpartister och andra lokala politiker som verkar i våra kommuner. Jag antar att vi kanske får ta den diskussionen en annan gång, men det gör mig både upprörd och förvånad.
Helena Lindahl (C):
Jag är ny i näringsutskottet precis som i riksdagen. Jag har fått sätta mig in lite grann i regelförenklingsfrågorna. Jag kan bara konstatera att det inte finns någon annan näringsminister är Maud Olofsson som har lyft fram och levererat förändringar på regelförenklingsområdet.
Visste ni att nästan 1 200 åtgärder utfördes under förra mandatperioden? Det kan vi jämföra med de ca 300 åtgärder som den förra S-styrda regeringen åstadkom. Det är ett väsentligt kliv framåt. Jag tror att Maud Olofsson nämnde OECD-rapporten.
Börje Vestlund frågade: Hur mäter man dessa 7,3 procent man har uppnått med regelförenklingar förra mandatperioden? OECD konstaterar i en rapport att det har skett betydande framsteg och att nuvarande regering har visat mycket stark vilja att fortsätta att utveckla regelförenklingsarbetet. Om OECD har uppmärksammat det borde vi kunna göra det också.
Vi ska också vara ödmjuka. Vi har inte nått hela vägen. Vi hade en hög ambitionsnivå, och det tycker jag är bra. Att sikta mot stjärnorna och hamna i trädtopparna, heter det ju som bekant. Vi har i alla fall kommit en bra bit på vägen, och det är glädjande framför allt för alla Sveriges företagare. I slutändan gör regelförenklingarna oss mer konkurrenskraftiga i ett internationellt perspektiv.
Jag träffade några företagare i går när jag var på besök i Umeå. De sade: Hälsa till Maud Olofsson att om regelförenklingarna blir fler - vilket de också tror att det kommer att bli - kan vi ägna oss åt att leverera produkter och tjänster i stället för att ägna tid åt framför allt mycket administration. Som jag sade: Vi är ödmjuka.
Vi har inte hunnit göra allt det vi ville, men vi är en god bit på väg.
Helena Lindahl (C):
Jag vet inte om du har läst infrastrukturplanen, Jonas Sjöstedt, men där finns det ett femtiotal projekt med olika typer av delfinansiering så det stämmer inte att det bara är norra Sverige som ska vara med och delfinansiera infrastruktursatsningar. Både Siv Holma och Jonas Sjöstedt pratar om enorma skattesänkningar - som Vänsterpartiet till 90 procent faktiskt varit med och godkänt.
Samtidigt bjuder ni över alliansregeringen inom alla politikområden. Därutöver har ni 10 miljarder extra som ni ska plocka fram till Norrbotniabanan. Jag tror att ni är seriösa i er vilja att bygga Norrbotniabanan. Men ni bör också, tycker jag, vara seriösa kring finansieringen. När det gäller Norrbotniabanan är mycket på gång, som många sagt.
Regeringen har utsett en förhandlingsman som jobbar tillsammans med regionen och olika företrädare, bland annat Norrbotniabanan AB som har tagit fram en affärsplan och en finansieringsplan. Jag litar på att regeringen tillsammans med regioner och näringsliv i Norrbotten och Västerbotten kommer att hitta en hållbar finansieringslösning. Sven-Erik Bucht, jag hoppas att inte bara infrastrukturministern är inbjuden till Haparanda.
Jag skulle också gärna vilja komma dit.
Helena Lindahl (C):
Min ambition har inte varit att stå och ljuga inför kammaren. Jag kan bara konstatera att Socialdemokraterna inte bidrog till att skapa regelförenklingar. Kan Börje Vestlund presentera några siffror på hur det regelförenklingsarbetet såg ut? Då tänker jag på alla departement. Det skulle vara intressant att höra. Ja, Mona Sahlin startade den processen, men gav den någon effekt?
Det är det jag kritiserar. På tal om att ljuga kan jag säga att det är lite intressant. Jag skulle nämligen vilja kasta tillbaka en fråga till Börje Vestlund, och den har absolut att göra med näringsfrågor. Det gäller den så kallade Norrbotniabanan, som är oerhört viktig för skogsnäringen och gruvnäringen i norra Sverige.
Företrädare för Socialdemokraterna går på debattplats ut, senast i dag, i en av de norrländska tidningarna - och det har jag också hört i många andra sammanhang - och säger att det finns finansiering till Norrbotniabanan i Socialdemokraternas skuggbudget. Där finns inga pengar över huvud taget till den. Vad gäller att ljuga och lura väljarna måste jag därför säga: Städa framför egen dörr! Jag tycker att det verkligen är att lura väljarna.
Det enda som finns i Socialdemokraternas skuggbudget om detta står på s. 84, där det sägs att ni ska återkomma med något slags infrastrukturplan. När kommer den infrastrukturplanen? Ni har ju redan gått ut och lovat vitt och brett, precis som ni gjort om kilometerskatten, som ska finansiera tunnelbanebygget i Stockholm. Jag skulle vilja ha svar framför allt om Norrbotniabanan, Börje Vestlund.