KBLab/rixvox huggingface dataset:
Heléne Fritzon (S):
Jag vill tacka Mikael Eskilandersson för frågan. Det är en väldigt viktig fråga, och det ska inte råda någon som helst tvekan om var regeringen står i frågan om månggifte. Månggifte är mycket problematiskt, inte minst ur ett jämställdhetsperspektiv, och ska på alla sätt motverkas. Men låt mig ändå ge en bakgrund.
Som alltid med Sverigedemokraterna blir det de enkla svingarna när man ställer frågor och kommer med inlägg. Vi ska komma ihåg att svensk rätt redan är mycket sträng när det gäller månggifte och de äktenskap som Mikael Eskilandersson tar upp i sin fråga.
Vi har tydliga regler mot månggifte i äktenskapsbalken, utlänningslagstiftningen, straffrätten och vår internationella privaträtt. Det finns ingen tanke om att vara släpphänt på något sätt. Men det är omöjligt att debattera med Sverigedemokraterna om vi inte har förutsättningarna klara för oss.
Det som Mikael Eskilandersson egentligen tar upp i sin fråga är det undantag som finns i den reglering vi har i vår internationella privaträtt och som gör det möjligt att i vissa fall erkänna månggiften i Sverige.
Det handlar om månggiften som har ingåtts i ett annat land för länge sedan, med människor som saknar tidigare anknytning till Sverige. De hade alltså ingen aning om att de så småningom skulle hamna i Sverige. Detta innebär inte att vi i en svensk kontext tycker att månggiften är bättre för att de har skett i ett annat land och i en annan tid.
Men vi har ett ansvar för att relatera detta till svensk lagstiftning. Det är precis detta uppdrag som vi från regeringens sida ser att vi behöver utreda och titta mer på. Vi behöver se över hur vi i Sverige kan hindra att dessa äktenskap består, trots att de personer det handlar om saknade anknytning till Sverige när äktenskapet ingicks.
Det är väldigt enkelt för Sverigedemokraterna att stå i talarstolen och både vara kritiska och komma med de enkla lösningarna. Men detta är ju lagstiftning. Detta är också internationella åtaganden. Därför är det viktigt för oss i regeringen att vi har fakta och kunskap. Och därför gavs uppdraget till Skatteverket.
Mikael Eskilandersson har fått ta del av den rapporten och vet att det även där är svårt att kunna relatera. Vilken form av äktenskap är det som är registrerad? Det handlar om ett förhållandevis litet antal, men i det antalet finns det skillnader på hur man beskriver bakgrunden till sin registrering. Mitt besked är: Detta är en viktig fråga för regeringen.
Det pågår just nu ett arbete med att ta fram direktiv till utredningen, som har som enda uppgift att se över hur vi kan hindra att utländska månggiften framöver erkänns i Sverige. Det är mitt mycket tydliga besked.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill tacka för frågan. Den har gett mig, från regeringens sida, en alldeles utmärkt möjlighet att tydliggöra hur vi arbetar med frågan om att det förekommer att månggifte registreras i svensk folkbokföring.
Den har också gett mig möjlighet att på ett väldigt klart och tydligt sätt argumentera för och visa på att det inte ska råda någon tvekan om var regeringen står i frågan om månggifte. Jag ser fram emot de direktiv som jag ska få presentera när det gäller den utredning som kommer att ha ett uppdrag att begränsa möjligheten att registrera månggiften i Sverige.
Heléne Fritzon (S):
Mikael Eskilandersson har frågat mig hur jag tänker mig att förbudet mot barnäktenskap ska fungera och vilka straff den som bryter mot förbudet kan förvänta sig. Regeringen ser väldigt allvarligt på förekomsten av barnäktenskap, tvångsäktenskap och kringliggande frågor om hedersrelaterat våld och förtryck. Barn ska inte vara gifta.
De ska få vara barn och leva i frihet från vuxenlivets ansvar. Barnäktenskap är en kränkning av flickors och kvinnors mänskliga rättigheter. Sådana äktenskap hindrar jämställdhet och begränsar kvinnors egenmakt. Avskaffandet av barnäktenskap är därför en mycket angelägen fråga för regeringen. Jämfört med många andra länder har Sverige en sträng lagstiftning avseende barnäktenskap.
Den som är under 18 år får inte under några omständigheter ingå äktenskap i Sverige. Utgångspunkten är också att ett utländskt barnäktenskap inte erkänns här om någon av parterna hade anknytning hit när äktenskapet ingicks. Det är dock uppenbart att lagstiftningen fortfarande innehåller alltför stora luckor för att effektivt motverka barnäktenskap.
Därför föreslår nu regeringen lagändringar som bland annat innebär att inga barn i Sverige framöver kommer att betraktas som gifta. Enligt förslaget, som överlämnades till Lagrådet förra veckan, ska det införas ett generellt förbud mot erkännande av utländska barnäktenskap i Sverige.
Förbudet ska gälla oavsett vilken anknytning parterna har till Sverige och oavsett hur gamla de är när frågan om erkännande prövas. För dem som fortfarande är barn ska förbudet gälla utan några undantag. Förslaget innebär att skyddet mot barnäktenskap kommer att gälla alla i vårt samhälle. Det utgör samtidigt ett klart och tydligt ställningstagande mot barnäktenskap som företeelse.
Ett viktigt komplement till det civilrättsliga skyddet mot barnäktenskap och tvångsäktenskap är den straffrättsliga regleringen. År 2014 infördes nya straffrättsliga regler i syfte att stärka skyddet mot sådana äktenskap. Regeringen har tillsatt en utredning som har i uppdrag att bland annat utvärdera dessa regler och ta ställning till om de behöver förtydligas, utvidgas eller ändras på något annat sätt. Uppdraget ska redovisas i slutet av sommaren.
Regeringen avser alltså att återkomma till dessa frågor.
Heléne Fritzon (S):
Jag avstår från att kommentera Eskilanderssons beskrivning av regeringens arbete. Jag känner mig väldigt trygg med att vi har en ordning i Sveriges riksdag där stiftandet av lagar föregås av utredningar och beredningar och inte grundar sig på Sverigedemokraternas tyckande. Det är oerhört viktigt att vi har en utgångspunkt när vi fattar beslut om förändringar.
I Sverige råder en absolut åldersgräns på 18 år för att gifta sig. Det innebär att vi har ett förbud mot barnäktenskap i Sverige. Det vi nu föreslår innebär också att vi går ännu längre än det tillkännagivande som Mikael Eskilandersson refererar till.
Där handlade det om att man röstade för en möjlighet att ta bort erkännandet om någon av parterna var under 18 år när de kom till Sverige.
I det förslag vi från regeringens sida har skickat till Lagrådet går vi ännu längre och säger att det ska vara ett generellt och totalt förbud för dem som är barn när de kommer till Sverige. Det innebär att det inte bara gäller dem som var under 18 år när de kom hit, utan lagen ska gälla generellt.
Längre än så vet jag inte om man verkligen kan gå; då får Mikael Eskilandersson utveckla det. När det däremot gäller kopplingen mellan civilrätt och straffrätt är det två helt olika rum. Jag sa också inledningsvis att det finns straffrättsliga regler, som infördes 2014, inom det här området.
Vi har brottet äktenskapstvång, och vi har brottet vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Det handlar om att skydda mot både tvångsäktenskap och barnäktenskap. I samband med lagändringarna 2014 gjorde dock den borgerliga regeringen bedömningen att det inte skulle införas ett särskilt barnäktenskapsbrott.
I dag är det alltså inte ett brott att gifta sig med någon som är under 18, men däremot är det förbjudet att göra det. Det har visat sig att det är få polisanmälningar rörande de nya brotten som leder till åtal och fällande dom, och det är mot den bakgrunden som regeringen tidigare har gett en utredare i uppdrag att se över straffbestämmelserna. Har de effekt?
Kan de förväntas få effekt? Krävs det förtydliganden? I uppdraget ingår det också att överväga om det bör införas ett särskilt barnäktenskapsbrott. Uppdraget kommer att slutredovisas efter sommaren, och sedan kommer regeringen att ta ställning till hur vi går vidare med utredarens bedömning och eventuella förslag.
Det är dock oerhört viktigt för mig att i dag tydliggöra att det förslag vi har lämnat till Lagrådet innebär ett generellt förbud, civilrättsligt, mot barnäktenskap i Sverige - även om det har ingåtts i ett annat land, utan anknytning till Sverige, tidigare.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill tacka Mikael Eskilandersson för frågan. Jag är ledsen att göra Mikael Eskilandersson något besviken, men regeringens agerande i frågan om barnäktenskap är inte föranlett av Sverigedemokraternas arbete i frågan. Det har andra utgångspunkter. Regeringen står på flickornas och kvinnornas sida; det är inte Sverigedemokraterna särskilt kända för.
Regeringen har under lång tid arbetat med frågorna utifrån att vi också är måna om att leva upp till de internationella dokument som vi är en väsentlig del av. Jag tänker på FN:s mål i Agenda 2030 om att avskaffa barnäktenskap som företeelse.
Det lagförslag som regeringen nu har lagt fram och skickat till Lagrådet är en väldigt tydlig signal om att Sverige står upp för principen om att barn inte ska vara gifta. Inga barn ska registreras som gifta i Sverige, och det är därför vi föreslår ett totalförbud mot att erkänna ett barns äktenskap i Sverige.
Jag är väldigt tacksam över att jag i dag har kunnat redovisa regeringens uppfattning i denna fråga.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill tacka för frågan och för debatten. Detta föranleder mig att väldigt kort upprepa det jag sa i mitt tidigare svar på den fråga som Eskilandersson nu ställde i sin slutreplik om att vi inte kopplar detta till straff. Som jag sa har vi tillsatt en utredning med detta uppdrag.
Jag vet att riksdagsledamoten är mycket väl medveten om att det är riksdagen som är lagstiftare. När regeringen efter sommaren har tagit emot utredningen och återkommer med ett eventuellt förslag får riksdagen möjlighet att ta ställning till den del som rör eventuella förslag om straff gällande barnäktenskap.
Det vi har lämnat nu handlar om ett lagförslag i civilrätten där vi ser ett totalförbud mot att registrera barnäktenskap i Sverige. Det hoppas vi att vi får riksdagens stöd för. Tack för debatten!
Heléne Fritzon (S):
Jag vill börja med att hälsa Tobias Billström välkommen in i sin nya roll som gruppledare. Jag välkomnar också att den före detta migrationsministern väljer att interpellera nuvarande migrationsminister. Tobias Billström har frågat mig om jag avser att säkra långsiktighet och förutsägbarhet genom att göra den nu gällande tillfälliga lagstiftningen permanent.
Regeringen står bakom de mål för migrationspolitiken som riksdagen har fastslagit. Där framgår inte minst att den ska vara långsiktigt hållbar och att vi ska värna asylrätten. Detta är två perspektiv som regeringen arbetar mycket aktivt för både i Sverige och i EU.
Det svenska regelverket anpassades efter hösten 2015 tillfälligt till den miniminivå som gäller enligt EU-rätten och internationella konventioner för att kraftigt minska antalet asylsökande till Sverige. Samtidigt skulle kapaciteten i mottagandet och etableringen förbättras.
Åtgärderna har tillsammans med politiska förändringar i andra länder och inom EU gjort att betydligt färre personer sökte asyl i Sverige såväl under 2016 som hittills under 2017, jämfört med 2015. Situationen i mottagandet är bättre och under kontroll, även om det fortfarande finns utmaningar.
Regeringen arbetar också mycket aktivt för att få till stånd ett asylsystem inom EU där alla medlemsstater solidariskt delar på ansvaret att ta emot människor i behov av skydd. Systemet ska vara effektivt, rättssäkert, långsiktigt hållbart, humant och medge beslut av hög kvalitet som värnar asylrätten.
Utfallet av de förhandlingar som nu pågår i EU om reformen av det gemensamma asylsystemet kommer att ha en inverkan på vår lagstiftning. Hur och i vilken omfattning är svårt att säga i dagsläget eftersom det är oklart när förslagen kommer att kunna antas och träda i kraft. Den tillfälliga lagen gäller till och med den 19 juli 2019.
Regeringens bedömning är att begränsningarna i möjligheten att få uppehållstillstånd i Sverige behövs under högst tre år. När lagen har varit i kraft i två år kommer regeringen att bedöma behovet av att den gäller även under det sista året av giltighetstiden. Regeringen har visat i konkret handling att vi står för att försöka hitta breda och långsiktiga lösningar på stora utmaningar.
Det gäller inom migrationspolitiken men även på andra områden. Det är glädjande om Moderaterna och andra partier i Sveriges riksdag delar den ambitionen.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill inleda mitt inlägg med att säga att om Tobias Billström har frågor till Stefan Löfven - han hade flera stycken - ska han i så fall ställa en sådan interpellation till statsministern. Jag känner mig helt trygg med de beslut som regeringen har tagit och med statsministerns hållning och med de anföranden som han har hållit om migrationspolitiken.
Inför debatten har jag läst på lite grann. Jag har tagit del av en artikel i Aftonbladet. Före detta migrationsminister Tobias Billström är synnerligen frispråkig om den tid då han själv innehade det ansvaret under Fredrik Reinfeldts statsministertid. Då var det en konflikt mellan "öppna våra hjärtan" och uttalandet från Billström.
Redan 2012 gick det att se att det fanns saker i EU:s närområde som inte var bra. Det hade varit bra om flykting- och migrationspolitiken hade lagts om, och Tobias Billström önskar att det hade skett tidigare. Jag skulle möjligen kunna interpellera Billström om varför han ingenting gjorde, om han nu förutsåg allt detta. Men jag ska hålla mig till det läge som vi har i dag.
Regeringen har under dessa år arbetat väldigt mycket med att skapa ordning och reda i asylprocessen. Det är naturligtvis en enorm utmaning efter 2015 då det kom 163 000 asylsökande till Sverige. Rätten att söka asyl är grundläggande, och den värnas väldigt varmt av regeringen.
Jag vill passa på att ställa en fråga till Tobias Billström. Interpellationen handlar om att Moderaterna och Tobias Billström vill att vi permanentar den tillfälliga lagen. Eftersom jag har sagt att jag tycker att det är viktigt med breda överenskommelser undrar jag om Tobias Billström kan svara också för de övriga borgerliga partierna.
Är det de borgerliga allianspartiernas uppfattning eller är det bara en moderat uppfattning att man vill permanenta den tillfälliga lagen? Jag tycker att regeringen på alla sätt har vidtagit och vidtar ett antal kraftfulla åtgärder för att vi på alla sätt ska värna asylrätten. Återigen ser jag gärna att vi hittar så breda samförståndslösningar som möjligt.
Men för att vi ska komma fram här krävs det också att vi är beredda att lyssna på varandra både mellan de borgerliga partierna och mellan regeringen och de borgerliga partierna.
Heléne Fritzon (S):
Det är klart att jag får lov att i interpellationsdebatten vara nyfiken på den fråga som Tobias Billström som moderat ställföreträdare ställer, det vill säga om det är fler borgerliga partier som tycker att man ska permanenta den tillfälliga lagen efter 2019. Det är nämligen det som debatten handlar om.
Jag noterar också att det pågår en diskussion om att ni också vill ta bort asylmöjligheten vid svensk gräns. Vad jag förstår krävs det ytterligare samtal mellan era partier. Jag har mycket tydligt svarat på frågan, nämligen att den tillfälliga lagen gäller fram till juli 2019.
Regeringen har för avsikt att återkomma med en avstämning under 2018. Det fokus som jag som minister och regeringen i övrigt har är ju att de pågående EU-förhandlingarna är väsentliga för den ordning och den hållning som Sverige kommer att ha framöver.
Vi står inför att reformera det gemensamma europeiska asylsystemet. Där välkomnar vi en ökad harmonisering. Vi understryker vikten av en jämnare och mer solidarisk fördelning bland EU:s medlemsstater. Den svenska ståndpunkten är vi i grunden överens om under förhandlingsarbetet.
Det handlar om att bredda ansvarstagandet och samarbetet när det gäller migration mellan medlemsstaterna i Europa. Det handlar också om att vi vill värna om asylrätten och ta ansvar för kvotflyktingsystemet. Vi måste ha båda dessa delar för att vi på ett bra sätt ska kunna fortsätta att ta det ansvar som Sverige har tagit och kommer att ta.
Vi har faktiskt tagit det största ansvaret för den globala flyktingkrisen i Europa per capita. Det pekar också Billström på i sin interpellation. Vi från regeringen vill att Sverige ska fortsätta att ta sin del av ansvaret för människor på flykt. Men det förutsätter ett fungerande asylsystem inom EU.
Sverige kan ju inte avvika väsentligt från de nivåer och de regler som man i förhandlingsarbetet på Europanivå gemensamt kommer fram till. Det är det fokus som regeringen har. Min förhoppning - som jag också har uttalat i många sammanhang - är att vi under 2018 kommer fram i dessa förhandlingar.
Nu har det varit en hel del val i Europa, och det förändrar också benägenheten och inställningen till att ta det gemensamma solidariska ansvaret. Men å andra sidan sker det ett aktivt och viktigt arbete i kommissionen, i EU-parlamentet, i ministerrådet och i fler sammanhang för att åstadkomma mer solidaritet.
Det är den avgörande fråga som kommer att ha stor betydelse för vilka regelverk som Sverige ska ta ställning till framöver.
Heléne Fritzon (S):
Jag vill inleda mitt sista inlägg med att tacka Tobias Billström för interpellationsfrågan. Jag har svarat på hans fråga två gånger, så jag tänker inte upprepa det hela en tredje gång. Jag tycker också att jag har varit tydlig med vad som gäller fram till 2019.
På alla sätt välkomnar jag en sammanhållen migrationspolitik med så bred förankring i Sveriges riksdag som är möjligt. Av denna anledning ser jag, precis som Billström uttryckte, fram emot kommande debatter, samtal och diskussioner som kommer att gälla asylrätten och kvotflyktingssystemet.
Jag hoppas också att det kommer att handla om hur vi bedriver ett långsiktigt utvecklingssamarbete för att motverka orsakerna till att människor ger sig ut på flykt. Vi talar alldeles för lite om detta. Genom vårt samarbete med FN, UNHCR och IOM gör vi skillnad när vi med kunskap och kompetens jobbar för en fredligare värld.
Dessa delar ser jag fram emot att vi, partierna emellan, också framöver får diskutera i gemensamma samtal.
Heléne Fritzon (S):
har frågat mig dels hur många av de 80 000 asylsökande som dåvarande inrikesminister Anders Ygeman påstod skulle utvisas ur landet som de facto har blivit utvisade, dels hur jag och regeringen kommer att arbeta för att detta mål, att 80 000 asylsökande ska avvisas, kommer att genomföras innan mandatperioden är över.
Det kan konstateras att under perioden 2014 till och med maj 2018 reste nästan 65 000 personer ut ur Sverige efter beslut från Migrationsverket eller Polismyndigheten. Återvändandefrågorna är prioriterade för regeringen.
För att kunna upprätthålla en långsiktigt hållbar och human migrationspolitik är det avgörande att personer som efter en rättssäker prövning av asylskälen har fått ett avvisnings- eller utvisningsbeslut återvänder så snabbt som möjligt till sitt hemland eller annat land. En rad åtgärder har vidtagits för att öka antalet som återvänder, såväl självmant som med tvång.
Bland annat har ytterligare resurser tillförts ansvariga myndigheter, återvändandesambandsmän har placerats ut på ambassaderna i flera mottagarländer och en kontinuerlig dialog förs med ursprungsländerna. Ett återtagandeavtal ingicks med Afghanistan hösten 2016.
Vidare kommer antalet förvarsplatser innan året är slut att ha ökat med nära 80 procent under mandatperioden, och Migrationsverket har tilldelats medel för att öka kapaciteten ytterligare. Flera lagändringar trädde i kraft den 1 november 2017, bland annat regler som förtydligar ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och ger dem bättre verktyg för att arbeta med återvändande.
Ännu en lagändring träder i kraft den 1 juli 2018 och innebär utökade möjligheter till arbetsplatsinspektioner. Utöver detta analyseras för närvarande remissvaren för betänkandet Klarlagd identitet .
Utredningen föreslår bland annat att Polismyndigheten i samband med inre utlänningskontroll ska ges utökade möjligheter att dels ta fingeravtryck, dels omhänderta pass eller andra identitetshandlingar. De föreslagna åtgärderna ger bättre möjligheter att upptäcka personer som inte har rätt att vistas i Sverige och underlättar verkställigheterna av avvisnings- och utvisningsbeslut.
Regeringen stöder också en rad åtgärder på EU-nivå för ett effektivare återvändande. Till exempel har Frontex fått ett utökat mandat på återvändandeområdet, och kommissionen genomför dialoger och förhandlingar med tredjeländer för att få till stånd ett bättre samarbete. De nu redovisade åtgärderna har bidragit till en förbättring av återvändandearbetet.
Effekten av de redovisade åtgärderna är för tidig att bedöma och därmed även behovet av ytterligare åtgärder. Regeringen följer frågan och är beredd att vid behov agera ytterligare.
Heléne Fritzon (S):
Det är ingen tvekan om var Jeff Ahl har sina sympatier. Uppenbart är att inte ens Sverigedemokraternas program längre räcker till för att fånga Jeff Ahls sympatier.
Man uttrycker att mängder av främlingar har kommit till Sverige, men jag står för information och fakta: Det är flyktingar som har kommit till Sverige för att söka asyl. År 2015 var Sverige det land i Europa som tog emot flest ansökningar om asyl per capita.
Sverige upprätthåller fortfarande en god ordning, där vi låter varje individ som söker asyl i Sverige få sin sak prövad. Regeringen och våra statliga verk jobbar hårt med precis det som Jeff Ahl ställde en fråga om: återvändandearbetet.
Jeff Ahls fråga grundar sig på en intervju som den dåvarande inrikesministern Anders Ygeman gjorde i Dagens industri. Jag vill nog att Jeff Ahl läser på lite bättre inför sina frågor framöver.
Det är nämligen så att den dåvarande inrikesministern fick en fråga som reflekterade över det läge som uppstod 2015, och han gav uttryck för att det i varje fall skulle röra sig om 60 000 personer men att det kunde bli upp till 80 000 personer. Så svarade inrikesministern apropå att Sverige under 2015 tog emot ett stort antal.
Svaret grundade sig således på vad regeringen kan göra för bedömning under mandatperioden. När vi tittar på de år som har varit väldigt intensiva för flyktingmottagandet och viktiga för återvändandearbetet ser vi att det inte är något siffertrixande.
Det är inte möjligt för ett statsråd att stå här och trixa med några siffror, utan nästan 65 000 personer har återvänt. Regeringen har på alla sätt, med stöd av riksdagen, fattat beslut om ändringar som är lagförstärkningar och som trädde i kraft i november 2017 och även nu framöver.
Vi har en om arbetsplatsinspektioner, som träder i kraft den 1 juli och som kommer att ha stor betydelse för att man inte ska kunna uppehålla sig i Sverige om man inte har tillstånd att vara eller arbeta här. Arbete pågår, och utgångspunkten är såklart att vi ska ha ordning och reda både i asylprocessen och i det viktiga återvändandearbetet.