Elisabeth Svantesson (M):
Dessa två interpellationer handlar först och främst om konsekvenser av borttagandet av gränsen. Det här är inte en allmänpolitisk debatt om sjukförsäkringssystemet, även om vi gärna kan ha en sådan också, men den kan vi ta vid ett annat tillfälle. Det här handlar om synen på gränsen. Det är klart att det hänger ihop med hela reformen. Min grundfråga i min interpellation handlade om konsekvenser och risker.
Jag ställer mig fortfarande frågan om socialförsäkringsministern ser några som helst risker med att ta bort gränsen eller om det bara är en blå himmel över att göra detta. Vi vet att olika bedömare är tveksamma. Eva Nordmark har uttryckt att TCO ställer sig frågande till att ta bort tidsgränsen för sjukpenningen och att man inte vill se en tillbakagång till tiden före 2008.
Inspektionen för socialförsäkringen varnar också för att borttagande av tidsgränserna kommer att leda till att vi snabbt åter är i ett sådant läge som det var förr.
Det är välkänt att Jan Rydh, utredare och före detta landshövding, som återfinns på både Karolinska Institutet och Danderyds sjukhus, konstaterar att bara om taket för försäkringen höjs och den bortre gränsen tas bort kommer statens, och kanske också arbetsgivarnas, kostnader för sjukfrånvaron att på nytt öka. Det finns all anledning att anta att också sjukfrånvaron mätt i antal frånvarodagar kommer att öka.
Det är en hel del experter som oroar sig för detta, och det är vad denna fråga handlar om. Min fråga till socialförsäkringsministern rör konsekvenserna. Finns det inga risker? Är det bara en blå himmel över detta förslag? Det är intressant att ta del av hur socialförsäkringsministern ser på ALI. När man lyssnar på ministern får man bilden att fram till den dagen får man inte hjälp eller stöd.
Avstämningspunkterna betyder inte någonting, och man har inte heller kontakt med Arbetsförmedlingen. Gemensam kartläggning inträffar ofta inom två och ett halvt år. Det fanns en anmärkningsvärd mening i statsrådets svar, nämligen att Försäkringskassan och Arbetsförmedlingen har fått använda för mycket resurser för att underlätta övergången från sjukförsäkring till arbetsmarknadspolitik. Man har fått använda för mycket resurser för att underlätta övergången!
Jag kan ställa upp på att ministern och jag inte delar bilden av om pengarna används på rätt sätt, men att säga att för mycket resurser har använts för att underlätta övergång ställer jag mig frågande till. Jag vill gärna höra vad socialförsäkringsministern egentligen menar. Fokus måste väl ändå vara på att människor ska komma tillbaka. Hur ska samarbetet med Arbetsförmedlingen se ut?
Just nu är det många frågor och få svar. Människor undrar. Det finns alltid en oro hos sjukskrivna människor om vad som händer efter de två och ett halvt åren. Många upplever när de kommer till Arbetsförmedlingen att de får stöd och hjälp. Jag är absolut beredd att diskutera. Jag tycker att vi ska göra det här. Hur kan vi fortsätta att utveckla en reform? Vad kan förbättras? Hur kan människor få hjälp tidigare?
Vad är det som gör att just borttagandet av gränsen är det absolut första och viktigaste steget till att underlätta för människor att komma i arbete? Det är för mig en gåta. Jag tycker inte att ministerns skriftliga svar eller hennes muntliga svar på min interpellation har visat på de fantastiskt positiva konsekvenserna, och jag tycker inte heller att ministern kan redogöra för några som helst risker.
Därför ställer jag mig frågan om regeringen verkligen har funderat igenom de ekonomiska konsekvenserna för staten och framför allt för individen av borttagandet av gränsen.