KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Hallengren (S):
Acko Ankarberg Johansson har frågat mig varför utredningen S 2014:02 lades ned och vilken analys som låg till grund för regeringens beslut. Regeringen tillträdde i oktober 2014. En grundläggande uppgift för alla nytillträdda regeringar är att överväga vilka utredningsbehov som finns. I det ingår att pröva om redan tillsatta utredningar motsvarar den politik som den tillträdande regeringen vill bedriva och de behov som finns.
Bedömningen påverkas också av hur länge utredningen arbetat och när den ska slutredovisa. När regeringen tillträdde var en viktig prioritering att byta fokus från skattesänkningar och privatiseringar till att öka kommunernas resurser och att bygga en starkare välfärd. Den ändrade politiska inriktningen gäller även äldreomsorgen. Det är därför som regeringen genomför den största nationella satsningen på äldreomsorgen någonsin.
Det är därför som regeringen genomför det så kallade Äldreomsorgslyftet, i vilket över 10 000 personer ges möjlighet att med en fast anställning utbilda sig till undersköterska eller vårdbiträde på betald arbetstid. Och det är därför som regeringen undersöker möjligheterna att införa en fast omsorgskontakt i hemtjänsten, skydda yrkestiteln undersköterska, stärka den medicinska kompetensen och ta fram en ny äldreomsorgslag. Att regeringen valde att lägga ned Äldreutredningen ska ses som en del i den ändrade politiska inriktningen. Jag ser därför fram emot att i dag berätta mer om regeringens arbete framåt.
Lena Hallengren (S):
Den här regeringen har ju inte rullat tillbaka alla reformer; jag vill understryka det. Vi har dock velat leda utvecklingen i en annan riktning, vilket jag inte tror är överraskande för någon. Vi har lite olika uppfattningar. Det arbete som alliansregeringen gjorde och den inriktning som man hade handlade ju inte sällan om valfrihet, om privata aktörer och om hur ruttjänster skulle utvecklas. Vi ville ha en annan inriktning på äldreomsorgspolitiken.
Jag tycker att det är fel beskrivet att det är sex förlorade år. Väldigt mycket har hänt under dessa sex år, och de har gått i den riktning som den här regeringen har velat arbeta i. Jag tror att vi i flera delar är rätt så överens om detta. Det handlar om att vi är väldigt långt fram när det gäller skyddad yrkestitel för undersköterskor.
Det handlar också om förenklad biståndsbedömning, som ju var en del i utredningen som vi tog vidare därför att det var en del som vi såg som väldigt positiv. När man kommer till frågor som handlar om det som kopplar an till Coronakommissionens kritik - och, återigen, till hela den kritik som vi ser och som vi alla nu riktar - är det viktigt att vi gemensamt, Acko Ankarberg Johansson, håller i äldreomsorgsfrågorna framöver.
Det kommer nämligen inte att gå vare sig på ett år eller på tre år att se till att personalen där får fasta tjänster, får heltid, slipper delade turer, får en högre status och faktiskt får möjlighet att utbilda sig till undersköterska samt möjlighet att lära sig det svenska språket om det finns brister där. Det finns mycket som inte handlar om ett klubbslag i denna kammare utan som handlar om attityder och om att olika nivåer faktiskt behöver hjälpas åt i detta.
Jag tror framför allt att det handlar om att äldreomsorgen måste fortsätta att vara väldigt högt på agendan. Jag tycker mig märka hur omedelbart äldreomsorgen tappar i uppmärksamhet - det räcker några veckor, och sedan står i alla fall Acko Ankarberg Johansson och jag här, som ordförande i socialutskottet respektive socialminister. Låt oss hoppas att detta bådar gott för äldreomsorgen framöver.
Lena Hallengren (S):
Mikael Strandman har frågat mig om den svenska coronastrategin, som hittills till stor del byggt på individuellt ansvarstagande, kommer att gå i en annan, mer bestämmande riktning i och med de utökade befogenheter den nya covid-19-lagen förväntas ge. Regeringen och berörda myndigheter har sedan starten av pandemin vidtagit många åtgärder för att begränsa smittspridningen av covid-19. Precis som i de allra flesta länder har åtgärderna bestått av såväl rättsligt bindande restriktioner som råd och rekommendationer.
Att enskilda personer har ett stort ansvar för att följa råd, rekommendationer och restriktioner gäller inte bara i Sverige utan i hela världen; det är avgörande för att man ska kunna trycka ned smittspridningen. Det har funnits en bred politisk enighet om den svenska strategin, och en nära dialog har förts på veckovisa möten mellan riksdagens samtliga partiledare. Den politiska enigheten innebär också en tydlighet gentemot svenska folket om betydelsen av att följa råd och rekommendationer.
Det breda politiska stödet för den svenska strategin var en viktig del i dess genomslag. Jag noterar också att interpellantens partikollega Mattias Bäckström Johansson senast i Svenska Dagbladet den 7 januari 2021 oroade sig för att regeringen skulle frångå strategin. Den tillfälliga covid-19-lagen är ännu ett verktyg i arbetet med att hantera coronapandemin. Lagen trädde i kraft den 10 januari 2021. Med stöd av lagen har regeringen beslutat om en förordning som trädde i kraft samma dag.
Förordningen innebär att bindande regler har införts på handelsplatser, gym- och sportanläggningar, badhus och platser för privata sammankomster. Reglerna innebär bland annat att dessa verksamheter måste begränsa antalet besökare på ett sätt som är säkert från smittskyddssynpunkt samt vidta vissa andra smittskyddsåtgärder för att undvika trängsel. De regler som tidigare gällde enligt den så kallade förbudsförordningen om allmänna sammankomster och offentliga tillställningar har som en första åtgärd förts över till den nya förordningen.
Som en förberedelse inför ett förbättrat smittläge finns behov av att ta fram nya förordningsbestämmelser avseende sådana verksamheter som utgör allmänna sammankomster och offentliga tillställningar, som tar större hänsyn till möjligheterna att bedriva verksamheterna på ett sätt som är säkert från smittskyddssynpunkt. Arbetet kommer att bedrivas löpande utifrån bedömningar av det rådande smittläget. Regeringen ser den tillfälliga covid-19-lagen som ett viktigt verktyg för att se till att de restriktioner som gäller blir mer träffsäkra än vad ordningslagen har medgivit.
Om så krävs kommer regeringen att på ytterligare sätt använda sig av den tillfälliga covid-19-lagen för att reglera områden där trängsel kan uppstå och där risk för smittspridning finns.
Lena Hallengren (S):
Givet den interpellation som är inskickad förstår jag att Mikael Strandman har en helt annan agenda. Han förväntar sig i inlägg efter inlägg att jag ska kommentera enskilda statsråd eller kommentera oppositionsföreträdare som sitter i Spanien och kommenterar andra politiker som de tycker borde bete sig bättre. Jag tror att många säkert kan fundera över hur man har orkat i tio månader och om man har följt alla rekommendationer och restriktioner.
Om Mikael Strandman hade velat hade han kunnat lyssna till hur statsministern i ett flertal intervjuer har beskrivit att han förstår att det var oförsiktigt och att han kanske hade kunnat göra det på ett annat sätt. Men det är också viktigt att beskriva. Det handlar inte bara om att följa rekommendationerna om att inte bidra till trängsel, utan man ska kunna förvänta sig att statsråd, företrädare och högt uppsatta föregår med gott exempel och gör mycket mer än så.
Om frågan ändå gäller det som står i interpellationen "om den svenska coronastrategin, som hittills byggt till stor del på individuellt ansvarstagande, kommer att gå i en annan, mer bestämmande inriktning i och med de utökade befogenheter den nya covid-19-lagen förväntas ge" är mitt svar att vi inte har för avsikt att komma med en annan strategi. Jag hörde också Mikael Strandman säga att vi har en fin strategi - jag tror att det var det ordet som användes.
I valet 2022 kommer alla partier i den här kammaren, gissar jag, att begära nya mandat från väljarna med förhoppning om att få leda landet. Jag har inget annat svar att ge när det gäller strategin än det som jag redan har gett: Det är en kombination av att följa rekommendationer och av det som man kan kalla frivillighet. Men jag tycker att det är fel ord att använda i fråga om rekommendationer från myndigheter. Dem förväntas vi följa.
Regler för till exempel bullernivåer är också någonting som vi förväntas följa. Det kan i annat fall följas upp, och leda till ännu skarpare regler. I våras fanns det åtgärder. De gav mycket bra effekt, lika bra effekt som åtgärder i många andra länder. Det var en otroligt tuff situation i början av pandemin när det gällde att försöka hejda den, med så lite kunskap om viruset som vi då hade.
Vi hade en lång sommar och en tidig höst där vi under kanske längre tid än många andra länder slapp smittspridning. Det gjorde eventuellt också att många kände: Det här har vi kanske nästan blivit av med. Är det möjligt? Det var naturligtvis inte på det sättet. Precis som andra länder drabbas vi återigen och får vidta nya åtgärder. Så sent som i dag har jag tillsammans med statsministern, Folkhälsomyndighetens generaldirektör och ytterligare tre statsråd givit de besked som gäller för två veckor till.
Vi är också tydliga med att även om vaccinationerna går bra, är igång och rullar ut över Sverige, betyder det inte att vi kommer att kunna släppa på åtgärder. Under en längre tid framöver kommer vi att behöva en stor acceptans och förståelse för det som görs och som var och en behöver göra.
Lena Hallengren (S):
Myndigheten MSB ligger inte under mig. Jag har därför inte för avsikt att ge några ingående svar när det gäller det. Men jag tror att det är ganska uppenbart att det med en ny generaldirektör förstås följer en avsikt att hantera situationer på ett lite annat sätt. Men den frågan får gärna ställas till dem som har det ansvaret. Mikael Strandman, riksdagsledamot för Sverigedemokraterna, säger att han haft fullt förtroende för statsministern under den här pandemin.
Men när statsministern hämtade ut reservdelen till sin klocka raserades det fullständigt, och Mikael Strandman kräver någon form av ursäkt. Jag tycker att det är väldigt fint om det tidigare fanns fullt förtroende för statsministern. Att det så lätt raserades beklagar jag verkligen. Jag tror att Mikael Strandman skulle kunna titta på en del av de intervjuer som har gjorts där statsministern just förklarar, resonerar och beskriver på ett sätt som jag tycker är förtroendefullt. Jag vet inte om Mikael Strandman kommer att hålla med när han har tittat på dem.
Lena Hallengren (S):
Ann-Christine From Utterstedt har frågat mig om jag har för avsikt att låta utreda huruvida felaktiga beslut om att sätta in palliativ vård av äldre covid-19-patienter på äldreboenden tagits och vilka åtgärder jag avser att vidta om felaktiga bedömningar och beslut om palliativ vård konstateras i en sådan utredning. Jag vill börja med att understryka att hälso- och sjukvård ska ges på lika villkor i Sverige. Alla, oavsett ålder, har samma rätt till en individuell medicinsk bedömning.
Om en viss behandling bedöms medicinskt lämplig ska personen också få den. Jag och regeringen tar därför möjliga missförhållanden på största allvar. Inspektionen för vård och omsorg, förkortat IVO, fick i uppdrag i april att särskilt analysera vad covid-19 innebär för kvaliteten och säkerheten inom vård och omsorg.
I Sverige är det IVO som ansvarar för tillsyn över hälso- och sjukvård samt vård och omsorg, och uppdraget syftar både till att granska eventuella felaktigheter och till att stärka kunskapen och beredskapen inför framtiden. IVO har genomfört en tillsyn av samtliga 1 700 särskilda boenden för äldre. Utifrån resultatet har myndigheten en pågående fördjupad granskning av ungefär 90 särskilda boenden.
Fokus för IVO:s tillsyn har varit att dels undersöka om patienter som bor på landets särskilda boenden för äldre får individuell bedömning av läkare även under pågående pandemi, dels undersöka om patienterna får vård och behandling i enlighet med den bedömningen. IVO kommer att fortsätta med sitt uppdrag och delredovisar resultaten i december i år.
Även Coronakommissionen granskar olika aktörers agerande under pandemin. Jag vill dock påminna om att vård- och omsorgspersonalen har gjort storartade insatser under pandemin, trots en ofta mycket pressad situation. På många håll i landet har smittan hållits utanför äldreboendena. IVO bedömer att förutsättningarna för individuell bedömning och behandling generellt är relativt goda, och framför allt har läget förbättrats under pandemins gång.
Granskning och lärande inför framtiden är viktigt. Regeringen följer kunskapsläget noggrant och tar tillsammans med expertmyndigheterna fram eventuella åtgärder. Jag vill påpeka att granskningen inleddes för flera månader sedan och att åtgärder vidtas vid behov.
Lena Hallengren (S):
Jag konstaterar som vanligt att Sverigedemokraterna och Ann-Christine From Utterstedt alltid har vetat allting om vad som skulle hända och har haft allting på plats. Det vore kanske lämpligt om Coronakommissionen ringde Ann-Christine From Utterstedt, för alla svar verkar redan finnas och alla slutsatser är redan dragna. Jag tycker att Ann-Christine From Utterstedt borde hålla sig för god för att i Sveriges riksdag dra slutsatser som egentligen ingen annan kan dra än.
Inspektionen för vård och omsorg granskar 1 700 äldreboenden, där det bor 85 000 personer och där det jobbar 100 000 anställda. Men de svepande sammanfattningar som Ann-Christine From Utterstedt drar i denna talarstol tycker jag är mycket anmärkningsvärda. Men vi får väl se. Vi kan lägga Ann-Christine From Utterstedts manus bredvid Coronakommissionens rapport om en månad.
Man ska alltid vara väldigt försiktig med att dra generella slutsatser av de enskilda fall man ser. Ann-Christine From Utterstedt citerade det inlägg jag precis hade hållit, så det är ingenting som egentligen behöver citeras. Det handlar ju om hälso- och sjukvårdslagen. Regeringen har inte gjort några undantag från hälso- och sjukvårdslagen. Socialstyrelsen har inte gjort några undantag från hälso- och sjukvårdslagen.
Men vi har haft en pandemi, och vi misstänker att det finns sammanhang, fall, kanske regioner, kanske kommuner och kanske boenden där man inte har gjort det man borde göra. Därför har Inspektionen för vård och omsorg, som är regeringens tillsynsmyndighet, fått regeringens uppdrag att inte bara generellt följa vård och omsorg utan specifikt också följa hur rätten att få individuella bedömningar skett under pandemin.
Det är precis detta som granskas. Ingen sopar någonting under mattan. Inspektionen har identifierat ett nittiotal äldreboenden där brister upptäckts. Man går där vidare för att klargöra vad som har hänt. Jag tycker inte att man då ska säga att 1 700 äldreboenden har gjort på ett eller annat sätt.
Om vi menar allvar med att personalen inom svensk äldreomsorg gör ett bra jobb och att vi vill att fler ska arbeta där och ha rätt förutsättningar tror jag att vi gör äldreomsorgen en stor otjänst inför framtiden om vi drar sådana väldigt säkra slutsatser. Ett nittiotal äldreboenden är väldigt mycket.
Ingen säger att det inte är allvarligt, men vi behöver också veta vilka slags brister som har förekommit och varför de har skett. Inte minst har diskussionen i Stockholm kommit att bli väldigt uppmärksammad. Jag kan inte i dag svara på vad som har att göra med att man har väldigt många aktörer, att man inte har växlat hemtjänsten till den kommunala nivån eller att man har upphandlat olika verksamheter. Kanske har Ann-Christine From Utterstedt en idé också om det?
Jag tycker att vi ska invänta rapporten från Inspektionen för vård och omsorg innan vi drar alltför starka slutsatser. När den kommer ska vi självklart dra slutsatser. Kan vi agera på nationell nivå ska vi göra det. Bör man åtgärda det på regional eller kommunal nivå måste man göra det. Socialstyrelsens riktlinjer ligger fast. Hälso- och sjukvårdslagen gäller också i en pandemi.
Lena Hallengren (S):
Det är glädjande att Ann-Christine From Utterstedt ändå pekar på allvaret i sitt sista inlägg och inte enbart raljerar. Vi befinner oss ju mitt i en pandemi. Vi ska lära allt som är möjligt att lära av det som har hänt i Sverige och i andra länder. Dessvärre finns inget facit. Det finns inte något land som har hanterat smittan utan negativa konsekvenser.
Jag tror att jag har besvarat ett flertal interpellationer och skriftliga frågor från Ann-Christine From Utterstedt då jag har försökt att beskriva, så långt som vi kan dra slutsatser, att det kan vara på det viset att vi blev väldigt olika träffade från början. Vi fick väldigt mycket smitta under ett fåtal veckor innan pandemin riktigt bröt ut och innan den var känd runt om i Europa. Det skedde under den tid då svenska folket reste mycket och vi hade en samhällsspridning, något man i våra grannländer inte hade på samma sätt.
Den geografiska närheten ger inte alltid alla svar. Det kan Spanien och Portugal vittna om, liksom Tyskland, Belgien, Österrike och Italien. Många av EU:s nya medlemsländer från det forna östblocket får nu också se hur smittan sprids. Låt oss hoppas att vi som befolkning kan ta nya tag att fortsätta hålla i de restriktioner som gäller och att vi inte gör vårt yttersta för att hitta olika kryphål.
Naturligtvis har den personal som slet hårt under hela våren haft otroligt stor nytta av den hygienutbildning som har erbjudits. 200 000 har tagit del av den. Man har såklart helt andra rutiner på plats när man vet att man har att göra med en pandemi vid namn covid-19 än vad man hade i mars. Det handlar dock om oss alla. Vi måste följa rekommendationer och restriktioner.
Kommuner och regioner måste vara snabba med att uppmärksamma utbrott och vidta de åtgärder som de har möjlighet att vidta. I detta arbete ska vi även fortsättningsvis hjälpas åt.
Lena Hallengren (S):
Lars Beckman har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att personer med funktionsnedsättning får tillgång till rullstolsgarage när nu Högsta förvaltningsdomstolen har gjort en annan tolkning av lagens förarbeten än vad som var fallet när jag svarade på den skriftliga frågan. Lars Beckman har också frågat om jag ska ta initiativ till att ändra lagstiftning och när detta kan vara på plats och slutligen om jag för en dialog med SKR för att säkerställa en kortsiktig lösning på problemet.
Det nationella målet för funktionshinderspolitiken är att, med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt, uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet för personer med funktionsnedsättning i ett samhälle med mångfald som grund. Målet är att bidra till ökad jämställdhet och till att barnrättsperspektivet ska beaktas. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att stärka stöden till personer med funktionsnedsättning, vad gäller både personlig assistans och bilstöd.
Lagen om bostadsanpassningsbidrag har till syfte att genom bidrag till anpassning av bostäder ge personer med funktionsnedsättning möjlighet till ett självständigt liv i eget boende. Bostadsanpassningsbidrag lämnas för att anpassa och komplettera fasta funktioner i och i anslutning till en bostad. Hälso- och sjukvårdshuvudmännen ska erbjuda hjälpmedel till personer med funktionsnedsättning. I det aktuella fallet har sjukvårdshuvudmannen bedömt att den enskilde har behov av en elrullstol.
Den typ av förvaring som har bedömts vara lämplig för att skydda hjälpmedlet mot väder och vind bedömdes dock av domstolen inte vara en sådan anpassning som bostadsanpassningsbidrag kan utgå för. Det är olyckligt om konsekvensen blir att den enskilde inte kan ta emot det hjälpmedel som han eller hon har behov av. Jag kommer att undersöka frågan närmare, hur behov av rullstolsgarage kan tillgodoses. Dialog med Sveriges Kommuner och Regioner kan vara en bra början. Det är angeläget att det inte finns juridiska hinder som försvårar för personer att ta emot hjälpmedel.
Jag utgår också från att kommuner och regioner ser över vilka möjligheter som finns inom ramen för annan lagstiftning att stödja enskilda som har behov av hjälpmedel så att de också får förutsättningar för att ta emot dem.
Lena Hallengren (S):
Jag tror inte att Lars Beckman ska överdriva min julledighet. Detta är absolut en jämlikhetsfråga; det slår mig omedelbart när jag tar del av domen och Lars Beckmans interpellation. Problemet uppstår inte för den som redan har ett garage vid sidan av villan. Det inser vi båda två.
Jag tycker dock inte att Lars Beckman ska göra det här till för mycket av en partipolitisk fråga, när vi står här och är rätt överens. Men det är möjligt att socialdemokratiska kommunpolitiker kan räkna med Lars Beckmans stöd i alla lägen. Det är väl ett bra besked här och nu. Jag tror inte att jag kan prata i tre minuter och 15 sekunder till - min återstående talartid i detta inlägg - om någonting som vi faktiskt är överens om.
Men jag tror inte att Lars Beckman har helt rätt i att det bara skulle vara fråga om smärre korrigeringar som omedelbart kan komma tillbaka till riksdagen i en proposition. Jag tror att det står i mitt svar att detta är någonting som vi måste titta vidare på. Det här är en väldigt olycklig situation. Men det faller på kommuner och regioner att se till att man inte bara beviljar ett hjälpmedel utan förstås också beviljar ett hjälpmedel som kan användas.
Jag vet inte vad vi ska använda för uttryck - moment 22 är det i alla fall alldeles självklart att det är. Så kan vi inte ha det. Det är därför jag i mitt interpellationssvar sa att dialogen med SKR känns väldigt angelägen. Vi måste se vad vi har för vägar fram. Frågan är om det behövs lagstiftningsändringar och smärre korrigeringar för att uppnå något väldigt specifikt. Det är ju inte så att bostadsanpassningslagen bara räknar upp en massa saker och att vi sedan gör ett tillägg gällande någonting som i dag saknas. Det är inte riktigt så den är konstruerad.
Vi behöver titta på detta. Jag tror att SKR är första instans. Det är väldigt viktigt. Jag tror också att det är bra att staten inte alltid tar över det som kommunen inte kan lösa utan gör ett försök att se till att kommunen löser det som så uppenbart är dess uppdrag. Jag har svårt att tro att de skulle svara nej på frågan om det borde åligga dem. Frågan är vad de har för andra regelverk och möjligheter. Det är inte heller så att de har blivit fråntagna några ekonomiska resurser, så att de inte har råd att betala det här.
Det finns inga sådana ursäkter. Vi behöver helt enkelt titta närmare på frågan. Jag har för avsikt att göra det tillsammans med Sveriges Kommuner och Regioner.
Lena Hallengren (S):
Jag tackar Lars Beckman för samtalet, debatten, diskussionen. Jag tycker att det är väldigt konstruktivt av honom att uppmärksamma frågan och lyfta fram den på det här sättet i kammaren. Jag hoppas att Lars Beckman också har förståelse för att lagstiftningen gällande bostadsanpassningsbidraget inte ändras i en handvändning. Men detta är en fråga som mycket tydligt åligger kommunerna.
Att man skulle skylla på lagstiftningen och inte kunna hitta andra möjligheter vill jag inte riktigt tro. Om det bara är så att vi ska invänta lagstiftning tar det tid, även om Socialdepartementets tjänstemän, som arbetar mycket hårt, inte bara med pandemin utan även med allting annat, skulle kunna ta sig an också detta. Riktigt så enkelt är det inte att bara ändra i en lagstiftning när man har en specifik del som man skulle vilja få tillgodosedd. Dialogen måste nu föras med Sveriges Kommuner och Regioner.
Det är där ansvaret ligger för att utfärda hjälpmedel och se till att man inte delar ut ett hjälpmedel till någon som inte kan ta emot det. Jag hoppas att inte frågan också handlade om när någon ska få en dörröppnare installerad. Så har inte jag upplevt frågan, utan jag uppfattade att Lars Beckman nämnde det som ett exempel. Det här är en väldigt specifik fråga, och vi ska försöka hantera den. Men jag tror att det görs bäst tillsammans med Sveriges Kommuner och Regioner.