Berndt Ekholm (S):
I dag diskuterar vi globala miljöfrågor. När man diskuterar miljöfrågor kan man nog utan vidare säga att detta är de viktigaste miljöfrågor vi har, de som är globala. Det är de som utgör det största hotet på olika sätt. Det framgår också av vårt betänkande. Eftersom det är globala miljöfrågor vi ska diskutera får jag en utmärkt chans att knyta an till förra veckans IPU-konferens.
IPU är Interparlamentariska unionen, som enklast kan beskrivas som någon form av världsparlament med drygt 140 medlemsstater. Ungefär 115 av dem, om jag minns rätt, var med på den här konferensen i Nairobi. En av sessionerna handlade just om de globala miljöfrågorna.
Jag har slutresultatet här framför mig och har anledning att rekapitulera några av de 42 olika punkter som siktar framåt.
Parlamentarikermötet ger bland annat stöd för att ombilda Unep till en världsorganisation, något som för övrigt återkommer i vårt betänkande. Man säger att vi bör följa millenniemålen och göra en lista över globala miljömål med kriterier och indikatorer, alltså på samma sätt som med millenniemålen.
Man säger att vi ska göra en satsning på att stoppa klimatförändringarna, att alla länder måste ansluta sig till Kyotoprotokollet och att alla länder måste ta ett ansvar, även u-länderna. Man nämner särskilt en region, den arktiska regionen här uppe i norr. Många av oss känner ju till dess miljöproblem. Man slår ett starkt slag för förnybar energi - med liten miljöpåverkan, tillägger man till och med. Man pekar på utbildning för hållbar utveckling.
Där har Sverige också ett starkt intresse, inte minst i form av den utbildningsdekad som nu pågår, FN:s utbildningsdecennium, där också den framlidna ledamoten Inger Lundberg hade ett mycket starkt engagemang. Man föreslår en ekologisk skattereform, något som jag tycker att vi redan är på gång med här i Sverige och som delvis motarbetas av alliansen.
Man talar om att vi har en genderbudgetering, som IPU vill arbeta för, och pekar man på att man nu vill ha en grön budgetering. Också det är ett område som vi har försökt börja öva oss på. Ett norskt förslag som gick igenom var att vi i budgeten ska redovisa inte bara finansiella kostnader utan även icke finansiella kostnader som är orsakade av miljöförstöringen.
Vi ska utveckla nya verktyg och metoder - detta var ett svenskt förslag - för att mäta bnp där vi inkluderar naturresursernas värdeökning och värdeminskning. Detta var några av de förslag som kom fram. Man kan utan vidare, om man deltar i det sammanhanget, säga att parlamentarikerna är betydligt mer framsynta än regeringarna.
Å andra sidan ska sägas att regeringarna också har gjort stora insatser - 1972 i Sverige, 1992 i Rio, 2002 i Johannesburg och vid en massa mellanliggande möten. De två sista större mötena hade jag möjlighet att själv delta i då de inföll under min parlamentariska period. Världstoppmötet i september tog också upp miljöfrågorna och deras betydelse.
I vårt betänkande talar vi om målfrågor när det gäller miljön. Vi tar också upp miljöhotens ställning och gör därmed en koppling till säkerhetspolitiken, vilket har kommit fram i debatten tidigare. Vi tar upp tvistefrågorna - det är ett stort och svårt dilemma i miljöpolitiken hur man ska komma till rätta med och lösa de tvister som uppstår.
Vi tar upp institutionsfrågorna - jag har redan nämnt att IPU också tog upp frågorna om att få en starkare institutionsstruktur i miljöpolitiken. När det gäller ämnena har vi denna gång koncentrerat oss på vattenfrågorna och klimat- och energifrågorna. Vattenfrågorna hade vi till och med, som Lotta Hedström säkert har nämnt, en hearing om - för övrigt på Lotta Hedströms eget initiativ - där vi frågade ut ett antal personer.
Den finns nu kopplad till det här betänkandet. Vattenfrågan är kanske en av de allra allvarligaste miljöfrågorna. Den handlar på ett sätt verkligen om överlevnadsfrågor - vilket i och för sig också klimatfrågan gör, även om den kanske inte är lika drastisk som vattenfrågan. Klimatfrågan är dock det största miljöhotet om vi ser till miljöhot som miljöförstörelse.
Det finns till betänkandet knutet ett antal reservationer. Om dem har Agne Hansson redan sagt, vilket han brukar säga i alla de här debatterna, att vi från majoritetens sida inte har lyssnat på minoriteten, och därför har man reserverat sig. Och så läser man reservationerna och konstaterar att de säger samma sak som majoriteten.
Nu vet ju alla som deltar i riksdagsarbetet att man måste få fram sitt partis politik, och av någon anledning uppfattas det vara starkare om man reserverar sig - eller om man gör som kd, som lade ut hela texten om sin miljöpolitik i ett särskilt yttrande. Nåväl, det finns några reservationer som faktiskt har motförslag. Man ska vara rättvis.
Den första reservationen, under rubriken Mål och inriktning, handlar om att man vill stryka under att det verkligen finns ett miljöhot. Jag tycker att reservationen är insiktsfullt skriven. Någon annan - Alice Åström eller Lotta Hedström - pekade på att man här ser hur eniga vi egentligen är i miljöpolitiken.
Det finns en hotbild som vi måste ta på allvar, men det som är särskilt intressant i den första reservationen är att det står att världen står inför en förändrad hotbild - i stället för en militär upptrappning. Denna reservation har Moderaterna skrivit under. Då kan vi konstatera att detta parti samtidigt kräver ökade militära resurser.
Samtidigt säger man i reservationen att hotet inte är militär upprustning utan att det är fråga om ett miljöhot. Man pekar också på klimathotet. Jag vill stryka under att i fråga om EU-samarbetet eller överläggningar med Kina, Indien, USA och Japan delas denna uppfattning av majoriteten. Jag tycker alltså att man slår in öppna dörrar.
Men det är bra, som tidigare har framgått, att Moderaterna har anslutit sig till den stora skaran miljövänner i riksdagen - åtminstone i detta betänkande. Sedan har vi reservation 2. Den handlar om konflikten mellan handelsfrågorna och miljöfrågorna, WTO och miljön.
Orden "ömsesidigt stödjande" har kommit till för att det var den kompromiss man kunde uppnå, det vill säga miljön har lika stor betydelse som handelsreglerna. Jag skulle inte alls motsäga att vi i en framtid borde gå åt det hållet som Miljöpartiet förespråkar, nämligen att miljön har en mer grundläggande ställning. Det handlar om vår överlevnad. Det har varit en stor kamp för att komma fram till formuleringen "ömsesidigt stödjande".
Jag menar att den ska tolkas som att miljön inte är satt på undantag. De som försöker driva formuleringen i en annan riktning - de krafterna finns, inte här i riksdagen men ute i världspolitiken - bör motarbetas. Det är viktigt att vi sluter upp kring miljöns ställning. Utrikesutskottet har gjort det i ett annat uttalande. Reservationen tar också upp frågan om en internationell miljödomstol.
Jag återkommer till frågan. Jag har på det här sättet också berört reservation 3 från Miljöpartiet. Den fjärde reservationen handlar om säkerhetspolitiska aspekter. Det är åter intressant att notera att Moderaterna agerar för miljön av säkerhetspolitiska skäl och markerar klimathotet och kopplingen till fattigdom. Detta tas upp i betänkandet. Välkomna med i båten! Sedan var det frågan om internationell miljödomstol. Det har sagts mycket.
I stort sett skulle jag kunna ansluta mig till det som Alice Åström har sagt. Man ska aldrig säga aldrig när det gäller internationell miljödomstol, men vägen dit synes svår. När vi besökte IPU-konferensen i Nairobi fick vi också chansen att besöka Unep, FN:s miljöorgan. Där träffade vi vice chefen. Jag ställde en rak fråga till honom.
Han sade att det inte finns någon rörelse i världssamfundet för en internationell miljödomstol, samtidigt som han erkände att miljökonventionerna är svaga, dock inte alla. Kyotoavtalet inom ramen för klimatkonventionen har en viss styrka. Men det är klart att WTO har helt andra tänder, och vi måste göra något här. Som Vänsterpartiet redan har pekat på är den lättaste framkomliga vägen att utveckla Internationella domstolen i Haag.
Det är intressant att man i reservation 6 från Moderaterna och Centern markerar anslutningen till de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna.
Samtidigt minns jag att vi hade en ganska intressant MR-debatt där Folkpartiet, som är emot att markera de ekonomiska och sociala rättigheterna, hade fått med sig de andra partierna på att ansluta sig till en folkpartiåsikt. Men här är man åter tillbaka i sina ursprungliga tongångar att rättigheterna är viktiga. Jag noterar med en viss glädje att Folkpartiet inte har anslutit sig till reservationen.
Sedan har vi reservation 7 där man tar upp att Unep ska ombildas till en världsorganisation, United Nations Environment Organization. EU verkar för det. Som jag nämnde anslöt sig världsparlamentet också till den uppfattningen. Unep har i dag 58 länder som frivilligt ger bidrag.
En världsorganisation skulle ha en obligatorisk avgift, och det är inte förvånande att USA och Japan är emot. Japan skulle få betala 21 % av kostnaderna. Det har landet naturligtvis inget större nöje av. Men också u-länderna är emot, ofta för att de är rädda för de tvingande reglerna. De vill plantera sin skog som det passar dem själva. De vill inte underordna sig något regelsystem. De tror att en världsmiljöorganisation skulle bli så stark att den skulle kunna hota deras intressen.
Vi ska komma ihåg att u-länderna inte är miljöns bästa vänner. De har fattigdomsproblem att brottas med. Vi behöver hjälpas åt att skapa förståelse bland u-länderna för vikten av att bekämpa miljöhoten. Vattenfrågan finns omnämnd, men tiden rinner i väg illa kvickt. Jag säger inte något särskilt om den. Det framgår av betänkandet. Reservationerna i det fallet slår in öppna dörrar. Det finns en lång miljöpartireservation.
I stället för att vilja ansluta sig till MR-konventionen där vattenrättigheter ingår vill man ha en särskild vattenrättskonvention. Jag kan förstå det, men det är också en svår fråga. Tills vidare ansluter vi oss till de vattenrättigheter som finns i MR-konventionen. I reservation 12 från Miljöpartiet tas frågan om klimattullar upp. Problemet är att förslaget är intressant men orealistiskt.
Det skulle aldrig finnas någon som helst chans att få uppbackning för klimattullar. Det skulle strida mot många andra regelverk, även mot Sveriges frihandelsvänliga linje. Jag tror inte att klimattullar är vägen att påverka USA. Det kan låta slagkraftigt som förslag, men det är svårt att genomföra. Jag bedömer det som orealistiskt. Fru talman! Jag har gjort ett väsentligt tidsöverdrag. Det är väldigt vad klockan går fort när jag är uppe i talarstolen!
Hur som helst. Jag yrkar avslag på samtliga reservationer och bifall till utskottsmajoritetens förslag.