Thomas Östros (S):
Jag är ledsen, men intrycket blir alltmer att Mats Odell är en iakttagare av en process. När orden kommer ligger dimman tät över vad som är regeringens roll när det gäller att ta Sverige ur krisen. Det regeringen har gjort, som man bevisligen kan följa upp, var att införa garantiprogrammet. Det var väldigt tydligt beskrivet som ett svenskt initiativ som EU hade rättat sig efter.
Det var Sveriges regerings framgångsrika argumentation i EU som skapade garantiprogrammet. Vi hade diskussioner om detta, Mats Odell, med regeringen innan regeringen lade fram sitt förslag. Vi socialdemokrater framförde att det var väsentligt för oss att alla banker deltog i garantiprogrammet. Vi tyckte att regeringen borde överväga att göra detta obligatoriskt. Svaret från regeringen var: Nej, vi har haft kontakt med bankerna.
Alla kommer att gå med. Vi i regeringen tycker att det är väsentligt, och de gav oss garantier för att alla banker skulle gå med. Det har visat sig att bara en av fyra stora banker har gått med. Sedan dess har bankerna föst regeringen framför sig och upptäckt att ju mer man håller emot regeringen, desto mer börjar regeringen säga att man inte vet om det är så viktigt att de går med i bankgarantiprogrammet.
Det är väl så man ska uppfatta Mats Odells svar nu? Det är inte längre en prioritering för regeringen att alla banker ska vara med i bankgarantiprogrammet. Alltså har banker kunnat vara free riders , det vill säga kunnat få del av förmåner utan att betala för dem. Det har försvårat kreditgivningen till de små och medelstora företagen. Budskapet från Svenskt Näringsliv har varit tydligt.
Budskapet från Företagarna har varit tydligt. Gör bankgarantin obligatorisk! Regeringen har inte lyckats få med sig bankerna trots att det nu har gått fyra månader. Man kan inte bara vara en iakttagare och stå och kommentera den utveckling som regeringen har haft väldigt ringa inflytande över. Riksbanken har agerat, nu senast med en kraftig räntesänkning. Men Riksbanken är ju tack och lov oberoende från regeringen.
Den agerar inte på regeringens uppdrag. Det är riksdagens organ. Den agerar medan regeringen står passiv. Så är det numera också i finanspolitiken. Mats Odells iakttagande roll på finansmarknaden har blivit finansministerns iakttagande av hur ekonomin går allt sämre.
Man kommenterar det genom att säga att nu stiger arbetslösheten, nu blir människor av med sin försörjning, nu ökar socialbidragen och nu förstörs en del av svenskt näringslivs framtidsutsikter genom att företag går i konkurs, men vi kan inte göra någonting åt detta. Jag menar att regeringen måste förstå sitt ansvar och ta sitt ansvar.
Först och främst måste man se till att alla banker går med i bankgarantiprogrammet eller nu tydligt deklarera att det inte är regeringens avsikt längre, efter att man har misslyckats med att hantera bankkriserna, att alla ska gå med i bankgarantiprogrammet. Det är det ena.
Det andra är hela den ideologiskt motiverade utförsäljningen som sattes i gång direkt när Mats Odell fick ansvar för att sälja ut en stor del av svenska folkets ägande i olika viktiga företag. Nu ska det fortsätta enligt interpellationssvaret. Det sägs inte ett ord om att man överväger att avvakta, avsluta och säga att man inte säljer det svenska ägandet i SBAB exempelvis.
SBAB har varit väldigt viktigt för att pressa ned bolåneräntorna och skapa konkurrens på bolånemarknaden. Inte ens i ett läge när Mats Odell tvingas att föra in skattebetalarnas pengar i svenska banker genom kapitaltillskott säger han att det var ett misstag att börja med utförsäljningarna.
Försök att få lite ordning och reda i argumentationen genom att först och främst säga att man avbryter utförsäljningarna och sedan säga att staten är en långsiktig ägare som tar ansvar för att Nordea ska utvecklas väl och att SBAB ska kunna fortsätta att spela sin roll som prispressare på bolånemarknaden. Avbryt ideologiska utförsäljningar i ett läge när alla undrar vad det är för fel på en långsiktig ägare som staten, Mats Odell!