KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Rådberg (MP):
Jag kan börja med att konstatera att alla vi åtta partier i riksdagen ser väldigt positivt på hemvärnet. Det har vi väl gjort under ganska lång tid, och förhoppningsvis kommer vi att göra det framöver. Det känns väldigt tryggt. Hemvärnet i dag är ju en helt annan organisation än det var för ett antal år sedan. Det är numera en del av armén och ingår därmed i de nationella skyddsstyrkorna.
Hemvärnet har i dag till uppgift att verka över hela konfliktskalan, från stöd till samhället vid svåra påfrestningar. Hemvärnet utgör i dag nästan hälften av Försvarsmaktens personal och är ett modernt krigsförband med huvuduppgift att skydda, bevaka och ytövervaka. Hemvärnet är också en viktig del av det civila samhällets katastrofberedskap.
På så sätt bidrar hemvärnsförbanden till vårt territoriella försvar och skyddet av Sverige. Herr talman! Europa och Sverige står i dag inför nya hot, och vår syn på säkerhet har förändrats på ett avgörande sätt de senaste 15-20 åren. Den breddade hotbilden har vidgat den oerhört markant.
Hoten mot vårt samhälle sträcker sig i dag alltifrån cyberhot till terrorism, naturkatastrofer, omfattande olyckor, översvämningar, skogsbränder, stormar, etcetera. Sårbarheten i vårt samhälle är i dag med andra ord väldigt omfattande. Det är här hemvärnsförbandens förändrade roll kommer in.
Därför tycker vi att det är viktigt att kontinuerligt förstärka hemvärnets roll i enlighet med det inriktningsbeslut från 2008/09 som riksdagen fattade om att hemvärnsförbandens användbarhet, tillgänglighet och flexibilitet ska öka jämfört med tidigare.
Hemvärnets roll kommer att bli viktigare och viktigare i framtiden med anledning av hur utvecklingen ser ut i vår omvärld och vilka utmaningar som väntar vårt samhälle. Det kommer att vara helt avgörande att hemvärnet ställer upp vid de kriser som vi kommer att drabbas av i framtiden.
Frågan är inte om det kommer att ske någon större, allvarlig olycka, utan frågan är när den kommer. Då måste vårt hemvärn ställa upp. Då handlar det också om den enskilda hemvärnssoldaten. Därför tycker vi att det är viktigt att förtydliga hemvärnets roll. Av den anledningen finns det behov av att se över de föreskrifter och förordningar som vi beslutade tidigare.
Därmed, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.
Peter Rådberg (MP):
Det är bra att Allan Widman på ett sätt delar den grunduppfattning som jag gav uttryck för i talarstolen, men precis som Åsa Lindestam var inne på kommer det förr eller senare att ske en stor olycka i Sverige. Tror man inte det, tror man att det kommer att vara som det alltid har varit kan man ju ligga lugnt och inte göra någonting.
Men med tanke på den hotbild som framför allt Miljöpartiet har lyft upp ett antal år och hur vi ser på sårbarheten i samhället ligger det väl i linje att också se över hemvärnet. Vi ska ju utreda och titta över detta, Allan Widman, utifall det kommer någon större katastrof senare. Kan man förändra då?
Personligen, utifrån Miljöpartiets utgångspunkt, är jag inte främmande för att man kan låta hemvärnet få en ökad roll. Men det får ju själva utredningen se. Vi vill att hemvärnet ska ha fler uppdrag, för det kommer att behövas. Att då inte från regeringens sida se över detta utan liksom vilja hänga kvar just vid de föreskrifter som redan finns tycker vi är lite anmärkningsvärt.
Peter Rådberg (MP):
Det sista kan jag definitivt säga att det inte är, Allan Widman. I normala fall när Sverigedemokraterna hoppar på är det ju i åtta fall av tio till regeringens fördel. Så är det inte. Det här handlar uteslutande om att se över hemvärnet, och från Miljöpartiets utgångspunkt kanske också förstärka det. Jag är väldigt tydlig med det. Men jag säger att det kanske inte blir så. Vi får väl se vad den här utredningen kommer fram till.
Jag vet mycket väl att det sker löpande utredningar av hemvärnet från regeringens sida, men jag tycker att det finns en poäng i att det blir en kraft bakom. Blir det en riksdagsmajoritet som skickar en väldigt tydlig signal om att man ska se över detta får det ju en helt annan tyngd. Det tycker jag är väldigt bra. Jag håller också med Allan Widman om, som Åsa Lindestam också sade, att hemvärnet ställer upp. Det har de alltid gjort. Men vi pratar ju om situationer som vi kanske inte kan överblicka.
I en sådan situation ska det vara väldigt tydligt vad hemvärnet får och kan göra. Då är det väl väldigt bra att man tittar över detta. Jag förstår inte varför Allan Widman är så rädd för att man ska titta över en verksamhet och kanske förstärka den och förändra den på något sätt. Samhället förändras i alla fall. Utanför det här Riksdagshuset förändras samhället i jättehög hastighet, både på säkerhetsområdet och på det ekonomiska området.
Här måste vi också se över hemvärnet, för det blir viktigare och viktigare för vår säkerhet och för vår trygghet. Därför tycker jag att det är bra att vi har fått en majoritet för den här utredningen.
Peter Rådberg (MP):
Förutsättningarna för internationell säkerhet har förändrats i grunden. Det betyder inte att världen är farligare, men den har blivit mindre stabil och samtidigt mer oförutsägbar. Det är svårare i dag att skilja på nationell och internationell säkerhet. De traditionella maktkonstellationerna har förändrats inbördes och i förhållande till varandra, och fortsatta förändringar är att förutse.
Oförutsägbarheten och den gemensamma sårbarheten gör att de gränsöverskridande hoten alltmer sammanfaller med de nationella. Sveriges internationella agerande för att möta de globala utmaningarna och riskerna är därför viktigt för landets säkerhet. Därför är massarméns tid med en typ av pliktsystem förbi.
Därför var det helt logiskt att Sverige tog steget att gå från ett pliktsystem till en frivillighet. Tittar vi ut i världen kan vi se att de flesta länderna i vår närhet har ett personalsystem som inte är grundat på plikt. När detta är sagt måste man samtidigt medge att personalkostnader generellt sett är mycket höga.
Det var just på den punkten som Miljöpartiet också kritiserade regeringen när vi införde den så kallade vilande pliktlagen. Alla bitar var inte på plats då och är inte det i dag heller.
Regeringen konstaterar nu också att den högre ambitionen avseende bland annat insatsorganisationens tillgänglighet kommer att leda till ökade kostnader inom främst förbandsverksamheten, men framför allt också i fråga om löner för anställd militär personal och övningsverksamhet. Försvarsmakten står inför en rad stora utmaningar, både organisatoriska och framtida säkerhetspolitiska utmaningar.
Risken för skenande ekonomiska kostnader för både personalförsörjning och materiel är stor. Vi har också noterat att regeringens underlag till riksdagen är och har varit undermåligt och att det finns stora risker att soldatlönerna tränger ut till exempel materielbudgeten. Riksdagen har även i år fått väldigt lite information om just ekonomin kring det nya personalförsörjningssystemet.
Därför tycker vi att det är ett rimligt krav att regeringen nu presenterar en översyn över personalförsörjningen för att just kartlägga behovet och därmed kostnadsbilden framöver. Därmed, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 1.
Peter Rådberg (MP):
Den här frågan handlar bland annat om att bevara så stor del som möjligt av den fantastiska verksamhet som bedrivs i Älvdalen. Men skjutfältet i Älvdalen är också en miljöfråga och en försvars- och säkerhetsfråga. När det gäller miljöfrågan har den direkt koppling till Sveriges största vattentäkt, Vättern.
Om Försvarsmakten får som man vill kommer man att flytta dit en stor del av verksamheten från Älvdalen. Kommer detta att ske kommer det att få stora negativa konsekvenser för miljön, människorna och näringarna runt sjön. Älvdalens skjutfält är i dag ett högteknologiskt och miljöklassat skjutfält med alla faciliteter. Skjutfältet är ett professionellt övningsområde med sensorer och olika mätmöjligheter.
Detta skjutfält vill Försvarsmakten till viss del avveckla till förmån för områden runt Vättern. Detta tycker jag är helt oacceptabelt. Vättern är en av Europas största sötvattensjöar och unik vad gäller vattnets klarhet. Hela Vättern är ett Natura 2000-område med unika naturvärden.
Vätterns vatten används i dag som dricksvatten av ca 250 000 människor runt sjön och kommer troligtvis i framtiden att användas som dricksvatten av många fler. Forskarna tror att på 70-100 års sikt kommer den stigande havsvattennivån även att hota Mälaren som dricksvattentäkt, som i dag ger vatten till cirka två miljoner människor.
Det här kommer att få till följd att Vättern med största sannolikhet även blir vattentäkt för dem som i dag får vatten från Mälaren. Att Försvarsmakten över huvud taget vill skjuta bly och andra metaller i en dricksvattentäkt visar att Försvarsmakten inte har förstått värdet av Vättern som vattentäkt och vilka miljökonsekvenser det kommer att innebära för det här området. Så ser verkligheten ut.
Därför är det av yttersta vikt att statsrådet ser till att verksamheten i Älvdalen blir kvar och att den framför allt inte utökas vid Vättern. I år räknar Älvdalen med att öka antalet skjutdagar till 168, jämfört med 138 dagar som det var i fjol. Det visar att skjutfältet håller hög klass och är väldigt populärt. Verksamheten i Älvdalen handlar om mycket mer än bara skjutövningar.
De räknar med att ha en verksamhet där med gästande förband och grupper under 200 dagar per år. Älvdalens skjutfält har fått en ökad mängd förfrågningar om att få öva där, inte minst från Norge, då deras nya skjutfält har en rad begränsningar. Därför vore det klädsamt om försvarsministern kunde ge någon information om hur hon tänker gällande Älvdalen och utökningarna vid Vättern.
Peter Rådberg (MP):
Jag håller helt med försvarsministern om att försvaret måste ha platser att kunna öva på. Men frågan är vilka platser. Det är det vi diskuterar. Jag försökte tala om att Försvarsmakten har brutit mot miljöbalken. Miljöbalken är ingen lag - det ska sägas - utan den är en intention. Men den är stark, och Försvarsmakten har alltså hoppat över den. I det här fallet vill Försvarsmakten flytta en stor del av verksamheten från Älvdalen ned till Vättern.
Då är frågan om man har tittat på flera alternativ eller bara på ett. Om man inte har gjort det är man tillbaka på samma misstag som man gjorde senast. Jag hörde ändå försvarsministern säga att Älvdalen ska vara kvar. Men jag vill att hon säger det en gång till. Det jag har tagit del av - och det är därför jag har skrivit interpellationen - är att Försvarsmakten till viss del ska flytta ned sin verksamhet från Älvdalen till Vättern och Hammaren.
Om detta inte stämmer och om det finns andra uppgifter vore jag tacksam om försvarsministern kunde säga det. Om vi återgår till tala om den konkreta frågan och Hammaren ökar Försvarsmakten sin verksamhet i en av Europas viktigaste vattentäkter med 150 procent. Man hade först som förslag att öka verksamheten med 300 procent.
Nu har man i alla fall backat, och det visar på något sätt att trycket är hårt från samtliga politiska partier och samtliga medborgare, och framför allt från näringarna runt omkring. Man vill inte ha ett JAS-plan flygande rätt över huvudet några gånger per år. Det fungerar inte så. Det finns jättebra ställen, och Älvdalen är ett sådant. Det är ett fantastiskt ställe, som vi ska utnyttja.
Jag förstår inte att regeringen inte kan trycka på så att Älvdalen blir kvar i verksamheten och att Försvarsmakten kanske till och med utökar verksamheten där, för där finns plats. Precis som försvarsministern själv säger ska den verksamhet vi har kunna få öva. Varför kan man inte göra det i Älvdalen?
Peter Rådberg (MP):
Jag får tacka utrikesminister Carl Bildt för svaret. Jag tycker dock att det är problematiskt att utrikesministern inte ser några problem med Rymdbolagets verksamhet. Det tänjer på trovärdigheten för den förda svenska utrikespolitiken. Rymdbolagets verksamhet anses enligt svenskt regelverk vara mestadels civil. Rymdbolaget ser sig självt som rymdens Telia.
Som utrikesministern säger har man många internationella kunder inom en rad olika områden. Utrikesministern valde dock att bortse från att bolaget faktiskt även har kunder av militär karaktär. Än mer problematiskt är att svensk teknik och infrastruktur möjliggör USA:s drönarkrigföring, som i praktiken innebär utomrättsliga avrättningar.
Avsaknaden av ett tydligt fördömande måste tolkas som ett tyst medgivande från regeringen, och det anser jag inte är acceptabelt. Carl Bildt återgav i sitt interpellationssvar helt korrekt en del av den svenska statens ägarpolicy.
Han sade att regeringen slagit fast att svenska företag ska efterleva de internationella riktlinjer som finns och citerade: "Särskilt viktigt är detta för bolag som har verksamhet eller upphandling i länder som brister i efterlevnad av grundläggande internationella ramverk."
Men Carl Bildt glömde den mening som står precis ovanför i samma stycke: "En viktig del i arbetet med hållbarhetsfrågor är att bolagen stödjer och följer de universella riktlinjer som finns kring miljöhänsyn, arbetsvillkor, mänskliga rättigheter, och bekämpning av korruption."
Lite längre upp på samma sida, Carl Bildt, står följande: "Statligt ägda bolag ska ha en genomtänkt och förankrad policy och strategi för att hantera miljöhänsyn och socialt ansvarstagande såsom etik, arbetsvillkor, mänskliga rättigheter, bekämpning av korruption samt jämställdhet och mångfald."
Finansmarknadsministerns statssekreterare har sagt i TV4 att Rymdbolaget lever upp till statens ägarpolicy och att hänsyn ska tas till mänskliga rättigheter. Det sker dock verksamhet i Förenade Arabemiraten, ett land där det inte kan råda något tvivel - inte ens för Carl Bildt, tror jag - om att demokratin och de mänskliga rättigheterna är satta på undantag.
Kommunikationsdirektören på Rymdbolaget har sagt att om deras projekt är fel måste det komma signaler från politiskt håll. Tyvärr har utrikesministern än så länge varit tyst i den frågan. Några politiska signaler är det tyvärr inte fråga om.
Menar utrikesministern verkligen allvar när han säger att det inte innebär några problem för svensk utrikespolitik när ett statligt bolag utbildar militär personal i satellitkontroll i diktaturer och möjliggör drönarkrigföring? Miljöpartiet har vid ett flertal tillfällen kritiserat regeringen för att den inte för en samstämmig politik. Är detta ytterligare ett exempel på detta, utrikesministern?
Peter Rådberg (MP):
Jag citerar precis vad du själv har sagt, Carl Bildt. Utrikesministern har tidigare sagt att amerikansk drönarkrigföring kan utgöra en otillåten våldsanvändning och därmed strida mot FN-stadgan. Carl Bildt har sagt detta. Vad jag säger är att vi ska göra en undersökning av det, Carl Bildt. Är det så att Rymdbolaget på något sätt har ett finger med i spelet, eller är det inte så? Jag kan inte med tvärsäkerhet säga detta.
Vad jag skulle önska från utrikesministern är att han på något sätt kan säga att det finns ett problem här och att vi bör undersöka detta. I det exempel som Expressen tog upp i går och som jag redogjorde för nu från den 7 september 2013 har FN och Amnesty begärt en utredning. Vi har ett statligt bolag där policyn är väldigt tydlig, som jag läste upp i mitt första anförande, och där tycker jag att det brister en hel del.
Då vore det klädsamt om utrikesministern och regeringen sade: Vi får titta på detta. Vi ska undersöka om det har begåtts något brott eller inte, och så återkommer vi i ärendet. Carl Bildt vänder på det och säger: Vi har inte gjort något fel. Han menar att jag står här och försöker hitta på någonting. Jag säger det som TV4 och den undersökning som finns säger, och jag gör det utifrån fakta i det som Carl Bildt själv har sagt och påstått. Det är en utgångspunkt jag har, och jag kan inte bli mer tydlig än så. Jag tycker att det är ganska korrekt.
Min fråga är återigen: Kan inte regeringen och Carl Bildt göra en undersökning utifrån de frågeställningar som jag har?
Allan Widman (FP):
Därför är det så konstigt att Vänsterpartiet i sin reservation tycker att man har slarvat när det gäller att formulera proportionalitetsbeskrivningen. Det skriver ni uttryckligen. Det är på det sättet att den är striktare formulerad än motsvarande bestämmelse i rättegångsbalken. Vänsterpartiet är mot signalspaning. Det har blivit tydligt under våren.
Jag kan inte formulera det på något annat sätt.
Allan Widman (FP):
När jag hör Alice Åström beskriva hur det hon kallar för avlyssning ska gå till känner jag mig osäker på om man har förstått hur det egentligen kommer att gå till. Det är inte enskilda personer som pekas ut och som kommer att avlyssnas. Det handlar om sökbegrepp som fångar upp motsvarigheter ute i etern eller i kabel. Det handlar inte om någon verksamhet som är riktad mot några enskilda adressater eller abonnemangsinnehavare.
Alice Åström säger att jag har läst på dåligt vad Vänsterpartiet skriver i sin reservation beträffande proportionaliteten. Där skriver ni att avvägningen mot proportionaliteten i förslagen är oerhört summarisk. Jag pekar på det enkla men klara förhållandet att vi här har en proportionalitetsprincip fäst i lag som är striktare än den som återfinns i rättegångsbalken.
Det är värt att notera i den ibland lite slarviga debatten. När det sedan gäller förslaget är Folkpartiet nöjt med hur det ser ut. Jag vill lite i likhet med Staffan Danielsson säga att alla dörrar har stått öppna och många omprövningar har gjorts. Många funderingar har kommit in och underlag från olika håll.
Det gäller både från privat håll och från myndigheter. Jag kan inte se att någon ytterligare beredning kommer att tillföra mer i det läge vi nu befinner oss i. Möjligen kan vi när den här lagen har tillämpats i ett par år dra tydligare slutsatser. Herr talman! Under debattens gång har det funnits en önskedröm om den perfekta lagstiftningen. Det finns inga perfekta lagar. Alla lagar avskaffas. Förr eller senare försvinner de, och vi kommer underfund med att vi kunde ha gjort det mycket bättre.
Så är det naturligtvis också med det här förslaget. Det viktiga är att visa en konstruktiv vilja till att vara med och förbättra och inte som jag ser det obstruera en viktig demokratisk process.
Allan Widman (FP):
Jag förstår att Peter Jonsson är orolig för att bilden ska bli att detta äventyrar svenska säkerhetsintressen. Jag är helt övertygad om att det gör det. Om Peter Jonsson läser propositionen från pärm till pärm, eller i varje fall genom hela omslaget, märker han att väldigt mycket av motiveringen handlar just om att stärka säkerheten för svenska män och kvinnor på fredsfrämjande uppdrag i världen.
Detta kan inte vara någon som helst överraskning för Peter Jonsson. Jag tycker inte heller att de förslag till förbättringar som Socialdemokraterna nu lämnar i sin reservation är av den karaktären att de hade höjt förslaget. Tillåt mig, herr talman, att exemplifiera. Man vill att tydligare regler ska införas för hur information som man får vid signalspaning får användas.
Vad betyder det? Sådant kan inte läggas till grund för konstruktiva förhandlingar och än mindre för någon lagstiftning. Jag tycker inte att Socialdemokraterna har tagit sitt ansvar. Jag tycker inte att Socialdemokraterna har tillvaratagit de möjligheter till överenskommelser som fanns. Nu vet jag, precis som Staffan Danielsson sade tidigare, att ni har olika viljor i partiet. Det kan man möjligen ha respekt för.
Men det är tråkigt att ni inte har velat medverka till att förbättra på ett område på många olika plan och samtidigt gett oss bättre förutsättningar att vidmakthålla nationell säkerhet.
Allan Widman (FP):
Jag vet att socialdemokratins ledande företrädare approcherades cirka tre månader innan dess att propositionen gick i väg till riksdagen. Det var inte så att det snabbt stängdes några dörrar. Alla möjligheter fanns, men det fanns uppenbarligen inget intresse. Det är naturligt mot bakgrund av det som Peter Jonsson säger; vi har haft olika åsikter om det här. Därför förstår jag att frestelsen att säga nej blir stor. Det är naturligtvis det allra enklaste.
Det jag inte förstår är varför man i så fall skriver en mycket lång reservation där man i huvudsak ägnar sig åt att slå in redan öppna dörrar. Det står i reservationen att även terrorism bör ingå i försvarsunderrättelsens mandat. Men herregud - det vet vi väl alla att det gör! Tillståndsgivning ska också gälla sökorden, står det. Men så är det ju redan nu. Det talas om oberoende organ för efterhandskontroll. Fun blir en självständig myndighet. Den har judiciell kompetens, som ni skriver. De ska kontrollera i efterhand.
Redovisning ska ske en gång om året till riksdagen, säger ni också. Jag förstår inte hur man kan reservera sig mot någonting som faktiskt framgår av det betänkande som utskottets majoritet nu har enat sig omkring.
Allan Widman (FP):
Det är väl uppenbart att det i hög grad är själva processen under den här våren och kanske mindre det sakliga innehållet i förslagen som har gjort det omöjligt med en uppgörelse.
Jag tycker ändå att det är lite märkligt att när försvarsministern redovisar att han i egenskap av gruppledare blev approcherad förra våren i ett försök att få stöd för de planer som den dåvarande regeringen hyste så var det tydligen okej, men den här gången så var det uppenbarligen fel att vända sig till den socialdemokratiska gruppledaren. I stället är det uppenbart att man skulle ha vänt sig till försvarsutskottets ordförande och naturligtvis justitieutskottets ordförande.
Jag tycker inte riktigt att det är konsekvent. Thomas Bodström återkommer till detta med möjligheterna att kringgå bestämmelserna om hemliga tvångsmedel. Jag vill bara uppmärksamma talmannen och kammaren på att det finns en tydlig reglering i försvarsunderrättelselagen i den ändring som vi nu föreslår ska genomföras i 4 §.
Där sägs att försvarsunderrättelseverksamheten inte får vidta åtgärder som syftar till att lösa uppgifter som lyder under annan lag, till exempel hör till polisens verksamhetsområde. Man får inte ägna sig åt brottsbekämpande, och man får inte ägna sig åt brottsförebyggande verksamhet. Den kringgångsmöjlighet som Thomas Bodström pekar på finns helt enkelt inte.
Vidare är det korrekt att regeringen inte behöver söka tillstånd från Försvarets underrättelsenämnd när den bestämmer sin inriktning, men det är fel att säga att det inte finns någon kontroll. Kontrollen, som den är formulerad i lagen, avser alla myndigheter och hela den verksamhet som FRA bedriver, oaktat om det sker på uppdrag av regeringen eller inte. Till sist är det en fråga som jag måste få ställa till Thomas Bodström.
Han återkommer gång efter annan till att det här förslaget inte var tillräckligt berett och att det var skälet till att Socialdemokraterna nu har fastnat för sitt ställningstagande. Men om det var så, varför gick man då i konkreta förhandlingar med sikte på justering i utskottet, om det ändå var kört från början?
Allan Widman (FP):
Thomas Bodström pekar här på möjligheten att få detta till stånd. Man kunde naturligtvis inte under våren arbeta in en domstolsprövning i förslaget som det förelåg, men det fanns ju en möjlighet att utreda detta. Jag vill gärna säga, för min egen del, att enligt min uppfattning fanns detta på kartan. Det var inte bara en möjlighet utan också någonting som jag tror att de som önskade en bred överenskommelse i grunden också hade accepterat.
Thomas Bodström återkommer hela tiden till uttrycket att vi ska avlyssna enskilda. Återigen: Att välja ut enskilda, i betydelsen att man väljer ut en person som har ett visst mobiltelefonabonnemang eller ett visst dataabonnemang - den möjligheten står inte till buds. Däremot kan enskilda, om det är av yttersta vikt för verksamheten, utgöra sökbegrepp, men det är bara undantagsvis som den möjligheten finns.
Jag tycker att det är bra att Thomas Bodström, som i sitt anförande sade att regeringen utan någon som helst kontroll kommer att kunna genomföra sin inriktning av underrättelseverksamhet, nu erkänner att det faktiskt finns en kontrollfunktion också avseende regeringen.