Nina Larsson (FP):
Resor är något fantastiskt. Vi människor har alltid rest, fram och tillbaka, runt jorden eller till grannkvarteret eller till grannbyn. För mig som folkpartist är resor i grunden något positivt.
Transporter, resande, har i alla tider gynnat det utbyte av varor och tjänster, idéer, upptäckter och innovationer som i så stor utsträckning bidrar till vår utveckling. Detta ska vi värna samtidigt som vi ska minska utsläppen av växthusgaser. Regeringen har lagt fram en proposition om nya transportpolitiska mål.
Jag kan i och för sig tycka att det huvudsakliga problemet inte var målen i sig utan helt enkelt att de inte följdes i en tillfredsställande utsträckning. Uppföljning och implementering av mål är en utmaning. Det var också en av de stora anledningarna till att genomföra en justering av de transportpolitiska målen. Det övergripande transportpolitiska målet ligger fast.
Transportpolitikens mål ska vara att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Till detta förs ett funktionsmål gällande tillgänglighet samt ett hänsynsmål gällande säkerhet, miljö och hälsa.
Dessa mål som var för sig specificeras i en rad underrubriker är jämbördiga och alltså inte prioriterade sinsemellan. Tillgänglighetsmålet lyder: Transportsystemets utformning, funktion och användning ska medverka till att ge alla en grundläggande tillgänglighet med god kvalitet och användbarhet samt bidra till utvecklingskraft i hela landet.
Transportsystemet ska vara jämställt, det vill säga likvärdigt svara mot kvinnors respektive mäns transportbehov. Hänsynsmålet som handlar om säkerhet, miljö och hälsa lyder: Transportsystemets utformning, funktion och användning ska anpassas till att ingen ska dödas eller skadas allvarligt.
Det ska också bidra till att miljökvalitetsmålen uppnås och att ökad hälsa uppnås. Som sagt var det inga större problem med de förra transportpolitiska målen. Problemet var uppfyllandet av dem. De aktuella mål vi debatterar här i dag är faktiskt bättre ur flera aspekter.
Den enklare målstruktur som regeringen har lagt fram kan ligga som grund för att de transportpolitiska målen blir enklare att kommunicera och därmed enklare att implementera på alla nivåer. Målen är jämbördiga och benämns heller inte som villkor. Målstrukturen ska underlätta avvägning mellan olika angelägna mål. Precis som propositionen tar upp är målkonflikter oundvikliga.
Denna förändrade struktur kommer inte att få dem att försvinna. Däremot kan en enkel och tydlig målstruktur underlätta avvägningar och beslut. Här är oppositionen av en helt annan uppfattning. De vill med villkorade och prioriterade delmål detaljstyra genom de transportpolitiska målen. Ett delmål ska dessutom tillföras, att tillgänglighet uppnås med minsta möjliga trafikarbete.
Och detta ska få en överordnad roll, enligt motionen. Detta är direkt trafikfientligt i grunden. Ingen Förbifart Stockholm skulle bli till. Faktum är att det skulle bli svårt att över huvud taget få till några former av vägsatsningar eller nya investeringar över huvud taget.
Att Miljöpartiet hyser aversioner mot diverse transporter, utom möjligen på spårvägar, är jag inte särskilt förvånad över. Men är Socialdemokraterna helt plötsligt mot Förbifart Stockholm? Förstår Socialdemokraterna vad man riskerar genom att sätta upp ett överordnat mål med minsta möjliga trafikarbete?
Men det är väl så det blir i den miljöpartistyrda oppositionsröran. En förstärkning gentemot tidigare är att propositionen tydligare lyfter fram transportsystemets vikt i den internationella konkurrensen.
Detta var också en bärande del i infrastrukturpropositionen som beslutades om i denna kammare före jul förra året. Den nu pågående lågkonjunkturen är en liten bit kaka i jämförelse med de utmaningar som vi står inför och som väntar i framtiden, då den internationella konkurrensen ökar och urbaniseringen fortsätter.
En viktig del i att stärka Sveriges internationella konkurrenskraft är möjligheterna till regionförstoring, vilket regeringen också lyfter fram i propositionen. Här kan man återigen fundera över Socialdemokraternas inställning då de i reservationen passar på att villkora regionförstoring med en del av det föreslagna tillgänglighetsmålet. En annan del är att stärka Sverige som turistnation. Regeringen tar också upp detta i propositionen.
Tillgänglighet till entreprenörer som satsar på att utveckla en verksamhet som kan locka fler människor att besöka oss är helt avgörande och kommer att vara en viktig framgångsfaktor framöver. När det gäller trafiksäkerhetsarbetet framhåller regeringen att nollvisionen har spelat en stor roll för att föra trafiksäkerhetsarbetet i rätt riktning.
Trafiksäkerhetsarbetet är också i många aspekter en föregångare och kan verka som gott exempel för att implementera andra angelägna mål. Inom de nu aktuella transportpolitiska målen specificeras också trafiksäkerhetsarbetet för varje trafikslag. En ny del inom de transportpolitiska målen är att man i hänsynsmålet lyfter in hälsa.
Hur vi på bästa sätt kan hantera olika hälsoaspekter inom och kring transporter samtidigt som vi ökar tillgängligheten för människor är en betydande uppgift. Att regeringen nu tagit med denna del visar på framsynthet. Blir då tillämpningen bättre med den aktuella strukturen än med den gamla? Mycket talar för att det kan bli så.
Inte minst genom den enklare struktur som här föreslås kan de transportpolitiska målen bli mer kommunicerbara. Därmed ökar möjligheten att de används i högre utsträckning. De medel inom transportområdet som direkt påverkas av målen är infrastrukturplanering, organisering och styrning av myndigheter, lagstiftning och regelgivning samt ekonomiska styrmedel.
Redan till årsskiftet kommer regeringen att fatta beslut i åtgärdsplaneringen enligt dessa transportpolitiska mål. Det bådar gott för framtiden. Herr talman! Jag yrkar bifall till propositionen och avslag på samtliga reservationer.