KBLab/rixvox huggingface dataset:
Mikael Oscarsson (KD):
Jag tackar Andreas Carlgren för svaren. Det är jättebra att vi nu får svart på vitt att det här kommer att fortsätta och att det är fråga om en kort tid till dess vi får besked om framtiden för det här viktiga projektet. Man är särskilt hårt drabbad i det här området.
Staten äger och ansvarar för en stor del av marken där den här myggan produceras. Därför tycker jag att det är viktigt att se att staten även fortsättningsvis har ett jätteviktigt ansvar för att det här blir till. Nu har det varit något av ett tomrum i väntan på besked.
Det hela har bollats mellan olika instanser, kommuner och regionförbund. Man säger att man inte har medlen, och man är beroende av att stödet från staten kommer. Det är bra att det kommer klart besked nu från miljöministerns egen mun. Det tackar jag för och det tackar de boende för.
Det är uppemot 10 000 människor som bor i området och som drabbas varje år, utom de år som är torrår. Det här är alltså ingenting som är tillfälligt, utan de boende drabbas återkommande. Som har påpekats här tidigare är detta också förödande för det lokala näringslivet.
Men framför allt är det oerhört tufft för de boende, inte minst för barnen. När jag var där uppe fick jag flera vittnesbörd om barn som far illa. Det är bra att debatten klargör att myggbekämpningsprojektet ska fortgå.
Men det vore bra med mer precisering: Kommer det här innan vårriksdagen är slut, eller kommer det i början på hösten? Senast i förra veckan kom ett besked när det gäller Naturvårdsverket.
Verket har köpt in en stort landområde bredvid Fängsjön, alldeles intill samhället Österfärnebo. Alla markägare säger ja; de vill ha myggbekämpningen.
Men nu har staten köpt marken, och då kom direkt beskedet att man säger nej. Om markägaren, staten, säger nej blir det ingenting. Det här området ligger precis i anslutning till campingen, och det hela kommer att drabba de boende ohyggligt hårt.
Om det blir torrår är det ingen fara, men annars är det någonting som kommer att drabba de boende i Österfärnebo starkt. Jag vill upplysa om att Naturvårdsverket tycks ha en egen kampanj mot att man ska använda det här naturliga bekämpningsmedlet i områden som man äger.
Vad tycker miljöministern om det?
Mikael Oscarsson (KD):
Tack för en viktig debatt, Andreas Carlgren! Jag tror att den har gett en hel del viktiga svar så att ortsbefolkningen runt nedre Dalälven, de 10 000 boende, kan se fram emot att alliansregeringen kommer att ordna detta och att besked kommer. Jag blir dock lite orolig när ministern talar om att det ska bli ett möte i höst.
En icke okänd ledare sade att saker kan dras i långbänk. Thorbjörn Fälldin fällde uttrycket.
Låt oss tro att det inte blir någon långbänk av detta utan att det blir ett besked som kommer i god tid och som gör att de ansvariga kan fortsätta att arbeta med kraft för det här viktiga projektet och hjälpa de boende mot den olidliga myggplågan som förstör för de boende och för näringslivet och som helt enkelt gör det omöjligt att vistas där.
När jag var i området i torsdags berättade man om en dag med de här problemen. Solen skiner, man går ut och stänger dörren snabbt därför att man möts av en enorm myggsvärm. Man springer ut till bilen och ser att området är helt tömt på folk.
Några mil därifrån finns det däremot människor på badplatser och annat. De boende kan helt enkelt inte vara kvar i området. Nu kommer de här viktiga beskeden. Vi hoppas att vi kan växla in de vackra orden till ett snabbt besked i början av hösten så att myggbekämpningsprojektet kan fortgå.
Jag tror att det är viktigt att slå fast att forskningsdelen också får finnas kvar i framtiden.
Mikael Oscarsson (KD):
Den här debatten handlar om prospekteringstillstånd. Vi vill inte ha något tankeförbud, vare sig när det gäller kärnkraften eller prospekteringen. Vi tycker att det är en alldeles utomordentlig lagstiftning som vi har på området prospektering.
Det gäller minerallagen, miljöbalken och kärntekniklagen som är involverad när det gäller eventuell uranbrytning. Vi har det kommunala veto som talare efter talare i den här talarstolen har fastslagit är så viktigt. Det är något som vi har stått för hela tiden, att folket får bestämma. Det är inte något som vi tycker att vi i riksdagen ska besluta.
Det är upp till kommunen i fråga att ta ställning. Vi har också en regering som har lovat att följa tillämpningen av de här lagarna. Med det beskedet känner vi oss lugna. Det är det besked jag har att ge.
Mikael Oscarsson (KD):
Vi kristdemokrater anser att kärnkraften behövs för en överskådlig framtid. Det är ett klart besked. Vi behöver den för basindustrin och för våra konsumenter. Det är helt enkelt orealistiskt att tro att vi skulle kunna klara oss utan kärnkraften. Därmed blir det också märkligt att vi ska säga att det är helt otänkbart att ha uranbrytning i Sverige.
Om man miljö- och säkerhetsmässigt klarar de krav som finns på området är det kommunen själv som får besluta. Det är vår tydliga hållning.
Miljöpartiet eftersträvar något slags förbud mot att få titta efter uran, men då blir det ju en verkningslös lag därför att då ändrar man i så fall bara förstahandsalternativet, som vi har hört förut. Det var någonting som bergmästaren i den hearing vi hade berättade.
Ändrar man på det här och förbjuder uran som förstahandsalternativ anger man något annat men fortsätter med detta. Ni är ute efter en lagstiftning som inte kommer att fungera och inte fyller någon funktion mer än möjligtvis i några svulstiga valformuleringar från Miljöpartiet.
Mikael Oscarsson (KD):
Vi har hört, och lyssnarna har också hört, ett antal replikskiften här. Det är märkligt att polletten inte ramlar ned för Karin Åström. Vi har ju hur många gånger som helst talat om att vi tycker att den lagstiftning vi har är alldeles utmärkt. Den är tillfyllest. Vi har en alldeles utmärkt minerallag och miljöbalk. Vi har en kärntekniklag som är helt tillfyllest. Vi har ett kommunalt veto.
Folket bestämmer, och vi ändrar inte spelreglerna beroende på vilken majoritet det är, utan vi tycker att det här är något som är rätt och som så ska förbli. Vi har en regering som följer tillämpningen.
När jag nu hör diskussionen får jag tillfälle att fråga Karin Åström: Ditt parti har ju haft makten i det här landet förut i väldigt många år - före 2006 var det tolv år.
Om det här var något som var så brinnande för dig, Karin, och för ert parti, hur kommer det sig då att ni inte har tagit något initiativ tidigare? Ni har inte sagt flaska. Är inte det här ett exempel på eftergiftspolitik för att få med Miljöpartiet? Den här gruvfientligheten, som det så riktigt har sagts från talarstolen flera gånger, har nu kommit rätt in i era gemensamma överenskommelser.
Det är beklagligt.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag tackar för den stjärna som jag fick från Karin Åström. Jag är tacksam för den. Dock kan jag inte ge någon stjärna tillbaka, för jag förstår inte riktigt den omsvängning som ni har gjort. Varför tog ni inte chansen att göra någonting under de tolv år ni hade makten? Det Karin Åström säger låter i mina öron som en efterhandskonstruktion, alltså helt enkelt eftergifter till Miljöpartiet.
Hur man än vänder och vrider på det blir det gruvfientligt. Jag tycker att vår ståndpunkt är glasklar. Vi tycker att vi har en lagstiftning på området som är tillfyllest - minerallagen, miljöbalken, kärntekniklagen och det kommunala vetot.
Det här är jätteviktiga frågor för Sverige och för fortsatt gruvbrytning. Vi har en regering som följer tillämpningen. Det är vårt besked.
Mikael Oscarsson (KD):
Först och främst är det viktigt att konstatera att det som här föreslås är mätbart. Vi har lagt oss på samma nivå som EU:s 2020-mål. Här kan vi se problemet med den förra definitionen.
Därför undrar jag: Vad är Miljöpartiets ansvar för att de tillägg som gjordes 2005 inte var mätbara, och vad gjorde Miljöpartiet "i regeringsställning" - med tanke på det inflytande som Miljöpartiet under förra mandatperioden hade - för att tilläggen skulle kunna vara mätbara?
Det är en viktig fråga som Per Bolund bör svara på. Det är tragiskt med den motsättning som Miljöpartiet hela tiden ser mellan vinst och miljö.
Det är viktigt att lyfta blicken och se att vi för att ha råd med vindkraft och med forskning måste ha ett lönsamt bolag. Det är förutsättningen för att vi ska kunna ha en bra energiproduktion.
Jag tycker att det är beklagligt med den negativa inställning som Miljöpartiet har till kärnkraften. I själva verket är kärnkraften förutsättningen för att vi ska kunna göra en offensiv satsning på alternativen.
Som vi ser det är det omöjligt att klara energiförsörjningen inom en överskådlig framtid utan kärnkraften. Det skulle få stora konsekvenser för miljön, för vår basindustri och för konsumenterna.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag håller inte med om att det skulle vara ett otydligt mål och direktiv. Jag tycker att det är väldigt tydligt: Företaget ska leva upp till 2020-målet. Det är mätbart, till skillnad mot de vackra ord och utfästelser som förut har gjorts. De har varit omöjliga att mäta. Som har påpekats tidigare i debatten är Vattenfall ett bolag som redan har kommit långt.
Man satsar mer på forskning än något annat jämförbart bolag. Man har 700 vindkraftverk. Man är ledande på vattenkraft. Man är den tredje största producenten vad gäller förnybar produktion. Bolaget har alltså redan gjort mycket, men naturligtvis finns det mer att göra. Jag är övertygad om att målen kommer att ge råg i ryggen när det gäller att fortsätta se till att man producerar el på bästa möjliga sätt.
Per Bolund säger att vi inte behöver välja. Det är väl er inställning att kärnkraften ska bort så fort som möjligt. Faktum är att de kärnkraftverk vi har blir uttjänta i slutet på 2020-talet.
Om vi inte gör någonting utan fattar ett sådant beslut skulle vi snabbt tappa bort en stor del av vår energiproduktion. I dagens läge kommer nästan 50 procent av elproduktionen från kärnkraften. Vi satsar i lanseringen kraftfullt på alternativen. Men det är orealistiskt att tro att man på så kort tid skulle kunna göra sig av med kärnkraften.
Den behövs för överskådlig framtid.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag tycker att det är intressanta frågor som Alf Eriksson tar upp. När vi pratar om miljömässigt hållbar produktion tycker jag att en viktig aspekt är koldioxidutsläpp. Det finns inget energiproduktionssätt som är perfekt.
Varje energislag har fördelar och nackdelar. Om vi ska se strikt på koldioxidutsläppen menar Vattenfall i sina beräkningar att om man ser på hela livslängden för ett vindkraftverk - både med produktionen, byggandet och rivningen - släpper det ut mer koldioxid än kärnkraften.
Jag tror att det är viktigt att se att det inte finns något energislag som är perfekt på något sätt. Men vi behöver mixen, och i Sverige har vi en bra mix. Vi är lyckligt lottade i och med den vattenkraft vi har. Vi har också kärnkraften, och vi satsar kraftfullt på alternativen.
Vi kommer aldrig till det läge där vi får en energiproduktion som inte har några biverkningar. Men det gäller att använda det mest effektiva och att ha en bra mix.
Mikael Oscarsson (KD):
Beskedet när det gäller den sista frågan är att Vattenfall inte finns på någon försäljningslista. Vi har inte heller några planer på att sätta upp det på någon försäljningslista.
Man måste naturligtvis kunna ha en diskussion här i kammaren i framtiden om huruvida det alltid ska vara så att vi ska äga varje del av Vattenfalls verksamhet som nu sträcker sig allt längre bort från Sveriges gränser.
Men jag säger det igen: Det finns inte på vår försäljningslista, och vi har inte för avsikt att sätta upp det på den heller. Sedan frågade Alf Eriksson om de här målsättningarna. Jag tror att Alf Eriksson är mycket väl medveten om vad EU 2020-målet betyder.
Det betyder minskade utsläpp av växthusgaser med 20 procent jämfört med nivån 1990. Det ska vara en andel på minst 20 procent förnybar energi av den totala energianvändningen, och det ska vara 20 procent effektivare energi till 2020. Det är de mål som EU har antagit.
Som jag ser det kommer vi första gången att kunna mäta och utvärdera huruvida Vattenfall tillhör de bolag som leder utvecklingen mot minskade utsläpp av klimatgaser och en ökad andel förnybar energi och huruvida man också verkar för att vi ska ha en effektivare energianvändning. Det tycker jag är betydligt bättre än det nuvarande.
Mikael Oscarsson (KD):
Kent Persson hade en anmärkning om kärnkraftens andel av elproduktionen. Under det senaste halvåret har det som bekant varit väldiga produktionsproblem.
Man har genomfört renoveringar som har tagit alldeles på tok för lång tid. Men året före det ligger det på ungefär 46 procent. Det är en väldigt stor och viktig del.
Ungefär varannan gång man tänder ljuset i normalfallet är det vattenkraften och varannan gång är det kärnkraften som står för energin. Alliansregeringen satsar som bekant kraftfullt på att alternativen. Men förutsättningen för att vi kan göra det är att vi säkrar energiproduktionen.
Kärnkraften behövs för överskådlig framtid för att klara basindustrins behov och energiproduktionen för hushållen. Lever man upp till kraven? Det har varit omöjligt att mäta. Nu blir det däremot på ett helt annat sätt möjligt att utvärdera i framtiden. Det ser jag fram emot med tillfredsställelse.
Mikael Oscarsson (KD):
Kent Persson tar upp diskussionen om hur många procent som kärnkraften står för. Vi kan kanske gemensamt efter debatten leta upp de senaste tre fyra åren. Då ska vi nog få se att om det inte var 2009, så ligger det där 2008.
Om du inte visste det, Kent Persson, är det ett av de huvudsätt som vi producerar el på i det här landet. Det som blir fel, fel, fel är den väg som vi skulle välja om ni skulle komma till makten. Ni har ju fått med er övriga partier på er sida att säga att man ska utvärdera kärnkraften varje mandatperiod.
Så kortsiktigt kan man inte ha elproduktion. Det krävs betydligt längre horisont än så. Jag tycker att det är tragiskt. Det skulle vara väldigt negativt för svenska konsumenter och för vår basindustri.
Som förut har nämnts är Vattenfall redan nu ledande inom produktionen av förnybar el. I många stycken har man kommit väldigt långt. Man är ett jättebolag som satsar starkare i Sverige, men man satsar också på andra ställen.
Det är också värt att påpeka att den kärnkraft och brunkolskraft som finns i till exempel Tyskland köptes under den förra regeringen. Det är väldigt lätt att skylla allting på den här regeringen, men jag tycker att Kent Persson ska titta sig själv spegeln och att ni ska ta ert ansvar. Jag tycker att de mål som nu är satta på ett helt annat sätt ger förutsättningar för oss i Sveriges riksdag att utvärdera Vattenfalls elproduktion.
Mikael Oscarsson (KD):
Alf Eriksson, ingen energikälla är perfekt. Det finns både fördelar och nackdelar med varje typ av energiproduktion. För 30 år sedan fanns inte diskussionen om växthuseffekten, men i dag finns den. Vi har nu ett ansvar. Det är här som det stora hotet finns. Utvecklingen har samtidigt gått framåt.
Vi behöver kärnkraften för överskådlig tid för miljöns skull och för att kunna både säkra tillgången till säker energi och erbjuda vår basindustri konkurrenskraftiga priser.
En fråga som jag skulle vilja ställa till Alf Eriksson och som också gäller kärnkraften handlar om att IF Metall och Pappers välkomnat alliansens överenskommelse om att ersätta gamla kärnkraftverk med nya.
I och med att kärnkraftverken har en livslängd på ungefär 50-55 år kommer vi i mitten av 2020-talet att behöva ersätta kärnkraftverken för att undvika ett rejält tapp i energiproduktionen. Med de erfarenheter vi har från Finland vet vi att det tar 12-15 år från det att beslut har fattats till dess att ett nytt kärnkraftverk kan vara i drift.
Det innebär att ett beslut behöver tas under nästa mandatperiod. Vad är ert besked till väljarna i frågan? Lämnar ni walkover? Eller instämmer ni med IF Metall och Pappers, eller är ni helt emot deras önskan om att få ersätta befintliga kärnkraftverk när dessa är uttjänta? De frågorna vill jag gärna ha svar på.
Mikael Oscarsson (KD):
Alf Eriksson säger att de i basindustrin kan vara lugna, för med en rödgrön regering kommer det här att gå alldeles utmärkt. Jag är inte alls så övertygad om det. Mycket riktigt kommer det att finnas ett elöverskott år 2015 och fram till år 2020.
Men det är sedan som vi, om vi inte byter ut uttjänta aggregat och kärnkraftverk, får se en markant nedgång av elproduktionen i Sverige.
Det skulle vara direkt skadligt för svensk basindustri och också oansvarigt gentemot framtida generationer eftersom det inte, såvitt jag kan se, finns något sätt att under en överskådlig tid ersätta kärnkraften när det gäller elproduktionen. Varannan gång vi sätter på ljuset här i riksdagen är det vattenkraften som står för energin, och varannan gång är det kärnkraften. Vi satsar nu kraftfullt på alternativen.
Ändå behöver vi för överskådlig tid kärnkraften. Det är väldigt tydligt att Socialdemokraterna och Alf Eriksson duckar inför IF Metalls och Pappers klargörande synpunkter - att det faktiskt är viktigt att få byta ut befintlig kärnkraft när denna är uttjänt och att det har betydelse för våra möjligheter att i framtiden ha en stark basindustri.
Skulle det vara så att vi kan exportera elkraft är det väl bara bra. Inte heller är det entydigt bara fråga om en nedmontering av kärnkraften i Tyskland. Runt om i världen, även i Tyskland, är det nya tongångar, så vi får se vad som händer.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag tackar försvarsministern för svaret. Låt mig först ge en liten bakgrund. Marinens musikkår är landets näst äldsta orkester. Musikkåren har anor sedan 1680 och är en viktig del av det svenska kulturarvet och en central del i världsarvet Karlskrona. Musikkåren är alltså 335 år gammal.
Marinens musikkår genomför en mängd olika uppdrag för Försvarsmakten, statsledningen och allmänheten. Musikkåren är ett levande kulturarv som sprider god pr åt Försvarsmakten på förband och regementen i hela landet, gör regelbundna framträdanden på internationella arenor och finns ofta med vid statsceremonier i Stockholm.
Musikkåren är inte minst ett viktigt föredöme för framtidens musiker och har rönt stora framgångar internationellt. Marinens musikkår har, som herr talmannen och försvarsministern vet, varit ifrågasatt ett antal gånger. Den senaste debatten slutade med att dåvarande försvarsministern sa att det skulle göras en utredning för att gå till botten med hur det ska organiseras.
Det ska tilläggas att det har varit ett stort engagemang för detta. Ett stort antal namnunderskrifter har skickats in. Människor från musikhögskolor, orkestrar och akademier har engagerat sig och även allmänheten. Det har funnits en oro för vad som skulle hända om musikkåren försvinner.
Samtliga har ansett att regeringen måste ta sitt ansvar och tillsätta en efterlängtad utredning. Utredningen skulle vara bred och se till Marinens musikkårs lydnadsförhållande och till försvarsmusiken som kulturarv. Låt mig ge försvarsministern en eloge för att musikkåren är räddad.
Det är ett viktigt besked, och jag hoppas att det gäller för hela mandatperioden. Men när man bygger ett hus, herr talman, är det viktigt att ha en grund och tänka långsiktigt. Nu är detta en musikkår med långa anor som står på en fast grund. Men jag tror att problemen kommer att komma tillbaka igen som ett slags gummiboll till politiken, om man inte tar ett fast tag.
Jag tycker att det finns anledning att titta på omvärlden. I Norge har man exempelvis valt att lägga försvarsmaktens sex musikkårer, fästningar och museer i en egen organisation. Jag tror att man behöver något slags kombination där Kulturdepartementet och Försvarsdepartementet tar ett gemensamt ansvar.
Jag tror att en mix skulle vara en framkomlig väg. Jag skrev min interpellation i början av december. Vi skulle ha haft debatten före jul, men det blev ändrade planer.
Nu har beskedet kommit att musikkåren är räddad i nuläget, men jag skulle önska att försvarsministern visade handlingskraft, tillsatte en utredning, tittade på en långsiktig lösning och tog vara på det kulturella värde som finns. När man har gjort en utredning har vi alla blivit klokare.
Sedan kan vi fatta ett beslut och få en långsiktig lösning på denna viktiga fråga.
Mikael Oscarsson (KD):
Det var ett viktigt besked att musikkåren ska vara kvar. Det förtjänar du och ditt departement beröm för. Men jag tror att man kan klara av att göra två saker samtidigt. Jag tror att det är viktigt att se frågan långsiktigt.
Det blir i längden svårt att tro att Försvarsmakten kan ta ansvar för den kulturella biten. Då tror jag att risken är att bara det statsceremoniella kommer i fokus. I Norge har man organiserat på ett annat sätt.
Jag vill hålla fast vid att det är en viktig fråga hur vi löser detta långsiktigt. Ska musikkåren långsiktigt behålla den yttersta klassen av musiker är det viktigt att det känns att det finns en långsiktighet.
Musikerna har nu erfarenhet av att det går och att musikkåren blir räddad - det har varit så flera gånger - men sedan blir det en ny kris, och så är man hotad igen. Så fortsätter det. Det är bra att musikkåren har överlevt alla dessa år - det är jätteviktigt. Men det vore viktigt att lösa frågan långsiktigt.
Därför hoppas jag få gehör för min önskan om en utredning. Det finns ett beredningskrav. Det uttalades en tveksamhet kring utredningar. Jag håller med om att man inte ska begrava alla frågor i utredningar, och det har ju inte regeringen gjort i den här frågan.
Men man kan samtidigt titta långsiktigt på hur man på ett maximalt sätt kan få en mix med både det kulturella, som är Kulturdepartementets ansvar, och Försvarsmakten och Försvarsdepartementet. Den frågan finns kvar att titta på. Samtliga partier har uttryckt stöd för att tillsätta en utredning.
I den förra interpellationsdebatten på försommaren deltog flera socialdemokrater. Det var Agneta Gille från mitt eget län, Kerstin Haglö, Peter Jeppsson och Gunilla Carlsson. Det var även deltagare från de borgerliga partierna.
De menade att det behövs en utredning, och dåvarande ministern kom också sent omsider fram till samma hållning, vilket var bra. Argumenten finns kvar.
Det är ett viktigt besked som nu har kommit om att staten fortsätter ge stöd till verksamheten och att den kommer att leva kvar. Men den långsiktiga frågan kräver fortfarande sitt svar.
Mikael Oscarsson (KD):
Jag tycker att det som försvarsministern var inne på på slutet visar att det blir tokigt när vi sätter trumpeter mot kanoner. Då säger Försvarsmakten såklart att de måste få kanonerna. Därför finns det en finess med den norska modellen. De har gjort en egen avdelning där de har lagt museerna, fästningarna och musikkårerna - som för övrigt är sex stycken i stället för tre.
Vi hade sex musikkårer även i Sverige för inte alltför många år sedan. Men tre har lagts ned. Nu har vi minst antal musikkårer per capita i Norden. Vi är nere på lägstanivå. När det gäller utredningar beror det helt och hållet på vilka direktiv som ges, Åsa Lindestam. Om det ges direktiv om att man nu ska spara pengar och eventuellt lägga ned blir det på det sättet.
Men om det ges direktiv om att man inte ska lägga ned men att man ska titta på en långsiktig lösning får man en sådan sak. Det är ganska elementärt. Jag vill också tacka för ett mycket bra inlägg av Magnus Manhammar som hade information som är viktig att ta med i debatten. Det går alltså redan rykten om att Försvarsmakten gör ändringar som är neddragningar. Det är ett exempel på att det blir fel när vi sätter trumpeterna mot kanonerna.
Därför behöver man titta på en långsiktig lösning. I den här kammaren vet vi att allting inte snurrar kring Sverige och Stockholm, även om vi ofta vill tro det. Vi har anledning att titta på omvärlden. Norge tycks ha hittat någonting som fungerar över mandatperioderna på ett imponerande sätt. Jag vill tacka för beskedet och för debatten. Men det behövs fortfarande en utredning.