Kerstin Engle (S):
I dag avslutar vi arbetet för utrikesutskottets globaliseringsgrupp, som inleddes under 2007. Utskottet har fått som tradition att, utöver traditionellt utskottsarbete, också arbeta i självstyrande arbetsgrupper. Arbetsgrupperna har bidragit till ett gott kunskapsunderlag för riksdagens beslut liksom till ambitionen att alltmer arbeta med forsknings- och framtidsfrågor.
Globalisering omfattar så oerhört många aspekter av mänskliga och statliga relationer, så vi tvingades att välja ut några områden att fokusera på: demokrati och mänskliga rättigheter, ekonomi och de finansiella marknaderna, globala miljöproblem, internationell migration och hälsofrågor. Herr talman! Inledningsvis vill jag yrka bifall till reservation 1 om globalisering och den svenska modellen samt reservation 3 om globalisering, ekonomi och finansiella marknader.
Globalisering är ett modernt ord men ingen ny företeelse. Människor har handlat med varandra, förflyttat sig för arbete, studier och forskning under hundratals år. Men allt fler har under 1900-talet fått möjlighet att ta del av globaliseringens för- och nackdelar. Vi kan nog vara överens om att globaliseringens olika beståndsdelar har ökat de senaste årtiondena. Många har försökt att beskriva fenomenet och dess karaktär.
Demokratiutredningen skrev om globalisering och demokrati att globalisering minskar i avsevärd grad staters och enskilda nationers förmåga att styra samhällsutvecklingen. Det är en nog så intressant analys. Ett faktum är att allt fler länder deltar i den globala ekonomin. Det är något som vi det senaste halvåret verkligen fått erfara. Det ställs allt större krav på samordnat internationellt agerande, och det ligger en stor utmaning i beslutsfattande bortom nationalstaten.
Staters organisation och institutioner har fått nya förutsättningar. Regionernas betydelse har ökat. Vi socialdemokrater tror på globaliseringens möjligheter. De senaste årtiondenas ekonomiska globalisering har skapat ett ökat välstånd och bidragit till att avstånden mellan människor minskat. Kunskapen och förståelsen för varandra har ökat. Globaliseringen är också en källa till oro och otrygghet.
Kraven på flexibilitet utan skyddsnät och de snabba ekonomiska kasten ökar osäkerhet och maktlöshet. Människor jagar efter utvecklingen i stället för att styra den. Det internationella kapitalet kommer inte att se till att människor förbereds för arbeten i nya branscher. I stället krävs en stark politisk beslutskraft och facklig-politisk samverkan för att nå framgångar i en global konkurrens.
En bärande tanke är att trygghet för människor och investeringar i kunnande är nödvändigt för ökad tillväxt. Vi socialdemokrater är övertygade om att otrygghet och rädsla för att mista sitt jobb inte bidrar till utveckling. Våra strategier är att i solidaritet verka för att globaliseringen sprider välstånd i hela världen och att alla kan känna sig trygga i sina arbeten. Samtidigt ska svenska arbetstagare erbjuda kompetens i världsklass.
Den svenska arbetsmarknaden ska erbjuda trygghet och utvecklingschanser för enskilda, så att förändringen blir en positiv möjlighet. När vi 2005 antog ett nytt internationellt program var vi mycket tydliga och varnade för det som nu sker: Med finansmarknadernas globalisering följer ökad sårbarhet. Finansiella kriser kan få förödande mänskliga konsekvenser.
Spekulationsekonomin måste tyglas och ramverket för det internationella kapitalet stärkas. Skatteparadis ska bekämpas med starka medel och så vidare. Dessvärre har dessa farhågor brutalt besannats. Även på EU-nivå har vi länge efterfrågat en reglering av samtliga aktörer, produkter och tjänster på finansmarknaden.
Vi har krävt mer insyn, effektivare beskattning, skydd för löntagarnas jobb och pensionsrättigheter, skärpt kontroll av kreditvärderingsinstitut och ingrepp mot chefernas orimliga löner och förmåner. Vissa initiativ har tagits på EU-nivå, men ännu saknas viktig lagstiftning och samordning. Kraftfulla åtgärder måste vidtas mot skatteparadis, skattesmitning och penningtvätt.
En europeisk finansinspektion borde inrättas. Herr talman! Vid det nyligen avslutade G 20-mötet i London får man väl säga att det togs några steg i rätt riktning. Men ambitionsnivån kunde ha varit betydligt högre. Rätt beslut togs, men det kommer inte att ske några omedelbara mirakel, säger EU-kommissionens ordförande José Manuel Barroso. Alltför defensivt, måste man väl ändå säga.
IMF:s resurser ska tredubblas till 750 miljarder dollar genom ökade anslag från bland annat Kina och EU. Vi delar Forum Syds uppfattning att IMF måste demokratiseras och ändra sin politik på flera punkter om dessa pengar ska göra nytta för de fattiga. OECD kommer att publicera en svart lista över skatteparadis som vägrar samarbeta.
Det är ett första steg mot en ökad transparens, men det behövs en internationell överenskommelse som ger alla länder tillgång till information. Utvecklingsländerna förlorar varje år hundratals miljarder i skatteintäkter. Det internationella kapitalets jakt på snabba och allt högre vinster tar inte alltid mänsklig hänsyn. Det är oacceptabelt att konkurrera om företagens investeringar genom att försämra tryggheten, dumpa löner eller sänka miljökrav.
När vi är inne i en världsrecession ökar risken för utnyttjande av arbetskraft, och miljoner riskerar att falla ned i fattigdom. De mänskliga rättigheterna i arbetslivet måste tillgodoses på ett bättre sätt än i dag. FN:s organ för arbetslivsfrågor, ILO, och den globala arbetsrätten måste stärkas. ILO:s agenda för anständigt arbete måste genomföras. Samtliga EU-länder har ratificerat ILO:s grundläggande sociala rättigheter.
De måste nu uppmuntras att anta och genomföra alla övriga ILO-konventioner, exempelvis den nya deklarationen från 2008 om social rättvisa och för en rättfärdig globalisering. Sverige har goda förutsättningar att klara framtidens utmaningar. Många internationellt erkända forskare tror på den svenska modellen som en väg till framgång. Det är ingen slump att Sverige rankas högt på internationella tillväxt-, utbildnings- och kreativitetslistor.
Genom forskning och utbildning, genom att värna arbetsrätten och de sociala trygghetssystemen och genom att stå upp för allas rätt till lika behandling skulle vi ha goda förutsättningar i Sverige att ta oss an framtidens utmaningar. Vi måste stå rustade när krisen vänder. De multinationella företagen spelar en avgörande roll i den globala ekonomin.
Överallt finns dessvärre alltför många nationella och lokala företag som utnyttjar arbetskraft utöver det mänskligt hållbara. Här har fackföreningar, konsument- och miljörörelser och globaliseringsrörelsen en viktig roll att spela för att skapa opinionstryck. Global Compact lanserades av Kofi Annan 1999.
Det är ett initiativ med mål att sammanföra företag, FN-organ, arbetsmarknads- och sociala organisationer för att stödja tio huvudpunkter som berör mänskliga rättigheter, miljö, arbetsrätt och korruption. Global Compact är inte en reglerande institution utan en frivillig sammanslutning som i dag omfattar hundratals företag världen över samt frivilligorganisationer och fackförbund.
Ett annat initiativ är CSR, företagens ansvarstagande i samhället. CSR definierades i EU-kommissionens vitbok 2002: Ett begrepp som innebär att företagen på frivillig grund integrerar sociala och miljömässiga hänsyn i sin verksamhet och i sin samverkan med intressenterna utöver vad lagen föreskriver. Fru talman!
Eftersom globaliseringen är på mångas läppar har naturligtvis även regeringen tillsatt en grupp som arbetat med dessa frågor, Globaliseringsrådet. Rådet har lämnat många intressanta rapporter. En av dem har rubriken Sverige i världen . Rapporten definierar många områden där det finns mer att göra för att förstärka bilden av Sverige, förstärka varumärket Sverige och skapa en positiv bild av Sverige som handels- och forskningspartner.
Jag har redan nämnt vikten av den svenska modellen och att vi ska konkurrera med utbildning och högt kunnande. Men jag kan inte låta bli att läsa ur regeringens globaliseringsråds rapport.
Där står: Till följd av de många nya utmaningar som följer av globaliseringen och den ökade mobiliteten förefaller det rimligt att staten investerar i utrikesförvaltningen för att öka dess effektivitet och möta de växande kraven på Sveriges förmåga att delta i de för våra intressen relevanta internationella processerna.
Mycket talar för att Sverige skulle behöva öka antalet fasta beskickningar och bygga ut kapaciteten på några av de existerande ambassaderna för att upprätthålla en diplomatisk närvaro i nivå med våra utrikes-, handels- och utvecklingspolitiska ambitioner. Ambassader och konsulat bör vara samlingspunkten för hela den offentliga utlandsrepresentationen och centrum för det allmännas främjande av svenska kommersiella och andra intressen.
En ökad samordning av myndigheternas utlandsverksamhet underlättas därigenom, och de fasta resurserna utnyttjas bättre. Det är en rapport som kan rekommenderas för läsning. Sverige är ett litet, extremt exportberoende land. Då måste det väl ändå vara fel väg att stänga ytterligare ambassader och konsulat. Det är kortsiktiga besparingar när vi i stället behöver öka vår konkurrenskraft och närvaro i världen.
Sammanfattningsvis måste Sverige dra fördel av globaliseringen genom att verka för den svenska modellen, för alla arbetstagares rättigheter, kräva solidaritet av företagen och öka närvaron utomlands. Globaliseringsgruppen var tvungen att välja ut vissa delar att fördjupa sig i. Jag har tvingats att välja ut vissa delar att tala om. Men min kollega Carin Runeson kommer senare att ta upp andra delar i det här betänkandet. Fru talman!
Jag vill passa på att tacka utskottets kansli för engagemang och gott arbete för globaliseringsgruppen, inte minst med samordning och kontakter med våra föreläsande forskare.