Annika Qarlsson (C):
För knappt 70 år sedan låg Europa i ruiner. Min mamma hade just slutat skolan. Så sent som på 90-talet rådde fullskaligt krig i forna Jugoslavien, och ett splittrat Europa stod maktlöst inför ett folkmord. I grunden för EU-samarbetet finns att aldrig behöva återuppleva ett krig på den europeiska kontinenten. Vi har handel, kontakter och rörlighet som verktyg.
I detta samarbete har vi gjort det möjligt för individer att arbeta, bo, studera och röra sig fritt över den kontinent som tidigare präglades av krig och gränshinder. Det är en av grundpelarna. Genom att knyta varandra närmare och vara beroende av varandra bygger vi in förutsättningar för fred men också för tillväxt och utveckling. Genom EU tar vi i dag ett gemensamt ansvar för att fortsätta säkra fred, demokrati och tillväxt. Med gemensamma spelregler har vi skapat viktiga värden genom åren.
Men det finns också många avvägningar och konflikter mellan nationell suveränitet i olika frågor och de EU-gemensamma lagarna. Det är konflikter som vi har hanterat och har att hantera fortlöpande. Dagens ärende är ett sådant ärende. Efter en mycket uppmärksammad konflikt mellan ett lettiskt byggföretag och Byggnads 2004-2005 slog EU-domstolen fast att Byggnads blockad mot Lavals skolbygge i Vaxholm stred mot EU:s lagstiftning.
Det dömdes till det lettiska byggföretagets fördel. En utredning och en ny lag, lex Laval, senare har vi haft ett annat läge under ett flertal år. Avsikten med lex Laval var att bevara den svenska arbetsmarknadsmodellen i grunden och samtidigt slå vakt om den fria rörligheten på den europeiska arbetsmarknaden. Herr ålderspresident!
Regeringen har nu i propositionen Nya utstatio neringsregler lagt fram förslag som bland annat innebär att lex Laval rivs upp. Regeringen uppger att avsikten med förslaget är att skydda utstationerade arbetstagare och motverka illojal konkurrens - detta trots att regeringen inte kunnat visa några allvarliga brister med nuvarande ordning.
Lagrådet skriver i sitt yttrande att "ingen systematisk utvärdering av lex Laval och inga preciserade brister i gällande rätt anges som skäl till lagförslagen", trots flera utredningar. Centerpartiet och Alliansen har under arbetets gång kritiserat kraven på särskilt kollektivavtal för utstationerade.
Att bevisregeln i lex Laval slopas innebär att stridsåtgärder nu kan vidtas även om minimivillkoren i den så kallade hårda kärnan är uppfyllda, enbart för att uppnå just ett utstationeringskollektivavtal. En utstationerande arbetsgivare kommer därmed inte att kunna freda sig mot stridsåtgärder. Det blir i praktiken tvingande att teckna avtal.
Med Sveriges mindre stolta historia av blockad och skanderande av "go home" i Vaxholm kommer denna rättighet mot företag som följer alla regler självklart göra att många företag från andra länder väljer att inte komma hit. Att slopa bevisregeln är dessutom med stor sannolikhet oförenligt med EU-rättens principer om proportionalitet och ömsesidigt erkännande.
En av orsakerna som förts fram från facken är möjligheten att kontrollera att uppgifterna som lämnas är korrekta. Det föreslås en särskild bestämmelse om vilka dokument, anställningsavtal och lönespecifikationer som facket ska kunna begära ut för att säkerställa att minimivillkoren i den så kallade hårda kärnan uppfylls. Men den möjligheten finns redan. Arbetsgivare som utstationerar måste anmäla en kontaktperson som ska kunna tillhandahålla handlingar som visar att kraven i lagen är uppfyllda.
I förarbetena nämns som exempel på sådana handlingar anställningsavtal som visar att arbetstagarna har villkor som är minst lika förmånliga som minimivillkoren enligt ett svenskt kollektivavtal. Man inför alltså något som det redan finns möjlighet att göra. Även bevisregeln syftar till just detta.
Bevisregeln är enligt vår mening generös på så sätt att den ger långtgående möjligheter för arbetstagarorganisationer att vidta stridsåtgärder, så länge en utstationerande arbetsgivare inte visar att de utstationerade arbetstagarna i allt väsentligt har lika goda villkor som svenska arbetstagare inom det aktuella avtalsområdet. Det är därför oklart hur regeringen menar att kontrollmöjligheterna för arbetstagarorganisationerna förbättras.
Regeringen föreslår vidare att förbudet mot stridsåtgärder i utstationeringssituationer i fortsättningen endast ska gälla när den utstationerande arbetsgivaren är etablerad inom EES eller Schweiz. Utländska företag som verkar tillfälligt i Sverige skulle särbehandlas på grund av sin nationalitet. När lex Laval infördes bedömde alliansregeringen att särbehandling på grund av nationalitet är olämpligt om det inte finns starka sakliga skäl.
Det tycker vi fortfarande. Att säkerställa goda villkor för dem som jobbar i Sverige är en självklarhet för oss, men vi menar att de förslag som nu läggs fram styrs mer av protektionism än av omsorg om dem som kommit hit för att arbeta. Förslaget riskerar att hämma rörligheten inom EU och att stå i strid med EU-rätten.
För att underlätta för utstationerande företag att göra rätt och för utstationerade arbetstagare att ta till vara sina rättigheter är det viktigt att dessa vet vad som gäller på svensk arbetsmarknad. Svenska kollektivavtalsvillkor måste därför vara lättillgängliga. Med lex Laval reglerades att arbetstagarorganisationer ska ge in kollektivavtalsvillkor till Arbetsmiljöverket. Det är väldigt få som lämnats in.
Därför anser vi från allianspartiernas sida att sanktionsmöjligheter bör kopplas till kravet. Att regeringen inte lägger fram några förslag som på allvar förbättrar transparensen är märkligt. Detta innebär i princip att en arbetstagarorganisation enligt de svenska reglerna kan vidta stridsåtgärder för att uppnå villkor som den utstationerande arbetsgivaren faktiskt inte fått kännedom om. Herr ålderspresident!
Regeringen vill alltså göra det möjligt att vidta stridsåtgärder mot företag trots att de uppfyller kraven. Utstationerande företag tvingas teckna dessa särskilda kollektivavtal. Det är ett stort avsteg från den svenska modellen. Möjligheter till kontroller av om uppgifter stämmer införs, vilket redan finns enligt lex Laval. Regeringen visar på stor handlingskraft genom att slå in öppna dörrar.
Regeringen och majoriteten bestående av Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Sverigedemokraterna inför särbehandling av företag beroende på nationalitet. Man säger sig vilja ha rörlighet men lagstiftar mot det. Detta är grova avsteg hos socialdemokrater och miljöpartister från tidigare principer som den svenska modellen, särbehandling beroende på nationalitet och fri rörlighet. Centerpartiet tillsammans med Alliansen anser att detta är mycket olyckligt.
Jag yrkar bifall till reservation 1.