Dennis Dioukarev (SD):
Det har i denna talarstol den senaste tiden flera gånger konstaterats att världen, Europa och Sverige står inför stora ekonomiska prövningar. En hel generation entreprenörer och företagare riskerar att slås ut. Det blir konkurser, uppsägningar och minskad handel med arbetslöshet och kraftiga bnp-tapp som följd.
Vi står nu inför en både utbuds- och efterfrågechock, samtidigt som den medicinska lösningen bedöms ligga i en avmattad realekonomi. Det är således en sällsynt, allvarlig och komplicerad situation som vi har att hantera. Det är inget nytt i denna talarstol att vi går mot sämre tider. Frågan som bör ställas i sammanhanget är hur käpprätt åt skogen det egentligen ska gå.
Hur säkerställer regeringen att denna recession inte utvecklas till ett ekonomiskt Harmagedon? Jag tror att alla parter i denna församling är överens om att staten måste tillåtas att gå med underskott för att finansiera kraftfulla åtgärder. Sveriges statsskuld är låg, statsfinanserna är tillfredsställande och de politiska förutsättningarna finns för en mer offensiv strategi.
Sverigedemokraterna anser att satsningar på 10-20 procent av bnp är motiverade, vilket dessutom skulle vara mer i nivå med andra länder. Alternativkostnaden är annars lägre pensioner, sämre vård, psykisk ohälsa, ökad otrygghet och en helt enkelt påtagligt lägre levnadsstandard för befolkningen. Regeringen har presenterat flera stimulanspaket för att mildra effekterna av denna kris.
Vad vi har att ta ställning till i dag är den extra ändringsbudget som föreslår en tillfällig nedsättning av arbetsgivaravgifterna, allmänna löneavgiften och egenavgiften. Det är ett steg i rätt riktning som regeringen tar, men vår bedömning är att vi måste gå hela vägen. Vi har inte råd med halvmesyrer just nu; det kommer att straffa sig i längden.
Naturligtvis har olika åtgärder olika förutsättningar att implementeras med precision och snabbhet, men det som Moderaterna föreslår i sin motion är det som Sverigedemokraterna i grova drag förespråkat och presenterat i vårt särskilda yttrande. Det är också det som är nästa logiska steg i sammanhanget under dessa extrema förhållanden.
Politiken måste leverera kraftfulla åtgärder som så långt det är möjligt skyddar företagen och deras anställda mot plötsliga inkomstbortfall, annars går vi mot omfattande uppsägningar. Vi gör oss själva en otjänst när vi sparar på krutet i tider som dessa. Den bästa tiden för att rädda jobben är alltid i går.
Därför måste arbetsgivaravgifterna, löneavgiften och egenavgiften slopas helt under en begränsad period för att skapa tydliga långsiktiga spelregler som undanröjer osäkerheten för företagen och ger dem andrum att hantera negativa kassaflöden.
Dessutom måste detta omfatta alla anställda, för vad hjälper det Västsveriges största privata arbetsgivare - som nu i coronakrisen börjat producera och tillverka sjukvårdsmaterial i lastbilsfabriken - att avgiften slopas från den 31? Vad hjälper det dem som jobbar vid bandet? Inte alls om man tvingas till massuppsägningar.
Åtgärderna måste vara av så generell karaktär som möjligt för att fylla sitt syfte som träffsäker krishantering, och för småföretagen måste de vara enkla och utan administrativt krångel. Fru talman!
Mycket av det som SD förespråkat före och efter krisens begynnelse, såsom utvidgad och höjd a-kassa, minimal ränta på skatteanstånd och åtminstone en tillfällig nedsättning av arbetsgivaravgifterna, har visat sig vara åtgärder som det finns bred politisk enighet kring. Nu återstår bara att se om förd politik kan röra sig mot en mer offensiv strategi än i dagsläget. Jag yrkar bifall till reservation 1.