Andreas Carlgren (C):
Det är med någon förvåning som jag lyssnar på Anders Ygeman. Han är genom sitt parti inbjuden att verkligen delta i samtalen. Innan samtalen ens har börjat är recensionen redan klar. Jag tror att det råder några rätt grova missförstånd.
Eftersom Anders Ygeman så snabbt och innan några samtal har förts viftar bort hela den höga ambitionen ska jag ändå ställa frågan om han kan peka på något EU-land som har en högre ambition. Finns det något EU-land som kommer att nå en lägre utsläppsnivå än Sverige?
Det är det som är grunden för att vi säger att vi tar ledarskapet nationellt, i EU och internationellt. Jag värdesätter mycket att den förra regeringen någon gång på 90-talet sade sig vara beredd att minska utsläppen med 4 procent till följd av Kyotoprotokollet.
Men jag har lite svårt att förstå varför det så fullständig överglänser att vi nu ska minska utsläppen som ett nationellt mål med 40 procent. Jag ska också konstatera att det innebär att vi ska minska utsläppen som ligger utanför EU:s utsläppstak med 20 miljoner ton mellan 1990 och 2020.
Jag kan bara konstatera att när ni lämnade regeringsansvaret hade ni nått en fjärdedel av det på 15 år. Under den återstående 15-årsperioden ska vi nu klara tre fjärdedelar. Vi laddar nu för och lägger upp en politik för att genomföra utsläppsminskningen tre gånger så snabbt som skedde under den förra regeringsperioden.
Jag har likväl dragit mig för att särskilt kritisera att det gick så långsamt och att så lite skedde därför att jag hela tiden har hoppats att Socialdemokraterna, Anders Ygeman och andra här i kammaren ska vara beredda att delta i det långsiktiga arbete som behövs brett här i riksdagen och i hela samhället för att motsvara hela den stora utmaning som ligger framför oss.
Det är därför som jag blir så förvånad och lite undrande inför att detta bara viftas bort. Jag måste ändå säga att det också innebär att man missuppfattar vad som gäller internationellt. De flexibla mekanismer som Anders Ygeman på något underligt sätt inte ens vill räkna in i de nationella målen är sannerligen internationellt unikt. De tillkom på u-landsinitiativ.
Det är i själva verket så att u-länderna gång på gång har svikits inte bara i biståndsarbetet, vilket är fullständigt förkastligt internationellt, utan också i det internationella klimatarbetet. Det har till och med ett egenvärde att det ligger som en del både av nationellt mål och av de bindande åtaganden som länderna gör. Först då kan man från u-ländernas sida vara säker på att i-länderna kommer att leverera det som de har lovat men inte hållit.
Det ligger ett egenvärde i att det är internationellt förpliktande. Dessutom är det ett sätt att bekräfta hur bråttom det är att lösa klimatfrågorna nu - nationellt, i EU och internationellt. Då ska vi samla alla de insatser som görs för att minska utsläppen och ta till de åtgärder som ger de allra effektivaste insatserna. Det är så vi lägger upp politiken, och vi kommer också att redogöra för rader av åtgärder med anledning av det i klimatpropositionen.
Jag hoppas fortfarande att Socialdemokraterna och övriga partier i riksdagen är beredda att samarbeta och inte bara vifta bort, att vara konstruktiva och inte bara argumentera ned det samarbete som kan lösa klimatproblemen och att de inte bara bedriver angrepp och konfrontation.