Annika Strandhäll (S):
Tack, Lotta Finstorp, för interpellationen, och tack, Hillevi, för ditt inspel! Jag vill verkligen understryka att jag är väldigt bekymrad över den situation vi har för unga människor i aktivitetsersättning. När jag tillträdde som socialförsäkringsminister i höstas hade jag inte den fulla bilden av hur det såg ut med den gruppen.
Jag kan konstatera att sedan den här formen infördes 2003 har inflödet ständigt ökat, och antalet unga människor i aktivitetsersättning har ökat och fortsätter att öka. Det finns dock en sak som har förändrats något sedan detta kom på plats. Det är diagnoserna.
Från början när aktivitetsersättningen kom på plats handlade det efter vad jag förstår väldigt mycket om fysiska funktionshinder på olika sätt. I dag vet vi att 70 procent av dem som får aktivitetsersättning har någon form av psykisk diagnos.
Vi kan konstatera att det ser ut så i Sverige och också i ett antal andra länder runt om i Europa, vilket i sig kräver sin egen analys. Precis om Lotta Finstorp påpekar och som jag också sa inledningsvis är detta en utveckling som vi har sett över tid och där vi uppenbart inte har förmått att hitta rätt lösningar. Inlåsningseffekterna är stora.
Jag har sedan jag tillträdde varit ute på en så kallad hälsoresa runt om i landet. Det har inneburit att jag har besökt arbetsplatser och tittat på hur man jobbar med sjukskrivna eller personer som är på väg att bli sjukskrivna. Jag har också besökt olika projekt och även haft diskussioner med Försäkringskassan under den här tiden om arbetet med personer i aktivitetsersättning.
Den bild jag har stämmer väldigt väl överens med den bild som Riksrevisionen ger av hur läget är. Det är av största vikt att vi vidtar åtgärder. Vi har inte råd att förlora en enda ung människa under 30 år som har någon form av arbetsförmåga till aktivitetsersättning.
Vi ser väldigt ofta att aktivitetsersättningen sedan går över i en permanent sjukersättning. När jag talar med handläggare som jobbar med de här frågorna och också talar med unga människor som har aktivitetsersättning upplever jag många gånger att den bild som beskrivs handlar om att människor inte får tillgång till aktivitet på det sätt som de själva skulle vilja eller önska.
Det stämmer väldigt väl överens med den bild som Riksrevisionen ger. Arbetsförmedlingen och Försäkringskassan har för 2015 ett fortsatt uppdrag att gemensamt inom ramen för samordningsförbundens verksamhet prioritera insatser till ungdomar med aktivitetsersättning.
Det tål att funderas vidare på hur man kanske skulle kunna nyttja samordningsförbunden ännu mer kopplat till just gruppen med aktivitetsersättning utöver det man redan gör i dag.
Vi har remitterat betänkandet Moderniserad studiehjälp , där det bland annat föreslås att aktivitetsersättning för förlängd skolgång ska föras över till det ordinarie studiestödssystemet. Vi avvaktar naturligtvis remissynpunkterna innan vi bestämmer oss för hur vi ska gå vidare med det.
Det har visat sig att det lätt har kunnat bli en inkörsport till fortsatt aktivitetsersättning och sedermera sjukersättning. Vi har lämnat ett förslag om att något höja ersättningen till personer som har aktivitetsersättning och sjukersättning i vårändringsbudgeten.
Det är en förändring som föreslås träda i kraft den 1 oktober 2015.