Jennie Nilsson (S):
Jag vill börja med att särskilt tacka Kjell-Arne Ottosson för att han lyfter upp denna fråga. Det är en fråga där det förekommer många felaktiga bilder, inte minst i jaktmedier och på olika typer av sidor. Det är många missförstånd och, tror jag, också en bild av gamla förslag som har funnits och som blandas ihop med det nuvarande förslag som finns i dag. Därför tycker jag att det är angeläget och bra att vi får ha en debatt där vi kan säkerställa att vi diskuterar utifrån fakta.
Jag ska försöka börja beta av frågorna. Det är många som ställt frågor, och det kommer att bli en utmaning rent tidsmässigt att hinna med alla. Jag ska börja med den första delen, som jag tycker är viktigast. Först av allt vill jag slå fast att beslutet inte har fattats utifrån att det finns något missnöje med hur Svenska Jägareförbundet har hanterat det allmänna uppdraget, tvärtom.
Beslutet fattas för att säkerställa att Svenska Jägareförbundet och det allmänna uppdraget ska kunna leva också i en ny tid. Det har påpekats i debatten att uppdraget tillkom 1938 och har funnits väldigt länge. Det är helt sant, och min ambition är att det ska fortsätta att leva väldigt länge. Men det behöver anpassas till gällande lagstiftning. Lagar ser inte ut i dag som de gjorde 1938.
Den lag som framför allt har lyfts upp som problematisk i sammanhanget, också över tid, är lagen om offentlig upphandling. Jag tror faktiskt att även Kjell-Arne Ottosson, som följer dessa frågor noga, är medveten om den kritik som finns från olika intressenter på detta område. Vi kan börja med att konstatera att den första frågan i detta sammanhang handlade om dialogen med Svenska Jägareförbundet och på vilket sätt den skett.
Jag har alltid dialog kontinuerligt med alla mina ansvariga myndigheter, intresseorganisationer och näringar. I detta sammanhang kan jag konstatera att Svenska Jägareförbundet är en viktig organisation som vi har löpande dialog med inför en rad olika frågor, givetvis också i denna. Det ska inte förväxlas med en förhandling.
Vi förhandlar självfallet inte med andra än andra politiska partier eller ibland med andra länder om olika saker, men vi har en dialog, och en inlyssnande sådan. När vi har tittat på hur denna fråga ska hanteras utifrån en upphandlingsrättslig problematik har vi varit väldigt måna om att samtidigt lyssna in andra kritikområden som har funnits, inte minst utifrån jägarnas perspektiv.
Det är frågor om underfinansiering. Man har haft samma bidrag i väldigt många år. Man har fått sina bidrag år för år. Man har tyckt att det har varit ett problem när det gäller att utveckla sin verksamhet. Det är några exempel som vi nu lyfter in i detta sammanhang och säkerställer att vi också löser när vi nu tar ett grepp om detta. Sedan görs det ett ifrågasättande kring EU-piloten.
Här kan jag bara konstatera att jag inte delar Kjell-Arne Ottossons bild av hur EU normalt sett jobbar. Det gör inte heller tjänstemännen på olika departement. Det är då inte bara mitt departement utan många departement som under åren har varit inblandade i detta. Det är alldeles korrekt att det finns en enskild som har klagat. I det läget tittar EU på om man ska ta det vidare eller inte.
Här gjorde man en rättslig analys och bestämde sig för att väcka ett pilotärende mot Sverige eftersom man ansåg att det fanns skäl för rättslig kritik. Vi svarade på frågan 2016 och har sedan haft en löpande dialog.
Detta pilotärende har levt i fyra år fram till 2020 då man ansåg sig nöjd med det svar som vi gav, givet att vi skulle se över detta för att säkerställa att rågången mellan bidrag och upphandling skulle ses över.