KBLab/rixvox huggingface dataset:
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Kollektivtrafiken kan köras på väg, och ännu bättre är det naturligtvis om det finns en separat kollektivtrafikfil. Det är helt riktigt inte planerat i förbifarten. Vi har också hört hur man på landstingets trafikavdelning planerar nya bussförbindelser exempelvis i Södertälje för dem som jobbar i norra sidan av staden.
Man är redan i gång med ett trafikupplägg. Det är möjligt med den nya förbifarten. Alla pengar går till vägar, säger Jens Holm. Nej, jag håller inte riktigt med om det. Det ingicks en tydlig Stockholmsöverenskommelse för ett antal år sedan om vad som ska göras med de pengar som trängselskatten ger. Pengarna ska komma tillbaka till regionen.
En tydlig del, som också följer resultatet av folkomröstningen, är att pengarna går till väg - och förbifarten är en stor del.
Den tekniska överenskommelse som finns i Stockholmsöverenskommelsen - Vänsterpartiet valde att inte delta i överenskommelsen, men en tydlig majoritet deltog - innebär att 5 miljarder ska tas från statliga anslag, flyttas över från länsplanen, och då går det att göra mer som annars Stockholms läns landsting skulle ha stått för.
Stockholms läns landsting svarar främst för sjukvård och den största delen av kollektivtrafiken. Genom att göra omflyttningen kunde Stockholms läns landsting satsa mer på spårväg i regionen. I Stockholmsöverenskommelsen ingår också i 100-miljarderspaketet, där trängselskatten är en viktig del, satsningar på Citybanan.
Citybanan är den absolut viktigaste delen för att få bort flaskhalsarna för fjärrtågen, godstågen och pendeltågstrafiken i Stockholm. Vi är rätt överens om att det är bra att Citybanan kommer på plats. Jag delar Jens Holms uppfattning att i ett Stockholm som växer, inte bara staden utan hela regionen, är det trångt överallt.
Det behövs mer av allt - fler bostäder, mer tillgänglighet, fler möjligheter att gå, cykla och åka kollektivt. Det är en av anledningarna till att alliansregeringen, Alliansen i Stockholm, Alliansen i landstinget och alliansföreträdare i andra kommuner har bestämt sig för att gemensamt satsa på fler nya linjer i tunnelbanan.
Detta möjliggörs av intäkterna från trängselskatten, det som bilisterna betalar när de åker på våra vägar. I överenskommelsen ingår det att börja lägga trängselavgifter på Essingeleden. Bygger man mer väg blir det mer trafik. Jag motsäger inte den delen.
Med en så starkt växande Stockholmsregion, så otroligt många som vill vara här och passera igenom regionen, måste vi fundera över vad vi gör. För att kunna ta emot tillväxten, som i grunden är bra, bygga bostäder och göra det möjligt att röra sig måste vägar, järnväg och annan kollektivtrafik byggas ut.
Därför är förbifarten så viktig. Den minskar sårbarheten. Jag har tittat på de olika delarna och där arbetet har påbörjats - för att komma tillbaka till en av Jens Holms frågor. Förstudier och annat har pågått under en längre tid. Det sker förberedelser av omläggning av vatten, el och så vidare till exempelvis Kungens kurva. Sådant kan göras utan att invänta de andra delarna.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag vill tacka Jens Holm. Jag blev mycket glad när jag fick interpellationen om förbifarten. Jag får många interpellationer, men den här debatten såg jag verkligen fram emot. Frågan är så betydande och avgörande. Jens Holm har helt rätt i att frågan om förbifarten kommer att vara helt avgörande i valet, men jag tror att den kommer att vara ännu mer avgörande för hur Stockholm i fortsättningen ska utvecklas, växa och ta emot alla de människor som vill bo, verka och leva här.
Det handlar inte bara om Stockholm, det handlar inte ens om Södertälje eller Norrtälje, utan det handlar om hela Mälardalen och hela Sverige. Jag träffade företagare i Luleå och bad dem nämna några viktiga infrastruktursatsningar. Då nämnde de, bland annat, Hamnbanan Göteborg, och de nämnde också Förbifart Stockholm. Det kanske låter som en lokalgata, men det är en nationell väg som knyter ihop människor, jobb och förutsättningar.
Trängselskatterna möjliggör att vi kan få både väg och kollektivtrafik. I Stockholmsöverenskommelsen används en del av länsplanen och en del av den nationella planen.
Det ger förutsättningar att investera i Citybanan, som är så viktig för järnvägen och pendeltågen i Stockholm, och ny spårvagn i Stockholm. I överenskommelsen om trängselskatt från 2013 har 9 miljarder avsatts för satsningar på tunnelbanan. Men det är klart att det kostar mycket att bygga väg också.
Allt detta görs för att hela Stockholmsregionen ska utvecklas och fungera. Jag hoppas verkligen, herr talman, att det blir ett avgörande i valet. Jag är bekymrad över att det i dag finns en splittrad opposition som inte har bestämt sig. Men väljarna behöver inte fundera. Med en alliansregering blir det en förbifart.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Krister Örnfjäder har frågat justitieministern vilka åtgärder hon tänker vidta för att komma åt problemet med för höga hastigheter i samband med vägarbeten i Sverige. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
När det gäller bötesbeloppens storlek och återkallelse av körkort för trafikanter som inte följer hastighetsbestämmelserna görs redan i dag en bedömning av hur allvarlig överträdelsen är. Bötesbeloppen för hastighetsöverträdelser bestäms på ett mer schabloniserat sätt utifrån hur allvarlig överträdelsen är. Bötesbeloppen höjdes också kraftigt 2006.
Utifrån överträdelsens art gör Transportstyrelsen en bedömning av om körkortet ska återkallas och för hur lång tid. Ju allvarligare en överträdelse är, desto längre blir spärrtiden under vilken personen i fråga inte kan få tillbaka sitt körkort. Hastighetsbestämmelserna i sig spelar givetvis en stor roll för vägarbetarnas arbetsmiljö och säkerhet.
Jag kommer att jämföra lite med Danmark, eftersom interpellanten har jämfört själv i sin interpellation. Jag kan konstatera att vid vägarbeten på motorvägar tillåts som högsta hastighet 80 kilometer i timmen i Danmark, medan Sverige tillåter högst 70 kilometer i timmen. Vidare har Danmark bara två steg, 80 och 50 kilometer i timmen, vid vägarbeten på statliga vägar.
I Sverige gäller 70, 50 och ända ned till 30 kilometer i timmen, beroende på hur nära trafiken eller hur skyddat vägarbetaren utför sitt arbete. Enligt nollvisionen ska vägtransportsystemet successivt utvecklas vad gäller dess utformning, funktion och användning, så att ingen ska dödas eller skadas allvarligt i trafiken.
Säkerheten på vägarbetsplatserna är självklart en viktig del av detta. Många parter är inblandade i ett aktivt säkerhetsarbete. Ett gott arbetsmiljöarbete hos arbetsgivarna, bra utmärkning och skyddsanordningar vid arbeten samt uppföljning av regelefterlevnaden - hos både entreprenörer och trafikanter - är några av komponenterna i arbetet.
Ett exempel är den överenskommelse som Trafikverket, Sveriges Byggindustrier och Svenska Teknik & Designföretagen undertecknade i mars i år. Den innebär en vision om noll allvarliga arbetsolyckor inom anläggningsbranschen efter år 2016. Till överenskommelsen hör en konkret handlingsplan med åtgärder.
De bestämmelser som finns om åtgärder för att märka ut och sänka farten vid vägarbetsplatser måste tillämpas och följas. För att stärka säkerheten tog Trafikverket under 2012 fram nya säkerhetsregler för vägarbeten. Reglerna är bättre anpassade för upphandlingar än tidigare.
Syftet är att alla krav på trafik- och skyddsanordningar ska kunna prissättas och ingå i anbud vid en upphandling. Det möjliggör en bättre kontroll och uppföljning av hur entreprenören uppfyller kraven. Effekterna av detta nya regelverk ska följas upp och analyseras av Statens väg- och transportforskningsinstitut, VTI.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Den frågeställning som Krister Örnfjäder tar upp är viktig på många sätt därför att alla trafikanter alltid ska iaktta aktsamhet och varsamhet utifrån vad omständigheterna kräver. Detta är kanske särskilt viktigt vid vägarbeten eftersom trafiken ofta ska kunna löpa samtidigt som någon förväntas arbeta tryggt och säkert.
De som skadas eller dör i samband med vägarbeten är oftast trafikanterna själva, även om det ibland är de som jobbar vid vägarbeten. Detta gör att hastigheten är en viktig faktor. Men det är också andra faktorer som spelar in. Krister Örnfjäder nämnde själv att man kan använda mer av tillsyn och kontroll, använda mobila säkerhetskameror som finns och att polisen kan vara mer behjälplig.
Jag kommer ihåg ett vägarbete som pågick en tid mellan Södertälje och Hallunda då man gjorde tre filer i vardera riktningen. Men det var inte många som följde de hastighetsregler som faktiskt gällde där. Men där ställdes polisbilar ut, och man fick ned farten som var syftet. Frågan är om Danmark eller Sverige gör det mest rätta.
Jag vet att flera nordiska länder gärna tittar på Sveriges arbete när det gäller trafiksäkerhet och inte minst när det gäller vägarbeten. Det är lite svårt att jämföra med Danmark därför att de har en stor skala med olika parametrar och procentsatser för att man ska komma upp i olika bötesbelopp, även om de har höjt beloppet som sådant. Vi har instrumentet att använda flera olika hastigheter och kan sänka hastigheten ända ned till 30 kilometer i timmen.
Men det spelar ingen roll om människor inte följer de hastighetsregler som gäller. Hastighetsöverträdelser i sig kan ge någon form av böter - upp till 4 000 kronor. Men omständigheten som sådan, om det är att betrakta som vårdslöshet, kan dessutom ge mycket större påföljd än bara ett bötesbelopp.
Jag tror ändå att det arbete som nu pågår gemensamt i branschen och som handlar om hur man kan märka upp, hur man kan ändra designen, hur man kan spärra av i god tid före ett vägarbete för att uppmärksamma på att det pågår är viktigt för att få ned hastigheten.
När vi var på resa i Norge för ett antal år sedan såg jag några skyltar som används på olika ställen för att medvetandegöra personer som sitter och kör bil på att det pågår vägarbete. Före ett vägarbete såg man en stor och tydlig affisch, ofta med en pappa och ett litet barn, som talade om att man nu kommer in i ett område där denna pappa eller mamma jobbar. När man hade passerat igenom vägarbetet fick man ett tack för att barnet skulle få se sin mamma eller pappa på kvällen.
Det finns olika sätt att uppmärksamma den som kör på att man ska iaktta varsamhet och inte bara rulla på som vanligt. Man ska se på omfattningen, och det är fortfarande så att om man kör för fort finns det böter. Vi har en ordning som kanske påminner lite grann om den som man har i Danmark, nämligen att man på vägar med hastigheter under 50 kilometer i timmen får högre böter när man kör snabbare än på vägar med hastigheter över 50 kilometer i timmen.
Vi har hastighetsgränser på 50 och 30 kilometer i timmen förutom 70.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Ja, jag tycker att säkerhet för vägarbetare - och för trafikanter vid vägarbeten - är oerhört viktigt. Vi håller fanan högt när det gäller trafiksäkerhetsarbete i Sverige i stort, och här gäller det att titta på varje område för att se vad mer vi kan göra bättre. Jag kommer naturligtvis att ta med mig det här i det arbete som sker.
Jag hoppas att Krister Örnfjäder under sommaren kan se hur arbetet fortskrider. Följ gärna det gemensamma arbetet inom branschen! Det tror jag nämligen är oerhört viktigt. Om fler är inblandade i arbetet och är med och tar ansvar var och en för sin del kan det bidra till att vi får ett mycket bättre resultat. Med det får jag önska Krister Örnfjäder en god sommar.
Jag hoppas på återseende här i kammaren.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Katarina Köhler har frågat mig om jag avser att tidigarelägga en omdragning av E4 genom Skellefteå. Alliansregeringen genomför nu en historisk satsning på infrastrukturen i Sverige. Av en total planeringsram på 522 miljarder kronor för planperioden 2014-2025 går 281 miljarder kronor till att utveckla transportsystemet.
Stora investeringar görs i väginfrastrukturen för att tillgodose medborgarnas behov av arbetspendling och näringslivets behov av transporter. I dagsläget finns det inget investeringsobjekt i den nationella planen som rör E4 förbi Skellefteå.
Trafikverket bedömer i förslag till nationell plan 2014-2025 att det finns brister kopplade till bland annat överskridande av miljökvalitetsnormer i Skellefteå tätort som kvarstår efter 2025. Det finns en vägutredning från 2012 för E4 förbi Skellefteå som bygger på att en ny centrumbro anläggs över Skellefteälven.
Konsekvenserna av att en centrumbro inte byggs är inte analyserad av Trafikverket. Nu har kommuninvånarna i Skellefteå sagt sitt och röstat nej till att bygga en centrumbro. Jag har full förståelse för att en omdragning av E4:an är ett prioriterat projekt för kommunen och regionen.
Men mot bakgrund av den rådande situationen och planeringsläget är det för tidigt att säga något mer konkret om det eventuella behovet av efterfrågade åtgärder. Regeringen har genomfört viktiga förändringar för att knyta ihop budgetprocessen med den fysiska planeringen.
Genom propositionen Planeringssystem för transportinfrastruktur skapar regeringen förutsättningar för ett mer flexibelt och transparent planeringssystem. Numera fattar regeringen, förutom beslut om den tolvåriga transportplanen, även årliga beslut för byggstarter och förberedelse för byggstarter av investeringsobjekt för de kommande sex åren.
På så sätt kan regeringen även i fortsättningen hålla ordning och reda i de statliga finanserna samt hantera nya förutsättningar. Det medför också klara förbättringar i underlagen inför regeringsbesluten. Men för att systemet ska fungera bra ställs vissa krav på när ett investeringsobjekt är klart för byggstart.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Vi gav direktiv till Trafikverket när de skulle arbeta fram förslaget och underlaget till transportplanen och utvecklingen av hela transportsystemet som nu har nu antagits av riksdagen. När transportplanen togs fram var vi noga med att infrastruktur måste vara gränsöverskridande, gå över en kommungräns, över en länsgräns och också över en landgräns och att den ska se till alla trafikslag och hur de kompletterar varandra.
När man bygger samhällen är det viktigt att infrastruktur och kollektivtrafik hänger ihop med bostadsbyggande. För att hela Sverige ska leva, för en ökad konkurrenskraft och särskilt för jobben är det viktigt att ha fokus på våra större stråk, godsstråk, nationella vägar och stambanor men också att se till arbetspendlingen.
Ungefär så skulle man kunna sammanfatta det. Vi gör nu en otroligt stor investering, inte minst för att vårda den infrastruktur vi har men också för att utveckla transportsystemet. Den här regeringen tycker att det är viktigt att satsa både på väg och på järnväg.
Nu förstod jag av Katarina Köhler att hon visste vad som skulle stå i den nationella planen och att hon tolkat den som att dragningen av E4:an i Skellefteå inte skulle finnas med. Det är alldeles riktigt, eftersom förutsättningarna har ändrats ganska sent.
Men som jag försökte beskriva blir det med den nya planeringsprocessen, som nu är beslutad av riksdagen, förutsättningar för flexibilitet på ett sätt som inte varit möjligt tidigare när omständigheter förändras. Jag kan konstatera att den prioritering som regeringen har gjort med tydligt stöd av Socialdemokraterna i trafikutskottet har bifallits.
Man uttrycker till och med i sin motion att man stöder de prioriteringar som har gjorts vad gäller objekten, och det är i grunden bra. Jag har också förstått att lokalt i Skellefteå har Socialdemokraterna under lång tid, kanske så lång tid som 30 år, varit motståndare till en omdragning av E4:an.
Nu har folkomröstningen sagt sitt, och kommunstyrelsen ska fatta beslut om detta. Vad jag förstår har man inte ens haft ett samtal med Trafikverket om vad som händer nu efter den folkomröstning som har varit.
Men vad jag har förstått av det moderata oppositionsrådet där uppe har socialdemokrater och moderater kommit överens om att samarbeta på ett konstruktivt sätt för att bidra till att E4:an dras utanför centrala Skellefteå.
När jag träffar kommuner och regioner, framför allt när det gäller planering, och Trafikverket när de ska fästa fokus på rätt saker framhåller jag vikten av att börja med en bred överenskommelse lokalt, eller ännu hellre regionalt, för att komma fram till vad man ska prioritera. Det kommer också in som en viktig faktor när vi sedan fastställer nationella planer.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Man kan naturligtvis ha många synpunkter på de analyser som görs när det ska göras stora reinvesteringar, investeringar, samhällsekonomiska kalkyler och nettonuvärdeskvoter. Men de finns trots allt, och de utvecklas alltmer. Det är ett underlag när man bestämmer vilken typ av infrastruktur som ska göras. Sedan kan det finnas andra skäl som vägs in och bedöms.
Jag förstår verkligen att Katarina Köhler tycker att det är viktigt att få ordning på en Europaväg som går igenom en stad. Jag kan också förstå den oro som många skelleftebor har: När ska vi få ordning på det här? Katarina Köhler säger: Visst borde det komma till mer infrastruktur, visst borde vi ha en Norrbotniabana, och vi har fått alldeles för lite pengar.
Jag vill bara rikta uppmärksamheten hos den lyssnar på den här debatten på att Socialdemokraterna inte har mer pengar i sin budget till några vägar än vad regeringen har anslagit. Socialdemokraterna kommer att få en ganska tuff utmaning om det skulle vara så att Socialdemokraterna blir tvungna att bilda regering med Vänsterpartiet och Miljöpartiet. Då borde skellefteborna bli oroliga eftersom det är partier som vill dra ned väganslagen drastiskt.
Vi talar inte om 1 eller 2 miljarder, utan för hela planeringsperioden handlar det om i storleksordningen 30 miljarder. Det finns också partier som har uttryckt att man inte alls ska satsa på motorvägar. Många av våra Europavägar är motorvägar. E4:an i synnerhet är i långa sträckor motorväg.
Alliansregeringen fortsätter att satsa på både väg och järnväg. Vi vill hitta stråken i den takt och tid som finns den närmaste tolvårsperioden för att underlätta för gods som går på järnväg. Det gäller inte minst sådana råvaror och andra produkter som kommer norrifrån och bidrar stort till vår bruttonationalprodukt. Vi vill också satsa på våra vägar.
Det handlar också om de stora stråken för både gods och arbetspendling.
Nu är det ett nytt läge i Skellefteå efter folkomröstningen där majoritet och opposition i kommunen är villig att arbeta gemensamt och konstruktivt för att få till en ny diskussion och analysera vad konsekvenserna blir om man inte har den centrumbro man först skulle ha.
Hur kan regionen vara med och bidra med påfarter och avfarter för att få till en annan sträckning? Det är viktigt inte minst för luftkvaliteten och annat. Det finns egentligen ingen motsättning i det arbetet, utan det känns konstruktivt.
Innan en regering, vilken som helst, kan fatta ett beslut i en nationell plan i den nya planeringsprocessen måste förutsättningarna först tas fram. Först efter det kan man veta när man kan ge klartecken för byggstart. Det är sådan processen är nu. De första tre åren är det objekt som är helt klara, även med finansiering. År tre till sex är det förberedelser för byggstart.
Här har man inte ens börjat, utan det vill till att man gör en ny åtgärdsvalsanalys eller studie för detta. Jag har förstått det som att detta arbete tar man nu gemensamt initiativ till i Skellefteå tillsammans med Trafikverket. Det är precis denna ordning det ska vara.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Om förutsättningarna har varit att det ska byggas en centrumbro men så sker det en folkomröstning som tydligt säger att man inte vill ha en centrumbro så ändras ju förutsättningarna. Då är det rimligt att det ges tid och möjlighet att analysera vad de nya förutsättningarna innebär.
Folkomröstningen hölls ju ganska nyligen, och kommunen har ännu inte hunnit ta en kontakt med Trafikverket utifrån de nya förutsättningarna.
Av de kontakter som jag har med Skellefteå har jag förstått att man är överens om att lägga brodiskussionerna bakom sig och fokusera på ett konstruktivt samarbete för att komma fram till hur E4:an ska kunna dras utanför centrala Skellefteå.
Med den nya planeringsprocessen finns det bättre förutsättningar än tidigare för rimliga objekt som kommer in och är klara för byggstart att bedömas och prioriteras. Detta planeringssystem finns det en bred politisk enighet om, vilket jag tror är bra för Skellefteå.
Det som också vore bra för Skellefteå är en fortsatt alliansregering, för till skillnad från alternativet vill vi satsa också på väg.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag vill inleda med att säga att regeringen fäster stor vikt vid kvalitetssäkring av underlag och har därför genomfört förändringar avseende framför allt systematiken kring prognosarbetet. Det är dock viktigt att komma ihåg att prognoser på intet sätt är en absolut sanning utan en indikator på vilken utveckling som kan komma att ske.
Jag är dessutom övertygad om att Stockholms invånare, oavsett vad prognoserna säger, skulle vilja slippa sitta i bilköer på vägarna runt Stockholm, som på Essingeleden, att de förväntar sig säkra trafikmiljöer för dem som bor och färdas längs E22 och att samhällsviktiga transporter på E10 Norrbotten ska komma fram säkert och i tid.
Jag vill med det säga att trafikprognoser är ett viktigt verktyg i prioriteringarna men inte det enda verktyget. Som ett led i regeringens arbete för att förbättra prognosarbetet har Trafikverket fått i uppdrag att redovisa hur de arbetar med utveckling och förvaltning av metoder och modeller för samhällsekonomiska analyser inom transportområdet.
I samband med detta gavs Trafikanalys i uppdrag att kontinuerligt följa Trafikverkets arbete med att utveckla modeller för samhällsekonomiska analyser och följa den internationella modellutvecklingen på området. Den nya planeringsprocessen med en separat granskning av underlag skapar förutsättningar för en bättre kvalitetskontroll och kvalitetsstyrning.
Jämfört med tidigare prognosuppdateringar en gång per mandatperiod görs detta numera varje år i och med den nya planeringsprocessen.
Prognosuppdateringar utgör en viktig grund för regeringen när regeringen ska fatta årliga beslut om vilka väg- eller järnvägsobjekt som ska få byggstartas den närmaste treårsperioden, vilket är en av anledningarna till att den nya planeringsprocessen är så viktig.
Regeringen satsar stora resurser på järnvägens underhåll och har fördubblat anslagen jämfört med när Miljöpartiet fick vara med och påverka. Jag ser allvarligt på de uppgifter som funnits i medierna. Trafikverkets generaldirektör har dock klargjort att det inte fanns några räknefel i de underlag som låg till grund för den nationella planen och att det inte saknas några pengar.
I Kapacitetsutredningen fanns dock ett fel gällande mängden kontaktledningar. Detta fel upptäcktes, och i de underlag som ligger till grund för den nationella planen redovisas också det korrekta antalet kontaktledningar. Regeringen har precis lagt fram en plan där vi rekordsatsar på järnvägen, både på underhåll och nya investeringar.
Vi stoppar förstås inte där utan kommer även fortsättningsvis arbeta med att förnya, förbättra och rusta hela vår infrastruktur. Till skillnad från Miljöpartiet är regeringen övertygad om att Sverige är i behov av investeringar inte bara på järnväg utan även på väg. Då Stina Bergström, som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att Annika Lillemets i stället fick delta i överläggningen.