Thomas Östros (S):
Låt mig börja med att säga att det är förskräckande att lyssna på Anne-Marie Pålsson. Är det detta som är det borgerliga alternativets ägarstyrning är det någonting som är djupt oroväckande. Det är en avsaknad av seriositet. Om Anne-Marie Pålsson själv är intresserad av en ledig tjänst i statliga bolag är det styrelserna som får försöka rekrytera Anne-Marie Pålsson till den marknadsmässiga lön som Anne-Marie Pålsson kan uppbringa.
Hon beskriver sättet att ha ansvaret för Vattenfall. Det är ett av Sverige allra viktigaste företag. Din riksdagskollega har alldeles nyss gått upp i talarstolen och hyllat företaget för dess verksamhet i Sverige och utomlands. Det spelar nu en väldigt stor roll i omvandlingen av Sverige till ett ekologiskt uthålligt samhälle.
Det investerar mycket stort i biobränslegrundad kraftvärme, i vindkraft och i att också utveckla koldioxidfria kraftverk. Det deltar i forskning och utveckling. Där tycker jag att man kan göra ännu mer. Vi för intressanta resonemang, inte med våra koalitionspartner utan med våra samarbetspartner, om hur vi kan fortsätta att ha höga ambitioner för Vattenfall.
Men är det seriöst att beskriva det som att det absolut inte spelar någon roll vem man har i ledningen? Är det den typ av ägarstyrning som kommer om det skulle gå så illa så att högeralliansen får makten? Man har dessutom en utförsäljningsagenda som är den största utförsäljningsagenda som Sverige historiskt har varit med om från statligt håll.
Under ett par år ska tillgångar för 200 miljarder kronor slumpas ut på marknaden. Vi vet vad det kommer att innebära. Ni låser er ideologiskt. Ni går ut och säljer till vilket pris som helst bara för att kunna visa upp att ni har gjort det som ni har tänkt. Och ni förstör värden på detta sätt för medborgarna och för samhället. Det är djupt oroväckande, särskilt i de bolag där ni ändrar åsikt.
Vattenfall, LKAB och Sveaskog är tre bolag där ni under tre år har haft tre olika åsikter: sälja, vägra svara och, just nu, inte sälja än. Detta är bolag som har oerhört långsiktiga perspektiv och som behöver den långsiktiga ägarstyrningen och tryggheten i att det finns en stark ägare i botten för att kunna vara pådrivande i exempelvis omvandlingen till ett ekologiskt uthålligt samhälle. Det är populistiskt och djupt ansvarslöst.
När det gäller Gustav Fridolins fråga om bonusar så är jag mycket benägen att hålla med honom. Också vetenskapen har svårt att hitta några effekter av allt fiffigare bonusprogram. Vi har snarare sett effekter där bonusprogram lockar till kortsiktighet och till att uppfylla mål för att man ska få sin bonus på ett sådant sätt som långsiktigt inte alltid är rationellt.
Det är någonting som seriösa ägare världen över i dag diskuterar. Hur ska man hantera den här typen av så kallade incitamentsprogram? Från statens sida har vi valt att säga att vi inte tycker att det ska vara vägledande. Då låter Anne-Marie Pålsson antyda att man ändå har förhandlat fram de programmen. Men det är ju program som har förhandlats fram före riktlinjerna. Ordförande som tidigare har förhandlat fram alltför generösa avtal gjorde det enligt den tidens riktlinjer.
Lura inte folk genom att påstå att det är något annat! Öppenheten är för mig viktig. Det finns inga hemligheter i de här avtalen. Det är därför de har diskuterats många gånger genom åren. Inget av dem är någon nyhet. Men det ska redovisas öppet i årsredovisningarna, det ska vara fritt fram för alla att ta reda på och det ska göras en uppföljning gentemot riksdagen i vår skrivelse för att visa hur vi arbetar för att nå våra riktlinjer. Per Bill berömmer sammantaget statliga bolag.
Det var bra, för det är på många sätt en fin verksamhet som tack vare god ägarstyrning utvecklas mycket starkt.