Gunilla Carlsson (M):
Svaret på frågan är ja. Riksdagen har redan hanterat budgeten. Vi har gjort en särskild satsning på 500 miljoner kronor på kvinnor och barn i utvecklingssamarbetet. Det handlar om att göra både spjutspetssatsningar och tagga upp stödet till exempel inom ramen för hälsosystemen. Jag är glad för att vi har ett så starkt och engagerat stöd för SRHR-frågor i riksdagen.
Det ser inte ut så i hela världen och i alla andra givarparlament. De erfarenheter vi själva har i Sverige kan vara till stor nytta, men vi ska väga ihop detta med behovet av värderingsförändringar i många av utvecklingsländerna. Vi ska också koppla detta till en av orsakerna till fattigdom.
I hela Afrika lever ungefär 92 procent av kvinnorna i länder med restriktiv abortlagstiftning, och tillgången till säkra, legala, aborter är därmed otroligt begränsad. Det säger mycket om synen på kvinnan och möjligheter för kvinnor att inte bara få rätten till sin egen kropp utan också att vara del i produktionen.
Produktionsbortfallet till följd av dödsfall och skador i samband med graviditeter och förlossningar är en av de största förklaringarna till bristande tillväxtökningar i Afrika. Det är därför som vi måste komma runt att, precis som Hans Linde säger, vara beredda att fortsatt investera mycket generellt i hälsosystemen, att ta strid och finansiera spjutspetssatsningar i värderingsfrågor.
Vi ska driva kampen både politiskt och finansiellt. Jag vill hävda att vi ser till att de pengar som behövs finns. Men det kan hända att mer kan göras. Jag vet dock att Sida - där även Hans Linde har ställt sig till förfogande och bidragit konstruktivt - har gjort en särskild satsning på millenniemål 5. Jag hoppas att eftersom det nu ska ske en utvärdering att man kommer tillbaka till departementet och säger att man kan göra detta också.
Det är innovativt och nödvändigt, här finns stora behov. Här finns olika initiativ som kan tas. Vi har verkligen försökt att kraftsamla på både myndigheten och departementet. Tack vare påverkansarbetet som jag har försökt att beskriva och samarbetet med RFSU har vi blivit bättre kravställare multilateralt.
Jag är glad för att den nye chefen för Unicef, Anthony Lake, en något äldre man från USA, otroligt engagerat har börjat prata om dessa frågor.
Han är beredd att ställa Unicefs kapacitet till förfogande för att inte bara rädda the small newborn babies utan över huvud taget se till hela kedjan av mödrahälsovård, tillgång till säkra och legala preventivmedel och aborter samt barnets första överlevnadsveckor. Han ser ett tydligt samband mellan att det inte går att rädda barnen om vi inte räddar mammorna. Det pågår en hel del diskussioner om detta.
Men det är som Hans Linde känner till, nämligen att motståndet mot att tala om dessa frågor är större. Det är ännu värre när man i konkret handling vill omsätta dessa frågor med hjälp av aktiv politik. Jag är glad för stödet, och jag är glad för interpellationen. Den har gett mig möjlighet att ge några förklaringar till vad vi för närvarande investerar i. Jag kan även här, herr talman, säga att det finns mer vi skulle kunna göra, men jag tycker att vi håller jämna steg med förväntningarna och vår egen förmåga med vad Sverige kan bidra med.