Maria Ferm (MP):
Oerhört mycket har hänt det senaste året när det gäller migrationspolitiken. Kriget i Syrien fortsätter, striderna i Mosul i Irak pågår, massgravar upptäcks och fruktansvärda vittnesmål om död och tortyr kommer till omvärldens kännedom.
I Afghanistan blir situationen allt sämre, och i många andra länder i världen tvingar krig, förtryckande diktatorer, fattigdom och hopplöshet människor att fly. Över 65 miljoner människor är på flykt i världen, och de allra flesta är internflyktingar i sina egna länder. För bara några år sedan var denna siffra 50 miljoner, vilket också var en ofattbart stor siffra. Men nu handlar det alltså om 65 miljoner människor som är på flykt i världen.
Fortfarande lyckas dock oerhört få flyktingar nå Europa. Efter förra årets ovanligt höga siffror är antalet som når Europa nu lägre, och antalet som når Sverige är mycket lågt. Det beror inte på att anledningarna till att fly är färre eller mindre akuta utan på att det är svårare att nå fram.
Många saker påverkar: gränskontroller runt om i Europa, EU:s avtal med Turkiet om att skicka tillbaka människor dit, fysiska murar som byggs runt om i Europa, stängda gränser utanför Europa och mycket mer. Nu är det till exempel svårare för flyktingar att ta sig ut ur Syrien eftersom grannländerna har stängt gränserna mot Syrien. Förra året var vi i Sverige enormt besvikna på EU:s oförmåga att ta ansvar när det verkligen behövdes.
Många länder tar fortfarande inte emot flyktingar, trots att det har funnits en gemensam EU-politik på migrationsområdet i många år. EU:s medlemsstater kom förra året överens om att 160 000 personer skulle omfördelas från Italien och Grekland. Men hittills är det inte många tusen som faktiskt har blivit omfördelade. Det som EU kommer överens om på papper har oerhört svårt att bli verklighet.
Detta är i sig mycket problematiskt för hela EU-samarbetets legitimitet. Vi behöver ett gemensamt ansvarstagande och ett EU där alla länder hjälper till med mottagandet, där alla länder har rättssäkra, effektiva och humana asylsystem och där de värderingar som vi som medlemsstater har skrivit under på också upprätthålls.
Här är det viktigt att Sveriges regering driver på för ett mer harmoniserat system där alla länder tar ett gemensamt ansvar för människor på flykt och där asylrätten värnas och mottagandevillkoren förbättras. För ett år sedan hade regeringen också precis presenterat förslag om en tillfälligt mer restriktiv politik.
EU:s oförmåga att ta ansvar, en mycket ansträngd situation hos myndigheterna och en alltmer populistisk politik från oppositionen föranledde detta. För Miljöpartiets del var det ett mycket svårt beslut, men det politiskt bästa är inte alltid det politiskt möjliga. Vi såg stora risker med att ännu mer restriktiv politik annars skulle bli verklighet.
Den tillfälliga migrationslagstiftningen ska finnas under högst tre år, och under den tiden ska mottagandet förbättras och etableringen snabbas på. Vi måste rusta Sverige att klara av ett bra mottagande både i tider då det kommer många och i tider då det kommer få. Vi har klarat det tidigare, och vi kommer att klara det nu också. Historiskt många människor befinner sig i mottagningssystemen.
Det är viktigt att de som får bifall snabbt kan etablera sig i en kommun, lära sig svenska och hitta ett arbete. Nu finns en lag på plats som innebär att alla Sveriges kommuner ska hjälpa till med flyktingmottagandet, och det är viktigt att säkerställa att den lagen följs. Annars försenas och försvåras etableringen för dem som berörs.
Fler ska kunna lära sig svenska på asylboenden från dag ett, kompetenskartläggning ska genomföras och asylsökande ska kunna få kontakt med arbetslivet. Regeringen har också påbörjat ett arbete med att möjliggöra för fler att kunna arbeta från dag ett i landet. Det finns byråkratiska hinder som försvårar detta och som behöver hanteras och undanröjas. Regeringen har också presenterat åtgärder för att förbättra återvändandearbetet.
Fler förvarsplatser, tydliga regler för vilken myndighet som ansvarar och arbetsplatsinspektioner är några av de åtgärder som ska göra återvändandearbetet mer effektivt. De allra flesta återvänder dock självmant, vilket självklart är positivt. Många asylsökande som kommer hit har upplevelser med sig i bagaget som de behöver vård för. Därför finns pengar avsatta i budgeten för traumavård för asylsökande och nyanlända.
Även ett nationellt kunskapscenter för ensamkommande barn inrättas. Förra året tog Sverige emot 35 000 ensamkommande barn. Detta är ur ett europeiskt perspektiv inte en större andel än vad vi tidigare har tagit emot. Det är dock ett större antal personer eftersom så många kom förra hösten. Vi har ett väl utvecklat mottagande för ensamkommande och behöver samla och sprida den kunskap om detta som finns i landet.
I år kommer också mottagandet av kvotflyktingar att öka för att 2018 ligga på 5 000 personer årligen. Kvotflyktingmottagandet är viktigt för att människor i bestående flyktingsituationer ska kunna påbörja ett liv på riktigt. Även om flyktingläger i krigets närområde är viktiga i det akuta skedet - och viktiga att stötta med resurser - är de någonting som behövs för att överleva men inte ett ställe där man kan leva.
I den här budgeten finns medel till Migrationsverket, domstolarna och andra myndigheter för att på ett bra sätt kunna processa asylansökningar och överklaganden och för att förbättra mottagandet. Sverige ska ta ett stort ansvar för flyktingmottagandet. Vi ska vara ett internationellt föredöme.
I en tid när högerpopulismen får mer och mer politiskt stöd i Sverige och i omvärlden är det som viktigast att stå upp för helt grundläggande värderingar som demokrati, utveckling och mänskliga rättigheter. Värden som har setts som helt självklara ifrågasätts nu. Därför behöver Sverige vara tydligt med sin riktning och vad vi står för.
Sverige ska vara ett land som står upp för mänskliga rättigheter, förmår andra länder att också göra det och faktiskt ser hur öppenhet och utveckling går hand i hand. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande.