Morgan Johansson (S):
Till att börja med kan man säga att det här är riksdagen och inte roliga timmen i sexan eller en dålig stand up comedy-föreställning, om nu Ludvig Aspling går omkring och tror det. Han försöker göra sig lustig här över en del av de slutsatser som polisen drar. De är en del av slutsatser bland många andra som polisen drar. Jag har ingen anledning att överpröva de slutsatser som polisen drar. Men det här är naturligtvis inte de enda slutsatserna.
Ludvig Aspling tycker att jag ska lita på polisen, de arbetsmetoder som man tar fram, de kontakter som man har och det underlag som man har. Jag gör det. Jag tycker inte att Ludvig Aspling ska sitta som någon uppfinnarjocke och spekulera själv på sin kammare: Skulle man inte ha kunnat göra så här i stället? Vad finns det för underlag för det här? Det tycker jag är helt fel sätt att gå på det här.
Polisen har naturligtvis ett grundläggande uppdrag att utveckla sin verksamhet. Men det är inget teoretiserande, som det låter på Ludvig Aspling som att man ägnar sig åt, utan det är en mycket handfast verksamhet. Det handlar om att ha rätt poliser på plats vid rätt tillfälle som med rätt utrustning kan gå in och gripa kriminella. Det är polisens grunduppdrag.
Det är inga seminarieövningar i grunden eller något slags akademisk verksamhet på det sättet, utan det här är handfast polisarbete där man går på bovarna och ser till att bura in dem. Det gör man också i mycket större utsträckning än tidigare, för att gå in på Katja Nybergs frågeställningar. Jag måste säga att detta är anmärkningsvärt.
Här säger jag att polisen har ett högre förtroende från allmänheten än på många år - allmänhetens förtroende har till och med ökat stadigt sedan 2016 - och så säger Katja Nyberg att det beror på att polisen har bra kommunikationsavdelningar. Är inte det att underskatta allmänheten? Det handlar väl inte om kommunikationsavdelningar.
Det här handlar om vilket resultat som allmänheten ser att polisen gör, hur polisen jobbar och vilket förtroende man knyter till polisledning och polisens arbetssätt. Underskatta inte allmänheten! Vad är det då polisen gör? Jo, man kraftsamlar mot den gängrelaterade brottsligheten. Rimfrost, som Katja Nyberg kritiserade så mycket, var ett exempel på det.
Vi hade sett en uppgång när det gällde skjutningar i Malmö under en lång period. Då kraftsamlade polisen i Malmö med omnejd för att försöka gripa så många som möjligt och bryta spetsen av de gängkriminella strukturerna. Av allt att döma har man lyckats. Skjutningarna i Malmö har gått ned med två tredjedelar sedan 2017. Allt handlade förstås inte om Rimfrost. Det finns mycket annat också som polisen och inte minst kommunen gjorde.
Sluta skjut-projektet är ett exempel som jag tror har haft betydelse, liksom många andra metoder som man har tillgodogjort sig och arbetat med. Men att resultatet visar på att det här var en framgång tror jag inte att man kommer undan. Det är naturligtvis det som allmänheten har sett.
Vad är det då polisen gör med alla sina nya resurser, nya verktyg och nya befogenheter? Jo, man har inriktat sig hårt mot de gängkriminella. Det får också resultat. Vi har nu nästan 8 000 i häkte och på anstalter. Vi griper alltså fler gängkriminella än någonsin tidigare i Sverige, och vi burar in dem på långa fängelsestraff, som är mycket längre nu än tidigare, till följd av våra straffskärpningar. Man vänder inte detta i en handvändning.
Det är klart att det tar tid att rycka upp strukturerna. Men för att kunna göra det behöver man jobba på precis det sätt som polisen i dag gör, med att sätta hårt mot hårt mot de kriminella och med att ta bort de mest brottsaktiva individerna från gatorna. Och det gör man.