Leif Jakobsson (S):
Jag vet inte om det faller på mig, men rubriksättningen på den här debatten är tydligen inte alldeles klar. Det rör sig om allt annat än 3:12-reglerna. Men visst, det är jätteintressant, om vi bara hade haft tillräckligt med tid. Låt mig ändå väldigt snabbt klara av några saker. Bolagsskatten hade vi en interpellationsdebatt om, finansministern. Vad jag sade var att det svenska, aggressiva uppträdandet kommer att tvinga våra nordiska grannländer att aktualisera frågan.
Det är precis det som har hänt, inte minst i Danmark. Argumentet finns där! Frågan fanns inte innan Sverige sänkte bolagsskatten, men nu säger de att de måste sänka till 22 procent, eftersom Sverige är där. Det var det vi varnade för: racet mot botten. Det startade Sverige. Jag sade att det var osolidariskt och dumt, och det står jag fortfarande för i allra högsta grad. Tyvärr fick jag rätt.
När det gäller Tyskland pratade jag inte om den ekonomiska politiken utan om näringsstrukturen. Det finns ett betydligt större inslag av större företag som ägs av familjer, vilket gjorde att man under finanskrisen inte hade samma press som börsföretag och kunde klara sysselsättningen mycket bättre än vad Sverige gjorde i det läget. Det var mitt argument för att vi ska ha bra 3:12-regler för riktiga företag.
Men Esorapporten pratar om att en stor del av de företag som har tillkommit sedan 2006, sedan Anders Borg blev finansminister, inte har någon verksamhet. De har ingen omsättning, ingen vinst. De finns bara för att utnyttja 3:12-reglerna. Det är inte näringspolitik, utan det är skatteplanering och ingenting annat.
Det är ganska fantastiskt att en finansminister som har suttit över sex inte har något ansvar för politiken eftersom beslutet förbereddes av en tidigare regering! Jag står inte här, Anders Borg, och säger att vi hela vägen, när ni gjorde de här förändringarna, visste hur det skulle bli.
Vi har inte varnat tillräckligt för att de sammantagna förändringarna av 3:12-reglerna, F-skatten och det minskade aktiekapitalet kommer att leda till skatteplanering. Det är sådant man ser. Nu har Finansdepartementet genom Esorapporten uppmärksammats på att detta händer.
Då har vi ett gemensamt ansvar, och då kan man inte som Anders Borg stå och säga: Vi kan inte ändra på det, för det var en socialdemokratisk regering som gjorde det. Herregud, det är snart sju år sedan! Det är det som oroar mig: bristen på att ta ansvar. Jag tycker att detta är allvarligt. Jag har fått många samtal och mejl från företagare med anledning av den debatt som vi har haft via medierna om frågan.
De har sagt: Vi känner oss utpekade som något slags skatteplanerare. Det är en farlig situation. De som är riktiga företag, bedriver näringsverksamhet och bidrar till att utveckla vårt land, de ska ha de här skattereglerna.
Men om vi inte tar tag i avarterna, överutnyttjandet och skatteplaneringen och ser till att sätta stopp för det, då kommer det efter hand att urholkas. Då säger Anders Borg: Eftersom det var Socialdemokraterna som för sju år sedan införde detta får ni väl lägga fram förslag på förändringar. Nej, det är regeringen som ska göra det. Men Esorapporten ger en del förslag.
Ett av dem handlar om att vi saknar en ordentlig definition av vad som är aktiv näringsverksamhet. En lång rad av de företag som deklarerar för aktiv näringsverksamhet har ingen omsättning och ingen vinst. Där kunde vi börja, ifall finansministern vill ta ett förslag från oss.