Max Andersson (MP):
Det vi nu debatterar är riksdagens reaktion på kommissionens meddelande om den nya Östersjöstrategin. Inför varje ordförandeskap inom EU vill det land som ska vara ordförandeland se till att säkra några goda framgångar.
Alla länder har den ambitionen, och alla länder tycker att det är rimligt att hjälpa sina kolleger runt mötesborden i ministerrådet i Bryssel med att förverkliga den ambitionen, om så är möjligt.
Det är därför inte underligt att det när man planerar EU:s dagordning läggs in punkter där det inte är alltför svårt för en kompetent regering att uppnå en behaglig triumf. Jag tror att frågan om Östersjöstrategin är just en sådan punkt.
Jag hoppas att det går planenligt - att den här Östersjöstrategin blir den framgång för det svenska ordförandeskapet som Östersjön behöver. Det finns mycket gott i kommissionens meddelande, och jag önskar regeringen all lycka med att göra det bästa av förslaget under den tid som återstår till mötet i oktober då detta förhoppningsvis antas.
Men jag kan inte bara jubla. Miljöpartiet har tillsammans med de två andra partierna i en enig opposition skrivit en reservation framför allt angående gasledningen. Mycket klokt har sagts om gasledningen här i dag, så jag nöjer mig med att yrka bifall till reservationen.
Jag ska alltså inte orda så mycket mer om den utöver att jag säger att jag instämmer i Hans Lindes inlägg. Det finns dock andra saker som förtjänar att tas upp när det gäller Östersjöstrategin. Ursprungligen skulle det i första hand ha varit en miljöstrategi.
Jag kan bara tala för mig själv. Det var i Östersjön som jag lärde mig simma, och det var på Östersjöns frusna vatten som jag på 1980-talet lärde mig åka skridsko. Vi är miljoner svenskar som känner särskilt just för Östersjön som är vårt hav. Men Östersjön är inte bara vårt hav utan också våra grannars hav. Östersjön är inte bara en gräns som skiljer länder åt utan också ett band som förenar länder.
Därför är det bra att man i den här Östersjöstrategin även tar upp vikten av samarbete mellan länder, vikten av att använda resurser på ett klokt sätt och vikten av att samverka så att resurserna kan användas på bästa sätt.
Det är ändå lite synd att det som i första hand borde ha varit en miljöstrategi nu har breddats så att man knappt ser att det ursprungligen var en miljöstrategi. Det är nu fyra huvudsakliga mål. Förutom att förbättra miljön ska man öka välståndet, göra regionen mer tillgänglig och attraktiv samt öka tryggheten och säkerheten.
Det är många mål och många åtgärder. Det också väldigt lite pengar som anslås. Förhoppningen är att man ska kunna uppnå stora förbättringar och goda resultat inom ramen för tillgängliga resurser genom att samordna dem bättre. Det är lovvärt, men man kanske skulle ha satsat lite mer. Det är värt att fundera på.
En sak till som behöver tas upp är om regeringens lovvärda ambitioner för Östersjöns miljö och de lovvärda ambitionerna på EU-nivå även motsvaras av den politik som förs här hemma i Sverige. Östersjön är hotad av övergödning och av gasledningen.
Regeringen har dock varit synnerligen mild vad gäller frågan om gasledningen och det hot den utgör mot den känsliga miljön, och när det gäller övergödningen har regeringen nyligen föreslagit ett slopande av skatten på handelsgödsel. Naturskyddsföreningen har kritiserat förslaget i synnerligen skarpa ordalag och sagt att det undergräver trovärdigheten för politiken.
Att övergödningen är ett hot mot Östersjön är sant, och det håller utskottet med om. Man kommer att försöka vidta åtgärder på EU-nivå för att motverka den. Men det räcker inte att vidta åtgärder på EU-nivå, utan man måste också vidta åtgärder i Sverige. Herr talman! På det stora hela är detta ett bra förslag.
Jag yrkar bifall till reservationen och hoppas att regeringens politik kommer att bli ännu bättre i framtiden.