Roger Tiefensee (C):
Riksdagsledamöter och åhörare! Egentligen är det här en fantastisk debatt, och det är ett fantastiskt beslut som vi ska klara av här i dag, nämligen utgiftsramarna och beräkningen av statsinkomsterna - hela statens budget på 750 miljarder - i en debatt och ett beslut. Det är en form som borde inbjuda till helhetsperspektiv, långsiktighet och ansvarstagande. Jag hoppas att debatten kommer att präglas något av det.
Samtidigt är jag medveten om att min förhoppning kanske är byggd på ett önsketänkande.
Vi ser i utskottsmajoritetens förslag och skrivningar att man fastnar i detaljer och missar de stora utmaningarna - som att bringa ordning i statens finanser, som att ge de 1,3 miljoner människor som en vanlig dag inte går till jobbet chansen att komma in på arbetsmarknaden, ge dem chansen att bidra.
Herr talman! I stället för en fantastisk debatt och ett fantastiskt beslut kanske det blir en omöjlig debatt och ett omöjligt beslut. Det rymmer allt från stort till smått. Det finns inget helhetsperspektiv.
Senare i dag kommer riksdagen, om majoriteten inte spruckit innan dess, att fatta beslut om neddragningar i försvaret - dramatiska förändringar på många regementsorter, förändringar som gör att Sverige får svårt att klara sitt internationella åtagande när det gäller exempelvis fredsbevarande insatser. I samma beslut kommer man att avvisa förslag om skatterabatt på hushållstjänster, något som skulle kunna betyda mycket för stressade barnfamiljer och, för den skull, slitna pensionärer.
Det är ett förslag som varit en succé i Finland, men det kommer att avfärdas här i eftermiddag. Man kommer att godkänna regeringens beräkningar och mål om att öka antalet förtidspensionärer med 64 000 personer per år. Man planerar också att låna 191 miljarder fram till 2007. Herr talman!
Som ett alternativ till denna brist på helhetssyn och denna, som jag uppfattar det, detalj- och centralstyrning har Centerpartiet lagt fram en budget som tar tag i samhällsproblemen och som bygger framtidstro. Den bygger på att vi vill ge människor, kommuner och regioner självbestämmande i stället för centralstyrning och bidrag.
En stor del i vårt budgetalternativ är en inkomstskattereform som dels sänker skatten för låg- och medelinkomsttagare och stimulerar att gå från bidragsförsörjning till arbete, dels samtidigt stärker kommunernas egen skattebas och därmed gör kommuner, landsting och regioner mer självständiga.
Det handlar också om, som jag var inne på tidigare, förslag om skatterabatt för hushållstjänster som skulle kunna göra en i dag grå eller svart marknad vit och innebära väldigt mycket för människor i vardagen. Vårt budgetalternativ handlar också om ett grönare Sverige. Vi vill stimulera alternativa drivmedel i stället för att straffa dem som är beroende av bilen.
Vi vill gynna det som ska in. Vi har räknat på miljöeffekterna av våra förslag, och de visar sig vara tio gånger så stora som miljöeffekterna av regeringens skattehöjningsförslag. Vårt budgetalternativ innebär också ett friskare Sverige.
Det handlar om att underlätta för människor att komma tillbaka till arbetsmarknaden, dessa 1,3 miljoner som står utanför en vanlig dag. Det handlar om en rehabilitering där man ser individen. I dag har försäkringskassan ett uppdrag att inom ett år pröva möjligheten att förtidspensionera en långtidssjukskriven. Vi vill inte ge upp. Vi vägrar att ge upp en människa som befinner sig i sjukskrivning.
Vi vill i stället att man ska få chansen. Det ska ta max tre månader; sedan ska man ha en plan för hur man ska komma tillbaka till arbetslivet. Det är skillnad både i politik och i budget, men framför allt är det skillnad i människosyn. Vi vill också öka möjligheterna för de människor som inte kan prestera hundra procent på arbetsmarknaden genom att öka antalet människor som kan få chans att jobba via lönebidrag.
Vi vill inte heller, som regeringen föreslår, införa ett evigt sjuklöneansvar för företagen. Precis som andra varit inne på tidigare i debatten kommer det att stämpla ut människor. Det kommer att göra att man selekteras. Har man en sjukdomshistoria kommer man att få svårare att få ett jobb. Vi vill i stället ha ett system som gynnar de små företagen, som i dag faktiskt har en lägre sjukfrånvaro än större arbetsgivare.
Ett sådant system skulle bättre spegla verkligheten, men det skulle också stimulera människor att vara kvar på arbetsmarknaden och stimulera företag att våga anställa människor. Då kommer jag osökt in på den tredje delen, herr talman: ett företagsammare Sverige. Där har vi lagt fram förslag. När regeringen gick in i tillväxtsamtalen hade näringslivets organisationer tre prioriterade områden.
Det handlade om arvs- och gåvoskatten. Den levererade regeringen, och det är jag glad för. Det handlade också om förmögenhetsskatten och om 3:12-reglerna, reglerna för beskattning av fåmansbolag. Vi levererar också de två grejer som regeringen väljer att inte leverera. Regeringen levererade arvs- och gåvoskatten men tog hela finansieringen, vilket jag tycker var lite fräckt gjort.
Vi levererar det som näringslivet förväntade sig när man gick in i tillväxtsamtalen. Vi vill också införa en möjlighet för dem som i dag har affärsidéer men som kanske inte har kapital för att starta ett företag. Många gånger är det unga människor, kvinnor och invandrare, som startar företag i mindre utsträckning än vad medelålders vita män gör.
Dem vill vi ge chansen att spara till ett startkapital för sitt företagande. Ungefär som genom ett allemanssparande ska man kunna spara till startkapital. Det tror vi kommer att betyda väldigt mycket för nyföretagandet i Sverige.
Sammantaget, herr talman, innebär detta en budget som dels är starkare rent statsfinansiellt, dels ger människor - de 1,3 miljoner som inte går till jobbet en vanlig dag - möjlighet att få vara med och bidra, möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Herr talman!
I majoritetens skrivningar recenserar man och avfärdar vårt budgetalternativ lite nonchalant, tycker jag, kanske rentav på ett självgott sätt. Det är kritik mot att våra besparingar inte ger vad vi beräknat. Jag tycker att det är lite synd, för det handlar många gånger om ett medvetet missförstående och en medveten selektering av vad man väljer att recensera.
På ett ställe i utskottstexten avfärdar man vårt förslag om differentierade ersättningsnivåer i bland annat a-kassan - vi har ett förslag där den som har försörjningsansvar ska få 80 % i ersättningsnivå och den som inte har det ska få 70 %.
På ett annat ställe i texten avfärdas ett förslag som vi inte lägger fram men som vi av misstag - ni vet hur man gör när man klipper och klistrar - har med i en utgiftsområdesmotion från förra året om en ersättningsnivå på 78 %. Det räcker inte till de miljarder ni har sagt att det innebär, säger man. Jag tycker att det är lite synd.
Jag erkänner vårt misstag när vi har klippt och klistrat, men jag tycker också att det är lite synd att utskottsmajoriteten inte ser att man medvetet missförstår. På samma sätt säger man att våra förslag om rehabilitering inte kommer att ge så mycket. Vi sparar inget på rehabilitering. Sanningen är att vi satsar 100 miljoner mer på rehabilitering för 2005 än vad vi sparar.
Jag tycker att det är synd att kloka och hedervärda politiker som Arne Kjörnsberg väljer att medvetet misstolka eller selektera i recensionen av vårt budgetalternativ i stället för att ta debatten i sak. Utskottets majoritet skriver att vårt budgetalternativ "har en svagt underbyggd finansiering som tycks bygga på ett inte ringa mått av önsketänkande".
Detta är fel i sak, vilket jag kunnat visa på. Det är också skrivet av en majoritet som själv avser att låna 191 miljarder fram till 2007. Det tycker jag utstrålar ett slags självgodhet. Man ser inte sina egna fel och brister. I Aftonbladet i torsdags satte LO-ombudsmannen Olle Sahlström fingret på detta.
Han kommenterade den senaste tidens avslöjanden om hur facktoppar skaffat sig attraktiva hyreslägenheter och stugor. Han var inte förvånad över detta utan sade att "rörelsen är marinerad i självgodhet".
När Pär Nuder kommenterar de borgerliga partiernas förslag om mål för statens finanser med att de borgerliga har inget att lära oss socialdemokrater om offentliga finanser är det en kommentar som dryper av precis samma självgodhetens marinad. Det är sagt av en finansminister som tänker låna 191 miljarder fram till 2007.
Jag hoppas att den här debatten ska handla om sakförslagen, att vi inte medvetet ska försöka missförstå varandra och att vi ska försöka ta det helhetsperspektiv och det ansvar som riksdagens budgetordning inbjuder till och som förväntas av oss från medborgarna. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till reservationerna 1 och 8.