KBLab/rixvox huggingface dataset:
Patrick Reslow (SD):
Nu är skolministern igång igen. Marknadsskola - vad menas med det? Det är föräldrar och elever som väljer skola. Det är alltså det skolministern säger ska avskaffas. Det är det som ska bort. Elever och föräldrar ska inte välja skola, för det är det Socialdemokraterna definierar som marknadsskola. Systematiskt sorterar, säger skolministern. Det är inte så att skolor systematiskt sorterar. Om det vore så skulle de bryta mot skollagen.
Jag undrar därför: Står skolministern här och säger att de fristående skolorna bryter mot skollagen? Då får jag faktiskt upplysa ministern om att hon har ett ansvar för att tala sanning i enlighet med de riktlinjer som har kommit från konstitutionsutskottet; det hoppas jag att hon känner till. Menar skolministern att de fristående skolorna bryter mot lagen? Det är generaliserande. Det finns säkert någonting där någon någonstans har gjort något fel.
Men att stå och generalisera och hitta på på det sätt som skolministern konstant gör är inte värdigt svensk skolpolitik, och det för framför allt inte svensk skola framåt. Har inte Socialdemokraterna någon bättre företrädare är det bäst att de inte skickar någon alls. Summan 1,3 miljarder är 0,4 procent av de pengar som satsas i skolan varje år - 0,4 procent! Det är 15 procent av eleverna som går i fristående skolor.
Tror skolministern på allvar att det är det här som gör att svensk skola har problem? Det är bisarrt. Det är taget ut luften. SKR gick med 52 miljarder i vinst förra året. Det säger skolministern ingenting om. Använd då 1 miljard av dessa 52 miljarder i vinst för att satsa på skolan! Det finns skolor som går med jätteförluster. Varför tar ni inte upp det?
Socialdemokraterna har resignerat i skolpolitiken. Låt en annan regering ta över nu och ställa de misstag som Socialdemokraterna har begått till rätta!
Patrick Reslow (SD):
Resultaten har gått upp, säger Annika Hirvonen. Det har de, men detta är också en sanning med modifikation. Annika Hirvonen jämför förmodligen med 2012, då det rådde en situation då vi var all-time low - resultaten har aldrig varit så låga. Jag tycker också att det är bra om vi ser en förbättring av resultaten.
Men sett över en längre tid är vi inte i närheten av de resultat vi hade från början. Jag undrar om Annika Hirvonen skulle vilja revidera sin analys kring resultaten utan att för den skull säga att de inte gick upp mellan 2012 och 2018.
Annika Hirvonen nämnde själv Timss och Pirls, som också finns med i ärendet. De visar på en annan sak, nämligen att toppresultaten sjunker. De allra bästa eleverna får sämre resultat. Detta är inte bra.
Det kommer att påverka vår universitetsutbildning och högskoleutbildning och vår förmåga att konkurrera med hungriga länder som Indien, Singapore och Kina. Hur ser Annika Hirvonen på detta? Har även detta att göra med att resultaten har gått upp? Jag undrar även: Är det bra med en objektiv granskning? Var OECD, enligt Annika Hirvonen, en objektiv granskare?
Patrick Reslow (SD):
Det där var inte riktigt svar på de frågor som jag ställde. Det är klart att man kan göra någon allmänpolitisk exposé och lägga in lite kritik mot skolsystemet om man vill det. Vi vet att Miljöpartiet och kompisarna på vänsterkanten gärna vill göra det i varje debatt, eftersom de helst inte vill prata om de verkliga problemen. De frågor jag ställde var: Varför säger man att resultaten har gått upp när vi kan se att toppresultaten inte går upp?
De allra bästa elevernas resultat går ned. Det är allvarligt. Där vill jag få en liten modifikation av Annika Hirvonens tolkning att resultaten har gått upp. Det är inte bara de lägsta resultaten vi ska räkna i det här landet utan även toppstudenternas och toppelevernas resultat. Den andra frågan rörde den objektiva granskningen. När vi hade debatten den 30 september 2020 flög alla världens anklagelser ut ur munnen på Annika Hirvonen mot oss som framförde kritik.
Vi underminerade tilliten till myndigheter, och OECD var den bäst lämpade. "Vad har Patrick Reslow för belägg för att OECD inte skulle göra en objektiv granskning av Sveriges deltagande i PISA?" Nu har vi det svart på vitt. Riksrevisionen säger att det inte var en objektiv granskning.
Det var ingen objektiv granskning, men Annika Hirvonen hävdade envist den 30 september 2020 att vi som framförde kritik hade fel, för OECD var en objektiv granskare. Frågan kvarstår. Anser Annika Hirvonen, i strid med vad Riksrevisionen säger i sin rapport, att OECD i detta fallet var en objektiv granskare av Pisaresultaten?
Patrick Reslow (SD):
Jag noterar i Socialdemokraternas förslag till anslag för utgiftsområde 16 att man gör besparingar på anslag 1:5. Det handlar om 20 miljoner på spetsklasser, 75 miljoner på sociala team, 100 miljoner på lovskola, 50 miljoner på jour- och akutskolor och 685 miljoner på läromedel.
För att göra det korrekt: Det ligger en satsning på 36 miljoner på en läromedelsnämnd och sedan 5,5 miljoner som jag inte kan se specificeras någonstans i er motionstext.
Det här alltså satsningar som syftar till att stärka studieron och göra det lättare för lärare att bedriva undervisning och se till att elever som i dag blir störda på undervisningen har en chans att följa med utan att störas av sina kompisar. De syftar också till att stärka kunskapsutvecklingen. Min fråga är varför Socialdemokraterna väljer att slå ned på just de här anslagen.
Patrick Reslow (SD):
Först och främst är det ganska solklart varför jag inte nämnde likvärdighetsbidraget. Det ligger ju inte under anslag 1:5. Jag berörde besparingar på anslag 1:5. Likvärdighetsbidraget ligger någon annanstans. Jag hoppas att man vet var anslagen ligger. Jag noterade här att Åsa Westlund inte säger varför man gör detta.
Anledningen till det, som jag läser i er egen motion, är det jag vill höra: Ni säger att det är bättre med generella statsbidrag än med riktade statsbidrag. Det är intressant att när ni väl slår mot riktade statsbidrag handlar det om att slå mot spetsklasser. Det handlar om att slå mot sociala team. Det handlar om att slå mot lovskola, jourskolor och akutskolor och mot läromedel - saker som är viktiga för att få ordning och reda och en stark kunskapsutveckling.
Det är det ni slår mot. Men Åsa Westlund och Socialdemokraterna slår inte mot det allra största riktade statsbidraget, nämligen likvärdighetsbidraget. Där tycker man att det är okej att det är ett riktat bidrag och inte ett generellt. Men i de här fallen vill man ha generella bidrag eftersom det, som man uttrycker det i sin egen motionstext, är bättre att kommunerna själva får styra över medlen. Men det är det alltså inte när det gäller likvärdighetsbidraget. Varför inte?
Tanken som kommer direkt är att jourskola, akutskolor, lovskola, sociala team och spetsklasser inte är något som Socialdemokraterna brinner för. I åtta år har vi sett hur de har lämnat flummet därhän och låtit oordningen flöda på skolorna utan att komma med konkreta förslag. Men varför väljer man att slå mot just de här riktade bidragen och inte mot andra?
Patrick Reslow (SD):
Jag har nog aldrig mött någon som är så fascinerad och besatt av Sverigedemokraterna som Daniel Riazat. Jag tycker faktiskt att det är intressant att han är det. Vi har dock många bra idéer, så Daniel Riazat får gärna lov att fortsätta fascineras av Sverigedemokraterna och ta till sig av vad vi tycker. Det är jättebra. Men det blir lite märkligt när han sedan börjar prata om diktaturer.
Är det någon i den här salen som har vurmat för diktaturer är det väl ändå Vänsterpartiet. Det är väl ändå de som har vurmat för diktaturer där val inte ens finns. Och på tal om detta med att säga en sak före valet och en sak efter är fördelen här att vi förespråkar ett system där vi har val, medan Daniel Riazats kamrater i andra länder inte ens vill ha val. Det är en stor skillnad.
Jag tycker att det är lite märkligt att ställa frågor som handlar om en ledare på 70-talet som inte ens är i livet längre och som inte har någon som helst koppling till Sverigedemokraterna och svensk politik. Det är mycket märkligt. Daniel Riazat är såklart ute efter om Sverigedemokraterna vill lägga ned vinstdrivande skolor. Nej, det vill vi inte. Daniel Riazat undrar varför vi har ändrat oss.
Ja, politik funkar så i vissa partier - det är en dynamisk process. Om Daniel Riazat säger att hans parti inte har haft en dynamisk process de senaste 30 åren undrar jag vad det är för politik Daniel Riazat står för. Vi har en öppen demokratisk process i vårt parti. Vi kan ändra oss om vi upptäcker att vi har fel, och det är det som gör vårt parti så fantastiskt och bra.
Patrick Reslow (SD):
Hatretorik är någonting som Daniel Riazat får stå för. Vi hatar ingenting. Vi älskar Sverige, och vi älskar det svenska skolsystemet. Vi tycker att eleverna är värda en bra skola. Vi är beredda att varje dag försvara elevernas rätt till en bra utbildning. Vi hatar inte saker. Vi är inte som Daniel Riazat. Vi hatar inte - vi har inte så starka begrepp. Vi tycker om skola och utbildning. Vi tycker att det är viktigt och att eleverna förtjänar det.
Men eleverna och föräldrarna ska vara med och välja. Det måste finnas valfrihet och fler utförare. Där skiljer sig Daniel Riazats parti från mitt. Det är en stor, en avsevärd, skillnad. Det är en avgrund mellan oss. Den avgrunden ska bestå. Det är också intressant att Daniel Riazat förfäras över att man söker kontakt med samhället. Vi diskuterar med Svenskt Näringsliv, lärarförbunden, LO eller vad det kan vara för någonting.
Vi är beredda att diskutera med alla. Vi är beredda att ta till oss åsikter från allt och alla i det demokratiska samhället. Det är en demokratisk process. Kanske borde Daniel Riazat ibland pröva det också.
Patrick Reslow (SD):
Jag vill ställa min fråga till statsrådet Lotta Edholm. Den svenska skolan brottas med en rad problem. Det gäller bristande ordning i klassrum och på skolgårdar, svårigheter att rekrytera behöriga lärare och speciallärare, alltför många elever som lämnar grundskolan utan behörighet till nationellt program, betygsinflation med mera. Trots detta har vänstersidans politik och retorik helt och hållet inriktats på driftsformen, vilket har gjort att nödvändiga reformer hamnat i skymundan.
Jag skulle vilja därför vilja fråga statsrådet: Vilken blir hennes första åtgärd för att återupprätta bildning och kunskap i svensk skola?
Patrick Reslow (SD):
Jag ställer min fråga till statsrådet Lotta Edholm. I Expressen i söndags framförde två liberala ministrar att regeringen nu växlar upp arbetet mot hedersförtryck för att bekämpa separatism och förhindra släkters och klaners kontroll av barn, unga och vuxna. Enligt artikelförfattarna behövs det insatser från start när barnen går i förskola och skola, eftersom "skolan ska vara en plats där språk, kunskap och bildning står i fokus, inte religionsutövning eller förtryckande normer".
Sverigedemokraterna har sedan inträdet i Sveriges riksdag förespråkat ett förbud mot den värderingsstyrda slöjan i förskola och grundskola, då denna är det yttersta tecknet på just förtryckande normer. Mot bakgrund av det som lyfts fram i artikeln skulle jag därför vilja fråga statsrådet följande: När kan vi förvänta oss en utredning och kommande lagstiftning om förbud mot slöja i förskola och grundskola?
Patrick Reslow (SD):
Jag får tacka statsrådet för svaret. Just nu strider kvinnorna i Iran med livet som insats för att slippa bära slöja. Ingen ska säga att ett barn är kapabelt att självt fatta beslut om att bära slöja. Så är det inte, utan detta är ett tvång som utövas från föräldrarnas sida. Är det inte dags att vi värnar dessa utsatta flickors rätt att vara just flickor genom att förbjuda slöja i förskolan och grundskolan?
Carl-Oskar Bohlin (M):
Jag kan konstatera att det lackar mot jul och att det nya året snart är här. Då undrar man: Hur kan man, som socialdemokratisk företrädare, stå i den här talarstolen elva dagar före nyårsafton och ifrågasätta det femte jobbskatteavdraget när man om elva dagar ställer sig bakom samma jobbskatteavdrag? Det blir lite märkligt.
Det kan tyckas som slöseri med finansministerns tid att stå här och ifrågasätta en reform som man är beredd att backa upp om elva dagar. Det vore mer intressant om ni lade tiden på att förklara hur ni tänker finansiera reformen. Det är faktiskt färre som känner till hur ni finansierar jobbskatteavdraget än som har receptet på Spendrups julmust.
Om Roza Güclü Hedin nu är intresserad av att jobben ska komma till i Dalarna måste man fråga sig varför hon företräder ett politiskt alternativ som konsekvent slår allra hårdast mot den viktigaste näringen i Dalarna, nämligen vår besöksnäring. Vi är det tredje turistlänet, herr talman. Låt mig ge ett exempel. Jag besökte för en dryg månad sedan en fantastisk entreprenör vid namn Bo Funcke.
Han har startat och driver den största skidanläggningen utanför fjällvärlden. Han anställer varje år 450 personer. Av dem är 300 under 23 år. Den dag jag var där var det dags för anställningsintervjuer inför årets säsong. Jag mötte blickar fyllda av förväntan hos människor som var där för sin kanske första arbetsintervju.
Det var inte utan att jag blev ganska emotionellt påverkad eftersom det var på just den arbetsplatsen jag som 17-åring hade min första kontakt med arbetsmarknaden när jag började jobba extra som skidlärare. Tyvärr var Bosse bekymrad. Han var bekymrad inför vad som skulle hända nästa säsong.
Han har insett att om det rödgröna förslaget att tredubbla arbetsgivaravgiften för unga under 23 år går igenom kostar det hans företag 2-3 miljoner kronor. Bosse var extremt tydlig. Det kommer att slå mot antalet anställda på Romme Alpin.
Jag frågar mig: Varför vill Roza Güclü Hedin och hennes parti förvägra människor att få jobb på Romme Alpin utanför Borlänge? Det skulle vara en reform som skulle slå oerhört hårt mot vår besöksnäring eftersom den i allt väsentligt sysselsätter unga människor - människor som inte tidigare haft en kontakt med arbetsmarknaden.
Då har vi inte ens nämnt den rödgröna föreslagna höjningen av restaurangmomsen. Ni riktar och skjuter en tvåstegsraket rätt mot Sveriges unga. Det, herr talman, är inte att ta ansvar för jobben i Dalarna.
Carl-Oskar Bohlin (M):
Anledningen till att jag ifrågasatte hur Roza Güclü Hedin valde att använda sin tid är det närmast insiktslösa att stå i kammaren och ondgöra sig över ett jobbskatteavdrag som Socialdemokraterna om elva dagar själva kommer att förespråka. Kommer vi att få höra en interpellation på andra sidan årsskiftet av Roza Güclü Hedin där hon ondgör sig över samma jobbskatteavdrag?
Nej, sannolikt inte, därför att då måste åsiktsmånglarna på Sveavägen 68 skriva nya talepunkter till Hedin och hennes gelikar i riksdagen. Låt mig konstatera en sak: Alla de problem som Roza Güclü Hedin tar upp i denna kammare är allvarliga och svåra, men de kan bara avhjälpas av att människor kommer i egen försörjning.
Då kvarstår fortfarande min fråga till Rosa: Varför vill ni göra det svårare att anställa, framför allt unga människor? Jag har besökt hundra företag under den här mandatperioden - det är jag stolt över att ha hunnit med - och kan konstatera att ingen av dessa hundra företag och företagare har sagt till mig att de tänker anställa fler om deras kostnader för att ha anställda ökar - snarare tvärtom.
Det finns en genuin oro, bland annat den jag delgav från Bo Funcke i Borlänge som anställer 300 unga under 23 år varje säsong. Han är orolig för att han kommer att behöva friställa personal om de rödgröna får igenom förslagen om att tredubbla kostnaderna för att anställa unga. Herr talman!
Höjningen av arbetsgivaravgiften och höjningen av restaurangmomsen är en tvåstegsraket, skjuten mot Sveriges unga, som driver dem längre från arbetsmarknaden och mot mer av utanförskap. Det är inte vad Sverige behöver.
Carl-Oskar Bohlin (M):
Ett välstånd att fördela bygger i första skedet på att välståndet skapas och att människor också arbetar. Därför kan jag inte tolka det på något annat sätt än att Vänsterpartiet välkomnar det faktum att vi under de senaste åtta åren har sett 350 000 fler människor komma i arbete än under tidigare mandatperioder. Jag skulle ändå vilja ställa en fråga till Vänsterpartiet.
Lite ödmjukt, herr talman, kan man säga att frågor om företagande och att sänka trösklarna aldrig riktigt har varit Vänsterpartiets hemmaplan. Men Vänsterpartiet har ändå någonstans gjort anspråk på att vara ett parti som står upp för småföretagare och den lilla företagaren.
Därför måste jag fråga Vänsterpartiet varför man är så konsekvent emot att sänka insatskravet i aktiebolag. Man var emot sänkningen från 100 000 till 50 000, och man är i dag emot en ytterligare sänkning från 50 000.
Varför är Vänsterpartiet motståndare till att de människor i samhället med minst ekonomiska resurser ska ges förbättrade förutsättningar för att förverkliga sina idéer och bidra till den gemensamma kakan som sedan ska fördelas? Det är min fråga till Vänsterpartiet.
Carl-Oskar Bohlin (M):
Det är en närmast förbluffande inställning från Vänsterpartiets sida. Att sakna pengar när man vill förverkliga en idé är i Vänsterpartiets värld att vara oseriös. Det är en märklig och skrämmande retorik, särskilt från en vänsterpartist.
Det finns väl ingenting som med nödvändighet säger att man måste sitta på en stor mängd kapital för att ha en idé. Jag sa i mitt anförande att många av de nya företag som startas i dag bygger på en idé som utgörs av ett humankapital. Det kan vara en idé om att skapa en app som över huvud taget inte kräver några investeringskostnader för att startas.
Varför vill ni förvägra dessa människor samma möjligheter att använda aktiebolaget som bolagsform? Ska vi med detta förstå att alla människor som väljer att starta en enskild firma eller ett handelsbolag som i dag inte kräver något insatskapital är oseriösa företagare?
Är rörmokaren eller snickaren som driver enskild firma en mindre seriös företagare i Vänsterpartiets ögon än den som har råd att starta ett aktiebolag? Ni säger att dessa människor förtjänar att utsättas för en större personlig risk därför att de saknar insatskapitalet. Det här får Vänsterpartiet gärna svara på eftersom det lämnar efter sig många frågetecken.
Carl-Oskar Bohlin (M):
Låt mig börja med att uppehålla mig vid det Lars Eriksson sa i inledningen av sitt anförande, nämligen att kravet på aktiekapital borgar för att vi inte ser oseriöst företagande i Sverige. Hade vi mer seriösa företag i Sverige på den tiden då kravet var 100 000 kronor? Det frågar sig vän av ordning.
Är de 54 procent ytterligare företag som har startat varje månad sedan vi sänkte kravet på aktiekapital förra gången att förstå som oseriösa företagare i Socialdemokraternas värld?
Ska vi förstå att alla som startar handelsbolag eller enskilda firmor, helt enkelt därför att de kanske inte har det startkapital som krävs, ska förstås som oseriösa företagare? Är detta det socialdemokratiska medskicket från den här debatten?
Vad gäller nivån för sänkningen och i vilka steg det ska ske får förstås som en inriktning mot en sänkning. Herr talman! Det Lars Eriksson inte heller nämnde var att Anna Kinberg Batra i samma anförande meddelade att en bolagsform vid namn mikroaktiebolag skulle införas.
Det får förstås i ljuset av att kommissionen har tagit initiativ till en bolagsform som kan ha en ensam ägare och obegränsat antal anställda och som bara kräver 1 krona eller 1 euro i startkapital. Frågan är: Varför agerar Socialdemokraterna ständigt bromskloss för att sänka trösklarna för nyföretagande i Sverige?
Carl-Oskar Bohlin (M):
Det är naturligtvis en lång rad reformer som har bidragit till att öka företagandet i Sverige. Det är RUT-avdraget och ROT-avdraget - listan kan göras lång.
Men det gemensamma för detta är att det handlar om allianspolitik som Socialdemokraterna nu steg för steg, med de små stegens tyranni, bidrar till att montera ned och dra tillbaka. Man kan inte bortse från att inträdeskravet för att starta ett bolag står i relation till hur många bolag som faktiskt startas.
Om det var så att detta skulle leda till att fler oseriösa bolag startas, hur förklarar då Socialdemokraterna den europeiska utvecklingen på området? Tyskland har så sent som för något år sedan infört en bolagsform där startkapitalkravet är 1 euro. Frankrike har gjort samma sak, liksom Danmark, Finland och Norge.
Menar Socialdemokraterna att en våg av oseriöst företagande sköljer över Europa? Menar Socialdemokraterna att den enskilda firman eller handelsbolaget är bolagsformer som håller fler oseriösa företagare om ryggen än det motsatta?
Det är ju det man får sig till livs när man lyssnar på Socialdemokraterna här i talarstolen. Det vore klädsamt om man kunde stå upp för sin egen politik, i stället för att kritisera Alliansen för att vi faktiskt försöker ta steg mot att sänka trösklarna för nyföretagande i Sverige.
Carl-Oskar Bohlin (M):
Långt mycket mer skadligt för den svenska ekonomin, och i grunden för företagsamheten i Sverige, än decemberöverenskommelsen är politiskt kaos.
Det är att ta riksdagsuppdraget så oseriöst att man deklarerar för svenska folket att man tänker rösta på vilken budget som tänkas kan bara för att förstöra - bara för att give them hell, som Jimmie Åkesson sa på bästa sändningstid i public service.
Det är, herr talman, att äventyra de långsiktiga förutsättningarna för svensk ekonomi och politisk stabilitet. I Sverige har vi ett rättsväsen som ska ta itu med det som sverigedemokrater, vänsterpartister och socialdemokrater i dag har kallat för oseriöst företagande.
Man har satt likhetstecken mellan dem med knappa ekonomiska resurser och dem som är "oseriösa företagare". Herr talman!
Det är en mycket märklig politisk hållning att man driver linjen att man ska höja trösklarna så att bara de ekonomiskt mest bemedlade ska ha möjlighet att starta företag för att man på så sätt ska komma undan oseriösa företagare.
Är det inte en bättre ordning att låta rättsväsendet ta hand om oseriösa företagare men att samtidigt låta så många som möjligt förverkliga sina idéer, bidra till samhällsutvecklingen och stärka svenskt innovationsklimat och entreprenörskap?
Carl-Oskar Bohlin (M):
Det är inte den associationsrättsliga lagstiftningens uppgift, herr talman, att beivra brott. För detta har vi ett rättsväsen. Jag menar att man har gjort en grov tankevurpa om man tror att syftet med aktiebolagslagen i första hand är att motverka att kriminella element startar företag. Det är polisens uppgift att se till att folk inte begår brott.
Det är rättsväsendets uppgift att beivra detta. Det som vi nu diskuterar är om det ska vara lättare eller svårare att förverkliga en affärsidé i Sverige. En fråga särskilt riktad till Sverigedemokraterna är i så fall: Varför är det rimligt att det inom resten av EU är lättare att starta motsvarande bolagsform än i Sverige?
Varför vill ni att det ska vara lättare för övriga européer än för svenskar att starta bolag? Det får Sverigedemokraterna avslutningsvis gärna svara på.