KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sotiris Delis (M):
Interpellationen ger en utmärkt chans att diskutera den problematik som råder på operativ nivå. Det handlar om hur Postnord fungerar gentemot överenskommelser och kontrakt och hur PTS sköter uppdraget. Allt ansvar hamnar naturligtvis i knäna på statsrådet. På PTS hemsida kan man läsa om PTS mål.
Man kan då konstatera att målen är långsiktig konsumentnytta, långsiktigt hållbar konkurrens, effektivt resursutnyttjande och säker kommunikation. På samtliga punkter anser jag i detta fall att PTS misslyckas med att uppfylla målen. Man kan läsa på Postnords hemsida.
Det är två ord: Vi levererar. Det är ett hån, statsrådet. Sedan fortsätter Postnord: Vi säkerställer postservicen till privatpersoner och företag i Sverige och Danmark. Statsrådet hänvisade till den samhällsomfattande posttjänsten.
Vi kan konstatera hur det är på marken. Jag ansluter mig gärna till min kollega. I min valkrets, Jönköping, har jag inte enbart stött på protester via Facebook och så vidare. I verkliga livet får företagare inte sina beställda varor. Information om läkartider kommer fram för sent.
Fakturor kommer inte i tid. Det kan resultera i att den som är skyldig pengar inte hinner betala i tid och därmed riskerar att få negativa poäng hos Upplysningscentralen. Det är en av de väldigt allvarliga konsekvenserna.
Jag ska inte ta upp allt som både medborgare och företag har råkat ut för. Anledningen till min intervention är att interpellationen berör alla dessa bitar. Jag vill gärna höra hur statsrådet tänker hantera situationen - konkret.
Vilka krav ska statsrådet rikta så att saker och ting börjar fungera? Både PTS och Postnord skriver att de är där för att uppfylla ett antal mål. De målen uppfylls inte. Därmed är min bedömning att man bryter ett kontrakt.
Det måste naturligtvis medföra konsekvenser. Då vill jag fråga: På vilket sätt tänker statsrådet agera? Det handlar inte om att passivt sitta och avvakta att någonting ska inträffa. Vilka initiativ kommer att tas för att påpeka det olämpliga i detta?
Det handlar också om att vidta de åtgärder som krävs för att förtroendet för Postnord och även PTS ska återställas.
Sotiris Delis (M):
Jag kan konstatera att statsrådet delar det allvarliga i situationen, och vi delar därmed problembeskrivningen.
Samtidigt tycker jag att det är lite svårt att förklara både för mig själv och för andra att vi ägnar oss så pass mycket åt att förklara de problem som Postnord har i sin egen organisation och som dagligen orsakar skador såväl för privatpersoner som för företag.
Dagligen förloras hundratusentals eller miljontals kronor i form av värden, för att inte tala om detta med läkartider och sådant som handlar om livet. Vi kan alltså inte vänta. Vårt jobb är som jag uppfattar det inte att utöva ledarskap åt Postnord. De måste ta hand om sin egen organisation.
Det bara är så. Vi får inte vänta på utredningar. Vi får inte vänta utan bara påpeka för företaget att de ska följa lagen. I annat fall drämmer vi till med konsekvenser.
Allt detta för att företag och privatpersoner ute i landet ska få den service som de har rätt till. Vi kan alltså inte vänta, statsrådet. Jag anser att det är mycket väsentligt att vi agerar här och nu och i princip visar, lite fritt översatt, var skåpet ska stå.
Jag vill slutligen tacka min kollega Lotta Finstorp, som initierade denna interpellation, som är väldigt viktig, och även Cecilia Widegren, som visade en del av vad som pågår i landet.
Sotiris Delis (M):
Frågan går till statsrådet Isabella Lövin. Uppgifter i medierna har visat att biståndsmedel har använts till Sveriges kampanj för en plats i FN:s säkerhetsråd. Konferenser vars syfte har varit att vara en del i kampanjen har betalats med medel som inte har redovisats av Utrikesdepartementet. På vilket sätt har biståndsministern ytterligare bidragit från sitt utgiftsområde till kampanjen?
Borde inte de kostnader som jag har refererat till redovisas som kampanjkostnader? Kan statsrådet garantera att inga andra stiftelser eller fonder har använts i kampanjen på det sätt som rapporterats i medierna?
Sotiris Delis (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Bakgrunden till min fråga är att jag har haft samtal hemma i Jönköping med en hel del professionella inom branschen. De är angelägna om att frågan lyfts och ventileras och att åtgärder vidtas. Jag ser fram emot de åtgärder som statsrådet har aviserat, för frågan måste faktiskt lösas snarast möjligt.
Sotiris Delis (M):
Min fråga går till finansminister Magdalena Andersson. Den finansiella sektorn är viktig för Sveriges ekonomiska välfärd. Den sysselsätter 85 000 personer i 5 000 företag. Enligt regeringen är de finansiella företagen underbeskattade, och den initierar därför ett uppdrag i akt och mening att införa en skatt som ska väga upp den skattefördel som branschen anses ha.
På vilket sätt anser statsrådet att den tilltänkta skatten bidrar till möjligheten att skapa nya jobb inom finansbranschen, locka hit finansföretag från London, motverka flyttning av verksamheter till utlandet och stärka den finansiella servicen främst på landsbygden?
Sotiris Delis (M):
Jag tackar statsrådet för svaret.
Sotiris Delis (M):
Min fråga är av allmänpolitisk karaktär och går till statsrådet Ylva Johansson. Vi lever i en orolig värld där vi bland annat kan konstatera att en hel del oroande saker och trender uppenbarar sig. Senast var det Turkiets president Erdogan, som har börjat ifrågasätta Lausannefreden.
Denna överenskommelse undertecknades i juli 1923, varvid Turkiets moderna gränser fastställdes. Att såväl Turkiets president som, nu senast, landets utrikesminister Mevlüt Çavusoglu ifrågasätter Lausanneöverenskommelsen är som dynamit för klimatet i området. Vilken är den svenska regeringens ställningstagande och position i detta?
Sotiris Delis (M):
Tack, statsrådet, för svaret! Jag har ett önskemål, nämligen att Sverige, som numera sitter i FN:s säkerhetsråd, använder sin position och försöker påverka. Det är många som oroar sig över den turkiska regeringens och ledningens provokationer mot sina grannar.
Sotiris Delis (M):
I går informerades Jönköpingsborna genom medierna om att Elgiganten utlokaliserar sitt kundcenter till Danmark. 150 arbetstillfällen försvinner. Samtliga anställda har naturligtvis erbjudits arbete i Danmark, vilket innebär ett dubbelt slag mot Jönköping.
Min fråga till statsrådet Isabella Lövin är på vilket sätt regeringens högskattepolitik i en stenhård global konkurrens resulterar i att de svenska företagen kan bidra till att verksamheterna stannar här, att investeringarna kommer och att de anställda stannar här och inte lockas att lämna landet.
Sotiris Delis (M):
En bilmålvakt kan vara ägare till fordon som brukas av andra personer eller företag och för vilka målvakten underlåter att betala lagstadgad trafikförsäkring, parkeringsböter, skatt etcetera. De fordonsrelaterade skulderna hos Kronofogdemyndigheten är i dag större än någonsin, ca 2,2 miljarder.
Under 2014 infördes regler som ger rätt att beslagta bilar, men lagen har inte haft avsedd verkan. Min fråga går till statsrådet Baylan. Vi kan påskynda processen och genom lagstiftning frånta registreringsrätten för bilägare när det gäller individer vars förfallna bötessumma överstiger exempelvis 3 000 kronor. Hur kommenterar ministern en sådan möjlighet?
Sotiris Delis (M):
Min fråga går till statsrådet Mikael Damberg. I går var jag på ett mycket uppskakande seminarium om Kinas transplantationsindustri. Det är en verkligt mörk historia där man genom att olagligt avlägsna organ från kinesiska samvetsfångar tjänar in 9-10 miljarder dollar årligen.
Den kinesiska regimens brott mot mänskligheten har givetvis uppmärksammats, och det internationella samfundet har reagerat kraftfullt. Hur tänker den svenska feministiska regeringen agera konkret för att uppmärksamma Kina på dessa brott mot mänskligheten?
Sotiris Delis (M):
Vi debatterar CETA-avtalet om ekonomi och handel samt ett strategiskt partnerskapsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater och Kanada. Låt mig börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet på nästan 1 700 sidor samt hänvisa till Alliansens särskilda yttrande, där vi kritiserar regeringen för en sen hantering av detta ärende.
Vi vet att de gamla grekerna, fenicierna och egyptierna använde sig av handel och utbyte sinsemellan. På detta sätt bevisade människan flera tusen år före vår tid att världen behöver frihandel och färre murar. Frihandeln är därför inte direkt någon nymodighet.
Människor insåg redan på den tiden betydelsen av att dra nytta av en öppen värld, där flödet av varor, kapital och tjänster samt de affärsmässiga och sociala relationerna mellan folken säkerställde fred och stabilitet mellan dem. Herr talman! Förhandlingarna om ett frihandelsavtal mellan EU och Kanada tog mycket lång tid.
De påbörjades 2009 och undertecknades i oktober 2016. EU-parlamentet ratificerade det färdiga handelsavtalet i februari 2017, och därefter startade ratificeringsprocessen för unionens medlemsstater. Avtalet ligger nu på Sveriges riksdags bord för beslut. Herr talman!
Det tog regeringen ett år att överlämna propositionen till riksdagen. För mig är det anmärkningsvärt att Sverige - ett land som vanligen är för handel och handelsavtal, vars nytta bidrar starkt till vårt lands välstånd - har tagit så lång tid på sig att godkänna CETA.
Förmodligen har regeringens agerande att göra med Vänsterns aktiva motstånd mot alla typer av liknande avtal och med dess politik, som de facto vill isolera Sverige från omvärlden. Vi hörde nyligen Vänsterns representant säga att CETA mer eller mindre är bilden av allt ont som kommer att drabba mänskligheten. Herr talman!
Detta är en protektionistisk politik som om den verkställs kommer att medföra allvarliga konsekvenser för vårt lands välstånd och välfärd. Jag noterar att även Miljöpartiet är splittrat. Det är ett regeringsparti som internt har olika uppfattningar om avtalsinnehållet.
För egen del, herr talman, kan jag konstatera att Vänsterns motstånd och isolationistiska politik tydligt och negativt har påverkat regeringens hantering av detta ärende. Avslutningsvis vill jag säga att ratificeringen av CETA är viktig också för att detta förhoppningsvis kan påskynda TTIP-avtalet mellan EU och USA, som har gått i stå.
Sotiris Delis (M):
Till att börja med vill jag tacka utrikesministern för svaret. Jag noterar också att Greklands ambassadör är på plats och följer debatten. Välkommen! Min och Moderaternas mening är att Sverige i internationella sammanhang ska arbeta för att värna utsatta minoriteter. Alla människors lika värde är fundamentalt. Sverige ska värna ett sammanhållet EU. Vi ska fortsätta att verka för ett fritt, demokratiskt, fredligt och enat Europa.
Vi ska fokusera på det östliga partnerskapet och Balkan. EU ska vara öppet för alla de länder som vill och förmår leva upp till de krav som medlemskapet ställer. Vägen till medlemskap är ofta krävande och komplicerad, men medlemskapsperspektivet är ett viktigt incitament för reformer. Det gynnar stabilitet, ekonomisk och social utveckling och fortsatt försoning.
Skulle vi i stället stänga dörren för länder som vill bli medlemmar och som lever upp till de hårda krav som medlemskapet innebär riskerar vi att få en ekonomisk nedgång och en destabiliserad utveckling i Europa. Uppfyllande av EU:s medlemskriterier är det som i grunden ger medlemskapet dess stora värde. Medlemskapet skapar förutsättningar för att bli en del av en gemenskap av fria samhällen och konkurrenskraftiga ekonomier.
Västra Balkan är en del av Europa där minoriteter och religioner utgör områden med framtida utmaningar. Albanien är ett kandidatland för EU-medlemskap sedan 2014 efter fyra tidigare avslag. Albaniens formella ansökan lämnades in 2009. Medlemskapsförhandlingarna har ännu inte börjat. Kravet 2014 var att Albanien genomför reformer, särskilt inom administration och rättsväsen.
Dessutom var kraven ökade insatser mot korruptionen och den organiserade brottsligheten samt för de grundläggande mänskliga rättigheterna.
EU-kommissionens rapport från 2016 menar att skyddet av mänskliga rättigheter i Albanien i stort ligger i linje med Europa i övrigt, men trots detta menar rapporten bland annat att tillämpningen av mänskliga rättigheter brister inom äganderätt samt att levnadsvillkoren för minoriteter behöver förbättras.
Jag vill därför fråga utrikesministern vad EU kan göra för att stärka skyddet för minoriteter i Albanien inom ramen för ett EU-medlemskap och följa upp Albaniens arbete med mänskliga rättigheter generellt.
Sotiris Delis (M):
Tack, civilministern, för svaret! Den svenska förvaltningsmodellen bygger till stora delar på delegerat ansvar. Detta har lett till att varje offentlig aktör har fått ansvar för att skapa sin egen lösning för itdriften. Det har medfört olika lösningar för hur arbetet med it-drift och it-säkerhet bedrivs. Det finns många fördelar med detta. Varje aktör kan därmed skräddarsy sin lösning efter det egna behovet.
Upphandlingar av komplexa itsystem kräver dock en mycket hög upphandlingskompetens. Detta kan leda till problem. Riksrevisionen pekar just på att säkerhetskulturen uppvisar stora brister på många håll. Låt oss, statsrådet, komma överens om att delat ansvar är ingens ansvar. Offentliga aktörer behandlar säkerhetsklassad information och använder krypton på olika sätt.
Vi moderater vill här se tydligare styrning och stöd för arbetet med it-säkerhet hos svenska offentliga aktörer. Den samlade utmaningen från hybridhoten, däribland cyberhot, kräver också ett samlat ansvar. Det var bland annat just brister i ledning och styrning av informationssäkerhet för länsstyrelserna som Riksrevisionen uppmärksammade i den årliga revisionen av Länsstyrelsen i Västra Götalands län.
Länsstyrelsen i Västra Götaland är värdmyndighet för länsstyrelsernas gemensamma itenhet. Regeringen saknar instrument för att följa upp förvaltning av myndigheterna. Det saknas en internrevision som disponeras av regeringen för just detta slags granskning på regeringens uppdrag. Som jag uppfattar det är detta en konstitutionell brist. Riksrevisionen genomför inte förvaltningsrevision på myndighetsnivå, vilket man allmänt tror.
Riksrevisionen granskar enbart myndigheternas årsredovisningar finansiellt, och ytligt även resultatredovisningen men inte förvaltningen. Riksrevisionens rapport uppmärksammade också att kunskap om informationssäkerhetens status saknades för länsstyrelserna som helhet och att det fanns brister i beslutsunderlaget. Detta, menade rapportförfattaren, gjorde det svårt för länsstyrelserna att kunna prioritera rätt åtgärder för utveckling av förvaltningen.
Det är välkommet att den rödgröna regeringen nu vill satsa på digitalisering av den offentliga sektorn. Bland annat ska en ny myndighet samordna och stödja digitaliseringen i offentlig sektor. Min fråga till civilministern är: Hur ser ministern på arbetet med informationssäkerheten i denna nya myndighet? Det har ju visat sig vara svårt för regeringen att kunna säkerställa att operativa risker hanteras effektivt.
Man måste också undvika att skapa dementiabilitet, det vill säga möjligheten att undvika att ta ansvar.
Sotiris Delis (M):
Uppskattningen, statsrådet, är ömsesidig när det gäller denna diskussion. Jag uppfattar att statsrådet tolkar mig positivt vad gäller den materia som är ytterst komplicerad och känslig. Sverige saknar för närvarande kontroll över operativa risker. Punkt. Tillit är bra, statsrådet. Vi delar den uppfattningen, men kontrollverktygen måste finnas.
Det är lite konstigt för mig som sitter i oppositionen att föreslå en sak för regeringen, men man kan skapa en egen revisionsstyrka som på regeringens uppdrag kan gå in och titta för att se att allt står rätt till och fungerar väl.
Samtidigt upplever jag att bristen på de kontrollmekanismer som måste finnas för att man ska kunna ha ordning och reda skapar just det som jag benämner dementiabilitet. Det handlar om förmågan att ta avstånd från det egna ansvaret. Man dementerar: Jag känner inte till det. Jag har aldrig vetat vad som händer. Jag vet inte.
Frågan är om regeringen skulle kunna använda sig av dementiabilitet om saker och ting går fel. Det finns ytterligare ett problem. Vi har kontroll över finansiella risker. Men att sakna kontroll över operativa risker skapar finansiella risker.
För om en operativ risk uppstår går det åt enorma mängder kapital - vi talar om ett land i det fallet, statsrådet - till att återställa det goda. Man måste bekämpa det onda.
Jag ska medge, herr talman och statsrådet, att frågan om Sverige saknar kontroll över sina operativa risker har hållit mig vaken om nätterna en hel del. Jag har undrat vad som kommer att hända när en lucka öppnas och saker som definitivt är väldigt känsliga slipper ut.
Låt mig säga så här om vad som hanteras i de 20 länsstyrelserna: Det är uppgifter, samordningsuppdrag, övrig förvaltning, livsmedelskontroll, djurskydd, regional tillväxt, infrastrukturplanering, naturvård, miljö, hälsoskydd, lantbruk, fiske, folkhälsa, jämställdhet, nationella minoriteter, mänskliga rättigheter och organisationsbildning.
Skyddsvärdet är naturligtvis olika på dessa verksamhetsområden, men om någonting inträffar - peppar, peppar - kan det bli ett problem. Jag kanske uppfattas som burdus, men det är därför jag står här och påstår att detta att sannolikt inte ens regeringen vet vem som bär ansvaret är väldigt allvarligt.
Jag tackar som sagt för denna diskussion. Jag tar emot statsrådets budskap att man är medveten om situationen och beredd att agera och arbeta därefter.
Sotiris Delis (M):
Tack, statsrådet! Vi har fler gemensamma punkter än skiljelinjer i just den frågan. Vi har i färskt minne vad som hände med Transportstyrelsen. Statsrådet! Rustningen måste på för Sveriges bästa. Vi har en omvärld som inte är att leka med.
Jag tackar dig för det besked du har kommit hit med i dag, och jag kommer att mycket nära följa arbetet med detta.
Sotiris Delis (M):
När jag besöker min doktor - jag tror att de flesta av oss besöker doktorn någon gång eller flera gånger i livet - struntar jag fullständigt i vem dennes huvudman är.
Det jag lägger stor vikt vid - och det gör förhoppningsvis många med mig - är att jag får en snabb återkoppling, får en lämplig behandling och blir bemött med respekt.
Därför känns det onekligen som om regeringens retorik på senare tid när det gäller vinstförbud i välfärden skrämmer väldigt många människor.
Rädslan för att det inte kommer att stanna där utan att det också kommer att påverka vår valfrihet i fråga om vilken doktor och vilken skola vi kommer att kunna välja framöver smittar av sig.
Jag representerar Jönköpings län. Där är vi i likhet med hela Sverige ledsna just nu eftersom en av landets största entreprenörer och företagsbyggare, Ingvar Kamprad, nyligen har gått bort.
Han lämnar efter sig en historiskt framgångsrik gärning, inte bara för företaget utan även för Sverige. Detta är ett exempel som vi måste efterlysa fler av.
Jag var närvarande vid den tidigare debatten med vänsterpartiledaren, och av hans ton kände jag att han blev irriterad när han hänvisade till de 184 miljardärerna. Det var tydligen en siffra som störde honom.
Mig stör den däremot inte - Sverige behöver fler miljardärer och fler framgångsrika företag inom alla branscher. Mina frågor till statsrådet är: Är regeringens och statsrådets ambition och politik att genomföra Vänsterpartiets politik?
Är man så pressad av Vänsterpartiet och Jonas Sjöstedt att man måste fortsätta den systematiska jakten på företagare och entreprenörer inom välfärden?
Om så är fallet, har statsrådet gjort någon analys av vad detta betyder för valfriheten och för människors välbefinnande?
Sotiris Delis (M):
Det finns inte något som heter obegränsad vinst, statsrådet - trots min bakgrund som ekonom. Det finns vinst i de privata verksamheterna men konstigt nog överskott i de statligt finansierade verksamheterna. För egen del är vinst priset att stanna kvar levande i sin bransch.
Tack, ministern, för svaret! Jag är övertygad om att kulturministern och jag är överens om att konkurrens är central för den svenska tv-marknaden. En sund konkurrens säkerställer att det finns förutsättningar för att öka demokratiaspekten och det fria och demokratiska samtalsklimatet i vårt land.
Valfriheten är för oss moderater kronan i en demokrati. Det tänker vi kämpa för.
Kulturministern har rätt i sitt svar att det är upp till Konkurrensverket och möjligen domstolar att pröva, men det hindrar ju inte att vi för en diskussion i sak gällande frågan. Att marknaden under längre tid varit konkurrensutsatt är något som tjänar svenska tv-tittare väl och en ordning som vi rimligen bör värna om.
Det är skrämmande när regeringen genom statsrådet driver debatt i frågor efter beställning från Vänsterpartiet, men då blir vi moderater ännu mer envisa i vår ståndpunkt.
Men det finns också en stor risk att konkurrensen på den svenska tv-marknaden försämras och att konsumenterna långsiktigt blir de stora förlorarna med ett mer ensidigt utbud av program och där allt mindre produceras i vårt land.
Vi ska fajtas för valfriheten. När man besöker sin doktor vill man få ett värdigt bemötande och en korrekt och snabb behandling. På många håll i Sverige inträffar detta inte just nu.
Experter inom tv-marknaden spår att den nya, förväntade sammanslagningen är en del i en konsolideringstrend på en kommunikationsmarknad som inte växer och med en enda sammanhängande aktör, som förutom distribution även skulle äga innehållet i de kanaler man distribuerar, det vill säga hela värdekedjan.
I stället ansluter jag mig till mina kollegors funderingar och uppmaningar till regeringen och statsrådet, nämligen att lära av det som de bästa verksamheterna har att erbjuda. Bekämpa dem inte. Respektera människors rätt att välja.
Många analytiker inom branschen bedömer också att Konkurrensverket har övervärderat digitaldistributionen och inte tagit i beaktande hur stark den traditionella distributionen fortfarande är. Exempelvis tittar de 4,9 miljoner tv-hushållen på i genomsnitt 139 minuter traditionell tv om dagen, enligt den rapport om statistik för tv-tittande i Sverige som ministern refererar till.
Som kulturministern själv nämner i svaret har Konkurrensverket konstaterat att utvecklingen på tv-marknaden och tv-området innebär att utbudet ökar, både avseende formerna att titta på tv och själva programinnehållet. En sammanslagning skulle enligt min bedömning riskera denna ordning.
Generellt borde kulturministern ändå kunna diskutera vilka åtgärder regeringen vidtar för att främja fortsatt konkurrens på tv-marknaden. Det är bättre att föregripa än att föregripas. Vilken ståndpunkt har kulturministern i denna fråga?