KBLab/rixvox huggingface dataset:
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Jag vill tacka statsrådet Tomas Eneroth för att han redogjorde för hur riksintressen utreds. Det är bra. Nu är det så att just den här debatten handlar om ett speciellt område, nämligen området mellan Borås och Göteborg och järnvägsutbyggnaden där. Återigen försöker Tomas Eneroth att lägga skulden och ansvaret för att ingenting händer på någon annan, i det här fallet Moderaterna.
Påståendet om att vi inte vill bygga ny järnväg är fel. Om Tomas Eneroth hade tagit del av Moderaternas beslut från arbetsstämman 2017 hade han vetat det. Där hade statsrådet kunnat läsa om att vi behöver underhålla det vi har. I protokollet står det: Samtidigt ser vi att det på många håll är trångt på spåren, och därför behöver järnvägen byggas ut med nya spår och ny kapacitet.
På så sätt kan vi stärka förutsättningarna för det regionala pendlandet, det långväga resandet och industrins behov av pålitliga godstransporter. Fru talman! I samma protokoll hade statsrådet också kunnat läsa: Varje skattekrona ska användas där den gör mest nytta.
Samhällsekonomisk lönsamhet och effektivitet ska tillsammans med framtida kapacitetsbehov styra valet av investeringar i infrastruktur. Statsrådet Eneroth har rätt i sitt påstående om att vi inte ställer oss bakom utbyggnaden av höghastighetsjärnväg. Att bygga höghastighetsjärnväg är inte samhällsekonomiskt klokt.
Det är inte att använda skattekronorna där de gör mest nytta. Även om hoppet fortfarande finns kvar om en ny järnvägsförbindelse mellan Borås och Göteborg märks det tyvärr att antalet ständigt ökar som tappar tron på att den rödgröna regeringen kommer att leverera.
Statsrådet sa något annat i sitt svar som jag faktiskt håller med om, nämligen att det fortfarande finns en bred uppslutning kring en utbyggnad av järnvägen mellan Göteborg och Borås bland kommuner, regioner och en stor del av näringslivet.
Senast i går sa mitt moderata oppositionsråd i Borås, Anette Carlsson: Det absolut viktigaste för oss är att få en järnväg som binder ihop arbetsmarknaden Borås-Göteborg. Vi måste underlätta för arbetspendlarna.
Jag förstår att den rödgröna regeringen har grandiosa planer på höghastighetsjärnväg ut i Europa, men någon gång måste vi börja bygga, annars blir det enbart luftslott. Börja bygga nu, skulle jag vilja säga, men det kan man ju inte göra. Men förhala i alla fall inte processen ytterligare!
Se till att hålla Magdalena Anderssons vallöfte från 2014, även om det nu är 2021 och man kan säga att det är lite väl sent. Fru talman! Återigen frågar jag infrastrukturministern: Var gör infrastrukturminister Eneroth för att uppfylla finansminister Magdalena Anderssons vallöfte från 2014? Hur avser infrastrukturminister Eneroth att driva på i frågan?
Jag förväntar mig att höra något annat än enbart referat från pågående utredningar om riksintressen.
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Infrastrukturminister Tomas Eneroth citerade den tidigare finansministern, Anders Borg. Jag citerade Moderaternas arbetsstämmobeslut från 2017. Det är faktiskt det senaste kortet som gäller. Och även finansministrar, i alla fall i vårt parti, måste följa stämmobeslut.
Vad gäller Eneroths påstående om regeringens satsningar kan jag berätta att Moderaterna satsar lika mycket i vårt budgetförslag som regeringen gör i sin budget. Nu har vi ett flertal gånger hört hur infrastrukturminister Tomas Eneroth försöker skuldbelägga Moderaterna för att finansminister Magdalena Anderssons vallöfte från 2014 inte har infriats.
Alliansregeringen fattade faktiskt beslut om järnvägen Göteborg-Borås. Byggstart skulle vara 2019. År 2017 valde den rödgröna regeringen att stryka det. Sedan flyttade man tillbaka det och kallade det för en satsning. Fru talman! Senast jag kollade var det fortfarande S och MP som bildat regering, inte Moderaterna. Det blir därför något krystat att skylla brist på handlingsförmåga på ett oppositionsparti.
Det var ni som bad om väljarnas förtroende för att bilda regering, Tomas Eneroth. Då har väljarna också rätt att vänta sig att ni lägger fram förslag på hur ni ska finansiera era vallöften. Vilka förslag har regeringen på hur era grandiosa planer ska finansieras? Där lever vi i ovisshet. Det blir också märkligt när det gäller just järnvägsförbindelsen Borås-Göteborg att ingenting kan hända om inte oppositionspartiet Moderaterna är med. Fru talman! Vi tar gärna över makten i Sverige.
Det vore nog den bästa lösningen, inte bara för att äntligen få igång bygget av järnvägen mellan Borås och Göteborg utan även för alla andra olösta samhällsutmaningar som Sverige står inför. Men fram tills dess är det regeringens ansvar att presentera lösningarna.
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Fördelen när man har flera interpellationsdebatter som liknar varandra är att om man inte får svar på frågan i den första debatten kan man upprepa den i de andra. Jag tänker fortsätta att tala lite grann om tåg, höghastighetståg och infrastruktur med statsrådet Tomas Eneroth här. Jag fick inget riktigt svar på min fråga om hur regeringen avser att finansiera sina satsningar på höghastighetsjärnväg.
Jag förstår, fru talman, att den gärna vill att vi moderater ska presentera en lösning som är möjlig och genomförbar. Men det är fortfarande Socialdemokraterna och Miljöpartiet som bildar regeringen och inte Moderaterna. Jag tror att väljarna och människorna därute förväntar sig att regeringen när den säger vad den vill göra också berättar hur den avser att göra det.
Jag kan hålla med de tidigare talarna här, och även statsrådet Eneroth, som påpekar att dagens stambanor är i ett uselt skick. Själv vågade jag inte chansa på att ta tåget upp till Stockholm i dag - jag var inte riktigt säker på när min interpellationsdebatt skulle börja - av rädsla för att järnvägen inte skulle fungera och att tågen skulle vara försenade. Jag fick en extranatt i Stockholm.
Vi behöver rusta upp, och vi behöver bygga ny järnvägsinfrastruktur. När det gäller den rödgröna regeringens ambitioner, skulle man kunna säga om man är snäll, att bygga höghastighetsjärnväg lever vi fortfarande i dunkel vad gäller finansieringen.
Statsrådet Eneroth har ett flertal gånger under dagens debatter berättat att den här regeringen lägger mer än någon annan på infrastruktur, 100 miljarder kronor. Trafikverkets beräkning av vad kostnaden för höghastighetsjärnväg skulle vara är från 2015. Nu kan det ha kommit nya siffror.
År 2015 beräknade Trafikverket att en höghastighetsinfrastruktur skulle kosta 190-320 miljarder kronor. De 100 miljarder som regeringen säger sig vilja satsa räcker inte på långa vägar. Detta var dessutom 2015 - räknar man om det till 2019 års penningvärde är det mellan 216 och 364 miljarder. Stockholms Handelskammare har andra siffror.
De säger att en satsning på höghastighetsjärnväg i Sverige skulle ligga på runt 400 miljarder kronor. Jag förstår att den här regeringen gärna vill vara ambitiös och gärna vill satsa. Men det går inte att bara vilja, utan man måste också kunna finansiera det hela.
Då räcker det inte att skylla ifrån sig och säga att Moderaterna inte vill prata med regeringen och att Moderaterna inte vill berätta för regeringen hur den ska kunna infria sina löften. Fru talman! Jag förväntar mig fortfarande det svar jag inte fick i min tidigare debatt, där jag frågade hur regeringen har tänkt att finansiera satsningen på järnväg i Sverige.
Hur har ni tänkt att betala och finansiera satsningarna? Har ni tänkt komma med förslagen själva, eller har ni tänkt vänta på att någon annan ska lösa problemen åt er? I så fall tror jag nog att väljarna kommer att lösa den frågan åt er nästa år.
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Nu har vi hört flera talare här under debatten påpeka det bristande underhållet både på väg och på järnväg, och jag kan inte annat än att hålla med. Nu har jag tänkt att fortsätta hålla mig till järnvägen i stället för till vägen, fru talman. Kollegan Thomas Morell sa att han har varit med ett tag. Jag har inte varit med lika länge.
Men när jag träffade min nuvarande man, som är från Borås, tog min gamle farfar fram ett lexikon och läste om Borås som järnvägsknutpunkt och textilcentrum. Det var då, det. Nu är det inte många tåg som går vare sig till eller från Borås, tyvärr.
Men vi har stora förhoppningar om att det någon gång ska kunna gå att ta sig på ett effektivt, klimatsmart och snabbt sätt mellan Västsveriges två största städer. Det har också varit diskussioner om godstrafiken här i dag.
Och jag har en liten undran här om hur infrastrukturminister Eneroth ser på att blanda gods- och persontransporter på hans tänkta höghastighetsjärnväg. Det vore nog inte speciellt effektivt, men han har säkert tänkt till även där. Politik är att vilja, men politik är också att prioritera. Kollegan frågade också när ministern har tänkt prioritera vägunderhåll, men jag frågar inte om det.
Min fråga till Tomas Eneroth är: Om regeringen måste prioritera, prioriterar då regeringen att rusta upp befintlig infrastruktur och bygga nytt där det behövs, eller prioriterar den rödgröna regeringen teknik framför människors behov av en väl fungerande, modern och effektiv infrastruktur?
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Som min kollega precis beskrev har relationen mellan de nordiska länderna varit bättre. Den måste bli bättre. Den nordiska arbetsmarknaden har tjänat oss väl. När jag växte upp åkte mina jämnåriga till Trollhättan och jobbade på Saab, för det var en dålig arbetsmarknad i Norge. Just nu är relationerna mellan Norge och Sverige inte speciellt bra.
Ni som hör min brytning förstår att det inte är speciellt roligt att uppleva detta. Det är inte roligt att inte släppas in i sitt eget, forna hemland. Men det var inte det vi skulle prata om i dag. Godstrafiken mellan Göteborg och Oslo är enorm. Göteborg är Norges största och viktigaste hamn.
Varje dygn korsar 1 500 lastbilar bron över Svinesund. Det gör de inte därför att inte finns en järnväg, för det gör det - jag har åkt på den många gånger - utan därför att den inte håller måttet.
Vi behöver få en ny järnväg mellan Göteborg och Oslo på grund av det som min kollega Johan Hultberg tog upp om arbetspendling och att Norge är vår viktigaste handelspartner, men också - inte minst - för miljön. Vi har hört infrastrukturminister Tomas Eneroth ett flertal gånger under kvällens olika debatter lyfta upp regeringens miljö- och klimatsatsningar.
En väldigt viktig miljö- och klimatsatsning, fru talman, vore att bygga ut järnvägen mellan Göteborg och Oslo så att vi kan flytta gods från väg till järnväg. Det är 1 500 lastbilar. Jag har själv passerat kön till tullen i Norge - den är flera kilometer lång på söndagskvällarna. Det är inte hållbart.
Denna järnvägssträcka är avgörande för relationerna mellan Norge och Sverige i framtiden. Som Johan Hultberg sa tidigare, fru talman, är järnvägssträckan Oslo-Göteborg otroligt viktig, inte bara för miljön och klimatet utan också för att visa att det faktiskt finns ett värde i samarbete mellan Norge och Sverige.
Sedan förstår jag, fru talman, att detta inte är ett beslut som Tomas Eneroth som svensk infrastrukturminister kan fatta på egen hand. Vi måste ha ett bra samarbete med Norge också här. Jag sitter själv i Nordiska rådet, och vi har under två mandatperioder - våra svenska mandatperioder - efterfrågat ett nordiskt ministerråd för infrastruktur.
Vi har inte lyckats, och tyvärr får vi nu signaler om att ett av de två länder som motsätter sig ett nordiskt infrastrukturministerråd är Sverige. Detta gör mig bedrövad, fru talman. Jag skulle väldigt gärna se att vi har ett nordiskt ministerråd för infrastruktur, för det är mer än en nordisk symbolfråga.
Det är viktiga infrastruktursatsningar för att binda ihop våra länder, främja arbetspendling, handel och turism och se till att våra gränser återigen öppnas när coronan en gång släpper taget om oss.
Norden är och ska vara världens mest integrerade region, och där, fru talman, spelar infrastrukturminister Tomas Eneroth en stor roll.
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Det är rätt uppfriskande att stå i talarstolen och känna att man är så överens mellan regering och opposition när det gäller en järnvägssatsning. För ett antal år sedan arrangerade vi ett seminarium här i Sveriges riksdag om just denna järnvägssträcka. Vi hade då besök av bland andra Östfolds fylkesordförer som representerade Arbeiderpartiets infrastrukturminister.
Hon formulerade sig på följande sätt: Jag skulle önska att vi slutade att tänka gränser och i stället tänker regioner när det gäller Göteborg och Oslo och att vi är en arbetsmarknadsregion. Hon sa att så fort man börjar tänka gränser stannar all planering upp. Fru talman!
Jag ställde en fråga till Norges statsminister Erna Solberg för ett antal år sedan om just järnvägen Oslo-Göteborg. Hon sa ungefär följande: Vi prioriterar Intercitytåg, vilket betyder Oslo-Halden. Jag förstår att det inte är lätt att binda ihop två länder när det gäller infrastruktur.
Men, fru talman, om vi inte satsar på infrastruktur kommer vi aldrig att kunna få ett välfungerande samarbete. När jag ställde frågan till de nordiska samarbetsministrarna för ett tag sedan om hur de såg på infrastruktur sa de: Just nu är det viktigare än någonsin att vi bygger ihop våra länder.
Vi måste visa att vi ser att vi är en region. Vi i Norden ska vara världens mest integrerade region. Utifrån de positiva signaler som jag fick från samtliga samarbetsministrar tycker jag att statsrådet Tomas Eneroth ska smida medan järnet är varmt. Ta chansen!
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Jag får tacka statsrådet Morgan Johansson för svaret. Det innehåller dock inte någon indikation på att regeringen har tänkt leva upp till det tillkännagivande som riksdagen riktade till regeringen våren 2016 - det är alltså fem år sedan - om att återkomma med ett förslag som gör det möjligt att omvandla hyreslägenheter i flerbostadshus till ägarlägenheter. Riksdagen har även riktat ett tillkännagivande till regeringen om att utreda hyrköpssystemet.
Regeringen har sedan 2016 inte vidtagit några mer betydande beredningsåtgärder för att gå riksdagen till mötes, om vi inte tar med det enda möte som, enligt statsrådet Morgan Johansson, har hållits; "Med anledning av riksdagens tillkännagivande om ägarlägenheter och hyrköp höll Justitiedepartementet i november 2020 ett uppföljande samrådsmöte om frågorna med några av aktörerna på marknaden."
Riksdagen har nu, i enlighet med förslaget i civilutskottets betänkande från 2020/21, återigen tillkännagett för regeringen att den bör återkomma med förslag som gör det möjligt att omvandla befintliga bostäder till ägarlägenheter samt att ett hyrköpssystem bör utredas. Fru talman!
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Ja, statsrådet Morgan Johansson pratar gärna om vad regeringen har gjort. Men han slingrar sig rejält när det gäller det ansvar som regeringen faktiskt har att rätta sig efter riksdagens tillkännagivanden. Det tyder på bristande respekt för riksdagen, fru talman, och jag finner det mycket ovärdigt.
Det finns inget intresse för att omvandla hyresrätter till ägarlägenheter, försvarar statsrådet Johansson sig med och hänvisar till ett samtal med några delar av branschen. Det finns heller inget intresse för hyrköp, fortsätter statsrådet. Han lyfter i stället fram farhågor som kom fram på vad som verkar vara det enda möte regeringen bemödat sig att genomföra med anledning av tillkännagivandet.
När man utgår från det som finns och inte vet vad ett visst förslag kommer att innehålla, då är det inte mer än naturligt att man lyfter fram farhågor.
Det ligger på regeringens bord att ta fram ett förslag som hanterar de utmaningar som branschen säger sig se och lyfta fram de fördelar som möjligheten att omvandla hyresrätter till ägarlägenheter faktiskt ger, fördelar som bland andra min kollega Lars Beckman lyfter fram.
Om statsrådet saknar svar på varför en ombildning av hyresrätter till ägarlägenheter är positivt eller varför hyrköp är en möjlighet för människor att ta sig in på marknaden för ägda bostäder kan han ta del av följande skrivning i Moderaternas bostadspolitiska motion: "Ombildning från hyresrätt till bostadsrätt eller ägarlägenhet innebär en möjlighet för de boende att få större inflytande över sina bostäder.
Det innebär också att det är möjligt att relativt snabbt få fler ägda bostäder i områden som idag domineras av hyresrätter och där marknadsförutsättningarna för nyproduktion av bostadsrätter eller ägarlägenheter är små.
Att möjliggöra större inslag av ägt boende i områden dominerade av hyresrätter innebär också att personer som bor där idag inte behöver flytta från området för att kunna inleda sin boendekarriär, vilket främjar samhällets sociala sammansättning." Hyrköp, fru talman, är ett samlingsbegrepp för olika modeller som går ut på att ett hushåll initialt hyr en bostad i syfte att på sikt äga den.
Hyrköp är en mycket utbredd och vanligt förekommande affärsuppgörelse när det gäller köp eller hyra av lösöre, men det är fortfarande mycket ovanligt när det gäller uthyrning och försäljning av bostäder. Fru talman! Det arbete som statsrådet Morgan Johansson och regeringen lagt ned på att ta fram ett förslag efter riksdagens tillkännagivande är minimalt, nästan obefintligt.
Statsrådet Morgan Johansson lyfter själv fram den årliga skrivelsen 75, som visar hur regeringen hanterar riksdagens tillkännagivanden; den kom nu i veckan. Där kunde vi läsa att vi tidigast våren 2022 kan vänta oss ett förslag om omvandling av hyresrätter till ägarlägenheter och en utredning om hyrköp.
Det är alltså som tidigast sex år efter att beslutet fattades av riksdagen här i denna sal. Jag undrar därför, fru talman: Anser statsrådet Morgan Johansson att sex år, ett möte och en analys gjord av Regeringskansliet är en rimlig hantering av riksdagens tillkännagivanden?
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Denna debatt blev mycket mer principiell och mycket viktigare än jag kunde ha trott även om jag visste att detta var viktigt. Det här är en oerhört viktig debatt! Nu har vi lyssnat till ett flertal inlägg från statsrådet Morgan Johansson, där han ägnat mer tid åt att berätta om andra saker regeringen har gjort och åt att smutskasta andra partiers politik än åt att faktiskt svara på frågan.
Nu tog han upp att intresset för Moderaternas förslag är lågt. Jo, men Moderaterna har inte egen majoritet i Sveriges riksdag. Det var inte Moderaterna som riktade tillkännagivandet till regeringen två gånger om. Det var en majoritet i Sveriges riksdag som består av ett antal partier. Det hade självklart varit jättebra om Moderaterna hade haft egen majoritet, men det har vi inte. Detta är alltså inte Moderaternas tillkännagivande.
Det är riksdagens tillkännagivande, fru talman. Morgan Johansson kritiserar tanken bakom hyrköp och tycker att det är odefinierbart. Ja, det är klart.
Det är därför som regeringen ska utreda, definiera och föreslå enligt det uppdrag som regeringen har fått från riksdagen i tillkännagivandet. Detta är en fråga, fru talman, som inte bara är viktig för det faktiska ärendet om ägarlägenheter och hyrköp. Detta har principiell bäring. Det handlar nämligen om regeringens respekt för riksdagens tillkännagivanden.
Fru talman! Jag är mycket besviken över hanteringen. Jag är också mycket bedrövad över regeringens respektlösa attityd gentemot Sveriges riksdag. Det ska inte behöva ta minst sex år. En beredning måste bestå av mer än ett möte. Och regeringen har faktiskt att följa riksdagens tillkännagivanden, inte bara det som gäller detta ärende utan alla tillkännagivanden som riksdagen riktar till regeringen.
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Min fråga går till statsrådet Per Bolund. Per Bolund nämnde tidigare att vi moderater alltid svartmålar. Nu tänkte jag att jag skulle ge statsrådet möjlighet att vara lite positiv inför framtiden. Just nu väntar Lysekil och Preemraff på besked från regeringen om att få starta processen för att på sikt göra Preemraff klimatneutralt.
Det handlar om investeringar i miljardklassen som skapar arbetstillfällen och ökar tillgången till biobränslen, som måste till för att göra vår fordonsflotta fossiloberoende. Kommunstyret i Lysekil har precis sagt ja med en rungande majoritet. Enbart Miljöpartiet sa nej. Mark- och miljööverdomstolen har sagt ja till investeringen.
Nu undrar jag: När avser regeringen att ge klartecken för dessa investeringar, som är viktiga för arbetstillfällen, miljö och klimat?
Cecilie Tenfjord Toftby (M):
Jag yrkar bifall till reservationen. Klimatförändringarna är en av vår tids största utmaningar. Vi måste arbeta kraftfullt för att få ned temperaturhöjningen och för att få ett mer hållbart samhälle. Energitillgångarna är begränsade. Rysslands invasion av Ukraina och Putins brutalitet mot det ukrainska folket har tydliggjort att vi måste göra oss oberoende av rysk gas och olja.
Det är därför välkommet att EU tar initiativ för att förbättra byggnaders energiprestanda. EU-kommissionens förslag innehåller en del bra förslag om hur vi kan uppnå ett mer klimatsmart samhälle men också en del andra förslag som vi menar är alltför långtgående. Det är dock inte förslagen i sig vi ska besluta om här i dag utan var besluten ska fattas.
Är det EU som är bäst lämpat att besluta om svenska fastigheters renoveringstakt, eller är det en nationell angelägenhet? Beslut på EU-nivå ska fattas när det krävs för att uppnå det eftersträvade resultatet. Vi moderater anser att så inte är fallet här. De förslag som kommissionen för fram är alltför långtgående för att ligga på EU-nivå.
Dessa förslag bör hanteras på nationell nivå. Europas länder har kommit olika långt när det gäller att energieffektivisera sina byggnader. Vi ska vara stolta över att Sverige ligger i framkant. Andra länder har en lång väg att gå innan de kommer dit där vi är i dag. Fru talman!
Vi välkomnar därför att det läggs fram förslag på hur renoveringstakten kan öka, och även vi anser att det behövs mål för nollenergibyggnader. Men, fru talman, dessa renoveringsplaner och mål ska beslutas av de länder där arbetet ska göras med respekt för olika länders olika förutsättningar och inte minst för fastighetsägarnas äganderätt.
Den del av förslaget vi framför allt är kritiska till är den harmoniserade energiklassningen för byggnader. I den delen är förslaget alltför detaljerat. Vi menar att varje medlemsland i större utsträckning bör få utforma sina egna beräkningar för energiprestanda. Kraven på att renoveringar av bostäder och befintliga byggnader ska utföras i en viss takt är kopplat till den nya energiklassningen.
Dessa krav är enligt vår mening alltför långtgående. Det bör i princip vara upp till varje medlemsstat att själv bestämma renoveringstakten för det nationella byggnadsbeståndet. Återigen: Eftersom förutsättningarna skiljer sig åt i våra olika medlemsländer är det viktigt att besluten fattas i det land där arbetet ska göras.
Att försöka trycka in samtliga medlemsländer i en och samma plan som inte tar hänsyn till våra nationella olikheter kan rent ut sagt bli kontraproduktivt. Fru talman!
Med hänsyn till det anförda anser vi att förslaget går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen och att det därmed strider mot proportionalitetsprincipen. Som förslaget nu är utformat ser vi som sagt även en risk för att det skulle kunna göra mer skada än nytta i förhållande till sitt syfte.
Detta innebär att vi anser att förslaget inte heller är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Vi föreslår därför att riksdagen lämnar ett motiverat yttrande till Europaparlamentets, rådets och kommissionens ordförande med den innebörden.