KBLab/rixvox huggingface dataset:
Kent Persson (V):
Man skulle kunna använda det sista argumentet och vända på det. Finns det inte spelregler som gör det möjligt att bygga ut exempelvis vindkraften kommer en sådan utbyggnad inte att ske. Vindkraften står inte på egna ben. Den är helt beroende av att det finns ett stödsystem, och elcertifikaten är ett sådant.
Men jag förstår att det i dagsläget inte är gångbart att se över detta system före 2015, vilket jag tycker är synd.
Vindkraften är oerhört beroende av att det fortfarande finns och kommer att finnas en reglerkraft, och vattenkraften är den i särklass bästa reglerkraft som vi har, inte minst när kärnkraften står stilla när den inte ska göra det.
Om man skriver att man ska bli mindre beroende av vattenkraft måste man också ha en politik som gör det möjligt att man blir det. Bygger man ut vindkraften blir man faktiskt beroende av reglerkraft i någon form. Alternativet är att man har oljekondens eller något annat som reglerkraft, och det tror jag inte att statsrådet vill ha.
Jag tycker att det är synd att det verkar som att året 2015 är hugget i sten. Då ska vi se över detta, även om verkligheten skulle visa att det finns ett behov av att vidta åtgärder tidigare. Men verkligheten har också en tendens att vara det som styr.
Jag får därför hoppas att det blir så och att regeringen, om det skulle visa sig att jag har rätt i att det finns begränsningar i elcertifikatssystemet i dag, också kommer att se över detta och ta initiativ och tala med våra norska kamrater.
Kent Persson (V):
Vi har i kammaren de senaste åren debatterat kärnkraften åtskilliga gånger. Jag har stått i den här talarstolen och debatterat med din företrädare också. Inför det senaste beslutet och energiöverenskommelsen mellan allianspartierna, som också blev riksdagens beslut, fanns det en skrivning.
Det var att inga subventioner, varken direkta eller indirekta, får förekomma vid byggande av eventuellt ny svensk kärnkraft. Regeringen skulle återkomma till riksdagen och redovisa vad det här betydde. Nu har det gått en tid, ett och ett halvt år, och ännu har ingen redovisning kommit.
Min fråga till ministern är: När kan vi förvänta oss att få en redovisning av vad som menas med det beslutet?
Kent Persson (V):
Jag tackar statsrådet för svaret. Det blev lite vänta-och-se av det. Många av de energibolag som agerar i Sverige är kommunala energibolag. De betyder väldigt mycket för marknadsfunktionen och för upprätthållandet av en konkurrens mot de tre stora bolag vi har. De kommunala energibolagen har också historiskt sett spelat en stor roll i energiomställningen.
Det tror jag att vi är ganska överens om. Då är frågan: Vad är det egentligen som gäller för de kommunala energibolagen? Vi har flera lagstiftningar som står mot varandra. Först har vi kommunallagen, där vi talar om de kommunala bolagens möjligheter och begränsningar.
Sedan har vi ellagen, som klart och tydligt säger att kommunala energibolag kan och har rätt att erbjuda energitjänster. Det är rätt. Dessutom har vi EU:s energitjänstedirektiv, som också klart och tydligt säger att den som levererar eller säljer el eller energi även har möjlighet att erbjuda energitjänster.
Mot detta står konkurrenslagstiftningen, och det är här det blir lite krångligt. Den gör det nämligen möjligt att anmäla ett kommunalt energibolag för obehörig konkurrens eller för snedvridning av konkurrensen när det gäller energitjänster. Det blir då möjligt att avgöra detta i domstol. Jag tycker att detta är orimligt.
Jag skulle vilja se en situation där de olika aktörerna på elmarknaden har samma villkor och kan agera på samma sätt. Därför blir jag lite fundersam över svaret och vad regeringens inställning är. Är det rimligt att en domstol ska avgöra vad en energitjänst är och om den är konkurrenssnedvridande?
Utredningen är jag också lite fundersam över. Den ska ta ett helhetsperspektiv beträffande åtgärder för att främja utvecklingen av energitjänstemarknaden. Vad är det egentligen för helhetsperspektiv denna utredning ska ta?
Det framgår inte av svaret, och det har inte heller framgått när jag har försökt att ta reda på direktiven till utredningen. Att energitjänstemarknaden kommer att växa är jag övertygad om, inte minst mot bakgrund av att vi nyligen har tagit beslut om timmätning. Det är en fråga Vänsterpartiet har drivit under många år.
Får vi dessutom ett beslut i kammaren om nettodebitering kommer det att driva på energitjänstemarknaden på ett alldeles utmärkt sätt. Detta ska ses i perspektivet att energitjänster är en del av hela energieffektiviseringsprogrammet och därmed bör spela en stor roll.
Jag tycker då att det är rimligt att kommunala bolag också kan erbjuda personer energitjänster där de sparar energi. Mina frågor är: Vad innebär helhetsperspektivet? Är det rimligt att en domstol ska avgöra vad som är energitjänst och om det är konkurrenssnedvridande eller inte?
Kent Persson (V):
Det blev lite tydligare nu vad statsrådet menar när det gäller de kommunala energibolagen. Det gör mig lite orolig. Självfallet finns det undantag i ellagen för lokaliseringsprincipen när det gäller att sälja energi och energitjänster. Detta undantag finns.
Jag tolkar statsrådets svar nu som att man kanske ska ta och se över detta undantag och att det inte borde gälla energitjänster. Jag kan inte tolka det på något annat sätt.
Jag hade önskat att jag hade kunnat göra det, för det måste finnas en rimlighet i att de kommunala energibolagen har samma möjligheter och kan konkurrera på marknaden på samma villkor som de privata eller de statliga energibolagen oavsett vilket land de kommer ifrån.
Detta öppnar upp för att ett kommunalt energibolag i Danmark eller Finland skulle kunna komma in och agera och sälja energitjänster i svenska kommuner. Utländska stater skulle också kunna göra på detta sätt. Jag har ingenting alls emot att det utvecklas en privat energitjänstemarknad. En sådan kommer att växa fram. Jag har träffat flera företag som är på gång med energitjänster.
Enligt dem finns det inte några som helst problem med att kommuner eller kommunala bolag också erbjuder energitjänster. Det finns en konkurrens, och denna konkurrens är bra. Ju fler aktörer som finns, desto bättre utbud kommer det att finnas och desto bättre utveckling av nya energitjänster.
Vi får inte heller glömma bort att det inom de kommunala energibolagen finns en oerhört stor kompetens som har byggts upp under ett flertal år. Det vore märkligt och olyckligt om de inte skulle kunna fortsätta med sitt arbete. Den osäkerhet som många energibolag känner med lagstiftningen gör att utvecklingen står stilla.
Man törs eller kan inte göra något. Så tolkar jag det. Däremot kan vi se att privata energibolag är ute på banan och erbjuder energitjänster medan de kommunala känner en oro för vad som gäller.
Jag måste upprepa min fråga: Är det inte tydligt och klart att vi när EU-direktivet om energitjänster säger att den som säljer energi också har möjlighet att erbjuda energitjänster borde ha detta undantag i konkurrenslagen? På så sätt skulle vi slippa ifrån denna oro.
Kent Persson (V):
Jag tackar statsrådet. Jag blev lite klokare nu. Lagen gäller. Möjligheter att erbjuda energitjänster gäller och likaså EU:s energitjänstedirektiv. Så tolkar jag det. Jag kan förstå att statsrådet vill ha på fötterna innan man tar ställning.
Jag ser också att det finns en utredning, och jag får väl vänta och se vad den säger och vilka slutsatser regeringen kommer att dra när det gäller den. Förhoppningsvis blir det någonting bra av det, och då behöver jag inte återkomma. Annars kommer jag att göra det med ytterligare interpellationer. Jag önskar statsrådet en trevlig sommarledighet.
Kent Persson (V):
Jag får tacka socialminister Göran Hägglund för svaret på min interpellation. När vi i riksdagen för drygt två år sedan beslutade om omregleringen av apoteksmarknaden var det under vissa förutsättningar. Vi skulle öka tillgängligheten till läkemedel. Det skulle ge bättre service, bättre tjänsteutbud och låga läkemedelskostnader till nytta för konsumenter och det offentliga.
Medlet för att detta skulle komma till stånd var konkurrensutsättning på en fri marknad. Regeringen har formulerat följande förutsättningar för marknadens utformning: Det ska vara likvärdiga villkor oavsett företagsstorlek och stabila, förutsägbara och rättssäkra regler. Det var grunden för det beslut som låg på riksdagens bord.
I maj 2009 ställde jag en fråga till socialministern om de problem som eventuellt kunde uppstå när två distributionsföretag av läkemedel i Sverige också var tänkta köpare av apotek. Problemet när distribution och försäljning ligger i samma händer är just att det kan uppstå monopol- eller oligopolsituationer.
Det här kallas vertikal integration. För två år sedan fick jag svaret att man eventuellt skulle kunna se över det här om så blev fallet.
I oktober i år publicerade Svenska Dagbladet en artikel om problemen på apoteksmarknaden där just vertikal integration var den fråga som togs upp. Apoteksföreningen menade att den nya marknaden inte var anpassad till distributionsledet som det fungerar i dag.
Flera apotek påpekade att det endast fanns två distributörer och att det inte var bra. En del av de större apotekskedjorna funderade också på att starta egna lager och egen distribution.
Men ett problem som lyftes upp var att det bara är de stora kedjorna som har muskler nog att klara av det, vilket också utredarna påpekade inför beslutet i riksdagen. De mindre apoteken har i ett öppet brev påtalat situationen och det olyckliga i att de är hänvisade till två stycken och att de känner sig misskrediterade i den delen.
I svaret på mina frågeställningar säger socialministern att en vertikal integrering skulle kunna ge positiva effekter i form av ökad förhandlingsstyrka gentemot läkemedelstillverkarna. Men det är ju precis tvärtom!
Det är de små apoteksbolagen som har svårigheter att klara just den problematiken, att kunna få och tillhandahålla läkemedel inom utsatt tid, med den 24-timmarsregel som finns. Det här har påpekats vid flera tillfällen.
Om vi tittar på vad som har hänt senast och de slutrapporter som kommit ser vi att apoteksbolagen visar röda siffror. Det gäller däremot inte distributörerna, som har tjänat stora pengar under den här perioden.
Det visar på det problem som jag har tagit upp med vertikal integration, att ligger det i samma kedja kan det få kostnadskonsekvenser för apoteksbolagen när de ska tillhandahålla sina varor och tjänster till kunderna.
Kent Persson (V):
Jag tackar för svaret. Tillgängligheten har möjligtvis ökat i storstadsområdena, inte i hela Sverige. Så är inte fallet. Jag kan se till min hemkommun. Där upplevs det inte som att tillgängligheten har ökat när det gäller läkemedel. Vi kan titta lite grann på den oro som mindre apotek har inför den här situationen.
De upplever faktiskt att det är problem när det finns två dominerande distributörer som står för 95 procent av distributionen av läkemedel. De har i ett öppet brev påpekat det här. Självklart blir det problem om de har problem när de ska förhandla om priser och också när de ska få sina läkemedel.
Det är det som jag tog upp redan för två år sedan och som jag tar upp nu, det som kallas vertikal integration. Är då lösningen att det blir fler? Ja, så kan det ju bli. Men det är faktiskt de större apotekskedjorna som nu planerar att starta egna distributions- och lagerlokaler.
Det påverkar givetvis inte de mindre apoteksbolagens möjligheter att förbättra sin situation. Det kan snarare ses som att man permanentar en redan dålig situation. Man ska också komma ihåg det jag sade inledningsvis. Apoteksbolagen visar röda siffror i dag, de allra flesta, men inte distributörerna.
De gör faktiskt miljonvinster på sin verksamhet. Är de då kopplade till försäljarna förstår man att det kan finnas problem. Det är riktigt att Konkurrensverket tittar på det här, men de tittar ju på alla verksamheter av den här typen.
När vi pratar om apotek och apoteksverksamhet tror jag att det är viktigt att förstå att det är kopplat till sjuk- och hälsovård. Det måste finnas ett mervärde för kunden när man går till ett apotek. Det kan inte vara så att mervärdet ligger i att pytsa ut vinster som ska gå till ägarna, ofta i skatteparadis, som vi nu har hört.
Den här kopplingen måste vara klar och tydlig. Nu har vi en situation där vi har en omreglering och en utförsäljning av apotek. Då måste det här fungera på ett så bra sätt som möjligt, så att man lever upp till intentionerna om tillgänglighet, leveranssäkerhet och låga kostnader.
Gör man inte det har mycket fallit av det som man säger sig vilja uppnå med konkurrensutsättning. Det finns erfarenheter av omregleringar och avregleringar av olika marknader. Jag tänker på elmarknaden, järnvägen och så vidare. Ökad konkurrens har inte lett till lägre priser och bättre tillgänglighet, utan det är snarare tvärtom.
Man brukar många gånger hänvisa till telemarknaden, att det har blivit billigare och bättre, och det är sant. Men nu i förlängningen kan vi också se att i jakten på vinsten blir kunder utan telefoni i delar av landet.
Det finns en risk här också att behov av vinster kommer att leda till en omstrukturering på marknaden som gör att mindre apotek, oftast de som inte är lönsamma, kommer att försvinna. Det är egentligen logiskt om man ska ha en verksamhet som är privatiserad på det här sättet.
Kent Persson (V):
Göran Hägglund behöver inte oroa sig för att Jens Holm och jag inte pratar ihop oss. När jag talade om vinsterna i apoteken sade jag att det var några av apoteksbolagen som visade röda siffror. Det finns en del som gör vinster, och en del av dem är riskkapitalbolag. Det är den problematiken som vi tog upp i den delen.
Faktum kvarstår att nästan 100 procent av distributionen sköts av två distributörer. Bara misstanken om att det skulle kunna finnas någon form av jävsförhållanden i detta, att man missgynnar konkurrenter och gynnar sina egna, gör att vi har anledning att vara uppmärksamma på hur utvecklingen kommer att bli.
Jag tog upp detta för två år sedan, och det finns anledning att ta upp det även i dag, för det har inte förbättrats. Det har i princip inte kommit in fler distributörer som har gjort att verksamheten upplevs som bättre. Framför allt de mindre apoteksbolagen upplever det i dag som besvärande att förhandla, och de tycker sig också bli missgynnade.
Det är mot den bakgrunden jag har ställt frågan om socialministern är beredd att göra någonting för att det här inte ska vara verkligheten även i framtiden. Bara misstanken gör ju att man sätter marknaden ur spel.
Jag har också sagt att det är viktigt att se och förstå apotekens roll i hälso- och sjukvården, att det är kunden som måste stå i centrum och att det måste vara ett mervärde för kunden. I dag upplevs det här från apoteksbolagen som en möjlighet att göra snabba vinster, och det får aldrig bli så att de står emot varandra.
Kent Persson (V):
Det var länge sedan som jag hörde Jessica Polfjärd så engagerad i talarstolen som i sitt anförande här i dag. I dag har vi i Sverige ungefär 786 000 enmansföretag och ungefär 230 000 mikroföretag med en till nio anställda. Det är alltså en stor andel företagare med väldigt få anställda i Sverige.
Det är faktiskt närmare 90 procent eller mer. Vänsterpartiet har under många år drivit frågan om att ta bort sjuklönekostnaderna. Det finns väldigt mycket som talar för att dagens regler påverkar företagens vilja att anställa.
Det finns också risk för en utestängningseffekt på arbetsmarknaden om människor med återkommande sjukdomsperioder stängs ute. Det är en av bakgrunderna till att vi har drivit den här frågan.
Jag undrar nu givetvis hur Moderaterna tänker när det bland de politiska partierna i dag diskuteras ett slopande av sjuklöneperioderna på ett eller annat sätt. Är du, Jessica Polfjärd, beredd att inom Moderaterna driva frågan om att slopa sjuklöneperioderna för de mindre företagen?
Kent Persson (V):
Givetvis kan vi ta en debatt om helheten i budgetpolitiken. Men nu är jag faktiskt intresserad av vad Jessica Polfjärd tycker i den här frågan, om hon är beredd att driva frågan om sjuklöneansvaret inom Moderaterna. Det var det som var min fråga, och den kvarstår. Vad tycker du? Kommer du att driva frågan om slopande av sjuklöneansvar?
Du kan ju inte vara omedveten om problemet. Det känner du till sedan många år tillbaka. Du träffar också på det när du är ute och träffar företagare. Det är jag övertygad om. Det är inte bara jag som säger det här, utan det gör också väldigt många enskilda företagare.
Du behöver inte tala med deras organisationer, utan om du har träffat företag ute måste du ha hört att en av grunderna till att de funderar på om de törs anställa eller inte är sjuklöneansvaret. Ett slopande av sjuklöneansvaret skulle också påverka regelbördan väsentligt. Är du beredd att driva det här? Jag vet att du vet.
Kent Persson (V):
Jag tackar Eva Flyborg för klargörande när det gäller sjuklöneansvaret för företag med få anställda. Jag hoppas att ni landar i detta så småningom eftersom det är där som det gör störst nytta. Eva Flyborg tog upp de gamla branschprogrammen, och hon antydde att de inte hade varit så bra.
Men de utvärderingar som är gjorda har visat på mycket bra resultat. Jag tycker därför att det är en helt felaktig uppfattning från henne. Däremot anser jag och Vänsterpartiet att de behöver utvecklas, och vi talar om samverkansprogram.
Det handlar om samverkansprogram där bland andra akademin, näringslivet och det offentliga samverkar på olika sätt. Men det ska också vara tvärvetenskapligt. Vi behöver ha in även humanistiska värderingar när vi ska ta itu med våra samhällsutmaningar om vi ska klara av dem för morgondagens samhälle. Det är det som vi menar med dessa samverkansprogram.
Då är det viktigt att ge incitament för de mindre företagen att forska och utvecklas ytterligare. Vi har föreslagit just ett stöd för forskning och utveckling. Nu noterar jag att Eva Flyborg är inne på något liknande. Men hon talade om skatterabatt för forskning och utveckling. En skatterabatt kan man per definition bara få om företaget betalar skatt.
Är det så jag ska tolka Eva Flyborg, eller är det ett rent stöd för forskning och utveckling för de små och medelstora företagen? Det är ju någonting annat.
Kent Persson (V):
Att påstå att de gamla branschprogrammen inte hade något innehåll är helt fel. Det är helt fel! Man startar inte upp någonting om man inte har ett syfte med det. Det fanns ett behov som ledde fram till olika branschprogram inom olika områden. Däremot menar jag att det här behöver utvecklas ytterligare och mer utgå från de samhällsutmaningar vi står inför.
Då behövs det mer bredd i de satsningar som behövs för framtiden. Jag uppfattar det också som att det är vad Vinnova säger när de nu presenterar sina samverkansprogram.
Jag får väl acceptera att Folkpartiet behandlar just frågan om stöd till forskning och utveckling för företag och hur den ska utformas, men jag har ett medskick: Se det som ett stöd och inte som en skatterabatt eller ett skatteincitament. Det är nämligen något helt annat.
Det är just i uppstartsskedet för de små och mindre stora företagen man behöver ha incitamentet för att gå vidare med forskning och själv stimulera detta. Då är själva stödet väldigt viktigt i den delen.
Kent Persson (V):
Mats Odell hade i sitt anförande en genomgång av regeringens politik inom näringspolitiken och det lyckade resultatet, att den har lett till tiotusentals nya jobb och tusentals nya företag. Låt oss titta lite grann på hur det ser ut i dag.
Vi kan se att produktiviteten i företagen har fallit. Vi tappar marknadsandelar i den svenska exporten. Investeringsnivån är historiskt låg. Och framför allt har det här lett till utslagning av företag och till ökad arbetslöshet.
Dessutom ska vi komma ihåg er strategi när det gäller arbetslinjen. Ni tog ju bort 75-dagarsregeln för deltidsarbetslöshet, som drabbar deltidsföretagare speciellt hårt, alltså de företagare som vid sidan av sitt företag hade ett jobb. Blev de av med jobbet trädde den här nya regeln in, vilket gjorde det omöjligt för dem att ha sitt företag kvar.
De blev arbetslösa och var tvungna att lägga ned sitt företag. Det är en del som ni inte pratar om över huvud taget. De försämringar och de regelbördor som ni har lagt på företagen tar ni aldrig upp, utan ni hävdar med bestämdhet att det ni har infört i form av skatteförändringar och så vidare har medfört nya jobb.
Men sanningen är ju den att arbetslösheten ökar, antalet företag minskar, konkurserna ökar, produktiviteten faller och vi tappar exportandelar på världsmarknaden. Det är sanningen.
Kent Persson (V):
Det var intressant att lyssna. Mats Odell hade gärna kunnat få trassla in sig ännu mer i sitt anförande. Det må väl ändå vara så: Vem har ansvaret för den politik som förs som leder till denna utveckling? Ansvaret lägger Mats Odell på någon annan. När det går bra, när sysselsättningen ökar och när företagandet ökar beror det på regeringens politik.
Det hörde vi för några år sedan här i kammaren i samma debatt. Men när det vänder och går åt andra hållet är det någon annans fel. Det finns ingen logik i det hela över huvud taget. Det blir ett väldigt märkligt resonemang.
Såsom Mats Odell resonerar spelar det faktiskt ingen roll vad regeringen gör och vilka politiska beslut man fattar. Det är den slutsatsen jag måste dra av det resonemanget, och det är väldigt märkligt. Givetvis kan regeringen göra mycket här.
Samtidigt som vi har en hög arbetslöshet har vi företag som skriker efter arbetskraft. Vi har en arbetsmarknad som inte fungerar därför att de arbetssökande och behovet inte matchar varandra. Men i Mats Odells resonemang är inte det heller regeringens politik, utan det är någon annans politik.
Nej, Mats Odell, jag vet att du kan bättre än så.
Kent Persson (V):
Tack, Boriana Åberg! Ja, Vänsterpartiets politik är ett hot mot riskkapitalbolagen inom välfärdssektorn. Vi kommer att vara en blåslampa i häcken på dem ända tills vi får ordning på detta. Hur ser det ut? Ni, Boriana Åberg, säger att ni öppnar upp för det för att kvinnor ska kunna starta företag inom dessa sektorer. Men hur ser verkligheten ut?
Två riskkapitalbolag behärskar 50 procent av marknaden inom äldreomsorgen. I ledningen för dessa sitter bara män, och i värsta fall för de ut vinsterna från Sverige till något skatteparadis för att slippa betala skatt.
100 procent av företagen som är verksamma inom handikapp är riskkapitalbolag. Det är inte fråga om några kvinnor.
Om vi tittar på skolan och de som köpts upp och drivs i privat regi med skattemedel ser vi att vinsterna, eller överskottet, uppstår på grund av att de har sämre bemanning och sämre utbildad personal och för att de inte har samma förutsättningar som den kommunala verksamheten vad gäller lokaler, bibliotek, skolsköterska. Det är så det ser ut.
Vi i Sverige är extrema. Det finns inte ett enda land i världen som kan jämföras med Sverige när det gäller privatiseringsivern. Nu kommer dessutom forskningsrapporter som verkligen ifrågasätter det vi håller på med, privatiseringen av välfärdstjänsterna.
Kent Persson (V):
Vi har ingenting emot valfrihet. Det vi från Vänsterpartiet lyfter fram är vinstfrågan, riskkapitalbolagens plundring och flykten av pengar till skatteparadis. Tack vare att vi presenterar vår rapport om hur man ska åtgärda detta har vi fått till stånd en debatt här i Sverige om rimligheten i den företagsverksamhet som bedrivs.
Det har till och med gått så långt att företagen inom den här sektorn har satt sig ned tillsammans med Svenskt Näringsliv för att utreda detta: Ajajaj, det här är inte så bra - vi måste hitta någon lösning på kvalitetsfrågorna! Givetvis är det politiken som har det yttersta ansvaret, Boriana. Det är vi som gör upphandlingarna och så vidare. Det är politiska beslut, inget annat.
Vad det handlar om är rimligheten i de vinster som tas ut. När det har lagts skattekronor på skola, vård och omsorg och det uppstår överskott ska det återinvesteras där, inte föras ut som privata vinster, menar vi.
Den frågan är helt avgörande för oss, och den kommer vi att fortsätta att driva. Boriana! Det kan väl ändå inte vara så att svaret när det gäller kvinnors möjligheter att starta företag är att vi öppnar den offentliga sektorn, där de har jobbat tidigare, frivilligt eller med lönearbete, och att det är där de ska starta företag? Det kan väl inte vara så att det är er enda politik?
I så fall är det väldigt fattigt.