Ulla Andersson (V):
Tack, statsrådet, för svaret! Enligt Riksbanken ökade bankerna sina bolånemarginaler med 166 procent från oktober 2010 till februari i år, alltså 166 procents ökning på 17 månader. Samtidigt gjorde bankerna i fjol en vinst på 79 miljarder, eller 250 miljoner kronor per dag.
Det finns självklart flera orsaker till att det har blivit så, bland annat råder det stor bostadsbrist, där regeringen inte tar ansvar för att bygga bort den. Bostadsbristen pressar upp bostadspriserna. Samtidigt råder det en bristande bankkonkurrens. Enligt Bostadskreditnämnden skulle många av de högt belånade hushållen tjäna på att byta till hyresrätt, men eftersom det inte går på grund av bostadsbristen sitter de där de sitter. De fyra storbankerna har 75 procent av all in- och utlåning.
Lägg därtill att de fyra storbankerna har en statlig garanti i ryggen som gör att de själva lånar billigare på bankmarknaden, vilket de tjänar ungefär 30 miljarder kronor per år på enligt Riksbanken. Bankernas utsugning av sina kunder har lett till ett bolåneuppror i landet.
Att folk är upprörda visar inte minst det förnäma arbete som Svenska Dagbladet har gjort med sin räntekarta där över 20 000 har lämnat in sina ränteuppgifter för att på så vis hjälpa varandra att pressa kostnaderna på sina bolån. Sverige har helt enkelt blivit ett bankparadis. Allt detta har lett till att många människor har fått höga boendekostnader i förhållande till sin inkomst.
Bolånens andel av hushållens disponibla inkomster har fördubblats de senaste tio åren. Det gör att amorteringstiden i dag för bostadsrätter ligger på 125 år och för villor på 70 år. Finansinspektionen släppte nyligen en rapport, precis som finansmarknadsministern sade, som visar att bankerna har en avkastning på 22 procent på eget kapital på bolånen till skillnad mot annan bankverksamhet som är på 10-13 procent.
För en genomsnittlig bolånekund som har 1 1⁄2 miljon i lån handlar det om ungefär 6 000 kronor per år. Bankerna har i dag ingen skyldighet att redovisa för sina bolånekunder vilka påslag de gör på bolånen. De har inte heller någon skyldighet att redovisa sina påslag i sina årsredovisningar. De meddelar inte heller sina kunder när framförhandlade rabatter löper ut.
Kunden sitter helt enkelt där den sitter, helt utlämnad till bankernas giriga aktieägare. Vänsterpartiet lade fram en rad förslag i en rapport för några månader sedan. Det är den vi ska diskutera i dag. I den rapporten visade vi också vad halverade bolånemarginaler skulle innebära för en bolånekund med till exempel ett lån på 2 miljoner kronor, vilket är vanligt i dag.
Det skulle innebära en minskning av kostnaderna på 12 000 kronor per år, det vill säga en tusenlapp i månaden. Om vi därtill lägger den ränterabatt som ofta har framförhandlats mellan bolånekunden och banken, som banken sedan drar bort utan att lämna information om, handlar det om ytterligare 500 kronor i månaden, det vill säga 1 500 kronor i månaden. Det betyder att många jobbar två dagar i månaden bara för att få ihop till bankernas vinst på det bolån de själva har tagit.
Finansmarknadsministern och jag verkar vara överens om en del saker, vilket jag tycker är bra. Vi är överens om att det ska vara öppenhet. Vi är överens om att bankerna ska redovisa för Finansinspektionen, och Finansinspektionen ska kontinuerligt lägga fram en rapport där bolånemarginalerna framgår. Därmed är vi inte överens om en del andra saker. Jag tycker inte att finansmarknadsministern har svarat på mina frågor. Vi hade ett förslag om att utgå från reporäntan.
Jag vet mycket väl att bankerna inte har kostnaderna från reporäntan, men det är tydligt och välkänt att reporäntan ändå är en form av styrränta. Jag tror att de flesta bankkunderna känner till den. Därför skulle det vara lättare för bankkunderna att utgå från reporäntan i sina bolån med bankerna. Jag får återkomma till mina övriga frågor.