Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Tack, Åsa Romson, för svaret! Statsrådet tar upp det här med livsmedelsstrategin. Jag vill gärna hålla med om att det är ett viktigt och bra arbete. Vi hoppas fortfarande att det ska bli ett bra resultat av livsmedelsstrategin även om arbetet har dragit ut lite på tiden. Jag vill ändå säga att det där delvis är en annan fråga, för det där handlar om att skapa bra konkurrensförutsättningar på lång sikt för jordbruk och livsmedelsproduktion.
Vi måste också kunna hantera akuta och konkreta frågor som är ett problem här och nu, och här upplever jag inte att statsrådet svarar på de frågor och de problem som vi ser. Statsrådet nämner att vi har låga halter i produkterna som odlas i Sverige, och att vi har liten användning tog jag upp i mitt tidigare inlägg.
Det blir fortfarande svårt för mig att förstå varför vi ska slå ut svensk lökodling, till exempel, och importera produkter från länder som använder fem gånger så mycket av det växtskyddsmedel som nu inte är tillåtet i Sverige. Den logiken haltar ju betänkligt. Svenska konsumenter gillar de svenska produkterna för att de har god kvalitet och för att man använder lite av de här växtskyddsmedlen. Nu riskerar Kemikalieinspektionens beslut att slå ut dessa odlingar helt. Jag har svårt att se nyttan med det.
Åsa Romson tar upp att vi har ett harmoniserat regelverk. Ja, det är ju just det vi har - men Sverige tillämpar det inte. Det är en del av en problemet. Det kom en rapport från EU:s kontor för livsmedel och veterinära frågor, FVO, där man tittade på detta med ömsesidigt erkännande.
Man konstaterade i sin slutrapport att systemet med ömsesidigt erkännande inte tillämpas i Sverige, främst på grund av Sveriges beslut att inte acceptera utvärderingar som har gjorts av annan medlemsstat. Detta beskrivs i Konkurrenskraftsutredningens slutrapport, som kom för ungefär ett år sedan. Av den tabellsammanställning man har gjort kan jag konstatera att vi i Sverige har godkänt en ansökan om ömsesidigt erkännande - en.
Det bidrar till slutsatsen att Sverige inte tillämpar systemet. Det är detta som är huvudregeln; det är alltså detta som ska gälla i normalfallet. Man får dock lov att göra undantag om det finns särskilda skäl. Men jag har svårt att förstå hur det skulle kunna vara så att just Sverige, och enbart Sverige, har så speciella skäl att vi kan göra undantag i alla fall utom just ett. Det är någonting som haltar här, och jag tror att statsrådet ser det också.
Det finns många exempel på detta, men det finns tre konkreta exempel som slår hårt just nu. Det första är växtskyddsmedlet Stomp, som vi har tagit upp tidigare. Det handlar alltså om lökodlingen. Medlet får användas i alla EU-länder utom i Sverige, där det är förbjudet men där man har gett dispens. Det andra exemplet är växtskyddsmedlet Modesto, vilket man hade sökt dispens för att få använda vid odling av vårraps och vårrybs i Mellansverige. Där har Kemikalieinspektionen sagt nej.
Det får dock användas i andra länder, som Estland, Finland, Danmark och Storbritannien, som konkurrerar med oss. Det riskerar att odlingen av dessa grödor slås ut och att vi får importera oljeväxterna eller oljan från till exempel Storbritannien, där man alltså använder det medel vi i Sverige nu helt säger nej till. Det tredje exemplet är växtskyddsmedlet Pirimor.
Det tror jag är bekant för en del, för det används bland annat när man odlar ärtor - som ju bland annat Findus producerar, paketerar och säljer med stor framgång. Detta växtskyddsmedel får man inte längre använda, vilket innebär en klar konkurrensnackdel för svenska odlare jämfört med konkurrenter i Storbritannien och Tyskland, där man får lov att använda medlet. Jag tycker fortfarande att ministern är svaret skyldig här.
Regeringen kan göra saker - man kan ge tydliga direktiv och uppdrag till Kemikalieinspektionen - och jag vill fortsätta fråga om Åsa Romson är beredd att göra någonting alls för att komma till rätta med problemet och säkerställa konkurrenskraften för svenskt jordbruk.