Annika Strandhäll (S):
Mycket klokt har redan sagts i denna fråga här i dag. Vi kan konstatera att vi i Sverige är väldigt stolta över vårt pensionssystem och att regeringen är stolt över pensionssystemet. Det är ekonomiskt självbärande. Det bygger på livsinkomstprincipen, och på så sätt garanteras systemet.
Samtidigt bidrar systemet, som flera har sagt här i dag, till att upprätthålla en tydlig arbetslinje. Som flera har sagt är det väldigt bra. Det handlar om att vi då fokuserar på att få fler arbetade timmar i svensk ekonomi, vilket är ett av regeringens mål.
Vi kan också konstatera att vi har stora utmaningar, som flera av de föregående talarna redan har varit inne på. Vi har i dag en arbetsmarknad med en stor ojämställdhet. Kvinnor tjänar i genomsnitt betydligt mindre än män. Man pratar om en skillnad på ungefär 3,6 miljoner kronor under ett liv.
Detta leder enligt PRO:s beräkningar till en pension som i genomsnitt ligger ungefär 6 000 kronor lägre för en kvinna än för en man. Vi kan konstatera att det är särskilt äldre kvinnor som har det svårast. Vi vet att orsaken till den låga pensionen för nära 30 procent av de kvinnliga pensionärerna var att de inte orkade arbeta längre.
Jag vill återkomma till just förutsättningarna på den svenska arbetsmarknaden i dag. Om vi i framtiden vill ha ett starkt pensionssystem som garanterar goda, bra och stabila pensioner måste vi ta itu med det som är roten. Vi måste ta itu med det ojämställda arbetslivet.
Vi vet att det i stor utsträckning är när man bildar familj som ojämställdheten uppstår. Kvinnor tar ut en mycket större del av föräldraledigheten. Väldigt många arbetar, och tjänstemannakvinnor väljer att gå ned på deltid i samband med att de bildar familj.
Vi vet också att kvinnors karriärer avstannar och att de så viktiga löneskillnaderna på arbetsmarknaden ökar, som flera föregående talare har nämnt. Det är verkligheten. Det är så det ser ut.
Det är klart att vi som politiker har ett ansvar för att lägga fram förslag som gör att vi kan ta itu med det som är roten.
De insatser som vi behöver göra för att åstadkomma ett mer långsiktigt och jämställt arbetsliv är samtidigt åtgärder som det kommer att ta lång tid innan vi ser genomslag för. Vi har en situation här och nu där äldre kvinnor varje månad upplever att de har det ekonomiskt väldigt tufft.
Det som skaver extra mycket är att de kvinnor som i dåtidens samhälle tog ett särskilt ansvar för barnuppfostran och de som tog ett särskilt ansvar för sina äldre också var de som i stor utsträckning arbetade deltid.
Det handlar om att vidta politiska åtgärder som har effekt på lång sikt men också att föreslå saker som har en effekt här och nu. Som flera har varit inne på handlar det om en höjning av bostadstillägget, som regeringen föreslog men som nu inte blir av.
Det handlar också om att påbörja en avtrappning av den orättfärdiga pensionärsskatten, som innebär att man som pensionär betalar mer skatt än vad man gör som löntagare. Det är inte heller någonting som i nuläget ser ut att bli av.
Det är tråkigt att vi nu inte kommer att kunna genomföra flera av de reformer som hade haft effekt, både på lång sikt och på kort sikt. Jag tror att det här är ett ansvar som vi politiker kommer att ställas till svars för. Vi står bakom det svenska pensionssystemet.
Vi ser fram emot ett fortsatt arbete i Pensionsgruppen kring de här olika viktiga områdena som vi har varit överens om.
Det handlar bland annat om hur man åstadkommer ett längre arbetsliv, som flera av er har varit inne på, men också om hur man skapar en arbetsmiljö på svensk arbetsmarknad som gör att kvinnor orkar arbeta till 65. Vi behöver börja i den änden: se till att kvinnor inte slits ut utan orkar hela vägen.
När vi har åstadkommit det pratar vi gärna om hur vi dessutom kan åstadkomma förutsättningar för människor att arbeta längre.