KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan Ericson (M):
Jag återkommer till frågan om Svenska institutet. Som Boriana Åberg tog upp har man alltså använt en omfattande blockeringslista för att stoppa oönskade personers tillgång till ett av myndighetens Twitterkonton. Argumenten för blockeringarna var bland annat att personerna ägnade sig åt drev, hot och hat - ofta med högerextrem eller nynazistisk inriktning - samt hetsade till våld. Jag är en av dem som är uppsatta på listan.
Upprättandet av denna lista strider sannolikt mot ett flertal lagar och regler. Svenska institutets generaldirektör beslutade dessutom att utplåna listan, trots att ett flertal personer begärt att få ut den i enlighet med offentlighetsprincipen. I ett svar på tre skriftliga frågor nyligen bekräftade ansvarigt statsråd Ann Linde att Svenska institutet har uttalat att man brustit i sin hantering av rättsliga och andra aspekter.
Departementschefen för Utrikesdepartementet har självklart ansvar för alla myndigheter under UD, och min fråga till utrikesministern är hur hon ser på det inträffade samt hur hon avser att ge de drabbade upprättelse.
Jan Ericson (M):
Det är nog snarare Raimo Pärssinen som behöver en Novalucol eller något efter detta svar. En mörk bild? Nja, det är sanningen, tyvärr. Vad var det som inte stämde? Vad var fel i sak? Allt det jag räknade upp är fakta, direkt från offentlig statistik och siffror som finns tillgängliga för alla, även för Raimo Pärssinen. Tala gärna om vad som var fel i det jag sa!
Raimo Pärssinen upprepar ofta att Alliansen och Sverige fick stöd från EU för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Jag tycker att det var bra att vi fick det och att vi någon gång kan få lite pengar tillbaka från EU. Men det roliga är att så sent som 2015 fick även dagens regering pengar från EU i precis samma syfte. Har Raimo Pärssinen förträngt det? Så till det gamla vanliga mantrat att vi sänkte skatten.
Ja, det gjorde vi, och samtidigt gav vi mer pengar till välfärden. Dessa två hängde ihop. Genom att sänka skatten och strama åt en del bidragssystem fick vi fler människor i arbete och ett minskat utanförskap, och då fick vi också mer resurser till välfärden. Denna ekvation fungerade. Alliansen bevisade att detta fungerade till och med i lågkonjunktur och finanskris. Då borde ni ha kunnat prestera något liknande när ni har styrt i högkonjunktur.
Ni har åkt räkmacka på en högkonjunktur, men ni har banne mig inte löst arbetsmarknadsproblemen.
Jan Ericson (M):
Det är tur att Raimo Pärssinen får semester snart. Vi har en arbetslöshet som är lägre i dag, i en stark högkonjunktur, än vad Alliansen hade under den djupaste globala finanskrisen i modern tid - det hade varit konstigt annars. Raimo Pärssinen har glömt bort finanskrisen. Det är lite konstigt. Raimo Pärssinen säger att ingen pratar om ungdomsarbetslösheten i dag.
Jodå, Raimo Pärssinen, de 46 748 öppet arbetslösa ungdomarna pratar om ungdomsarbetslösheten. Det kan jag garantera att de gör. Socialdemokraterna och Raimo Pärssinen använder hela tiden ordet investeringar för att beskriva utgiftsökningar. Det är en väldigt märklig vokabulär, och den kommer vi i Alliansen aldrig att acceptera. Investeringar är en sak och utgiftsökningar en annan.
Jag kan påminna Raimo Pärssinen om att det under alliansåren var balans i kommunernas ekonomi mellan utgifter och inkomster. Det är det inte i dag. I dag skenar kommunernas utgifter, och vi har en obalans. Så var det även innan Alliansen tillträdde. Det finns tydliga siffror från SKL som visar detta, så påståendet att Alliansen skulle ha urholkat kommunernas ekonomi är helt enkelt fel.
Vi höll kommunerna under armarna och räddade välfärden under finanskrisen. Det var inte många länder som klarade av det, och detta fick vi mycket kredd för från bedömare i omvärlden. Jag kan bara beklaga att Raimo Pärssinen uppenbarligen kommer att bli en storkonsument av Novalucol efter denna debatt. Jag får ändå önska Raimo Pärssinen en skön sommar.
Jan Ericson (M):
Jag kan bara instämma i mycket av det som Patrik Björck redan har sagt, inte minst i beskrivningen av historiken. Detta är ett ärende som det har varit debatt och diskussion om under mycket lång tid. Både jag och Patrik Björck satt med i den stora parlamentariska socialförsäkringsutredning som behandlade denna fråga. Jag kommer ihåg hur vi diskuterade. Det fanns förslag om hur man skulle hantera dessa frågor som var oerhört komplicerade och nästan omöjliga att tolka.
Jag var en av dem som faktiskt var med och tog fram detta förslag som är mycket enkelt och mycket okomplicerat. Det är en sak som jag möjligen kan tycka är lite konstigt, om jag kopplar tillbaka till det som Patrik Björck här påpekade om att denna fråga baseras på ett tillkännagivande från 2005.
Vi hade alltså den stora parlamentariska socialförsäkringsutredningen, som pågick under alliansregeringen tid och som levererade sitt slutbetänkande i februari 2015. Patrik Björck säger att frågan ligger honom och regeringen varmt om hjärtat, och därför undrar jag varför det har gått tre år sedan man fick ett helt färdigt och väldigt enkelt förslag presenterat. Det hade alla lagparagrafer på plats, vilket inte är speciellt många.
Det var en okomplicerad och enkel lösning som man egentligen hade kunnat lägga fram till riksdagen nästan direkt när man fick förslaget från Socialförsäkringsutredningen. Så gjorde man dock inte. I stället tillsatte Arbetsmarknadsdepartementet år 2015 en ny översyn av samma fråga som Parlamentariska socialförsäkringsutredningen redan hade löst på ett bra sätt.
Det var en enig utredning där såväl arbetsgivar och arbetstagarrepresentanter som samtliga politiska partier stod bakom förslaget om en väldigt enkel och smidig lösning. Ändå gjorde regeringen ingenting, utan man tillsatte ännu en utredning som tittade på exakt samma sak. När den utredningen sedan var klar lade man fram exakt samma förslag som det som Parlamentariska socialförsäkringsutredningen varit enig om. Det tycker jag är lite märkligt. Jag håller dock med Patrik Björck i stort.
Jag tycker att vi ska vara glada över att vi löser denna fråga. Faktum är att det var väldigt komplicerat, inte minst för dem som hade fackliga eller politiska förtroendeuppdrag och samtidigt blev arbetslösa. Många tvingades alltså lämna sina förtroendeuppdrag på grund av att de annars inte fick någon a-kassa, och en sådan situation är mycket olycklig.
Det är ganska viktigt att den enskilde som har den typen av uppdrag kan fortsätta med det. Inte minst känslomässigt är det viktigt att man när man blir av med sitt arbete fortfarande har ett uppdrag - och dessutom kan göra nytta. När man ska diskutera dessa frågor tror jag också att det är viktigt för politiker att faktiskt ha erfarenhet av att ha förlorat arbetet och fått se hur det fungerar.
Jag tycker alltså att det är bra att en enig riksdag och ett enigt utskott står bakom detta. Jag yrkar givetvis bifall till förslaget.
Jan Ericson (M):
Det var väl lite grann en sanning med modifikation. Det är bara att jämföra lagförslagen, alltså det utredningen lade fram och det som finns i betänkandet vi debatterar i dag. Då ser man att de är väldigt lika. Detta bygger på en väldigt enkel lösning. Regeringen säger helt enkelt att man får räkna in den tid som man har haft förtroendeuppdrag när man räknar ut normalarbetstid, förtjänst och inkomst.
I övrigt får man lösa de praktiska frågorna i tillämpningen. Det är det enda detta förslag innebär, och det var faktiskt precis det vi sa i Socialförsäkringsutredningen. Jag skulle alltså vilja påstå att detta förslag är helt identiskt med Socialförsäkringsutredningens. Däremot har man formulerat det lite annorlunda i själva lagparagrafen. Vi behöver dock inte bråka om det. Det viktiga är att vi får ett bra förslag.
Jan Ericson (M):
Först ska jag förtydliga lite om våra reservationer: Vi yrkar bifall till reservation nr 1. Vi står bakom övriga reservationer, men för tids vinnande yrkar vi inte bifall till dem. Ingela Nylund Watz säger i sitt anförande att hon inte ser någon möjlighet för kommunerna att öka sina skatteintäkter nämnvärt framöver, utan att man i stället kommer att behöva ökade statsbidrag för att finansiera ökade kostnader i välfärden.
Jag tycker att det är en defensiv ingång från ett regeringsparti att konstatera att man inte kan öka skatteintäkterna i kommunerna. Självklart kan man göra det. Det borde vara regeringens främsta uppgift att föra en politik som gör att det skapas fler företag och fler jobb i privat sektor som kan finansiera den offentliga sektorn. Men detta verkar Ingela Nylund Watz redan ha gett upp, vilket bekymrar mig mycket.
Hur tänker sig Ingela Nylund Watz att staten ska klara av att ständigt öka statsbidragen till kommunerna samtidigt som vi vet att vi är överens om att vi måste satsa stora extra pengar på försvaret, polisen, infrastrukturen och så vidare? Varifrån tänker sig Ingela Nylund Watz att alla dessa pengar ska komma om konjunkturen viker nedåt?
Jan Ericson (M):
Det är alltid lika roligt att höra Socialdemokraterna köra sitt nya mantra: att ni har sanerat statsfinanserna efter Alliansen. Det är ren bluff som ni försöker att trumma in i svenska folket. Det vi gjorde under Alliansens tid var att vi skyddade statsfinanserna under den djupaste krisen sedan 1930-talet. Trots detta sänkte vi statsskulden. Det tycker jag att vi ska få lite kredd för. Det första året, tror jag att det var, sa Magdalena Andersson ofta att Alliansen hade skött finanserna väldigt bra.
Sedan har ni bytt fot lite grann, och nu försöker ni i stället att sprida en bild av att vi misskötte statsfinanserna under allianstiden, vilket ju är en total bluff. Hela den samlade ekonomikåren både i Sverige och utomlands har gett Sverige oerhört mycket beröm för hur vi hanterade finanskrisen och att vi klarade statsfinanserna. Så försök inte med det mer; vi är trötta på att höra detta nu!
Jag tycker att diskussionen om fler i arbete och hur man kommer dit är den stora viktiga politiska stridsfrågan.
Vi tror att starka företag och ett rimligt skattetryck gör att det skapas fler jobb i privat sektor, medan Ingela Nylund Watz fortfarande tror att de gamla socialdemokratiska modellerna från förr där staten ska in och pilla i en massa detaljer och försöka skapa konstgjorda jobb är det som ska rädda skatteintäkterna i våra kommuner. Jag tror inte ett ögonblick på det.
Jag tror framför allt inte på att staten kommer att ha utrymme för att hela tiden öka statsbidragen, framför allt inte om konjunkturen vänder nedåt. Då kommer vi att ha andra saker som vi måste lägga pengar på, framför allt i våra transfereringssystem. Då kommer det inte att finnas några pengar till kommunerna. Om inte kommunerna kan bygga upp sin egen skattekraft genom att få fler invånare och fler människor i arbete kommer vi aldrig att klara välfärden.
Jan Ericson (M):
Det här är två nästan identiska debatter. Därför delar jag upp mig lite. Jag lyssnar med intresse, framför allt på att ministern nu utlovade att det kanske inte skulle vara mer än 4-5 miljarder kvar vid årsskiftet. Det låter bra. Men med tanke på att Morgan Johansson i oktober förra året sa att vi skulle vara i balans vid föregående årsskifte tar jag siffrorna med en nypa salt. Jag misstror inte ministern.
Hon har säkert fått uppgifterna från Migrationsverket. Men jag litar inte riktigt på Migrationsverket i frågan. De kom som sagt med felaktiga uppgifter vid förra årsskiftet. Den stora tillströmningen av asylsökande kom hösten 2015 och våren 2016.
Trots detta har man inte förändrat regelverken och hittat enklare sätt att hantera ersättningarna. Jag förstår inte varför det ska vara så komplicerat. Vi ska inte behöva ha luddiga regelverk som leder till rättstvister om vilka poster man ska få ersättning för eller inte.
Lagar och förordningar från regeringen borde vara så pass tydliga att kommunerna enkelt kan bedöma vad de kommer att få ersättning för. Med den osäkerhet som råder nu - jag instämmer i det Boriana säger och som Lotta nämnde tidigare - finns det risk att kommunerna börjar snåla ordentligt på mottagandet eftersom de inte riktigt vet vad de kommer att få betalt för. Det kan inte vara det regeringen vill när de skjuter till mer pengar till Migrationsverket för mottagandet.
Det finns en stor risk i detta. Jag har varit runt i olika kommuner och träffat socialtjänst, talat med tjänstemän och så vidare. De känner en osäkerhet när det gäller vad kommunerna kan erbjuda och vilka kostnader de kan ta på sig eftersom de inte vet vad de får täckning för. Jag tycker att ministern ska ta det på allvar. Det kan inte vara avsikten. Jag är fortfarande lite fundersam.
Ministern säger nu att hon är nöjd med att vi har ett nytt system. Men när jag frågade förut om det nya systemet med a conto-utbetalningar och sådant verkligen gäller all form av mottagande eller om det bara gäller ensamkommande barn var ministern osäker och ville återkomma om det. Ändå får jag en bild av att ministern menar att vi har ett helt nytt system som ersätter det gamla.
Jag vill ha svar på om det nya systemet med a conto-utbetalningar gäller all form av mottagande, eller om det bara gäller mottagande av ensamkommande barn.
Jan Ericson (M):
Jag är fortfarande lite fundersam. Ministern säger att dagens regering ärvde det här systemet från den tidigare regeringen. Så var det naturligtvis. Det var det systemet som gällde tidigare. Men då var det förhållandevis få asylsökande jämfört med 2015. Då handlade det också om mycket mindre summor som kommunerna hade i fordran.
När det blir en så här stor volym av asylsökande och samtidigt handlar om så mycket pengar tycker jag att regeringen har varit lite senfärdig med att se över systemet för att få det att fungera. Jag konstaterar också att ministern vill fundera över den fråga som jag har ställt till den 19 december, så vi får återkomma till den då.
En sak kan vi konstatera, och det är att regeringen och Migrationsverket tyvärr skyfflar över alla problem på kommunerna och i viss mån på landstingen. Det handlar om bostäder och om skola. Skolan är kanske den allra största frågan för kommunerna, precis som Boriana nämner.
Många av dessa unga har väldigt stora behov i skolan, och det finns inte personal, inte tolkar, inte psykologer och inga särskilda resurser tillgängliga i den mängd som skulle behövas. Dessutom kostar det stora pengar. Jag nämnde gode män i mitt första anförande. Det är ett ganska stort problem både att hitta gode män till alla ungdomar och att betala dem.
Det är en fråga som hänger väldigt mycket i luften hur detta ska ersättas av Migrationsverket. Till detta kommer sjukvårdskostnader och kostnader för tandvård. Min konkreta fråga till ministern är om hon är beredd att prata med Migrationsverket för att få Migrationsverket att förstå att det inte är läge att vara småsint, utan det gäller att snabbt göra rätt för sig så att kommunerna kan göra ett bra arbete.
Jan Ericson (M):
Jag reagerade lite när jag hörde i interpellationssvaret att man bland annat för att i högre takt kunna betala ut äldre anspråk har ökat höständringsbudgeten med 6,3 miljarder kronor. Det kan ju inte saknas pengar i regeringens budget för att man ska kunna betala skulden till kommunerna. Jag tror precis som ministern att det inte i första hand handlar om pengar, för det är klart att Migrationsverket måste göra rätt för sig och att det måste finnas pengar till detta. Annars får man låna eller göra något annat, för man kan inte låta kommunerna vänta för att statens pengar är slut.
Problemet, vilket ministern också tog upp, är att man i dag hanterar ärenden från 2015, 2016 och 2017 och att man har 203 handläggare. Detta säger något om hur oerhört komplicerat ersättningssystemet är. Frågan är om man kan ha ett så komplicerat system.
När vi i början av december debatterade det här påpekade flera debattdeltagare att det till och med förekommer rättstvister mellan kommuner och Migrationsverket om vilka ersättningar man kan få betalt för. Det är orimligt att regelverket är så komplicerat att kommunen inte på förhand vet vad den får ersättning för och inte.
Jag vill fråga ministern om det finns några tankar om att förenkla regelverket och kanske förtydliga så att det inte behöver vara en balans med tre år gamla ärenden och att 203 handläggare ska jobba med detta på Migrationsverket. Det låter väldigt ineffektivt, i varje fall för mig.
Jag gläder mig åt att ministern konstaterar att det som jag föreslog för Morgan Johansson för ett år sedan, och som han sa var helt omöjligt, nu helt plötsligt är regeringens linje och att Migrationsverket har fått i uppdrag att jobba med detta. Det är ju jättesynd att Morgan Johansson inte lyssnade på vad jag sa för ett år sedan.
Jan Ericson (M):
Anslagens storlek får inte över huvud taget ha någon betydelse för i vilken takt man betalar ut ersättning. Jag tycker att det var lite olyckligt formulerat i svaret. Är Migrationsverket skyldigt kommunerna pengar kan inte verket säga: Nej, nu är våra pengar slut - vi kan inte betala ut några pengar utan måste vänta till nästa år, då vi får nästa anslag. Så får det naturligtvis inte vara, och jag tror inte heller att det är så.
Jag tror bara att detta var lite olyckligt formulerat i svaret. Vad gäller det här med tvisterna tycker jag kanske att det är allra allvarligast om det är tvister om vad man egentligen får ersättning för. Kommunerna måste ju veta på förhand vad de kan kosta på sig att göra för en bra integration och ett bra mottagande. Då måste de ha klart för sig vad det är de kan få täckning för i efterhand, så att de inte drar på sig onödiga utgifter.
Vi berörde även tidigare att risken annars finns att kommunerna snålar in på mottagandet för att de är oroliga för att inte få täckning för kostnaderna. Jag tror inte att någon av oss vill att det ska bli så. Jag konstaterar att det nya systemet tyvärr bara gäller ensamkommande. Jag hoppas verkligen att ministern driver på här, så att det kan omfatta alla former av ersättningar för nyanlända.
Ministern säger att regeringen har ärvt det här systemet från allianstiden, men vi ärvde det av tidigare regering om jag inte är helt felunderrättad. Systemet har legat kvar väldigt länge. Det har väl som sagt handlat om att det har varit väldigt få individer det har varit aktuellt att kräva ersättning för, och då har det inte varit något stort problem.
Nu har vi en helt annan situation, och jag gläder mig åt att ministern flaggar för att jag kanske kan få som jag vill så småningom. Jag tror att det blir väldigt bra. Jag vill passa på att önska ministern, herr talmannen och övriga en god jul.
Jan Ericson (M):
Jag bidrar med ytterligare bränsle till denna eldfängda debatt. Det är två saker som jag reagerar på. Den ena är det som de båda tidigare talarna har nämnt, nämligen beredskapsskäl. Men det finns ytterligare en sak som jag tycker borde bekymra även en miljöpartistisk minister. Vi talar ofta om att vi ska ha en småskalig energiförsörjning och lokal produktion på olika sätt i andra sammanhang.
Det kan knappast bli mer småskaligt och miljövänligt än att elda med ved från sin egen skog. Detta saknar jag lite grann i denna diskussion. Jag skulle vilja höra från ministern att han faktiskt ser ett värde i att man tar vara på restprodukter.
Det kan inte vara så att man ska samla in ris och avfall i skogen och bara köra till stora anläggningar, utan man måste också kunna använda det för att vara oberoende av energiförsörjning i övrigt, som man är på många gårdar ute på landet. Sedan är jag fullt medveten om att den här debatten innehåller en hel del överdrifter och missförstånd.
Det kan kanske bero på att Boverket har varit ute och cyklat en hel del med sin information. Denna otydlighet skadar faktiskt. Nu finns det en bild i samhället av att politiken vill motarbeta vedspisar och vedkaminer. Det finns även en bild av att vi vill motarbeta kakelugnar och öppna spisar, även om det som sagt finns undantag där. Men allt detta beror ju på att både regeringen och myndigheten har varit fruktansvärt otydliga.
Nu skulle jag vilja ha en väldigt tydlig signal från ministern om att det inte finns något politiskt intresse vare sig i dag eller i framtiden när det gäller att motarbeta eldning med ved i Sverige.
Jan Ericson (M):
Jag måste först säga att jag blev väldigt förvånad när Peter Eriksson raljerade över att moderater var här och diskuterade småskalig energiförsörjning. Med tanke på alla de debatter jag har hört mina kollegor föra här i kammaren när det gäller den småskaliga vattenkraften är detta knappast den första gång som ministern ser oss i denna roll. Jag vill anknyta lite till skrotningspengarna igen.
Jag är väldigt nyfiken på vem som tog initiativ till Boverkets fullständigt hårresande förslag: att man ska använda 5 miljarder av skattebetalarnas pengar för att riva ut befintliga kaminer ur husen och skrota dem. Vem kan komma på en sådan idé? Menar ministern att det är Boverket självt som har hittat på detta, eller kommer det från departementet? Det måste vi bena ut.
Vem har kommit med denna fullständigt groteska idé? Det skulle jag vilja ha svar på. Sedan vill jag anknyta lite grann till livscykelanalysen, som flera har varit inne på, och hållbarhet. Det är väldigt lätt som miljöpartist att prata om hållbarhet. Men när det gäller vedspisarna är ni helt ute och cyklar.
Om man får en massa skogsavfall i sin egen skog, som till exempel jag har, är det inget problem om det går åt lite mer ved. Att köpa en ny kamin bara för att man ska få högre effektivitet är ganska ointressant när man eldar upp sitt eget skogsavfall. Den analysen går inte ihop. Då blir det mer så som Lars Beckman pekar på.
Att skrota anläggningar är att gynna ett köp-och-slit-och-släng-samhälle i stället för att gynna hållbarhet, som Miljöpartiet brukar prata om i andra sammanhang. Jag får faktiskt inte riktigt ihop detta. Sedan kan jag förstå att det är jättebra om man ska köpa en helt ny kamin. Men, ministern, vad händer i framtiden? Kan ministern lova att det inte kommer ytterligare förslag om att motverka vedspisar och vedeldning?
Jan Ericson (M):
Jag tycker att Lars Beckman beskriver det bra när han påpekar att det kostar 80 miljarder per år att finansiera Arbetsförmedlingen och att många, både företag och arbetssökande, får betala för denna tjänst utan att få tillbaka det de skulle kunna vänta sig. Arbetsförmedlingen kostar alltså nästan dubbelt så mycket som det svenska försvaret. Jag tycker inte att resultatet står i proportion till det. Arbetsmarknadsministern kritiserar fas 3.
Jag skulle vilja påstå att fas 3 faktiskt är något av det bästa vi har gjort för de långtidsarbetslösa. Det som regeringen har gjort nu har inte blivit speciellt lyckat - man har slängt ut människor ur fas 3, så att de går hemma och gör ingenting. Det är många som är väldigt besvikna över detta. Jag tycker inte att fas 3 förtjänar den kritik som det fick under vår regerings tid. När det gäller utbildningar vill jag framhålla att vi lade över mycket av utbildningarna i det reguljära utbildningssystemet i stället.
De som stod nära arbetsmarknaden gick normala, vanliga utbildningar med goda resultat, medan de komplicerade ärendena med dem som stod väldigt långt från arbetsmarknaden blev kvar i arbetsmarknadsutbildningar. Därför kan man inte jämföra resultaten av arbetsmarknadsutbildningarna under Alliansen och de år som var dessförinnan. När det gäller Australien och Storbritannien håller jag med arbetsmarknadsministern. Vi ska ta vara på de bästa delarna av det som finns i de länderna.
Det är detta vi gör från moderat sida. Vi tycker till exempel att matchningen ska gälla alla som söker arbete, och vi tycker att det är väldigt viktigt med arbetsgivarkontakter, vilket kanske inte alltid har fungerat så bra i de länderna. Men vi tror att man kan ha den australiska och den brittiska modellen som en idé och en tanke när man utvecklar den svenska Arbetsförmedlingen.
Jag konstaterar att de gångna åren har varit fyra förlorade år när det gäller matchningen på arbetsmarknaden. Det är därför vi behöver en ny regering.