Erik Slottner (KD):
Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna 4 och 11. Jämställdhetspolitik handlar i grund och botten om värderingar och människosyn och om att kvinnor och män ska ha samma rättigheter, möjligheter och skyldigheter genom hela livet.
Ingen ska diskrimineras på grund av könstillhörighet, och ingen ska ta sig rättigheter som förminskar eller kränker det motsatta könet. Genom historien har modiga kvinnor men också män kämpat emot förtryck och orättvisor som har drabbat och fortfarande drabbar kvinnor runt om i världen. Varje dag kränks kvinnors människovärde just på grund av att de är kvinnor.
Det tycks inte minst som att det sexuella förtrycket sitter djupast, oavsett var i världen vi befinner oss. Arbetet för jämställdhet kommer aldrig att ta slut, eftersom det bottnar i värderingar och en etik som varje ny generation måste återvinna. Fru talman!
Till skillnad från en del andra politiska strömningar går inte kristdemokratisk jämställdhetspolitik ut på att allt ska vara fördelat exakt lika, eller på att människors fria val ska vara ett uttryck för strukturella förtryck. Att fritt kunna forma sitt eget liv och få respekt för sina livsval är en viktig del i ett demokratiskt och fritt samhälle.
Den friheten får aldrig inskränkas med jämställdheten som täckmantel. I jämställdhetsdebatten finns det tyvärr ibland tendenser att se grupp framför människa. Självklart finns det strukturer i vårt samhälle som bland annat missgynnar kvinnor. Och de strukturerna ska vi se, erkänna och analysera.
Men när lösningarna och skuldbeläggningen blir kollektiv strider det mot den kristdemokratiska principen om det okränkbara människovärdet. Vi får inte förminska människor till att enbart representera ett visst kön, en viss ålder, en viss etnicitet eller en viss sexuell läggning. Vi är alla unika personer där könstillhörigheten utgör en del men långt ifrån allt.
Jämställdhetsfrågan får inte heller bli endast en kvinnofråga. Det finns områden där män som grupp faktiskt har en sämre utveckling än kvinnor. Det är viktigt att ta också de områdena på allvar, även om det största fokuset i jämställdhetsdebatten naturligtvis ska ligga på kvinnor. Men i skolan presterar pojkar betydligt sämre än flickor, och den skillnaden har ökat över tid. Det är ett oroväckande tecken.
Bland hemlösa och missbrukare - kanske den mest sköra och utsatta gruppen i vårt samhälle - är en överväldigande majoritet män. Även bland brottsoffer som är utsatta för våld är den stora majoriteten män.
Även om jämställdhetsdebatten av naturliga skäl ofta har kvinnor och det kvinnliga perspektivet i fokus får vi inte glömma bort de delar där pojkar och män som grupp drabbas hårdare än flickor och kvinnor. Fru talman! Bland annat av dessa anledningar är vi kristdemokrater kritiska till hur delmålet om att stoppa mäns våld mot kvinnor är formulerat.
Det är olyckligt att ha ett mål som skuldbelägger män som kollektiv, vilket målbeskrivningen faktiskt gör. Man glömmer också bort de pojkar och män som faller offer för våld i en nära relation, antingen genom hederskultur eller från en manlig eller kvinnlig partner. Vi vill därför att målet om mäns våld mot kvinnor kompletteras så att även våld i nära relationer inkluderas, liksom våld som sker i hederns namn.
Om vi missar dessa delar missar vi en stor och viktig del av jämställdhetsarbetet. Fru talman!
Delmålet om att uppnå en jämn fördelning av det obetalda hemarbetet menar Kristdemokraterna är ett typexempel på ett område som politiker inte ska in och peta i. Även om målet i sig naturligtvis är lovvärt innebär det att det också blir fritt fram för politiker att föreslå åtgärder för att målet ska uppnås.
Vi har redan sett hur en utredning vill öka styrningen av uttaget av föräldraförsäkringen, och jag befarar att detta bara är ett första steg. Vi måste respektera enskilda människors och familjers egna val. Alla familjer är inte lika; livsval och livssituationer ser olika ut och kan också variera över tid i en och samma familj. Detta måste vi ha respekt för.
Att med politiska medel tvinga, kvotera och förmana skapar inget bra samhälle, och det kommer alltid att vara enskilda som hamnar i kläm i ett sådant system. Vi kristdemokrater vill detaljreglera så lite som möjligt och i så stor utsträckning som möjligt överlåta makten till enskilda och till familjer.
Ibland kommer människor att göra val som vi i politikerkollektivet kanske inte gillar, men det måste vi acceptera. Och politiker ska inte in och reglera det obetalda hemarbetet - det sköter familjerna bäst själva. Ett av de starkaste uttrycken mot jämställdhet är hedersvåldet och hedersförtrycket. Fenomenet är betydligt mer utbrett än vad många av oss kan föreställa oss.
Det rör sig inte om några obskyra hushåll i några obekanta stadsdelar, utan detta är ett vanligt förekommande fenomen som både pojkar och flickor utsätts för. Det strider mot varje del av den värdegrund och den etik som vårt svenska samhälle bygger på och som det ska bygga på även framgent. Vi har i Sverige varit för naiva i synen på hedersförtryck.
Under lång tid gick det knappt att beröra ämnet utan att rasistkorten började hagla. Många argumenterar för att man inte kan skilja på olika typer av våld utan säger att hedersförtryck är ett manligt förtryck precis som allt annat våld och att det bygger på patriarkala strukturer. Det gör sannerligen hederskulturen.
Hedersförtrycket är dock en kategori för sig, där värderingen är att familjens heder står över enskilda familjemedlemmars integritet och människovärde. Det här är värderingar som kan påverka hela samhällen och hela stadsdelar, och vi ser redan i dag hur vissa stadsdelar i våra storstadsområden är påverkade av hederskultur.
Alliansen vill därför i en gemensam motion uppmärksamma denna problematik i de stadsdelar där hederstänkandet är vanligt förekommande. Att de rödgröna partierna inte riktigt har förstått problematiken är uppenbart när man läser utskottets ställningstagande.
Där förklaras hederproblematiken som sprungen ur socioekonomiska förhållanden, och där sägs att det skulle vara sociala klyftor som föder hederstänkande och hederskultur. Det är faktiskt uppseendeväckande att de rödgröna partierna är fast i detta tänkande - som om det är Sverige som land som göder och skapar hederskulturer.
Det är en skymf mot Sverige och våra värderingar att påstå något sådant. Hederskultur är en värdering som en del bär med sig till Sverige från sina hemländer och som går vidare från en generation till en annan. Det har ingenting med socioekonomiska klyftor att göra, utan det har med värderingar och människosyn att göra. Fru talman! Sverige har kommit långt i jämställdhetsarbetet.
Det ska vi vara stolta över, och vi kan tacka många modiga kvinnor genom historien. Segern kan dock inte tas för given. Jämställdhetsfrågan måste vara levande, eftersom den har med värderingar och människosyn att göra. Politiken ska dock hålla tassarna borta från det som är upp till enskilda människor att själva besluta om. Jämställdhet får inte bli en täckmantel för att driva igenom socialistisk klåfingerpolitik.
Jämställdhetsfrågan är en frihetsfråga, och det ska den också få förbli framöver.