KBLab/rixvox huggingface dataset:
Ann-Christin Ahlberg (S):
Att bygga nya särskilda boenden för äldre är en stor kostnad och en stor investering för kommunerna, men den största kostnaden för äldreomsorgen handlar om att bedriva bra verksamhet och ha kompetent personal och rätt antal anställda. Detta betänkande handlar om investeringsstödet till särskilda boenden.
Riksrevisionen har gjort en rapport, som vi socialdemokrater välkomnar, och haft synpunkter på investeringsstödet till särskilda boenden för äldre. Stödet infördes 2007, och Riksrevisionens rapport avser åren 2007-2014, så det är flera regeringar som har haft ansvar för investeringsstödet.
Regeringen och vi socialdemokrater delar Riksrevisionens problemformuleringar kring stödet och bedömningen att behov och tillgång behöver följas upp. Det ska givetvis göras tillsammans med kommunerna, och man ska försöka ha en gemensam bild av vad som behöver göras och av vad som är bäst för kommunerna.
Drygt en tredjedel av landets kommuner har använt sig av stödet. De andra kommunerna har inte haft behov av att bygga särskilda boenden. Rapporten visar också att stödet har hjälpt till att finansiera fler platser, men det är oklart hur många som har byggts för att man fått stöd och hur många som troligtvis hade byggts ändå.
Men med hjälp av stödet har det byggts med större ekonomiska marginaler för byggherrarna, oavsett om det har varit kommunala bolag eller privata bolag. År 2016 ändrade vår regering investeringsstödet så att man även kan använda det till renovering av särskilda boenden.
Det kan finnas alternativa lösningar att ta till för att bygga fler särskilda boenden för äldre om det finns behov av fler särskilda boenden. Fru talman!
Det är viktigt att vi ser till att äldreomsorgen och äldres boenden är trygga och bra, men det är trots allt kommunerna som är ansvariga för att bedriva bra äldreomsorg och för att det finns särskilda boenden för äldre.
För kommunerna handlar den största investeringen och kostnaden, som jag sa tidigare, om att bedriva verksamheten och om att ha tillräckligt många anställda. Det är så vi får god kvalitet i vår äldreomsorg och i våra boenden.
Socialdemokraternas och Miljöpartiets regering har satsat 7 miljarder kronor på bemanningen under tiden 2015-2018 i äldreomsorgen. Det generella statsbidraget till kommunsektorn ökade med 10 miljarder per år i statsbudgeten 2017. Det är så vi socialdemokrater har gjort.
Det är så vi visar att vi menar allvar med att satsa på de äldre, ett bra boende och en bra verksamhet. Dessa pengar är väldigt viktiga pengar, som har kommit till kommunen för att man ska tillgodose äldres behov av god omsorg och ett bra boende.
Det är svårt att veta om särskilda boenden är rätt för framtidens äldreomsorg, men det som är självklart för oss socialdemokrater är att det är viktigt att äldre får rätt insats, en bra omsorg och ett boende som är bra för den enskilde, oavsett om det är ett särskilt boende eller ett trygghetsboende.
Avslutningsvis, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack, Karin Rågsjö, för frågan! Jag kan inte svara på frågan med hundra procents säkerhet. Men Karin Rågsjö liksom jag hade önskat något annat än den budget som gick igenom förra året. Det blev ju så mycket mindre pengar.
När barn och unga far illa eller riskerar att fara illa behöver de samhällets hjälp. Det är viktigt att barnen och de unga får hjälpen snabbt. Det ska ske rättssäkert och med handläggare som har hög kompetens och god erfarenhet. Behörighetskraven ska omfatta alla handläggare av ärenden som rör just barn och unga.
Jag är lite osäker på om det Karin Rågsjö frågar om är den pott som inte hade använts tidigare. För att kunna presentera en budget med de pengar som behövdes togs pengar bort som inte hade använts. Jag tror, utan att vara till hundra procent säker, att det är den potten som man ser i budgeten.
Om inte riskerar barnen att komma i kläm och får kanske vänta onödigt länge, vilket kan få förödande konsekvenser för barnen. Det råder brist på socionomer inom socialtjänsten. De är inte tillräckligt många för att täcka behovet. Socialtjänsten har och har haft en väldigt tuff arbetsmiljö och en ganska hög personalomsättning.
Jag kan gärna återkomma när jag har dubbelkollat med regeringen.
Sjuktalen bland dem som jobbar där är också relativt höga. Sist men absolut inte minst: Att arbeta med barn och unga är ett av socialtjänstens absolut tuffaste och svåraste uppdrag. Herr talman! Det här betänkandet handlar om en förlängning av tidigare beslut.
Handläggare som anställdes före den 1 juni 2014 för att utföra vissa arbetsuppgifter som rör barn och unga inom socialtjänsten ska få sin anställning förlängd till den 30 juni 2022.
Berörda handläggare ska också ha minst fem års erfarenhet av arbetsuppgifterna. Socialstyrelsens föreskrifter ändrades den 1 februari 2018. Det har varit svårt att få till stånd både validering och kompletterande utbildning under den här tiden.
Det är oerhört viktigt att barn och unga när de är som mest utsatta får hjälp av personal som har rätt kompetens för att hjälpa dem. Herr talman! Mer behöver helt klart göras för barn och unga som far illa eller riskerar att göra det.
Mer behöver göras för att få fler att validera sin kompetens inom socialtjänsten, och mer personal bör få möjlighet att komplettera sina utbildningar. Därför ser vi socialdemokrater positivt på att regeringen har gjort flera satsningar inom den sociala barn- och ungdomsvården, men självklart behöver mer göras. Det har också gjorts satsningar på stärkt bemanning.
Den pågående utredningen om framtidens socialtjänst är viktig. Den har bland annat i uppgift att lämna förslag om en kompetens- och kunskapsbaserad socialtjänst. Avslutningsvis, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack, Johan Hultberg, för möjligheten att diskutera den här frågan lite mer! Herr talman! Precis som Johan Hultberg säger har vi en ärlig tanke att vi vill barn och ungas bästa.
När barn riskerar att fara illa, skadar sig eller har en familjesituation som gör att de behöver stöd och hjälp av samhället ska socialtjänsten finnas där. Då är det också många andra som måste larma och veta sin uppgift. Det handlar då om att satsa på alltifrån förskola till vård och omsorg.
Förra mandatperioden satsade vi mycket på kommuner och landsting för att de skulle kunna anställa mer personal. Det är så man upptäcker problem, och det är så man kan ge barn den hjälp de bör få.
Om vi inte skulle genomföra den förlängning som vi föreslår i dag skulle det innebära att färre skulle ha möjlighet att se till att barnen får den hjälp och det stöd som de behöver.
Personalen som jobbar med detta på socialkontoren har mycket erfarenhet. De tuffaste fallen de har är barn som far illa, och där använder man den bästa kompetensen, oavsett om det är en socionom eller någon annan som är likvärdig. Det är ytterst socialtjänstlagstiftningen som ska gälla, och det är oerhört viktigt.
Därför litar jag på att arbetsgivaren använder personal med rätt kompetens för sina uppgifter.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Det låter fint när moderaten Johan Hultberg står i riksdagens kammare och talar väl om dem som behöver samhällets hjälp allra mest. Men så ser det inte ut i verkligheten.
Där sänker ni hellre skatterna för de redan rika än ger kommunerna större resurser för att hjälpa utsatta barn och unga eller för att se till att utsatta familjer kommer i arbete och får en chans att försörja sig själva och därigenom minska barnfattigdomen.
Moderaterna brukar inte vara det parti som står på dessa barns sida. Vi socialdemokrater vill satsa på att detta ska fungera och bli bra. Det handlar om att validera kunskaperna hos dem som är redan är anställda och faktiskt vill fortsätta att jobba med dessa frågor. Det handlar om att titta på utbildningen.
Hur kan vi göra så att man slipper läsa fyra år till och i stället kan komplettera sin utbildning? Det handlar om att satsa på arbetsmiljön så att fler stannar kvar, för höga sjuktal ger inte mer personal. Det handlar om att få lite luft när man jobbar med svåra fall. Då hjälper inte stora skattesänkningar.
Det hade underlättat om de 20 miljarderna i skattesänkningar i Moderaternas och Kristdemokraternas budget, som vi nu har att hantera, hade kommit dem som behöver samhällets hjälp allra mest till del i stället för dem som redan har det bra.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Min fråga går till socialminister Lena Hallengren. Även jag vill ställa en fråga om den psykiska ohälsan, som ökar i alla åldrar i samhället. Det är en aktuell och viktig fråga. I förra veckan hölls en hearing i riksdagen om psykisk ohälsa i kombination med missbruk. Den psykiska ohälsan diskuterades i Agenda, Ekdal och Ekdal och Studio Ett . Många får inte den hjälp de behöver.
Ministern har deltagit i hearingen och i medierna, och hon har sagt att psykisk ohälsa är en prioriterad fråga. Men vad betyder det, är det många som undrar. På vilket sätt kommer ministern att angripa frågan den här mandatperioden som skiljer sig från tidigare? Det är viktigt att människor inte hamnar mellan stolarna utan att de får den hjälp de faktiskt behöver snabbt och .
Ann-Christin Ahlberg (S):
När Arvsfonden startade 1928 var den världsunik och är så än i dag. De första arven kom från en sömmerska, en väverska och en stadsarbetare.
När fonden startade delades pengar ut till mindre bemedlade ungdomar, som man sa på den tiden, vilket gjorde högre studier möjliga för de ungdomar som inte hade rika föräldrar. Fonden delade också ut pengar till barnrika familjer som inte hade de bästa ekonomiska förutsättningarna.
Detta var innan vi hade vare sig barnbidrag eller studiebidrag. Jag tror att många inte vet så mycket om Allmänna arvsfonden och hur fonden historiskt, och än i dag, är med och utvecklar vårt samhälle på många olika och bra sätt. Varje år kommer tusentals ansökningar in.
Några exempel som har startat som arvsfondsprojekt är mödravård, barnavårdscentraler, färdtjänst, Bris hjälptelefon, Glada Hudik-teatern med mera.
Varje år får cirka 400 projekt i Sverige ekonomiskt stöd från fonden, och under de senaste tio åren har över 5 miljarder kronor delats ut till cirka 1 700 utvecklingsprojekt.
Nuvarande regelverk säger att projekten ska vara av ideell karaktär och vara nyskapande och utvecklande för barn, ungdomar och personer med funktionsnedsättning. Stöd ska inte lämnas till organisationers löpande verksamhet.
Vi socialdemokrater välkomnar att det i den nya lagen, som kommer den 1 juli, blir en ny målgrupp: äldre. Som äldre räknas 65 år och uppåt. Här kan det finnas skäl och utvecklingsmöjligheter som syftar till att stärka äldres delaktighet och bidra till bättre livsvillkor.
Det är väldigt bra och kommer att behövas efter covid-19, och när allt fler har blivit vaccinerade blir detta möjligt. Ett modernt regelverk för Allmänna arvs-fonden Vi hoppas att bland annat pensionärsorganisationerna ska engagera sig i denna möjlighet att påverka och göra något utvecklade för den nya målgruppen och att de kommer in med bra ansökningar den 1 juli och framåt i tiden.
Det kommer också att bli ändringar i lagen från, som det står i dag, nyskapande till utvecklande. Den målgrupp som har sökt ska vara med i planeringen och genomförandet av projektet, och verksamheten ska kunna leva vidare efter att stödet har upphört. Det har varit praxis att jobba så, men nu kommer det in i den nya lagen.
Nytt är också att arv eller försäkringsbelopp som tillfaller fonden kan avstås till sambo i fler fall än tidigare. Regeringen kommer också att återkomma när det gäller demokrativillkor för fonden. Herr talman! Vi socialdemokrater yrkar avslag på samtliga motioner.
Vi yrkar bifall till lagändringarna och till vår reservation nummer 6, som vi har med flera partier. Vi har också ett särskilt yttrande där vi utvecklar varför vi inte tycker att det behövs något tillkännagivande till regeringen om att bredda Allmänna arvsfonden för hemlösa.
Enligt socialtjänstlagen är det kommunernas ansvar att hemlösa har en bostad. Det är inte något som ska drivas i projektform. Regeringen har gett stöd till kommunerna för att arbeta med akut hemlöshet och också gett stöd till ideella organisationer i deras viktiga arbete mot hemlöshet.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Vi socialdemokrater välkomnar att fler partier säger att de vill satsa pengar på äldreomsorgen. Vi får dock signaler om att i många moderatstyrda kommuner hamnar inte de pengar som är riktade till äldreomsorgen där.
Mitt i en pandemi som slagit hårt mot de äldre och i den allvarligaste ekonomiska krisen i modern svensk historia väljer man i stället att göra nedskärningar och besparingar samt driva på privatisering och sälja ut kommunal hemtjänst. Herr talman!
Mina frågor till Mats Sander blir därför: Hur pratar Moderaterna med sina kommunpolitiker så att satsningarna på äldreomsorgen går till just förstärkning och förbättring av äldreomsorgen?
Vad kommer ni att göra för att satsningarna på äldreomsorgen inte ska gå till skattesänkningar, privatiseringar eller andra projekt i de kommuner där Moderaterna är med och styr? Herr talman! Mats Sander sa i sitt anförande att man vill satsa både på personal och kompetensutveckling och på att höja kvaliteten i äldreomsorgen, vilket vi välkomnar.
Men det är viktigt att vi ser att de pengar som regeringen nu har satsat också kommer till äldreomsorgen.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Mats Sander svarade inte på mina frågor, så jag tänker upprepa dem: Hur pratar Moderaterna med sina kommunpolitiker så att satsningar på äldreomsorgen går just dit och inte till något annat? Det är oerhört viktigt att äldreomsorgen får dessa satsningar, för de behövs verkligen där. Herr talman!
Jag undrar hur trovärdiga de satsningar som Moderaterna lägger fram här i dagarna egentligen är. I höstas, när budgetpropositionen skulle förarbetas, lades det inte några pengar där, utan då var det skattesänkningar som var prioriterade för Moderaterna.
Det är alltid i opposition som Moderaterna vill satsa mer pengar på välfärd och äldreomsorg, så trovärdigheten kanske inte är så stor. Vi socialdemokrater och vår regering har satsat historiska pengar på välfärden och äldreomsorgen. De kommer årligen till äldreomsorgen.
Äldreomsorgslyftet är oerhört viktigt, så att vi får fler kompetenta medarbetare. Vi kommer också att se till att undersköterskorna får en skyddad yrkestitel, och så småningom kommer också en äldreomsorgslag. Herr talman! Jag ser fram emot att Mats Sander ska ge mig svar om vad han kommer att göra när det gäller kommunerna.
Ann-Christin Ahlberg (S):
I höstas fick jag förmånen att träffa äldreomsorgspersonal som jobbar i hemtjänsten och på äldreboende. Personalen berättade för mig hur svårt det var att i början inte ha skyddsutrustning eller tillräckligt bra rutiner. Det fanns många timanställda sedan tidigare men också för att personalen skulle vara hemma vid minsta symtom. Personalen berättade om stressen, pressen och minutstyrda scheman och om att ta på och av sig skyddsutrustning ute i trapphusen.
Inte en endaste minut lades till trots att man redan hade ett pressat tidsschema. Personalen berättade om oron för att bli smittad, för att smitta någon av de äldre eller för att ta med sig smittan hem till sina egna anhöriga eftersom det inte fanns någon skyddsutrustning. Man visste inte tillräckligt, och cheferna hade alltför många att ta ansvar för.
Det var en arbetsmiljö som inte var okej. Det var en oerhörd stress för dem som jobbade där och otroligt tufft och oroligt. De gillade att höra att vi satsade på äldreomsorgen, men för att lyckas med det måste vi också satsa på personalen. Fru talman!
Jag tänkte därför ställa samma fråga till Kristdemokraternas Michael Anefur som jag gjorde till Moderaterna. Hur pratar Kristdemokraterna med sina kommunpolitiker så att satsningar på äldreomsorgen kommer att förstärka och förbättra äldreomsorgen? Vad kommer Kristdemokraterna att göra för att se till att äldreomsorgens satsningar inte går till skattesänkningar, privatiseringar eller andra projekt där Kristdemokraterna är med och styr?
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag uppskattar att jag ändå fick ett svar från Kristdemokraternas representant här i kammaren, till skillnad från vad jag fick tidigare från Moderaterna.
Jag undrar också om inte även Michael Anefur har hört och fått signaler om att man inte tänker använda sig av de pengar som nu riktas till äldreomsorgen, något som vi socialdemokrater är oerhört oroliga över. Vår bild är ju inte att äldreomsorgen har allt den behöver.
Den behöver både utvecklas och få mer resurser, för det förtjänar våra äldre. Valfriheten kan vi diskutera på många olika sätt. För mig handlar det inte om vilken som äger äldreboendet. För mig är det vad den äldre vill välja att få på sitt äldreboende. Fru talman!
Michael Anefur redogjorde i sitt anförande för att regeringen slängde utredningen. Men regeringen satsade redan 2014 i samband med maktskiftet pengar på äldreomsorgen. Nu satsar vi stora pengar på hela välfärdssektorn och till Äldreomsorgslyftet med mera.
Men nu i opposition vill Kristdemokraterna satsa pengar. Under de åtta år som Kristdemokraterna var med och styrde i alliansregeringen blev det inte satsningar på äldreomsorgen utan i stället var det stora skattesänkningar som gavs prioritet. Då sjönk bemanningen i hela välfärdssektorn. Fru talman! Går det att lita på de satsningar som ledamoten tar upp?
Ann-Christin Ahlberg (S):
Min fråga går till socialministern. Vi vet att det är viktigt att rätt kompetens finns i äldreomsorgen och att man får regelbunden kompetensutveckling. I år med en pandemi har detta varit ännu tydligare. Som kommunalare tycker jag att det är extra roligt att regeringen har satsat 2 miljarder på att utbilda personalen inom äldreomsorgen på betald arbetstid. Detta kan sedan ge en fast anställning på heltid.
Glädjande nog satsas nästa år ännu mer pengar på äldreomsorgen. Många kommunalare undrar nu hur dessa pengar kan och bör användas för att höja kvaliteten inom äldreomsorgen för både dem som bor där och dem som arbetar där.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag tackar Acko Ankarberg Johansson för frågorna. Jag håller med om att vi behöver göra mycket mer. Ingen ska känna att man inte får hjälp och stöd oavsett om det gäller hemtjänst, äldreboende eller sjukvård. Vi har jobbat stenhårt med det i många år, men tyvärr har vi inte lyckats riktigt överallt.
Att vi måste ha en mer jämlik vård håller jag helt och hållet med om, men jag tror att mer personal med rätt kompetens ger de bästa förutsättningarna för att komma längre. Oavsett riktlinjer är det ju personalen som ska utföra arbetsuppgifterna.
Kanske är det lite skillnad i hur vi tänker här. Första ledets chefer tycker jag är en viktig fråga att lyfta upp. Precis som ledamoten sa har de alldeles för många anställda att ta ansvar för. Det är orimligt. Så sker inte inom mansdominerade yrken eller arbetsplatser.
Men det finns något som är glädjande. I Äldreomsorgslyftet tänkte man inte på cheferna i första ledet, men vi ändrade på det i andra omgången därför att vi såg behovet av att de får möjlighet till kompetensutbildning men också andra satsningar som skulle göra det lite lättare för dem.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack, ledamoten, för ytterligare synpunkter och svar! Jag tror att vi är eniga om många saker rörande problematiken med demenssjukdomar. Vi behöver mycket mer kunskap och kompetens.
Riktlinjer i all ära - jag tror ändå att det handlar om kompetent personal och om attraktiva arbetsgivare så att fler stannar kvar i sina yrken och även väljer att kompetensutbilda sig och kanske få mer inriktning där. Om man frågar ungdomar i dag säger de inte att det är deras stora dröm att jobba inom äldreomsorgen. De har andra drömmar.
Men det finns många som verkligen älskar sitt jobb, att arbeta med äldre människor, och vi måste se till att de stannar kvar och blir goda förebilder för ungdomar så att de vill söka sig dit.
Det brukar bli mycket kritik när vi gör riktade satsningar, men vi tycker att det är bra och nödvändigt ibland att göra sådana så att vi ser att de kommer dit de behövs allra mest. Det var någon mer fråga jag hade tänkt svara på.
När det gäller första ledets chefer delar jag verkligen ledamotens synpunkter, fru talman. Vi måste bli mycket bättre där och framför allt se till att de får tid för den enskilda medarbetaren men också för de äldre. Sedan tänker jag på alla anhöriga som ska hjälpa den som drabbas av demens.
De har ofta svårt att veta vart de ska vända sig. Där kan vi förbättra.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Tack, Acko Ankarberg Johansson, för frågorna! Jag tror att vi delar den här oron över varför pengarna inte kommer dit där vi vill ha dem. Debatten om förlossningsvården har ju verkligen varit het, speciellt här i Stockholmsområdet. Det ser lite olika ut ute i regionerna, men det behöver absolut förbättras.
Vi har sett så många gånger det som barnmorskor själva säger när det gäller att man inte klarar att ta det ansvaret, och det får ju inte förekomma. Det är absolut inte okej. Men vi har också försökt i andra sammanhang att rikta pengarna också till det här, precis som vi har gjort i budgetsammanhang, men ändå kommer de inte dit.
Jag delar riksdagsledamotens bekymmer över det här. Jag kan inte förstå hur man inte lyckas med detta. Det är ju ändå regionerna som har ansvar och måste bedriva god vård i samband med förlossning. Vi kan inte ha alla de här förlossningsskadorna som många kvinnor upplever att de har fått. Detta måste bort.
Vi har kompetens, och vi har kunskap. Då måste pengarna komma dit där de gör som mest nytta. Det gör de inte i några andra kolumner, utan det är direkt till vården kring förlossningen som de ska. Vi får se om vi kan hitta något bättre system så att vi verkligen kan garantera att pengarna kommer dit där vi vill ha dem. Det kan vi säkert hjälpas åt med politiskt.
Jag delar uppfattningen att pengar måste gå just dit.
Ann-Christin Ahlberg (S):
Jag delar mycket av det som riksdagsledamoten säger här. Angående det här med fortbildning kan jag bara tycka att det är beklagligt när många av regionerna lämnar enormt stora överskott och inte har satsat de pengarna på personalen. Här finns uppenbarligen pengar som man skulle ha kunnat använda till kompetensutveckling och kompetensförsörjning.
Vi är i Sverige duktiga inom vården på att också bota och göra stora saker med allvarliga sjukdomar. Tekniken utvecklas ju hela tiden, mediciner, behandlingar och så vidare. Här måste man få kompetensen regelbundet.
Det sker ingen utveckling om man inte kompetensutvecklar sin personal. Om man gör det kan man lyckas med behandlingarna, operationerna eller vad det kan vara. Det är regionernas skyldighet att fortbilda sin personal, men det är också skamligt att ha så stora överskott utan att ha utbildat sin personal tillräckligt.
Sedan kommer vi till frågan om kvinnosjukdomar. Det är oerhört tragiskt att vi inte har kommit längre med att skapa en jämlik och jämställd vård. Kvinnor drabbas ännu hårdare än män. Vi ser det i förlossningsvården, men det finns även andra kvinnosjukdomar som inte prioriteras. Kvinnorna får vänta längre, och det är inte okej. Där måste vi göra än mer.
Men det är regionerna som måste ta sitt ansvar. Det är likadant med arbetsmiljön. Där är det också fråga om kvinnodominerade yrken, och det är nog därför som arbetsvillkoren fortfarande är så dåliga. Det är inte okej.