KBLab/rixvox huggingface dataset:
John Widegren (M):
Ja, här kommer det igen: Ersättningsmöjligheter - det är det man uppfattar som en stark äganderätt. Det är det inte! Det är inte en stark äganderätt att staten går in och tar enskilda skogsägares egendom, oavsett om de får ersättning eller inte.
Vi har medel i budgeten till dem som blir nekade avverkning, men på vår hearing lyfte Skogsstyrelsen upp § 18 i skogsvårdslagen. Skulle Socialdemokraterna vara beredda att se över den? Det skulle kanske vara en intressant väg framåt. Jag tycker att det resonemang man hör från Socialdemokraterna är lite samma som det man hör från Miljöpartiet, fru talman.
Det verkar inte finnas någon gräns uppåt. Betyder det att Socialdemokraterna vill minska produktionen i svensk skog? Är det så? Moderaterna vill det inte. Vi tror att skogen är en otroligt viktig del i omställningen. Det är en fungerande bioekonomi. När det handlar om substitut för sådant vi kan använda i samhällets olika delar blir skogen otroligt viktig.
Vi tror att vi ska bruka skogen mer än vad vi gör i dag, och vi är alldeles övertygade om att det går att göra. Produktion och miljö går att uppnå tillsammans; det har svenska skogsägare visat förut. Det är många saker som går åt rätt håll när det kommer till den biologiska mångfalden. Så länge de sakerna går åt rätt håll, vad finns det för anledning att ändra på detta?
Jag vill ställa frågan tillbaka till Socialdemokraterna: Finns det någon gräns uppåt för hur mycket skog vi ska skydda?
John Widegren (M):
Det är väl lite som vanligt: Man skyller på alliansregeringen. Det är sju år sedan nu, men det är ändå alliansregeringens fel. Socialdemokraterna har suttit vid makten i sju år, och nu närmar vi oss ett val. Då lyfter man från Socialdemokraternas sida upp allting som är lite dåligt i Sverige och säger: Det här kommer vi att fixa. I valrörelsen lovar vi att vi fixar det här.
Angående att frivilligheten är grunden för skogspropositionen: Är det så himla frivilligt? Det blir nästan lite under galgen i stället, och det tycker inte vi är frivillighet. Dessutom skriver man om det här med frivillighet lite grann med hängsle och livrem, det vill säga använder uttryck som "när så är befogat", "bör" och annat. Det är väl bättre att vi använder "skall" - att det skall vara frivilligt? Sedan får vi utreda vidare i miljöbalken i vilka undantagsfall - de få som ska finnas - som frivilligheten inte gäller.
Annars skall frivillighet gälla.
John Widegren (M):
Det blir väl lite av en retorisk fråga eftersom Miljöpartiet inte är kvar i debatten, men här står man och ställer frågan Varför? till Socialdemokraterna i sina repliker när man själv har varit en del av regeringen i sju år. Det är bara några månader på slutet som man inte har varit det, så man har ju haft alla möjligheter att påverka det här i en riktning som man mer skulle gilla. Fru talman!
Socialdemokraterna och Miljöpartiet har varit i regeringsställning sedan livsmedelsstrategin kom till för fem år sedan. Det har gått så där, får man säga. Vi är inte precis i närheten av att uppnå målen i livsmedelsstrategin, och den senaste tidens händelser har inte hjälpt till.
Det är hög tid att utvärdera och revidera livsmedelsstrategin och få en ny inriktning som lutar mer mot produktion, där vi har med dem som faktiskt ska producera på banan. Det har vi inte nu. Det har talats över huvudet på lantbrukarna hela vägen sedan livsmedelsstrategin kom till. Ingen har uppenbarligen frågat dem vad de faktiskt behöver för att öka livsmedelsproduktionen.
Nu sitter vi i en sits, fru talman, med en negativ kurva för svensk livsmedelsproduktion på grund av väldigt höga insatsvarupriser med mera. Vi har oppositionella partier som har lagt fram förslag för att lösa situationen på kort sikt, och jag tycker kanske att det hade varit klädsamt om Socialdemokraterna åtminstone talade om dessa förslag och huruvida man ställer sig positiv eller negativ till förslagen.
Det är nämligen dessa förslag som kommer att hjälpa svenskt jordbruk på kort sikt i den här krissituationen, inte de stora och fina historierna om var lantbruket är om ett antal år. De kanske inte ens finns kvar om ett antal år; det är ju nu!
John Widegren (M):
Jag förstår att det känns jobbigt att svara på frågorna om hur vi ska rädda lantbruket på kort sikt, för dessa frågor nämns tyvärr inte med ett ord. Handlingsplanerna i livsmedelsstrategin har som sagt var gått över huvudet på lantbrukarna. Det kan vi konstatera. Att vi inte har djuren på det sätt som vi hade för 50 år sedan har bönderna själva sett till.
Det såg Sveriges bönder till på 80-talet när man bestämde sig för att vi ska anpassa våra system efter djuren och inte göra som övriga Europa och försöka att anpassa djuren efter våra system. Bönderna gjorde det själva. Det är marknaden som har gjort det. Vad gäller teknikutveckling och annat är marknaden fantastisk på jordbrukssidan. I dag använder vi precisionsodling, gps-styrning och annat. Det är inte det vi behöver uppfinna i livsmedelsstrategin.
I stället behöver vi ge lantbrukarna verktyg till att höja livsmedelsproduktionen. Men socialdemokrater gillar inte sänkta skatter. Jag trodde att socialdemokrater gillade långsiktiga spelregler kring äganderätt, brukanderätt och egendomsskydd. Regelförenklingar och mindre administration och krångel tror jag att vi är överens om. Men det är fortfarande ingen som har lyckats minska den här bördan, därför att vi ger det som ett myndighetsuppdrag.
Ge Jordbruksverket ansvaret att ta hand om det här tillsammans med näringen, år efter år för att se vad vi kan göra för att förenkla för det svenska jordbruket. Jag ställer frågan igen, fru talman: Hur ställer sig Socialdemokraterna till kraftfulla krispaket för att rädda svensk livsmedelsproduktion i dagsläget?
John Widegren (M):
Jag tror också att vi är rörande överens om vikten av att hålla skogen i bruk runt om i Sverige. Socialdemokraterna menar att de redan hade sagt att de skulle ta hand om det här när Skogsstyrelsen kommer. Men Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket har pratat om det här sedan 2016.
Socialdemokraterna har inte gjort någonting under den tid som gått, utan det var först när januariavtalet kom till som man tillsammans med sina samarbetspartier tog tag i att tillsätta en utredning. När den var klar hände ingenting förrän Skogsstyrelsen just kom med den så kallade nyordningen i skogen. Då sa den socialdemokratiska regeringen att man skulle hantera detta, och mycket mer var det inte.
Men sedan när utskottet föreslog att det skulle bli ett utskottsinitiativ blev det mer fart eftersom man förstod att det var allvar. Man behöver hantera frågan. Jag menar att det är tack vare de två utskottsinitiativen som det verkligen har blivit verkstad. Vi kan inte låta en sådan fråga hamna i ytterligare en långbänk, det vill säga att det ska ta till nästa höst innan skogsägarna får veta vad som gäller. Det är därför vi har tagit initiativet; det behöver ske någonting nu.
Jag är den första att skriva under på att vi behöver se över miljöbalken. Den behöver ses över i många delar, men det får vi hantera vartefter. Det här förslaget är för att vi inte just nu ska begränsa det grundlagsskyddade brukandet av skogen. Det var för att det ska hända någonting som vi lade fram förslagen till utskottsinitiativ.
John Widegren (M):
Skogspropositionen, som knappt blev en tummetott, innebar inte frihet under ansvar. Det har vi haft sedan 1993. Problemet är att vi inte har levt upp till det. En inriktningsproposition, som det här är, lämnar en hel del övrigt att önska, får man säga. Vi, tillsammans med flera partier, ville ha skarpa punkter för flera av förslagen just för att det skulle bli skarpa förslag, inte bara en inriktningsproposition.
Sedan var det frågan om pengarna i budgeten. Den här budgeten är historiskt hög när det kommer till naturskydd, och så vidare. De pengar som vi tog bort handlade i mångt och mycket om den fjällnära skogen. Det paketet är vi tre partier som gjorde upp om budgeten inte intresserade av - Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna. Det var därför vi tog bort pengarna.
Det kommer att finnas pengar till dem som vill skydda skog eller som kommer att bli föremål för brukandeförbud på sin skog i liggande budget. Den budgeten var högre än budgeten året innan på de posterna. Det kommer alltså att finnas pengar. Jag är inte alltid ett stort fan av formellt skyddad skog. Absolut inte! Men det handlade om att vi och Centerpartiet skulle enas om diverse förslag. Och då landade vi i detta.
Jag tror fortfarande på att skogsägarna själva, med generella avsättningar och annat, kan hantera de flesta former av höga naturvärden vad gäller växtlighet, arter, djur och så vidare. Jag ser inte problemet. Pengarna finns för dem som vill.
John Widegren (M):
Jag tycker att det är bra att Sverige i dag i ett mycket tidigare läge faktiskt väljer att ta ställning till de här förslagen. Jag tycker att vi gång på gång har varit för sent ute. När frågorna har kommit till EU-nämnden har vi haft en väldigt liten möjlighet att påverka den svenska positionen. Nu är vi tydliga, och vi är många partier som redan från början säger att det här inte är en bra väg att gå. Det är bra!
Sverige är definitivt inte ett nejsägarland när det gäller EU-frågor, men vi säger nej till detaljstyrning av svenskt skogsbruk. Jag förstår att Miljöpartiet och Vänsterpartiet hyllar det som kommer från EU när det gäller skogspolitiken och så vidare, för det har blivit allt tydligare att enskilt ägande och brukande inte är någonting som dessa två partier favoriserar.
Det har markerats väldigt tydligt genom att Miljöpartiet mer och mer har landat till vänster i den här debatten. Man gillar inte enskilt ägande och brukande, och därför väljer man att gå vägen via EU - precis som vi har hört WWF säga att man tycker att det är bra att gå vägen via EU när det gäller skogsfrågorna. Vi tycker inte det.
Vi tycker i stället att Sverige inför det kommande ordförandeskapet har en bra möjlighet att faktiskt stå upp och förklara hur det svenska skogsbruket går till, hur vi har lyckats öka produktionen i den svenska skogen och hur vi har sett till att flera av de parametrar varmed vi mäter biologisk mångfald har gått upp sedan vi införde frihet under ansvar i det svenska skogsbruket 1993. Herr talman!
Jag ser inte ett problem med att Sverige markerar en starkare position mot EU i skogsfrågorna.
John Widegren (M):
Att Skogsindustrierna skulle ha skämt ut Sverige på EU-nivå tror jag är ett problem som inte finns. Det är snarare så att Sverige är ett föregångsland när det kommer till träprodukter och restprodukter av skogen. Det stora problemet som vi har haft är ju att den sida i EU som kanske inte förespråkar produktion och så vidare har fått ett större genomslag i den här kommissionen, och därför funderar Skogsindustrierna mer på hur man ska nå fram till kommissionen.
Det tror jag är det stora problemet. Jag tror att Skogsindustriernas och Moderaternas ingångar i hur vi tänker kring det här är väldigt lika, och det är att det inte ska detaljstyras från EU. Vi vill att Sverige ska fortsätta att vara ett föregångsland på EU-nivå när det kommer till skogsprodukter, precis som vi har varit, och vi vet ju alla här hur viktig skogen och skogens produkter är för Sverige.
Det är kopplat till bnp och alltså till Sveriges välfärd, och det förutsätter att vi inte tar miljontals hektar ur produktion utan fortsätter att bruka skogen. Vilket är då det bästa för klimatet? Jo, det är att vi brukar skogen. Och återigen: Har vi stora problem med den biologiska mångfalden i det svenska skogsbruket?
Nej, det har vi inte, för den svenska skogsägaren har gång på gång visat att han med frihet under ansvar och med en avreglerad skogspolitik har klarat detta. Då ska inte EU återinföra en reglering av den svenska skogspolitiken. Det är inte rätt väg. Det är snarare så att vi behöver gå tillbaka till en avreglerad skogspolitik som mer liknar den från 1993.
Från svensk sida har vi via myndigheter och så vidare börjat reglera mer. EU gör nu likadant och vill reglera det svenska skogsbruket mer. För Miljöpartiet och Vänsterpartiet handlar det i grunden om att man inte gillar enskilt ägande och brukande.
John Widegren (M):
Jag yrkar bifall till reservation nummer 1. När Green Deal och dess många strategier kom var vi, precis som många andra, väldigt positiva. Det handlade om att EU skulle jobba på ett mer hållbart sätt, och det har man i många fall gjort. Men det finns många saker i strategierna under Green Deals tak som vill in och detaljstyra.
Vi har debatterat det tidigare i dag, och vi debatterar det nu igen. I Farm to Fork under Green Deal har man satt upp procentsatser att sträva efter. Vi ska sänka användningen av växtnäringsmedel med 50 procent och användningen växtskyddsmedel med 50 procent. Vi ska öka andelen ekologiskt odlad mat. Och längst ned står det att vi ska öka produktionen av livsmedel.
Jag vet inte om det är dumhet eller naivitet som gör att man försöker få ihop den ekvationen. Men man kan inte öka produktionen genom att minska användningen av växtnäring och växtskydd så kraftigt. Vi måste förstå vad det har inneburit för livsmedelsförsörjningen i hela världen att vi har kunnat använda oss av mineralgödsel och växtskyddsmedel.
Det har gjort så stor skillnad att en stor del av världens befolkning inte svälter i dag. Sveriges lantbrukare har varit föredömen när det gäller användningen av växtskyddsmedel men även växtnäringsmedel. Vi har gått över mer och mer till precisionsodling i vårt jordbruk. Vi har ett växtskydd som är väl utvecklat.
Till dem som inte riktigt förstår vad det här innebär säger jag: Åk ut till en jordbrukare i dag och se vad det faktiskt innebär att använda växtskyddsmedel. Se vilken kompetens som jordbrukarna sitter på; man måste gå kurser vart femte år för att förnya sin kompetens. Se vad som krävs när det gäller journalföring, när det gäller att förvara växtskyddsmedlen och så vidare.
Flera här har sagt att det finns en gemensam europeisk lagstiftning om detta. Ja, det gör det, och Sverige har anammat den väldigt väl. Det finns ingen som helst anledning att tro att inte övriga länder inom unionen också skulle kunna använda den lagstiftning som finns på ett lika bra sätt. Livsmedelsverket gör kontroller varje år på svenskproducerade livsmedel och utlandsproducerade livsmedel. Man gör ungefär tusen tester.
För konventionellt odlade produkter i Sverige hittar man inga produkter som överskrider gränsvärdena när det gäller inblandning av växtskyddsmedel. Det är återigen ett tecken på hur duktiga svenska jordbrukare är på att använda befintlig lagstiftning. Vad skulle då det nya förslaget innebära?
Det skulle innebära ökade krav på administration, registrering och även avgifter. Vi har inte råd med det för svensk livsmedelsproduktion i dag. Vi tycker inte att det är EU:s väg att gå att gå in och detaljstyra på det här viset.
När vi har visat i svenskt jordbruk att den befintliga lagstiftningen räcker gott för att hantera de problem som finns med växtskyddsmedel är det inte tid för EU att gå in och detaljstyra och försöka att rätta till fel i andra länder, eftersom Sverige har visat att vi kan göra det med befintlig lagstiftning. Fru talman! Vi tycker att förslaget strider mot subsidiaritet och proportionalitet.
Därför yrkar jag bifall till reservation nummer 1.
John Widegren (M):
Jag tackar för inspelet. Ja, näringsministern var sent under hösten på plats för ett möte och diskuterade med likasinnade länder. Men då ska man komma ihåg att det skedde efter tjat ända sedan tidig vår, när vi började prata om vikten av att engagera sig i de här frågorna. Det går ju inte att bara säga att man tar det till högsta nivån, med statsministern, för det är inte en ursäkt för att inte vara på plats och sköta de här diskussionerna.
Det är nämligen många detaljer som tas fram under lång tid när det kommer till arbetet med de här strategierna. Jag förstår en sak, och det ska jag ändå ge Socialdemokraterna, fru talman: Under den regering som var på plats när vi började det här arbetet fanns det motstridiga uppgifter om vad regeringen tyckte om svenskt skogsbruk.
Vi hade en socialdemokratisk landsbygdsminister som åkte ned till Europamöten och sa att svenskt skogsbruk är hållbart. Någon tid efter det åkte en svensk miljö- och klimatminister från Miljöpartiet ned och sa att svenskt skogsbruk inte är hållbart. Då är det klart att man på EU-nivå undrar vad Sveriges ingång i detta är. Det kanske till och med framstår som att vi inte är riktigt seriösa om man inte ens från regeringens sida kan ha en enad front utåt.
Jag tycker att detta är otroligt problematiskt, för återigen: Det här är en av de viktigaste frågorna för svensk ekonomi och svenskt välstånd. Därför får den inte hanteras så här dåligt. Det är bekymmersamt. Jag förstår att det fanns motsättningar i den regering som satt, men det är bekymmersamt, fru talman.
John Widegren (M):
Jag håller med. Det är precis på det viset, och det är därför man blir extra orolig när det inte visas tillräckligt engagemang i alla dessa skogsfrågor. Det är på så många olika håll som man nu vill in och på ett eller annat sätt peta lite i det svenska skogsbruket. Man vill peta i någonting som Moderaterna och Socialdemokraterna är överens om fungerar väldigt väl, även om det inte har framkommit tillräckligt tydligt av regeringens arbete det senaste året.
Jag är också orolig över till exempel LULUCF, för ska vi hårdra de siffror som finns med i det förslaget skulle det ju innebära en minskad avverkning i Sverige. Det skulle innebära en minskad produktion, och det skulle kanske till och med innebära att vi får kvotera vilka som ska avverka sin skog. Då har det gått långt. Därför tycker jag att vi ska bli tydliga med att - särskilt från regeringens sida - säga: Vi kommer att bruka vår skog mindre på grund av detta. Vi lär få återkomma till den debatten.
Tack för repliken, Isak From!
John Widegren (M):
Det är tydligt att dessa frågor väcker engagemang. Fru talman! Jag vill ändå börja med att säga att om man frågar de svenska skogsägarna tror jag att ett ytterst fåtal tänker att Miljöpartiet är garanten för en stark äganderätt.
Jag är hemskt ledsen, Centerpartiet, men man kan inte förhandla skog och äganderätt med Miljöpartiet och landa i att det blir en äganderätt som stärker svenska skogsägares ägande. För Miljöpartiet är äganderätt detsamma som att staten har mycket pengar att ge till enskilda skogsägare som inte längre får bruka sin skog. Det är anmärkningsvärt.
Här har Miljöpartiet stått och talat om att vi måste tänka på skogsägarnas enskilda lönsamhet på ett bättre sätt. Ja, jag håller med. Men vad händer i det fjällnära området där det redan finns skyddad skog med 7 000 enskilda skogsägare som skulle bli drabbade om Miljöpartiet fick sin vilja igenom att skydda all den resterande fjällnära skogen?
Vad kommer dessutom att hända med deras möjligheter den dagen de inte längre har sin skog för att få tag på nytt kapital för att utveckla sina verksamheter? Det är fråga om att ha en fortsättning på landsbygdsutvecklingen i dessa områden när staten i stället ska äga skogen och den inte längre ska brukas. Jag vill gärna ha svar.
John Widegren (M):
Nej, Moderaterna avsätter inte pengar till det här, för vi tror inte på det. Det är inte svårare än så. Vi tycker att det är viktigare att svenska skogsägare får äga och bruka sin skog. I EU:s nya skogsstrategi talar man väldigt mycket om att man ska skydda mer natur. Miljöpartiet pratar också väldigt ofta om att vi ska skydda mer natur än i dag. Och finns det väldigt höga naturvärden är det självklart att vi ska skydda dem.
Men finns det någon gräns för Miljöpartiet när det gäller hur mycket skog vi faktiskt ska ta ur produktion? Eller är Miljöpartiet berett att kanske släppa skyddet på någonting som vi har skyddat sedan tidigare om man hittar något med högre naturvärden? Annars kommer det här förslaget, precis som många andra förslag, att leda till att vi minskar vår produktion.
Då är det väl bra för svenska skogsägare och svensk skogsindustri som investerar väldigt mycket pengar att få veta att de ska minska produktionen i skogen, inte öka den. EU:s skogsstrategi säger att vi ska ha ökad produktion, fast den är egentligen kontraproduktiv, för förslagen i den leder till raka motsatsen, precis som förslagen i EU:s Farm-to-Fork-strategi leder till minskad produktion i stället för till ökad produktion.
Men finns det något tak för Miljöpartiet när det gäller hur mycket mark vi ska ta ur produktion? Och betyder det i så fall att vi ska minska skogsproduktionen i Sverige?
John Widegren (M):
Tack för resonemanget från landsbygdsministern! Det känns ändå bra att man visar ett så stort intresse, för vi var inte säkra på att regeringen hade det intresset efter sommaren när man valde att inte ens tillsätta en minister. Därför är vi väldigt tacksamma att vi nu har en minister som är intresserad av frågorna. Branschen och näringen behöver det här i allra högsta grad. De behöver också höra att vi står här och har våra meningsutbyten, för annars kommer vi inte att komma framåt.
Socialdemokraterna har nu fått chansen att vara lite fria från Miljöpartiets bojor, som har hållit tillbaka mycket av det som svenskt jordbruk tycker är viktiga frågor. Det är nog ingen överdrift att säga att Miljöpartiet inte är favoritpartiet bland svenska jordbrukare. Då måste Socialdemokraterna och regeringen nu åtminstone ta chansen. Leverera lite!
Man kan inte bara hoppas och tro att den strategiska planen blir lösningen på alltihop och att det är den som driver aktiva lantbrukare att öka produktionen. Jag kommer tillbaka till de mindre gynnsamma områdena, för jag vill prata mer om dem. Östgötaslätten, Västgötaslätten och Skåne kommer att klara sig; så är det. Där har man höga skördar, och där går lantbruket bra.
Men vi är så otroligt beroende av lantbruket ute i periferin, för det är där vi har mycket mångfald, och det är där vi har våra naturbetesmarker. Vi har även problemet med rovdjuren, som regeringen nu också har möjligheten att bryta sig loss ifrån. Det finns många saker att ta tag i som en helhet i det här. Då duger det inte, ministern, att bara tala om den strategiska planen och att bara tala om att myndigheterna ska komma tillbaka. Man måste ha ett eget driv också.
Man måste ha en vision och kunna säga vart vi ska. Om vi vill uppnå målen i livsmedelsstrategin, fru talman, är det dags att börja leverera.