Hillevi Larsson (S):
Min upplevelse är att regeringen har varit passiv medan den här konflikten har pågått. Det gläder mig om arbetsmarknadsministern nu framöver kommer att bryta denna passivitet. Det borde i så fall vara ett extra skäl att riva upp lex Laval. Om vi håller ställningarna på EU-nivå med att värna den svenska modellen och lyckas i förhandlingarna finns det ingen anledning alls att behålla lex Laval så som den ser ut nu.
Skälet som har angetts tidigare för att det ser ut som det gör är domen i EU-domstolen. När det gäller utstationering är det möjligt att utstationera arbetskraft som kommer till Sverige men även att vi skickar folk till andra länder, inte minst företag.
Det här är en del av den fria rörligheten i EU, men det får aldrig vara så att den fria rörligheten står över grundläggande rättigheter såsom fackliga rättigheter. Det är det som den här debatten handlar om. Självklart ska företag kunna röra sig fritt över gränserna och arbetskraft kunna komma hit och arbeta, men det grundläggande är att det är svenska löner som gäller i Sverige. Vi reglerar våra löner genom kollektivavtal.
Då måste det självklart vara möjligt för fackliga organisationer att hävda de här kollektivavtalen. Det handlar om rättigheter som man har kämpat i många år för att uppnå. Det finns ett brett fackligt stöd ute i EU för att vi ska kunna stå upp för våra kollektivavtal. Det är en missuppfattning att man från andra länder vill komma hit och dumpa svenska löner.
Åtminstone vill inte fackliga organisationer det. När det gäller kritiken som har kommit från ILO och Europarådet är det allvarligt, tycker jag, att de kritiserar oss för att vi har brutit mot rättigheter som egentligen borde vara självklara i Sverige.
I lex Laval har man gått alldeles för långt i att begränsa konflikträtten och därmed begränsa möjligheterna till kollektivavtal. Det handlar om lägre löner och bristfälliga försäkringar, att man kringgår kollektivavtal. Alltså handlar det om konkreta försämringar.
Det gäller för de människor som kommer hit och arbetar, och det känns inte rättssäkert att man har ett A- och ett B-lag på svensk arbetsmarknad. Men det är inte heller rätt mot fackliga organisationer som hävdar kollektivavtalen att man kan kringgå dem på det här sättet och att de till och med riskerar att tvingas betala böter om de står upp för grundläggande fackliga rättigheter. Det har drabbat Byggnads och Elektrikerna.
Byggnads och Elektrikerna har ställt frågan till regeringen om regeringen kommer att kompensera organisationerna för de här skadestånden. Jag hoppas verkligen att regeringen tar det kravet i beaktande, för menar man allvar med den svenska modellen och kollektivavtalen kan man inte straffa de här organisationerna för att de står upp för dessa grundläggande rättigheter.
Det som behövs nu är alltså ett svar till Byggnads och Elektrikerna gällande kompensation. Det är också uppenbart att det behövs ett tilläggsdirektiv till utredningen som för närvarande arbetar med frågan om att det måste handla också om internationella åtaganden och vara i enlighet med dem. Detta borde inte vara problematiskt i och med att ministern säger att arbetet med att hävda den svenska modellen är framgångsrikt på EU-nivå.
Självklart ska vi stå upp för ett socialt protokoll i EU. Det har vi ett riksdagsbeslut på, så det hoppas jag att regeringen står upp för.