Anders W Jonsson (C):
Man kan ju fråga sig varför vi i Sveriges riksdag ska diskutera frågan om hur EU kan arbeta med åldrandefrågor. Det är en berättigad fråga beroende på att EU inte över huvud taget har någon beslutandemakt på området. Det här är ett område där det är väldigt tydligt att besluten fattas här i Sveriges riksdag, av våra regioner och av våra kommuner.
Icke desto mindre kan man använda EU-samarbetet till någonting som är väldigt viktigt. Det är att kunna jämföra hur framgångsrik man är i olika länder med dessa frågor. Det är helt klart att vi har väldigt mycket att lära av varandra, fru talman. Det finns en del områden där det är väldigt svårt att jämföra. Det handlar till exempel om just vård och omsorg.
Det beror helt enkelt på att det är organiserat på väldigt olika sätt i de europeiska länderna. I Kontinentaleuropa och framför allt i de södra delarna ligger väldigt mycket mer på familjen att hantera. Här i de nordliga delarna av Europa tycker vi att det är oerhört viktigt att man kan vara en självständig individ även när man blir årsrik. Det gör att jämförelserna kan vara svåra.
Icke desto mindre går det att titta på resultaten, hur pass nöjd man är med sin livssituation och så vidare. Det som vi har gemensamt i hela Europa och egentligen i hela världen är vad man kallar den demografiska utmaningen. Det framställs ibland som någonting negativt. Det är inte det, fru talman. I grunden lever vi väldigt mycket längre. Vi är friska långt upp i åren.
Medellivslängden har ökat betydligt. Det är i grunden fantastiskt positivt. Vi dör inte i krig, och vi dör inte av svält och infektionssjukdomar. Detta i kombination med att det föds allt färre barn ställer till en hel del utmaningar i samhällena. Här ligger Sverige ganska bra till framför allt beroende på att vi har ett relativt högt barnafödande.
Det hänger förstås samman med att vi har en väldigt utbyggd föräldraförsäkring. Vi har en förskola som gör att kvinnor i Sverige inte behöver, på samma sätt som i andra delar av Europa, välja mellan att å ena sidan göra karriär och å andra sidan föda barn och bilda familj. Det är en styrka. Icke desto mindre har vi de utmaningarna även i Sverige. Det är framför allt på två områden.
Det handlar om de ekonomiska konsekvenser detta får. Det är allt färre som är i arbetsför ålder, och det är allt fler som inte arbetar. Det är också en annan utmaning vi har vad gäller just demografin. Vård och omsorg är något som de årsrikaste konsumerar i större utsträckning än den övriga befolkningen, Det är klart att vi här står inför en utmaning även i Sverige.
Det handlar om vilka människor som ska arbeta inom vård och omsorg. Det är också någonting som vi har gemensamt med andra länder. En fråga som lyfts fram i grönboken som jag och Centerpartiet tycker är väldigt intressant är: Vad kan vi göra för att se till att man även när man blir årsrik har fler år av hälsa?
Där borde vi använda den metod som vi så framgångsrikt har använt för att se till att våra barn och ungdomar i det här landet är friska. Det handlar om ett utbyggt äldrehälsovårdsprogram där vi på samma strukturerade sätt som vi gör med de gravida kvinnorna, de nyfödda barnen och i den svenska skolan också arbetar gentemot den årsrika delen av befolkningen.
Det gäller att strukturerat titta på: Vilka vaccinationer ska erbjudas gratis? Vad ska det vara i form av förebyggande hembesök och så vidare? Fru talman! När man talar om förebyggande arbete kan en del tänka att det viktigaste där är att satsa på de unga. I själva verket är det så att om man snabbt vill ha tillbaka de satsade pengarna är det inte minst den äldre delen av befolkningen som man ska rikta sig till.
Där får man väldigt snabbt tillbaka de satsade pengarna i form av minskade kostnader för vård och omsorg. Fru talman! Det finns ett område där jag tycker att vi har väldigt mycket att lära av andra europeiska länder och där vi ligger rätt dåligt till. Det handlar om delaktigheten från de årsrika.
Andra länder är mer framgångsrika inte minst i att se till att de har ett deltagande i det politiska livet och i civilsamhället och även att de har en annan betydelse än i det svenska samhället. I det svenska samhället är det fortfarande så att när man passerar 60 eller 65 och närmar sig 70 år har man inte längre på samma sätt en aktiv del i samhället.
Här, fru talman, skulle vi kunna lära oss väldigt mycket från andra europeiska länder där man som årsrik har en helt annan ställning i samhället. Även om EU inte har någonting att besluta om på det här området ser jag och Centerpartiet fram emot att vi inte minst genom jämförelser kan få oss en hel del till livs. Det kan göra att den årsrika delen av vår befolkning får en ännu bättre tillvaro.
Jag yrkar bifall till utskottets förslag.