KBLab/rixvox huggingface dataset:
Jan-Olof Larsson (S):
När det gäller lastbilstrafiken och att utländsk trafik skulle slippa undan avgifterna är jag helt övertygad om att det beror på vilka som sitter i regeringsställning. Det är jag helt säker på. Om ni händelsevis och olyckligtvis skulle hamna där, då skulle de slippa undan. Då blir det inga kollektivavtalsenliga löner och så vidare.
Jag vet inget större planhushållningsprojekt än EU, och jag har suttit i EU-nämnden och hört er när ni vill att man ska ha statsinterventioner och mer stöd. Vi har kämpat emot, för vi vill inte ha mer bidrag på jordbrukssektorn. Svenska bönder kommer med all säkerhet att klara sig bättre när de kan konkurrera på en fri marknad. Jag är helt övertygad om det.
Vi har duktiga och effektiva bönder och bra varor. Men ni tror inte på det. Ni vill ha statsstöd i olika former, och det kallar jag för planhushållning. EU-problematiken i dag är värre än det var i Sovjet. Att livsmedelsexporten har ökat så mycket handlar faktiskt om fisk. Vi köpte fisk från Norge, förädlade den i Sverige och exporterade den vidare. Det var den största delen av ökningen av livsmedelsexporten. Det är jag glad över, för den industrin ligger hemma i min kommun.
Men man behöver satsa på fler områden för att öka exporten, men där drar ni ju ned på resurserna med 95 miljoner. När det gäller ekologiskt handlar det om marknadsföring. Vi ska se till att stödja det, för Europa efterfrågar detta. Man vill ha ekologiskt. Då behövs det stöd och hjälp, för i regel gäller det småbrukare. Tack ska du ha för en trevlig debatt!
Jan-Olof Larsson (S):
För mig handlar det om ett konsumentperspektiv och ett marknadsperspektiv. Det är ju konsumenten som i detta fall är marknaden. Vi har under åtta år i opposition drivit det här med märkning av produkterna, även på EU-håll. Det har varit lite kärvt att få det till stånd, men det har gått bättre och bättre. Man kan ta antibiotikafrågan som exempel.
Vi är bäst i Europa på detta. Det tror tusan att om människor i Tyskland, Danmark och Polen får reda på att vi använder så lite antibiotika inom djurhållningen och i våra köttprodukter jämfört med dem köper de svenskt.
Vi har alla möjligheter i världen att öka köttproduktionen och annan produktion i Sverige tack vare att vi håller god kvalitet. Jag blir alltid lite orolig när Lars Tysklind hävdar att vi har samma åsikter eller att vi alltid kommer fram till samma sak. Vi kanske kommer fram till samma slutsats ibland men på olika vägar. Det är dock alltid trevligt att diskutera med en bohuslänning, för vi står ungefär på samma grund.
Det har varit trevliga år, och jag har haft trevliga diskussioner med dig, Lars. Det går säkert att fortsätta att ha bra diskussioner, för vi bor inte så långt ifrån varandra. Tack ska du ha för dessa år!
Jan-Olof Larsson (S):
Tack själv, Emma! Ja, vi har träffats en del under dessa år. Du har fyllt ut kostymen bra i miljö- och jordbruksutskottet, och du är ju som marinbiolog nästan sakkunnig. Ibland får man passa sig. Till de andra kan man säga nästan vad som helst, men det gäller inte dig. Då får man veta vad man säger. Det är inte så dumt att man ibland får ta sig i akt.
Vi har haft många bra diskussioner här i riksdagen, på resor och ute i andra debattforum. Tack ska du ha! Jag kommer med all säkerhet att ringa och tala om var skåpet ska stå.
Jan-Olof Larsson (S):
Tack, Jens! När jag tänker på Jens ser jag honom framför mig när vi ska ha debatt här i kammaren. Han är ju inte först på talarlistan utan kommer springandes ned mellan bänkarna. Om man då frågar honom vad han ska tala om svarar han: "Jag får se." Sedan sätter han sig ned och börjar skriva lite grann. Därefter håller han ett brandtal som är hur bra som helst. Detta beundrar jag. En annan får sitta och plita en vecka i förväg för att komma på vad man ska säga och inte säga.
Detta och dina insatser kommer jag aldrig att glömma. Du är väldigt kompetent. Man måste säga det om ledamöterna från de mindre partierna. De ensamma får sköta alla frågor som vi andra - socialdemokrater och moderater - delar på. När folk säger att vi i riksdagen ingenting gör tänker jag på de mindre partierna som får slita hund med att läsa in och kunna allting.
Själv kan jag ägna mig åt mitt hav, fiske och så vidare medan andra tar ansvar för annat. Även du har inspirerat mig, Jens. Man kan inte åka hem och klaga på att man sliter ihjäl sig när man har en sådan person framför ögonen. Jag vet ju hur mycket tid du får lägga ned. Stort tack!
Lena Sommestad (S):
Marietta de Pourbaix-Lundin har frågat mig dels om jag är beredd att se över befintlig lagstiftning så att det blir lättare att bygga bostäder i storstäderna, dels vilka andra åtgärder jag är beredd att vidta för att få fart på byggandet i Stockholm. Regeringen har vidtagit en lång rad åtgärder inom flera områden för att få fart på bostadsbyggandet.
Jag kommer här att ta upp de åtgärder som berör Miljödepartementets område. När det gäller bullerproblem instämmer jag med Marietta de Pourbaix-Lundin, att dessa problem är stora i storstadsmiljöer. Jag anser dock, som jag tidigare har svarat, att någon förändring av lagstiftningen inte krävs. Däremot finns det ett väl dokumenterat behov av klarare vägledning i frågor som rör tillämpning av riktvärden för buller.
Inte minst tydligt är behovet av vägledning om vilka faktorer som ska beaktas och hur olika intressen ska vägas mot varandra i samband med planering för kompletterande bebyggelse för bostadsändamål i städernas centrala delar. Frågan om hur buller i storstadsmiljö ska hanteras bereds för närvarande inom Regeringskansliet. Marietta de Pourbaix-Lundin framför att miljöbalken inte gör någon skillnad på om hus byggs på landet eller i storstad.
Allmänt kan sägas att miljöbalken är en ramlagstiftning som syftar till att främja en hållbar utveckling. I balkens andra kapitel anges de allmänna hänsynsregler som gäller. Kraven på hänsyn gäller i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla dem. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas nyttan av skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått jämfört med kostnaderna för sådana åtgärder.
Vid tillämpningen av såväl miljöbalken som annan lagstiftning - till exempel plan- och bygglagen som just i samband med buller är den mest relevanta - tas således hänsyn till förutsättningarna i det enskilda fallet och en avvägning görs mellan olika behov och åtgärder som är aktuella. Många gånger är förutsättningarna olika när man bygger på landsbygden, i städers ytterområden och i stadskärnor och därmed kan det finnas skäl att ställa något olika krav.
Detta ryms inom den befintliga lagstiftningen. Slutligen vill jag framföra att jag delar uppfattningen att det är viktigt att få fart på bostadsbyggandet i Stockholm, och jag anser att det är angeläget att detta görs på ett sätt som tillgodoser behoven från såväl social, ekonomisk som ekologisk utgångspunkt både i dag och i framtiden. Som bostadsminister Lars-Erik Lövdén har framfört i en tidigare debatt om dessa frågor har en rad åtgärder vidtagits för att effektivisera prövningar enligt plan- och bygglagen.
Därutöver arbetar Miljödepartementet med långsiktiga åtgärder, till exempel inom marksaneringsområdet.
Lena Sommestad (S):
Låt mig säga att jag är enig med Kalle Larsson om att vi uppnår våra miljömål genom en lång rad enskilda beslut som sammantaget ger ett resultat. Många prövningar har också rent lokala aspekter som till exempel gäller buller och som också är viktiga att beakta.
Alla de omständigheter som Kalle Larsson lyfter upp när det gäller utbyggnaden av E 18 finns med i det underlag som regeringen nu har när vi ska pröva utbyggnaden enligt miljöbalken. Låt mig också betona att prövningar av den här typen av infrastrukturprojekt är en relativt ny företeelse. De kom med miljöbalken.
Och i den utvärdering och genomgång av miljöbalken som nu görs av Miljöbalkskommittén är de slutsatser som man drar just att den här typen av prövningar är oerhört viktiga. I de förslag som vi nu har från Miljöbalkskommittén säger man faktiskt att man vill att regeringen fortsätter att göra just den här typen av prövningar därför att de har en så stor betydelse.
Däremot kan Miljöbalkskommittén tänka sig att regeringen inte prövar alla andra stora projekt som vi nu gör, till exempel miljöfarliga anläggningar. Låt mig säga att jag tror att vi är mycket eniga om betydelsen av den här typen av prövningar och också de lokala, regionala och nationella aspekter som de har. Jag kan bara säga att vi har med alla dessa aspekter i vår prövning.
Jag har också mottagit uppvaktningar från området och har själv tagit del av de synpunkter som finns när det gäller grönområdena, tunnelalternativ och vilka effekter det här får på den lokala miljön. Självklart är det sådant som vi kommer att beakta och ha med oss i prövningen.
Lena Sommestad (S):
Låt mig säga att jag håller med om väldigt mycket av det som Kjell-Erik Karlsson och Ingegerd Saarinen här säger om hur skogsbruk bör bedrivas. Visst är det så att det inte är behovet av avsättningar som ska vika om vi är i en situation med överexploatering av skog. Det finns väldigt mycket annat som kan göras i vårt skogsbruk i dag. Det är just därför som vi ligger så fast som vi gör.
Vi har varit mycket fast i vår linje att målen för avsättningar ligger fast. De är inte någonting som vi över huvud taget diskuterar. Vi slår inte till reträtt, utan vi ligger fast vi de mål som vi har satt upp. Det har också talats här om i vad mån vi spelar bort korten och avverkar den skyddsvärda skogen innan inventeringarna ens är klara.
Jag vill starkt understryka att bakgrunden till det möte som vi ministrar med ansvar för skogen hade inte, som Kjell-Erik Karlsson formulerade det i sin fråga, var att bestämma vilka skogar som ska avverkas. Det var tvärtom. Vi samlades för att diskutera hur Naturvårdsverkets inventering skulle hanteras. Det beslut vi fattade var just att vi skulle ha ett samråd. En viktig utgångspunkt för min del var naturligtvis att det hade förekommit avverkning.
Det var just därför vi träffades, för att göra klart att det skulle vara ett samråd om hur det här skulle ske. Jag uttryckte också vid den tidpunkt då detta skedde att jag förväntade mig att man avvaktade och inte avverkade under den här perioden. Så har heller inte skett sedan det här samrådet börjat. Precis som jag har uttryckt tidigare har det här samrådet fungerat väl.
Min bedömning är att det här är ett väldigt viktigt samråd just för att skapa en bättre samsyn. När vi för några år sedan slog fast miljömålet för Levande skogar, med målen för naturreservat och målen för frivilliga avsättningar, var detta ambitiösa mål. Vi har fortfarande mycket kvar. Vi måste göra stora satsningar för att komma dit.
Det hör till de allra största satsningar vi över huvud taget gör i miljöpolitiken, och jag är hel enig med Kjell-Erik och Ingegerd om betydelsen av detta. Då är det också viktigt att vi håller fast vid den linje som vi har bestämt oss för. Jag ser inte att det är att backa, utan tvärtom. Det är en väldigt tydlig linje.
Genom att vi gjort det har nu många intressenter förstått att det här är allvar. Det här är något som man måste beakta. Inte minst för många boende var det en överraskning att det faktiskt är ett tydligt miljömål som vi har att hantera. Konflikten har kommit på bordet. Och det är vi på miljösidan som har bidragit till det med den här utomordentliga inventeringen av statens skyddsvärda skogar. Nu vet vi vilka skyddsvärda skogar som staten har.
Nu måste vi ge intressenterna tid att betrakta den här inventeringen och diskutera hur man ska hantera den. Jag är övertygad om att det kommer att lära alla parter väldigt mycket och att det är en god grund för fortsättningen.
Lena Sommestad (S):
Låt mig först svara på frågan om remissen. Varför skickades inte den här utredningen ut på remiss? Svaret på den frågan är först och främst att vi anser att det är viktigt att utföra och slutföra de inventeringar som fortfarande inte är gjorda i Norrbotten och Västerbotten. Det var också mer angeläget att få i gång ett samråd med aktörerna i den här situationen. Det är därför den inte har gått ut på remiss, utan arbetet fortgår.
Vi får återkomma till hur vi ska hantera det här när samrådet har slutförts inför miljömålspropositionen. Vi har sedan många år tillbaka ett tydligt miljömål och ett tydligt produktionsmål för den svenska skogsvårdspolitiken. Det tycker jag är utmärkt. Det är en politik som vi självklart hela tiden måste vässa och utveckla.
Det är bland annat därför som vi har tillsatt en utredning som ska se vidare på den svenska skogspolitiken och också de två målen, både miljömålet och produktionsmålet. Precis som Kjell-Erik Karlsson var inne på i sitt inlägg finns det väldigt mycket att göra ur miljösynpunkt i skogarna utöver att avsätta naturreservat. Det finns andra skyddsformer.
Det handlar också om ett hållbart nyttjande av skogarna i stort. Där är jag övertygad om att det finns väldigt mycket att göra och säkert också väldigt mycket som kan förbättra vår virkestillgång. Det minskar kanske vanföreställningen att avsättningen av naturreservat skulle vara något allvarligt hot mot virkestillgången i landet. Så är självklart inte fallet när några få procent av våra skogstillgångar avsätts för naturreservat. Den politiken ligger fast.
Jag är övertygad om att vi genom det omfattande uppdraget till Naturvårdsverket, inventeringen och den debatt vi har haft också har skapat en insikt. Här finns det en politik, den politiken ska genomföras, och den ska vi alla stå bakom.
Lena Sommestad (S):
Låt mig först instämma med Lilian Virgin. Det här är ingen signal om att Cementa inte ska fortsätta på det här viktiga brytningsområdet, där det finns oerhört stora tillgångar och där det ändock är en begränsad del som berörs när vi nu utser ett Natura 2000-område. Det är därför jag har varit tydlig med att tala om vad detta innebär.
Jag måste också fråga Marietta de Pourbaix-Lundin om principen ska vara att det alltid är självklart att man ska underordna naturvårdsintressena om det uppstår en konflikt. Jag kan inte se att det kan vara på det sättet. Över hela världen har vi på många håll konflikter mellan exploateringsintressen och unika naturvärden. Det är inte svensk politik att så snart någonting har ett företagsekonomiskt värde ska självklart naturvårdsintressena ge vika ögonblickligen.
Så kan det inte vara. Så är det inte i det här fallet. Däremot ska man väga frågorna mycket noga mot varandra, ha en bra process, se om det finns alternativ. En sådan bra process har vi haft här. Efter flera undersökningar har vi kommit fram till att den här lokalen rymmer 98 % av den här arten på Gotland. Det är därför vi till sist kom fram till att det var det området som måste skyddas. Vi hade inte bråttom.
Vi borde ha levererat områden till Natura 2000 redan när vi gick med i EU för många år sedan. Den boreala listan, som den heter, sluts nu. Den stängs. Det här var det sista som vi rapporterade in efter en ganska lång process där vi först startade med ett betydligt mindre område och där vi gick in med ytterligare undersökningar efter kommentarer från kommissionen.
Vi har alltså haft två olika förslag, från länsstyrelsen och Naturvårdsverket, och vi har också träffat Cementa. Det här är en lång process. Vi har på intet sätt haft bråttom. Däremot fanns det inte någonting att vänta på i det här läget, därför att Cementa på några år inte kunde leverera säkerheten kring beståndet av nipsippa med det projekt man har. Vi måste ha en säkerhet. Det är därför Natura 2000-området är utsett.
Men det finns också tid för det här arbetet. Det är alltså väldigt meningsfullt att Cementa fortsätter med det här arbetet. Låt mig också säga att företag och företags möjligheter är någonting som har mycket hög prioritet för regeringen och även inom EU. Men såväl i Sverige som inom EU balanserar vi och försöker få en hållbar samhällsutveckling.
De villkor som nu gäller för Cementa, att det finns naturvårdsintressen, att vi i dag skapar ett nätverk av tusentals områden i Europa som ska värna den biologiska mångfalden i framtiden, är ett regelverk som alla företag i Europa har att leva med. Cementa är inte det enda företag som kommer att drabbas av att en viss del av ett område man äger visar sig vara Natura 2000 eller att man på något annat sätt berörs av att vara i närheten av ett Natura 2000-område.
Därmed ser jag att det här är någonting som vi måste lära oss att leva med och göra det bästa av. Och det tror jag att vi tillsammans kommer att kunna göra även med det här området.
Lena Sommestad (S):
Kalkbrytningen är kvar på Gotland och kommer förhoppningsvis att vara kvar. Varför tog vi inte chansen att få både-och? Därför att vi inte kunde få både-och. Vad vi hade att ta ansvar för i dag var att säkra beståndet av den här arten på Gotland. Det gick inte att få svar på inom två månader eller ett år ens en gång. Om det är möjligt att säkra beståndet utanför det här området vet vi inte i dag.
Vi vet det kanske om fem eller tio år om vi lyckas med den saken. Det gick inte att få både-och. Då måste vi ta vårt ansvar också för vårt EU-medlemskap och för den lagstiftning som vi tillsammans har inom EU. Jag frågade om Marietta de Pourbaix-Lundin tycker att naturvärden alltid ska underordnas företagens intressen och fick svaret nej.
Jag kan dock säga att om vi inte hade lyssnat på kommissionen, tagit vårt ansvar i det här fallet och faktiskt pekat ut det område som i dag är det område som har nipsippa på Gotland - 98 %, en stor del av det området - hade vi med all säkerhet fått ett överträdesärende när det gäller hur vi följer EU:s miljölagstiftning. Det finns ett ganska bra samband mellan hur seriöst man tar på miljöpolitiken och hur ofta man är uppe i EU-domstolen för överträdesärenden.
Vi är inte där särskilt ofta, eftersom vi tar miljöpolitiken på allvar. Det tycker jag är ett viktigt och bra tecken på att vi faktiskt har en hög ambition när det gäller miljön. Jag vill inte stå i EU-domstolen och försvara att vi inte kan leva upp till Natura 2000-nätverket. Jag tycker att vi har tagit ett bra ansvar här. Vi ska ta ansvar både för miljön och för Cementa i framtiden.
Lena Sommestad (S):
Jörgen Johansson har frågat mig vad jag avser göra för att kommande förordning om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter ska fungera på ett acceptabelt sätt där hänsynstagande till sådana produkters skadliga miljöpåverkan tillgodoses, vidare hur jag ska förankra kommande förordning med berörda kommuner. Sverige är mycket framgångsrikt i fråga om att samla in och återvinna elektriska och elektroniska produkter.
Vi har i Sverige haft producentansvar för sådana produkter sedan den 1 juli 2001 genom förordning om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter. Merparten av de produkterna omhändertas genom ett samarbetsavtal mellan producenter och kommuner. Kommunerna samlar in produkterna främst via sina återvinningscentraler, och producenterna hämtar produkterna för vidare återvinning.
Förslag till ny förordning om producentansvar för elektriska och elektroniska produkter utgick på remiss från Miljödepartementet i våras. Förslaget är en följd av EU:s direktiv om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, det så kallade WEEE-direktivet.
På departementet pågår nu ett arbete med att ta fram ett reviderat förslag till ny förordning mot bakgrund av de remissvar som inkommit från kommuner, producenter och andra berörda. Den nya förordningen ska fungera väl i praktiken och vara tydlig gentemot aktörerna. En viktig utgångspunkt är att producenterna tar sitt ansvar för produkterna, en annan att insamlingssystemen är konsumentvänliga.
Kommunerna har här liksom i övrigt kretsloppsarbete en viktig roll. Vi har en kontinuerlig dialog med både producenter och kommuner om hur den nya förordningen ska utformas. Vad gäller elektriska och elektroniska produkters skadliga miljöpåverkan så vill jag framhålla att sådana produkter huvudsakligen klassas som farligt avfall och ska i alla led hanteras som sådant.
Lena Sommestad (S):
Vi arbetar just nu med en ny förordning. Planerna är att den ska vara färdig i början av nästa år. Under det här arbetet har vi haft en mycket nära dialog, inte minst med kommunerna och producenterna. Vi kommer även fortsatt att ha det med det här reviderade förslaget. Jag kan i dag inte garantera exakt hur det kommer att se ut, men jag kan konstatera att vi har gemensamma utgångspunkter när vi ser på hur det här systemet ska fungera. Det ska vara tydligt.
Producenterna har ett ansvar, men kommunerna har också en roll att spela. Det kan finnas skäl att tydliggöra i förordningen på vilket sätt ansvarsfördelningen mellan producenter och kommuner ska se ut. Vi har haft ett system i Sverige som under lång tid fungerade väl, där kommunerna hade ett ansvar men också producenterna tog sitt ansvar.
Det är vår avsikt att återkomma med en förordning som på ett så bra sätt som möjligt både gör det tydligt och klart hur det ska fungera och tillfredsställer de intressen som finns också på den kommunala sidan. Jag beklagar att jag i dag inte kan gå längre i detalj. Det vore fel av mig att göra det i ett arbete där vi är mitt uppe i processen. Det vore också fel i den dialog som vi nu har med kommuner och producenter.
Men jag kan försäkra att vi har samma ambition på det här området, att få ett väl fungerande system väl avpassat efter svenska förhållanden.
Lena Sommestad (S):
Jag kan än en gång konstatera att jag instämmer i denna beskrivning. Vi har haft ett problem när detta samarbete havererade. Det har också varit en viktig utgångspunkt att när vi nu gör en ny förordning utgå från den EU-lagstiftning som vi har, så att vi får ett väl fungerande system på lång sikt. Därför har det varit naturligt för oss att avvakta och arbeta utifrån direktivet.
Men vi kommer alltså inom kort att komma med ett nytt förslag till förordning. Det kommer också att kommuniceras och diskuteras med parterna. Jag hoppas att vi i början av året ska kunna presentera en väl fungerande förordning som ska kunna utgöra ett gott styrmedel och en god grund för att vi ska få en väl fungerande fortsatt insamling av elektroniska produkter i Sverige.
Vi är faktiskt Europaledande och har skött detta väldigt bra, och det ska vi göra även i fortsättningen.