Andreas Norlén (M):
När solen gick upp över Paris lördagen den 14 november förra året låg 130 människor döda, mördade av fanatiska islamister. När flaggorna vajade på halv stång i Trollhättan i oktober förra året var det till minne av barn och skolpersonal som dödats av en hatisk rasist.
Närmare 300 människor har rest från vårt land, från orter som Göteborg, Örebro, Gävle och många andra för att strida för Daish eller IS, en barbarisk och brutal terrororganisation som fördriver hela folkgrupper, förslavar kvinnor och dödar barn. Runt om i Sverige har flyktingboenden stuckits i brand, och häromdagen i Stockholm jagades människor med utländskt utseende av en rasistisk mobb. Herr talman!
Vi lever i en allvarsam och dramatisk tid, när våra grundläggande värderingar och vårt sätt att leva utmanas. Låt oss vara tydliga med just detta: Våra grundläggande värderingar attackeras och det pågår nu en kamp om samhällets värdegrund. Extremisterna och terroristerna i Frankrike, i Sverige, i Mellanöstern och på andra platser använder inte sina vapen i ett etiskt, kulturellt och ideologiskt vakuum.
Vapnen används därför att det finns människor, också i vårt land, som står för antidemokratiska värderingar, värderingar som gör att de ser det som rättfärdigt att använda våld för att tvinga andra till underkastelse, att våld är ett legitimt medel för att förändra samhället. Den fria världen vann det kalla kriget mellan friheten i väst och förtrycket i öst. Vi måste också vinna den kamp som nu rasar mellan demokrati och extremism.
I dag debatterar vi här i riksdagen åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism. Regeringen har lämnat en skrivelse till riksdagen med en rad åtgärder inom detta område, och den har behandlats av konstitutionsutskottet. De åtgärder som regeringen vidtar för att förebygga extremism är bra och bygger vidare på det arbete som alliansregeringen redovisade för riksdagen för några år sedan.
Alliansen i konstitutionsutskottet menar dock att fler åtgärder behövs utöver de som regeringen nu har redovisat. Alliansen har därför i en följdmotion lagt fram en rad förslag för att vässa det förebyggande arbetet, och vi är glada över att regeringspartierna har gått oss till mötes på en rad punkter.
Det innebär att det finns brett stöd i den här kammaren för ytterligare viktiga åtgärder i kampen mot radikalisering och extremism, och det innebär att konstitutionsutskottet vill rikta sju tillkännagivanden till regeringen. Jag kommer nu att redogöra för dessa. Vi säger för det första att arbetet mot våldsbejakande extremism behöver utvecklas kontinuerligt.
Den nationella samordnarens arbete ska slutföras i juni, och det är mycket angeläget att det inte ses som slutet på arbetet mot extremism, inte ens som början till slutet utan möjligen som slutet på början. Att tidigt fånga upp människor som är på väg åt fel håll är centralt i arbetet mot radikalisering.
Alliansen och regeringspartierna anser därför för det andra att det bör göras en översyn av om skolhuvudmän och andra som arbetar med barn och ungdomar ska få ett ökat ansvar för att motverka radikalisering och slå larm när de ser sådana tendenser. Skolan måste stå upp för demokratiska värden och inte låta odemokratiska åsikter stå oemotsagda.
Det är även viktigt att skolan ber det omgivande samhället, till exempel socialtjänsten och polisen, om hjälp om man märker att unga riskerar att radikaliseras. I Storbritannien har man infört en prevent duty, en plikt att förhindra, och vi menar att de brittiska erfarenheterna bör tas till vara i Sverige.
För det tredje är våra partier överens om att organisationer och samfund som tar avstånd från grundläggande principer för ett demokratiskt samhälle inte ska få stöd med skattebetalarnas pengar. Staten måste därför säkerställa att statliga bidrag inte går till antidemokratiska organisationer, men detta behöver även följas upp på den kommunala nivån.
Ibland tycks det ha funnits en tveksamhet från olika kommuner att ifrågasätta fortsatta kommunala bidrag, även när det till exempel visat sig att organisationer återkommande bjudit in exempelvis föreläsare som är kända för antidemokratiska åsikter, oavsett om det handlat om förintelseförnekare eller hatpredikanter.
Staten behöver därför utveckla metoder och redskap för att kommunerna ska kunna identifiera sådana sammanslutningar och få stöd i sina bedömningar. Vi framhåller samtidigt för det fjärde betydelsen av att stärka och stödja samfund och organisationer som vill motverka radikalisering. Det är mycket viktigt att många medborgare försvarar demokratins värdegrund och öppet tar avstånd från extremism. Där spelar det civila samhällets institutioner och organisationer en stor roll.
För det femte är det centralt att kommuner och andra myndigheter har beredskap för att hantera personer som återvänder och misstänks ha begått grova brott utomlands men inte kan åtalas till följd av bristande bevisning. Myndigheterna får aldrig uppfattas som naiva, och det får aldrig vara så att personer av detta slag får en mer förmånlig behandling än andra när det gäller till exempel tillgång till bostäder och arbetsmarknadsåtgärder.
Samtidigt är det viktigt att framhålla att personer som är svenska medborgare enligt grundlagen alltid har rätt att återvända till Sverige. Det är en ordning som har gällt länge, och det är en ordning som kommer att bestå tills vi ändrar vår grundlag. Det är då också viktigt att påpeka att det inte pågår något beredningsarbete för att ändra regeringsformen i det här avseendet eller i något annat avseende.
Skulle man vilja ändra på detta är det därmed realistiskt sett först framåt 2023, efter valet 2022, som en sådan ändring skulle kunna genomföras. De som nu ropar högljutt på åtgärder för att utestänga svenska medborgare från Sverige har alltså en lång väg framför sig.
Vill man ha åtgärder här och nu för att motverka det hot som återvändare kan utgöra för vårt samhälle är det de förslag som vi från utskottsmajoriteten för fram som är det som finns inom räckhåll. Det är det som är realistiskt och konkret och som gäller här och nu.
Vidare framhåller vi i betänkandet för det sjätte att det krävs mer kunskap för att många - i skolan, på sociala medier och i andra sammanhang - ska kunna bemöta extremistisk propaganda. Innebörden av nazism och vänsterextremism är ganska välkänd i vårt samhälle, men kunskapen om våldsbejakande islamism är ofta otillräcklig.
Därför behövs ett initiativ för att sprida kunskap om våldsbejakande islamistiska organisationers övergrepp och ideologi, ett uppdrag som förslagsvis kan ges till Forum för levande historia. Det är väl känt att sociala medier används som plattformar för att sprida propaganda från extremistiska organisationer. Det är därför för det sjunde mycket angeläget att arbeta proaktivt för att motverka radikalisering på nätet.
KU och justitieutskottet anordnade nyligen på förslag från mig och Beatrice Ask en hearing om just radikalisering och rekrytering i digitala miljöer. Där gavs en mycket oroande bild av terrororganisationer som bedriver ett genomtänkt och professionellt arbete med hjälp av bland annat sociala medier för att skapa stöd för sin sak.
Då är det självklart att goda krafter måste finnas där för att ifrågasätta och motbevisa extremisternas påståenden och mytbildning. Men det är samtidigt också angeläget att sprida positiva motbudskap om demokrati och våra grundläggande värden. Båda dessa uppgifter och åtgärder kan främjas genom uppdrag till myndigheter, men också genom stöd till organisationer och samfund som vill engagera sig i arbetet.
Staten är förmodligen i många sammanhang inte den mest trovärdiga avsändaren om man vill kommunicera med unga människor. Därför spelar civilsamhället även här en nyckelroll. Herr talman! Varje dag försöker extremister i vårt land och i hela Europa att värva unga människor till en kamp mot demokratin. Vi som står på demokratins sida har ett gemensamt ansvar för att arbeta aktivt mot extremism och radikalisering.
I dag kommer riksdagen på konstitutionsutskottets förslag att besluta om ytterligare åtgärder i detta viktiga arbete. Herr talman! Vi lever i en allvarsam och dramatisk tid, en tid när våra demokratiska värderingar och vårt sätt att leva utmanas, en tid när hatets och extremismens banerförare försöker vinna ungas hjärtan, en tid när vårt samhällskontrakt och vår samhällsgemenskap sätts på prov.
Vi utmanas, och vi får inte ge vika. Vi i den här kammaren får inte ge vika. Alla de miljontals människor runt om i hela Sverige som står för demokrati, individens frihet, tolerans, öppenhet, jämställdhet och alla de andra värden som ligger till grund för vårt samhälle får inte ge vika. Vi måste utmana extremisternas förvridna världsbild och paranoida konspirationsteorier. Vi måste utmana hatet, illviljan och människoföraktet.
Vi måste utmana de krafter som vill göra unga människor över hela Sverige till lydiga verktyg i en extremistisk kamp. Demokratin måste vinnas av varje ny generation, och nu är det vi som håller i frihetens fackla - vi i den här kammaren, vi i det här landet. Den facklan ska vi hålla brinnande - för att det är rätt, för att det är gott och för att det är vår plikt.
Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till förslaget i konstitutionsutskottets betänkande.