KBLab/rixvox huggingface dataset:
Åsa Regnér (S):
Jag vill tacka Erik Andersson och andra som har deltagit i debatten. Det har varit en rolig och viktig interpellationsdebatt. Det är bra att diskutera dessa frågor utifrån de utgångspunkter man faktiskt har. Jag håller verkligen med om att jämställdhetsprojektet är ett frihetsprojekt. Det är så.
Kvinnor missgynnas oftast av ojämställdhet, och det är framför allt kvinnor och flickor som vinner på ett jämställt samhälle. Men det är banne mig också män och pojkar som vinner på det! Eftersom vi tyvärr lever i en värld där förslagen som inskränker kvinnors och flickors rättigheter just nu haglar, brukar jag tänka på att det verkligen inte speglar en rolig kvinnosyn, men inte en rolig manssyn heller.
Därför behöver vi göra alltmer både i Sverige och globalt för att motarbeta de krafter som är aktiva just nu. I Sverige är det bra att sysselsättningen är högre än någonsin och inte minst det faktum att kvinnor med utländsk bakgrund är den grupp som går bäst på arbetsmarknaden just nu, även om ökningen sker från alldeles för låga nivåer. Därför har Arbetsförmedlingen också i uppdrag att öka takten när det gäller detta.
Egen inkomst är grunden - jag håller helt med dig, Erik Andersson - för att kunna skapa sitt eget liv. Ni moderater var trots allt med och införde och behöll vårdnadsbidraget. Ni tog också bort kravet på lönekartläggning varje år, som hade kunnat ge en signal om att man måste göra mer när det gäller löneskillnader. Vi har olika syn på detta. Ni tror att någonting automatiskt ska hända som främjar jämställdhet.
Jag tror att man måste lägga fram förslag och ta debatten. Ibland är det jobbigt, men då får man stå ut med det jobbiga. Jag ser fram emot ny debatt!
Åsa Regnér (S):
Jag tackar för debatten. Som jag sa tidigare håller jag med om att man ska rikta insatser till män och pojkar. Det tror jag är helt avgörande. Därför är det faktiskt inriktningen på den nationella strategin om våld mot kvinnor. Men det gäller jämställdhetsarbete över huvud taget. Vad behöver kvinnor, oavsett bakgrund, som bor i dessa områden eller i andra områden? Det behövs fler poliser. Därför har regeringen aviserat att vi också förstärker polisen på olika sätt, och det är förstås en bra insats.
Ansvarig minister kommer att debattera här senare i dag. Dock finns det länder som har massor med poliser och ändå inte är bra på jämställdhet. Det är inte det enda som behövs, utan man behöver ett samhälle som genomsyras av tanken om kvinnors och mäns lika värde och där alla myndigheter har med sig det i ryggraden. Det går inte att göra bara en sak, utan man måste ha en stark övertygelse om jämställdhet.
Det vi ofta har genomlevt, tycker jag, är förlöjligande, förminskande och hånande när det tas fram metoder som handlar om jämställdhet. Inte sällan är det kvinnorörelsen som kommer med förslag, och så tycker man att det är fånigt och larvigt med genusinsatser i förskolor och skolor, i forskning eller vad det nu är.
Jag är helt övertygad om att det finns oerhört mycket vi kan göra med de metoder som lyckligtvis finns i Sverige och som vi har finansierat gemensamt. Framför allt kan vi gå från projektform till mer av nationella insatser för att stärka våra myndigheter över huvud taget.
När jag träffar myndigheter som deltar i programmet om jämställdhetsintegrering ser jag att de i dag har ett, skulle jag vilja säga, mycket moget sätt att se på jämställdhet, vilket man inte hade när vi började jobba med detta för 20 år sedan. Vi måste göra allt detta samtidigt, för det är det - och att ta konkreta beslut - som skapar jämställdhet i ett samhälle.
Åsa Regnér (S):
Tack, alla ni som har engagerat er i den här debatten, och tack särskilt till Erik Andersson som ställde interpellationen! Vi kommer säkert att återkomma till dessa ämnen. Vi har också haft flera samtal om länsstyrelsen i Östergötland. Jag undrar fortfarande varför Alliansen inte permanentade denna verksamhet som de nu är måna om, men det kan vi kanske tala om en annan gång.
Jag tycker att den verksamheten är väldigt värdefull, och därför tycker jag att den kompromiss som vi gjorde med Liberalerna i slutändan blev mycket bättre än vad våra båda förslag var från början. Det är en förhandling när den är som bäst, tycker jag. Jag vill tacka Erik för hans engagemang. Han pratar om att det var ojämställt för 100 år sedan.
Ja, men att det blev jämställdare - även om vi inte har ett jämställt samhälle ännu - berodde på att man tog politiska beslut. Det tror jag att all forskning visar. Det har vi också pratat om förut. Jag är fast övertygad om att jämställdhet inte plötsligt uppstår en tisdag om den inte fanns på måndagen. Man måste ta beslut för att komma dit. Det parti som ni har öppnat för samarbete med, Erik - det är ditt parti som har gjort det - har en helt annan syn på det här.
De vill gå emot alla de reformer som kvinnor har lagt fram förslag om och som sedan vissa politiska partier drivit fram, bland annat mitt eget. För mig är det här en väldigt allvarlig fråga, och jag tycker därför att väljarna har rätt att få veta vad ni är beredda att förhandla om.
Frågan om hedersrelaterat våld och förtryck och kvinnor vars liv begränsas i utsatta bostadsområden diskuterar jag gärna igen.
Åsa Regnér (S):
Tack, Maj Karlsson, för frågan och för inlägget! De här barnen är en utsatt grupp om de inte får tillräckligt bra stöd. Här kommer också andra aktörer som skolan och fritidsverksamheter in. Jag är glad över de gemensamma ansträngningar som vi har gjort för att stärka barnfamiljers ekonomi. Socialtjänsten har inte ansvar för bostadsbyggande.
De har det yttersta ansvaret när det gäller människors situation i ekonomiska eller sociala sammanhang, till exempel, så att ingen faller utanför. Men de har inte ansvar för att se till att det finns bostäder i största allmänhet i en kommun. I verkligheten har många socialtjänster fått göra det i alla fall genom det som kallas den sekundära bostadsmarknaden där man försöker så mycket man kan att stödja personer som har svårt att hitta en bostad genom att göra det åt dem.
Därför är det viktigt att bostäder byggs, och det byggs mer än någonsin nu. När det gäller mitt svar om socialtjänstlagen är skälet till att jag nämner den att det finns en tydlig ambition i direktiven att stödet från socialtjänsten och också den sociala barn- och ungdomsvården, där ju många familjer finns med, ska vara mer förebyggande än i dag.
Man ska också förenkla sättet att arbeta, utan att göra avkall på kvalitet eller rättssäkerhet, och tänka på ett annat sätt som innebär att man kan göra insatser innan saker och ting har gått för långt. Därför tycker jag att det är väldigt relevant att ha med detta i mitt svar. Det är nämligen så jag har tänkt. Dessutom är barnperspektivet viktigt i direktiven.
Som Maj Karlsson också vet kommer vi att göra barnkonventionen till lag och kommer mycket snart med ett sådant förslag. Socialtjänster som jag besöker anstränger sig verkligen att stödja personer och inte minst familjer som är i nöd och där barn kan komma i kläm.
Jag träffar också många barn som lever i den här situationen, och inte sällan tar de ett ganska stort vuxenansvar därför att de har hela den här logiken i huvudet i stället för att tänka på sådant som vi kanske hellre skulle vilja att barn tänker på. Jag går inte och väntar. Jag har vidtagit alla de här åtgärderna för att kunna stärka barns situation och stödja personer så att de kan komma in på arbetsmarknaden.
Jag kommer att skärpa uppdragen till socialtjänsten om jag ser i en kartläggning att man behandlar kvinnor och män olika vid ansökan om försörjningsstöd. Det är viktigt för mig att man också ser kvinnor som personer som ska stå till arbetsmarknadens förfogande. I och med att vi också lägger förslag om att göra barnkonventionen till lag kommer vi att genomföra ett kunskapslyft som ska omfatta nyckelmyndigheter. De är många, och där kommer socialtjänsten också att ingå.
Åsa Regnér (S):
Som jag sa ser jag över socialtjänstlagen utifrån barnperspektiv också. Redan i dag har socialtjänsten ett ansvar att se till barns bästa och till barns behov, och de måste också skydda barn. Jag ser över socialtjänstlagen som har direktiv om att man i sitt arbete ska se till barns bästa, och jag kommer att göra barnkonventionen till lag.
Det är för att inskärpa betydelsen av barns rättigheter och vad det faktiskt innebär i olika avväganden. Sedan tycker jag, och det tror jag att vi är överens om, att arbete och inkomst för föräldrarna är viktigt. Det är lika viktigt för pappor som för mammor. Då måste man också få allt möjligt stöd för att kunna stå till arbetsmarknadens förfogande. Därför är det viktigt för regeringen med insatser till exempel när det gäller vuxenutbildning eller andra åtgärder för att komma närmare arbetsmarknaden.
De här olika insatserna och utredningarna som vi gör vill jag ska främja barns rättigheter. Barn ska inte komma i kläm i sådana här situationer, och därför vet jag att socialtjänsten arbetar med de här frågorna.
Åsa Regnér (S):
Tack, Maj Karlsson, för en angelägen debatt! Jag tar med mig vad vi har talat om här. Frågorna ligger högt på regeringens dagordning. Det är därför vi har satt igång med de olika åtgärder som jag har redogjort för. Socialtjänsterna jobbar hårt med det här, och i allt fler kommuner sker det färre vräkningar som faktiskt involverar barn. Man har med sig ett barnperspektiv när man gör olika bedömningar.
Jag kommer att följa frågan noga, för den är verkligen viktig.
Åsa Regnér (S):
Jag är jämställdhetsminister och har arbetat med jämställdhetspolitik i hela mitt vuxna liv i Sverige, i andra länder och i internationella organisationer. Jag har en väldigt hög ambition när det gäller jämställdhetsarbetet. Därför vill jag inte bara stå och stampa. Det är inte jag som säger att arbetet var för splittrat och att målet med våld mot kvinnor inte påverkades av insatserna under allianstiden. Detta säger Riksrevisionen och Jämställdhetsutredningen.
Det är alltså inte min personliga uppfattning. Jag är förstås den första att tillskynda när siffror blir bättre, och framför allt när människors liv blir bättre. Det är detta vi talar om här. De underlag som ni fortfarande inte har berört, trots att ni själva beställde jämställdhetsutredningen, säger väldigt tydligt att det fanns goda ambitioner även på den borgerliga tiden och att man satte igång bra saker men att resultaten uteblev.
Skattebetalarnas pengar fick inte det resultat som man från början hade tänkt när de satsades. Jag tycker inte att detta är att ta ansvar. Att dra slutsatser av detta är däremot att ta ansvar. Och det gör jag nu. Nej, vi börjar inte om från början. Det är naturligt att förändra och jobba vidare med en struktur när man arbetar hårt med jämställdhetsarbete, vilket vi i Sverige har gjort.
Att det ser ut som det gör i dag beror inte på att Gud har bestämt det, utan detta är olika lösningar som man har försökt att göra under tiden för att förstärka arbetet. Nu tar vi ytterligare ett steg för att få ett samlat grepp om jämställdhetspolitiken så att vi kan styra, följa upp och ställa till svars. Detta är viktigt, men man kunde inte göra det på er tid. Ingen av er har kommenterat det. Jag tycker att det är viktigt att detta kan göras. Dessutom ska förstås alla myndigheter fortsätta arbeta med jämställdhetspolitik.
Jag vill även säga att jag inte satt i regeringen när NCK bildades, men jag var inblandad i det stödjande arbetet till regeringen och Justitiedepartementet. Därför var jag nära denna princip. Vidare undrar jag lite om några av dessa verksamheter, till exempel Länsstyrelsen i Östergötland. Den permanentades ju inte under er tid vid makten. Varför gjorde ni inte det, om ni tycker att den är så viktig som ni nu säger?
Jag tycker också att den är viktig, och vi gör den permanent. Och det som går in i jämställdhetsmyndigheten kommer att vara ett permanent arbete, och de jämställdhetspolitiska målen och deras styrning hänger där ihop. Désirée Pethrus föreslår en delegation. Först blir jag anklagad för att börja från början, sedan får jag förslag om en jämställdhetsdelegation. När kvinnofridspropositionen kom inrättades en jämställdhetsdelegation.
Sedan lämnade man detta för att det inte var effektivt. Jag vill inte börja om från början. Vi måste professionalisera och utveckla vårt arbete. Vi har redan gjort det och tagit oerhört många steg sedan dess. Vi måste gå framåt.
Åsa Regnér (S):
Detta engagerar. När det gäller frågor i vården var det bland annat detta som NCK skulle göra - det var därför det inrättades från början. Vi ska ta till vara den kunskap och kompetens som finns i Sverige och som ofta uppstår på jämställdhetsområdet därför att duktiga, kompetenta och angelägna människor föreslår något. Det växer upp olika aktiviteter, organisationer och så småningom institutioner som man försöker stödja.
Detta är bra, och det kommer att fortsätta. Jag hoppas verkligen det, och vi ska fortsätta att stödja det på olika vis. För mig är det helt naturligt att ha en jämställdhetsmyndighet, precis som vi har myndigheter på alla andra politikområden som vi tycker är viktiga, som är samhällsförändrande och där vi vill kunna styra och följa upp. Det är ett nödvändigt steg för att professionalisera även detta område.
Jag har sagt upprepade gånger att det sattes igång många bra verksamheter under Alliansens tid, men att ni inte hade någon styrning under åtta år tycker jag knappast att man kan lasta den tidigare socialdemokratiska regeringen för. Detta handlar om att när man följde upp er politik, inte minst för att ni själva tog initiativ till det, sa man: Jo, det sattes igång bra saker på våldsområdet, men det fick inte effekt på det jämställdhetspolitiska målet. Jag tycker att detta är viktigt.
Varför har vi annars mål? Jag tar det till mig. Man sa också att de pengar som satsades inte innebar att resultat uppnåddes i förhållande till målet. För mig spelar detta roll - så kommer jag att tycka även om mitt eget arbete. Jag tror att det här är rätt väg. Jag kommer att vara angelägen om att se till att vi samlar de kunskaper och erfarenheter vi har. Detta ska vara ett arbete av hög kvalitet. Vi ska förbättra människors liv.
Åsa Regnér (S):
Nu är det återigen ganska många saker på en gång, men det är en stor fråga. När det gäller timutvecklingen är det så att för dem som hade eller redan har personlig assistans har antalet timmar minskat med ungefär 1 1⁄2 procent under det senaste året jämfört med tidigare år. Det är alltså för dem som har personlig assistans.
Det som är en väldigt stor skillnad gäller dem som inte får personlig assistans, alltså beviljanden. I den gruppen ingår i stor utsträckning barn som är under fem år eller upp till fem år som till exempel - inte bara men till exempel - behöver hjälp med sondmatning, vilket har att göra med genomförandet av en av de här domarna.
Nu är det ju så att jag är i debatt med lagstiftare, och lagstiftare måste väl ändå vilja att myndigheter använder resultatet av domar och genomför dem. Jag måste ju utgå från att det är så. Jag måste också utgå från att lagstiftare tycker att man ska ha ett bra underlag om man ska ändra lagen. Men jag sa att jag har tagit initiativ till att se över de här domarna.
Om det visar sig vara så att man behöver ändra lagen för att komma tillbaka till intentionerna i lagen kommer jag att vara beredd att göra det. Men jag behöver ett underlag för att se det. Då kan vissa säga: "Åh, ni bara håller på och utreder!" Ja, jag står för att jag behöver veta mer än medieuppgifter när det gäller domarna och effekterna av dem.
Det handlar om människors liv, och det är dåligt att skriva slarviga lagförslag som kanske inte träffar målet som åtminstone jag har, det vill säga att intentionerna i lagen ska upprätthållas. Det jag är angelägen om är att medlen för personlig assistans ska användas till de personer som har rätt till personlig assistans och att man inte använder pengar till andra saker.
När det gäller de personer som har personlig assistans, som jag talade om i början av det här inlägget, har timutvecklingen bromsats något, men antalet timmar fortsätter att öka.
Jag utgår som jag tidigare sa från att Försäkringskassan använder regeringens regleringsbrev och ser till att de insatser som beslutas om verkligen går till personer som har rätt till insatserna.
Redan under den förra regeringen var detta en fråga som olika partier såg att man behövde göra något åt. Till exempel sa Maria Larsson 2011: "Det är dock ett faktum - som inte kan förbises - att kostnaderna för assistansersättningen har ökat betydligt sedan införandet." Sedan berättade hon om hur mycket de har ökat.
Sedan sa hon: "Under hösten 2010 har det också framkommit exempel på fusk, oegentligheter och överutnyttjande av assistansersättningen." Vidare skriver hon vad hon vill göra åt det. Ulf Kristersson sa 2012: "Ju mer sådan verksamhet vi ägnar oss åt ." - och här syftade han på Försäkringskassans granskningsverksamhet - ". desto färre kommer att tycka att det är värt att försöka fuska.
Men jag tror att vi får räkna med att det alltid finns människor som systematiskt vill missbruka förmåner, och det ska vi gå väldigt långt för att komma åt." Han sa så sent som 2015 att han vill samarbeta om att bromsa kostnaderna för till exempel assistansersättning. Detta är en viktig fråga att samarbeta om.
Åsa Regnér (S):
Med mina citat ville jag visa att den förra regeringen såg precis samma saker som vi och också hade intentioner att se till att medlen användes till det som de var avsedda för. Skillnaden var bara att den förra regeringen inte gjorde något. Det fick inga effekter på utvecklingen.
Jag har på olika sätt tagit tag i den här frågan: en långsiktig utredning om LSS, regleringsbrev som styr kvalitet, rätt insats till rätt personer - inte till fusk - och flera olika uppdrag, bland annat om domarna och om företagens roll, som vi inte kom in så mycket på här. Detta med domarna ska jag ge svar på när jag tycker att jag har underlag.
Den 1 september kommer jag att få ett underlag som handlar om vad som händer med de personer som får avslag eller som inte beviljas personlig assistans och hur man kan säkerställa att man talar om för kommuner att detta beslut har fattats. Detta gör Försäkringskassan redan ofta, men man behöver möjligen förstärka lagstiftningen när det gäller detta.
Jag vill också veta vilka andra insatser de här personerna får. Jag kommer under hösten också att få underlag som ger en bättre bild av effekten av domarna, till exempel när det gäller gränsen mellan lagen om stöd och service och hälso- och sjukvårdsinsatser. Till skillnad från Jenny Petersson har varken jag, departementet eller andra experter uppfattningen att vi har en fullständig bild av vad som faktiskt händer.
Om personer faktiskt behöver sjukvård ska de naturligtvis få det. Personliga assistenter ska inte utföra sjukvård. Vi måste veta vilka effekter domarna har fått och hur de olika människornas liv ser ut för att kunna förändra lagen om det behövs. I så fall är jag beredd att göra det.
Åsa Regnér (S):
Nationellt centrum för kvinnofrid har gjort mycket bra arbete och fortsätter att göra det när det gäller arbetet mot våld mot kvinnor. Jag har flera gånger i dag sagt att jag själv var ytterst inblandad på den tiden när Nationellt centrum för kvinnofrid bildades. Det gällde även den nationella telefonlinjen.
Jag vet hur mycket arbete som låg bakom att organisera telefonlinjen, bemanna den och professionalisera den. Ambitionen är inte att stanna kvar och göra mer av samma när det finns så tydliga indikationer och uppgifter om att jämställdhetspolitiken när det gäller våldet mot kvinnor inte uppnår sina mål. Vi måste dra någon slutsats av det.
De insatser som har gjorts har inte på ett positivt sätt påverkat målet om att våldet mot kvinnor ska upphöra. Det har inte ens minskat under den tid som mättes när Jämställdhetsutredningen och Riksrevisionen lade fram sina rapporter med förslag på bättre styrning.
De menade att de satsade medlen på områdena inte fick den tänkta effekten. Det måste spela roll vad man använder skattebetalarnas pengar till. Det är allvarligt om man inte uppnår effekter i människors liv. Jag vill att detta ska bli ett mer professionaliserat politikområde när det gäller styrning, uppföljning och ansvarsutkrävande.
Det finns på alla andra politikområden som vi anser är viktiga för att förändra samhället och där våra gemensamma resurser spelar roll. Kunskapsspridning och systematisk uppföljning är precis det som myndigheten ska ägna sig åt. Det förebyggande arbetet är otroligt väsentligt.
Det finns flera rapporter som säger att det som har gjorts minst i Sverige - och det är nog alla lika skyldiga till - är att satsa på förebyggande arbete, det vill säga se till att slaget inte utdelas eller att våldtäkten inte sker. Vi har inte gjort detta tillräckligt systematiskt.
Det finns en del goda exempel på hur man kan arbeta med detta, men det finns inget sätt att binda ihop goda exempel så att det blir mer av ett nationellt arbete. Det finns inga sätt att sprida den sortens erfarenheter på ett effektivt sätt. Det vill jag uppnå genom att inrätta myndigheten och genom att fatta beslut om ett antal uppdrag som går i den riktningen - och det har jag också gjort.
Vi anstränger oss, inte minst kommittén anstränger sig, för att på många olika sätt lösa frågan på bästa sätt och ta till vara de kunskaper som finns. Min ambition är att stärka arbetet mot våld mot kvinnor och stärka hela jämställdhetsarbetet så att vi rör oss mot de jämställdhetspolitiska delmålen. Annars är det ingen idé att ha dem. Skälet till att det är viktigt är att de förbättrar människors liv.
Jag är inte nöjd om vi inte ser en sådan förbättring.
Åsa Regnér (S):
Jag tackar för debatten. Det är mycket bra om Moderaterna tar sig an frågan. Man har inte så många andra förslag när det gäller jämställdhetspolitiken. När det gäller NCK:s uppdrag är jag den första att säga att centrumet gör ett bra arbete.
Arbetsuppgifterna som centrumet har och har haft har verkligen bidragit till att stärka det allmänna jämställdhetspolitiska arbetet i Sverige när det gäller våld mot kvinnor. Arbetet måste skalas upp, och vi måste föra samman de många olika insatser som görs. Det är en tydlig slutsats.
Det framkommer i utvärderingen ni själva tillsatte av er jämställdhetspolitik och av de medel ni satsade, och det framgår även i Riksrevisionens rapport, att det som saknas är ett sammanhållande sätt att styra och följa upp jämställdhetspolitiken. Det området måste någon gång räknas som alla andra politikområden. Det är lika viktigt.