Magdalena Streijffert (S):
Jag tycker att det är en väldigt viktig fråga som Göte Wahlström tar upp här i dag. Den är viktig av många olika skäl. Jag tänker ta upp några aspekter. För det första handlar det om de människor som kommer till Sverige och söker asyl. Den som har varit i Grekland först ska enligt Dublinförordningen skickas tillbaka dit och söka asyl. Det är en ordning som inte är speciellt konstig egentligen.
Det handlar om att man ska undvika asylshopping, det vill säga att man inte ska kunna komma till olika länder i Europa och söka asyl. Man ska behandlas i det land man kommer till först. Problemet är det som beskrivs i de rapporter som Göte Wahlström tar upp. Jag tycker mig uppfatta en kritik i det svar som Tobias Billström ger. Det är fråga om missförhållanden när det gäller Dublinförordningen och missförhållanden när det gäller asyl- och mottagningssystemet.
Jag träffade en man från Azerbajdzjan för några veckor sedan på det fackliga centret som LO och TCO har startat. Han hade kommit till Sverige och sökt asyl, men hade varit i Grekland först och blev därför skickad dit. Där hamnade han i förvar och blev grovt misshandlad, men lyckades ta sig därifrån, uppsökte läkare och fick skadorna dokumenterade.
Han lyckades ta sig till Sverige igen och ville söka asyl här eftersom han inte fick sin asylansökan prövad i Grekland utan i stället blev svårt misshandlad. Men han vågar inte gå till Migrationsverket, för han är rädd att bli skickad tillbaka till Grekland igen. Jag tror inte att det här är den enda personen. Jag tror att det är många som känner samma rädsla.
Det är klart att det är allvarligt när vi har ett medlemsland inom Europeiska unionen som inte uppfyller de åtaganden som vi har beslutat om. För det andra handlar det om vad som görs när vi ser de missförhållanden som sker i exempelvis Grekland. Det är riktigt att kommissionen har ett ansvar att se till att man följer de åtaganden som EU har beslutat om.
Man har också stämt Grekland inför Europadomstolen. Sverige som medlemsland i Europeiska unionen och som en förebild när det gäller asyl- och flyktingfrågorna ska ta ett ansvar och sätta tryck mot Grekland både för att det är ett medlemsland i Europeiska unionen och för att vi skickar tillbaka människor dit enligt Dublinförordningen.
Det är synd att det inte framkommer mer i det svar som Tobias Billström ger, precis som Göte Wahlström också framhåller. Avslutningsvis träffade jag i går under en lunch Jacques Barrot, den kommissionär som just har hand om migrations- och asylpolitiska frågor. Vi kom att då diskutera Dublinförordningen. Den kommer att revideras. Vad jag förstår kommer det att ske i riktningen att den kommer att bli mer flexibel.
Han tog upp att man ser problem med att länder som Grekland, Malta eller Spanien översvämmas - tyvärr använder man kanske det ordet - av människor som kommer dit och söker asyl eller på annat sätt kommer dit från tredjeland. Det är inte rimligt, och man ska i så fall göra det möjligt att enligt Dublinförordningen inte behöva skicka tillbaka människor till de länder som inte klarar av att ta ansvaret. Det är en väldigt olycklig riktning.
När vi nu ska ha en gemensam asyl- och flyktingpolitik är det väl självklart att alla medlemsländer tar ett solidariskt ansvar. Det kan inte vara ett fåtal länder i Europa som ser till att upprätthålla Genèvekonventionen om mänskliga rättigheter och de åtaganden som vi tillsammans har beslutat om och ett antal länder som inte klarar av det. Jag tycker därför att det är oerhört viktigt att Sverige är drivande i de här frågorna.
En gemensam asyl- och flyktingpolitik ska bygga på höga normer och vara rättssäker. Den ska också göra att vi får ökad kapacitet i hela Europa att ta emot flyktingar. Jag skulle vilja ha ett mer markerat svar och en mer drivande hållning från den svenska regeringen.