Jan Lindholm (MP):
Civilutskottets betänkande 18 handlar om familjerättsliga frågor. Majoriteten avstyrker totalt 70 olika yrkanden från allmänna motionstiden. 54 procent av dessa avvisade förslag är förslag som lagts av ledamöter från de partier som utgör regeringsunderlaget.
Kanske säger det något om toppstyrning och "lågt i taket" för ledamöter från de fyra högerpartierna. Familjebegreppet är, fru talman, inte längre så förutsägbart och enkelspårigt som det, åtminstone i våra traditionella barnböcker, brukar beskrivas.
Det är inte längre självklart att en familj består av två vuxna av olika kön med två barn till vilka dessa vuxna båda är biologiska föräldrar.
I dag kompletteras den klassiska kärnfamiljen av det som ofta brukar benämnas "stjärnfamiljen", en familj som alltså inte är en sluten kärna utan en familj med många bonusbarn, extrapappor och bonusmorsor, en familj som strålar. Vart femte barn som växer upp i dag växer upp i en familjekonstellation som avviker från den traditionella kärnfamiljebilden.
Familjer ska bygga på kärlek och samhörighet och inte på en norm om hur en familj bör se ut. All politik måste därför genomsyras, menar vi i Miljöpartiet, av ett stjärnfamiljeperspektiv där man tar hänsyn till alla former av familjer. Alltför länge har politiken utgått från att alla familjer är klassiska kärnfamiljer.
Det finns därför en lång rad regler som vi menar måste moderniseras. För barnens skull är det viktigt att alla familjeformer betraktas som riktiga familjer. Inget barn ska behöva växa upp med en känsla av att den egna familjen inte riktigt duger därför att den inte stämmer med normen om hur en familj ska se ut.
Inget barn ska behöva fara illa för att samhället inte tar hänsyn till den form av familj som just det barnet växer upp i. Miljöpartiet de gröna förespråkar en familjesyn där varje människa har rätten och även möjligheten att definiera sin familj.
En av de begränsningar och problem som vi ser med den rådande lagstiftningen är att ett barn i dag högst kan ha två vårdnadshavare. Många barn, det vet vi alla, har i dag i praktiken fler vårdnadshavare än dessa två. Bakgrunden kan exempelvis vara att separerade föräldrar fått nya partner som är lika viktiga vuxna för barnet som de biologiska föräldrarna.
Ett barn kan alltså ha sociala föräldrar som inte anses vara föräldrar eller vårdnadshavare enligt den rådande lagstiftningen trots att de kanske i verkligheten är just dessa som tar det största praktiska ansvaret för barnet. Ett stort problem med dagens lagstiftning blir då att barnets rätt till umgänge med dessa extravuxna inte är skyddad.
Ändå tydligare blir det kanske i familjer där två kvinnor blivit föräldrar tillsammans med en eller kanske två män. I dag kan hbt-personer oavsett kön bli föräldrar. Metoderna är många, även om inte alla är lagliga i vårt land.
Det är helt orimligt att barnet ska straffas för att föräldrarna funnit sin kärlek på annat håll än i det heterosexuellt traditionella. Vi i Miljöpartiet menar att grundsynen måste utgå från att all kärlek är god kärlek. Att inte alla personer som i realiteten fungerar som barnets föräldrar också är det i lagens mening skapar flera praktiska problem.
Exempelvis finns det förskolor och skolor som inte vill skicka information till andra än just de juridiska vårdnadshavarna. Men de största problemen uppstår vid en eventuell separation. Med dagens lagstiftning har de juridiska vårdnadshavarna alla möjligheter att frånta barnet dess rätt till umgänge och kontakt med personer som i praktiken har fungerat som barnets föräldrar sedan barnet föddes.
Miljöpartiet anser att barnets intresse i den här typen av fall måste gå före de vuxnas intressen. Miljöpartiet de gröna förespråkar en politik där lagstiftningen anpassas till det faktum att många barn växer upp med fler än två vuxna som tar gemensamt ansvar för barnets vård och uppfostran. Vi menar att barn exempelvis ska kunna ha fler än två juridiska vårdnadshavare.
Likaså ska barns rätt till umgänge med sina sociala föräldrar skyddas, alltså umgänge med de vuxna som i nuläget inte kan bli vårdnadshavare på grund av lagstiftningens begränsningar. Vi miljöpartister menar att det är rimligt att i dag ställa kravet att regeringen skyndsamt tillsätter en utredning som får överväga hur barnets rätt till sina vuxna i stjärnfamiljen kan tryggas. Fru talman!
Två gånger har riksdagen tillkännagett för regeringen att regeringen ska återkomma till riksdagen med förslag om hur barnets rätt att föra sin egen talan vid en vårdnadstvist ska lösas. Miljöpartiet, liksom Socialdemokraterna och Vänsterpartiet, anser att det nu har dragit ut på tiden oacceptabelt länge.
Det är mer än tio år sedan det infördes en paragraf i föräldrabalken att den som utreder en vårdnadstvist ska ta reda på barnets inställning till tvisten och redovisa den för rätten. Lagstiftarens avsikt med det var att barnet skulle komma till tals i rätten. Barnombudsmannens undersökningar visar att lagstiftningen inte har fått önskad effekt.
I nästan hälften av alla vårdnadstvister har barnets talan inte kommit rätten till del. Miljöpartiet anser därför att barn ska ha rätt till ett eget offentligt biträde i mål som rör vårdnad, boende och umgänge för att på det sättet säkerställa att barnet kommer till tals och att barnets intressen tas till vara.
Miljöpartiet anser att det är av särskilt stor vikt att den som företräder barnet endast företräder barnet och inte någon annan av parterna. Vi menar att det är hög tid att regeringen tar tag i denna angelägna fråga och att riksdagen verkligen ger ett starkt stöd för det.
En annan situation, fru talman, där barn behöver ett bättre fungerande juridiskt stöd är när de kommer till vårt land utan någon känd vårdnadshavare, så kallade ensamkommande barn. Det handlade 2009 om 2 250 ensamkommande barn och ungdomar som kom till Sverige.
I Rädda Barnens rapport Oklart uppdrag visas att systemet med god man för ensamkommande flyktingbarn har stora brister. Inte nog med att barnen tvingas vänta upp till tre månader för att få en god man utsedd; rapporten pekar också på stora oklarheter i vad uppdraget som god man som sådant kräver.
Rapporten från Rädda Barnen ger ett bra underlag för den som vill driva tesen att variationen på kvaliteten på dem som utses till gode män är för ojämn för att barnens rätt ska kunna garanteras. Den första uppgiften för regeringen borde därför vara att garantera att systemet fungerar så att rätt kompetens och kvalitet finns hos dem som utses.
Vidare är det viktigt att ensamkommande barn får en god man så snart som möjligt efter det att de har kommit till Sverige. Vårt mål är att en god man ska utses inom 24 timmar för att på det sättet kunna ta till vara barnens intressen och vara det stöd som fordras.
Som ensam minderårig i ett främmande land, kanske efter en väldigt lång och svår tid på flykt, behövs den trygghet och den ledsagning som en god man är tänkt att vara. Det finns många viktiga slutsatser att dra från Rädda Barnens rapport.
En av de slutsatser som vi i Miljöpartiet drar är att det behövs en tydlig nationell uppdragsbeskrivning, nationella lämplighetskriterier och ett nationellt system för utbildning, fortbildning och handledning om vi ska få ordning på systemet med gode män för ensamkommande barn.
Självklart, fru talman, står vi i Miljöpartiet bakom samtliga våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservation 8 om biträde för barn. Slutligen vill jag påpeka för kammaren att dubbelspåret mellan Falun och Borlänge är ytterst angeläget.