KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Jag blir lika imponerad varenda gång jag debatterar med Maria Larsson. Har Maria Larsson missat någonting är det Socialdemokraternas fel att det går dåligt. Det är en fantastisk slutledningsförmåga. Det är alltid så i alla debatter jag har hört med Maria Larsson. Det är alltid Socialdemokraternas fel. Det är kanske också vårt fel att så många har blivit smittade om Maria Larsson får hålla på att orera en liten stund.
Jag återgår till smittskyddslagen. Jag tycker att vi borde ha en mer seriös diskussion kring detta. Är det så att smittskyddslagen per definition har blivit kontraproduktiv på det sätt som den nu har blivit? Vi har 71 nya aidsfall. Vad beror det på att de personerna inte har sökt vård tidigare? Kan det ha med smittskyddslagen att göra? Jag vet inte. Det är därför jag ställer frågan. Jag tror inte att Maria Larsson skulle kunna svara konkret på den.
Däremot är det viktigt att man sätter fingret på det och tittar om lagstiftningen i sig kan ha något med det att göra. Repressiviteten i smittskyddslagen innebär också att det finns exempel där människor inte har gått och testat sig. Det vet vi sedan tidigare. Varför det sedan har gått så långt att de har utvecklat aids kan man ha olika uppfattningar om. Det förfaller som att man har fått hiv och varit tveksam om att gå och testa sig av den anledningen.
Slutligen till att man inte gör någonting. Det är väl bra att man sitter i konferenser. Men frågan är: När kommer man ut och kan informera respektive grupp? Hur gör man med till exempel gruppen intravenösa missbrukare som inte har diskuterats mycket här? Hur får vi ut informationen där?
Hur får vi ut informationen bland dem som inte talar svenska? Hur utvecklar vi metoderna för män som har sex med män? Där har vi inga svar. Vi ska konferera ett tag till, och sedan kanske det eventuellt kommer ut någonting av det. Det är att ha en icke-politik och att vänta och se.
Börje Vestlund (S):
Det är ju svårt att inte känna sympati för alla de Salembor som varje år utsätts för de här demonstrationerna. Det är också lätt att instämma i vad justitieministern säger om sakernas ordning, om de fri- och rättigheter vi har och framför allt kanske rätten att demonstrera, att uttrycka vår åsikt. Min fråga är kanske mer politisk.
Var finns vi andra i det civila samhället när man demonstrerar i Salem? Varför har vi upplåtit hela denna scen för ganska odemokratiska krafter från två olika håll? Varför finns vi inte där?
Varför står vi inte där med utgångspunkt från våra respektive uppfattningar för att demonstrera för mänskliga rättigheter, mot rasismen? Vart har vi tagit vägen? Den frågan tycker jag att det är vettigt att vi ställer oss själva i detta sammanhang.
Vi kan inte angripa demonstrationsfriheten för att vi har tillåtit något som i verkligheten är en styggelse i vårt samhälle. Det bästa får så att säga bli det godas fiende. Det tycker jag är fel i det här sammanhanget. Därför tycker jag att vi ska gå ut på gator och torg just den dagen för att bevisa vår solidaritet - inte minst med Salemborna.
Börje Vestlund (S):
Egentligen ska man inte referera döda människor, men Winston Churchill lär vid något tillfälle ha sagt ungefär följande: Demokratin är ett väldigt dumt system, men vi vet inget system som är bättre, och därför är nog demokratin väldigt bra i alla fall.
Jag tycker på något sätt att det är enkelt att stå här och diskutera hur vi ska göra rent praktiskt, hur vi ska hantera detta. Men fortfarande måste vi ändå ställa frågan: Var någonstans finns vi?
Varför låter vi bara rasister och ungdomar på den yttersta vänsterkanten stå där? Jag ska uttrycka mig lite "sossigt" i detta sammanhang. Varför finns inte de socialdemokratiska röda fanorna med där mot dessa svarta fanor? Varför säger man inte: Nej, det finns andra krafter också.
Varför finns inte de svenska fanorna där hos demokratiska krafter? Varför säger man inte: Nej, vi accepterar inte att man har det på detta sätt. Vi står upp för mänskliga rättigheter och mot rasismen. Varför finns inte detta med? Ända tills vi har hittat svaret på detta kommer vi att överlämna detta samhälle till två odemokratiska krafter som står mot varandra.
Jag hoppas att vi inte ska göra det, utan vi - Nils Oskar Nilsson, jag och andra Stockholmsbor - måste ge oss i väg ut för att stå där varje år i december.
Börje Vestlund (S):
Sannolikt har finansministern och jag väldigt olika uppfattningar om bostadspolitiken, men kanske ändå inte i det här fallet. Jag vidhåller att det fortfarande är den enskilda fastighetsägaren, oavsett om det är en kommun eller en privat fastighetsägare, som tillsammans med sina hyresgäster kommer fram till att man ska göra på ett visst sätt.
Alternativet är att man hindras genom att man har uppfattningen att man inte ska sälja ut. Det finns vissa regler som gäller detta. Även om jag skulle ha uppfattningen att det är bra att ombilda hyresrätter till bostadsrätter tycker jag att det är allvarligt att man inte vill se till att, som finansministern uttrycker det, vårda skattebasen.
Det är ju precis detta det handlar om. Normalt sett brukar vi säga att det åtminstone är en sak som är bra med beskattning av fastigheter och fast egendom, nämligen att den inte flyttar någonstans.
Men genom reformen 2003 öppnades möjligheten att också så att säga flytta fast egendom utomlands - eller vad man ska kalla det - så att den därigenom försvann ur skattebasen. Om finansministern inte ser allvarligt på detta kan han inte gärna tycka att det är särskilt viktigt att vårda skattebasen.
Jag har stor förståelse för att detta är komplicerat och svårt och att man behöver många experter som har olika synpunkter på detta. Men den stora frågan måste ändå vara att få in pengarna. Jag tycker mig ändå inte ha fått det riktiga svaret på vad som är den bakomliggande orsaken till att finansministern inte vill gå vidare i denna fråga. Sedan kan vi ha olika uppfattningar i bostadspolitiken.
Jag vidhåller fortfarande att regeringen inte har någon bostadspolitik att slå vakt om. Men principen att man ska betala skatt när man säljer något tycker jag är ganska viktig.
Börje Vestlund (S):
Jag ber att få tacka näringsministern för svaret. Jag får lov att säga att det är minst sagt klargörande men vill även ställa en del frågor som jag hoppas att kammaren kan få svar på. Fru talman! Jag vill inledningsvis för kammaren anföra att vi socialdemokrater är positiva till samgåendet mellan den svenska och den danska Posten. Vi hade som arbetshypotes att det mer eller mindre skulle vara ett enigt näringsutskott som baxade detta ärende igenom kammaren.
Nu blev det inte så, för när vi fick alla detaljer på bordet var det inte en sammanslagning av den svenska och den danska Posten som avsågs utan en ren privatisering av Posten AB. Såvitt jag vet var detta inget den nuvarande högerregeringen begärde mandat för i valrörelsen, sannolikt för att man helt klart inte skulle få ett sådant mandat av väljarna. Varför är det då en privatisering? För det första ägs delar av den danska Posten av riskkapitalbolaget CVC.
För det andra ska personalen i det nya bolaget kunna förvärva 3 procent av bolagets aktier. För det tredje ska det nya bolaget inom tre till fem år bli tvunget att börsintroducera. Som vanligt när denna regering säljer bolag har man inte gjort en grundlig analys, vilket man borde ha gjort. Fru talman! I propositionen står angivet att svenska staten har möjlighet att välja om man vill delta i ägarberedning via börsintroduktion.
Då är det väl rimligt att näringsministern redovisar vilken uppfattning hon har, om den svenska staten kommer att välja att delta eller inte. Näringsministern har ju mörkat en gång att hon ville privatisera Posten. Men vad vill man om tre till fem år? Ska vi då kunna köpa postaktier på börsen? Det är rimligt att svenska folket får ett svar på denna fråga, fru talman. Men om man inte är intresserad av att kränga Posten på börsen, vad händer då?
Detta har inte heller näringsministern gett något svar på. Vilka kostnader skulle det innebära för den svenska staten? Svaret var, som sagt, klargörande när det gäller att en framtida notering innebär en fördel genom att tillgång till en marknadsvärdering av Posten underlättar kapitalanskaffning vid en eventuell framtida expansion. Jag tolkar detta svar som att regeringen är intresserad av att kunna börsintroducera Posten inom fem år. Fru talman!
Jag är ganska säker på att svenska folket är emot en ytterligare privatisering av Posten. Det är därför allvarligt att inte näringsministern lyssnar till vad svenska folket har att säga.
Börje Vestlund (S):
Även om Maud Olofsson hade vetat vad jag skulle säga, hade det kanske varit bra att lyssna på vad jag sade. Jag sade att Socialdemokraterna är initialt positiva till en sammanslagning av den svenska och den danska Posten just av de skäl som Maud Olofsson anförde. Det är positivt därför att vi ser hur situationen är.
Vi ser också att det finns en viss rädsla för att det blir två, tre eller kanske fyra enormt stora postkoncerner i hela Europa. Därför är det viktigt att man slår ihop de små, nationella postföretagen så att de kan konkurrera med giganterna i Tyskland, England, Frankrike och kanske Spanien.
Det ser vi bara positivt på. Därför hade vi heller inte särskilt många frågor till Ola Alterå när han besökte oss den 1 april, om jag inte minns fel. Vi var positiva den eftermiddagen. Problemet var att vi sedan fick veta hela sanningen om privatiseringen. Vi är precis som facket positiva till själva sammanslagningen.
Men vi är precis som facket emot detta med börsintroduktionen, och det är det som den här interpellationen handlar om. Vår fråga var: Vad kommer det att kosta om man inte är med och börsintroducerar, om nu CVC av någon anledning vill dra sig ur eller om man av någon annan anledning kommer att hävda just detta med börsintroduktionen? Det är det som den här interpellationen handlar om.
Den handlar inte om ifall Socialdemokraterna är positiva eller inte till sammanslagningen. Det står redan i interpellationen att vi är positiva till just denna. Vad vi är tveksamma till är att det sker just på en sådan marknad där det egentligen inte finns någon privat del i dag - det är möjligt att det kommer att finnas i morgon.
Men det är ju nationella postföretag som äger praktiskt taget all postverksamhet, i alla fall i hela Europa. Hur det ser ut i övriga världen kan jag tyvärr inte säga. Men i hela Europa är det nationella postföretag, statliga sådana, som äger i princip all postverksamhet. Sverige skulle vara det första land som fick någon form av privatisering av Posten.
Det oroar oss just av den anledningen att vi inte vet vad som händer i nästa steg, när man har börsintroducerat. Vem är det som kommer att köpa aktierna i den sammanslagna svenska Posten? Är det den tyska Posten, är det den brittiska Posten?
Jag tror inte att så väldigt många andra kommer att vara intresserade av detta, utan det kommer att bli strategiska uppköp, vilket innebär att det blir de stora jättarna som bakifrån kommer att köpa aktierna. Detta vill inte Maud Olofsson se.
Jag tycker att det är allvarligt att vi har en näringsminister som är beredd att sälja ut och att göra det till en annan stat, i synnerhet när regeringen säger att de vill bredda ägandet i de statliga företagen. Men att sälja till andra stater tycker Maud Olofsson är helt okej. Det tycker jag är allvarligt.
Börje Vestlund (S):
Nej, Maud Olofsson jag är inte rädd för spöken. Däremot är jag livrädd för borgerliga regeringar som säljer ut vår gemensamma egendom, och den rädslan delar jag med stora delar av svenska folket. Det som denna interpellation handlar om är vilken uppfattning regeringen egentligen har om börsintroduktionen.
Tycker regeringen att möjligheten till börsintroduktion är någonting som är positivt? Kommer regeringen i så fall att arbeta aktivt för att introducera Posten på börsen om fem år? Om man inte har den avsikten, vad kommer det här i så fall att kosta Posten?
Det är vad interpellationen handlar om. Den handlar inte om huruvida det var bra eller inte att slå ihop Posten Danmark och Posten Sverige. Det tror jag att vi faktiskt är ganska eniga om - även hela oppositionen, vågar jag nog påstå. Men vad vi är mer nervösa för är just detta med att man ska sälja ut det här på börsen.
Det är vi rädda för - i varje fall oroade för.
Börje Vestlund (S):
Jag tycker att det är väldigt viktigt med cykelturismen. Turismen på alla fronter måste naturligtvis utvecklas mer. Det är ett område som ett antal regeringar har pratat väldigt mycket om. Den här regeringen pratar väldigt mycket om turismen, men väldigt lite görs. Inte minst gäller detta cykelturismen.
I det här sammanhanget är det ett ganska sedvanligt svar vi får när vi diskuterar infrastruktur i kammaren, nämligen det som står längst ned på första sidan i det skrivna svaret: "Regeringsuppdragen utgör underlag för infrastrukturpropositionen som läggs i anslutning till budgetpropositionen i höst." Det är alltid samma svar. Det är aldrig något svar på vad infrastrukturministern egentligen vill. Infrastrukturministern har bara ett svar till kammaren.
Tänk så befriande det vore om vi kunde få veta om detta är viktigt, om det här prioriteras, om det här är någonting som man särskilt anser vara en fråga som är värd att beakta i den framtida planeringen eller om det inte är det. Men aldrig får vi något svar från den här regeringen. Det visar verkligen att man egentligen inte har några idéer kring infrastrukturpropositionen.
Det andra skälet till att jag gick upp är det som står på andra sidan i svaret om företagsklimatet. Vi håller alla här i kammaren med om att det är viktigt att utveckla näringsverksamheten längs cykelturistleder. Så står det i svaret att det görs satsningar inom näringspolitik kring entreprenörskap. Men det är ju alltihop!
Och så regelverk - men ni har ökat regelverket inte minst för turistföretagen. Det vet vi genom de mätningar som har gjorts. Kapitalförsörjningen nämner man. Ja, det som har gjorts där är att man har tillsatt en utredning som tittar på just kapitalförsörjningen.
Men några konkreta förslag har den här kammaren inte fått ta ställning till, och näringsidkarna har inte fått ta del av detta. Företagsutvecklingen är naturligtvis viktig, men några konkreta förslag har den här regeringen inte kommit med. Fru talman! Jag tycker att det är viktigt att man svarar på frågorna om infrastruktur.
Men jag tycker att det är minst lika viktigt att man, om man anför att vi ska ha ett bra företagsklimat, också redovisar några åtgärder och vad man har gjort. Annars är man ohederlig som regering.
Börje Vestlund (S):
Det är intressant att mina inlägg kallas för "övertoner" i alla sammanhang. Vi får väl se i protokollet sedan om det verkligen är så. Först och främst tycker jag att det är intressant att infrastrukturministern säger att saker måste hänga ihop. Bland annat ska man kunna ta med sig cykeln på andra färdmedel, till exempel med SJ.
Min fråga till infrastrukturministern är: Är infrastrukturministern beredd att se till att till exempel SJ och andra tågentreprenörer, kanske också länstrafikbolagen, ska kunna ta med cyklar på sina tåg? Det är en debatt som har förts i många år. Vissa har tillåtit det, andra inte. Är infrastrukturministern beredd att gå vidare med det? Det här med antalet gästnätter är också intressant. Det ökade med 2 procent förra året.
Om jag minns rätt, fru talman, ökade antalet gästnätter år 2003 med 12 procent. De har praktiskt taget ökat varje år under hela 2000-talet. Det är en trend som är positiv och som har startats för många år sedan.
Ville vi förbjuda att man skulle få säsongsanställa? Vilket nonsens och struntprat från det statsråd som borde veta bättre! Det är inte sant! Är det någonting jag kan är det turistsektorn. Det fanns ett kollektivavtal som var ganska tydligt på den punkten. Man kunde visst säsongsanställa.
Men det fanns också extrema exempel, till exempel från Stockholms innerstad, där man tillämpade säsongsanställningar. Sådana dumheter ville vi inte ha, för där finns inga säsonger i den meningen. Det var det som skulle bort från den lagen. Man kanske ska veta vad man pratar om i talarstolen.
Börje Vestlund (S):
Jag kan fortsätta där Christina Axelsson slutade och säga att alla som har arbetat med trafiken, suttit med i planeringen och diskuterat meter för meter av en bana vet att det är oerhört mycket mer effektivt att bygga spår för kollektivtrafik av olika slag, spårvagn, tunnelbana, järnväg, än att bygga väg.
Man får inte in så många i varje buss på väg som man får i en vagn. Det är en väldigt stor skillnad. Därför är väl just spårdiskussionen så stor i den här regionen. Jag delar uppfattningen att vi ska ha ett gediget underlag när vi fastställer infrastrukturpropositionen.
Problemet är att infrastrukturpropositionen har svävat som en ande över den här kammaren väldigt länge i samtliga debatter som vi har haft med infrastrukturministern. Det finns kanske en irritation över att det alltid hänvisas till den och att alla problem ska lösas när den någon gång kommer fram.
Problemet med just den här regionen och hur den här regeringen har hanterat den här regionen handlar om att man tillsatte Cederschiöld som förhandlare. Cederschiöld kom ju inte fram med någon enig region. Han kom överens med sina partikompisar runt om i länet. Det är inte någon enig region som står bakom det här.
Finansieringen har man fortfarande inte löst i hela regionen. Det gör att Cederschiölds-utredningen blir lite rumphuggen. Slutligen, herr talman, skulle jag vilja säga: Varför måste man se över kollektivtrafiklagstiftningen? Det finns ju en kommitté som har lagt fram sitt betänkande som inte har omsatts i lagstiftning än såvitt jag vet.
Börje Vestlund (S):
Jag begärde ordet med anledning av att den här debatten var så yvig att man kunde prata om nästan vad som helst, men jag lovar att jag ska försöka hålla mig till debatten om Hallstavik. Jag var inte i Hallstavik men i Häverödal som ligger alldeles i närheten av Hallstavik, men dessa har gemensam företagarförening.
Ett ex till mig driver ett ställe där och är medlem i styrelsen för företagarföreningen. Jag måste säga att hans beskrivning inte är den som Per Lodenius ger uttryck för. Den beskrivningen var snarare att det inte fanns något engagemang från regeringen eller staten.
När något händer på andra orter kommer minsann regeringen dit och hälsar på och visar sin goda vilja, men i det här fallet gör man det inte. Det är minst en lika stor katastrof för Hallstavik som nedläggningar har varit för många andra orter. Jag vet inte riktigt vems verklighet som man beskriver här.
Den allmänna viljan tycks vara: Bara regeringen eller staten inte gör någonting så löser sig alla problem. Jag skulle kunna peka på många exempel, men för att inte få fru talmannens onda öga på mig får jag väl säga att jag inte tänker göra det i detta sammanhang.
Men visst finns det många orter där man på olika sätt, ibland med stora saker, ibland med mindre saker, försökt att i varje fall få en ort på fötter igen efter det att den stora industrin har lagts ned.
Jag har ett exempel som jag brukar ta, och det är Ronneby, men det finns fler där det har gjorts olika insatser, utbildningsinsatser och insatser från statens sida för att hjälpa till med företagsetableringar. Visst har det gjorts sådana, och det har lyckats, och där är det strålande kommuner i dag. Det har också hjälpts till, som Maud Olofsson tog upp, i Norrbotten.
Jag tycker att det är passivitet som verkar prägla regeringens uppfattning. Engagemanget verkar vara att man inte ska ägna sig åt de här orterna förrän man blir så hårt pressad som man blev i fallet Norrsundet.
Då möjligen kan man göra någonting, men i det här fallet ska man inte göra någonting därför att det allra bästa är att inte göra någonting. Då löses alla problem.
Jag tror att det möjligen bara är väldigt ideologiska centerpartister och Maud Olofsson som tycker att detta är rätta sättet att hantera den här typen av kriser på. Jag tror inte att detta har med verkligheten att göra. Det som krävs är engagemang från staten, ett engagemang från inte minst Stockholms län och naturligtvis från kommunen.
Tillsammans kan man göra de här insatserna. Ingen ensam kan göra det. Jag tror inte att staten ensam kan göra det, jag tror inte att kommunen kan göra det själv. Jag tror inte att företagarföreningar och andra lokala aktörer kan göra det själva. Det krävs ett samarbete, men om det säger man bara en enda sak från talarstolen: Det behövs inga insatser. Det här ska lösas helt och hållet lokalt.
Där finns det däremot åtskilliga exempel, som jag skulle kunna dra från talarstolen, på att man har övergett bygder och att bygder har dött. Jag tycker inte att vi ska ha fler sådana, i varje fall inte i den moderna tid vi i dag lever i.
Börje Vestlund (S):
Slutligen skulle jag vilja säga att vi inte har sagt att vi ska ha någon statlig prispolitik. Vi har sagt att vi kan använda Vattenfall för att försöka se till att Vattenfall ska vara prisledande. Det är en viss skillnad i sammanhanget, fru talman. Det är ett sätt att hålla nere energipriserna. Det har gjorts förr med gott resultat.
SBAB är ett sådant exempel.
Jag skulle också i likhet med Mikael Damberg vilja ställa frågan: Om man nu vill ha långsiktiga regler när det gäller energipolitiken, som är viktig inte minst för pappersindustrin, varför kan då inte Maud Olofsson komma med sin inbjudan till en diskussion om energipolitiken, som vi har diskuterat så många gånger i kammaren?
Men inbjudan har uppenbarligen inte kommit hittills - vi i näringsutskottets s-grupp hade inte sett den så sent som förra veckan. Det andra som är viktigt i det här sammanhanget är just frågorna om branschsamtalen.
När kommer näringsministern att ta några sådana initiativ inte minst när det gäller skogsindustrin? Eller kommer hon även i det sammanhanget att säga att det löser sig bäst genom att branscherna själva får hantera det? Vi vet att man skriker efter och vill ha stöttning vad gäller forskning och utveckling.
Inte minst för skogsindustrin är det framför allt energipriserna man är djupt oroad över. Vi har haft andra orter där pappersbruken har valt att flytta från Sverige på grund av energipriserna.