KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stefan Jakobsson (SD):
Jag kan ta ett exempel på hur Sverigedemokraterna har förändrat sin politik. Tidigare var det så att om man skulle ansöka om att starta friskola ansökte man till Skolinspektionen och fick sedan ett ja eller nej. Där hade kommunen nästan ingenting att säga till om. Sedan vet jag att regeringen hade ett förslag om att införa ett kommunalt veto. Vi sa att vi var villiga att sätta oss ned och tänka på vad det skulle innebära. Men vi valde en mellanväg; vi är pragmatiska.
Vi tittade på hur man kunde göra det här. Herr talman! Självklart får friskolorna ansöka, och sedan får kommunerna överklaga. Vi har också föreslagit en specialinstans i Skolinspektionen vars enda uppgift är att ta hand om just dessa ansökningar, så att det blir en likvärdighet över hela Sverige. Nej, det är inte Alliansens politik. Nej, det är inte regeringens politik. Men det är en medelväg däremellan. Vi är pragmatiska och styr på så sätt välfärden dit vi tycker att det är bra.
Vi är ett mittenparti, och det försöker vi stå fast vid, herr talman. Att vi skulle vara företagens bästa vän låter jag vara osagt. Det finns väl kanske andra som vill ta den titeln, herr talman. Sedan kan Daniel Riazat tyvärr inte låta bli försöka ge oss lite epitet. Jag kan bara nämna ett exempel för allas intresse här.
Sverigedemokraterna har fler lokala företrädare som är utlandsfödda än vad Centern, KD, Moderaterna och Liberalerna har. Javisst, Miljöpartiet, Vänsterpartiet och Socialdemokraterna ligger strax över oss procentuellt sett. Men dessa är alltså lokala företrädare som är utlandsfödda. Det innebär alltså att vi skulle behöva sparka ungefär 20 procent av våra kandidater ute i riket.
Detta fungerar inte och är inte hållbart längre, framför allt inte nu när Socialdemokraterna och regeringen för en politik som är hårdare än den vi själva föreslog för några år sedan.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag kan börja i den ordning som Lena Hallengren lyfte upp frågorna. Populism, herr talman, är faktiskt, enkelt förklarat, att man lyssnar på folket. Uppenbarligen har det varit en viktig fråga, för när denna lilla sak går ut på Facebook eller i andra forum blir den hur stor som helst. Svaret på din fråga, Lena Hallengren, är: Nej, vi bryter inte mot lagen i dag. Man får fira skolavslutning i kyrkan.
Men det finns rektorer och andra huvudmän som väljer att tolka det på ett annat sätt. Därför vill vi göra lagen så tydlig att det över huvud taget inte finns någon orsak att tro att man inte får sjunga Den blomstertid nu kommer eller liknande psalmer. Svaret på fråga två: Kan man avgöra tidigt om någon blir bra lärare? Jag skulle kunna svara mycket enkelt på den frågan: ja.
En duktig mentor som har jobbat länge i skolan kan ganska snabbt avgöra om man är en bra eller dålig lärare. Du kan självklart uppgradera dig vad gäller ledarskap och kunskap. Men att vara lärare, att stå inför elever - jag vet att Lena Hallengren själv inte har jobbat utan bara har utbildat sig - är show åtta timmar om dagen, och det krävs en viss personlighet för att göra det.
Stefan Jakobsson (SD):
Först vill jag säga att det är mycket intressant att höra att S följer Sverigedemokraternas Facebookflöde. Det är trevligt att se den biten. En annan sak som Lena Hallengren tar upp är att elever redan i dag kan välja att inte delta vid skolavslutningarna. Den möjligheten finns redan i dag. Om någon av etiska eller religiösa skäl inte vill delta vid skolavslutningen är det redan i dag möjligt.
Men vi och Alliansen anser att detta har varit en så stor del av missförstånden runt om i Sverige att vi vill säkerställa att man kan fira skolavslutningar i kyrkan. När det gäller autonomin tror jag att Lena Hallengren faktiskt kan hålla med mig, även om hon inte har möjlighet att replikera på detta. Autonomin har blivit mindre och mindre av den enkla anledningen att våra skolresultat konstant sjunker. De nationella svenska betygen ligger kvar på samma nivå eller har ökat svagt.
Men när vi jämför Sverige internationellt dyker våra resultat i alla undersökningar. Detta gör att vi politiker känner oss osäkra på om de verkligen klarar av att hantera detta. Då blir resultatet att man går in och detaljstyr. Det är inte svårare än när man har barn hemma. Så länge de sköter sig och allting funkar låter man också reglerna vara ganska enkla. Men när vi märker att det inte fungerar längre, när vi märker att lärarna och skolorna producerar dåligt och när vi ser att skolresultaten sjunker gör alla dessa saker att vi politiker mer och mer går in och detaljstyr.
Jag hoppas verkligen - det tror jag att Lena Hallengren håller med mig om - att Skolkommissionen kommer att komma fram med en hel del bra lösningar. Jag är den förste att sätta mig vid bordet tillsammans med alla andra partier, lägga upp all politik på bordet, rensa bort alla saker som vi absolut inte kan komma överens om och sedan röstar vi om det som ligger i den hög vi är överens om. Det var precis det som Finland gjorde 1985. Oavsett vem som vinner val i framtiden ligger detta kvar.
Det ger en trygghet för lärarna, för eleverna, för föräldrarna, för friskolorna och för alla olika enheter som finns runt omkring.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag tackar Maria för frågan. Forskning i all ära, men alla vet att forskning är något man kan luta sig mot när man känner för det. En del forskning stöder det egna förslaget medan annan forskning inte gör det. För några år sedan kom det dansk forskning som visade motsatt effekt. Ja, vi är definitivt för att byskolorna ska klara sig.
I dagsläget ser vi att många småskolor läggs ned av kommunerna eftersom de är kommunalt styrda. Det tycker vi inte om, och vi har till och med lagt fram ett stimulansbidrag på 300 miljoner för att stödja just byskolorna.
Jag har absolut inget emot det som Alliansen har föreslagit, men det bör inte genomdrivas för snabbt. Om ni i Alliansen menar allvar är jag den förste av pragmatiska politiker att sätta mig ned och ta en kopp kaffe med er så att ni få berätta vad ni tänker med era förslag.
Stefan Jakobsson (SD):
Mina frågor går självklart till utbildningsminister Gustav Fridolin. I dagarna släpptes en rapport från Skolverket angående invandringens betydelse för skolresultatet. Ingen sverigedemokrat kanske förvånas över läsningen, men nu till pudelns kärna. Vi börjar från början. En nyanländs möjlighet till skolgång börjar i kommunens och Migrationsverkets regi. Utbildningsministern känner säkert till dessa saker i överkant, men svenska folket vet kanske inte, så jag vill förtydliga lite grann.
Upp till tre månader ska en asylsökande som inte kommer in i en förberedelseklass erbjudas enklare, elementär skolgång i kommunens regi, exempelvis med fokusering på matematik, svenska, engelska och rörelseestetik. Vid kontroll visar det sig att det är en vision som i dag inte uppfylls över huvud taget. Min fråga, herr talman, till utbildningsminister Fridolin är: Vad avser utbildningsministern att göra åt detta?
Stefan Jakobsson (SD):
Min fråga är riktad till statsrådet Gustav Fridolin. I regeringens senaste budget kan vi se en kraftig neddragning på skolväsendet. Man tar bort 303 miljoner för kvalitetshöjande högre utbildningar och 658 miljoner för tidiga satsningar i skolan samt förskjuter 500 miljoner i fråga om neddragning av reparationer av skolor och utemiljö. De två första är dåliga förslag nog. Men statsrådet har inte arbetat speciellt länge i skolan, så han kanske inte förstår vad denna neddragning innebär.
Det finns nämligen ett system där 1 betyder trasig och att det bör lagas, där 2 betyder att det bör lagas omgående och 3 betyder att man inte får använda redskapet över huvud taget. Förskjuter man 1:or så att de blir 2:or och 3:or blir det otroligt mycket dyrare än att i dagsläget laga 1:orna. Jag vet inte om statsrådet sover gott om nätterna med tanke på det som han gör med det svenska skolväsendet i och med dessa neddragningar på drygt 900 miljoner som vi talar om.
Stefan Jakobsson (SD):
Det har varit mycket skandaler och interna påhopp inom Miljöpartiet den här veckan. Det har handlat om handskakningar och svenska värderingar och traditioner. Det har varit en minst sagt orolig vecka för Miljöpartiet. Det är många saker som väcker många frågor. Men det finns en fin västerländsk tradition. Det är att man inte sparkar på någon som redan ligger ned. Herr talman! Av den anledningen, eftersom jag är en man av traditioner och väluppfostrad, väljer jag att inte ställa någon fråga om detta.
Stefan Jakobsson (SD):
Min fråga går till statsrådet Hadzialic och gäller Gymnasieutredningen. Folk som sitter på åhörarläktaren eller som sitter vid tvapparaterna kanske inte vet vad jag talar om just nu, men det handlar om att vi tillsatte en parlamentarisk grupp där alla partier finns representerade för att komma fram till vad vi kan göra för att minska antalet avhopp från gymnasiet. Vi skulle tänka mycket fritt. Jag som är gammal lärare kom direkt med två konkreta förslag. Ett av dessa förslag tänker jag ta upp i min första fråga.
Detta förslag innebär helt enkelt att man ska återgå till den två åriga gymnasieutbildningen från den treåriga gymnasieutbildningen. Om man frågar dessa elever - 25 procent av dem är praktisk/estetiska - säger de att de inte vill läsa längre än nödvändigt. De vill komma ut i arbetslivet. Detta är en av de främsta orsakerna enligt eleverna själva. Ni vet ju att det finns olika utredningar som visar olika saker i fråga om detta. Jag skulle vilja veta vilka tankegångar som statsrådet har om detta. Det saknas nämligen inte möjligheter att läsa vidare.
Både folkhögskolor och komvux kan lätt fånga upp dessa personer senare i livet.
Stefan Jakobsson (SD):
Tyvärr har vi inte de allra bästa eleverna. Som det ser ut just nu har vi de allra bästa avhoppen. Det är det som är det stora problemet. Ett annat stort problem är att vi har övergått från ämnesbetyg till kursbetyg. Jag skulle vilja veta vilka tankar statsrådet har om detta.
Eleverna i dag väljer nämligen inte de kurser som behövs för att de ska klara av sina högskolestudier eller för att de kanske ska vara kompatibla med arbetslivet utan de väljer de kurser som det är lättast att få högst betyg i. Det innebär att man på högskolan och ute i arbetslivet i princip måste börja med ett basår för dessa elever. Min fråga till statsrådet är: Finns det några tankar om detta?
Stefan Jakobsson (SD):
Min fråga går till statsrådet Per Bolund. Jag är en gammal lärare, så jag ska inte grotta ned för djupt i detaljfrågorna eftersom jag vet att det kanske inte är Per Bolunds specialområde. Jag ska tala om proposition 184 som handlar om att 5 procent nyanlända får gå före i kön till friskolorna. Man kan på flera ställen i propositionen klart och tydligt läsa: Förslaget syftar till att skapa förutsättningar för ett bättre utnyttjande av skolväsendets samlade resurser.
Jag känner att det kanske är en liten lögn som har lyckats smyga sig in. Elever som knuffas ur kön kommer att kosta lika mycket oavsett vilken skola de går på. Skulle det nu vara så att det inte finns någon kö till friskolorna går de nyanlända före. Jag skulle vilja veta hur man tänker kring ett bättre utnyttjande av skolväsendets samlade resurser.
Stefan Jakobsson (SD):
Om vi börjar med varför jag vill avvakta är det helt rätt. När det gäller de nyanlända som har kommit till Sverige säger kollegorna, ifall man åker ut och besöker en skola i verkligheten, att det inte är resurser till de nyanlända som är problemet. Problemet är att de inte har fått resurser för de andra eleverna. I dag tar man resurser från de befintliga eleverna och sätter på de nyanlända.
Det finns inga resurser att plocka från, utan då lägger man dem där det är mest katastrof för tillfället, nämligen på de nyanlända som har kommit in i det svenska skolsystemet - 70 000 barn. De barn med läs- och skrivsvårigheter som tidigare haft hjälp och stöd får inte detta i samma utsträckning. Av den anledningen är jag rädd för att framtida resultat inte kommer att visa på en lika positiv effekt som vi nu har sett. Jag vill dock ge Alliansen kredd för att man har genomfört ett visst antal saker. Problemet är att detta gjorts punktvis.
Jag vill göra det totalt, med Shanghaimodellen. Lena Hallengren tog upp alla olika satsningar där vi drar ned, men vi gör självfallet satsningar i stället för dem. Vi väljer att kalla dem för andra namn, men vi stoppar in exakt samma pengar. Det skiljer väldigt lite mellan vår budget och regeringens, men vi flyttar pengarna till saker som vi anser är mer effektiva. Den diskussionen tycker jag därför att vi kan lämna därhän.
Sedan kommer detta dåliga argument igen, fru talman, om 26 miljoner som vi drar bort från kommunerna. Jag trodde att min partiledare Jimmie Åkesson hade varit tydlig med din partiledare, Lena Hallengren, men uppenbarligen trillade polletten inte hela vägen ned hos Socialdemokraterna. Denna diskussion är rent ut sagt löjlig. Vi tar ingenting från kommunerna. De saker som vi anser inte längre kostar pengar - i alla fall inte om vi hade fått styra - plockar vi bort.
Det är inte någon mindre satsning på kommunerna över huvud taget.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag ska återvända till en sak som är ganska intressant. Vi fick en föredragning av Arbetsförmedlingens chef. Han var mycket tydlig med den arbetskraftsbrist som finns. Om vi tittar på hur arbetslösheten ser ut för inrikes födda och utrikes födda skiljer det enormt mycket.
Det visar sig att det i fråga om arbetslösheten inte skiljer några få procent mellan utrikesfödda och svenskfödda, utan det skiljer tiotals procent mellan utrikesfödda och svenskfödda. Att då stå här och påstå att om vi pressar in ännu fler människor som är utrikesfödda med felaktig utbildning för det svenska systemet skulle det leda till att vi kan komma åt arbetsbristen är helt felaktigt.
Men om vi verkligen ska vara ärliga här och lägga handen på hjärtat så här i juletider kan jag säga att om det är någonting som vi gör fel här i Sverige, fru talman, är det alltid samma sak, nämligen att vi ständigt ska uppfinna hjulet själva. Om vi i stället väljer att titta på de tre länder som faktiskt ligger i topp i fråga om resultat har de något gemensamt, och det är att de har sett till att satsa på lärarna.
Genom att satsa på lärarna har man sett till att eleverna under en period på 5-15 år utvecklats enormt. Varför ska vi då uppfinna egna lösningar? Varför kan vi inte ta en färdig lösning, implementera den i Sverige, anpassa den efter det svenska systemet och se till att den fungerar? Vi ser nu att satsningar som gjordes på lärarkollegorna under 2007-2012 faktiskt har gett effekt. Det är detta som jag menar att vi ska sätta oss ned och diskutera.
Låt oss lägga de partipolitiska åsikterna åt sidan och faktiskt fokusera på skolan för skolans bästa. Jag önskar er en god jul.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag återupprepar vad som har sagts, men jag vet inte riktigt i vilken ände jag ska börja. Men jag börjar i den ände som Daniel Riazat började, med lämplighetsgraden. Har vi företrädare som har gjort mindre lyckade saker? Ja, det har vi. Har Vänsterpartiet företrädare som har gjort mindre lyckade saker och till och med blivit dömda för saker? Ja, det har de. Därför tycker jag att vi lägger den diskussionen åt sidan. Kasta inte sten i glashus!
Tack, Daniel, för att du ger mig möjlighet att faktiskt förklara hur vi tänker kring vinster i välfärden. Min talartid på sex minuter räckte inte riktigt till för att jag skulle gå in djupare i denna diskussion. Vi avser i framtiden, om vi får styra, att se till att de friskolor som vill göra en vinst först måste lägga undan pengar till en buffert. Det är inte många friskolor som har lagts ned. Jag tror att det till och med är bara en, och där satt det en lapp på dörren på måndagen: Tack för den här tiden. Sedan fick eleverna gå över till en kommunal skola.
Vi vill alltså att de ska lägga undan pengar till en buffert. Denna buffert ska vara så stor att den räcker till att alla elever ska kunna slutföra sin termin med det befintliga arbetslaget. Genom att eleverna kan avsluta sin termin ger man också kommunerna tid att reagera, anställa folk och förbereda utrymme, helt enkelt. Men, som sagt, det är en friskola som mig veterligen någonsin har lagts ned. Daniel Riazat kanske har mer information än vad jag har. Fru talman!
När det gäller att lägga ord i munnen på andra människor vet jag inte hur många gånger som Daniel Riazat har gjort det. Men i dessa tider kan jag säga en sak: Daniel, tänk på att tomten hör när du ljuger!
Stefan Jakobsson (SD):
Jag kan upplysa Daniel Riazat om att Sverigedemokraterna faktiskt har fler personer som ser ut som du - som jag väljer att kalla för utrikes födda - som representanter i kommunfullmäktige än Moderaterna, Centerpartiet, Kristdemokraterna och Liberalerna. Om du ska rikta denna kritik mot något parti kan du börja med att sikta åt något annat håll.
Jag vill därefter gratulera dig, Daniel, till att du precis förstörde julen för 500 000 barn. Jag tror på många saker. Jag tror framför allt på Sverige, och jag tror på att vi i Sverige har en god ton mot varandra. När det gäller de middagar och resor som vi tydligen har gjort är det nog någonting som Daniel Riazat vet mer om än vad jag gör. Jag har aldrig varit med på sådana middagar eller gjort några sådana resor. Jag vet inte om partiledningen heller har gjort det.
Men det är möjligt att Daniel Riazat sitter i partiledningen i hemlighet. Jag har ingen aning. Varför, Daniel Riazat, gör vi denna neddragning? Jag ska förklara för svenska folket som tittar på detta. Vi gör det mycket enkelt. Det är nämligen så att vi sänker denna nivå till exakt samma nivå som Sveriges alla fattigpensionärer lever på. Den nivån drar vi ned till.
Det ska inte vara luxuöst och kastas ut pengar till olika enheter som ska ta hand om nyanlända. Man vräker in pengar i hål där de bara försvinner. Vi vill att alla som kommer till och vistas i Sverige ska ha samma nivå som Sveriges fattigpensionärer - någonting Daniel uppenbarligen inte bryr sig speciellt mycket om.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag tackar för en frisk debatt. Jag har väntat på att den här frågan skulle komma. Jag kan väl säga så här: Vi använder Shanghai i den positiva modellen. Jag ska faktiskt ge Christer Nylander att Liberalerna, dåvarande Folkpartiet, har lyft fram skolfrågan och varit den drivande enheten för den, fru talman. Jag avser alltså helt enkelt att som sverigedemokrat kidnappa frågan från Liberalerna. Ungefär så kan vi väl se Shanghaimodellen.
Vi valde att kalla den Shanghaimodellen, men vi hade lika gärna kunnat kalla den Singaporemodellen. Shanghai låg dock bäst till i undersökningar just då. I både Singapore och Hongkong - som visserligen också är kinesiskt, medan Singapore inte är det - har man exakt samma modeller. Man har samma system för hur man bygger upp det: Man satsar på lärarna. Genom att man satsar på lärarna blir det en långsiktig effekt hos eleverna. Detta är ingen quickfix. Vi har i Sverige varit världsmästare på att kasta fram lösningar.
Jag vet att Liberalerna har varit med och tagit fram en hel del lösningar som sedan tyvärr, när vi har lyft över dem till kommunerna för att de skulle rulla vidare, inte har fortsatt. Därför tror jag att vi är överens också om att ett förstatligande av svenska skolan, det vill säga att vi ser till att staten tar ansvaret på många områden, skulle kunna vara nyttigt. Fru talman! Jo, vi har faktiskt föreslagit någonting väldigt kreativt, och det är förberedelseskolan. Jag hade en hel presskonferens om just förberedelseskolan.
Där ser vi till att de nyanlända som kommer får befintlig kunskap - och befintlig social kunskap - för att kunna kliva in i det svenska skolsystemet. Det handlar om att dessa elever inte ska misslyckas och att lärarna, som hela tiden får nya elever, inte ska känna sig misslyckade. De befintliga eleverna i det vanliga klassrummet ska också känna att de får den undervisning de förtjänar.
Att fortsätta föreslå samma saker om och om igen är ungefär som att fortsätta tvätta bilen med samma smutsiga vatten, fru talman. Jag tror inte att bilen blir renare då, utan jag tror att vi måste vara lite fräscha och våga tänka utanför ramarna. Jag är dock den första att sätta mig vid samma bord som du, Christer, och diskutera vår framtida skolpolitik. Om vi kallar det Shanghaimodellen eller inte får vi se.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag tror att skillnaden är väldigt liten, och jag tror att även Christer Nylander när han står i talarstolen kommer att upptäcka att sex minuter är väldigt kort tid. Vi har sprutat ur oss förslag - vi har ungefär 50 nya förslag - och jag presenterade några av dem. Jag vet att Christer Nylander gärna vill missförstå detta, fru talman, för det är lite jobbigt när ett annat parti kommer in och försöker ta över en fråga man länge har fått ansvara för - och gjort ett ganska bra jobb med. Vi kan nu se att effekten börjar synas och att det sakta men säkert börjar gå uppåt.
När det gäller slavliknande förhållanden tror jag tyvärr att en del av personalen i skolan i dag känner att de är i det läget. Men i stället för att kasta olika liknelser fram och tillbaka ska jag ta upp någonting konkret. Jag tror att Christer Nylander och jag är helt överens om något, fru talman. Det gäller det faktum att 5 000 skolor i Sverige i dag inte har en läroplan för förberedelseklasserna. Hur kan vi ha det på det sättet för så många elever?
Vi har 500 samiska elever som har en egen läroplan, men alla nyanlända i Sverige som går i förberedelseklass har ingen egen läroplan. De har ett förslag från Skolverket och en uppmuntran till hur det ska göras, men de har ingen läroplan. Låt oss börja i rätt ände och se till att vi strukturerar upp grunden för alla som kommer, så att alla får en likvärdig utbildning! Nu finns det nämligen 5 000 olika nivåer av likvärdighet i Sverige för dem som går i förberedelseklass.
Stefan Jakobsson (SD):
Jag har fyra frågor; vi får se hur många jag hinner med. Min första fråga, fru talman, är denna: Om jag minns rätt är Sverige det femte bästa landet i OECD när det gäller att satsa ekonomiskt på skolan. Det är ju budget vi ska tala om här. Men vi ligger på 25:e plats när det handlar om resultat. Frågan är: Har det gjorts någon analys?
Socialdemokraterna har gjort en bra satsning. Jag ska hedra er när ni gör bra saker, och detta gäller att ni har plockat in Anna Ekström. Hon borde sitta med kunskapen för att ni skulle kunna utveckla en riktigt bra analys och en bra politik i frågan. Jag hoppas verkligen att vi får en god analys av detta som kanske även kan ingå i Skolkommissionen så att vi andra partier får tillgång till den. Vi har talat om likvärdigheten. Det har blivit en stor fråga efter det att OECD:s rapport släpptes, fru talman.
Vi skulle titta noggrant på detta. Om man går in och tittar på statistiken ser man att det finns något som heter Barnombudsmannen och Max 18. Där finns egentligen all statistik som finns att tillgå och som man kan önska. Man kan där se vilka som är den absolut svagaste gruppen. Som vi talade om här förut är det nyanlända flickor som visar upp det näst bästa resultatet. Men då talar vi om 200-300 personer, så det är en ganska liten grupp.
Den grupp som har de absolut svagaste resultaten är andra generationens invandrarpojkar som lever och bor i segregerade områden. De har andra alternativ för att tjäna pengar än att plugga. Det är tyvärr så resultatet ser ut i dag, fru talman. Min frågeställning till Lena Hallengren är: Vad har regeringen för satsningar på dessa två saker, det vill säga analysen och andra generationens invandrarpojkar som lever i de segregerade områdena?