KBLab/rixvox huggingface dataset:
Luciano Astudillo (S):
Det är tydligt att vi inte kan komma överens. Vidare är det uppenbart att regeringen, i strid med de utvärderingar som forskningsrådet gjort på området, väljer att avveckla en bra verksamhet. Det är sant att stora delar av forskningen även bedrivs vid universiteten, men ALI har varit en dynamo, en katalysator, för den utveckling som gör att vi hävdar oss så väl globalt.
Inte minst gäller det forskningen om kvinnors hälsa. Därför tycker jag att det är tragiskt att man inte lyssnar till Forskningsrådet för arbetsliv och socialvetenskap, som säger att nyckeln till framgången just varit att pengar till den typen av forskning öronmärkts.
Det enda konkreta svar vi får i dag är att regeringen inte kommer att öronmärka pengar till den forskningen. Allt annat är tomma ord och floskler. Man sätter jämställdheten på undantag, och då kommer också forskningen om kvinnors ohälsa i arbetslivet, arbetsskador och allt det vi varit inne på i denna debatt, att sättas på undantag.
Det ligger helt i linje med den regering vi har i dag. Det ligger i linje med den övriga politiken på arbetsmarknadens område - a-kassan, möjligheterna till heltid och till en fast tjänst. Det är synd att man inte ens lyssnar till experterna på forskning om arbetsmiljön, experterna vid FAS.
I stället driver man dogmatiskt igenom sin linje utan att ta hänsyn till kunskapen på området. Det är synd, och det är därför vi tar debatten i dag.
Luciano Astudillo (S):
Motstridigheterna finns kvar. De som står längst bort från arbetsmarknaden ska prioriteras, men alla de stödåtgärder som fanns har dragits bort i regleringsbreven. Man drar också drastiskt ned på de andra arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Den individuella coachningen är inriktningen på den nya regeringens politik samtidigt som Ams ska dra ned sina resurser med 500 miljoner kronor på två år.
1 200 anställda ska väck. Det går inte ihop. Det håller inte. Förhoppningsvis har vi då en jobb- och utvecklingsgaranti som kan göra jobbet. Det slår mig här att det finns rätt mycket människor också i Malmö som har väldigt låg utbildning och som står långt från arbetsmarknaden.
Det är ju tragiskt att den nya regeringen inte såg det när man valde att dra ned så drastiskt och radikalt i vuxenutbildningen, för detta drabbar ju just den här gruppen människor också. Det gäller att få den delen på plats igen. Vi kan hoppas på att Littorin blir en av dem som i budgetsammanträdena driver på för att satsa mer på vuxenutbildning. Sedan är det detta med resurserna.
Den siffra jag hänvisar till - 20-22 miljarder - är den siffra som Ams Bosse Bylund skrev i ett remissvar till er. Han säger att det är den finansiering som behövs för att man ska kunna göra ett bra jobb och ge ett bra innehåll till den jobb- och utvecklingsgaranti som finns.
Jag förstår att Littorin inte kan säga något om detta i dag, men det hänger i luften, och vi kommer noga att följa den förhandling han har att göra med övriga regeringen, inte minst med Finansen, så att vi får en bra jobb- och utvecklingsgaranti som kan hjälpa dem som står längst från arbetsmarknaden.
Luciano Astudillo (S):
Jag tackar för debatten. Visst har jag reflekterat över hur Sverige har förändrats under de här tolv åren och över att kravet på ökad mångfald i bolagsstyrelser och myndigheter har ökat i takt med det. Det var ingen fråga för 10-20 år sedan, och nu är det är en viktig fråga. Jag tar med mig två besked härifrån. Jag vill för övrigt, innan jag går in på det, säga att de som rekryteras nu i de allra flesta fall bara har bytt partibok. Det är ingen förbättring på det området.
Men jag tar med mig två besked här. Mångfald är viktigt, men statlig utförsäljning är viktigare - det är det första. Maud Olofsson har lovat att hon inte fixar ökad mångfald nu till våren i de bolagsstämmor som kommer. Och jag förstår det. Man kan nämligen granska regeringen och gå igenom den lista, från Fokus för övrigt, som jag har använt mig av.
När man går igenom Regeringskansliet och tittar på statsråd, statssekreterare, politiskt sakkunniga och pressekreterare ser man att det är väldigt lite mångfald i den regering som vi har i dag. Jag vågar nog sticka ut hakan och säga att detta är den mest homogena regering vi har haft på mycket länge. Det är inte mångfald utan enfald som präglar den här regeringen.
Jag hoppas att någon kan göra den där undersökningen mer noga än jag har gjort, för det är ganska amatörmässigt att gå igenom de svenskklingande namnen och komma fram till att bara 1 procent, eventuellt, har utomeuropeisk bakgrund och att bara 2 procent har utomnordisk bakgrund i den regering vi har. Och vi ska nu lita på att den regeringen ska göra detta till en viktig fråga.
Vi kommer att följa Maud Olofsson noggrant i det här arbetet, men om man ser på den regering som finns kan man känna inte bara oro utan också bävan inför framtiden.
Luciano Astudillo (S):
Jag hoppas för allt i världen att Gunnel och Birgitta fick ett någorlunda mindre hjärtlöst och kallt svar än det som arbetsmarknadsministern levererade här. Här säger Littorin: Vi håller vad vi lovar oavsett konsekvenserna av det och oavsett hur många enskilda människor det kan handla om.
I det här fallet tror jag att det rör sig om ungefär 500 äldre som har fått avtal av kommunerna som sträcker sig längre än två år. Kommunerna har inte vågat anställa fler. Dessa 500 ska jagas ut i öppen arbetslöshet. Det går före. Vi håller vad vi lovar oavsett konsekvenserna av det.
Här hänvisar Littorin som alltid till nystartsjobben. Av dem som var öppet arbetslösa i januari var det så många som 45 procent av de långtidsarbetslösa som var i åldern 55-64 år, Littorin. Det handlar om 14 872 långtidsarbetslösa. Fram till vecka 6 hade endast 83 personer över 60 år fått ett nystartsjobb.
Det motsvarar ungefär 5 procent av de nystartsjobb som hade förmedlats fram till dess. Denna siffra bekräftar också den bild jag har fått förmedlad av arbetsförmedlare nere i Malmö. Det är oerhört svårt att få ut den här gruppen även med nystartsjobb. Ni borde skämmas, Littorin!
Ni borde skämmas för att ni bryter ingångna avtal med kommuner och landsting som valt att öppna sina arbetsplatser för att ta emot plusjobbare över 60 år. Ni drar in resurserna för dem. Ni borde skämmas för hur ni behandlar dessa äldre! Det är en skandal av stora mått. Det vittnar om en fruktansvärd människosyn.
Dessa 500 personer spelar mindre roll än systemskiftet som vi nu ser. Det är den nya modell som Littorin har för att ställa om arbetsmarknaden i Sverige. Jag har sagt det tidigare, och det tål att upprepas: Den moderatledda regeringen är i färd med att byta arbetsmarknadsmodell. Även om den andra funkade lite knaggligt så skapades det väsentligt många fler jobb förra året.
Under de senaste 50 åren har det bara två gånger skapats så mycket jobb som förra året. Det räckte inte. Men till varje pris ska det här systemskiftet tydligen genomföras, oavsett hur många det drabbar. Det är allvarligt. Du kan väl inte skylla på oss för att nystartsjobben nu avskaffas?
Jag tycker att detta är en cynisk och kallhamrad politik, och ni borde skämmas. Lägg därtill de andra ändrade spelreglerna på området. Möjligheten att låta plusjobben vara vilande i 30 dagar eller upp till sex månader försvann vid årsskiftet.
Det gör att idén med att få ut människor på ordinarie arbetsplatser, att ta vikariat och så vidare försvann. Den riktiga nådastöten är ändå att kommunernas merkostnad nu tas bort. Det betyder 600 miljoner kronor till kommunerna. Tror Littorin verkligen att kommunerna kommer att acceptera det? Det har under 2006 anställts 18 086 plusjobbare med löfte om en viss ersättning.
Nu bryter ni det löftet. Varför ska kommunerna då hålla sitt löfte till de 18 086 plusjobbarna?
Luciano Astudillo (S):
Littorin tycker att jag använder en obehaglig retorik. Kan Littorin föreställa sig hur obehagligt plusjobbarna har det i dag, framför allt de som är över 60? Kan han föreställa sig vilken oro de känner i magen för hur deras framtid ska se ut?
Sedan kom det där också att den nya regeringen vill straffa kommunerna för att de gjorde sitt jobb förra året och fixade de här plusjobben. Strax över 4 000 förmedlades i slutet på perioden trots att den nya regeringen skulle stoppa det. Därför ska kommunerna straffas och betala det genom de förändringar som görs.
Littorin har också hävdat att plusjobben låser in människor, men den här regeringen, med Littorin i spetsen, har låst in dem ännu mer när man plockar bort möjligheten att ha plusjobb vilande upp till sex månader. Det gav, vilket flera kommuner vittnar om, möjligheter att få ett riktigt jobb. Det finns en kommun där 75 procent av plusjobbarna fick ett riktigt jobb tack vare detta.
Den regelförändringen har gjort att människor har svårare att ta sig in på den ordinarie arbetsmarknaden med det här stödet. Jag förundras över den här ideologiska attacken mot plusjobbarna.
På något sätt sätter man teorierna och resonemang kring undanträngningseffekter, Beveridgekurvor och systemskifte framför enskilda individer och hur de drabbas. Systemet går före människor, och det tycker jag är en cynisk politik. Det är en politik som i det här fallet slår mot många sköra och utsatta människor, Littorin.
Det är en kallhamrad högerpolitik, men det går inte att vänta sig något annat från en gammal moderat även om man kallar sig det nya arbetarpartiet.
Luciano Astudillo (S):
För det första går inte verkligheten att separera på två departement. Det är den verklighet vi har. Migration och integration går hand i hand. Integrationsministern säger för andra gången att Integrationsverket jobbar för fullt. Det är en falsk bild. Här har vi en myndighet som ska stänga den 1 juli och som jobbar för fullt. Nej, de packar lådor. De ser sig om och försöker hitta nya jobb. Det är den bild som är verklighet.
Sedan säger statsrådet att vi får vänta med att få besked om resurser till vårpropositionen. Det vi fick veta på presskonferensen, Sabuni, var att ni lovade definitivt att det blir en effektivisering av statsapparaten. Det betyder mindre pengar till den organisation som kommer efter nedläggningen av Integrationsverket. Där finns ett besked.
Men kommunerna, som ännu en gång tar ett solidariskt ansvar för den gemensamma flyktingpolitiken, kan inte vänta. Malmöborna, göteborgarna, Södertäljeborna med flera kan inte vänta. De pallar inte trycket en gång till. Det känner jag en stor oro för. Sedan säger statsrådet att vi inte ska göra politik av allt detta.
På presskonferensen sades: Det är varken kommunen eller staten som tvingar de människorna dit. De väljer att flytta dit själva. Det finns möjligheter till annat. Något sådant sade hon här också. Det är information som ska hjälpa. Låt mig förklara för integrationsministern hur det fungerar. När man söker uppehållstillstånd får man inte reda på något.
Sedan när man väl har fått uppehållstillståndet, och här kommer det allvarliga, har man en månad på sig att bestämma sig om sin framtida placering i Sverige. Man har en månad på sig, sedan blir det ett definitivt beslut. Man skriver kontrakt med Migrationsverket.
Om man skulle råka välja en annan kommun att placeras i med sin familj får man lämna sitt EBO och flytta till ett ABO i kommun 2. Där får man sitta och vänta i ovisshet på en eventuell kommunplacering någon gång i framtiden. Trygghet eller ovisshet, det är ett svårt val för många. Eller hur?
Systemet fungerar inte, och jag har pekat ut flera politiska åtgärder. Individualisera inte det här. Här finns politiska åtgärder som ni kan vidta för att underlätta den svåra situation som vi ser i dag. Man har en informationsvecka i Migrationsverket när man väl har sökt uppehållstillstånd. Där informerar man, och kommunen och Ams är med.
Men incitamentet finns ändå inte där i tillräckligt stor utsträckning. Och framför allt: Om alternativet är att bo kvar hos släktingar eller att flytta till en flyktingförläggning när man väl har fått uppehållstillståndet, och där vänta ytterligare, när man i stället vill komma i gång, få ett jobb och få in barnen i sin skola - så kan det ju inte fortsätta.
Det må vara så att det låter raljant när vi tar upp Tobias Billströms monterutställning på Moderaternas kommunkonferens och eventuellt på vår partikongress.
Om utställningen ska upp så föreslår jag att han ställer upp montern utanför Finansdepartementet och försöker passa på när Anders Borg går ut, för det som behövs nu är klara besked om extra resurser till kommunerna, som tar emot flyktingar, och klara besked till de myndigheter som ska hantera frågan framöver.
Luciano Astudillo (S):
Jag tar med mig det som Sabuni sagt. Signalen finns där. Hon har lyssnat in vad vi här framfört. Nu avvaktar vi besked, alltså de konkreta beskeden om hur det hela ska fungera framöver. Hittills är de, som sagt, väldigt få. Tänk er en situation där alla kommuner ställer upp. I dag har vi dock inte fått besked om hur det ska se ut. Inte ett enda konkret besked om hur det blir.
Tänk om Migrationsverket, när de ger uppehållstillstånd till flyktingar, kunde erbjuda ett alternativ och säga att i stället för att bo trångt i Herrgården i Rosengård kan flyktingarna flytta till Gnosjö kommun, berätta att där finns möjligheter till introduktion, berätta hur skolan kommer att se ut och hur bostadsområdet som de eventuellt kan bo i med sina familjer ser ut. Så är det inte i dag.
Alternativet är ABO, anläggningsboende, även för de människor som fått uppehållstillstånd. Tänk om man dessutom fick mer än en månad på sig att bestämma sig. På endast en månad, ibland mindre än det eftersom det tar 14 dagar att boka in mötet med Migrationsverket, ska man ha bestämt sig utan att först ha fått se något annat än kanske just det EBO där man varit.
Här finns alltså möjligheter till många politiska åtgärder. Här finns möjligheter att göra mycket bättre saker för att stötta de kommuner som - återigen - tar ett solidariskt ansvar för den gemensamma flyktingpolitiken. Det behövs statliga ABO:n för att få stopp på det ovärdiga boende som vi har i många av storstäderna, och därför måste det till pengar. Det behövs extra resurser till de kommuner som tar ansvar.
Vi vill ha konkreta besked om hur alla kommuner ska ta ansvar för den gemensamma flyktingpolitiken. Signalen finns där, men de konkreta förslagen om åtgärder, hur man ska vidta dem, har vi inte fått i dag.
Luciano Astudillo (S):
Jag tror att det är första gången jag får höra tydlighet definieras som ett svar där man säger: Jag avser att överväga detta och kommer noga att följa utvecklingen. Det är inte alls tydligt! Det handlar inte heller om att handla i panik, utan om att följa den MR-plan som antagits av Sveriges riksdag.
Regeringen har inte tagit tillbaka den, utan vad jag har förstått gäller den på det här området. I den är det tydligt sagt att vi ska tillsätta en utredning kring situation testing . Den är tydlig på den punkten. Låt mig återigen påminna ministern - vi har haft en generell debatt om diskriminering - om vilka fördelar som finns med situation testing som metod.
Den kan ge oss kvantitativa mätningar på hur omfattande diskrimineringen är; det är en kunskap som vi oftast saknar i Sverige. Den kan användas av myndigheter för att utveckla policyer genom att jobba förebyggande. Den kan också användas för att tillämpa lagstiftningen, till exempel om DO skulle använda den för att testa olika branscher och områden.
Den kan dessutom användas för att påverka opinionen; det blir tydligt när diskriminering sker av någon som har ett annorlunda utseende eller ett annat namn. Det blir konkret, och man kan verkligen mäta detta. Återigen: DO kallade resultatet av Diskrimineringsbarometern för "alarmerande".
Detta ledde som sagt till att 15 bostadsföretag i Sverige fick anmälningar om diskriminering. Tyvärr måste jag säga att jag inte tycker att svaret är konkret. Att tala om att "överväga" och "följa utvecklingen" är inte ett konkret svar.
Dessutom är hela syftet med en utredning att kolla på de fördelar och nackdelar som finns med en sådan metod, på problem kontra grundlagen - allt som ministern hänvisar till. Hela poängen med den utredning som jag frågar om är att se hur vi kan använda metoden och var den stöter på patrull. Jag hade önskat att jag kunde få ett tydligare besked om en utredning.
Sabuni tycker ju att metoden är intressant. Att kolla på de eventuella fallgroparna hade varit ett litet steg framåt, kan jag tycka.
Apropå det ökade anslaget till Diskrimineringsombudsmannen: Det enda jag sade är att i de debatter vi har haft tidigare - vi har haft en del nu - har ministern pratat om "13 miljoner kronor", medan hon nu säger "kraftigt ökade anslag". Jag bara noterar de olika sätten att beskriva samma fenomen.
Jag tror att det bådar för att DO och de andra ombudsmännen mot diskriminering inte kommer att få så mycket mer resurser under en längre period. Jag ser det framför mig. Eventuellt kommer man att få en förstärkt apparat om man får en samlande organisation, vilket både Sabuni och jag tycker vore en positiv inriktning på det framtida diskrimineringsombudsmannaämbetet.
Jag fick inga besked om den generella politiken på bostadsmarknaden, om hur man ska se till att det finns bostadsköer, bostadsförmedlingar och hyresgarantier. Jag fick inte heller något besked om hur man kan använda allmännyttan som ett effektivt verktyg för att vara förebild i ett icke-diskriminerande sätt att jobba.
Luciano Astudillo (S):
Jag måste säga att jag blir upprymd och glad. Det är första gången under alla de debatter jag och integrationsministern har haft som jag kan stå här och glädjas åt ett tydligt konkret besked. Det blir en utredning kring situation testing , som förhoppningsvis syftar till att vi ska kunna använda metoden mer effektivt och aktivt i Sverige. Det är ett bra besked, och jag hoppas att någon snappar upp det.
Det blir alltid problematiskt att debattera med integrationsministern. Förvisso är hon ansvarig för flera olika politikområden - samtidigt som hon inte är det. När det gäller bostadsmarknaden hamnar man mellan stolarna - antingen ska man debattera med Sabuni eller så ska man debattera med Odell. Likadant med arbetsmarknaden: Antingen ska man debattera med Sabuni eller så ska man debattera med Littorin. Det är svårt att hitta gränsdragningen. Det måste Sabuni förstå.
Den generella politiken kan många gånger användas i ett icke-diskriminerande syfte. Jag hoppas att vi kan vara överens om det också. Man kan till exempel ha en lagstiftning som gör det tydligt hur bostäder förmedlas i kommunerna. Det är väldigt få kommuner som har det så nu.
Ett annat sätt att komma åt diskrimineringen skulle kunna vara en hyresgaranti, någonting som för övrigt er regering har lovat och som vi också hade lovat tidigare. Det finns alltså mycket att göra. Men jag är glad åt integrationsministerns besked - och det är första gången jag kan glädjas åt ett besked från integrationsministern - om att det ska tillsättas en utredning på detta viktiga område. Jag tackar för svaret.
Luciano Astudillo (S):
Jag vill också först och främst börja med att tacka arbetsmarknadsministern, även om jag inte alls är nöjd med svaret. Sedan vill jag också informera statsrådet Littorin om att det nu är totalt 146 personer över 60 år som har fått ett nystartsjobb. Det motsvarar ungefär 5,7 procent av det totala antalet förmedlade nystartsjobb. Siffrorna gäller fram till vecka 9. Det är i så fall lite bättre än sist vi hade denna debatt. Då talade vi om 5 procent.
Vi ska komma ihåg att långtidsarbetslösa äldre är en stor grupp. Vecka 9 var de 13 343. Nystartsjobben är inget bra stöd för den gruppen.
Det bekräftas av den bild jag har från Arbetsförmedlingen i Malmö, men det bekräftas också av det svar Littorin har valt att ge Ibrahim Baylan när han inte ens hänvisar till nystartsjobben som ett möjligt verktyg för att stötta de äldre. Statsrådet sade i sitt svar att man hela tiden har tyckt att plusjobb är dåliga och ska avskaffas.
I det skriftliga svar som gäller merkostnadsersättningen, som jag har tagit upp i en fråga till Littorin, går han ännu längre. Av svaret framgår att man har lovat att plusjobben ska avvecklas så fort som möjligt. Jag hävdar bestämt att Littorin far med osanning. Det är sant att man inte tyckte om plusjobben.
Men det är också sant att bland annat Kristdemokraternas partiledare Göran Hägglund i valdebatter sade att man skulle låta plusjobben löpa linan ut. Det är ett svek mot avgivna vallöften. Sedan är Littorin moderat och Hägglund kristdemokrat. Men det är en regering, och man lever inte upp till de löften som gavs innan valet.
Jag märker en viss frustration från Littorins sida. Han bjuder in till att få frågor om andra ämnen än om just plusjobben. Men varför, när man inte får svar på de frågor man ställer? I de svar jag har fått hänvisar han hela tiden till en massa andra saker.
Jag tycker att man då kan kräva av ett statsråd att åtminstone få svar på de frågor man har ställt. Efter min senaste skriftliga fråga om merkostnadsersättningen hänvisade Littorin bland annat till en fråga jag har ställt om a-kassan. Det är allvarligt.
Jag vill ändå passa på att fråga Littorin om avtalsbrottet. Merkostnadsersättningen innebar en summa om 40 miljoner. För Malmös vidkommande handlade det om 12 miljoner.
Poängen med den ändring i avtalet som ni gör nu är ju att detta öppnar upp för kommunerna att bryta kontrakten inte bara med 60-plussarna utan med alla plusjobbare som finns.
Det är 18 000 människor som har fått lite extra stöd för att kunna vara kompletterande personal i den offentliga verksamheten. Det är ett avtal som är tecknat mellan kommunen, facken och de lokala arbetsförmedlingarna. Nu har ni ändrat spelreglerna, och nu börjar kommunerna titta på möjligheten att säga upp inte bara dem som är över 60 i förtid utan hela gruppen.
Pajala har redan börjat diskutera det här, och det finns fler. Det om något är ett totalt svek mot det ni sade innan ni vann regeringsmakten.
Luciano Astudillo (S):
Littorin! Det går inte att jämföra plusjobben och nystartsjobben. Det är min poäng. Nystartsjobben hjälper dem som står nära arbetsmarknaden, och det är en ganska bra åtgärd. Men plusjobben hjälpte dem som varit långtidsarbetslösa. Jämförelsen gjordes bara för att visa på hur dåliga nystartsjobben är för den äldre gruppen. Sedan ska jag förklara för Littorin hur avtalet i Malmö är skrivet, så att han begriper. Det finns inget förbehåll i avtalet så länge staten har medel.
Det står att man ska komma överens om ändringar skriftligt. Det står också att man, om förutsättningarna förändras, ger möjlighet för kommunen att säga upp avtalet i förtid, upp till sex månader. Så ser ett av alla de hundratals avtal som har skrivits på det här området ut. Och nu är förutsättningarna förändrade.
Nu börjar kommuner titta sig om och se på möjligheten att säga upp inte bara de över 60 år, utan alla 18 000 plusjobbare, trots löfte från Kristdemokraterna under valrörelsen om att inte röra plusjobben och de människor som är inne i det. Sedan säger Littorin: Ams var så hemskt effektivt några dagar före kungörelsen av budgeten.
4 400 plusjobb förmedlades i slutet. Men varför straffa kommunerna för någonting som Ams har gjort? Varför ge sig på kommunerna för att Ams har varit effektivt? Det är en märklig hållning, tycker jag. Dessutom blir det ännu mer märkligt när det handlar om att försöka täppa till luckor i den borgerliga budgeten på arbetsmarknadsområdet, för att få in pengar att göra annat med.
Nej, det är bedrövligt. Det om något är bedrövligt, herr arbetsmarknadsminister. Tror Littorin över huvud taget att kommunerna någonsin kommer att vara villiga att teckna avtal med en borgerlig regering som behandlar avtal på det här sättet? Och framför allt: Hur kommer människor att kunna lita på den arbetsmarknadspolitik ni för?