KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Engström (V):
Tack för svaret! Jag vill ta upp det sista som Ulrica Messing sade i sitt svar, att det är när olika aktörer, både offentliga och privata, kraftsamlar som vi också får resultat. Jag skulle vilja säga att det nog är precis det vi har gjort i Värmland. Man har verkligen kraftsamlat. Många har deltagit.
Detta har också lett till att vi har fått ett väldigt bra resultat och en väldigt bra produkt. Vi har fått en bra rapport som handlar om hur vi ska kunna få hållbar tillväxt och hållbar sysselsättning i länet de kommande åren i de arbetsmarknadsregioner som nu berörs av omställningsarbetet.
Lite mer konkret pratar man ju nu om att utveckla tre stycken olika kompetenscentrum inom tre områden där vi är starka och skulle kunna bli ännu starkare i länet. Det handlar om IT-området, stål- och verkstadsindustrin och förpackningsområdet.
Redan i dag finns naturligtvis ett ganska väl utvecklat samarbete, kanske framför allt inom förpackningsindustrin, men det finns framför allt behov av ytterligare insatser vad gäller forskning, utveckling och utbildning. För att ge lite mer kött på benen i den här debatten kanske man också ska ha med sig den situation som vi har i vårt län, i Värmland, och vilka utgångspunkter vi har.
Om man jämför med början av 90-talet har den regionala bnp-tillväxten minskat i ökningstakt. Det är något att ta fasta på. Vi har en utbildningsnivå som är lägre än i riket i övrigt.
Varje år när SCB gör sina mätningar av hur långt vi har kommit i jämställdhetsarbetet så hamnar Värmland på jumboplatsen. Det har Värmland gjort två år i rad nu. Det här är inte helt oviktiga variabler för ett läns utveckling.
Mot bakgrund av detta är syftet med min interpellation just att jag vill att regeringen nu ser till att ge klara, tydliga, tidiga signaler till de personer ute i länen som jobbar med omställningsarbetet - vilka resurser man har att tillgå, vilka resurser man kommer att få och när man kommer att få dem.
Det är oerhört viktigt för länets utveckling. Jag har tagit upp frågan om Värmlands Kreditgarantiförening, som egentligen är något väldigt positivt som har hänt i länet och någonting som numera också smittar av sig till andra län.
Jag har fått svar från Ulrica Messing att vi via statens budget ger en viss summa pengar varje år. Det är helt riktigt. Det är till den administrativa uppbyggnaden. Men det finns en annan debatt som vi borde ta ute i länen dit inte riskkapitalet hittar så lätt, och det är frågan om statliga kreditgarantier.
Jag har inte riktigt fått svar på den frågan från Ulrica Messing. Hur ser regeringen på uppbyggnad av statliga kreditgarantier? Det skulle vara en tillgång för företag som i dag har en begränsad tillgång till säkerheter ute i landet.
Marie Engström (V):
Det är klart att man måste känna sig stolt om statsrådet har en så positiv bild av Värmland! Så är det ju naturligtvis. Jag har också en positiv bild av mitt hemlän, men jag har också en del bekymmer, och det är därför jag har skrivit den här interpellationen. Det är bra att vi blir klappade medhårs, men vi måste också samtidigt bli tagna på allvar.
Visst har vi en bra turistnäring, och visst låter vi tala om oss. Så är det ju. Men jag kanske efterlyser lite mer konkreta svar egentligen. När får vi besked om vilka pengar som kommer, och hur ser planeringshorisonten ut för det fortsatta arbetet med våra kompetenscentrum?
Jag efterlyser nog ett lite mer konkret svar från statsrådet. Det är tråkigt att kreditgarantiföreningarna är så okända som de är, för det som händer i Värmland nu håller nästan på att bilda skola för kreditgarantiföreningar i övriga Sverige. Jag vet att man är på god väg i Dalarna, Småland, Gävleborg och så vidare. Det är alltså fråga om något bra.
Det handlar om ett unikt samarbete mellan företag och lokala aktörer på orten och har egentligen sin förebild nere i Europa. Där har kreditgarantiföreningar funnits i många år, under en mycket längre tid, och det är inte ovanligt att staten också har ett finger med i spelet.
Där kan man ha ett unikt samarbete mellan företag och staten, och det är därför jag i interpellationen även tagit upp diskussionen om statliga kreditgarantier. Det skulle kanske kunna vara ett komplement till den verksamhet som kreditgarantiföreningarna bedriver i dag. I dag finns ju inga statliga kreditgarantier, utan det är kreditgarantiföreningarna som ställer ut krediter.
Det gäller i varje fall det system som finns i Sverige. I andra länder finns andra typer av system.
Marie Engström (V):
Då har vi samma ärende uppe till beslut eller förhoppningsvis till beslut den här gången. Från Vänsterpartiets sida kan vi bara konstatera att det kanske ändå var något bra med att vi återförvisade ärendet till utskottet. För det visar ju att det fanns vissa oklarheter i de skrivningar som fanns i det förra betänkandet.
De oklarheterna har väl nu ändå strukits. Det var Skatteverket som påtalade att det fanns ett visst tolkningsutrymme som gjorde att den motivtext som fanns egentligen inte var helt glasklar.
I det läget ville vi från minoritetens sida att detta ärende skulle skickas till Skatteverket för att bereda ytterligare klarhet, för vad vi förstår är inte alla frågetecken uträtade vid det här laget.
En annan sak - jag ska inte bli långvarig - är att man kan fråga sig varför man inte strök sådana uttryck som organiserat kringgående eller att om inte det här beslutet skulle ha tillkommit skulle det ha medfört en påtaglig minskning av våra skatteinkomster. Det är ju riksdagsmajoriteten som har skapat en sådan enorm uppståndelse i den här frågan.
Det är det ingen annan som har gjort. Och det har inte gjorts via några a-kassors hemsidor heller. Herr talman! Jag yrkar bifall till den gemensamma reservation som finns i ärendet.
Marie Engström (V):
Jag får tacka för svaret på min interpellation. Som kommande från Värmland har vi under ett antal år varit med om ganska rejäla översvämningar. Första gången jag tog upp de frågorna här i kammaren var vintern år 2000/01 när de stora översvämningarna ägde rum framför allt i Arvika men också i hela Vänerlandskapet. Det hade också påfrestningar på området vid Göta älv.
Nu har vi under den här hösten sett liknande påfrestningar och liknande översvämningar. De frågor jag tar upp i interpellationen gäller extrema väderförhållanden över huvud taget vare sig det handlar om regn, översvämningar, stormar, orkaner och så vidare eller det handlar om träd som faller till följd av detta.
Det är också viktigt att tala om vad man ska göra akut och vad man ska göra förebyggande. När det gäller till exempel privatpersoner är det visst så att alla ska se om sitt hus, och här ska försäkringssystemet träda in. Men det kan bli tufft för många människor. Man har trots allt en ganska hög självrisk. Den är många gånger 10 000 kr.
Det kan vara så att allting inte omfattats av den försäkring man har. Har man en tomt kan det kanske vara vissa uthus eller saker som försvinner när vattenmassorna kommer, och så vidare. Har man varit med om detta ett antal gånger kan det upplevas som ganska påfrestande.
Det finns också många näringsidkare som inte bara får lokaler och lager förstörda utan som också får uppleva ganska avsevärda avbrott i verksamheten, och det kan få ekonomiska konsekvenser. Jag läste så sent som i dag att näringsidkare i de områden där marken rasade i Bohuslän alldeles nyligen har fått känna av ekonomiska konsekvenser. Både i stort och i smått får det konsekvenser.
Så kommer vi till kommunerna. Det är, precis som Mikael Odenberg sade, reglerat vad som är kommunernas ansvar. Det finns också reglerat vad som är länsstyrelsens ansvar - tillsynsansvar, samordningsansvar och så vidare. Sett till kommunsidan säger Mikael Odenberg att man i Regeringskansliet nu tittar på vilken typ av ekonomisk beredskap man ska ha för att stötta kommunerna.
Då kommer vi genast in på frågan om inte ett katastrofkonto eller ett skadekonto skulle kunna byggas upp. Jag vet att den frågan har debatterats väldigt många gånger här i riksdagen. Jag vet också att Mikael Odenbergs partikamrater har varit väldigt tydliga om att vi ska bygga upp ett katastrofkonto.
Personligen har jag motionerat i frågan under ett antal år, för jag tror att det kan vara en viktig väg när det gäller att komma fram här. Jag måste fråga Mikael Odenberg: Hur ser du som försvarsminister på detta? Ska vi bygga upp ett katastrofkonto? Jag ställer den frågan inte minst mot bakgrund av det uttalande Mats Odell i går kväll gjorde i någon av tv-kanalerna.
Han sade att vi inte ska ha något katastrofkonto - detta samtidigt som vi har en utredning som faktiskt tittar på frågan utifrån en beställning från riksdagen. Jag tycker att det börjar glida här. Det finns lite för många olika svar från alliansens sida när det gäller den frågan. Vad jag här frågat om får bli min första fråga. I nästa inlägg återkommer jag till andra frågor som har med detta att göra.
Marie Engström (V):
Mikael Odenberg säger att det inte är lätt att vara precis i den här frågan eftersom vi har en utredning som tittar på den. Men Mats Odell var inte på något sätt tveksam i går när han gjorde sitt uttalande, utan han var väldigt tydlig. Han tänkte tydligen inte invänta en utredning, utan han hade redan detta klart för sig.
Det är viktigt, kan omgivningen kanske tycka, att de i regeringen säger samma sak i den här typen av frågor som i dag faktiskt är väldigt viktiga. Inte heller jag tror att staten kan gå in och garantera för alla - nu pratar jag om enskilda personer och näringsidkare. Ändå tror jag att staten på något sätt måste se över detta.
Allt tätare får vi extrema väderförhållanden. Med tanke på dem som kanske bor runt Vänern eller i Kronoberg exempelvis där man drabbas mer än andra måste det väl trots allt finnas någon vilja hos regeringen att fundera i de här banorna. Jag tycker att man är närmast cynisk gentemot de människor som återkommande drabbas.
Sedan har vi detta med om kommunerna i stället ska göra något. Ja, det känns kanske lätt att liksom skicka över ansvaret till kommunerna, att de ska ha något slags internt försäkringssystem där de ska betala in till en pott. Nej, jag tycker att detta - även om man kanske kan tala om en ad hoc-lösning vid Gudrunstormen - är ett nationellt ansvar.
Jag tycker också att man ska bygga upp fonder av sådan storlek att man också kan ta detta ansvar vid akuta insatser. Det finns också en annan sida, den förebyggande sidan.
Det är väldigt intressant att läsa Klimat- och sårbarhetsutredningens konsekvensanalyser av vad som kommer att hända runt Vänern, Hjälmaren och Mälaren vid olika översvämningar och vid de olika scenarier som målas upp. Vi kan ta Mälaren eftersom den ligger närmast.
Man pratar om att järnvägstrafiken och tunnelbanetrafiken helt stoppas i Stockholmsområdet. Elförsörjningen och avloppsnätet för delar av centrala stan kommer att helt och hållet slås ut. Mälaren kommer att utsättas för enorma föroreningar, och vattenförsörjningen kommer att bli utsatt för oerhörda påfrestningar.
På samma sätt är det med Vänerområdet där flera städer, bland annat Karlstad och Lidköping, till stora delar kommer att ligga under vatten samtidigt som Götaälvfåran kommer att utsättas för stora påfrestningar. Det finns alltså ett delbetänkande - det har Mikael Odenberg säkert läst likaväl som jag.
Det måste väl finnas tankar kring hur regeringen förebyggande kommer att jobba med de här frågorna. Här har vi alltså färdiga scenarier. Man pratar om de så kallade 100-årsnivåerna. Men SMHI säger nu att de nivåerna inte kommer att inträffa vart hundrade år utan snarare kanske vart tionde eller tjugonde år. Också det är någonting som man måste ha med sig. Hur förbereder alltså regeringen detta?
Hur samordnar vi alla nationella intressen och all kunskap om naturolyckor - redan i dag finns det väldigt mycket kunskap? Och hur kommer vi att använda de olika lärosätena till exempel i det förebyggande arbetet?
Marie Engström (V):
Mikael Odenberg pratade om att regeringen har höjt ett anslag till kommunerna för förebyggande insatser med 15 miljoner. Samtidigt har regeringen också tagit bort ett anslag till kommunerna för oförutsedda utgifter på cirka en halv miljard kronor. Det står inget om det i svaret på min interpellation, men ska vi prata om det ena ska vi väl också prata om det andra, Mikael Odenberg. Visst var Vänsterpartiet en del av ett regeringsunderlag.
Under hela den tiden drev i varje fall jag frågan om en katastroffond eller en sådan typ av konstruktion. Nog hade det varit bra om det hade funnits en sådan fond, till exempel när stormen Gudrun slog till. Det handlar om utgiftstak och om att stuva om i det budgetsystem vi har för att få till stånd akuta insatser.
Det handlar också om att vi fick gå till EU och få pengar från en EU-fond för att kunna betala delar av den kostnad som stormen Gudrun förde med sig. Visst hade det varit jättebra med en katastroffond. Klimathotet är en jättestor fråga som vi har framför oss.
Jag tycker att det är lite dåligt av Mikael Odenberg att säga att jag är cynisk och fråga varför jag inte har gjort något tidigare och så vidare. Det kanske är så att denna fråga blir större och större och att angelägenhetsgraden accelererar för varje år. Alla partier får nog ta sig en funderare på hur vi ska bemöta detta. Det räcker kanske inte bara med akuta och förebyggande insatser.
Den allra viktigaste frågan är hur vi över huvud taget ska hejda klimatförändringarna. Det är de som ligger i botten på frågan och är orsaken till de extrema väderförhållanden som vi i dag diskuterar.
Marie Engström (V):
Jag tycker att detta är en oerhört viktig fråga. Jag har förstått av debatten och när jag har läst budgetpropositionen att detta uppenbarligen var någonting som regeringen glömde bort eller sjabblade bort. Jag vet inte riktigt hur detta har gått till. Jag tycker att det varit intressant att lyssna på, när man har fått redogörelser från Vinnova, vad de här pengarna verkligen har lett till.
Det är också väldigt intressant att veta att bara vart tionde företag som har sökt de här pengarna hittills har kommit i fråga just av den anledningen att kön har varit så lång. Det finns så mycket projekt som det finns en stor vilja att utveckla, och det tror jag på något sätt vittnar om någonting som är väldigt positivt. Det finns en väldigt stark framtidstro i det här landet, och det tror jag att vi ska ta fasta på i den här kammaren.
Jag skulle vilja fråga näringsministern ett par saker. Jag läste ett pressmeddelande som låg på Vinnovas hemsida. Där står det: Tack vare ett positivt besked från näringsministern och statssekreteraren Jöran Hägglund räknar vi - alltså Vinnova - med att minst 100 miljoner kronor tillförs Vinnovas budget år 2007 för Forska och väx.
Då blir min fråga kanske lite liknande Thomas Östros: Innebär detta att medel tas från något annat håll? Eller kommer man att göra andra typer av förändringar i årets statsbudget för att kunna ge till Vinnova eller någon annan som får minska sina anslag?
Vänsterpartiet har skrivit en motion i den här frågan med anledning av budgetpropositionen. Då har vi tagit upp en annan idé. Det är något som finns i Norge nu som man kallar för SkatteFUNN, ett skattemässigt avdrag som företagen kan göra som en stimulans för att kunna satsa på forskning.
Eftersom vi tidigare har tillhört en majoritet i den här kammaren har vi också drivit de här frågorna i många år tillsammans med andra partier. Vi kanske var det parti som först över huvud taget tog upp den här frågan. Vi gjorde det med två olika metoder, via anslag men framför allt skulle vi snegla lite mer på Norge och dra lärdom av dem.
Min andra fråga till näringsministern blir då: Kan regeringen tänka sig att titta på det norska exemplet och ta till sig det som ett gott exempel på hur vi ytterligare skulle kunna stödja små- och medelstora företag i deras forskningsinsatser?
Marie Engström (V):
Jag kan instämma i allt det positiva som Thomas Östros sade om Vinnova och dess verksamhet. Det är väldigt positivt att man med utgångspunkt i de medel man har ändå kan göra så mycket som man gör.
Det är bara att beklaga att vi i och med att Vinnova inte får de anslag man säger sig behöva helt enkelt kommer att tappa tempo när det gäller miljö, energi och kanske även forskning kring bioteknik. Det är bara att beklaga.
Jag fick till vissa delar svar på min fråga om satsningarna på Vinnova tas från andra anslag. Uppenbarligen är det på det sättet. Jag sitter inte i näringsutskottet så jag har kanske inte haft tillgång till den informationen, men jag vill verkligen beklaga att det är på det sättet.
När det sedan gäller att stödja forskning via skattesubventioner vill jag uppmana Maud Olofsson att titta i någon skrivbordslåda eller någonting uppe på Näringsdepartementet. Jag har nämligen för mig att det ska finnas ett utkast eller en promemoria kring hur ett sådant system skulle kunna se ut. Maud Olofsson behöver alltså inte uppfinna hjulet en gång till, utan hon kanske kan läsa där och se. Sedan kan vi ta en förnyad diskussion i kammaren så småningom.
Vi skulle kanske också kunna ta en diskussion om hur vi i stället för att skattesubventionera hushållstjänster, som regeringen förslår, skulle kunna skattesubventionera forskningsinsatser. Det tror jag skulle ha en bra mycket större betydelse för sysselsättningen och för framgång för Sverige.
Marie Engström (V):
Jag ska kanske instämma i det Fredrik Olovsson allra sist sade och fråga: Varför så bråttom? Lite grann skyller finansministern ifrån sig i svaret på interpellationen med att det är så kort tid från valet till dess att ni ska lägga budgeten på riksdagens bord. Naturligtvis kan man inte hinna med allt. Men man måste väl inte heller ha ambitionen att lägga fram precis allt. Det är kanske något att fundera över.
Jag har också tittat på Skatteverkets yttrande. Det finns flera intressanta saker där. Bland annat skriver de om att tvingas införa viss manuell hantering av några inkomstskattedeklarationer på grund av att man inte riktigt förstår hur jobbavdraget ska utformas.
När det gäller fastighetsskatten säger man i något sammanhang att det inte går att göra ett förtryckt material eftersom det ändå inte går att få det så begripligt att någon kan ta till sig informationen på ett bra och hyfsat sätt.
Även om man inte kan lämna riktig information kommer det att krävas en hel del av den skattskyldige. När jag läser det här har jag lite funderingar. Vi brukar ha en del honnörsord när vi diskuterar skatter här i kammaren: Vi ska ha en likformig beskattning. Vi vill värna rättstryggheten. Det ska vara begripligt och kunna genomlysas och så vidare.
Det är väldigt viktigt att upprätthålla förtroendet hos medborgarna för system som vi skapar. Jag tycker att kärnan i det som Fredrik Olovsson skriver om i sin interpellation lite grann är just att vi här har en lång rad exempel på rejäla avsteg som görs från vad vi många gånger tycker är mer eller mindre honnörsord när vi pratar om skattesystemet.
Jag skulle vilja att finansministern lite grann belyste det i sitt nästa svar här, utan att för den skull gå in på enskildheter. Många gånger tänker vi väl att vi så långt som möjligt ska undvika problem, att vi ska undvika gränsdragningsproblem eller sådant som kan vara upprörande och jobbigt för de skattskyldiga.
Det kan till exempel gälla det som förra veckan diskuterades här i kammaren, nämligen problematiken kring överskottslikviditeten - det som kallas för lex Uggla. Där var finansministern väldigt snabb med att komma till kammaren och lova förslag till lösningar och så vidare. Det har just varit exempel på där lagstiftningen inte riktigt har räckt till, så en väldigt stor oro har skapats bland många skattskyldiga. Jag ser alltså fram emot ett svar här från Anders Borg.
Marie Engström (V):
Jag noterar att finansministern fick så många frågor att det tydligen inte fanns någon tid till att svara på mina frågor. Jag tog upp mer principiella frågor för att inte alla ska gå upp i talarstolen och prata om exakt samma sak. Jag tog upp principiella frågor om hur man ser på ett skattesystem.
Jag ställde ett antal frågor om vilka krav finansministern och regeringen vill ställa på ett bra och likformigt skattesystem. Tycker finansministern att de förslag som ni har lagt fram, framför allt förslagen om jobbavdrag och fastställande av markvärde inom fastighetsbeskattningen, stämmer överens med de krav som man måste ställa på ett skattesystem?
Jag tycker att det är viktigt att ha en sådan principdiskussion. Visst ska demokratin fungera, och man ska naturligtvis driva de frågor som man går till val på. Men vi har också tillhört en majoritet från Vänsterpartiets sida. Vi har förstått mycket väl under de år vi har tillhört majoriteten att man inte kan genomföra alla de förslag som man skulle vilja genomföra.
Det är någonting som vi lever med allihop. Det blir att skylla ifrån sig när man säger att man är skyldig väljarna att genomföra allt man har lovat i en valrörelse. Det är ett lite klent svar, tycker jag. Jag tycker att det är bättre om finansministern håller sig till frågan: Vad är det för krav man som finansminister måste ställa på ett skattesystem?
Marie Engström (V):
Jag tackar för svaret. Jag vill först säga att jag och Vänsterpartiet är väldigt väl förtrogna med vad som står i sjätte mervärdesskattedirektivet. Vi är också väl förtrogna med vilka undantag som finns enligt artikel h, alltså vilka varor och tjänster som kan bli föremål för en momssats på 12 respektive 6 %.
Detta är egentligen en av orsakerna till att jag har skrivit den här interpellationen. För det är ju så, och det vet finansministern också, att i Sverige kan vi i dag inte själva bestämma vilka procentsatser vi vill sätta på varor och tjänster när det gäller mervärdesskatt. Där är vi oerhört styrda av EU:s regelverk.
I det här läget, när det gäller biodrivmedel, var Vänsterpartiet med och drev igenom just den skattestrategi som innebär att alternativa drivmedel inte belastas med energiskatt eller koldioxidskatt. Det var vi med och drev igenom redan 2002. Därför tycker jag naturligtvis att det som Anders Borg säger är väldigt positivt.
Nu har EU-kommissionen i varje fall förlängt nedsättningen av de skatterna till år 2013. Frågan är om man kanske efter det också ska försöka få ytterligare förlängning eller redan nu inleda den diskussionen. Detta är bakgrunden till interpellationen.
Samtidigt är vi i den situationen i dag att etanolen helt enkelt har blivit för dyr jämfört med många fossila drivmedel. Någon som påtalade detta för bara någon vecka sedan var ju Volvochefen Leif Johansson, som gick ut i ett intressant utspel och menade att priset är ett viktigt styrmedel. Det kan man inte annat än hålla med om.
Ska vi höja skatten på fossila bränslen, eller ska vi försöka att ytterligare sänka skatten på biobränsle? Det är där frågan står. Jag skulle vilja ställa en lite mer konkret fråga till Anders Borg. I svaret säger Anders Borg att regeringen ska ta upp frågan om förhandling om momssatser efter det att kommissionen har presenterat sin utvärderingsrapport.
Den utvärderingen avser ju de tillfälliga nedsättningarna av momssatserna inom EU:s medlemsstater och handlar inte om moms på drivmedel. Det handlar om moms på olika typer av tjänster som respektive medlemsstat kan använda sig av. Nu var det så att Sverige aldrig ansökte om att få vara med i det försöket, så jag vet inte hur pass stort intresse det är för detta.
Jag måste ändå ställa frågan. Jag tycker inte att det finns någon direkt koppling mellan den utvärderingen och den eventuella nedsättningen av moms på drivmedel. Skulle inte regeringen ändå kunna driva den här frågan inom ramen för EU? För det är endast på det sättet som vi kan få en förändring till stånd, att finansministern inom ramen för Ekofin tar upp de här frågorna.