KBLab/rixvox huggingface dataset:
Nina Lundström (L):
Om det ska bli någon ändring av regelverket måste regeringen agera, för det är endast regeringen som har rådighet över att se till att vi får de nya trafikreglerna. Nu har frågorna diskuterats under så lång tid, det har remitterats och det har funnits så många synpunkter att jag är alldeles övertygad om att det är fullt möjligt att gå till beslut om en ny regel för omkörning och minsta avstånd.
Men det handlar också om många andra regler som många verkligen längtar efter. Det blir lite grann av ett moment 22. Statsrådet hänvisar till utskottet och riksdagen, och utskottets majoritet och regeringspartierna hänvisar till statsrådet och regeringen. Så kan man hålla på och bolla sinsemellan vems ansvaret är. Jag läste upp det som stod i betänkandet om att utskottet väntar på att regeringen ska återkomma med förslag utifrån remissen och även med ytterligare förslag.
Jag tror att det vore viktigt att man nu verkligen funderar på hur vi ska se till att reglerna kommer på plats. Det vore alldeles utomordentligt, och jag kommer personligen att göra allt jag kan för att påverka i frågan. Jag noterar att statsrådet inte svarade på frågan om utvärdering av det regelverk som genomfördes i Australien, där man gjorde en utvärdering ur polisens perspektiv, ur cyklistens perspektiv och ur bilistens perspektiv.
Statsrådet har kanske inte tagit del av rapporten, men jag har skrivit ut den och har den med mig här i talarstolen. Efter debatten kommer jag att överlämna den australiska rapporten till statsrådet för att han ska kunna ta del av hur 1,5-metersregeln ser ut. Jag tror inte att man behöver komplicera det hela så otroligt mycket. Det är klart att man kan skylta vägarna och peka ut var man börjar med skyltningen. Man kan också ta hänsyn till den lokala miljön.
Kunskapen finns, och jag tror att det är det minsta bekymret vad gäller att tillämpa regelverket. Jag hoppas att reglerna snart kommer på plats.
Nina Lundström (L):
Min fråga går till statsrådet Tomas Eneroth. Sjöfarten är otroligt viktig för Sverige. Det är också ett smart sätt att frakta gods. Att frakta gods till sjöss är både klokt och långsiktigt hållbart. Exempelvis i den här regionen, Stockholms- och Mälardalsregionen, är nio av tio varor fraktade sjövägen. Men det finns många hinder.
Det handlar bland annat om infrastrukturen till och från hamnarna. Det handlar också om de avgifter som nu har lanserats. Då är frågan: Hur kan man förstärka infrastrukturen? Jag noterar exempelvis att Nynäshamn kämpar med att få fram infrastruktur, såsom Södertörnsleden, och att Gotland behöver en bättre anknytning. Vad kan ministern göra åt det?
Nina Lundström (L):
Jag noterar ändå att det, som det ser ut just nu, saknas två väldigt viktiga delar i den infrastrukturplanering som ska sträcka sig från 2018 till 2029: Gotland saknas helt, och Södertörnsleden verkar inte bli av. Det här är två viktiga frågor som rör just sjötransporterna och godstransporterna. Då infinner sig frågan om hur man ska rätta till detta. Där har ministern ett stort ansvar.
Vilka åtgärder vill ministern vidta?
Nina Lundström (L):
Jag delar uppfattningen att det behövs en utvärdering, som Betty Malmberg många gånger framför i de här debatterna. En viktig fråga är också vad man vill göra för att uppnå den förbättring som jag ändå uppfattar att hela utskottet är engagerat i. Jag har inte hört någon i den här debatten som har sagt att vattenbruket är oviktigt. Tvärtom har varenda talare varit uppe och talat sig varm för varför det är så viktigt.
När det finns ett liggande tillkännagivande som handlar om att se över regelkrångel och det sedan läggs ett nytt tillkännagivande som handlar om att se över regelkrångel blir jag nyfiken och väldigt intresserad av att få veta vad det är för medskick i sak som det handlar om.
Jag har räknat upp budgeten, den långsiktiga och den kortsiktiga finansieringen, de paket som finns, Jordbruksverkets arbete, samordningen mellan myndigheter och de regler som man just nu håller på att se över. För att vi ska komma vidare i att göra ännu mer förbättringar skulle jag i den här debatten vilja höra vad man i sak vill åstadkomma. Det har jag ännu inte hört.
Det finns en fråga som inte har kommit upp här - vi liberaler har inte heller lyft fram den tidigare, men jag passar på att lyfta fram den här - nämligen platsfrågan. Den kan möjligtvis vara kopplad till många olika faktorer, men det är en viktig fråga som jag vill framhålla. Jag hoppas att vi tillsammans kan fortsätta att hitta frågeställningar som gör att vi kommer framåt.
Då kvarstår min fråga, som inte har klarnat efter den här diskussionen, vad det är för krångel som regeringen nu förväntas ta itu med, så att vi alla vet vad det handlar om.
Nina Lundström (L):
Jag tror att alla här i kammaren kan känna frustration över att saker och ting inte går tillräckligt snabbt. Men för att komma framåt i debatten och framför allt med lösningarna tror jag att vi måste vara väldigt noggranna med presentationen av vad som ska göras. När jag läser budgetpropositionen noterar jag, precis som Betty Malmberg, att det finns ett bra underlag för att kunna följa utvecklingen, inte minst inom vattenbruket.
Men det finns också mycket beskrivet, även i betänkandet, av vad som faktiskt har gjorts. Pengar brukar vara en kritisk faktor. Det vet vi alla. Uppdrag till myndigheterna är också en viktig faktor. Det finns mycket annat. Och jag har spelat upp ytterligare en viktig fråga om platsen. Vad mer är det som ska adresseras? Jag tycker att tillkännagivandet är väldigt luddigt. Jag förstår och uppskattar engagemanget bakom det.
Men utifrån den text som finns kan jag inte klura ut vad uppdraget skulle leda till. Det handlar om att komma åt regelkrångel, men vilka frågor är det som ska adresseras? Jag tror att det är viktigt att debatten fortsätter. Jag tror också att det här är en fråga om innovationer och entreprenörer, ofta väldigt små aktörer som inte har stora resurser.
Men om vi ska förbättra förutsättningarna måste vi vara tydliga med vad mer som behöver göras. Jag uppskattar engagemanget, men jag är själv nöjd med att mycket som finns beskrivet i betänkandet ändå har gjorts. Självfallet kommer också Liberalerna och framför allt Lars Tysklind, som är vår nestor på området, att återkomma i många olika sammanhang och även till riksdagen med ytterligare förslag. Jag välkomnar engagemanget.
Det är härligt.
Nina Lundström (L):
Citatet kommer från en intervju som rör ett specifikt fall. Det är inte en generell bild av hur läget ser ut i hela Sverige. Jag och Liberalerna är de första att konstatera att det här är en väldigt stor lokal fråga på många olika håll beroende på hur livssituationen ser ut. Det har vi väldigt stor respekt för. I det här fallet handlar det om hur länsstyrelsen har gjort bedömningen och vilka kriterier som finns till grund för besluten.
Det är utifrån det som jag har gett mitt svar på frågeställningarna. Vi kommer noggrant att följa utvecklingen. Det handlar samtidigt om hur forskningen och vetenskapen ser på den långsiktiga förvaltningen. Vi måste hitta en bra balanspunkt där vi både respekterar och ser de utmaningar som finns i lokalsamhällen men också tänker på den nationella förvaltningen och ser till att vi orkar värna vargen och dess existensberättigande.
Svaret var på en konkret fråga i ett specifikt fall. Vi kommer att återkomma i debatten när vi närmar oss betänkandet som handlar specifikt om förvaltningen av rovdjur.
Nina Lundström (L):
Jag blev återigen ledamot den 1 november 2019. Det var efter motionstiden. Jag är själv väldigt engagerad i jaktfrågor privat. Jag vistas mycket i jaktmarker. Jag tycker att det är viktiga frågor. För min personliga del och Liberalerna del handlar det om balanspunkten mellan förvaltningen och biologisk mångfald.
Vi ser och hör hur många från lokalsamhällena uttrycker sin oro över den livssituation som finns. Jag har själv talat med en ung jägare och hört hennes berättelse. Hon var ute med sin jakthund och träffade tre vargar. Det var i Värmland för några år sedan. Jag känner mycket väl till hur utmaningarna ser ut. Vi måste också se möjligheten att värna vargen på något sätt.
Jag menar att den balanspunkt vi i Liberalerna strävar efter är att kunna freda det lokala samhällets behov men också se till det nationella intresset av att vi har en god rovdjurspolitik där vi orkar värna vargen och dess existens.
Nina Lundström (L):
Det pågår en översyn av hur framtidens strandskyddsregler kommer att utformas. En sådan viktig fråga i den översynen handlar främst om att göra det möjligt att kunna utveckla verksamheter och också kunna bosätta sig inom områden där det inte är hårdexploaterat.
Den fråga som Staffan Eklöf för fram om att det skulle finnas en negativ konsekvens för våtmarker eller för övrig lagstiftning får jag ta med mig. Den frågan har jag inte stött på tidigare. Den pågående utredningen ska reda ut ett antal hämmande effekter för att kunna utveckla verksamheter med mera. Den frågan kommer vi att avvakta med, och vi kommer att se vad utredningen kommer fram till.
Nina Lundström (L):
Den erfarenhet jag har av anläggande av våtmarker tätortsnära och i tätbebyggda områden är att den frågan inte har kommit upp i något fall som jag känner till. Jag kommer från Sveriges absolut mest tätbebyggda kommun som arbetar mycket aktivt med att just se över möjligheten att anlägga våtmarker och dammar. Det är av det skälet att det också är en dagvattenhanteringsfråga.
Jag tycker ändå att det är intressant att lyfta fram frågan om det skulle kunna finnas en komplikation med att kunna fortsätta att utveckla våtmarker. För Liberalerna är det en jätteviktig fråga. Vi ser att det finns en stark klimatbäring på att kunna använda sig av våtmarker. Därför måste man naturligtvis vara väldigt observant på om det finns annan lagstiftning som skulle kunna träda in och hämma utvecklingen. Jag har inte sett de exemplen någonstans. Men man måste naturligtvis ta med sig det i arbetet. Det viktiga här är att man kommer framåt i frågorna.
I och med att det pågår en utredning får man fortsätta att bevaka även vad den utredningen kommer fram till. Men frågan är viktig. Jag hoppas att vi verkligen ser till att skapa möjligheter att få fram fler våtmarker.
Nina Lundström (L):
Ja, det finns alltid målkonflikter i olika frågor. Här finns, som många talare varit inne på, å ena sidan vikten av konkurrens, å andra sidan ansvaret för den biologiska mångfalden och belastningen på vår natur av olika typer av växtskyddsmedel, bekämpningsmedel eller till och med pesticider.
Vi i Liberalerna vill verkligen sträva efter att balansera upp frågan om den inre marknaden, där vi har myndigheter som jobbar generellt för att skapa goda förutsättningar. Det är klart att det som är bra för Sverige med att trycka ned användningen också måste gälla övriga Europa. Sedan ser förutsättningarna naturligtvis väldigt olika ut, inte minst av klimatskäl.
Vi menar också att det är en riskfylld strategi att luta sig tillbaka och förvänta sig att andra länder ska gå före. Vi tycker att vi i Sverige ska gå före. Men självfallet handlar det här också om att man ska jobba utifrån kunskap och evidens. Det finns myndigheter som har den kompetens och kunskap som vi politiker behöver för våra beslut.
Någonstans måste vi hitta en balanspunkt, men vi tror från Liberalernas sida att det är en väldigt defensiv och farlig väg att sätta sig och vänta på att någon annan ska agera. Vi tycker att det är viktigt att vi gör det vi kan. Vi har från Liberalernas sida lyft fram att vi välkomnar olika typer av metoder och metodutveckling för att se till att kunna trycka ned användningen av växtskyddsmedel. Vi har också den stora frågan om pollinerande insekter.
Det gäller att värna dem. Om vi inte har dem spelar det ingen roll vad vi försöker odla, för förutsättningarna kommer att saknas. Allt hänger ihop. Vi måste kunna gå före, men också driva på EU så att vi får fler som agerar i rätt riktning.
Nina Lundström (L):
Jag tror att det är viktigt att lyfta fram ett konsumentperspektiv, vilket jag också försökte göra i mitt huvudanförande. Det handlar om att vi har väldigt medvetna konsumenter som vill veta vad som landar på tallriken. Man vill kunna göra aktiva val och välja bort produkter om man känner att det är fråga om en produktion som man inte vill gynna. Allt det här måste vävas ihop, även metodiken i jordbruket, oavsett om man odlar konventionellt eller ekologiskt.
Det kan gälla växtföljden, gensaxen eller vad det nu må vara. Vi måste använda den tekniska potentialen och försöka komma ifrån så mycket som möjligt av de gifter som ändå kommer att vara kvar och cirkulera. Vi hörde ju exempelvis i miljö och jordbruksutskottet att reningsverken får hantera väldiga mängder kemikalier, inte bara det man själv sätter i reningsprocessen utan också det som fångas upp från marken och från vattenflödena.
Det finns skäl att försöka hålla nere detta så mycket som möjligt. Sedan är vi fullt medvetna om att vi i dag inte klarar oss utan växtskyddsmedel.
Men det förs en argumentation om att vi av konkurrensskäl ska upprätthålla ett brukande i stället för att fundera på tekniken, forskningen om växtföljder och hur vi ska se till att värna biologisk mångfald och pollinerare. Jag tycker att det är väldigt defensivt att ge upp och säga att vi är nöjda bara konkurrensen fungerar. Det räcker inte för Liberalerna. Vi vill se helheten.
Vi vill se till att konsumenterna har goda produkter. Vi vill också ha förvaltarskapstanken, det vill säga att vi måste vara noggranna med att det som kommer ned i marken inte recirkulerar så att giftbelastningen ökar. Det är för oss en viktig del av generationstänkandet. Men visst - med ny teknik, ny metodik och ansvar för miljön tror jag att vi kan komma ganska långt.
Nina Lundström (L):
Jag noterar att det i så fall finns en otydlighet i Moderaternas reservation. Jag tolkade det nämligen som att den åsyftade en utredning för att hitta ett sätt att särskilja yrkesfisket och sportfisket och reglera sport- och fritidsfisket.
Sett till den reservation som finns tolkade jag det som en begränsning av fritidsfisket.
Jag noterar att Miljömålsberedningen i den del som finns omnämnd i betänkandet ändå är väldigt positiv till effekterna av fritidsfisket av det skälet att fritidsfisket bidrar både till miljöhänsyn och en ökad kunskap om hur fisket egentligen mår liksom kunskap om effekter på ekosystemet.
Många som idkar fritidsfiske är varma miljövänner och känner ett stort ansvar. Man vidtar åtgärder för att meandra bäckar och för att ta bort vandringshinder. Jag menar att den sidan av sport- och fritidsfiskets positiva fördelar lyser med sin frånvaro i Moderaternas reservation, och därför tycker jag att det är intressant att höra från Betty Malmberg vad som åsyftas.
För Liberalerna är fritidsfisket otroligt viktigt. Det är en del av friluftslivet och en del av fritiden för väldigt många som vistas vid vattenmiljöer. Vi ser ett stort värde i det, och även samhällsekonomiskt har det goda effekter. Vad gäller trålgränserna tycker vi att man ska göra mer. Jag tycker att vi alla ska bidra mer. Därför välkomnar vi också att betänkandet har blivit så pass positivt vad gäller att se över möjligheten att flytta trålgränserna.
Nina Lundström (L):
Min tolkning är ändå att reservationen andas reglering och någonting som ska syfta till en begränsning av fritidsfisket, och det exempel som Betty Malmberg tar upp andas samma typ av inriktning.
Jag tror att det är väldigt viktigt att i stället fokusera på och uppgradera fritidsfisket, husbehovsfisket, som har ett så stort värde för oss som samhälle till exempel när det gäller miljövårdande insatser och, som jag sa, också vårdandet av fisket i sig. Det är klart att de personer som fiskar också ser värdet i att det ska finnas fisk långsiktigt.
I exemplet från Gotland är sportfiskarna själva engagerade i att försöka hitta metoder för att möjligtvis rädda torsken genom att se till att äggen faktiskt överlever. Det vidtas oerhört mycket insatser från sportfiskare och husbehovsfiskare för att värna bestånden, och det var väl det jag tyckte att jag saknade i reservationen som mer andas regleringar.
Man ser problem med sportfisket och inte de positiva fördelarna. Vi i Liberalerna vill göra mycket mer kring detta. I vår motion har vi beskrivit fördelarna med att samverka med och dra nytta av både de organiserade och de enskilda sportfiskarna, eftersom vi vet att man gör så ofantligt mycket insatser i hela landets bäckar och åar och inte minst i havet.
Man värnar verkligen sin närmiljö. Vad gäller synen på vem som kan göra mer tycker jag att det är väldigt roligt att utskottet är så engagerat i frågeställningarna. Jag kan förstå att det finns knepigheter kring trålgränserna, för det finns också bilaterala avtal. Det handlar inte bara om att begränsa det svenska fisket; det handlar om att det ska vara generella åtgärder. Jag välkomnar det, men jag tror att vi alla kan göra ännu mer.
Nina Lundström (L):
Jag har en fråga till landsbygdsministern. Fisket har nämnts tidigare här. Det är klart att det är väldigt många som är bekymrade över läget i Östersjön. Det handlar också om hur man ska värna de bestånd som finns. Det maximala uttaget behöver vägas mot en försiktighetsprincip. Det är också viktigt att notera att strömmingsbestånden i Östersjön debatteras väldigt mycket. Är det lokala bestånd eller är det ett generellt bestånd?
Det råder en osäkerhet. Vi noterar i Liberalerna att Havs- och vattenmyndigheten nyligen beslutat om ett långsiktigt åtgärdspaket för att skydda sill och strömming i Östersjön. Därför vill jag fråga landsbygdsministern vilka åtgärder hon anser vara möjliga att vidta. Skulle det exempelvis vara möjligt att flytta trålgränsen?
Nina Lundström (L):
Trossamfunden är en central del av det civila samhället och ska som sådana ha goda möjligheter att verka. Staten är sekulär, men det innebär inte att man därför inte har något ansvar. Statens ansvar är att säkra en fri religionsutövning - eller ingen alls - och därmed att inte ta ställning för en viss religion eller vissa samfund.
Den svenska liberalismen föddes ur kampen för religionsfrihet. Detta är en fråga i vårt dna. Vi vill ge Svenska kyrkan samma frihet som alla andra trossamfund har. Det handlar inte om för eller emot religion, utan det handlar om att säkra friheten för alla trossamfund.
Det var genom kyrka-stat-reformen 1999 som relationen mellan Svenska kyrkan och staten ändrades. Kyrkolagen med rötter i 1600-talet liksom statens medverkan vid beslut om Svenska kyrkans inre verksamhet avskaffades. Detta var något som Liberalerna, som har djupa rötter i kampen för religionsfrihet, hade verkat för under mycket lång tid.
Reformen innebar dock inte att statens särskilda styrning av Svenska kyrkan upphörde helt. Medan andra samfund fritt väljer sin egen organisationsform finns det en särskild lag om Svenska kyrkan som detaljerat reglerar samfundets uppbyggnad, församlingens uppgifter, biskoparnas roll, kyrkomötets beslutsbefogenheter och så vidare.
Lagen om Svenska kyrkan får ses som en del av den bredare kompromiss som på 1990-talet möjliggjorde de förändrade relationerna just mellan staten och Svenska kyrkan. Liberalerna har under lång tid arbetat för att Svenska kyrkan ska uppnå fullt oberoende på samma villkor som övriga trossamfund i Sverige.
För att Svenska kyrkan ska stå helt fri från statlig styrning anser därför Liberalerna att den särskilda lagen om Svenska kyrkan ska avskaffas. Svenska kyrkan bör, liksom alla andra samfund, ha full frihet att avgöra sin egen verksamhet. Det är dess medlemmar som ska avgöra samfundets vägval i religiösa frågor.
Det påverkar dock inte i sig Svenska kyrkans ansvar vad gäller begravningsväsendet och inte heller trossamfundens möjlighet att via Skatteverket få hjälp med uppbörden av medlemsavgifter eftersom detta regleras i annan lagstiftning. Herr ålderspresident! Med detta vill jag yrka bifall till reservation 2.
Nina Lundström (L):
Det här betänkandet har titeln Kommittéberättelse - kom mittéernas verksamhet under 2021, m.m . I betänkandet behandlas också motioner från allmänna motionstiden. Därför yrkar jag bifall till reservation nummer 2. Fru talman! Människors personliga integritet behöver värnas. Integritetsfrågan borde alltid analyseras innan nya lagförslag läggs fram.
I alla direktiv till utredningar bör det ingå en obligatorisk bedömning av effekterna på människors personliga integritet. Konsekvensbeskrivningar finns i dag gällande till exempel den statliga och den kommunala ekonomin, den kommunala självstyrelsen, jämställdheten och integrationen.
På samma sätt bör det ställas krav på att genomföra en integritetskonsekvensutredning i enlighet med det som vi tar upp i reservation 2. Fru talman! Jag vill härutöver göra några personliga reflektioner om integritetsfrågor som även rör arbetet i riksdagen och oss folkvalda ledamöter.
Jag inledde dagens debatter med att citera regeringsformen, som är en av Sveriges grundlagar: "All offentlig makt i Sverige utgår från folket." Vidare står det: "Riksdagen är folkets främsta företrädare."
Vi i konstitutionsutskottet har i dag debatterat många betänkanden som belyser riksdagens kontrollmakt, som utövas även personligen av de 349 ledamöterna i Sveriges riksdag. På en vägg i ett av riksdagens hus finns en inskription som jag har passerat många gånger sedan jag var ny ledamot i riksdagen 2002.
Jag har tänkt på inskriptionen varje gång jag har återkommit till riksdagen som ledamot. Den påminner om ledamotens personliga ansvar: Att vara folkvald förpliktar. Ledamöter påverkar politiken ytterst genom att rösta - trycka på en röd, gul eller grön knapp. Ett hjärta som fylls med integritet kan ge styrka i uppdraget som ledamot.
Under detta riksmöte har demokratin uppmärksammats specifikt i fråga om införandet av allmän och lika rösträtt. Jag hoppas att väljarna använder sin röst och röstar i september 2022 - för all offentlig makt utgår från folket.
Inskriptionen i ett av riksdagens hus lyder enligt följande: In necessariis unitas, in dubiis libertas, in omnibus caritas. Fritt översatt: I det nödvändiga enhet, i tvivel frihet, men kärlek i allt. Fru talman!
Det här är mitt sista anförande denna långa debattdag med mängder av olika betänkanden, och det är också mitt sista anförande eftersom jag inte kommer att kandidera till valet 2022. Jag vill tacka talmanspresidiet och specifikt talmannen för alla insatser under denna speciella mandatperiod med många utmaningar. Jag vill tacka kammarkansliet och alla tjänstepersoner som verkar i riksdagen. Ni gör en ledamots uppdrag möjligt.
Jag vill tacka konstitutionsutskottets kansli med alla medarbetare. Ni gör en enastående insats! Slutligen vill jag tacka mina kollegor i konstitutionsutskottet. Den respekt, öppenhet och vänlighet som präglat arbetet även när vi haft väldigt svåra frågor med många målkonflikter att lösa känns alldeles unik. Jag hoppas att det arbetet kan inspirera andra ledamöter i andra utskott.
Jag önskar alla en fin sommar när det blir dags. Kommittéberättelse - kommittéernas verk-samhet under 2021, m.m.