Anette Åkesson (M):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. Det är med tillfredsställelse jag konstaterar att hänvisning nu inte sker enbart till att det är välfärden som skatterna finansierar. Skola, vård och omsorg utgör ungefär en tredjedel av det offentligas utgifter, och det är bland mycket annat framför allt det sociala skyddet som betalas med skatterna. Samtidigt är det motiverande att själv bli citerad i svaret.
Jag är också helt enig med finansministern om att det är helheten som är det relevanta, men helheten består av många mindre delar, och eftersom S-MP-regeringen är inne och försämrar i flera av dem kan vi tyvärr inte undvika att debattera dem. Jag vill korrigera finansministern gällande bilden av arvet efter alliansregeringen. Sverige hade åren 2006 till 2014 inte bara en högre ekonomisk tillväxt än alla jämförbara länder.
När Alliansen lämnade över till Socialdemokraterna och Miljöpartiet hade Sverige EU:s starkaste offentliga finanser när man väger samman nettot i de offentliga finanserna och statsskulden. Trots finanskris ökade antalet jobb med 350 000. Sysselsättningen ökade, och utanförskapet minskade från 20 procent till 14 procent, vilket är den lägsta nivån sedan detta nyckeltal började mätas.
Man kan undra varför finansministern klankar ner på Alliansen eftersom man till och med i den egna budgeten skriver att de åtgärder som Alliansen genomförde gällande skatter och bidrag har lett till positiva effekter som sänkt arbetslösheten - i motsats till de egna förslagen i budgeten för 2016, som uttalat leder till färre jobb. Därmed motarbetar Socialdemokraterna och Miljöpartiet det egna politiska målet.
Någon berättade för mig att skillnaden mellan socialdemokratisk och moderat skattepolitik är att Socialdemokraterna anser att skatterna är statens pengar, medan Moderaterna tycker att skattepengarna är medborgarnas. Detta kan förklara varför vi vill vara försiktigare med uttaget av skatt: Varje skattekrona är en krona mindre som medborgarna annars skulle förfoga över själva. Det skulle delvis kunna förklara finansministerns svar. Även moderater vill ha en skattefinansierad välfärd.
Men vi vill ha fokus på hög kvalitet, både därför att det som betalas med skattebetalarnas medel ska ge valuta för pengarna och varje krona användas på bästa sätt och därför att utredning efter utredning visar att de kommuner och verksamheter som har högst kvalitet samtidigt har de lägsta kostnaderna. De som arbetar med sina processer och förbättrar dem där det behövs lyckas därför få till bättre resultat med mindre resurser.
Vi vill genomföra reformer med fokus på fler jobb och att det ska vara mer lönsamt att arbeta och att anställa. Hela vår politik är riktad mot det. Med Moderaternas budget skulle kakan att fördela bli större. I stället får vi det allt tuffare att fördela en kaka som minskar på grund av Socialdemokraternas och Miljöpartiets politik. Av skattehöjningarna på 40 miljarder kronor nästa år slår ca 90 procent mot jobb och tillväxt.
Hur anser finansministern att det främjar finansieringen av välfärden på kort och lång sikt? Om vi ska ha världens bästa välfärd, vad menar finansministern med det, och hur ska det gå till när man med färre jobb får lägre skatteintäkter och det därför blir allt tuffare att prioritera?