Beatrice Ask (M):
Först tror jag att det i sammanhanget är otroligt viktigt att inte ta enstaka exempel till intäkt för att det skulle finnas brister när det gäller rutiner i Regeringskansliet generellt. Som jag pekade på i mitt tidigare inlägg har vi fasta regler. Det finns regler, det finns principer och det sker ett arbete för att säkerställa att nyanställda och myndigheter känner till vilka regler som gäller. Sedan uppstår det frågor.
Morgan Johansson har begärt att KU ska granska UD:s hantering när det gäller ett ärende Hillevi Larsson nämner. Det är en av KU:s uppgifter att granska när förhållanden är tveksamma eller när det finns frågeställningar. Jag tycker att det är en bra ordning att vi har den granskningen och prövningen. Regeringen har inte yttrat sig till KU i det ärendet ännu, och jag kan inte heller detaljerna i det.
Men det är naturligtvis viktigt att granska när det i något fall ställs frågor om huruvida saker har hanterats rätt. Den kritik UD framför allt har fått, utöver det jag nämnde tidigare med diariet, är långsamhet i handläggningen. Det är naturligtvis inte bra - myndigheterna ska skyndsamt handlägga de här ärendena vare sig handlingarna ska lämnas ut eller inte. Det är viktigt att man får besked så snabbt som möjligt.
Där kan naturligtvis tydligare rutiner och regler vara till stöd för hur man ska arbeta. Vad gäller reglerna när det gäller statsråd och aktieinnehav har vi samma regler som har tillämpats av regeringar under väldigt lång tid. Det finns en upprättad förteckning över aktieinnehav, för att det ska granskas. Däremot lämnas inte övriga uppgifter ut.
Det är riksdagens regler om sekretess för vissa uppgifter som ligger till grund för den ordning regeringen har valt att följa. Vi har alltså inte ändrat på rutinerna utan tycker att de är rimliga. Skälet till att listan ändå finns är att statsråden själva har bedömt att just den informationen ska finnas, för att allmänheten ska veta vilka aktieinnehav som finns.
Vi har bara följt de rutiner som gäller utifrån riksdagens regler i frågan. Mitt svar är alltså att det alltid dyker upp enstaka ärenden där vi måste ställa frågor och där det är viktigt att följa upp huruvida man har använt reglerna på ett korrekt sätt.
Det är dock också på det sättet att arbetet i Regeringskansliet och förvaltningsavdelningen är väldigt enträget när det gäller att säkerställa att vi arbetar utifrån de regler som gäller när det handlar om att värna offentlighetsprincip och annat.
Det som är svårt är när mängden förfrågningar är omfattande, när ärenden är väldigt komplexa och när ärenden kan innehålla delar som är sekretessprövade och som det är viktigt att man tar intryck innan man lämnar ut. Det finns alltså en process i hanteringen som kan ta tid. Den måste dock minimeras, vi måste ha en tydlig hantering av hur detta sker och vi måste naturligtvis ha en öppenhet i hur vi följer reglerna.
Jag ser fram emot den granskning som ska göras av KU och andra, för det är som med vilken revision som helst: Det handlar om att säkerställa att det blir rätt, och det är lärdomar man kan dra. I det arbete förvaltningsavdelningen driver tar vi som sagt intryck av de synpunkter - eller om man kallar det kritik - som kommer från JO, KU eller vem det nu kan vara.
Att vårda och värna offentlighetsprincipen är nämligen ett ansvar jag tror att vi delar på alla håll i statsförvaltningen, och det är viktigt att Regeringskansliet går i täten.