Anders Ygeman (S):
Sten Bergheden har ställt två frågor till mig. Den första frågan är vad jag avser att göra för att stärka äganderätten för landets markägare då nya ledningsgator planeras och ska byggas i Sverige. Den andra frågan är om jag avser att ta någon form av initiativ för att tvinga elbolagen att bygga mer markkabel i stället för nya luftledningar. Äganderätten är grundlagsskyddad, och det är självklart viktigt att den som äger mark tryggt kan förfoga över den.
Samtidigt kan det ibland vara nödvändigt att göra inskränkningar i den enskildes äganderätt om det behövs för angelägna allmänintressen. Elektricitet anses ofta vara av sådant allmänintresse, och därför finns det regler i bland annat expropriationslagen och ledningsrättslagen som möjliggör framkomlighet för elledningar även om ett nätföretag inte skulle komma överens med enskilda markägare längs den tillståndsgivna sträckningen.
Sverige står inför ett stort behov av ökad tillgång till el i framtiden genom både ökad produktion och kapacitet i elnätet, vilket medför att nya anläggningar kommer att behöva byggas. Samtidigt är det givetvis viktigt att de byggs på rätt plats och utformas på lämpligt sätt för att bland annat minska konflikter mellan en anläggning och motstående intressen, exempelvis privata markägare. Det är Affärsverket svenska kraftnät och nätföretagen som planerar och driver elnäten i Sverige.
Energimarknadsinspektionen prövar enligt reglerna i ellagen företagens ansökningar om nätkoncession för ledningar med högre spänning. Luftledningar och markkablar har båda sina för- och nackdelar, exempelvis avseende driftsmässiga aspekter och olika typer av miljöpåverkan. På högre spänningsnivåer erbjuder luftledningar dock flera fördelar som är önskvärda.
De medför förvisso i regel ett större markintrång och kan innebära en större påverkan på vissa motstående intressen, men luftledningar är väldigt driftssäkra och framför allt betydligt lättare att felsöka och reparera när något problem väl uppstår. Luftledningar har också en längre teknisk livslängd, och de är lättare att göra ändringar på, exempelvis om spänningen behöver höjas eller sträckningen justeras.
De är dessutom ofta billigare att bygga, vilket i slutändan medför lägre kostnader för konsumenterna. Frågan om vilken teknik som lämpligen bör användas för en given ledning och i vilken sträckning den ska dras måste naturligtvis avgöras i varje enskilt fall utifrån aktuella omständigheter och möjligheter samt också bedömas mot hur ledningen påverkar sin omgivning.
Huruvida markkablar eller luftledningar ska användas kan vara skiftande i olika situationer och miljöer, och det bör därför vara upp till nätägaren och prövande myndigheter att avgöra vad som är lämpligast i varje enskilt fall. Enligt miljöbalken ska verksamheter lokaliseras till den lämpligaste platsen, och den bästa möjliga teknik som rimligen kan krävas ska användas. Berörda markägare har rätt att komma till tals i planerings- och ansökningsprocessen.
Regeringen anser att den nuvarande regleringen på ett ändamålsenligt sätt ger markägare skydd och möjlighet att uttrycka sina synpunkter på en verksamhet samtidigt som det finns nödvändiga verktyg för att kunna bygga ut samhällsviktig infrastruktur. Hur den infrastrukturen ska utformas bör lämnas dels till dem som driver näten, dels till de tillståndsprövande myndigheterna.