Tobias Billström (M):
Det här är en intressant diskussion. I slutändan kommer också Eva-Lena Jansson fram till att det tydligen är rätt många andra statsråd som också är inblandade. Då får man väl ställa frågorna till dem. Jag är inte arbetsmarknadsminister, utan jag är migrationsminister. Det som jag har ansvaret för är utlänningslagen. Det tycker jag också är viktigt att komma ihåg i det här sammanhanget. Regeringen har hela tiden varit tydlig med att villkoren ska vara desamma, oavsett varifrån i världen arbetstagaren kommer.
Därför ska en person som vill arbeta i Sverige ha ett konkret erbjudande om anställning för att beviljas ett arbetstillstånd. Vidare ska samma villkor avseende lön och försäkringsskydd och övriga anställningsvillkor gälla som för personer som redan är bosatta i landet. Då är det viktigt att komma ihåg att det här gäller legala arbetskraftsinvandrare.
De personer som Eva-Lena Jansson tar upp, som har låsts in eller levt under slavliknande förhållanden och så vidare, är ju, om jag förstår saken rätt, personer som saknar tillstånd att vistas i riket, de så kallade tillståndslösa eller papperslösa. Det är en helt annan kategori av människor som vi pratar om.
Om Socialdemokraterna och Eva-Lena Jansson vill göra någonting åt detta borde man snarare bejaka en öppen och välfungerande arbetskraftsinvandring som gör det möjligt för människor att komma hit med tillstånd på ett legalt sätt, så att vi vet vilka som kommer, när de kommer, hur de kommer och var de kommer. Men det är alltså två helt olika kategorier av människor som Eva-Lena Jansson pratar om. Och det är lite fult.
Jag har noterat att det finns flera som gör detta och försöker blanda ihop till exempel den fria rörligheten inom EU med arbetskraftsinvandring från tredjeland. Det kan man inte göra. Man måste hålla isär de här kategorierna, för det är två helt olika regelverk ur migrationsrättslig synvinkel som styr dem. Att det sedan är samma rättigheter när det gäller arbetsrätt och arbetsmiljö är en annan sak. Men det är viktigt att komma ihåg detta.
Blanda inte ihop rumäner och bulgarer eller andra kategorier som kommer från Östeuropa med de människor som vi pratar om i det här sammanhanget. Det är också viktigt att komma ihåg, när vi pratar om att människor kommer till Sverige och börjar arbeta, att det finns möjligheter redan i dag i lagstiftningen för Migrationsverket att vara observant på att ansökningarna är seriösa, att det inte handlar om skenförfaranden.
Det står tydligt och klart i propositionstexterna. För att upprätthålla legitimitet för systemet måste Migrationsverket vara observant på att anställningsavtalen inte är skenavtal. Det är tydligt och klart, inga konstigheter. Men ändå låtsas Eva-Lena Jansson i den här diskussionen som att lagstiftningen skulle vara oklar, att det inte skulle råda ordning och reda, när det helt klart är frågan om efterlevnaden av lagstiftningen och inte en ny lagstiftning som borde stå i fokus. Avslutningsvis gäller det frågan om OECD.
Jag tycker att det är bra att det är en oberoende organisation, med OECD:s tyngd, trovärdighet och karaktär, som gör den här bedömningen. Att Eva-Lena Jansson inte har hittat någonting på regeringens hemsida är väl rätt naturligt med tanke på att utredningen pågår. Den kommer inte att leverera något besked förrän i vår, 2011. Då kommer vi å andra sida att få veta inte bara vad OECD tycker utan också hur OECD ser på det svenska systemet i relation till andra jämförbara system.
Det är intressant att Eva-Lena Jansson säger att vi ska göra detta i en svensk kontext. Nej, vi ska göra precis tvärtom. Vi ska jämföra det svenska systemet, hur det fungerar, med övriga internationella system för arbetskraftsinvandring. Och det är precis vad OECD håller på med. Dessutom gör man det i nära kontakt med fack, arbetsgivare och myndigheter här i Sverige. Jag tror inte att Eva-Lena Jansson behöver vara orolig för att den här utredningen inte skulle visa på en mångfasetterad bild när den väl är färdig.