Åsa Romson (MP):
Jag tackar för inläggen från de ledamöter som har valt att delta. Bostadsplaneringen och bostadsförsörjningen är en oerhört viktig fråga. Det var ödmjukt av riksdagsledamot Edward Riedl att säga att den förra regeringen inte gjorde tillräckligt.
Nej, för vi har en bostadsbrist som är alldeles för stor och där naturligtvis flera regeringar under lång tid inte har bidragit med vare sig regelverk eller framför allt kapacitet i byggandet, det vill säga att få fram byggbar mark samt säkerställa att det blir byggt och att det byggs för de grupper som efterfrågar bostäder. Vi ska nämligen veta att det här med bostadsbrist också handlar om en efterfrågan som ska mötas. Det är inte alla typer av byggen i Sverige i dag som möter den största efterfrågan.
Det gäller den efterfrågan som finns på framför allt hyresrätter från hushåll som inte kan gå in med eget lånat kapital. Hyresrätter säkerställer också en flexibilitet inte minst i de större städerna för människor att kunna flytta till arbete och utbildning och kunna byta bostadsort beroende på var i livet man står och hur familjesituationen ser ut.
När det gäller att bygga nya bostäder och säkerställa att vi får igång ett byggande av hyresrätter i Sverige ligger Sverige efter, och för detta behövs både en stark nationell politik och en samling från de svenska kommunerna. Vi ska veta att hälften av de svenska kommunerna i dag har bostadsbrist. Det finns ett genuint intresse för städerna och tätorterna att bygga, men det har också funnits flera led i byggprocessen som har varit svåra.
Inte minst har vi haft en konkurrenssituation vi behöver jobba med. Där har det kommit in, ser jag nu, fler kommuner som jobbar med aktiva verktyg för att locka en bredare marknad av byggare för att säkerställa att man får det. Jag tror att dessa instrument är oerhört viktiga.
Det är därför regeringen var väldigt tydlig efter julhelgen när den bjöd in till bostadspolitiska samtal och samtidigt deklarerade att vi i de stora bostadspolitiska satsningar som regeringen gör - det är den största bostadspolitiska satsning i modern tid, efter miljonprogrammen, som en regering har aviserat, herr talman - är beredda att också tillskjuta medel för att få igång investeringarna i det som är ett framtida samhällsbygge.
Det är ett samtal vi är genuint intresserade av att ro i land blocköverskridande och brett i politiken, för vi vet att detta är spelregler som många behöver. Inte minst handlar det om relationen mellan den nationella politiken och kommunala beslutanderätter. Vi har nämligen ett kommunalt planmonopol i Sverige i dag, och så länge inget av riksdagspartierna avser att rycka upp det tror jag att det är den skärpunkten vi måste diskutera.
Där vill regeringspartierna att man diskuterar former för att mycket kraftfullare än i dag tydliggöra att kommuner har ett ansvar att bygga.
Jag tror att det är oerhört dumt att rycka sönder den debatten genom att peka på att det skulle finnas verktyg för helhetsplanering i det planeringsansvar kommunerna har i dag, som riksdagspartierna vill gå in och luckra upp och ta bort från kommunerna. Det gäller särskilt ett verktyg som faktiskt i flertalet fall har använts för kommunmedborgarnas intressen av attraktivitet på orten.
Det handlar om inflyttning till orter som har haft svårt att få medborgare att flytta dit och om inflyttning till städer, eller om att se till att familjer stannar kvar i städer därför att man har en attraktiv miljö. Vi ser att en aktiv markplanering, även av grönstrukturen, går hand i hand med bostadsplaneringen i planeringen av hållbara och moderna städer.
Jag skulle alltså väldigt mycket vilja vända mig mot perspektivet där man så att säga anklagar kommunerna för att de håller på att stoppa en massa bostadsprojekt genom att anlägga naturreservat. Det är en felaktig bild, menar jag.