KBLab/rixvox huggingface dataset:
Hillevi Larsson (S):
Det är ändå ett faktum att man är mer bunden av ett Natomedlemskap än av ett EU-medlemskap när det gäller försvarsförpliktelser. Det blir också svårare att försvara att vi inte kan ställa oss bakom sådant som till exempel invasionen av Irak. Då hade vi bestämt att linjen var att följa FN: Om man hittade massförstörelsevapen kunde man gå in. Man hittade inga - ändå gick man in.
Det hade varit väldigt svårt för oss att kritisera detta om vi hade varit med i Nato. Man kan säkert rikta mycket skarp kritik mot regimen i många länder, men om Nato ska bli en världspolis som kan gå in här och var utan FN-mandat kommer det att försvaga FN. Risken finns att säkerhetssituationen i hela världen försvagas på det sättet.
Att vi inte är med i Nato innebär ju inte att vi inte kan samarbeta med Nato. Vi väljer själva hur vi vill samarbeta och hur långtgående det samarbetet ska vara. Skillnaden är att vi kan säga stopp i de fall då vi anser att något inte är bra för den internationella freden, för säkerheten i världen eller för Sverige. Som Natomedlemmar kommer vi att bli bakbundna. Där finns en allvarlig risk.
Jag tror också att man i den här diskussionen kanske inte bara tänker på att säkerhetsläget skulle försvåras utan också tar ekonomiska hänsyn: Vi har inte råd med ett försvar - då skulle vi kunna gå in här. Då gör man det väldigt enkelt för sig, och då tror jag att vi förlorar mycket av vår självständighet. Jag tror att det är alldeles fel väg att gå. Vi ska ha ett starkt försvar, och vi ska samarbeta i närområdet.
Vi ska ha den roll som vi har haft under de senaste 200 åren och bidra så långt det går till god säkerhet, både i världen och i Sverige.
Hillevi Larsson (S):
Det har visat sig i många fall när man har varit ute och undersökt arbetsförhållanden - löner, arbetsmiljö, försäkringsskydd och sådant - att det finns stora problem. Ett av problemen är att det är svårt att kontrollera villkoren. De fackliga organisationerna släpps inte ens in. Många som arbetar på sådana arbetsplatser är såklart rädda att vända sig till myndigheter eller facket.
Man är rädd att förlora jobbet och bli hemskickad. Det finns alltså ett problem i detta, och det är inte bara att det finns risk för låga lönenivåer utan att kontrollen av att man över huvud taget följer regelverket haltar. Därför bör hela lagstiftningen ses över.
Jag kan inte riktigt förstå varför man driver linjen att man ska stoppa det här arbetet när vi har en majoritet i riksdagen som vill någonting annat. Vi hade det redan förra mandatperioden. Den borgerliga regeringen fick ett uppdrag - redan i september 2012 skulle man ha förändrat regelverket. Jag tycker alltså att det är lite konstigt att man inte vill följa riksdagens majoritet.
Jag förstår inte heller varför det är så skrämmande med likabehandling. Det handlar ju inte om att andra regler skulle gälla för människor som kommer hit från andra EU-länder och arbetar, utan det handlar om att de ska garanteras samma grundläggande rättigheter. Det handlar alltså i grunden om att man inte ska diskriminera människor.
Jag kan känna att det egentligen är ännu viktigare att man reglerar de här människornas arbetsförhållanden i och med att de kanske inte har en facklig organisation och att myndigheterna inte fullt ut kan göra kontroller. Det handlar alltså om likabehandling och fullständiga fackliga rättigheter. Det är den svenska modellen, så egentligen är det den svenska modellen vi debatterar här i dag. Vi ska kunna försvara den även på EU-nivå.
Hillevi Larsson (S):
Jag tycker att det är bra att debatten i dag har hamnat i att det framför allt är den organiserade brottsligheten som vi ska bekämpa med en straffskärpning. Risken är annars att det slår mot de människor som politiken syftade till att hjälpa. Syftet är ju att förebygga att människor hamnar i narkotikamissbruk, och gör de det ska de få skadelindring.
Det handlar om att de ska få ett drägligare liv. Det handlar om att rädda liv. Slutmålet är såklart att de ska kunna lämna narkotikamissbruket. Jag tror att det är viktigt att vi inte låter det gå ut över dem som redan har det väldigt svårt. Tvärtom tror jag att vi måste gå vidare på den väg som vi redan har börjat på, med behandling.
Vi har till exempel underhållsbehandling för heroinister. Forskningen visar att om man är i kontrollerad behandling ökar chanserna att man kan leva ett normalt liv, att man kan lämna prostitution och brottslighet, att man kan få ett hem och till och med arbeta och leva med sin familj. Därför tycker jag att vi måste fortsätta på den inslagna vägen och erbjuda vård och behandling till fler.
Sedan tror jag att vi måste bli bättre när det gäller överdoser. Man kan se att de har ökat under senare år. Det handlar om att rädda liv i denna situation. Det är inte på något sätt en motsättning till att ha en restriktiv hållning till narkotika. Det är intressant att titta på hur man har gjort i Finland. Där har man lyckats kombinera en restriktiv hållning till narkotika med en human inställning till missbrukarna.
Den som är beroende av narkotika har ju i första hand en beroendesjukdom och borde behandlas på det sättet, framför allt med vård. Det handlar självklart också om förebyggande arbete, så att inte fler hamnar i missbruk.
Hillevi Larsson (S):
Den här frågan berör egentligen olika saker. En del är den organiserade brottsligheten, som är det allra största problemet. Sedan har vi den lagliga införseln. Det finns en gråzon däremellan som får väldigt negativa konsekvenser. Människor kan försörja sig på att åka fram och tillbaka och fylla en bil eller en buss.
Det kan ske fullt lagligt, men det är inte speciellt bra. Det utmanar även Systembolaget, vilket är ett annat problem. Systembolaget är vårt sätt att ha kontroll över konsumtionen så långt det går. Vi har åldersregler. Jag gjorde praktik på Systembolaget för något år sedan och fick då stå i kassan - som tur var fick jag hjälp.
Jag upptäckte då att det inte bara är ålder man ska titta på utan även om någon är påverkad. Man får inte sälja till påverkade personer. Det innebär att det blir en skyddande funktion. Systembolaget har speciella öppettider, och man ser till att unga människor och personer som redan är väldigt påverkade inte ska kunna köpa. Privat införsel när man far över gränsen är kanske laglig på papperet.
Det är fullt lagligt att köpa 110 liter öl och 90 liter vin till sig själv. Man behöver inte ens ha ett skäl som bröllop eller fest. Men det kan bli olagligt om man säljer det vidare i andra ledet eller om ungdomar tar sprit hemma hos sina föräldrar, vilket kanske inte ens märks på grund av det finns så stora mängder. Detta har alltså många dimensioner.
Att se över EU-reglerna, den organiserade brottsligheten och att försvara Systembolaget är väldigt viktigt i sammanhanget.
Hillevi Larsson (S):
Det blir mycket diskussion om ett ord, alltså om detta ska kallas folkmord eller något annat. Precis som Margot Wallström säger handlar dock skyldigheten att skydda och i sista hand också ingripa inte om ordet, för oavsett om det handlar om folkmord, etnisk rensning, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelser finns skyldigheten att skydda och ingripa. Det viktigaste är alltså inte vilket ord man använder, utan det viktigaste är vad man faktiskt gör i det här läget.
Sverige gör väldigt mycket, och jag tycker att det är viktiga saker man gör. Biståndet får vi inte glömma, för det är väldigt många människor som dör på flykt. Det är inte bara i fångenskap människor riskerar att dö, utan människor dör även av köld och av svält. Det handlar även om att hjälpa länderna i närområdet, som nu tar emot mycket stora flyktingströmmar. Det är helt avgörande, för det finns knappt resurser till att hålla människor vid liv.
Dessutom ska det eventuellt utbildas trupper som bekämpar IS. Det är också en viktig del, och där kan man se att det närmar sig stadiet för ingripande. Även om det inte är vi som ger oss ut och strider stöder vi det försvar som finns och som måste finnas i det här akuta läget, med tanke på de massavrättningar och våldtäkter som sker och de flickor som säljs som sexslavar.
Som regeringen lyfter fram är det också viktigt att kunna ställa dem som har begått dessa brott till svars. Oavsett om man kallar det krigsbrott, brott mot mänskligheten eller folkmord är det extremt allvarliga brott som har begåtts.
Utrikesministern svarar också att just attackerna mot yazidierna nog kan räknas som åtminstone försök till folkmord, eftersom det handlar om att fullständigt utplåna den här gruppen. Man dödar alla män, och flickor och kvinnor blir antingen gifta - det är naturligtvis tvångsäktenskap - eller sexslavar.
Man utrotar alltså hela gruppen och även deras religion. Därmed tycker jag att regeringen har svarat bra på frågorna. Det är nämligen inte själva ordet "folkmord" som är det viktigaste i sammanhanget. Om vi kan räkna alla de övergrepp som har begåtts som folkmord eller inte är inte det som är problemet, utan problemet är vad vi gör. Det är nämligen tillräckligt allvarliga övergrepp för att man ska agera.
Här har vi problemet med Ryssland som blockerar. Det är sådana saker som också spelar in, alltså när Ryssland blockerar inom FN. Jag tycker som sagt att regeringen lyfter fram de åtgärder som vidtas, vilket ändå är det viktiga i sammanhanget, samt att det kan vara försök till folkmord när det gäller yazidierna.
Hillevi Larsson (S):
Jag tror att det är farligt att framställa det här som ett religionskrig, att det skulle vara islam mot kristna och mot yazidier. Verkligheten är att också muslimerna är förtryckta, och de är väldigt rädda för utvecklingen där de galna terroristerna tar över.
De allra flesta människor vill leva i fred med respekt för andra människor. Därför tror jag att det blir förenklat om man framställer det på det här sättet, för många av dem som drabbas hårdast av framfarten av de här grupperna är muslimer. Vi kan också se att Boko Harams härjningar drabbar även den egna gruppen.
Nu använder de till och med unga flickor som självmordsbombare och utrotar hela byar. Det är snarare den extrema våldsideologin i grupper som IS och Boko Haram som är problemet. Det handlar om herravälde, om att ta över makten. Det handlar om att dominera alla grupper, inte bara kristna, inte bara andra religioner utan alla som inte ansluter sig till, i detta fall, IS.
I dessa länder förtrycks även muslimska minoriteter. Det gäller till exempel Ahmadiyyasamfundet som jag har kommit i kontakt med. Det är ett litet muslimskt samfund vars rättesnöre är kärlek för alla, hat mot ingen. Denna lilla grupp är helt inriktad på fred, men den är förföljd och förtryckt i många länder.
Det handlar om oss som tror på mänskliga rättigheter och demokrati kontra dem som tror på terrorism och våld. Det är motsättningen. Här finns det många muslimer på vår sida.
Hillevi Larsson (S):
I Sexualbrottskommittén är det inte bara eventuell samtyckeslag som övervägs utan även oaktsamhet. Vi får se vad utredningen kommer fram till, men det viktiga är att man hittar någonting som gör att vi kommer undan dagens problem. Det finns fall där kvinnan både har sagt nej och gjort motstånd. Hon har alltså inte varit i ett hjälplöst tillstånd, utan hon har gjort motstånd och sagt nej.
Ändå frias gärningsmannen eller förövaren, för det finns ju även kvinnor som är förövare men naturligtvis flest män. Då undrar jag hur tandlös lagstiftningen är egentligen. I det aktuella fallet sa mannen att han trodde att det var en lek, en dominanslek, utan att det fanns någon som helst grund för att han skulle tro det.
Även om han hade trott det kan man fråga sig: Ska det verkligen räcka att komma med ett sådant uttalande för att frias från våldtäkt? Det visar att det är något fel på lagstiftningen. Man ställer många kränkande frågor till offret i värsta fall, medan man ställer ganska låga krav när det gäller att förövaren ska inse att det faktiskt inte var frivilligt.
Det som utredningen bland annat syftar till är att man måste börja ställa krav även på förövaren. När det gäller samtycke måste man försäkra sig om att hon vill.
Oaktsamhet handlar om att man begår ett grovt oaktsamhetsbrott om man har sexuellt umgänge med någon om det inte är klarlagt att det är någonting hon vill, till exempel om hon har sagt nej och gjort motstånd. Jag tycker att det är värt att gå vidare på det spåret.
Hillevi Larsson (S):
Den nuvarande regeringen har inte suttit vid makten särskilt länge. Samtidigt har vi en före detta justitieminister som suttit vid makten i åtta år. Man hinner mer på åtta år än på några månader. Jag tycker därför att vi ska ge regeringen en chans och inte säga att absolut ingenting händer. När man väl har tillsatt utredningarna vill man se resultatet.
Det vore olyckligt att hasta fram en lagstiftning om det sedan kommer ett utredningsförslag som går stick i stäv med den och det kanske visar sig att regeringen har missat viktiga delar. Det utredningen syftar till är ju att man ska gå till botten med frågan och inte missa något väsentligt i sammanhanget. Därför tycker jag att man bör följa utredningarna.
Morgan Johansson visar tydligt att även om det finns utredningar som jobbar kommer regeringen att agera. Det är inte det som det handlar om utan om att få fram väl genomtänkta förslag när man väl agerar. En sak som ministern utlovar är att det redan under våren ska komma förslag mot identitetsstöld, vilket jag tror är viktigt. Det har ökat enormt.
Tyvärr räcker det att någon får tag i ett personnummer; det kan av någon anledning ligga ute på nätet eller en brottsling råkar fånga upp det i något sammanhang. Då kan man genomföra en identitetsstöld. Det innebär att man kan beställa saker i någons namn, man kan ta lån, man kan göra stora affärer. Det kan få långtgående konsekvenser för den drabbade.
Det som kan göra brottet ännu allvarligare är att man ändrar uppgifter i folkbokföringen, ändrar adress. Om man tecknat ett avtal får man ofta ett brev hem från banken, men då hamnar det i fel brevlåda. Risken finns att den drabbade inte ens får veta vad som har hänt. Annars finns chansen att så snabbt som möjligt stoppa det hela.
Det är skrämmande att det inte är olagligt att kapa någons identitet. Sedan kan det som görs efter kapningen vara olagligt. Att någons identitet stjäls är såklart väldigt tråkigt. Dessutom öppnar det upp för att fler ska begå brottet eftersom det är näst intill riskfritt. Sådana ärenden brukar inte ens följas upp för att få fast den som stulit någons identitet, såvida det inte hunnit begås mycket allvarliga brott.
Detta hänger ihop med bluffakturor, det som också kallas bedrägeri med fakturor och fordringsbedrägeri. Det är ett problem som ökat under många år. Det intressanta är dock att det minskat något under de senaste åren, framför allt 2014. Anmälningarna har minskat. Man menar att det beror på att polisen blivit bättre på att bekämpa den typen av brott.
Polisen har gått in snabbare. Så fort det kommer en signal om att det pågår fakturaskojeri börjar fallen utredas. Genom att börja tidigt kan man nämligen ofta komma åt många fall. Det handlar om massutskick. Det skickas ut hundratals eller tusentals bluffakturor. Det är helt uppenbart att påföljden behöver bli hårdare.
Det föreslår också utredningen, men regeringen får såklart titta på utredningens förslag, remissvaren och så vidare. Det är intressant att se att när myndigheten agerar snabbt och på rätt sätt kan man komma åt bedrägerierna, vilket är viktigt. Det handlar inte bara om lagarna utan också om hur man arbetar.
Hillevi Larsson (S):
Jag tycker att justitieministern har varit tydlig med att alla frågor som tas upp i interpellationen är väldigt viktiga att göra någonting åt. Det finns alltså en tydlig ambition. I något fall finns det en färdig utredning som remissinstanserna lämnat in sina synpunkter på. Då går det snabbare att göra någonting. Ministern utlovar också att identitetsstöld ska förbjudas redan under våren.
I andra frågor jobbar utredningar tillsatta av förra regeringen, som ministern nämner. Det vore slöseri med resurser att strunta i de utredningarna. Man ska låta dem slutföra det de håller på med innan man gör någonting. Det finns frågeställningar som absolut inte får tappas bort angående nya typer av brott. Det är just på nätet som brotten växer.
Allt mer koncentreras till nätet. Det är viktigt att man kollar ordentligt på förslagen innan man lägger fram dem, så att man inte missar någonting. Ett exempel är gromning, där lagen tyvärr har blivit väldigt tandlös. Det måste vi göra någonting åt. Risken är att man får en tandlös lagstiftning också mot näthat.
Det man kunnat se med gromning är till exempel att det krävs väldigt mycket för att man ska kunna kalla det gromning. Dessutom kan det vara svårt att få fram ip-nummer, eftersom det ofta krävs en hög straffsats för att komma åt dem. Det kommer att vara samma problem med näthat. Jag kan ta ett konkret exempel som man ändå får beteckna som näthat.
En tidigare bekant till en ung tjej utnyttjade information som han hade om henne med allt från bh-storlek till tidigare pojkvänner, det vill säga allt i deras privatliv, och skapade ett konto i hennes namn. Hon fick tusentals förslag från äldre män och fick byta telefonnummer och allting. Den här typen av handlingar måste också förbjudas. Vi måste täcka in det.
Hillevi Larsson (S):
Det finns kritik även på den israeliska sidan. Det finns en fredsrörelse i Israel som är mycket kritisk till ockupationen och de övergrepp som pågår mot palestinierna. Avraham Burg, tidigare talman i det israeliska parlamentet Knesset, redogjorde nyligen för varför han tycker att det var rätt beslut att erkänna Palestina.
Det finns alltså tunga aktörer även på den israeliska sidan som tycker att det är ett positivt beslut. Det är inte i första hand ett krig, vilket man ofta talar om, utan det är en ockupation. Vi har en ockupationsmakt som förtrycker det palestinska folket, tar mer och mer av deras land och fördriver människor.
Det förtrycket kan också liknas vid ett apartheidsystem där man har en uppdelning av människor och där den israeliska befolkningen behandlas på ett sätt och den palestinska befolkningen på ett helt annat sätt. Tyvärr finns det också en diskriminering även bland dem som bor i Israel och inte bara dem som bor i Palestina, men värst är det naturligtvis för palestinierna.
Med tanke på detta är det uppenbart var huvudansvaret ligger i den så kallade konflikten. Det handlar om en ockupation i strid med FN:s resolutioner. Det handlar inte bara om fördrivning av människor från deras hem. Man hindrar också människor från att ta sig till arbetet, skola och till och med ta sig till sjukhus. De brutala bombningarna är det som väcker mest medial uppmärksamhet. Men det är ett förtryck som pågår dagligen.
Dessa människor behöver hopp. Det har de nu fått. Arbetet går vidare för ett fritt Palestina och en tvåstatslösning.
Hillevi Larsson (S):
Självklart måste den illegala verksamhet som finns bekämpas. Det främsta argumentet är att det är olagligt. Det finns dock ett annat starkt argument, och det är att den lagliga verksamheten riskerar att konkurreras ut.
Då får vi samma fenomen som vi kan se inom transportbranschen inklusive taxinäringen, inom byggbranschen och inom hotell och restaurang, alltså att svart verksamhet breder ut sig på bekostnad av vit verksamhet.
Det kan komma till ett läge där de seriösa aktörerna står inför valet att byta verksamhet och göra något annat eller att stanna kvar och se sig utkonkurrerade. Det finns till och med de som laborerar med möjligheten att själva gå in i den svarta branschen, och så får det aldrig bli. Ministern framhåller att vi behöver mer kunskap om omfattningen av de svarta körskolorna.
Ministern aviserar också att hon är öppen för att diskutera åtgärder. Den förra regeringen vidtog ju åtgärder, till exempel att begränsa till 15 körskoleelever per handledare, och regeringen visar en öppenhet för att gå vidare. Något vi inte får glömma i sammanhanget är priset.
En del kanske inte vet om att det är svart verksamhet, men andra kanske vet om det och väljer denna verksamhet på grund av priset. De kanske inte tänker på baksidan av det, att de gynnar olaglig verksamhet. Dessutom saknas det kanske gällande försäkring om olyckan är framme, och handledaren har kanske inte rätt utbildning. Vi måste ta upp frågan om priset.
Körkort håller på att bli, eller har kanske redan blivit, en klassfråga. Det har betydelse vilken ekonomi ungdomarna har och inte minst vilken ekonomi deras föräldrar har. Det kan få långtgående konsekvenser, inte minst när det gäller arbetsmarknaden där många jobb kräver körkort.
De som inte har haft råd att ta körkort utestängs. Vi ser också att de med akademisk utbildning har körkort i högre utsträckning än de med arbetaryrken. Jag önskar därför att man går vidare med de försök som gjorts med körkortsundervisning som frivilligt tillval på gymnasiet.
Man kanske inte kan ta hela sitt körkort men åtminstone få teoriundervisning. Det skulle vara bra för trafiksäkerheten överlag. I dag behövs ingen utbildning för att cykla, men om man som cyklist inte kan trafikreglerna kan det få långtgående konsekvenser.
Det gäller både en själv för att man är oskyddad och riskerar sitt liv och för att man skapar osäkerhet. En bil som väjer eller stannar tvärt kan leda till en krock där det kommer en bil bakom. Det finns många scenarier där det skapar stor osäkerhet.
Därför borde vi satsa mer på att fler får åtminstone en del av sitt körkort inom ramen för en vanlig utbildning. Det skulle även få positiva effekter på arbetsmarknaden. Alla våra arbetslösa ungdomar skulle få ökad chans till jobb.
Hillevi Larsson (S):
Jag tror att man ska angripa problemet från olika håll. Den ena delen är att jaga dem som har illegal verksamhet. Om detta inte har fungerat hittills får man hitta nya vägar, men första steget är att kartlägga hur det ser ut, hur stor omfattningen är och hur man kan tänka sig att gå vidare. Den andra delen är att informera ungdomar. Det kan vara lockande med det låga pris som erbjuds - i en del fall har det varit halva priset i en svart körskola.
Men man får betala ett högt pris i andra ändan när man inte har gällande försäkring och läraren i värsta fall inte är utbildad för ändamålet. Men jag tror ändå att det är värt att föra vidare tankegångarna om att det borde vara billigare att ta körkort. Man kan se att det under de senaste 25 åren har skett en ganska dramatisk nedgång i andelen ungdomar som tar körkort.
En del av detta beror på att ungdomar bor i stan och kanske inte behöver det. De kanske cyklar eller åker buss eller tunnelbana, men hela nedgången kan inte förklaras på det sättet. En del av nedgången handlar om att det har blivit dyrare. När det har gått så långt att det faktiskt har blivit en klassfråga känner jag att det allmänna borde gå in. Man borde erbjuda detta inom utbildningsväsendet.
Det skulle kunna vara ett lockbete för ungdomar som inte känner sig motiverade att gå i gymnasiet eller känner att de inte klarar av det. De skulle kunna få åtminstone en del av körkortsutbildningen i gymnasiet. Man skulle kunna ha det som ett fritt tillval av ämne. Det man lärde sig i grundskolan kommer man nog inte ihåg så mycket av när man blir äldre, utan det behövs även i gymnasiet.
Jag tackar för debatten.