Åsa Coenraads (M):
I dag debatterar vi ett betänkande med motioner från allmänna motionstiden. I betänkandet behandlas 24 yrkanden inom området livsmedelskontroll. Det är ett brett område och inte helt lättdebatterat då livsmedel inte bara handlar om lagar och regler utan även om känslor, något som inte är helt lätt att lagstifta om. Låt mig börja med att säga att Alliansen ställer sig bakom utskottets förslag i betänkandet i dess helhet. Offentlig upphandling är bra.
Det skapar stora möjligheter för privata företag att växa och frodas. Offentliga kontrakt skapar värden på arbetsmarknaden och ger företag möjlighet att ta fram nya produkter och tjänster som kan leda till att fler kommer ut på arbetsmarknaden. Den offentliga köpkraften är stark och stimulerar entreprenörer och triggar till innovation. Det skapar nya erfarenheter hos företag som sedan kan användas i större sammanhang.
Vi är en liten nation med ett stort behov av export. Den offentliga upphandlingen skapar tillväxt och jobb. Arbetslinjen är lika viktig inom livsmedelssektorn som inom alla andra branscher i Sverige. I det offentliga Sverige upphandlas för ca 500 miljarder kronor varje år. Bryter man ned det innebär det att det varje dag serveras tre miljoner måltider i den offentliga sektorn.
Att vi påverkar vilken mat som serveras får därför en stor påverkan på miljön, livsmedelsproduktionen och djurhållningen, inte bara i Sverige utan i hela EU. I regeringens satsning på "Sverige - det nya matlandet" fick Livsmedelsverket i uppdrag att inrätta ett nationellt kompetenscentrum för att stödja kommuner och landsting att ta fram handlingsprogram för offentliga måltider.
Det bedrivs även utbildningar med skolkökspersonal och kostchefer för att våra barn och gamla ska få näringsriktig och god mat. Sedan förra året står det dessutom inskrivet i skollagen att maten som serveras i skolan ska vara näringsriktig, vilket öppnar upp för både ekologisk och närproducerad mat om man skulle vilja det.
Det går inte att överdriva hur viktigt det är med säkra och näringsrika livsmedel som i sin framställning inte påverkar miljön negativt. Genom att den svenska djurvälfärden går längre än den europeiska har det svenska köttet dessutom producerats på ett säkert och hållbart sätt. Den offentliga sektorn kan bli bättre på att ställa krav vid upphandling av mat så att den uppfyller de mål som vi politiker ställer.
Men det ställer krav på politiker att upphandla smart. Det krävs inte bara en hel del mod utan även kunskap och engagemang, och engagemang tar tid. Vi kan runt om i Sverige se att politiker och tjänstemän kan bli bättre på att ställa krav enligt lagen om offentlig upphandling. Tyvärr känner inte alla till vilka krav som får ställas.
Miljöstyrningsrådet är regeringens expertorgan inom offentlig upphandling och till god hjälp för politiker och tjänstemän. De har tagit fram miljökriterier för upphandlingar, som är enkla att kopiera och använda för upphandlaren, för att nå en långsiktigt hållbar konsumtion. Miljöstyrningsrådet ger också konkret hjälp till offentliga upphandlare när det gäller att ställa krav på upphandlingen.
I internationella jämförelser lyfts ofta Miljöstyrningsrådets arbete fram som ett gott exempel på kunskap och användarvänlighet. I en omfattande EU-studie om miljövänlig offentlig upphandling placerade sig Miljöstyrningsrådet och Sverige på första plats. Miljöstyrningsrådet ligger även i framkant när det gäller socialt ansvarstagande vid upphandlingar och tillgänglighet.
I en uppmärksammad dom i kammarrätten fastställdes det att det är tillåtet för myndigheter att ställa djurskyddskrav som går längre än vad EU-rätten kräver. Kraven måste naturligtvis uppfylla till exempel principen att inte diskriminera leverantörer i andra länder.
I detta rättsfall var det Sigtuna kommun som vann målet, och där använde man sig av just Miljöstyrningsrådets djurskyddskriterier vid livsmedelsupphandling. Detta är ett utmärkt exempel där rådgivning till kommunerna fungerar som det är tänkt utan lagstiftning. Regeringen införde den så kallade bör-regeln i lagen om offentlig upphandling 2010.
Regeln innebär att offentliga upphandlare bör ställa krav om upphandlingens art motiverar detta. När det gäller upphandling av mat kommer bör-regeln väl till hands. Även Miljöstyrningsrådet har satsat stort på kompetensutveckling inom offentlig upphandling av just mat. Tittar vi närmare på vad som faktiskt görs i dag märker vi att det redan pågår ett omfattande arbete för att förbättra den offentliga upphandlingen.
Det pågår en utredning som utvärderar om regelverket tillvaratar konkurrens och hur köpkraften används för att förbättra miljön, sociala och etiska hänsynstaganden samt hur små och medelstora företag får ökade möjligheter att konkurrera. Politiken kan hjälpa till med information och stöd. Tidigare har Kammarkollegiet stått för den största delen av upphandlingsstödet, medan Konkurrensverket och Miljöstyrningsrådet har stått för de mindre delarna.
Detta är inte ett optimalt sätt att arbeta. Därför har det tillsatts en särskild utredning för att titta på hur vi kan samordna upphandlingsstödet så att vi ökar kompetensen och tillgängligheten hos alla parter. Fru talman! Marknaden ligger ofta före politiken. Konsumenterna har värderingar, och marknaden är inte sen att haka på. Där det finns en efterfrågan finns det ett utbud.
När det gäller märkning av mat har producenterna kommit längre än lagstiftaren. De flesta producenter märker redan sina varor för att kunderna efterfrågar detta. Frivillig märkning fungerar oftast alldeles utmärkt. Enligt den EU-förordning som det beslutades om förra året blir uppgift om ursprungsland eller härkomstplats obligatorisk för kött av svin, får, get och fjäderfä från och med den 13 december 2014.
För att hjälpa konsumenterna ytterligare har även Livsmedelsverket föreskrifter om att märkningen ska vara på svenska, lätt att förstå och väl synlig. Vi tycker att branschen och EU har kommit långt i sina märkningssystem redan och vill därför inte i dagsläget föreslå några ytterligare förändringar. Förbättrad information om livsmedel på restauranger är bra.
Vi ser gärna att regeringen inleder en dialog med branschen om tydligare märkning, och då framför allt ursprungsmärkning av kött. Restaurangbranschen är viktig. Vi äter alltmer färdiglagad mat. Regeringen satsar på regelförenklingar och har sedan 2006 arbetat med detta. Restaurangbranschen skapar många jobb, särskilt för ungdomar och för dem som inte etablerat sig eller som är nya på arbetsmarknaden.
Vi ser gärna att de restauranger som vill berätta för sina gäster vad maten innehåller gör det. För många seriösa aktörer skulle det dessutom kunna vara en konkurrensfördel. Jag besöker ofta lantbrukare och matproducenter.
Det är människor med drivkraft och entusiasm och som är riktigt stolta över de produkter som de tillverkar - produkter som restaurangbranschen sedan lyfter fram och gör till en svensk konkurrensfördel därför att de håller hög kvalitet. Denna höga kvalitet gör Sverige unikt. Regeringen har valt att satsa på detta genom Matlandet Sverige. Inom EU finns det tre olika namnskydd för jordbruksprodukter att använda sig av.
Vi anser att dessa tre namnskydd räcker. Vi behöver knappast lägga till ytterligare ett nationellt namnskydd. Poängen med ett sådant namnskydd skulle i så fall vara att främja verksamheter. Men så blir det inte för småföretagaren då det blir ytterligare en administrativ börda, och för konsumenten blir det ytterligare en märkning att hålla ordning på. Vi arbetar för mindre byråkrati, inte för mer byråkrati.
Vi ser till att Livsmedelsverket hjälper företag med rådgivning om regelverket kring EU:s namnskydd. Fru talman! När det gäller mat kommer nästan alltid EU-reglerna på tal. Sverige har ofta hårdare regler än EU. Men ibland ligger EU faktiskt i fas med den politik som också vi vill driva. Ett exempel är märkningen av palmolja. Enligt en EU-förordning från förra året ska alla livsmedel märkas, och detta ska gälla från och med år 2014.
Därför finns det ingen anledning för oss att föregå det med en egen lagstiftning. När det gäller azofärgämnena har EU en lite liberalare lagstiftning än Sverige hade när vi gick med i unionen. EU är en tullunion som verkar för frihandel inom unionens gränser. I EU finns det hinder för länder som försöker använda hälsoargumentet för att förbjuda tillsatser. Import av mat från andra länder ska inte hindras av krav som har politisk bakgrund eller som saknar substans.
Vi vill ju också gärna exportera mat till EU. Att ha strängare krav på azofärgämnen i Sverige har setts som ett handelshinder. Därför behöver vi gå en omväg för att kunna hävda det här enligt vår försiktighetsprincip. Fru talman! Avslutningsvis: Moderaterna värnar företagare. Vi vill inte att det ska finnas onödiga regler och byråkrati som förhindrar tillväxt och skapar krångel.
Därför vill vi att tillsynen från myndigheter ska klara av att garantera en hög matsäkerhet utan att detta blir en börda för företagarna. Politikens uppgift i matfrågorna är att underlätta bra val och konkurrens. För att nå dit behöver vi enklare lagar och regler. Vi står för en livsmedelsproduktion där hänsyn tas till hälsa, miljö och en god djurhållning. Vi politiker ska inte bli alltför klåfingriga när det gäller lagstiftning.
Vi måste våga lita på branschen, på att man där på egen hand löser problem och möter upp när det gäller vad konsumenterna vill ha. Vi ska inte heller ge vår livsmedelsindustri konkurrensnackdelar genom onödiga pålagor, och vi ska inte använda skattepengar till onödiga subventioner.
En ansvarsfull politik betyder insikt om politikens begränsningar och att man ser till att livsmedelsbranschen får precis rätt mängd tillsyn och regler för att kunna frodas och kunna producera på det säkra och fantastiska sätt som maten i Matlandet Sverige görs på.