KBLab/rixvox huggingface dataset:
Börje Vestlund (S):
Vi får väl se om jag använder övertoner även i den här debatten. Låt mig säga att just denna fråga är något som vi gemensamt brukar vara vansinnigt stolta över, inte minst i Europa, och vi brukar vara stolta över den här i Sverige. Det finns praktiskt taget en politisk enighet om de här frågorna, och så har det traditionellt varit.
Det är många av den här kammarens ledamöter, många kolleger runt om i landet från alla partier, som inte sällan har börjat sin bana med att arbeta med just trafiksäkerhet, inte sällan kring barnens skolgång.
Det är tragiskt att vi ser att man har taggat ned från denna höga ambition som har funnits länge med olika färger på regeringar i Sveriges riksdag. Det började, vill jag påstå, för ett antal år sedan när man fick den automatiska trafikkontrollen. Många borgerliga politiker var kraftigt emot det.
Jag tycker att det är positivt att man fortsätter utbyggnaden, men jag vill påminna om att det var väldigt mycket diskussioner från väldigt många borgerliga politiker. Jag tycker också att det är en lite tam beskrivning när man säger att det ger ännu bättre förutsättningar att intensifiera trafiksäkerhetsarbetet att man inrättar Transportstyrelsen.
Jag är ledsen, fru talman, men jag tror inte att man bara för att man får en ny myndighet automatiskt får ett bättre arbete, ett sammanhållet arbete med just trafiksäkerheten. Men det som är allra mest tragiskt och allra mest beklämmande är att man har backat så väldigt långt tillbaka när det gäller alkolåsen. Där var vi unika.
Vi kunde skryta. Vi kunde gå in på möten runt om i världen och berätta hur långt vi hade kommit, och det fanns en relativt stor enighet. Jag tror att det var Moderaterna som avvek på den punkten. Men vi i de andra partierna var eniga. Det var viktigt att införa alkolås i alla personbilar så fort som möjligt. Det är sant som har sagts här i debatten att man alltid kan fuska.
Man kan fuska i alla system, skulle jag vilja säga. Men det visar ändå tydligt att det här är viktiga frågor. Det går att strunta i att använda bilbältet också. Ändå vet vi att de allra flesta använder bilbälte, i varje fall vid landsvägskörning. Det är ändå den här tragiken som jag ser från den här regeringen.
Inte ökar dödssiffrorna i trafiken med så fantastiskt höga tal, men de ökar. Det är det som är allvarligt. Regeringen har stigit av den trappa som vi har gått uppför steg för steg. För varje litet steg vi har kämpat har vi också fått erkännanden runt om i världen.
Åsa Torstensson kommer om hon får fortsätta sin politik att vara tvungen att säga att andra länder har gått om oss. Det är det som är tragiskt. Vi har varit fantastiskt bra på det här, men det vill tydligen inte den här regeringen vara i framtiden.
Därför är min fråga till Åsa Torstensson varför hon inte har för avsikt att lägga fram en proposition vad gäller alkolås i alla nya bilar från 2012. När det gäller tekniken och allt annat som man har kritiserat kommer det väl hinna att utvecklas mycket fram till 2012.
Börje Vestlund (S):
Jag ska för att inte uppehålla kammarens tid också säga att jag håller med infrastrukturministern om det sista. Det andra hon säger och ägnar hela sitt anförande är inte sant. Det är det som är det värsta. Jag vill påstå att Mats Odell, Ines Uusman, Björn Rosengren och Ulrica Messing alla har flyttat fram positionerna, inte minst när det gäller den korta tid vi har haft alkolåset. Men det gör inte Åsa Torstensson.
Det är det som är allvarligt. Det är det som bryter traditionen över ett antal infrastruktur- och transportministrar som i Sverige har verkligen visat framfötterna på det här området. Visst kan man väl skryta. Jag kanske använde fel uttryck, men man hade i alla fall haft en ganska god förutsättning att från 2006-2012 få det undantag som man var tvungen att ha i EU.
Det kunde ha funnits väldigt bra förutsättningar för det. Utredningen lades dock ganska nära intill förra riksdagsvalet, och då är det ganska omöjligt att börja den praktiska hanteringen inom Regeringskansliet med detta innan. Det är inte minst Åsa Torstensson medveten om. När det gäller obligatoriet för rattfyllerister var detta det första steget i det som fanns i den dåvarande Alkolåsutredningen.
Det har alltså redan funnits med, så stå inte här, Åsa Torstensson, och låt som att det här är någonting som du har hittat på, för det är inte sant. Jag tycker visst att vi kan vara stolta över att vi har kommit väldigt långt, men nu är det dags att tagga upp sig i trafiksäkerhetsdebatten för att vi fortsatt ska vara ett av de ledande länderna i Europa, vilket vi har varit i många, många år.
Det handlar inte bara om den här ministern utan om ett antal transportministrar före dem jag nämnde tidigare. Jag får också önska Åsa Torstensson en god sommar!
Börje Vestlund (S):
Det går lätt att säga efter den här inledningen att vi har en pratminister här som försöker att prata bort antalet regler i företagen, men när man kommer till verkligheten visar det sig att innehållet inte var så stort. För sanningen är att visst har det avskaffats regler, men det har ju kommit till ännu fler regler!
Det är så att säga nettoeffekten som man faktiskt mäter i dessa sammanhang. Även när vi satt i regeringsställning genomförde vi positiva förändringar när det gällde regelbördan för företagen, men vi tillförde nya. Och det är precis samma sak som den nuvarande regeringen gör. Låt mig nämna en sak: Hushållsnära tjänster är per definition på detta sätt.
Det är möjligt att företagen gillar den åtgärden, men det är ingen tvekan om att det är mer regelkrångel nu än vad det var tidigare. Låt mig också kommentera en sak, fru talman. Det gäller Regelrådet. Såvitt jag vet har i alla fall vi i den socialdemokratiska gruppen skrivit en motion med anledning av regeringens skrivelse angående regelförenklingarna, och vi har inte motsatt oss Regelrådet.
Det har jag faktiskt meddelat Maud Olofsson tidigare i debatterna. Vi har inte sagt nej till det. Jag kan möjligen kommentera en sak till. Det är den förlängda momsredovisningsperioden. Såvitt jag vet av det jag fått höra av mina kamrater i skatteutskottet var man på väg att vidta en liknande åtgärd som förlängningen av momsredovisningsperioden. Det var bara det att det kom ett val emellan.
Det gjorde att man inte kunde avsluta en del av det arbete som man hade påbörjat. Det var några kommentarer, men det viktigaste i det här sammanhanget är: När kommer de verkliga förslagen? Vi ser dem inte. Företagen ser dem inte. Det är det som gör oss socialdemokrater väldigt oroade.
Börje Vestlund (S):
Överdriv gärna, Maria Plass, men rör dig åtminstone inom rimlighetens gräns när du överdriver! Jag tror inte att någon över huvud taget har kunnat komma till samma slutsats. Jag skulle inte ens drömma om att säga att regeringen driver en politik där man vill öka konkurserna till 100 procent. Det är nästan inte möjligt.
För några år sedan sprang några avloppsrör läck i det hus där jag bodde. Alla i hela huset fick in lite avloppsvatten i sina lägenheter. Skulle vi då ha satt oss ned och sagt att det var försäkringsbolagets skyldighet och sedan klafsat runt i avloppsvattnet?
Det är exakt det Maria Plass säger: Det är en internationell kris; regeringen behöver inget göra. Ni kommer med era svepande formuleringar om att det är tur att Socialdemokraterna inte har makten, för då skulle den ekonomiska situationen vara ännu värre.
Maria Plass, hur stort underskott skulle man ha haft enligt din uppfattning om det hade varit en socialdemokratisk regering? Har inte vi redovisat på det sätt som man ska enligt det regelverk som vi från socialdemokratiskt håll har slagits ganska hårt för den senaste tiden? Riksdagens finansutskott har konstaterat att vi inte har varit slösaktiga.
Vi har andra prioriteringar än regeringen som inte vill ta detta på allvar. Återigen, hur mycket pengar av den avskaffade förmögenhetsskatten har återgått till företagen? Hur mycket riskkapital har det inneburit?
Börje Vestlund (S):
Man bemödar sig inte ens med att sätta sig in i våra förslag. Vi måste läsa era förslag väldigt noga för att kunna opponera mot dem, medan ni inte ens behagar sätta er in i våra förslag. Det tycker jag är det knepiga i den här situationen. En del återkommer naturligtvis.
Man använder ju faktiskt åtgärderna till flera olika saker. Vi har tagit arbetslösheten på allvar, säger Jan Andersson. Hur kan man veta hur pengarna har använts?
Ekonom efter ekonom säger att det här inte är något speciellt träffsäkert sätt att använda skattepengarna. Ungdomsarbetslösheten ökar ju mer i Sverige än i de flesta OECD-länder. Det är bara ett där det ökar mer. Hur kan då Jan Andersson säga att man har tagit ungdomsarbetslösheten på allvar?
Man kan naturligtvis alltid säga saker från talarstolen, men man kan inte från talarstolen prata ned arbetslösheten. Man måste vidta konkreta åtgärder. Detsamma gäller pengarna till fordonsindustrin. Det är klart att man ska vara försiktig med skattepengar.
Men man ska inte vara så försiktig med skattepengarna, om man nu har anslagit de 28 miljarderna, att företagen praktiskt taget håller på att dö innan man faktiskt sätter in pengarna. Då kan det faktiskt vara för sent. Det är den här saktfärdigheten och initiativlösheten som är det stora problemet med alliansregeringen.
Börje Vestlund (S):
Jag har en fråga till Liselott Hagberg. Det är väl bra att man pratar om turism. Turistfrågorna och besöksnäringen är viktiga saker. Carina Adolfsson Elgestam kommer strax att lite noggrannare utveckla vår uppfattning. Men en fråga tänker jag här ställa. Man kan ha olika uppfattningar om vilken statens roll ska vara när det gäller turistsatsningar.
Jag tror nog inte att branschen och framför allt inte den forskning som finns kring turismen och besöksnäringen skulle dela Liselott Hagbergs uppfattning att man från statens sida inte kan göra så mycket. Jag tror att det är ganska gott belagt att man kan det.
Däremot är det direkt nödvändigt att staten i varje fall är med och garanterar pengar vid stora evenemang, framför allt idrottsevenemang. Jag var hemma några månader och kom sedan tillbaka och var här i kammaren när regeringens första regeringsdeklaration lästes upp.
Såvitt jag kommer ihåg var det i den väldigt noga angivet att man skulle arbeta för att få fler stora idrottsevenemang till Sverige. Där hade den tidigare oppositionen väldigt länge kritiserat den socialdemokratiska regeringen. Vi hade därför ett antal åtgärder som skulle sättas i sjön. Men av olika skäl ville man vänta med det och återkomma till det.
Min fråga till Liselott Hagberg blir därför: När kommer den här regeringen att presentera möjligheter till att skapa de stora evenemang som vi inte får om staten inte går in och kan vara med och garantera det hela ekonomiskt?
Börje Vestlund (S):
Jag ska inte säga att jag läst er proposition så väldigt noga. En idrottsproposition avlämnades ju till kammaren för bara några dagar eller kanske ett par veckor sedan. Där finns det här beskrivet. Såvitt jag kommer ihåg vill man där utreda detta ytterligare. Det tycker jag är väldigt underligt. Alla har ju varit överens om att stora evenemang är viktiga.
Men det är till och med så att man valt att inte ha idrottsevenemang i Sverige; den här regeringen tycker nämligen inte att det är en prioriterad fråga att få hit dem. Om det kan man ha olika uppfattningar. Men summan av kardemumman är att vi går miste om väldigt stora exportintäkter till besöksnäringen just i samband med stora evenemang.
Det är därför som städer som har många stora evenemang lever ganska gott. De ligger ganska sent när det gäller att inte drabbas på samma hårda sätt som vi kanske gjort i sammanhanget. Jag tycker att det är viktigt att regeringen kan komma med besked i stället för att hela tiden krypa undan. Man kan inte, fru talman, prata ned underskott.
Man kan inte prata fram en bra turistpolitik, och man kan inte prata fram en bra företagarpolitik. Man måste komma med konkreta förslag. Där är den här regeringen totalt tondöv.
Börje Vestlund (S):
Det är intressant att höra Eva Johnsson här. Hon säger att vi har låg arbetslöshet, lågt budgetunderskott och ett krympande utanförskap. Men snälla, fru talman, var inte detta någonting som vi hade en gång i tiden och som vi arbetade för? Men sedan inträffade ju den globala ekonomiska krisen som vände upp och ned på allt det där.
Jag kunde här ifrån talarstolen bara för en stund sedan redovisa att ungdomsarbetslösheten är den näst högsta i OECD. Jag höll på att säga att den är den högsta, men då harklade sig alla på alliansbänken och jag fick ändra mig till den näst högsta. Är inte detta någonting som bör få Eva Johnsson att tänka till?
Hon borde åtminstone försöka prata med utgångspunkt från verkligheten och inte det drömperspektiv som man kanske har på opinionsbildningskurser i kd. Man ska kraftsamla med rätt åtgärder i rätt tid. Ja, så här långt har vi inte sett någonting annat än att detta innebär att sitta och vänta och se, för vad har annars kommit?
Ja, vi säger från vår sida nej till en del generella åtgärder, det gör vi visst det, därför att vi vet att de inte är träffsäkra. Jag kunde nyligen i en debatt här konstatera att ungdomsarbetslösheten inte har minskat trots den generella minskningen av arbetsgivaravgiften för ungdomar. Men vi vet att sänkningen av arbetsgivaravgifter för småföretag gav effekter för jobben.
Man har i denna debatt inte kunnat tala om vilka effekter för jobben den slopade förmögenhetsskatten eller fordonspaketet har haft. Framför allt skulle jag vilja fråga vilken effekt för jobben den sänkta inkomstskatten för de allra mest förmögna har haft, som den här regeringen har genomfört. Vad har den inneburit för jobben?
Börje Vestlund (S):
När det gäller förmögenhetsskatten, för att ta någon av frågorna, är det förmodligen på samma sätt som ni har minskat arbetslösheten, som ni påstår att ni gjorde när ni avskaffade förmögenhetsskatten. Ni kan ju inte redovisa hur många arbetstillfällen det har inneburit och hur mycket riskkapital till företagen det har inneburit. Ni har inga siffror på det.
Ni vet inte, och ni vill inte ens ta reda på det, för det här är bara någon teori som ni har hittat på. Sedan tror ni så hårt på den men kan inte föra den i bevisning. Tala i stället om, Eva Johnsson, hur många arbetstillfällen borttagandet av förmögenhetsskatten har inneburit och hur mycket riskkapital det har inneburit för småföretagen. Jag tror inte att Eva Johnsson kan svara på det.
I varje fall kan inte företagens egna organisationer svara på hur mycket det har inneburit. Eva Johnsson säger att det är bra att vara rustad. Ja, det är bra att vara rustad, men om man är rustad måste man ju också kunna använda det som man har rustat sig med. Det är naturligtvis positivt att utanförskapet minskade, men det ökar ju nu, och då vill Eva Johnsson bara sitta med armarna i kors och titta på.
Det som är det anmärkningsvärda är att ni inte har någon vilja att försöka lösa krisen. Ni slänger in en liten åtgärd här, men ni kan inte förklara vad som kommer att hända med den. Ni tror att det kommer att leda till ett visst resultat, för det ligger i den ideologiska modell som ni vill arbeta efter, men ni har ingen aning om det. Så här fortsätter det år ut och år in.
Efter de här fyra åren kommer ni att kunna konstatera att den politik ni fört inte har gett resultat, för just nu går ju allting åt fel håll när det gäller de mål ni satte upp från allra första början.
Börje Vestlund (S):
Jag hade inte tänkt att gå upp i fler repliker i dag, men ibland måste jag när jag hör sådana konstigheter som Marie Weibull Kornias säger här. Vi tycker också att de 100 miljonerna är bra. Det är berömvärt att satsa dessa pengar. Problemet är bara att det är små spridda skurar som oftast är av tillfällig karaktär.
Det är det som är problemet. Vi har också haft erfarenhet av det, och det är därför vi tycker att man ska ta ett samlat grepp för att hitta tydligare saker att lägga pengar på långsiktigt för kvinnors företagande. En fråga som man kan ställa är: Hur mycket av de 100 miljonerna är forskningspengar för att utveckla kvinnors företagande?
Jag delar också Marie Weibull Kornias uppfattning om att fler kvinnliga företagare också ger ett rättvist och jämställt företagande. Där delar jag helt och hållet Marie Weibull Kornias uppfattning. Men en sak måste jag ändå ifrågasätta. Det var därför jag begärde replik.
Moderater och borgerliga politiker har en vision om att låta fler aktörer komma in i den offentliga sektorn. Det ska då bli fler nya företagare, företrädesvis kvinnliga företagare. Låt oss se på sanningen bakom detta.
Vad brukar hända på de allra flesta håll där man har gjort så, inte minst i den här regionen som jag kommer från? Sanningen är att den pigga ålderdomshemsföreståndarinnan vill skapa sitt företag. Efter ett par år är hon uppköpt av en större koncern. Så ser det ut nästan överallt där det har varit så.
Det innebär att pengar flyter från den offentliga sektorn rätt in i stora företags kassakistor.
Börje Vestlund (S):
Min huvudfråga gällde att man säger att det är bra att det har kommit in fler aktörer i den offentliga sektorn. Hur många kvinnliga företagare blir entreprenörer i sammanhangen? När ska Marie Weibull Kornias och alla andra borgerliga politiker våga se sanningen i vitögat?
Sanningen är att dessa kvinnor som startar dessa ofta små företag i de allra flesta fall snabbt blir uppköpta av några få stora vårdkoncerner. När ska detta gå upp för den borgerliga moderatledda regeringen? Det är den sanning vi lever i.
Man pratar om en oligopolmarknad i vissa delar av vårdsektorn inom den privata sidan. Det finns nästan ingen konkurrens. Sedan säger man att man vill göra detta för att öka kvinnors företagande. Jag är förvånad.
Jag trodde att det var allmängods och att vi skulle se det som ett stort problem när vi diskuterar företagssituationen på framför allt vårdsidan. Jag har till och med diskuterat detta med Almega. Till och med Almega tycker att det är ett problem att alla de stora jättarna går in och tar över de små företagen.
Är det här rätt väg att gå för att öka kvinnors företagande? De blir efter ett, två, tre år anställda igen i en stor koncern. Vad har man då vunnit i kvinnligt företagande?
Börje Vestlund (S):
Varslen ökar, inte minst när det gäller småföretagen där man egentligen inte kan prata om så mycket varsel eftersom man inte behöver varsla i små företag. Antalet konkurser ökar. Det ökar för varje dag. Från de siffror jag hade så sent som i förra veckan, då jag debatterade med statsrådet om just denna fråga, kan vi konstatera att nya rapporter har kommit från UC.
De visar att den situation som då var lite alarmerande för vissa delar av landet men inte så farlig i andra delar nu har spritt sig. Nu ökar konkurserna med 50 procent nästan över hela landet. Det är värt att kommentera hur fort det går i de här sammanhangen. Sakernas tillstånd hinner ändras i princip från en debatt till en annan. Jag tycker att det finns anledning till viss eftertanke när det gäller detta.
Det finns en tanke när statsrådet pratar om att bolagsskatten ska sänkas. Det kan möjligen vara bra för de stora företagen. Men jag måste säga att jag var ute och träffade ett antal småföretagare häromdagen. Jag frågade då hur många av dem som betalar bolagsskatt. Någon betalar ett par tusenlappar, men de flesta betalar faktiskt ingenting. Det är så verkligheten ser ut, Maud Olofsson.
Detta är ingen åtgärd som kommer att gynna några småföretagare. Jag skulle vilja ta upp några av de förslag som vi har lagt fram. Vi har lagt fram många förslag när det gäller småföretagare. Ett av de förslag som jag inte riktigt förstår varför regeringen inte kan ta till sig gäller reglerna för fakturerings- och betalningsperioderna.
Vi föreslår att man minskar perioderna från 30 till 10 dagar. Framför allt skulle man kunna börja med att vidta detta som en åtgärd mot våra myndigheter. De här reglerna hanteras i lagen om avtalsvillkor. Man ska inte ändra en lag annat än om man är fullständigt övertygad om att det är vad man ska göra, och framför allt ska det då vara en ordentligt genomarbetad lag.
För det krävs en process som tar en tid. Men för alla myndigheter skulle man med lätthet kunna säga: Nu ändrar vi på detta. Jag har svårt att förstå de argument som jag har hört i debatten om att detta inte skulle vara möjligt.
Jag skulle därför vilja fråga statsrådet om hon är beredd att medverka till att vi minskar betalningstiderna så att småföretagen i varje fall inte behöver vara finansiärer för storföretagens situation och framför allt för våra myndigheters verksamheter.
Det andra jag skulle vilja fråga statsrådet om gäller riskkapital och forskning. Ni säger att ni sänker avgifterna. Men vad vill ni tillföra? Vi har i våra program bland annat 100 miljoner kronor för ett nytt småföretagarstipendium. Vad vill ni införa där?
Slutligen vill jag ta upp frågan om arbetsgivaravgiften. Hela tiden är detta i den meningen saker som inte riktar sig på riktigt rätt sätt. Det blir hela tiden vissa grupper man ska gynna, och då drar man ned det hela. Men situationen blir knappast träffsäker.
Det är mer träffsäkert att till exempel ungdomar som är arbetslösa får sänkningen av arbetsgivaravgifter, och inte alla ungdomar. Det ger inte fler ungdomar jobb i det här sammanhanget.
Börje Vestlund (S):
Träffsäkerheten kan jag börja med. Om man sänker arbetsgivaravgifterna generellt har man ingen aning om huruvida företagen kommer att anställa en enda människa till. Men om man sänker arbetsgivaravgifterna för arbetslösa som ett företag anställer vet man att pengarna används till en arbetslös person. Så enkelt är det med träffsäkerheten.
När det gäller konkurserna och förmånsrätten är det inte riktigt mitt område, men så mycket vet jag att när man har studerat detta ser man att det inte beror på den eventuella förändringen i lagstiftningen utan på att det har varit högkonjunktur. Det har inte med det att göra.
Hur man över huvud taget kan påstå att detta påverkar så mycket har jag svårt att förstå. Sedan kommer vi till Barrosoplanen, som vi också diskuterade förra veckan. Jag skulle vilja fråga Maud Olofsson: Vilka stabilisatorer enligt Lissabonstrategin har förbättrats så radikalt efter det att den borgerliga regeringen tillträdde?
Jag vill påminna mig att vi var bäst i klassen förut. Hur mycket bättre än bäst i klassen har vi blivit sedan den borgerliga regeringen tillträdde? Det måste vara otroligt mycket som vi har lyft oss om det är som Maud Olofsson säger. Sedan skulle jag vilja säga så här: Nej, Maud Olofsson, vi har aldrig föreslagit någon höjning av några skatter. Vi säger i stället att man inte ska sänka skatterna lika mycket som regeringen säger.
Det är inte en höjning, Maud Olofsson. Det andra gäller just dem som är upp till 26 år. Det handlar om att det ska vara träffsäkert, att så många under 26 år ska kunna anställas, inte bara om att göra det billigare för alla företag, oavsett hur stort eller litet företaget är.