Björn Wiechel (S):
Om det vore så att det här är en debatt om huruvida vi ska överlåta beskattningsrätt från Sverige till Europeiska unionen är beskedet från oss socialdemokrater nej. Vi vill inte flytta beskattningsrätt från Sverige till EU.
Den hållningen är sedan länge etablerad, och den har ett brett stöd i riksdagen och är även regeringens ståndpunkt. Det råder alltså en bred samstämmighet om detta. Den positionen och enigheten från svensk sida är väl känd inom EU.
Det är ingen där som tvivlar på Sveriges syn på den saken. Både här i Sverige och i EU är man fullt medveten om att Sverige inte vill flytta över beskattningsrätt. Varför då, herr ålderspresident, detta förtydligande, om nu inte debatten handlar om det?
Jo, det beror på att det utlåtande vi nu behandlar rör prövning av subsidiaritetsprincipen, vilket kan beskrivas med närhetsprincipen. Låt mig kort förklara. Principen går ut på att beslut ska fattas på en för ändamålet så nära nivå som möjligt eller på så lokal nivå som möjligt.
Skälen för att fatta beslut nära är flera. De kan utformas efter lokala förutsättningar, och det finns ett nära ansvarsutkrävande. Som medborgare kan vi lättare överblicka beslut när de är nära och lokala, och beslut fattas inte över våra huvuden. Men vi ska även se till ändamålet.
När det gäller frågor som kan avgöras i EU-medlemsstaternas respektive parlament bör det göras, medan man när det gäller frågor som av nödvändighet behöver fattas beslut om gemensamt på EU-nivå bör göra det.
När ändamålet kräver att frågan beslutas gemensamt, över de nationella parlamenten, blir det således den lägsta ändamålsenliga nivån och därmed i enlighet med subsidiaritetsprincipen - närhetsprincipen. Vilken nivå som är den rätta för olika frågor har riksdagen emellanåt att ta ställning till - som nu.
När riksdagen gör det utifrån denna subsidiaritetsprincip är det ett separat beslut i sig. Vi tar i det läget inte ställning till innehållet i en fråga utan endast till vilken nivå som frågan ska avgöras på.
När ärendet når oss i riksdagen för ställningstagande har det föregåtts av att EU-kommissionen först har motiverat varför man anser att frågan bör hanteras på EU-nivå enligt subsidiaritetsprincipen och sedan av att även regeringen har begrundat saken och intagit en ståndpunkt, varefter riksdagen tar ställning.
Det är ovanligt att riksdagen gör en annan bedömning än EU-kommissionen eller regeringen. Skälet till det är att subsidiaritetsprövningarna inte är särskilt politiskt laddade eller debatterade eftersom vi inte har att ta ställning till innehållet.
Att skilja mellan subsidiaritetsprövningen och att ta ställning till innehållet är nödvändigt för att beslutsfattandet ska kunna fortlöpa. Herr ålderspresident! Det ärende som vi nu har att ta ställning till är en subsidiaritetsprövning gällande EU:s egna medel och eventuella nya intäktskällor.
Ännu finns inget presenterat från EU om hur detta ska utformas, och som jag inledde med är vår liksom regeringens principiella inställning redan känd. Liksom EU-kommissionen och regeringen menar vi att detta ärende inte bryter mot subsidiaritetsprincipen, utifrån vad som ännu så länge är känt.
Om det i ett senare skede framkommer mer om förslaget får vi göra en ny bedömning, men hittills, menar vi, är ärendet förenligt med subsidiaritetsprincipen. För oss är vårt ställningstagande en formfråga där vi ser värdet av att upprätthålla ordningen för hur sakerna ska hanteras.
Med det vill jag hänvisa till vårt särskilda yttrande.