Jan Björklund (L):
Jag tackar utbildningsministern för svaret. Införandet av möjligheten att välja skola är en av de största frihetsreformerna i Sverige i modern tid. Det flyttade i ett slag makten från politiker och byråkrater till medborgarna, i det här fallet till föräldrarna.
Jag minns när jag fick mitt första uppdrag i skolstyrelsen i Stockholm 1991, innan valfriheten var införd. Ett av de första ärendena var att vi satt och fördelade eleverna i geografiska zoner i Stockholm. Bor man i det området ska barnen gå i den skolan - det spelar ingen roll vad föräldrarna tycker eller vilka önskemål de har.
Makten flyttades till föräldrarna från kommunalpolitiker och kommunala byråkrater i och med valfrihetsreformen. Det har rått bred enighet mellan Alliansen, Miljöpartiet och Socialdemokraterna om att detta har varit en angelägen reform. Men Miljöpartiet och allianspartierna har under mycket lång tid varit överens om att detta förutsätter en långtgående frihet när det gäller etablering av nya skolor.
Det var väl ett av skälen till att de rödgröna partierna inte lyckades enas före 2006: Man hade olika uppfattningar på just den punkten. Ska valfriheten ha någon reell innebörd måste det vara tillåtet att starta nya skolor. De ska uppfylla högt ställda kvalitetskrav, men det måste vara tillåtet.
Den nya regeringen aviserade i regeringsförklaringen införandet av kommunalt veto. Det var en fråga som diskuterades i Friskolekommittén. Det var sannerligen ett stort framsteg som uppnåddes: att sex partier i Friskolekommittén lyckades enas om spelreglerna för friskolor framöver.
Detta med friskolor och valfrihet är en av de frågor som verkligen har splittrat det svenska politiska landskapet och varit en av de mer ideologiskt laddade frågorna ända sedan 80-talets mitt. Den lyckades sex partier enas om över blockgränserna. Och det första denna så kallade samarbetsregering gör är att riva upp friskoleöverenskommelsen. Jag ser att Gustav Fridolin skriver att den ligger fast. Ursäkta, men det är pinsamt att skriva det.
Det är en förnekelsefas ni är inne i på något sätt. Ni river upp friskoleöverenskommelsen. Detta var ju den stora stridsfrågan i friskoleutredningen: Ska man ha veto eller inte? Vi enades om att man inte ska ha veto. Socialdemokraternas representanter - inte Miljöpartiets - angav ingen reservation på denna punkt utan sade i ett särskilt uttalande: Vi skulle ha föredragit ett kommunalt veto, men nu blev det inte det. Och nu slår ni till direkt med ett kommunalt veto. Det är att sänka överenskommelsen.
Som Gustav Fridolin förstår är detta ingen liten fråga. Det är en helt avgörande fråga i detta sammanhang om kommuner som ogillar friskolor i största allmänhet ska ha rätt att stoppa dem bara för att man ogillar dem. En saklig prövning av om det finns elevunderlag som räcker till och om de uppfyller kriterier och sådant, den sker ju redan. Den gör Statens skolinspektion, och den är numera ganska brutal i fråga om att avstyrka när friskolor inte uppfyller kraven.
Men nu ska kommunen få möjlighet att säga nej och stoppa en ny friskola enbart på den grunden att man ogillar friskolor. Detta är ett långtgående brott mot friskoleöverenskommelsen. I praktiken är den upphävd, herr talman. Det är tråkigt, i synnerhet om man som regeringen eftersträvar bredare överenskommelser i denna kammare. Då är det en dålig start. Dessutom är det helt uppenbart att Miljöpartiet har blivit helt överkört eftersom Socialdemokraterna har valt att låta Jonas Sjöstedt bestämma.