Mikael Johansson (MP):
Jag börjar med att yrka på godkännande av anmälan i reservation 2. Självfallet står jag bakom också övriga reservationer där Miljöpartiet de gröna finns med men för tids vinnande avstår jag från att yrka på godkännande av dessa. Inledningsvis tänkte jag ta upp lite grann om hur vi partirepresentanter har agerat i utskottet. Speciellt med arbetet i detta utskott är att vi enligt regeringsformen, det vill säga en av våra grundlagar, bör ha en granskande roll.
Jag vill ge en liten bild av hur jag tycker att detta klarades av under denna mandatperiods första granskningsbetänkande. Vi har att granska de anmälningar som riksdagsledamöterna gör. Denna gång har det inneburit granskning av både den tidigare och den nuvarande, borgerliga, regeringen. En liten reflexion blir för min del att jämföra agerandet från de borgerliga ledamöterna i utskottet med de socialdemokratiska.
Det är märkligt men kanske inte förvånande att jag ganska snabbt upptäckte att ett mönster kunde skönjas. De borgerliga försökte till stor del skydda den nuvarande, moderatledda, regeringen från kritik mot, anmärkningar på - eller hur vi nu ska uttrycka oss - dess agerande. Motsvarande skedde från de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet när det gäller den förra regeringen.
Jag tänkte belysa detta med några exempel från de utfrågningar som utskottet har haft, fru talman. Jag börjar med utfrågningen av Leif Pagrotsky, där Mauricio Rojas enligt de stenografiska uppteckningarna säger följande: "Jag vill först göra ett litet påpekande. Vi pratar inte om någon Sifoundersökning i det här fallet.
Bagatellisera inte kommissionens meddelande om att man skulle granska hela presstödet! Det är inte rimligt. Min sista fråga gäller det som Leif Pagrotsky sade den 21 november 2006 i en interpellationsdebatt med Lena Adelsohn Liljeroth. Där kommenterar Leif Pagrotsky samtalet från den 20 september tre gånger och på ett lite raljerande sätt."
Jag ska fortsätta med att citera vad Per Bill sade under en utfrågning av Carl Bildt. Per Bill går in och säger: "Fru ordförande! Det är lite svårt för mig att ställa frågor utan att först göra en kommentar.
Den första kommentaren är att jag ju inte alls ställer upp på grundidén som framför allt Morgan Johansson har att Carl Bildt befinner sig i någon jävssituation och att man ska titta igenom vad Carl Bildt har gjort sedan han började i styrelsen. Mitt sätt att se det är att man ska titta på vad Carl Bildt har gjort som utrikesminister, och att det är det vi ska granska. Jag ville bara säga det först, så att det är klart.
Den andra kommentaren är att jag skulle vilja be om ursäkt om du på något sätt får intrycket av att du är här för att ställas till svars. Det är så här att du är här därför att du ska kunna ge KU ökade kunskaper om vad som har hänt och skett. Det är inte så att vi kallar in människor från gatan eller verkställande direktörer för att ställa dem till svars i KU. Så går det inte till i Sverige." Detta var från det specifika ärende då Ian Lundin utfrågades.
Jag tänkte även belysa de socialdemokratiska ledamöternas agerande. Kammaren får naturligtvis inte ta det här som att det är de här personerna och deras frågeställningar som ska kritiseras. Det visar snarare en tendens till att det kan finnas något slags mönster. Jag tror möjligtvis att historikerna får titta på detta i efterhand och ta detta i sitt sammanhang.
Jag ska citera ur en utfrågning av Thomas Östros där Yilmaz Kerimo säger: "Herr ordförande! Jag tackar för en mycket bra redogörelse. Jag har för att tydliggöra ett par frågor att ställa. Utifrån din roll som minister har du ansvar för både myndigheter och statliga bolag.
Vilka principiella skillnader ser du i din roll som minister mellan styrningarna av bolag och myndigheter?" Jag ska avsluta med ett exempel på ett annat sätt att hantera detta från socialdemokratiskt håll när det gäller den borgerliga regeringen. Det är från utfrågningen av utrikesminister Carl Bildt av den tidigare i debatten nämnde Morgan Johansson.
I en frågeställning avslutar han med att säga: "Min fråga är: När du i höstas hävdade att du inte hade kunnat avstå från detta, ljög du då eller var det bara det att du inte visste vad du pratade om?" Jag ska naturligtvis inte recensera mig själv i de frågeställningarna. Det får andra göra.
Men en liten hänvisning till hur vi i Miljöpartiet har agerat kan möjligtvis de anmälningar som vi dag behandlar vara. De är ungefär fifty-fifty. Vi har själva eller tillsammans med andra sex anmälningar mot den föregående socialdemokratiska regeringen och fyra anmälningar mot den nuvarande.
Jag skulle möjligtvis kunna instämma i det Per Bill sade om att det fanns ett försök från borgarna att nå fram och hitta konsensus. Jag upplevde det under den tid då de ärendena behandlades. Fru talman!
Till sist tänkte jag ge en beskrivning till lyssnare, åhörare och tv-tittare av hur KU:s roll ser ut utifrån en konkret anmälan. Det gäller miljöminister Andreas Carlgrens agerande i EU-nämnden.
Där finns det två separata anmälningar där man menar att Andreas Carlgren i EU-nämnden den 15 december 2006 inför ministerrådsmötet den 18 december, alltså några dagar senare, inte svarar på frågan om Sverige delar det tyska målet för koldioxidutsläpp inom EU.
På måndagen den 18 december gick Andreas Carlgren ut i en debattartikel och bekände sig till den utsläppsnivå som Tyskland hade lagt fram inför det här EU-toppmötet. Då anser anmälarna att det agerandet inte står i överensstämmelse med samrådsbestämmelserna i riksdagsordning.
Under EU-nämndens möte utspann sig följande diskussion, som är basen för anmälan. Ulf Holm från Miljöpartiet säger: "Miljöministern säger att vi i Sverige ska ta på oss ledarrollen i EU så att EU kan ta på sig ledartröjan i världen, som jag förstod det. Miljöministern sade också att det kommer regeringen att göra. Men det som vi efterfrågar är ju hur. Det är ju nu diskussionen förs fram. Det är på måndag som miljöministrarna träffas och diskuterar detta.
Det är i februari mars nästa år som EU-toppmötet ska anta slutsatser om klimatförändringarna. Då har vi efterfrågat: Vad är den svenska positionen? Vilka frågor kommer man att driva gentemot andra EU-länder för att påverka dessa? Jag noterar att miljöministern fortfarande inte vill svara på om Sverige kommer att driva, precis som Tyskland och Storbritannien, målet om att vi ska minska utsläppen med 30 % till 2020, som ett förslag till toppmötet."
På detta svarar alltså inte miljöminister Andreas Carlgren. Utskottet konstaterar att det nämnda miljöministermötet skulle handla om en uppföljning av en konferens mellan parterna inom FN:s ramkonvention om klimatförändringar i Nairobi.
Eftersom frågan om EU-mål för koldioxidutsläpp inte fanns på dagordningen föreligger inget krav på samråd med EU-nämnden. Det är dock rimligt att anta att Andreas Carlgren hade en uppfattning den 15 december, men det fanns inte på dagordningen, och därför behövde han formellt sett inte kommentera det.
Däremot hade han naturligtvis i anständighetens tecken kunnat svara Ulf Holm vad hans uppfattning var även om det inte hörde till samrådet inom EU-nämnden. Sådana typer av ärenden handlar mycket av konstitutionsutskottets arbete om.