Anders Borg (M):
Diskussionen om konkurrenskraft och framtida tillväxt är central och viktig. Låt oss få basen rätt. Det görs ett antal utvärderingar av länders konkurrenskraft. Det görs av World Economic Forum, IMD i Genève och Världsbanken. I alla utvärderingar tillhör Sverige toppländerna.
När vi nu talar om att kostnadsläget i Spanien, Grekland och Italien ligger 30-40 eller 20-30 procent högre än i Tyskland vill jag bara påpeka att vårt kostnadsläge är bättre än Tysklands. Sverige har en konkurrenskraft i termer av relativ enhetsarbetskraftskostnad på de mått som man kan se på en nivå som USA har. Vi behöver inte vara oroliga för att vi har ett högre kostnadsläge än Tyskland. Vi har det bättre.
Det är inte för att vi har haft en sämre reallöneutveckling än tyskarna utan därför att vi har haft en mycket bättre produktivitet under lång tid. Om vi ser på vad IMF, OECD och EU-kommissionen säger är det fråga om skarpare rekommendationer till andra länder. Ofta säger man att vad Sverige har gjort med finanskris, arbetslinje, förändringar i pensionssystem och sjukförsäkringar har varit bra.
Det gör att alla de olika bedömarna har lagt sig på en högre tillväxt för Sverige i år än för till exempel eurozonen. Det gäller inte bara på kort sikt. Jag deltog i diskussioner i förra veckan i Ekofin och andra sammanhang. Då tog jag fram siffrorna för de senaste tio åren. Sverige har legat på 2 1⁄2 procents tillväxt. Det är dubbelt så högt som eurozonen och EU. Det ska jämföras med att OECD-området har vuxit med 1 1⁄2 procent. Sverige har goda förutsättningar.
Det här handlar naturligtvis inte enbart och kanske inte ens först och främst om att regeringen har vidtagit viktiga åtgärder. Vi har en stark bas för konkurrenskraft i Sverige. Vi har en arbetsmarknad med parter som tar ansvar. Vi har universitet runt om i vårt land och en utvecklingstradition inom våra företag som gör att vi ligger i teknikfronten. Det finns en bra bas i forskning och utveckling. Vi har i dag i Sverige en bolagsskatt som gör oss till ett attraktivt investeringsland.
Vi gör en kraftig satsning på infrastruktur. Åren 2006-2020 finns en fördubbling av anslagen på infrastrukturområdet med nya stambanor och en hel del investeringar i Stockholm, Göteborg, Malmö och i andra delar av Sverige. Det här är bra. I många av de delarna har vi ofta en samsyn med Socialdemokraterna. Det är naturligtvis något jag välkomnar. När det gäller budgeten säger Socialdemokraterna att här finns inget av värde.
Det centrala är den socialdemokratiska motionen. Låt oss ställa alternativen mot varandra. Det Socialdemokraterna föreslår är alltså 30 miljarder i skattehöjningar. Det går inte att komma ifrån att 15 av dem är ungdomsarbetsgivaravgifter på företagssidan. 5 av dem är hotell- och restaurangmomsen. Sedan tillkommer andra åtgärder, till exempel på lastbilssidan, som gör att det samlat är en tung skattebelastning på företagen. Sven-Erik Bucht och Pia Nilsson säger att vi ska lyssna på företagen.
Jag har inte hört något. Det har faktiskt inte varit någon delegation från vare sig Svenskt Näringsliv, Företagarna eller någon annan som har sagt att en rejäl skattehöjning skulle göra susen. Det har de inte framfört. Det är kärnan i den socialdemokratiska politiken. Sedan behöver vi naturligtvis rusta upp utbildningssystemet. Det ska vara mer betyg, fler nationella prov, mer undervisningstid och fler välutbildade lärare.
Då kommer vi bort från en skola med nedprioriterad kunskapsnivå och gedigen inlärning. Det har regeringen lagt grunden för. Om Socialdemokraterna vill stötta detta är det bra. Då kan vi driva dessa krav längre så att det ges tidigare betyg, det blir ännu fler välutbildade lärare och än fler nationella prov. Något sådant skulle jag naturligtvis stötta. Det vi vill ha är nya jobb i växande företag. Vi ser med dessa åtta sidor jobbannonser att det finns tillväxt i Sverige.
Jag skulle vara den första att välkomna om vi kan få bredare och mer blocköverskridande samsyn om att tillväxt är central.