Per Bolund (MP):
Jag blir bekymrad när jag hör Isabella Hökmark argumentera. Det är viktigt att komma ihåg att bostadsbyggandet ligger just nu på rekordnivåer. Jag hoppas att alla åhörare förstår det. Vi har nivåer på bostadsbyggandet som vi egentligen inte har sett på decennier. Vi var absolut inte i närheten av detta under den regering som Isabella Hökmark representerar, alliansregeringen. Då låg siffrorna för bostadsbyggandet mycket långt under de nivåer som vi ser nu.
Det gäller även om man inräknar den nedgång som har skett så här långt. Självklart måste vi göra vad vi kan för att stimulera bostadsbyggandet. Vi måste se till att efterfrågan och tillgången matchar bättre. Att vi nu har ett högt byggande är ett första steg på den vägen. Regeringen är otålig och vill gärna göra mer. Därför har vi en aktiv bostadspolitik, till skillnad från den förra regeringen som inte vidtog särskilt många aktiva åtgärder för att förändra situationen på bostadsmarknaden.
Man kan till och med säga att de åtgärder som då vidtogs snarare medverkade till att förvärra situationen och göra den ännu sämre, framför allt för nytillträdda på marknaden. Den förra regeringen sänkte fastighetsskatten och höjde samtidigt reavinstskatten som del av ett paket. Dessutom gjordes en våldsam utförsäljning av hyreslägenheter, vilket gjorde det svårare att få tillgång till den marknaden. Detta har gjort att det funnits utrymme för de väldigt kraftiga höjda priser som vi sett. Det har gjort det svårare. Högre priser försvårar ett inträde på bostadsmarknaden.
Därför är det lite magstarkt att Isabella Hökmark här försöker svära sig fri från ansvar och knuffa över allt ansvar på denna regering. Jag är även bekymrad över att Moderaterna väljer att hela tiden skjuta jobbiga beslut framför sig. De blundar för risker i den svenska ekonomin. Jag tycker inte att det är en ansvarsfull politik för ett parti som aspirerar på att leda en regering. Jag blir bekymrad när jag hör Isabella Hökmark tona ned riskerna.
Hon säger att riskerna med hushållens skuldsättning, privat skuldsättning, inte är så stora. Hon verkar inte ha följt den utveckling som varit med den finanskris som drabbade världen 2008 och 2009. Den hade ju sitt ursprung i den amerikanska bostadsmarknaden. De hade inte kontroll över hushållens upplåning och krediter. Det fick sedan efterföljande konsekvenser som har varit dramatiska, inte bara för den amerikanska ekonomin utan även för ekonomin i Sverige och världen. Det gör mig mycket bekymrad när man förminskar betydelsen av dessa åtgärder.
Jag blir också bekymrad över att man säger nej till de åtgärder som föreslås för att man ska kunna hantera dessa risker, och man gör det utan att prestera några förslag om hur man ska agera i stället. Andra oppositionspartier i Alliansen har pekat på alternativ, till exempel att förändra ränteavdragen. Moderaterna säger nej till båda dessa alternativ. Man tänker alltså inte göra någonting, utan vill bara blunda, lägga armarna i kors och hålla tummarna för att inget ska hända. Det finns inget ansvarstagande för framtiden. Detta tycker jag inte är en ansvarsfull politik. Vi behöver i stället stimulera bostadsmarknaden.
Vi har infört ett investeringsstöd för hyreslägenheter som innebär att det faktiskt finns en marknad. Man kan få tillgång till hyreslägenheter. Vi vill göra ännu mer. Vi ser därför nu till att utöka stödnivån inom detta system liksom den tillåtna normhyresnivån, så att den får större genomslag även i storstadsområden. Vi har även genomfört ett 22-punktsprogram på bostadsmarknaden för att öka möjligheterna att få tillgång till bostäder och även få en ökad rörlighet. Exempelvis har vi slopat taket på uppskovsbeloppet.
Det innebär att ett hushåll som säljer sin bostad med vinst nu kan skjuta upp beskattningen på kapitalvinsten, utan någon begränsning som fallet var under den förra regeringens tid vid makten. Vi har alltså vidtagit ett antal åtgärder för att ha en aktiv bostadspolitik. Det har också gett resultat i form av ett högre byggande. Vi kommer inte att trappa ned vårt arbete, utan tänker fortsätta vara aktiva i bostadspolitiken. Min förhoppning är att det denna gång kommer att finnas en vilja hos oppositionspartierna att bidra till bostadspolitiken.
Förra gången regeringen bjöd in till bostadspolitiska samtal valde oppositionen tyvärr att lämna bordet och ville inte fortsätta med den processen. Det var ytterligare ett exempel på bristande ansvarstagande. Jag hoppas dock att de har dragit lärdomar av detta och är beredda att vara mer konstruktiva under nästa mandatperiod. Jag tror att det skulle göra stor skillnad för bostadsmarknaden.