Sven-Olof Sällström (SD):
Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1. Vi debatterar i dag statens utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering - det som tidigare kallades integration. Enligt oss Sverigedemokrater handlar politiken på dessa områden om likabehandling, det vill säga att vare sig kön, härkomst eller annan bakgrund ska påverka hur en person uppfattas och behandlas.
Det är för oss också en självklarhet att detta måste vara det fundament på vilket politiska reformer och satsningar vilar. Vi ställer inte upp på den integrationspolitik som har förts i decennier. Det har varit en uppenbart misslyckad och i många fall kontraproduktiv politik där till exempel statliga medel går till föreningar baserade på etnicitet eller statliga satsningar som endast de som är födda utanför Sverige kan ta del av.
Det är en misslyckad identitetspolitik som för länge sedan nått vägs ände. Vi kan nästan dagligen läsa om politiker som gör avbön och tar avstånd från den tidigare förda migrationspolitiken.
Men inom integrationspolitiken fortsätter man i samma, gamla, misslyckade spår med mer särbehandling, mer identitetspolitik, mer miljarder till misslyckade integrationsprojekt, trots decennier av misslyckanden, trots allt tydligare - ja, i många fall övertydliga - tecken på att integrationspolitikens totala misslyckande står för dörren.
Vår politik bygger i stället på att skapa ett samhälle för samtliga invånare, där den som kommer till vårt land också förväntas, och därigenom ges möjlighet, att bli en del av vårt samhälle.
De reformer som vi genomför inom andra områden - satsningar för en väl fungerande arbetsmarknad, en stärkt välfärd och ett blomstrande näringsliv - kommer samtliga invånare till del och bygger ett sammanhållet Sverige. Regeringens insikter om att segregationen måste brytas är välkomna, men då vi samtidigt anser att detta arbete främst präglas av satsningar inom andra utgiftsområden avvisar vi regeringens förslag om ett nytt anslag 4:1 Åtgärder mot segregation.
Däremot inte sagt att vi inte tycker att åtgärder mot segregation är bra, men vill vidta dem på andra områden. Herr talman! I vårt Sverige är det en självklarhet att samtliga medborgare känner delaktighet i samhället, varför vi föreslår reformer som syftar till att stärka det kulturella kittet i samhället och kulturens sammanfogande roll. Dessa satsningar återfinns bland annat inom utgiftsområde 17. Även för anslagen i fråga om diskriminering gör Sverigedemokraterna nedskärningar.
Vi vill att Diskrimineringsombudsmannen läggs ned. DO har utvecklats till att bli en särpolitisk opinionsbildande myndighet och dess huvuduppdrag, att hjälpa de som behöver rättshjälp vid tvister, präglas av rättsosäkerhet och ojämlik maktutövning. Sverigedemokraterna presenterar i budgetförslaget breda satsningar för jämställdhet mellan kvinnor och män.
Dessa åtgärder riktar in sig på de problem som drabbar män och kvinnor i olika hög grad på arbetsplatsen, i offentliga utrymmen eller i hemmet. Eftersom vi adresserar problemen i sak sorterar satsningarna också under andra utgiftsområden.
Inom utgiftsområde 13 anslag 3:1 välkomnar vi regeringens permanentade tillskott till kvinnojourer om 100 miljoner kronor, men vi väljer att vika 50 miljoner av dessa till specifikt arbete med jourer för personer som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck. Dessutom tillför vi anslaget ytterligare 50 miljoner kronor ämnade åt särskilda satsningar för kvinnofrid. Vi Sverigedemokrater säger också nej till den av regeringen föreslagna jämställdhetsmyndigheten.
Den frågan kommer dock att debatteras mer i början av nästa år i den här kammaren i anslutning till ett annat betänkande. Vidare föreslår vi att ett nytt anslag, Samhällsorientering och stöd till mottagande av kvotflyktingar, förs upp på statens budget inom utgiftsområde 13. Sverigedemokraterna förespråkar en flyktingpolitik där kvotflyktingar genom UNHCR:s försorg ska prioriteras.
I praktiken är partiets målsättning att flyktinghjälp ska ske i närområdet och att flyktingmottagandet i Sverige uteslutande ska ske genom UNHCR:s vidarebosättningssystem. Herr talman! Jag vill avsluta med att lyfta en fråga som egentligen tillhör ett annat politikområde, men som fundamentalt kommer att förändra och försämra nyanländas etablering och integration för mycket lång tid framöver.
Jag talar om uppförandet av det nya påfundet modulhus och så kallade trailer parks i Sverige. Såvitt jag har förstått har regeringen inte gjort någonting för att stoppa tokerierna. Den rödgröna regeringen återinför statarlängorna nästan ett sekel efter att de försvann. Förstår ni inte vidden av vad ni beslutar?
Ser ni inte den klassmarkören - för att tala ert eget språk - och den utsattheten? Med regeringens modulhus och trailer parks kommer vi i framtiden att få se en segregation, misär och uppgivenhet som vi inte kommit i kontakt med på över ett sekel i det här landet. Tillfälliga är modeordet för dagen. Man säger: Vi har inte råd och tid att bygga riktigt nu, men lite längre fram i högkonjunktur.
Trots rekordhög statlig upplåning kan vi inte bygga nu. Men sedan, i framtiden, då ska vi bygga. Det är ett fundamentalt svek utan motstycke. Det kommer naturligtvis att vare sig finnas mer resurser eller möjligheter att bygga riktiga permanentbostäder senare. Tvärtom pekar alla prognoser på att vi går mot mycket ansträngda förhållanden både för det offentliga och för det privata.
Det som var menat som tillfälliga bostäder under några år för några av samhällets mest utsatta grupper kommer finnas kvar, inte bara om 10 år eller om 20 år. De kommer stå där om både 30 och 40 år. Där kommer generationer av nya invånare att växa upp i ett utanförskap som vi i dag bara kan ana. Och det är ert fel. Skäms!