Annika Lillemets (MP):
Jag vill tacka för svaret och hoppas att statsrådet vill utveckla sin och regeringens ståndpunkt här i dag. En viktig fråga för många resenärer och för Sveriges näringsliv är när tågen ska börja rulla på Ostlänken. Hur regeringen agerar har stor betydelse för om Ostlänken ska stå klar kanske i bästa fall 2023, eller 2028 som regeringen talar om, eller om vi rent av ska tvingas vänta ännu längre.
Trängseln på Södra stambanan är redan akut, särskilt på sträckan mellan Linköping och Norrköping. Det blir allt värre, och det enda som verkligen hjälper är fler spår. Ju förr den nya banan är färdig desto bättre såväl för dem som reser med pendeltåg och fjärrtåg som för dem som transporterar gods. Det är inget nytt, men det förtjänar att upprepas.
Det är naturligtvis glädjande att regeringen beslutat att Ostlänken ska byggas, men det är synd att regeringen inte agerar kraftfullt för att den ska bli färdig så snart som möjligt utan i stället på olika sätt drar ut på processen. "Så snart som möjligt" är definitivt långt tidigare än 2028. Järnvägsutredningen för Ostlänken var färdig våren 2010, men i brist på klartecken från regeringen tvingades Trafikverket avbryta planeringsarbetet.
Till tre förlorade år i väntan på regeringens beslut att satsa läggs nu ytterligare tid när regeringen valt att låta Trafikverket fortsätta att utreda alternativ för godstrafik och olika hastigheter i stället för att gå vidare med järnvägsplanen utifrån den befintliga Järnvägsutredningen. Vilken ytterligare information är regeringen ute efter? Vad i Trafikverkets utredning saknar man som motiverar ytterligare försening av detta angelägna bygge? Låt mig ta upp frågan om hastigheten.
Om Ostlänken ska byggas för att klara hastigheter upp till 320 kilometer i timmen, som föreslås i Järnvägsutredningen, eller 250 kilometer i timmen är en fråga som troligtvis skulle kunna hanteras inom fortsatt planering. Om Ostlänken ska byggas även för godstrafik krävs däremot en ny, tidsödande utredning. Vad gäller godstrafiken är frågan vilket problem man vill lösa. Att det är viktigt att separera snabba och långsamma tåg för att så många som möjligt ska få plats på spåren råder det inga tvivel om.
Det har Catharina Elmsäter-Svärd själv konstaterat många gånger, inte minst i kammaren. Det handlar alltså om att köra snabba tåg på Ostlänken och tunga och långsamma tåg på Södra stambanan. Riktigt tungt gods transporteras för övrigt över Bergslagen, och lättare gods kan fraktas på Ostlänken även om den byggs utifrån den befintliga Järnvägsutredningen. Problemet för tunga godståg är branta lutningar, men i nödfall kan man köra tunga godståg även på banor som inte byggts för tunga godstransporter.
Till exempel körde man under stormen Gudrun godståg förbi Helsingborg och ned mot Landskrona där de inte annars brukar köras eftersom banan lutar för mycket. Det var tekniskt möjligt om än oekonomiskt. Om det är vad regeringen är ute efter, om regeringen vill att Ostlänken ska byggas så att det tekniskt är möjligt att i undantagsfall köra godståg på den, är det rimligen en helt annan sak än att bygga Ostlänken så att den dimensioneras för frekvent godstrafik.
Därför undrar jag om regeringen frågat Trafikverket om det i undantagsfall skulle gå att köra tunga godståg på en ostlänk byggd enligt den järnvägsutredning som gjorts eller vad som krävs för att det ska vara möjligt. Jag skulle uppskatta att få ett klargörande på den punkten. Eftersom banan inte kan ha alltför branta lutningar om det ska gå tung godstrafik på den skulle det enligt Trafikverket bli betydligt dyrare att bygga Ostlänken så att den klarar det i den i Järnvägsutredningen valda korridoren.
Vi vet redan att det är en dyrare, långsammare och sämre lösning. Det behöver vi ingen ny utredning för. Vi förlorar flera år ytterligare innan Ostlänken är färdig. Priset för att fortsätta att utreda är alltså högt. Vilken är nyttan? Jag upprepar därför den fråga jag ställde i interpellationen: Vad avser ministern att göra för att Ostlänken ska bli färdig tidigare än 2028?