Bengt-Anders Johansson (M):
Jag tackar för att interpellationen har kommit till stånd och miljöministern för ett utomordentligt arbete i den här svåra frågan. Det har varit en högljudd debatt. Det har påståtts att det har varit ett odemokratiskt beslut, att människor känner sig överkörda, etcetera. Jag förstår det mot bakgrund av bland annat de tv-debatter som har varit. De har haft en medielogisk utgångspunkt att det gäller att skapa konflikt.
Man har tagit den ytterlighet som absolut inte vill ha några vargar och den andra ytterligheten som säger att vi ska ha en fullständigt ohämmad tillväxt. Undra på att människor blir konfunderade! Bakgrunden är att riksdagen fattade ett beslut 1990 om att vi skulle värna de fem stora rovdjuren och se till att de hade en möjlighet att leva i vårt land. Hela riksdagen stod bakom detta. De har haft en utomordentligt bra tillväxt, vågar jag påstå.
Problemet är att de har lokaliserat sig på ungefär en tredjedel av landets yta. Det är det som är ett problem. Den samlade rovdjurstätheten har blivit för stor på sina ställen. Det är både björn, lo, varg och järv som i viss mån är på samma områden. Då gäller det att lyssna. Det är det vi har gjort. Problemet var att den förra regeringen med Socialdemokraterna stödda av Vänstern och Miljöpartiet var tondöv.
De hade ingen som helst känsla för detta. Det var genom kraftiga allianskrav under den förra mandatperioden som rovdjursutredningen kom till stånd. Den är på 700 sidor. Den som säger att det inte finns ett underlag till detta beslut ljuger. Dessutom har det gjorts ett antal kompletterande utredningar för att få det här till stånd. Härifrån riksdagen har vi fört en aktiv dialog med regeringen i den här frågan.
Jag råkar vara ordförande i jakt- och fiskeklubben, vilket börjar bli bekant nu. Vi hade en hearing i våras med Naturvårdsverket, LRF, Rovdjursföreningen, Världsnaturfonden, Svenska Jägareförbundet och forskare från Skandulv närvarande. Jag är inte säker på att Tina Ehn och Wiwi-Anne Johansson var med. Jo, förlåt, Tina Ehn var närvarande. Riksdagens ledamöter fick en möjlighet att få en allsidig belysning av detta. Det tycker jag var bra.
Nu är det sju partier som står upp för de fem stora rovdjuren. Det är viktigt att säga. Sju partier står upp för de fem stora rovdjuren. Det är 88 eller 90 procent av riksdagens ledamöter här inne som står upp för att vi ska jaga dem. Det är dessutom en majoritet av svenska folket som står upp för jakt på vargen. När det gäller jakten jämför jag med den svenska brunbjörnen.
Vi hade precis samma diskussion när jakten på björnen började. Vad har hänt? Vi har fått den största björnstammen någonsin i svensk historia. Vi har över 3 000 björnar i landet. Det tycker jag är ett mycket bra exempel på hur detta kan hanteras. Jakten gick fort. Det kan bero på att det var bra förhållanden eller på att vi har mer varg än vad vi tror i det här landet.
Jag väntar med spänning på utvärderingen. Det talas om skadskjutningar. Låt mig säga att en skadskjutning är en skadskjutning för mycket. Det måste man naturligtvis försöka nedbringa. Vi i Moderaterna står upp för de fem stora rovdjuren, men det ska finnas en balans. Vi lyssnar på båda sidor i den här debatten. Jag har en fråga till båda interpellanterna mot bakgrund av att Socialdemokraterna har gått ut och sagt att de står upp för fortsatt jakt.
Hur är det? Kommer Vänsterpartiet och Miljöpartiet att som tidigare hålla tillbaka Socialdemokraterna så att det inte blir någon jakt? Snälla, ge oss ett besked hur det blir! Vi står upp för fortsatt viltförvaltning även på vargen.