Hillevi Engström (M):
Jag kan också bara beklaga att interpellanten inte är här, men hon får läsa i protokollet. Det är mycket siffror som cirkulerar. Men detta förtjänar att påpekas, tycker jag, även om det blir flera gånger. Till slut kanske man ändå inser att det är 136 000 fler sysselsatta på ett år. Vi har kommit ur den här finanskrisen, den djupaste krisen Sverige har varit i på 80 år, med bland de starkaste resultaten i hela Europa. Vi växer. Fler får jobb. Långtidsarbetslösheten sjunker.
Det är ett bra betyg för regeringens politik även om vi inte är nöjda förrän alla som kan arbeta och vill arbeta får chansen till det. Självklart är det så. Som jag sade tidigare i förmiddags ska varje satsad skattekrona av våra gemensamma resurser i det här avseendet gå till att hjälpa människor att komma i jobb. Vi i alliansregeringen tror att det behövs en mångfald i samhället, i skolan, på arbetsmarknaden och även i arbetsmarknadspolitiken.
Vi tror inte på att det finns någon sorts enda lösningens politik där bara den statliga Arbetsförmedlingen skulle kunna finnas kvar som aktör. Vi tror att det behövs många. På samma sätt tror LO och Svenskt Näringsliv det. Där har man under många år jobbat med omställningsavtal och jobbcoachning, med privata entreprenörer och ideella föreningar. Det är en modell som fungerar, för individer är olika. Ungdomar är olika och behöver olika stöd. Tomas Tobé ställde en fråga kring ungdomar.
Detta är den klart största utmaningen av alla här i samhället. Det gäller framför allt de unga som har gått i en skola som inte har gett dem det som de behöver. Många har slagits ut, slutat grundskolan och inte kommit in på gymnasiet. Den avsevärt viktigaste reformen som vi nu gör är reformeringen av skolan.
Vi satsar 6 miljarder på att vartenda barn och varenda ungdom ska kunna förverkliga sina livschanser vare sig de vill pluggare vidare eller komma ut på arbetsmarknaden. De ungdomar som har slutat skolan utan godkända betyg har nu chans att komma tillbaka och få ett höjt studiebidrag på 6 400 kronor per månad om de går tillbaka och slutför sin utbildning.
Vi satsar också mycket pengar på folkhögskolan och på yrkeshögskola och yrkesförberedande utbildning. Under hösten kommer också lärlingsutbildningen i gymnasieskolan som en väldigt viktig reform. Den tidigare skolan har misslyckats. Många ungdomar har slutat skolan utan att ha fått förutsättningar. Vi tror att detta är de enskilt viktigaste reformerna långsiktigt sett.
När jag pratar om att varje satsad skattekrona ska gå till arbetslösa vill jag också vara tydlig med att om vi har en mångfald av aktörer så måste både de såväl som Arbetsförmedlingen följas upp, kontrolleras och granskas så att de har en verksamhet av hög kvalitet. Vi ska självklart inte acceptera något som helst fusk i någon som helst bransch, men tyvärr är det så när man avreglerar. Jag kan ta ett exempel. Tidigare handlade man varor över disk.
Det var väldigt lite svinn i butikerna, eftersom man gick fram till disken och beställde vad man skulle ha. Sedan kom varuhusen. Då finns det tyvärr människor som inte är ärliga, som fuskar eller begår brott. Det finns tyvärr i hela Sverige. Det måste beivras, vare sig det rör rena kriminella saker eller oetisk hantering. Där är det tyvärr så att man ibland ligger tvåa. Polisen får alltid jaga kriminella. Man måste börja förebygga. Det är jätteviktigt att vi gör mer av det.
Varje krona ska gå till att hjälpa människor som har det tufft att komma tillbaka på arbetsmarknaden, men jag tror att det är helt fel recept att säga att vi ska ha en statlig tv, bara statliga skolor, bara kommunala förskolor och bara Arbetsförmedlingen. Vi behöver mångfald i Sverige. Det är bara så vi kan möta jobbkrisen.