Patrick Reslow (SD):
Låt mig först och främst yrka bifall till reservation nummer 2. Sverigedemokraterna har i detta betänkande en rad yrkanden med förslag om hur kunskapsnivåerna ska kunna öka och hur kvaliteten på undervisningen ska kunna förbättras. Det handlar om huvudmannaskapet, tillsynsärenden, läxhjälp, nivågrupperingar i matte, svenska och engelska, regler för uppflyttning till nästföljande årskurs med mera.
De flesta av dessa förslag bereds så kallat förenklat, det vill säga de har behandlats i ett liknande betänkande tidigare riksdagsår. Jag vill dock peka på ett antal frågor som vi lyfter fram och vill fokusera på och som fortfarande inte har bifallits av riksdagen.
I den senaste Timssrapporten, som mäter kunskaperna i matematik och naturvetenskap i årskurserna 4 och 8, var det tydligt att kunskapsresultaten i svensk skola är medelmåttiga. När det gäller kunskaper på avancerad och mycket hög nivå släpar Sverige efter sina främsta konkurrenter och ligger långt efter de främsta länderna.
De bästa elevresultaten i Sverige är alltså inte tillräckligt många för att vara konkurrenskraftiga gentemot de allra bästa länderna. Det här är naturligtvis allvarligt, och om Sverige även fortsättningsvis ska vara en framstående kunskaps- och forskningsnation måste ambitionerna höjas, inte minst inom det naturvetenskapliga området.
En viktig förutsättning för lärande är, förutom det mest grundläggande att det råder lugn och ro på lektionerna, att eleverna vet hur pass väl de inhämtar kunskaper och vilka extra ansträngningar de eventuellt måste göra. Sverigedemokraterna är i denna del nöjda med att riksdagen ganska nyligen fattat beslut om att skolor ska kunna införa betyg från årskurs 4 - även om vi hellre sett att det blev obligatoriskt i stället för frivilligt.
Men betygssystemet måste också vara klart och tydligt för både elever och lärare. Vi som gick i skolan på 60-, 70- och 80-talen kunde i och för sig få sådana fantastiska besked som att "femmorna är slut" eller "du fick en fyra i mitt andra ämne, så då får du en trea här". Men oavsett det var vi ganska väl bevandrade i var vi stod rent kunskapsmässigt. Vi var medvetna om vilken kunskapsnivå vi hade.
Det var ganska svårt att bli överraskad av ett visst betyg, åtminstone om man hade en gnutta självinsikt och inte överraskningsmomentet "femmorna är slut" kom. I dag är det inte alls på det viset. Betygssystemet mäter inte längre som förr faktakunskaper utan är mer inriktat på att mäta förmågor. Det innebär att en elev i princip kan ha alla rätt på alla prov i ett ämne men ändå inte nå upp till de högsta betygen.
Det är oförutsägbart och sporrar inte elevernas motivation. Ett betygssystem måste vara enkelt och lättbegripligt. Sverigedemokraterna vill därför se ett betygssystem som grundar sig på rena faktakunskaper. Även undervisningen ska vara faktabaserad. Den som kan sin kurslitteratur ska helt enkelt få högsta betyg. På så vis tror vi att elever kan stimuleras i sina studier och även få tillräckliga grundkunskaper för att klara högre studier.
I ett antal andra länder tillämpas ett percentilsystem. Har man 90 procent rätt får man ett A, 80 procent ett B och så vidare. Mycket tydligare än så kan det inte bli, och vi skulle vilja ta efter detta. Det skulle dessutom underlätta enormt mycket för lärarkåren. Det är inte bara betygssystemet som måste förändras för att stärka kunskapsnivåerna.
Vi anser även att hjälpinsatser för elever i behov av stöd måste utredas mycket mer skyndsamt än i dag. Så fort man får signalen att det behövs stöd måste det utredas. I dagens system tar det för lång tid. Det är viktigt att insatser görs tidigt under läsårets gång så att man får rätt insatser vid rätt tillfälle.
Mitt under allmänna motionstiden i höstas fattade Skolverket beslut om att stänga sina databaser för uppgifter på förskole- och skolenhetsnivå. Beslutet gällde både kommunala och enskilda huvudmän. Skolverkets beslut var ett resultat av SCB:s policyförändring, som också vann laga kraft i ett antal domar i kammarrätten.
Innebörden av dessa inskränkningar var att uppgifter om till exempel elevsammansättning, betygsättning, genomströmning och lärartäthet blev sekretessbelagda och därmed inte kunde användas för att göra jämförelser mellan skolor och huvudmän. Inte heller föräldrar och elever skulle med dessa regler kunna göra rationella skolval baserade på tillgängliga uppgifter.
Den situationen var inte påkallad av någon, vare sig från politiskt håll, av Skolverket eller av kommunala eller fristående aktörer. Den bara kom. Helt plötsligt var information som alltid tidigare varit tillgänglig inte längre offentlig.
Det har i den politiska debatten ibland, framför allt från Socialdemokraterna, framhållits att detta skulle vara något som friskolorna låg bakom - att man skulle tycka att det är bra att uppgifterna är sekretessbelagda. Så är såklart inte fallet.
Jag instämmer med föregående talare i att det är olyckligt att man koncentrerar så mycket tid och kraft i debattartiklar när det gäller system och påståenden som inte stämmer. Vi lade fram ett motionsyrkande om att alla uppgifter som tidigare varit offentliga ska vara det även fortsättningsvis.
Vi är glada för att man nu har fattat eller i alla fall kommer att fatta ett beslut om att så ska vara fallet, med den tillfälliga lösning som nu ligger på bordet, men vi skulle vilja att denna lösning permanentas och inte bara blir tillfällig. Vi permanentar den så slipper vi diskussionen. Allt blir klart och tydligt för alla, och allting återgår till precis som det var tidigare.
Den pågående coronapandemin har ställt vårt samhälle och vårt skolväsen inför en rad prövningar, och detta har fått stora konsekvenser för lärare och elever. Lagstiftningen måste vara beredd och redo för att något liknande kan återkomma om ett år, tio år eller tjugo år, men också om ett halvår - vi vet inte.
Om det är något som vi har lärt oss under pandemin är det att saker och ting inte går att förutse. Vi har tidigare framfört bland annat att elever som själva tillhör riskgrupper eller som har föräldrar som tillhör riskgrupper ska kunna få rätt till undervisning på distans och fullfölja skolplikten i hemmet. Vi kan konstatera att regeringen inte har tillgodosett detta behov under pandemin.
Vi tycker att det borde införas bestämmelser i skollagen som möjliggör den typen av hemundervisning vid extraordinära händelser för särskilt sårbara elever eller elever till särskilt sårbara föräldrar, så att vi är redo om vi får en sådan situation igen. Lagstiftningen måste vara lite förutsebar. Vi kan inte bara vara reaktiva. Sverigedemokraterna är för ett statligt huvudmannaskap för den offentliga skolan.
Detta tjatar vi om i nästan varenda debatt, tillsammans med några andra partier. Vi anser att det var ett stort misstag att kommunalisera skolan en gång i tiden. Det har försvagat läraryrkets status, och det har inte bidragit till att stärka likvärdigheten, snarare tvärtom. De nationella målen, ambitionerna och riktlinjerna måste vara överordnade kommuners olika prioriteringar.
Staten ska också kunna överta och direkt driva dysfunktionella skolor till dess att problemen är lösta. På så vis garanterar vi att tillsynsärenden efterlevs fullt ut. Avslutningsvis, fru talman, föreslår vi sverigedemokrater i betänkandet ett förändrat regelverk när det gäller tillsyn av fritidshem med konfessionell inriktning. I dag är det kommunerna som både godkänner och utövar tillsyn över verksamheten.
Vi menar att detta är orimligt och att det i högsta grad innebär en ytterst rättsosäker ordning. Det är inte lämpligt att kommunala politiker och tjänstemän ansvarar för både godkännande och tillsynsverksamhet, och vi vill därför att Skolinspektionen ska ta över även denna tillsyn.