KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Malmer Stenergard (M):
I går besökte statsminister Stefan Löfven Skåne. Han sa då att Sverige måste minska asylmottagandet. Vi moderater delar denna uppfattning men skiljer oss från honom på två viktiga punkter. För det första vill vi att invandringen ska minska betydligt mer, och för det andra röstar vi i kammaren så som vi säger att vi ska rösta.
Gång på gång har Stefan Löfven sagt att volymerna måste minska, men gång på gång har Socialdemokraterna i kammaren röstat ja till ökad invandring, till exempel genom gymnasielagen och genom utökad anhöriginvandring. Min fråga till Mikael Damberg är: Ska väljarna lyssna på vad Stefan Löfven säger eller på hur Socialdemokraterna röstar i kammaren?
Maria Malmer Stenergard (M):
I går besökte statsministern Malmö, en statsminister för ett land som befinner sig mitt i en integrationskris. Att vi minskar asylinvandringen är helt avgörande. Men frågan är vad statsministern och Socialdemokraterna egentligen vill. Är det dubbelspel och skrammel utåt när ni säger att ni vill minska invandringen men egentligen låter Miljöpartiet bestämma i regeringen?
Maria Malmer Stenergard (M):
Sverige ska ta sitt delansvar för dem som är på flykt i världen. Människor med asylskäl ska få en chans ett bygga ett nytt liv här. Men den chansen förpliktar. Den som inte följer våra lagar utan gör sig skyldig till allvarligare brott måste anses ha förbrukat vårt förtroende. Det är inte en hård linje, fru talman. Det är en rättvis linje.
En riksdagsmajoritet har också krävt tuffare regler, där fler fall ska leda till utvisning. Riksdagen har alltså varit tydlig. Det har inte regeringen. Justitieministern har lovat en utredning, men den har vi ännu inte sett röken av. Tiden går, och i takt med det riskerar regeringen att ytterligare urholka förtroendet för rättsstaten. Gång på gång möts vi av fall där människor får stanna i Sverige trots att de begått avskyvärda brott som våldtäkt.
När tänker statsministern sätta stopp för det?
Maria Malmer Stenergard (M):
Situationen vid den grekiska gränsen är oerhört allvarlig, och fokus måste naturligtvis ligga på att stötta Grekland i att hålla ordning vid EU:s yttre gräns. Samtidigt måste Sverige stå redo om det skulle komma en ny flyktingvåg. Där känner jag en väldigt stor oro över att Socialdemokraterna, tillsammans med andra partier, är beredda att öppna upp för mer invandring när den tillfälliga lagen går ut redan nästa sommar.
Den nuvarande situationen i Turkiet och Grekland visar att det är helt fel väg att gå. Därför vill jag fråga migrationsminister Morgan Johansson: Vilken beredskap har regeringen och myndigheterna för det fall Grekland och EU inte klarar av att hålla gränsen och Sverige står inför en ny flyktingvåg?
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack, Åsa Westlund, för frågan! Vi vet ju från forskningen att längre sjukfall gör det svårare att komma tillbaka till arbete och egen försörjning. Socialdemokraternas ganska raljanta utgångspunkt här är att människor ska vara hemma. Vår utgångspunkt är att människors kraft och arbetsförmåga ska kunna tas till vara.
Ett starkt skyddsnät ska inte viras runt oss, utan det ska fånga upp oss när vi faller. Men ingen som blir sjuk ska stå ensam. Man ska få full stöttning för att så snabbt som möjligt bli frisk, återgå till att kunna försörja sig själv och återgå till den gemenskap som ett arbete innebär.
Jag och många med mig, bland annat remissinstanserna här, är oroliga över att de uppskjutna tidsgränser som regeringen vill driva igenom för alla ska leda till att de olika aktörerna i rehabiliteringskedjan inte tar sitt ansvar och sätter in tillräckligt tydliga och tidiga åtgärder.
Åsa Westlund vet, eller borde veta, att det finns undantag som hjälper dem som drabbats av exempelvis cancer. Vi moderater vill också gärna se en utredning av en annan rehabiliteringskedja för dem med psykiatriska diagnoser för att det ser så annorlunda ut och man kan behöva helt annan stöttning jämfört med "traditionella" sjukdomsfall, till exempel att man brutit ett ben.
Jag skickar en fråga tillbaka: Hur ser Socialdemokraterna på möjligheten att titta på en annan typ av rehabiliteringskedja när det gäller just psykiatriska diagnoser?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag delar verkligen Åsa Westlunds oro över den utveckling vi sett inom sjukförsäkringen - att så otroligt många fler nekas sjukpenning efter dag 180. Men jag förstår över huvud taget inte hur man kan vara i så total avsaknad av självkritik från regeringens sida när ingenting i lagstiftningen har ändrats.
Det som har ändrats är regeringens styrning av myndigheterna som över huvud taget inte fungerar. Dessutom gav regeringen ett tydligt direktiv till myndigheten 2015 om att man skulle minska sjukpenningen. Det här är alltså ett resultat av regeringens egen förda politik. Men det ser väl inte lika bra ut på Instagram om socialförsäkringsministern skulle skriva: "Nu har vi tagit tag i ledningen och styrningen.
Vi har begått allvarliga misstag. Nu ska vi se till att de som har drabbats av att myndigheterna inte gör sitt jobb verkligen får hjälp." Det ser mycket bättre ut att gå med en megafon på Instagram och visa att man har klubbat igenom en ny lag i riksdagen. Problemen kommer dock att bestå. Kommer Socialdemokraterna att se till nu att lagstiftningen fungerar och att de avgörande aktörerna i rehabiliteringen gör sitt jobb? Jag betvivlar det.
Man verkar vara mer intresserad av symbolpolitik, vilket jag beklagar. När vi talar om människor som blir tvungna att sälja sina hus tycker jag att vi ska tala om alla de stackars människor som befinner sig och har befunnit sig i riskgrupp. De har väntat i månader på att få någon form av ersättning. Flera av dem har fått välja att antingen ta lån eller att gå till jobbet med livet som insats.
När det väl kom en ersättning på plats slutade den att gälla och de blev utan ersättning under två olika glapp. Detta är att utsätta människor för fara, fru talman.
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack, Rickard Nordin, för anförandet! I Alliansen gjorde Moderaterna och Centerpartiet många bra saker tillsammans. Vi tog bland annat viktiga steg på många områden för att upprätta arbetslinjen. Det är klart att vi är många som ser med stor oro på hur sjukförsäkringen utvecklas.
Sedan Socialdemokraterna tog över har antalet avslag efter dag 180 i sjukförsäkringen ökat markant. Men lagstiftningen är densamma. Det är regeringens bristande ledning och styrning som har lett till att vi har hamnat där vi är i dag.
Det har kommit allvarlig kritik från Riksrevisionen mot Försäkringskassan, Arbetsförmedlingen och statliga arbetsgivare. De brister i sina insatser för att underlätta för personer som har varit sjukskrivna att återgå i arbete. Många sjukskrivna erbjuds inget omställningsmöte, och det saknas alltså dokumentation i vart tredje sjukskrivningsärende hos statliga arbetsgivare, i genomsnitt.
Men i stället för att sopa framför egen dörr och göra det man ska göra - använda den viktiga rehabiliteringskedjan och se till att alla parter lever upp till sina åtaganden enligt den - ger man riksdagen uppdraget att ta fram ny lagstiftning, som slår väldigt brett och riskerar medföra att många som är sjuka stannar längre utanför arbetsmarknaden.
Jag är inte alls förvånad över att Socialdemokraterna tar pandemin som ursäkt för att börja nedmontera arbetslinjen och i stället införa en bidragslinje. Det som förvånar mig är att Centerpartiet väljer att stödja dem i det arbetet. Det handlar inte bara om den här förändringen, utan det kommer att komma fler som tar oss i den riktningen.
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack, Rickard Nordin, för svaret! Jag delar Centerpartiets frustration över att regeringens ledning och styrning är bristande och att myndigheterna inte gör det de ska. Men jag tycker att man gör det väldigt enkelt för sig om man då tar på sig ansvaret att genom lagstiftning förbättra när det gäller det som regeringen inte själv kan uppnå. Problemet är ju att man inte alls träffar de grupper som skulle behöva stöttning.
Det man i stället gör är att man, på ett ganska träffsäkert sätt, nedmonterar arbetslinjen och generellt sett, för alla grupper, gör det enklare att stanna längre i sjukskrivning. Detta innebär ett djupare utanförskap och att de aktörer inom sjukförsäkringen som borde göra ett jobb i stället riskerar att skjuta upp de åtgärder som ska vidtas. Detta lyfter till exempel Försäkringskassan som en farhåga.
Jag menar att man i stället ska rikta in sig på de avgränsade problem man ser, till exempel de som är långtidssjuka i covid-19. Vi vet att vetenskapen inte vet tillräckligt mycket om effekterna på lång sikt, och det är motiverat att göra ett tillfälligt undantag.
I stället väljer man att göra ett permanent undantag, som gör att många tyvärr kommer att få stanna längre i utanförskap. Ett annat område där jag tror att man skulle behöva göra en justering är psykiatriska diagnoser, som ökar lavinartat. Vi skulle gärna se en särskild rehabiliteringskedja för dem som har drabbats av till exempel stressrelaterade sjukdomar och behöver en helt annan rehabilitering än vad till exempel en bruten fot kräver.
För att vara tydlig med mina frågor: Hur ser Centerpartiet på risken att man använder Centerpartiet för att rulla tillbaka arbetslinjen och införa bidragslinjen? Och hur ser Centerpartiet på en särskild rehabiliteringskedja för psykiatriska diagnoser?
Maria Malmer Stenergard (M):
Det har varit ett mycket högt tonläge från socialdemokrater i frågan om arbetskraftsinvandring. "Svenska jobb reas ut till desperata människor från länder med sämre löner och villkor. Så kan vi inte ha det." Så skrev Socialdemokraternas partisekreterare Lena Rådström Baastad på DN Debatt i oktober förra året. Vi moderater håller med.
Därför har vi lagt fram konkreta förslag för att höja lönekravet, stoppa detta med spårbyte och stoppa arbetskraftsinvandring till personlig assistans. Men Socialdemokraterna har inte velat ställa sig bakom detta. Om Socialdemokraterna ser problemen, vilket de påstår - varför skriver de om dem på DN Debatt i stället för att göra någonting åt dem?
De problem som Socialdemokraterna beskriver på det här viset är en del av verkligheten efter nästan två mandatperioders socialdemokratiskt maktinnehav. Om Socialdemokraterna röstade på sin egen påstådda politik skulle det ju finnas en mycket tydlig majoritet för den i den här kammaren.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag välkomnar Carina Ohlssons tonläge som variation till Socialdemokraternas ganska tuffa tonläge i övrigt. Jag tror att det blir en mycket bättre debatt och ett mycket bättre beslut i kammaren om man har ett sådant tonläge. Jag måste dock konstatera att ett höjt lönekrav, ett stopp för arbetskraftsinvandring till personlig assistans och ett stopp för spårbyte är frågor som inte kommer att finnas med i den här utredningen.
Tvärtom är det ju så att Socialdemokraterna har gett utredningen i uppdrag att titta på hur man ska göra det enklare med spårbyte, vilket bekymrar mig mycket. Det är också så att de skarpaste delarna i den här utredningen har tillkommit tack vare att vi samlade en majoritet i kammaren för att lägga fram förslag till tilläggsdirektiv till utredningen. Där stod alltifrån moderater till vänsterpartister enade, och det tycker jag var bra.
Jag måste ändå gå tillbaka till diskussionen om Socialdemokraternas höga tonläge. "De enda vinnarna på denna oreda på arbetsmarknaden är oseriösa företag som fuskar, utnyttjar och begår brott. De som lurar ekonomiskt desperata individer och tömmer vårt välfärdssystem på resurser. . Med fejkade anställningsavtal tar man hit folk för att sedan hänsynslöst utnyttja dem."
Det låter kanske som att detta kommer från ett skränigt oppositionsparti, men det är i själva verket ett direkt citat från partisekreteraren i det parti som har regerat det här landet i snart två mandatperioder. Om det är så hemskt, varför gick Socialdemokraterna med på ett avtal som tydligt säger att dagens regler för arbetskraftsinvandring ska värnas?
Är sanningen så brutal som att Socialdemokraterna hellre offrar dem som utnyttjas på svensk arbetsmarknad än den egna makten?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tänker inte ta replik på Solveig i sak. Det skulle jag aldrig våga när det gäller pensionsfrågan. Men framför allt tycker vi väldigt lika. Jag begärde replik av en annan anledning. Du, Solveig, har nämligen lämnat det väldigt tråkiga beskedet att du tänker sluta i riksdagen vid årsskiftet efter 14 år i riksdagen och efter 14 år i socialförsäkringsutskottet.
Jag kommer aldrig att glömma första gången jag lyssnade till dig här i kammaren under en debatt om pensionerna. Det är inte lätt att bli trollbunden i en pensionsdebatt, men det blev jag faktiskt när jag lyssnade till dig. Du har enormt djupa kunskaper, och det märks verkligen att du brinner för att vårda vårt gemensamma pensionssystem och för att stärka pensionerna. Du delar väldigt frikostigt med dig av dina kunskaper.
Ditt hårda arbete här i riksdagen, i utskottet och i Pensionsgruppen har verkligen gjort skillnad. Jag vet att du har gjort ett avtryck som kommer att märkas under många år framöver.
Eftersom vi inte träffas i utskottet i dessa märkliga tider tar jag tillfället i akt i denna din sista pensionsdebatt, i alla fall som riksdagspolitiker här i kammaren, att å utskottets vägnar rikta ett innerligt stort och varmt tack för ditt fina arbete och för gott kamratskap i utskottet. Nu blir du snart själv pensionär.
Jag är säker på att du kommer att vara mycket representativ för dagens pigga och aktiva seniorer och inte sitta still särskilt mycket. Men som du själv har sagt får du nu äntligen leva i nuet. Du behöver inte vakta telefonen hela tiden. Och du kan låta familjen få ta plats. Det är något som vi verkligen unnar dig.
Jag vet att jag talar för hela utskottet när jag säger att vi kommer att sakna dig väldigt mycket. Stort lycka till med allt som du tar dig för! Man ska naturligtvis lämna över en jättestor bukett, men vi vill inte att du glömmer oss. Jag har därför försökt att skaffa något som är lite mer varaktigt. Jag tänker inte lämna över det, för det gör man inte i coronatider. Den står här bredvid.
Maria Malmer Stenergard (M):
I dag har vi två debatter i följd som på olika sätt berör hur vi ska kunna identifiera dem som befinner sig här i Sverige. I grunden handlar det om att vi ska ha kontroll över våra gränser och upprätthålla en reglerad invandring. Identitetshandlingar ska vara säkra, och de ska ges till rätt personer.
Tyvärr ser vi i dag stora brister här, och jag kommer i mitt anförande i nästa debatt att uppehålla mig mer vid de problem som vi ser är kopplade till ett växande skuggsamhälle och vilka åtgärder vi moderater vill se för att bekämpa dessa. Men först ska vi alltså debattera frågan om anpassningen av svensk rätt till en ny EU-förordning.
Förordningen är tänkt att skärpa säkerhetskraven på nationella identitetskort, uppehållskort och permanenta uppehållskort och ska tillämpas från och med den 2 augusti i år. Bakgrunden till förordningen är att det i dag finns stora skillnader avseende säkerhetsnivå, format och innehåll när det gäller id-kort för unionsmedborgare och de uppehållshandlingar som medlemsstaterna utfärdar till unionsmedborgare och deras familjemedlemmar.
Dessa skillnader ökar risken för missbruk och förfalskningar och försvårar för unionsmedborgare att utöva sin rätt till fri rörlighet. Vi moderater instämmer i det som står i propositionen om att högkvalitativa dokument är en förutsättning för en effektiv och säker verifiering av ett dokuments äkthet och en persons identitet.
Det är viktigt att minska riskerna för missbruk och förfalskningar samtidigt som medlemsstaterna får bättre förutsättningar att kontrollera personers identitet. Allt detta är i sin tur en förutsättning för den fria rörligheten inom EU, vilket är en fundamental del av Europasamarbetet - som vi vill värna. Därför står vi bakom förslagen i propositionen.
För att ytterligare öka säkerheten i id-handlingar står vi dock även bakom Sverigedemokraternas yrkande om att det ska bli lättare att ta upp biometriuppgifter och spara dem under längre tid. Vi står också bakom förslaget om att utreda möjligheten att inkludera fingeravtryck i polisens register för pass och nationella id-kort, för att förhindra att en person har flera id-handlingar i olika identiteter.
Just den frågan återkommer vi som sagt till i nästa debatt, då jag även återkommer med ett mer fylligt resonemang i de här viktiga frågorna kopplade till identitet. Med det sagt vill jag yrka bifall till reservation 1, fru talman.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tänkte börja med att citera ur Centerpartiets följdmotion med anledning av denna proposition. De skriver så här: "Det är tveklöst så att de unga som fått uppehållstillstånd på grund av gymnasielagen, har stark anknytning till Sverige, har klarat sina studier och står nära arbetsmarknaden, har drabbats hårt av pandemin. Centerpartiet anser dock att en humanitär grund som ger personer med stark anknytning till Sverige möjlighet att få uppehållstillstånd av särskilt ömmande skäl är en bättre väg . framåt.
Vi vill att ensamkommande unga med stark anknytning till Sverige ska kunna prövas mot den humanitära grunden." Jag tycker att detta är glasklart. Den humanitära grunden får ju också Centerpartiet i den nya migrationslagstiftningen. Därför förstår jag faktiskt inte varför Miljöpartiet och Vänsterpartiet står här i dag och är väldigt kritiska. Det känns helt ärligt bara som ett skådespel.
Eller är det kanske ett sätt att försöka locka centerväljare - vad vet jag? Men jag kan lugna alla dessa centerväljare som vill att gymnasieungdomarna i praktiken ska få en amnesti. Centerpartiet kommer att rösta för ett öppet hål i den nya migrationslagstiftningen, nämligen den så kallade humanitära grunden, som i realiteten är något helt annat än en ventil. Det är en helt ny möjlighet för vuxna utan skyddsskäl att få stanna.
Jag undrar därför: Hur kan Centerpartiet stå här och i inlägg efter inlägg säga att man vill ha ett slut på lappandet och lagandet? Ska jag tolka det som att det man i realiteten vill göra är att öppna ett så stort hål att det inte längre går att laga?
Maria Malmer Stenergard (M):
Problemet med både gymnasielagen och den nya humanitära grunden är att man därigenom väljer att prioritera samhällets resurser till personer som man har bedömt saknar skyddsskäl.
Vi måste ta fullt ansvar för att de som kommer hit också får en möjlighet att komma in i samhället.
Därför vill jag fråga: Om nu världens behov är enormt - det pratas om 70 eller 80 miljoner människor som är på flykt - och man är av uppfattningen att vi i Sverige verkligen ska göra vår del, borde man inte då prioritera dem som bedöms ha skyddsskäl framför att lägga samhällets resurser på dem som faktiskt har fått en rättssäker prövning i domstol där det har framkommit att de saknar skyddsskäl?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag måste säga att jag tycker att migrationsministern bagatelliserar hela den här debatten när han begär replik på mitt huvudanförande gällande framtidens migrationspolitik och ställer en fråga om vårdnadsbidrag - som han vet att vi inte har något förslag om. Kan vi inte diskutera migrationspolitiken i stället, det vill säga det vi är här för att diskutera? Jag förstår dock att Morgan Johansson försöker lägga ut dimridåer; det är ju på något vis hans signum.
Han vill inte prata om det här förslaget, för det är en enda bedrövelse från första till sista bokstav. Man har fullständigt kapitulerat från ansvaret. Morgan Johansson tycker att jag svartmålar, men jag tror att han hade förberett sitt inlägg före debatten. Jag lyfte ju en rad lyckade exempel på människor som har kommit hit, verkligen bidragit och kommit till sin rätt - fantastiska sagor.
Men det verkar som att Morgan Johansson inte ser det brutala utanförskap som alldeles för många har fastnat i. Det finns många utrikes födda inom vården, absolut, men totalt sett har hälften av alla dem som kommit hit sedan 1990 inte blivit självförsörjande. Detta riskerar hela den sammanhållning som Socialdemokraterna brukar säga sig värna.
Det kommer inte att fungera, utan vi behöver en helt annan politik för att människor ska komma in i samhället och komma till sin rätt. Då krävs det en rad kraftfulla åtgärder för en stärkt integration, men vi måste börja med att minska invandringen. Vi har haft 500 000 asylsökande under de senaste tio åren, och alldeles för många av dem har inte fått en verklig chans att komma in i samhället. Morgan Johansson verkar dock inte vilja prata migration, utan han vill prata integration.
Berätta då för mig, Morgan Johansson: Vad har Socialdemokraterna gjort under mandatperioden för att stärka integrationen?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag svarade på ministerns fråga, klart och tydligt: Moderaterna har inga sådana förslag, och det vet Morgan Johansson. Jag sa så. Jag börjar liksom förstå varför man lägger fram detta fullständigt oansvariga förslag om ökad invandring. Det är ju för att man inte ser problemen - för att man skygglappar. Här står man och säger att man är supernöjd med svenska arbetslöshetssiffror. Herregud, vi ligger ju i botten i Europa!
Det är bara ett fåtal länder som har högre arbetslöshet än vi. De flesta lyckas väldigt bra, säger Morgan Johansson - samtidigt som vi vet att hälften inte blir självförsörjande, någonsin. Det är bara om man är nöjd som man kan lägga fram det här förslaget, och det är bara om man har skygglapparna på. Det är så fullständigt oansvarigt om man verkligen bryr sig om alla dem som har fastnat i utanförskap.
Jag svartmålar inte; jag hyllar dem som lyckas, men jag vägrar att blunda för problemen. Därför behöver Sverige en ny regering, vilket jag innerligt hoppas att vi är på väg mot. Jag hoppas på en regering som orkar ta tag i problemen, som ser de unga som aldrig kommer till sin rätt och som fångar upp barnen tidigt när de inte lär sig språket - en regering som ser till att de får bästa möjliga förutsättningar från dag ett i skolan och kan utvecklas till att bli sina allra bästa jag här i Sverige.
Jag har inte möjlighet att ställa någon fråga till Morgan Johansson nu, men som jag sa faller det sig naturligt att man väljer att lägga fram ett sådant här förslag där man på punkt efter punkt har gått ifrån det vallöfte man gav väljarna 2018. Men det var väl bara röstfiske när man sa att man skulle ha stramast möjliga politik till dess att det fanns en migrationspolitik på plats i EU. Den finns inte på plats, men regeringen lägger nu fram en mycket generös politik. Det är dåligt för Sverige, och det tänker vi ändra på.