Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Jag tänker på en av de frågor som Siv Holma hade i sin interpellation som gällde miljö- och klimatmålet. Vi får inte se på bara hur vägtransporter kan ändras till exempelvis järnvägtransporter, även om det är en viktig del. För mig handlar det om hela angreppssättet. Man ser ofta transporter som ett problem.
Men transporterna måste också få vara en del av lösningen. Det gäller att se till varje enskilt trafikslag och framför allt se på hur man jobbar ihop. För att ta godstrafiken: Gods är väldigt beroende av logistik. Vi kan använda oss mycket mer av olika tekniska lösningar för att inte ha halvfulla lastbilar eller halvtomma tåg.
Vi måste ha logistik, och vi måste ha bra noder med transporter fram till våra hamnar, där sjöfarten spelar en viktig roll när vi tänker på miljö och klimat. Sedan till en annan del som jag känner är viktig. Godstrafiken kommer inte alltid fram lika mycket, fru talman, när vi pratar om förseningar.
Men förseningar är faktiskt en mycket stort problem för godstrafiken, för det handlar om industrins möjligheter att verka och växa, det handlar om företag, och det handlar om deras kunder. Vi fick erfarenheter i februari i år, när godsbangårdar stängdes.
Det kan ge påverkan när vi har driftstopp i flera dagar, eftersom många av transportörerna arbetar även internationellt, och då handlar det mycket om förtroende. Det är likadant beträffande människor. Även om jag tidigare har sagt att de allra flesta tåg som går också kommer fram någorlunda i tid är det tillräckligt illa med de tåg som inte gör det.
Vi har under vintern haft några situationer där just vintern i sig har gjort det extra extremt tokigt när man har behövt evakuera människor eller har fått förseningar. I går eftermiddag hade vi i Stuvsta ett lok som var sönder. Det påverkade 15 andra tåg som var på tur.
Det sätter lite grann fingret på det som är problemet: Vi har en oerhörd sårbarhet i vår kapacitet. Därför tycker jag att det är viktigt att höja anslaget för drift och underhåll, som vi har gjort. Men det kommer att ta tid att komma i kapp, så att underhållet för det vi faktiskt har är okej.
Det är också viktigt att vi har investerat ovanligt mycket på järnväg - betydligt fler miljarder för järnväg än för väg - eftersom vi också behöver ha nya spår, inte minst för att bygga bort en stor del av sårbarheten genom mötesplatser och dubbelspår där vi i dag har trafik med enkelspår.
Banavgifterna var en del av Trafikverkets eller dåvarande Banverkets eget underlag när man tittade på behovet av underhåll, där har de 700 miljonerna kommit upp som att man skulle ha velat ha ytterligare pengar. De höjda banavgifter som Trafikverket har föreslagit motsvarar ytterligare 8,8 miljarder. Om vi delar det på tolv år, som är planperioden, blir det 700 miljoner ytterligare per år.
Men det förutsätter också att man börjar ta ut dessa banavgifter. För att det inte ska låta cyniskt att höja banavgifter för någon som egentligen inte tycker att man får något som är bättre: Det gäller återigen att påtala att pengarna från de höjda banavgifterna ska gå just till att öka underhållet på våra spår. Det tror jag att det finns en stark förståelse för. Arbetspendlingen, fru talman, får jag återkomma till.