Patrik Björck (S):
Nu började arbetsmarknadsministern sitt svar med att åter beskriva situationen som alldeles fantastiskt fin. X personer har lämnat utanförskapet, och x personer är sysselsatta och så vidare. Sedan kommer någon sorts eftertankens kranka blekhet på slutet, och arbetsmarknadsministern inser att det kanske blir lite tufft och dystert i alla fall 2009.
Som svar på det refererar man till en helt överspelad budget. Det var en budget som skrevs och totades ihop långt innan arbetsmarknadsministern över huvud taget hade någon som helst uppfattning om hur det skulle se ut i oktober och november i Sverige - inte bara i Skaraborg utan också i Örebro och Blekinge och vart än man vänder sig i världen. Jag tror och hoppas att det är sista gången vi har en sådan här debatt.
Jag är helt övertygad, hundraprocentigt, om att regeringen kommer att tvingas att backa, att backa från sin fullständigt orealistiska inställning till svensk arbetsmarknad. Man kommer att släpas, motvilligt och sprattlande, in i verkligheten. Man kommer så småningom att göra någonting.
Man kommer troligen att göra det för sent, alldeles för lite och felaktigt, men man kommer att tvingas att försöka ta sig ut ur den återvändsgränd som man har backat in i. Verkligheten kommer att släpa ut regeringen. Om vi i oppositionen inte lyckas kommer verkligheten att lyckas med det. Två olika vägar pratade arbetsmarknadsministern om att det fanns och att den här debatten visar på. Ja, vår väg är väldigt tydlig.
Vi har insett läget, och vi har sett vilka åtgärder som behöver vidtas. Precis som Eva-Lena Jansson säger har vi stöd bland annat i regeringens innersta rådgivarkretsar för våra åtgärder. Men vilken väg är det regeringen går? Ja, än så länge ingen. Man hänvisar till sin raserade a-kassa - det är den viktigaste arbetsmarknadspolitiska reform som arbetsmarknadsministern har gjort.
Man hänvisar till sina jobbskatteavdrag - det är den viktigaste arbetsmarknadspolitiska reform som regeringen har gjort. Detta har ju visat sig inte fungera. Det är ett fiasko. Det har inte lett till någonting. Det leder oss rakt ned i en djup lågkonjunktur.
I fråga om de här varslen, som dessutom inte skulle vara särskilt farliga, har det nu visat sig att varseltiderna mer eller mindre har blivit överspelade i och med att man delar ut en massa dispenser på mer eller mindre goda grunder. Varseltiderna spelas faktiskt bort från arbetsmarknaden.
Men bortsett från det: När regeringen så småningom kommer, vilket jag förutsätter, att börja agera skulle det ändå vara spännande att se om vi kunde få någon liten antydan från arbetsmarknadsministern om vad det är man kan tänka sig att göra. Man har ju sagt att man inte tror på utbildning - det fungerar inte. Vad är det då man skulle göra?
Branschprogram tror man inte på - det vill man inte ha att göra med. Skattepengar får man inte använda - det fungerar inte. Vad är det man ska försöka ha med sig när man så småningom backar ut ur den här återvändsgränden?
Skulle arbetsmarknadsministern kunna vara lite visionär och ge oss något litet hum om vad han skulle ha föreslagit om han hade suttit i en regering i ett land som befann sig i en djup lågkonjunktur och där massor av människor blev arbetslösa? Vad skulle man då ha gjort? Jag förstår att arbetsmarknadsministern ännu inte ser det läget, men om vi leker med tanken att vi hade varit där, vad hade han då föreslagit?