Lars-Arne Staxäng (M):
Jag vill börja med att yrka bifall till utrikesutskottets förslag till riksdagsbeslut i UU18 samt avslag på alla motionsyrkanden. Även jag vill hälsa vår nya Nordenminister, utrikesminister Margot Wallström, välkommen. Dagens debatt handlar om det nordiska samarbetet både historiskt, hur det ser ut i dag och inte minst hur vi kan utveckla det i framtiden.
Jag vill först konstatera att det nordiska samarbetet har en stark folklig förankring, och detta på goda grunder. Vi känner stor samhörighet och har gemensamma värderingar i många frågor som demokrati, rättvisa, öppenhet och vikten av en rättsstat. Vi har också en gemensam historia som inte alltid har varit fredlig.
Dessutom är det en gammal sanning att när det kommer yttre hot binder det ihop människor och stater på ett starkare sätt. Det nordiska samarbetet är uppdelat på Nordiska ministerrådet och Nordiska rådet, som är de olika parlamentens organ.
Samarbetet går tillbaka till 1950-talet, och vid flera tillfällen sedan dess har man haft diskussioner om hur samarbetet ska utvecklas för att få bästa möjliga resultat. En sådan fråga är problematiken med att parlamenten i Norden har val vid olika tillfällen. Det får som resultat att det kommer nya statsråd och ledamöter varje år.
Det är positivt i sig men hindrar ibland en effektiv hantering av frågorna. I detta betänkande diskuterar vi mest Nordiska ministerrådets förslag och inriktning på verksamheten. Nordiska rådet hade under 2015 sin temasession den 25-26 mars i Köpenhamn och sin 67:e session den 27-29 oktober i Reykjavik på Island.
Här behandlades en rad av de prioriterade frågorna inom Nordensamarbetet. Men vi behandlade också Östersjön, det arktiska samarbetet samt Barentskonferensen som finns inom vårt område Verksamheten i ministerrådet har varit inriktad på grön omställning och klimat, arbetsmarknad och konkurrenskraft men inte minst, som sagts här tidigare, gränshindersamarbete.
Men man har också diskuterat EU-frågor för det nordiska utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet och bilateralt nordiskt samarbete. När det gäller frågor som diskuterats i Nordiska rådet har också migrationsfrågorna samt gränsfrågorna självklart kommit upp som viktiga frågor inte minst under det senaste året.
Dessa frågor är ju sådana som man måste samarbeta om både inom EU och inte minst här i Norden. Jag sitter själv som ledamot i den svenska delegationen i Nordiska rådet och känner att det varit mycket värdefullt att kunna diskutera dessa frågor med våra grannar i Norden. Herr talman!
En mycket viktig fråga både för EU och för det nordiska samarbetet är hur vi kan utveckla infrastrukturen i och mellan våra länder.
Det är därför med tillfredställelse jag kan konstatera att Nordiska rådet antagit en framställning om att de danska, svenska och norska regeringarna rekommenderas att tillsätta en arbetsgrupp för att belysa samhällsekonomiska fördelar av och förutsättningarna för en snabbare järnväg mellan Köpenhamn, Göteborg och Oslo.
Det konstaterades också att Jernbaneverket i Norge och Trafikverket i Sverige redan utreder förutsättningarna för att utveckla järnvägstrafiken mellan Oslo och Göteborg. Dessa planer kommer in i de viktiga långtidsplanerna både i våra nordiska länder och i EU-planerna. Detta är mycket viktigt för framtiden för jobb och utveckling i våra länder.
Det är många som fortfarande inte vet att till exempel Norge är Sveriges viktigaste exportland - Tyskland kommer som nummer två - samt att gränstrafiken för gods och person faktiskt är större mellan Norge och Sverige än från Sydsverige och utåt. Det är stora trafikflöden som finns i södra delen av Sverige.
Här är det viktigt att betona att vi behöver investeringar på många olika platser inom Sverige men också mellan de nordiska länderna för att främja denna utveckling. En klassisk fråga för det nordiska samarbetet är gränshinderfrågan. Mycket har gjorts. Det är i dag lättare att arbeta i ett nordiskt grannland än om man skulle flytta till ett annat land i EU eller utanför EU. Men när detta är sagt är det lätt att sucka lite.
Det finns mycket kvar att göra. Många människor kan vittna om svårigheter inom en rad områden. Det kan gälla skatter, tullhantering, registrering av och att köra och äga bil i annat land, socialförsäkringar och pensioner. Det kan också vara praktiska hinder som dålig infrastruktur mellan våra länder. Det finns därför mycket kvar att göra för att ytterligare harmonisera reglerna i Norden.
Självklart har även de nya reglerna för legitimationskontroll ställt till förtret för resenärerna i framför allt Skåneregionen. Men Sverige ställdes inför en extrem situation, och det är svårt att se att vi hade kunnat göra på ett annat sätt när den yttre gränskontrollen i EU inte fungerade.
Däremot är det viktigt att vi kan minimera olägenheterna och till exempel i samarbete med Danmark inte ha två kontroller på sträckan. Herr talman! Jag nämnde i början att säkerhetspolitiken är en viktig fråga i det nordiska samarbetet.
Inte minst Rysslands annektering av Krim och intrång i grannlandet Ukraina har sänt kårar genom många länder som fortfarande har efterkrigstidens kalla krig i färskt minne. Vad blir nästa drag eller steg man tänker företa sig? På grund av annekteringen har det nordiska kontoret i Sankt Petersburg lagts ner.
Däremot har samarbetet med de baltiska länderna ökat och är nu en viktig del i det nordiska samarbetet. Jag hade förmånen att få komma dit i oktober 2015. Det blev flera hjärtliga möten där man såg Sverige som en viktig granne. Det gick heller inte att ta fel på deras önskan att både Finland och Sverige ska gå med i Nato för att få en stabil region här i Norden. Herr talman!
Jag är väl medveten om att vi här i riksdagen har delade meningar om Nato, och jag respekterar självklart detta. Samma diskussion har man även i Finland. Men det finns en väsentlig skillnad, vilket är lite oroande. I Finland säger man pragmatiskt att saken för närvarande inte är mogen men kan bli det i framtiden. I Sverige säger bland andra Socialdemokraterna att det inte är aktuellt under överskådlig tid.
Hur kan man så benhårt ta ställning i en sådan här viktig fråga när vi faktiskt inte vet något om framtiden? Saker kan ändras fortare än vi tror. Jag behöver kanske inte säga att Norge och Danmark oavsett färg på regering vill att Sverige ska gå med i Nato för att stärka säkerhetspolitiken i Norden. Herr talman! Jag tänker avsluta mitt anförande med att betona värdegemenskapen mellan våra nordiska grannar.
Trots att det finns olikheter och språkskillnader går det inte att komma ifrån att vi ligger väldigt nära varandra på många områden när det gäller såväl etik, moral och lagar som kultur och religionshistoria. Detta ska inte underskattas när det gäller att binda samman våra olika nordiska frågor. Jag sätter särskilt värde på detta när jag träffar mina partikollegor i de andra nordiska länderna.
Vi har ett mycket gott utbyte med en öppen diskussion i många frågor. Jag vågar också säga att de flesta partier har denna erfarenhet. Jag vill därför avsluta detta anförande med att hälsa till våra nordiska grannar Danmark, Finland, Island och Norge. Jag vill också rikta en hälsning till Åland och Färöarna samt de baltiska länderna Estland, Lettland och Litauen.