KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Norman (M):
Tack för en viktig och intressant interpellation! Vattenfall är det i särklass största företaget i statens bolagsportfölj. Förutom att det är viktigt av klimatskäl och annat är det viktigt även för vår bolagsportfölj. Två saker vill jag koncentrera mig på i den här lilla rundan. Det är väldigt viktigt att klargöra rollerna mellan ägare, styrelse och företagsledning.
Det ägaren gör är att formulera direktiv som sedan kommer in i bolagsordningen. Det som ägaren också gör är att utse styrelseledamöter i bolagen. Sedan är det styrelseledamöternas uppgift att se till att det finns en företagsledning, och ägarens intentioner och riktlinjer ska följas på ett bra sätt. Så sker i Vattenfall och så sker också i andra företag.
Det naturliga stället att diskutera sådana frågor är på bolagsstämman, som äger rum en gång om året. I dessa kan även allmänheten delta och säga vad man tycker om Vattenfall och andra bolag. En liten tillbakablick bara på vad som egentligen har hänt med Vattenfall.
Vattenfalls kolkraftsstrategi påbörjades för ett stort antal år sedan under tidigare regeringar med stöd av Miljöpartiet. Nu är vi där vi är. Det tyska parlamentet har bestämt att ett antal tyska städer ska värmas upp med kol och att elektricitet ska alstras genom kolkraftverk.
Vi kan tycka vad vi vill om detta, men detta är ändå ett demokratiskt fungerande land som i sitt parlament har beslutat att så ska det vara. Då har Vattenfall i någon mening två val.
Antingen kan man vara med och administrera den här politiken - Vattenfall gör det förmodligen bättre än de flesta andra, och den CCS-teknik som Vattenfall har utvecklat är helt världsunik och svår att upprepa i andra typer av företag - eller så kan man besluta sig för att lämna Tyskland, sälja anläggningarna och så vidare. I det senare fallet kan man säga: Vi håller inte längre på med fossil kraft.
Resultatet blir förmodligen att växthusgaserna ökar totalt sett i Europa genom ett sådant förfarande. Det här är ett svårt val för Vattenfall att göra. Men jag tycker att man måste erkänna att inget av valen som bolaget har att göra är självklart, utan man måste nog, tycker jag, se på det här som en mer samlad fråga där det handlar om Europas miljöavtryck och inte bara Vattenfalls.
Peter Norman (M):
Låt mig först säga något om de direktiv som Vattenfall har. Det tidigare direktivet var, som Lise Nordin mycket riktigt påpekade, att man skulle vara "det ledande bolaget" med tillägget "i Sverige". Nu står det att man ska vara "ett av de ledande" utan tillägget "i Sverige". Lise Nordin tycker att det här är en urvattning. Jag har precis motsatt uppfattning. Man måste ha ett väldigt snävt perspektiv för att tycka att det är viktigare att man gör någonting i Sverige än att man gör någonting i hela Europa där Vattenfall har sin verksamhet.
Jag vill hävda att det nya direktivet på ett markant sätt skärper kraven på Vattenfall jämfört med det tidigare. Det är också så bolaget uppfattar det hela. Det är inte Vattenfall och inte heller Sveriges regering, tro det eller ej, som bestämmer hur den tyska energiproduktionen ser ut. Det gör det tyska parlamentet. Det är där de besluten fattas.
Det är där besluten fattas om man ska ha kolkraft eller inte, inte här i riksdagen och inte via Vattenfall. Vattenfall är en aktör i Tyskland. Jag kan återigen bara säga att om Vattenfall lämnar detta kommer förmodligen de fossila utsläppen att öka. Det här är ett besvärligt val som Vattenfall har att göra, men det är så det ser ut.
Man ska inte tro att om Vattenfall lämnar den tyska marknaden kommer de fossila avtrycken att gå ned. Det är snarare tvärtom. På medellång sikt finns det inget annat alternativ till kärnkraften än ytterligare fossila utsläpp. Det kommer att bli mer kolkraft, och det kommer att bli mer beroende av Tyskland.
Den här besvärliga avvägningen måste göras av alla. Jag noterade i går att Åsa Romson sade: Hellre ser vi att kärnkraften släcks ned. Vi får acceptera att det blir mer fossilt. Det blir sämre när det gäller miljömålen och temperaturen på jorden. Det tycker jag är en intellektuell hållning. Den ska man hålla fast vid om man tycker det.
Peter Norman (M):
Jag kan bara konstatera att jag och Lise Nordin har olika uppfattningar om det är en skärpning eller inte av direktiven. Jag hävdar fortfarande att det är betydligt viktigare att vara ett av de ledande i Europa än att vara det ledande i Sverige. I Sverige har man inte mycket konkurrens alls. Vattenfall har sex olika energislag, kolkraft, naturgas, vindkraft, biobränslen, kärn- och vattenkraft.
Under perioden 2011-2015 avser Vattenfall att öka investeringarna i vindkraft med 21 procent och investeringarna i biobränslen med 33 procent. Jag tycker att detta ligger väl i linje med deras uppdrag. Jag tycker att man mycket väl kan diskutera kolfrågan.
Jag håller med om att det inte finns någon framtid för kolkraften i Europa om vi tittar långt fram, men på kort sikt, säg fem till tio år, finns det stora områden i Tyskland som inte är möjliga att förse med värme eller el på annat sätt. Det hade kanske varit möjligt med kärnkraft, men nu ska den avvecklas.
Alternativet är vindkraft, solkraft och eventuellt biomassa och annat som tar mycket lång tid att bygga upp. Jag säger återigen att om Vattenfall lämnar Tyskland kommer andra aktörer att ta vid. Förmodligen skulle de göra det på ett sämre sätt än vad Vattenfall gör och Tyskland skulle få mer fossila avtryck. Då kan Vattenfall stoltsera med att man inte är med, men Europa mår sämre.
Peter Norman (M):
Karin Åström har frågat mig om jag anser att försäljningen av Vattenfall Power Consultant AB uppfyller de krav som god affärssed ställer på styrelsen för Vattenfall AB när det gäller att följa andemeningen i riksdagens beslut att inte sälja företag med statligt ägande samt på vilket sätt jag avser att säkerställa att Sverige, genom försäljningen av Vattenfall Power Consultant AB, inte tappar nödvändig kompetens i arbetet för energiomställning.
Riksdagen tillkännagav den 16 mars i år för regeringen som sin mening vad näringsutskottet anfört om att Vattenfall AB ska förbli ett helägt statligt bolag. Jag kan inledningsvis konstatera att Vattenfall AB:s beslut att avyttra delar av Vattenfall Power Consultant AB inte påverkar statens ställning som ägare av Vattenfall AB.
Som jag anförde i mitt svar på Karin Åströms skriftliga fråga ställd den 27 april i år anger Vattenfalls bolagsordning bland annat att föremålet för bolagets verksamhet är att generera en marknadsmässig avkastning genom att, direkt eller genom dotter- och intresseföretag, affärsmässigt bedriva energiverksamhet så att bolaget är ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion.
Inom ramen för detta mandat ska Vattenfalls styrelse besluta om bolagets strategiska inriktning rörande till exempel investeringar, förvärv, avyttringar och organisation. Styrelsen ska samordna sin syn med företrädare för ägaren i frågor av för bolaget avgörande betydelse.
Till sådana frågor hör främst större strategiska förändringar i Vattenfall AB:s eller koncernens verksamhet, större förvärv, fusioner eller avyttringar, liksom beslut som innebär att Vattenfall AB:s eller koncernens riskprofil eller balansräkning förändras på ett avsevärt sätt.
Vattenfall AB:s försäljning av delar av Vattenfall Power Consultant AB är en följd av företagets nya strategiska inriktning, som bland annat innebär fokus på kärnverksamheten och de svenska, tyska och holländska marknaderna. Försäljningen medför inte någon större strategisk förändring eller förändrad riskprofil för Vattenfall AB.
Mot denna bakgrund bedömde jag i mitt svar på Karin Åströms skriftliga fråga att försäljningen av delar av Vattenfall Power Consultant AB är ett ansvar för Vattenfall AB:s styrelse och ledning och att försäljningen inte står i strid med riksdagens tillkännagivande den 16 mars. Min bedömning har inte förändrats.
Vad gäller Karin Åströms andra fråga i interpellationen är marknaden för tekniska konsulttjänster inom energiområdet konkurrensutsatt med Vattenfall Power Consultant AB som en av flera aktörer. Det framstår som sannolikt att det även framöver kommer att finnas ett utbud av tekniska konsulttjänster att tillgå. Mot denna bakgrund bedömer jag det inte som nödvändigt att ta initiativ till några särskilda åtgärder.
Peter Norman (M):
Jag tackar Karin Åström för interpellationen. Vattenfall är det största bolaget i statens företagsportfölj, och därför läggs extra mycket resurser ned på det. Och precis som interpellanten säger har alla svenskar en relation till Vattenfall. Låt mig ta upp några övergripande saker. I valmanifestet har regeringen tydligt uttryckt sina privatiseringsplaner. De företag som är berörda är Telia, Nordea och SBAB.
Man har också sagt att man ska överväga breddning av ägandet i Vattenfall. Det är enbart dessa bolag och inga andra som är intressanta för regeringen under denna mandatperiod. Vad gäller Vattenfall Power Consultant AB får man gå till aktiebolagslagen för att reda ut om detta är en fråga som ska upp på ägarens bord eller inte.
I aktiebolagslagen står det att större strategiska förändringar i bolaget ska diskuteras med ägaren. Det är min bestämda uppfattning att detta inte på något sätt kan hävdas vara en större strategisk förändring i Vattenfall. Det är möjligt att jag och interpellanten har olika uppfattning, men min uppfattning delas av bolagets ledning och styrelse.
Alltså är det bolagets egen fråga. Ett stort arbete ägde rum inom Näringsdepartementet 2008-2009 som mynnade ut i en ny bolagsordning. Där står, som interpellanten mycket riktigt säger, att man ska driva ett arbete som leder utvecklingen mot miljömässigt hållbar energiproduktion. Detta arbete och denna inriktning kvarstår givetvis.
För att få lite ordning på styrningen av detta bolag och andra är det viktigt att man är tydlig i rollerna. Bolaget har en bolagsstämma, och då är det lämpligt att ägaren uttalar de uttryckliga förändringarna och fastslår direktiven. Vattenfall fick ett nytt direktiv under 2010. Ägaren, det vill säga staten, utser styrelseordförande och styrelseledamöter i bolaget.
Dessa utser sedan bolagets vd, som i sin tur utser en ledningsgrupp att jobba med. Det är viktigt att hålla strikt på denna ordning.
Det gäller speciellt i statliga bolag, och kanske ännu mer i de större statliga bolagen så att man inte blir misstänkliggjord för politisk styrning och annat otillbörligt. Det som har skett i detta fall är helt i linje med aktiebolagslagen och också helt i linje med riksdagens beslut.
Peter Norman (M):
För två år sedan ven finansiella stormar över Europa. De länder som hade hög statsskuld råkade mest illa ut.
Det beslut som regeringen har fattat, nämligen att intäkter från försäljning av statliga företag ska användas till att amortera på statsskulden, tycker jag är en vattendelare eller åtminstone ett klokt beslut som jag tror att huvuddelen av kammaren ställer sig bakom.
Jag tycker att det är bra att vi har en lägre statsskuld jämfört med att vi har ett alkoholproducerande företag i Sverige och därtill en högre statsskuld. Jag ser hellre att vi har en betydligt lägre statsskuld och står betydligt bättre rustade när vi får en ny finansiell kris, som vi får förr eller senare, än att vi håller på med alkoholproducerande verksamhet. Men där kan vi tycka olika.
Vattenfall Power Consultant är ett konsultbolag som jobbar på en väl konkurrensutsatt marknad. Det har, namnet till trots, inte bara arbetat för Vattenfall utan för många andra bolag inom energisektorn och andra sektorer. Vattenfall köper tjänster från detta bolag och från en mängd andra bolag som har liknande kompetens.
Vattenfalls bedömning är att detta bolag kommer att utvecklas bättre utanför Vattenfall och att man därigenom får bättre tjänster till bättre priser genom att göra denna affär. Svårare än så är det inte. Det är ett bolagsbeslut som, som sagt, inte har varit uppe till diskussion med ägaren.
Vad gäller finska Solidium tycker jag att statligt ägande i Sverige hanteras på ett sätt som inte riktigt är i linje med svensk myndighetstradition. När vi har statlig verksamhet av något slag brukar det vara myndigheter som är självständiga som löser uppgifterna.
Här är det i någon mening en anomali, det vill säga att ett stort pensum bedrivs av ungefär ett sextiotal statliga bolag som rapporterar direkt in i Regeringskansliet. Detta är säkert bra av många skäl. Jag tror också att det kan vara dåligt av andra skäl. Därför tycker jag att det finns en poäng i att reda ut frågan. Ska det vara så att man ska rapportera direkt in i kansliet, eller ska man hitta någon typ av annan organisationsform för detta?
Den utredning som nu sitter och ska arbeta har inte på något sätt fått instruktion att kopiera Solidium. Vi ska titta på ett förutsättningslöst arbete. Om det är bra som det är ska vi inte göra någonting. Finns det andra saker man kan göra? Granskning och insyn är naturligtvis honnörsord i verksamheten.
Om man skulle använda dessa bolag i en annan typ av förvaltningsmodell ska den granskning och kontroll som riksdagen i dag gör bibehållas och eventuellt ökas, om man tycker att det är rimligt. Det är en fråga som har helt annan bäring än vilken organisationsform man har.
Peter Norman (M):
Vi har säkert olika uppfattningar om statsskuldens storlek, och vi har säkert olika uppfattningar om huruvida staten ska ägna sina krafter åt att hålla på med alkoholproducerande verksamhet eller inte. Jag tycker inte det, men interpellanten har tydligen en annan uppfattning. Vattenfall har hamnat i ett olyckligt beroende av kolbrytning på grund av beslut som har fattats under den socialdemokratiska regeringen under ett antal år.
Från och med den 3 juni 2010 har Vattenfall ett nytt direktiv där det står att bolaget ska vara ett av de bolag som leder utvecklingen mot miljömässigt hållbar energiproduktion. Förut var direktivet att Vattenfall skulle vara det ledande bolaget i Sverige. Nu har man ändrat detta, och Vattenfall ska vara ett av de ledande bolagen i världen. Sverigerestriktionen är borta.
Detta har man raljerat med på sina håll, och man har sagt att det är en uppmjukning av direktiven. Jag kan bara säga: Fråga Zlatan Ibrahimovic vilket som är värst - att vara bäst i Sverige eller en av de bästa i världen! Jag skulle tro att han tycker att det är bra mycket svårare att vara en av de bästa i världen. Vi har uppenbarligen olika uppfattningar om hur Vattenfall Power Consultant AB ska utvecklas.
Interpellanten tycker att det ska vara inom Vattenfall. Jag kan bara säga att jag tror att bolagen har gjort en rimlig bedömning; det är bättre att ha detta utanför Vattenfall. Det utvecklar sig bättre, och Vattenfall kan i så fall tillägna sig tjänster som det annars inte skulle kunna göra. Med detta sagt vill jag önska interpellanten en glad sommar!
Peter Norman (M):
Låt mig först säga att jag tror att det viktigaste för att nå effekt på de här områdena är engagerade, kompetenta personer både här i kammaren, i regeringen och i AP-fonderna. Därför välkomnar jag den här debatten och uppskattar Ulla Anderssons engagemang i frågan. Om man söker efter "etik" på Internet får man 3,76 miljoner träffar.
Det fick jag i alla fall i morse. En förklaring av etik är: en uppsättning regler för uppträdande och förhållningssätt. Jag tror att det finns ungefär lika många formuleringar av vad etik är som antalet människor i världen.
Jag vill ägna den här debattomgången åt att göra bilden mer mångfacetterad i någon mening. Vissa pensionsfonder och andra kapitalförvaltare tycker att man per definition ska ta bort investeringar i företag som håller på med tobak, vapen, alkohol samt spel och dobbel.
Det kan låta självklart, och det kan låta förtroendeingivande. Men om man funderar igenom lite grann, inte bara i Sverige utan även i andra länder, vilket "företag" det är som har engagemang i alkohol, spel och dobbel, vapen och ibland också tobak, då finner man att det ofta är staten själv.
Då hamnar man på frågan: Ska svenska statsobligationer vara möjliga för en pensionsfond att köpa, när man har en stat som ägnar sig åt sådan verksamhet? För oss som håller på med detta är ofta svaret självklart: Ja, man ska kunna köpa svenska statsobligationer. Men det visar ändå komplexiteten i frågan. Det som är intressant är vad utredningen som jag talade om i mitt svar kommer fram till.
I utredningen hänvisar man till regeringsformen. Det är en bra början för att ha en värdegrund för AP-fonderna utöver de internationella konventionerna. Läser man i regeringsformens första kapitel ser man till exempel att det står: "Det allmänna skall främja en hållbar utveckling som leder till en god miljö för nuvarande och kommande generationer."
Vidare står det: "Det allmänna skall motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person." När vi uppmanar AP-fonderna att utveckla sin värdegrund har de en god start i regeringsformen.
Låt mig också tillägga att min bild av hur AP-fonderna arbetar i Etikrådet är att man faktiskt gör en granskning av 3 500 bolag. Att man investerar i 3 500 bolag beror på att man gör investeringarna på ett kostnadseffektivt sätt, ofta genom indexplaceringar. Då får man så många bolag på köpet, så att säga.
De granskas allihop genom konsultföretag som Etikrådet använder sig av. Sedan väljer man ut några som man väljer att göra djupdykningar i. Ibland säljer man av, och ibland har man dialog med bolagen. Men det är inte bara 26 företag man granskar.
Peter Norman (M):
Tack för ytterligare frågor och ytterligare debatt! Vi kan diskutera om det är 1 promille eller inte. Det går att räkna på lite olika sätt. Låt mig bara säga att jag, innan jag fick det här fina jobbet, jobbade i tio år som chef för en AP-fond. Vi kan kanske reda ut detta på tu man hand. Men jag vill fortfarande hävda att man gör en översiktlig granskning av 3 500 bolag.
Sedan väljer man ut ett antal som man vill gå in djupare i, och för Etikrådets del har det handlat om 26 stycken. När det handlar om granskningen tycker jag att det är rimligt att AP-fonderna gör ett eget arbete i frågan. Det är orimligt att AP-fonderna inte tar ansvar själva för sina placeringar. Därför är ordningen med ett etikråd bra, tycker jag.
Sedan räcker det inte med Etikrådets granskning. Det är därför regeringen gör en granskning varje år, som därmed får en självständig karaktär. Jag vill hävda att det här är en viktig förtroendefråga, som också Ulla Andersson hävdar. Det slutar ändå i att Sveriges pensionärer och även övriga ska ha förtroende för AP-fonderna.
Därför är det viktigt att frågan sköts på ett professionellt sätt. Man ska ha en hög ambitionsnivå. Jag vill dock hävda att svenska AP-fonder är och har varit ett föredöme i världen bland andra AP-fonder. I och med att jag själv har erfarenhet av detta har jag sett att delegation efter delegation från utländska pensionsfonder och även den privata fondindustrin har kommit till Sverige för att lära sig hur vi arbetar.
Ett exempel på det är kapitalföretaget Generation, som har Al Gore som ordförande, som har kommit till Sverige för att lära sig hur vi arbetar med sådana här frågor. Det blir ett slags viktig balansgång, tycker jag, att säga: Ja, man har gjort någonting bra. Man gör ett bra jobb. Men man får inte slå sig till ro och vara nöjd. Man kan alltid bli bättre. Därför tycker jag att de här frågorna alltid måste leva, och därför välkomnar jag den här typen av debatter.
Man ska aldrig tro att man har uppfunnit hjulet för sista gången, utan det går att utveckla. Det går att göra ännu bättre. Men jag tycker ändå att vi ska slå fast att AP-fonderna faktiskt har gjort ett bra arbete så här långt. Sedan är det en separat fråga om man ska sälja av innehav eller om man ska ha kvar innehav och försöka med dialog med bolagen. Här tror jag att det finns många olika vägar att gå.
När det gäller vissa bolag kan man nog snabbt bedöma att det inte är någon idé att ha dialog med bolaget, att det är lika bra att sälja av på en gång. I andra fall kanske det är ett mindre bolag. Det kanske är fruktbart att man har en dialog med bolaget och försöker prata med det och så vidare. Och i vissa fall skulle det kunna vara ett stort bolag, ett världsomspännande bolag. Då kan man gå ihop med andra investerare och tillsammans försöka bli en viktig påtryckargrupp.
Jag tror inte på att schablonisera, att göra på ett sätt i alla frågor, utan det beror på vilket företag det är.
Peter Norman (M):
Jag tror så här: Hur mycket pengar man lägger ned är inte avgörande. Det avgörande är engagemanget i de här frågorna, och det finns på många olika håll. Vad regeringen har gjort är först och främst att man skrivit in i förarbetena till AP-fondslagen att det ska tas hänsyn till etik och miljö. Det var unikt i hela världen, vill jag påstå.
Sedan har vi satt i gång den här utredningen, som kom 2008, och nu uppmanar regeringen AP-fonderna att vidareutveckla arbetet med sin värdegrund.
Vad staten mer kan göra är att beakta dessa frågor när man utser styrelseledamöter i AP-fonderna, det vill säga den styrelse som ska leda AP-fonderna måste ha kompetens, engagemang och kunnande i de här frågorna. I bästa fall utser då den här styrelsen bra ledningspersoner i AP-fonderna.
Det bolag som Ulla Andersson syftar på i Guatemala känner jag inte till, av naturliga skäl, utan det är väl en fråga för AP-fonderna själva.
Men jag kan ändå berätta att när jag jobbade i den här branschen hittade vi till exempel genom vårt ganska stora arbete ett bolag i Mexiko som tvingade kvinnor att en gång i månaden lämna urinprov för att man skulle kunna konstatera eventuell graviditet. Uppdagades detta fick kvinnorna sparken.
Det bolaget lämnade vi med omedelbar verkan, men vi fick även det bolaget att förbättra sig och starta en mödravårdscentral, vilket var ett gott exempel. Det här visar ändå att det, om man har engagemang, kraft och beslutsamhet, går att göra mycket om man har en AP-fond.
Peter Norman (M):
Leif Pettersson har frågat mig om jag kommer att agera för att fordonsägarnas kostnader för kontrollbesiktning inte kommer att höjas efter utförsäljningen hur jag kommer att agera för att privata monopol för kontrollbesiktning inte ska uppstå hur jag kommer att agera för att de stationer som säljs verkligen säljs till sitt marknadsvärde.
Själva syftet med att konkurrensutsätta fordonsbesiktningen är att skapa en väl fungerande marknad med effektiv konkurrens som ger valfrihet och möjlighet för kunderna att påverka serviceutbudet, där priset är en effekt av den service och kvalitet som tillhandahålls.
Transportstyrelsen som i enlighet med fordonslagen ska kontrollera att besiktningsverksamheten fungerar väl, bland annat med avseende på prisutveckling, noterar nu att listpriset för en kontrollbesiktning av personbil varierar mellan de olika aktörerna just beroende av serviceutbudet såsom till exempel drop-in-service.
Vad gäller risken för privata monopol har grupperingen av stationer för försäljning så långt möjligt avpassats så att den skapar konkurrens på såväl nationell och regional som lokal nivå. Bilprovningens stationsnät delas genom försäljningen upp i tre ungefär lika stora grupper. Möjligheten för en aktör att öka sin marknadsandel styrs bland annat av Konkurrensverkets förvärvsprövning.
Staten kommer efter försäljningen att kvarstå som dominerande ägare i den av grupperingarna som har fortsatt täckning i hela landet. Staten kommer i denna egenskap att verka för att Bilprovningen genom ett ansvarsfullt agerande behåller sina kunders förtroende. Den försäljningsmetod som kommer att tillämpas är en öppen auktion. Det säkerställer att de intressenter på marknaden som betalar bäst får köpa bolaget.
Vi ska inte heller glömma att det vid sidan av staten finns tolv andra ägare i bolaget som har ett tydligt intresse av att värdet av försäljningen blir så bra som möjligt. Viktigt att notera är att försäljningen sköts av bolaget självt.