Tony Wiklander (SD):
Innan jag glömmer det ska jag inleda i all korthet med ett för mig väldigt ovanligt yrkande. Det är inte ofta man får göra det. I det här fallet yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner och reservationer.
När det är gjort vill jag ändå säga några ord just om utförande av drift och underhåll, vilket har varit dagens kära ämne. Vår vanligtvis timida vice ordförande var uppbragt i dag. Jag avlyssnade noga den lite vilda retorik han hade att delge oss.
Jag hoppar över den delen av retoriken som jag som kommunal- och landstingspolitiker ständigt har avlyssnat de senaste 30 åren. Det är om socialisering kontra privatisering. Jag måste erkänna att den lämnar oss sverigedemokrater ganska kalla. Jag fick något påstående och någon fråga av Rådhström.
Han anser att det här närmast är ett farligt beslut som vi är på väg att ta. Det är kanske rent av samhällsomstörtande verksamhet, lät det som. Han menar att det beror mycket på att SD går i armkrok med Ohly. I det fallet är nog frågan om trovärdigheten mer besvärande för den som sade det än för mig.
Men han ställde också en fråga till Sverigedemokraterna och Wiklander, varför man inte längre tror på regeringens järnvägspolitik, om jag har tolkat det hela rätt. Jag har ett kort svar på den frågan som jag hoppas också är klart och tydligt: Det är för att den inte fungerar. Det är en fördel att komma lite sent på talarlistan, för då slipper jag stå och upprepa allt som alla tidigare har sagt.
Jag har aldrig tyckt om upprepningar i politiken, och det har vi väldigt gott om här. Det som är utgångspunkten är att Sverigedemokraterna redan till förra höstens budget klart och tydligt - jag skrev det själv - begärde ett samlat ansvar för järnvägsunderhåll och investeringar.
Vi satte också undan en del mer medel, i alla fall det jag kunde få loss, och det kommer vi att fortsätta med. Vi ser inte den här frågan ideologiskt på det sätt som en del gör och målar upp alla faser som kan ske med det här. Jag tycker att det är klart överdrivet. Vi ser på det pragmatiskt.
Det nämndes en del saker, bland annat alla stopp på järnvägen. Jag tror att vi alla har varit med om det. Två gånger, bara nu inom en månad, har jag själv fått vända eller fått kasta mig i en bil som får betalas av Arlanda Express etcetera. Det är samma klabb varje gång. Det återkommer hela tiden. Det är helt enkelt brist på underhåll, brist på tillsyn och brist på förebyggande verksamhet.
Nej, i stället för denna ideologi som det talas om är mitt underlag för beslut i dag i huvudsak RUT:s utredning som jag läst och som vi bad om att få fram för något år sedan. Schweiz järnvägssystem är ett av de föredömen som jag tycker är värda att nämnas.
Där fungerar det utmärkt till lägre kostnader och på ett harmoniskt sätt för de resande och de som har ansvaret för det. Utöver det har jag som underlag synliga fakta, och det är den så kallade verkligheten. Jag tänker inte stå här och läsa ur olika artiklar som en del har gjort - det har till och med varit samma flera gånger. Vi kan se det här i pressen året om.
Vi kan höra kommentarer från dem som står i tusental på stationerna och inte kommer någonvart. Det räcker som faktaunderlag. Med underhåll av järnvägen är det ungefär som med många kockar. Det är inte säkert att soppan blir bättre för det.
Och de som är väldigt EU-frälsta kan ju bara se att EU-rätten föreskriver att det är infrastrukturförvaltaren och järnvägsoperatörerna som är ansvariga för en säker drift av järnvägssystemet. Det är ännu en anledning att se till att samla det här ansvaret. Det nämndes något - jag vet inte om det var satiriskt eller inte - om maskinparken. Jag tror att Rådhström sade: Ja, det enda de har att göra är väl att sälja maskinparken.
Jag frågade Gunnar Malm på den första hearingen vi hade - jag tror att det var i december 2010 - var 15 snöröjningsmaskiner hade blivit av, för det var bara två kvar. Då låg det ungefär en meter snö över hela Sverige. Men maskinerna var väck. Försäljningen kanske redan hade startat då. Annelie Enochson säger tvärtom, att nu måste vi upphandla maskiner.
Man kanske till att börja med kan hålla reda på dem man redan har. Återigen, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer.