Kjell-Arne Ottosson (KD):
I Sverige finns cirka 1 900 småskaliga vattenkraftverk i drift. Dessa producerar cirka 4,3 terawattimmar el per år, vilket motsvarar 860 000 hushålls elanvändning per år. De flesta vattenkraftverk som är i drift finns i södra Sverige, där vi också noterar att effektbristen är som störst. För effekttillgången i södra Sverige är den småskaliga vattenkraften viktig.
Den bidrar till nätstabilitet. Med en utrivning av många kraftverk kommer den av regeringen framtvingande och eskalerande elkrisen att bli ännu större. Det finns över 40 000 forssträckor i Sverige varav cirka 5 procent i dag används för utvinning av vattenkraft.
De småskaliga vattenkraftverken har ett sammanlagt värde av 25 miljarder kronor och bidrar till cirka 4 000 arbetstillfällen. Det samhällsekonomiska värdet av den årliga produktionen är 4-5 miljarder kronor, utöver de kulturvärden dessa anläggningar ger oss. I Sverige finns cirka 300 arbetslivsmuseer nära vatten, många hembygdsföreningar och små vattenkraftanläggningar.
Dessa är viktiga som boendemiljö, för rekreation och för besöksnäring. För många av anläggningarna är placeringen precis intill ett vattendrag själva förutsättningen för verksamheten. Nu hotas många av dessa anläggningar. Det läggs orimliga krav på åtskilliga små aktörer som kanske driver en gammal kvarn eller bevarar en gammal industrimiljö från 1700-talet. Fru talman!
Den småskaliga vattenkraftens produktion ökar elexporten till eller minskar elimporten från våra grannländer och minskar därför deras kolkraftsproduktion. Eftersom klimatet inte känner några gränser innebär det en minskning av koldioxidutsläpp motsvarande 7 procent av de svenska, en siffra som kan ökas till 14 procent vid den utbyggnad av befintliga kraftverk som är möjlig.
Eftersom klimatförändringarna är bland de största hoten mot den biologiska mångfalden och därmed mot en rik fauna och flora i vattenmiljön borde man även i det här ärendet klara av att ha två tankar i huvudet samtidigt. Otaliga samhällen och städer har vuxit upp kring användningen av vattenkraften sedan den började användas under medeltiden.
Flera miljoner människor bor vid eller i närheten av de sjöar, dammar och vattendrag där vattennivån hålls uppe tack vare kraftverkens fördämningar. Utan dessa skulle vattenspeglarna försvinna, bryggor och båtar hamna på torra land, dricksvattenförsörjningen försvåras och översvämningar bli svårare att hantera.
Oräkneliga lantbruk, industrier, samhällen, byar och städer har använt den flödande kraften, först som mekanisk energi och nu som modern elenergi. Produktionen av el kan fördubblas utan att ändra vattenhushållningen. Merparten av de småskaliga vattenkraftverken är så kallade strömkraftverk som inte hindrar naturliga variationer i vattenflödet.
Jag behöver inte gå längre än 100 meter från mitt eget hem till den lilla gränsälven Långebäck som utgör riksgränsen mot Norge. Denna älv användes tidigare för timmerflottning och hade bra stammar av fin bäcköring - så länge dammarna fanns kvar. När dammarna revs ut i början av 90talet ändrades vattenföringen rejält, och därmed blev det bara en spillra kvar av den tidigare så kraftfulla öringstammen.
Under torra somrar finns det knappt vatten kvar mot hur det såg ut tidigare. Fru talman! Man måste se helheten i dessa frågor och inte gå framåt med stora skygglappar som myndigheterna och regeringen till stor del gör i dag. En sund balans mellan olika intressen, där naturvärden har en plats, ska givetvis eftersträvas. Det kan emellertid konstateras att det som kallas miljöperspektiv ibland har en för smal utblick.
Utrivningar av dammar och borttagna vattenregleringar gjorda på basis av påstådda miljöskäl har i praktiken i flera fall fått rakt motsatt effekt med torrläggning av delar av vattendrag och skador på djurliv som följd. Fru talman! Äganderätten får ta allt större plats i den allmänna debatten, och ofta handlar det numera om skogen. Men det finns flera delar som passar in även här.
Ska man få äga och därmed bruka det man äger? Eller ska alltid det allmänna ska gå före det enskilda ägandet? Enligt regeringspartierna verkar svaret alltid vara att det allmänna ska gå först. Det är socialism i ett nötskal. Den enskilde ägaren göre sig icke besvär. Här handlar det också om småföretagande på landsbygden. Ska man kunna försörja sig på landsbygden måste man också kunna använda de resurser som finns där.
Det blir återigen ett storstadsperspektiv i debatten. Ett annat bekymmer som många vittnar om i dessa frågor är myndighetsaktivismen. En del har kommit upp i dagsljuset och därmed lett till förändringar, men tyvärr finns det en del kvar att städa upp. Det finns ett tillkännagivande från den 18 april 2018 om att "utöka straffansvaret för tjänstefel" - eller på ren svenska: återinföra tjänstemannaansvar.
Riksdagen ansåg då att ett utökat straffansvar för tjänstefel i den offentliga förvaltningen skulle förbättra medborgarnas rättssäkerhet och öka förtroendet för den offentliga verksamheten.
Här har vi inte sett någon leverans, utan frågan har gömts i en utredning som egentligen handlar om något annat än den riktning beslutet pekade i. Som vi hörde tidigare gjorde kammaren ett annat tillkännagivande den 22 april 2019 som bland annat byggde på en motion från Kristdemokraterna om att regeringen ska värna den småskaliga vattenkraften genom minskat regelkrångel, respekt för äganderätten och effektiva miljöåtgärder till rimliga kostnader.
Många som äger småskalig vattenkraft lever i dag med en oro för miljöprövningsprocesser som kan leda till omfattande utrivningar om processerna utformas fel. Tyvärr har vi inte sett leverans från regeringen i detta ärende heller. Ägare vittnar om att lagändringarna hittills inte har fått avsedd effekt på myndigheternas hantering.
Kommande prövningar i den så kallade nationella planen riskerar att slå ut många verk om prövningarna inte utformas med tydlig respekt för äganderätten, för verkens historiska värde och för den nytta som vattenkraften ger. Den småskaliga vattenkraften bidrar till en tryggare elförsörjning, inte minst i södra Sverige, och det är ett bidrag som måste få fortsätta. Kristdemokraterna vill tacka Centerpartiet för utskottsinitiativet.
Vi ställer oss bakom det och yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Sedan vill vi kristdemokrater gå lite längre i vissa delar vad gäller bland annat myndighetsstrukturen och att införa ett moratorium kring omprövningar, detta av flera skäl, men vi får återkomma till det senare.
Jag vill avsluta med ett citat från en medlem i föreningen Vramsåns vänner, men det skulle kunna komma från många ställen i Sverige: "Vi hade en vattenspegel, nu har vi ett avloppsdike." Är det verkligen detta vi eftersträvar, fru talman?