KBLab/rixvox huggingface dataset:
Stina Bergström (MP):
Om man står bakom en utskottstext måste man väl ändå kunna förklara vad man menar med den. Annars blir det ju jättemärkligt. Jag funderade som sagt på vad som menas med det här. Kan det vara så att man tycker att det blir socialt blandat när människor som bor i städerna och har pengar får bygga fritidshus på landsbygdens stränder och på så sätt blanda sig med människor som bor på landsbygden, i alla fall sommartid?
Eller tänker man kanske att när det nu finns lucktomter kvar i Stockholms finare förorter kan man stödja billigare bostäder där - kommunala bostäder för till exempel studenter, nyanlända och folk som behöver ekonomiskt stöd? Då får vi också en social skiktning. Å andra sidan säger man i utskottstexten att man inte vill att det ska byggas där det är ett hårt exploateringstryck.
Jag får nog upprepa min fråga. Vad menar Kristdemokraterna med att ställa sig bakom det här? Vad är det man menar när man säger att lättnader i strandskyddet ska ge mer socialt blandade bostadsområden?
Stina Bergström (MP):
Det är svårt att vilja äta kakan och att vilja ha den kvar, tänker jag när jag lyssnar på Lars Tysklind. Jag håller med om att Liberalerna har stått upp för strandskyddet genom historien. Ni har varit bra på att förändra lagstiftningen och vara med och ta in detta med växt- och djurliv etcetera. Men de senaste åren i regeringen har det varit lite av detta.
Tvärtom har det jobbats på att luckra upp strandskyddet. Jag skulle vilja ställa en fråga. Eftersom Liberalerna är det enda borgerliga oppositionspartiet som inte vill ta bort regeringens satsningar på klimatanpassning, vilket jag tycker är mycket sympatiskt, förstår jag att Liberalerna ser den utmaning som vi har att faktiskt klimatanpassa oss för ett förändrat klimat.
Jag nämnde i mitt anförande att jag tycker att det vore på tiden att vi som politiker, efter att vi har börjat med att i fråga om lagstiftningen titta på människornas behov av stränder för att sedan ta in betydelsen av biologisk mångfald också i lagstiftningen när vi bedömer hur nära stränderna vi kan bygga och så vidare, även tar in klimataspekten.
Därför skulle jag vilja fråga Lars Tysklind om han i likhet med vad Boverket föreslår anser att vi ska vara noga med att vi inte bygger nära stränderna med anledning av klimatförändringarna. Vi skulle kunna komma överens om att ta in en sådan del i lagstiftningen om strandskyddet också.
Stina Bergström (MP):
Tack för svaret, Lars Tysklind! Det problem som många ledamöter i miljö- och byggnadsnämnder runt om i landet möter när de ska titta på strandskyddsdispensansökningarna är att de inte kan använda argumentet om klimatrisker för att säga att det inte går att bygga.
Det är den lagstiftning man använder då, och det finns önskemål om att få det verktyget i kommunerna. Precis som jag sa i mitt anförande finns det också önskemål från försäkringsbolagen om att titta på detta, för det är ändå så att det kan bli väldigt dyrt. Vi kan också hamna i den situationen att man bygger ett hus, och sedan vill inget försäkringsbolag försäkra huset därför att de ser att riskerna är för stora.
Att inte ha ett regelverk som faktiskt kan hjälpa till när det gäller hur man ska bygga på ett säkert sätt tycker jag också är att svika människor som vill bygga sitt drömhus. Jag fick inget ordentligt svar av Lars Tysklinds allianskamrat när jag frågade om den utskottstext som alla de borgerliga partierna har ställt sig bakom.
Jag undrade vad man menar med att man vill ha mer undantag från strandskyddsbestämmelserna för att möjliggöra mer socialt blandade bostadsområden. Jag fick inget ordentligt svar på det, men Lars Tysklind kanske kan förklara för mig vad man menar.
Stina Bergström (MP):
Ökad cykling är en viktig klimatfråga. För varje bilresa som vi ersätter med en cykeltur gör vi en klimatvinst. Det gäller förstås alla bilresor som vi kan ersätta med cykel och kollektivtrafik. Cykel och tåg. Cykel och buss. När jag har cykelsemestrat i Danmark, Tyskland och USA har det här gått jättebra.
I USA hade till exempel alla bussar cykelhållare fram - så kom de från fabriken - så när jag kroknade i hettan kunde jag bara lyfta upp cykeln på bussen och fortsätta till närmaste stad. I Danmark har så gott som alla tåg särskilda vagnar där man kan dra med cykeln.
Men i Sverige är det både begränsat och oförutsägbart om man kan ta med sig cykeln i kollektivtrafiken. Jag kan förstå att man inte kan tillåta cyklar på bussar och spårvagnar och i tunnelbanan i rusningstrafik här i Stockholm, till exempel. Men det är svårare att förstå att man inte får göra det i lågtrafik eller varför det är så få av landsbygdens bussar som erbjuder den här möjligheten i Sverige.
Det är också svårt att förstå varför vissa länstrafikbolag tillåter att man tar med cyklar på tåget och andra inte. Vissa tågbolag, till exempel SJ, har helt tagit bort möjligheten att ta med cyklar på tåget. Det gör att det är mycket svårt att cykelsemestra i Sverige.
Ska jag åka ned till Skåne och cykla får jag hänga min cykel på bilen och köra 50 mil i stället för att ta med cykeln på tåget. Det är jättemärkligt. Det är också lite märkligt eftersom det står i det här betänkandet att det finns en EU-reglering som säger att järnvägsföretagen ska ge resenärerna möjlighet att ta med sig cykel på tåg.
Det verkar som att den regeln tolkas annorlunda i andra EU-länder än i Sverige. Vi brukar ju vara rätt lydiga med att följa EU-regleringar i andra sammanhang. Jag har en motion i det här betänkandet.
Jag har motionerat förut och jag tänker fortsätta motionerna om att vi ska lägga in en skrivning i kollektivtrafiklagen om att det ska bli obligatoriskt att ställa krav både på upphandlad och på kommersiell trafik så att resenärerna ska kunna ta med sig cykel i kollektivtrafiken. Självklart ska det kravet inte utformas så att det tränger ut resenärerna.
Utskottet skriver i betänkandet att man tycker att det här är upp till trafikmyndigheterna, och visst, jag har all respekt för det, men det är konstigt att den här möjligheten tolkas så olika i olika delar av landet.
Jag måste nog ändå säga att såväl för arbetspendlarna och för dem som tar en tur på fritiden och ska hälsa på släkt och vänner som för turismen är det viktigt att vi får samlade och lättförståeliga regler kring vad som gäller i kollektivtrafiken i Sverige rörande möjligheten att kombinera cykel och kollektivtrafik.
Stina Bergström (MP):
Även jag tycker att det är väldigt bra att man gör en utvärdering av LIS-reformen och ser vad den har lett till. Om jag fick önska skulle jag vilja att man tittar på hur mycket permanentboende och hur mycket sommarstugor det har blivit av det som har byggts. Jag är själv landsbygdsbo och tycker att det är permanentboendet som är det viktiga för landsbygdsutvecklingen.
Jag skulle också vilja att man tittar på hur LIS-områdena har gynnat olika företag. En tredje sak som jag vill att man tittar på är hur klimatsäkra LIS-områdena är, och om man har vägt in detta när områdena har pekats ut. Jag vill komma tillbaka till det som jag nämnde i mitt förra inlägg.
Jag vet att regeringen har arbetat med ett paket av åtgärder för att gynna landsbygdsutvecklingen, vilket är väldigt glädjande. Det handlar om alltifrån finansieringsfrågorna, vilket jag tog upp i mitt förra inlägg, till stöd till social service, förenklade tillståndsprocesser, statligt stöd till kollektivtrafik på landsbygden och fler statliga jobb på landsbygden.
Detta anser jag är mycket viktigare för landsbygdsutvecklingen än ytterligare lättnader i strandskyddet. Jag har lite svårt att se att det här skulle lägga något slags död hand över landsbygden, som Lotta Finstorp säger. För till exempel en barnfamilj som flyttar till landsbygden är det bra mycket viktigare att det finns en skola, en förskola och kanske en affär än att man får bo precis vid stranden.
Alla vi vill ju vistas vid vattnet, och det är också viktigt att vi ser till att de redan bosatta inte förhindras att göra det. Jag skulle väldigt gärna vilja höra miljöministerns åsikter om de här andra åtgärderna som regeringen vidtar för att gynna landsbygdsutvecklingen.
Stina Bergström (MP):
Jag har en fråga till miljöminister Karolina Skog. Problemet med att vi får alltmer plast i våra hav har uppmärksammats mer och mer. Plastens fördelar - att den är lätt och långlivad - är också dess största nackdelar. Fiskar och andra djur som lever i havet tar skada genom att de fastnar, snärjer in sig i plast eller helt enkelt äter den i tron att det är mat.
Mer än 1 miljon fåglar och flera hundra tusen däggdjur dör varje år på grund av plast. Dessutom bryts plasten ned till mindre partiklar, som kan komma in i näringskedjan. Dessa små partiklar drar också med sig andra miljögifter. Detta är ett accelererande problem över hela världen. Om vi inte får stopp på detta har vi snart mer plast än fisk i våra hav.
Min fråga till miljöministern är därför hur Sverige kan bidra till att minska platsen i haven och hur regeringen arbetar nationellt och internationellt med frågan.
Stina Bergström (MP):
Jag har en fråga till statsrådet Sven-Erik Bucht. I slutet av förra veckan gick Skogsstyrelsens gd Herman Sundqvist ut på DN Debatt och berättade att han beslutat att pausa inventeringen av nyckelbiotoper i hela nordvästra Sverige. I själva verket är det inte inventeringen som är pausad - den har varit pausad länge - men nu väljer man att inte ens registrera värdefulla naturområden som upptäcks i samband med avverkningsanmälningar.
Beslutet har väckt bestörtning och oro inom miljörörelsen, för det handlar om gamla naturskogar med höga värden i fråga om biologisk mångfald. Förutom att beslutet går stick i stäv med regeringens ambitioner att skydda mer värdefulla skogar och öka miljöhänsynen i skogsbruket väcker det oro över tilltron till den svenska FSC-certifieringen av skogsråvara.
Jag vill därför fråga Sven-Erik Bucht: Hur ser ministern på risken att beslutet kommer att leda till avverkning av nyckelbiotoper och minska förtroendet för den svenska miljöcertifieringen av skogsråvara?
Stina Bergström (MP):
Tack för svaret! En paus är ju en paus. Jag tänker att det inte är så att man tänker sluta att avverka. Enligt FSC-certifieringens regler är det inte tillåtet att avverka nyckelbiotoper, men det är inte säkert att alla skogsägare alltid vet vad som måste skyddas. Även vårt statliga bolag Sveaskog har svårt med detta och har blivit prickat av FSC.
Jag undrar ändå, ministern: Kan jag som konsument av skogsprodukter känna mig trygg under pausen med att värdefulla träd som borde sparas inte avverkas innan det görs en inventering?
Stina Bergström (MP):
Självklart är skogen och skogsbruket en stor möjlighet. Precis som Johan Hultberg säger behövs skogsbruket när vi ska ställa om till ett hållbart samhälle. Det finns en stor tillgång till biomassa i skogarna. I dag använder vi mycket av råvaran från skogen till pappersmassa, och mycket av råvaran exporteras. 80 procent av våra skogsprodukter exporteras utomlands.
När det gäller användningen av råvaran från skogen är det självklart att mer ska göras, men råvaran ska också användas på ett smartare sätt. Jag är från Värmland, och för några veckor sedan var jag på Stora Ensos pappersbruk i Skoghall. Vi fick information om bland annat deras arbete med en ny mjölkförpackning, en så kallad grön kartong.
Den är gjord av oblekt sulfatmassa. Där finns färre lager jämfört med konventionella mjölkförpackningar, och det innebär att man kan använda 25 procent mindre material i kartongerna. Det är viktigt när vi talar om bioekonomi och framtiden. Det handlar om det positiva med skogsbruket och nya tekniker.
Stina Bergström (MP):
Jag måste säga att det känns märkligt när Johan Hultberg säger att den här regeringen bromsar klimatomställningen. Jag tror inte att det finns någon regering som har gjort så mycket för att minska utsläppen och få fart på klimatarbetet. Johan Hultberg kanske kommer ihåg att vi i juni förra året tog fram en ny klimatlag, ett nytt klimatpolitiskt ramverk, i den här kammaren. Johan Hultberg var själv med och förhandlade fram detta.
Det känner jag mig stolt över. Den här regeringen har gjort över 50 olika insatser för klimatet. Skogen är en viktig del i klimatet, men vi får inte glömma att skogen har andra viktiga funktioner för både klimatet och den biologiska mångfalden.
Vad vi talar om när vi talar om skydd av skog - jag tycker att det är märkligt, och jag kommer att återkomma till det i denna debatt - är mål som har beslutats i riksdagen för hur många ytterligare hektar man ska skydda, lagstadgat och frivilligt. De målen antogs under alliansregeringen, och det är de målen som vår regering försöker uppnå till 2020. Det är två år kvar.
Det återstår fortfarande 90 000 hektar att skydda lagstadgat, och därför har vi anslagit mer pengar så att skogsägarna ska kunna få betalt för detta. Målet om att 200 000 hektar ska skyddas frivilligt, som vi fattade beslut om i riksdagen under alliansregeringen, uppnår vi inte heller.
Eskil Erlandsson, som var minister på den tiden, kanske kommer att berätta i sitt anförande hur man tänker uppnå det målet.
Stina Bergström (MP):
Eskil Erlandsson talade i sitt anförande väldigt mycket och varmt om att skogsägare ska få ersättning när de har mycket värdefull skog på sina marker. Det tycker jag låter väldigt bra. Men jag måste ändå helt kort fråga om något som Isak From också var inne på i det förra replikskiftet. Regeringen anslår nu 1,3 miljarder om året för att ersätta skogsägare.
Centerpartiet skär i sin skuggbudget bort 70 procent av denna ersättning, 868 miljoner kronor. Så om jag som skogsägare skulle ligga sömnlös på natten skulle jag kanske göra det av oro för att det ska bli ett regeringsskifte så att Centerpartiet kommer till makten och skär ned ersättningen till skogsägarna.
Jag vill fråga Eskil Erlandsson: Hur har Eskil Erlandsson och Centerpartiet tänkt att vi ska skydda de 90 000 ytterligare hektar som återstår av det mål som alliansregeringen ställde upp när det gäller skogen?
Stina Bergström (MP):
Att använda ersättningsmark för att byta mark är någonting som Miljöpartiet tycker har varit mycket bra, och regeringen utreder nu om man skulle kunna göra ett nytt sådant paket med byte av mark för de markägare som hellre vill ha nya skogsskiften än ersättning. Jag måste säga att jag ändå blir lite bekymrad, också som skogsägare, när Eskil Erlandsson säger att kostnaden blir mindre med nya ersättningsformer.
I dag får jag som skogsägare 25 procent mer än vad skogsskiftet är värderat till när jag avsätter mark för ett naturreservat. Skulle jag alltså få mindre ersättning med de nya ersättningsformerna som ni tycker att man ska utreda?
Stina Bergström (MP):
Det var roligt att lyssna på Lars Tysklinds anförande. Det gladde mig att en representant för de borgerliga talade om miljöhänsyn och de internationella avtal som vi alla står bakom. Men sedan blev jag lite fundersam.
Jag försöker också få ordning på detta med ersättningsformerna och att de måste ses över. I dag har vi naturreservat, nationalparker, biotopskydd och naturvårdsavtal.
Är det någon av dessa skyddsformer som Liberalerna vill ta bort och ersätta med något annat? Låt oss titta på biotopskyddet. I dag har ungefär 15 procent av skogsägarna minst en nyckelbiotop på sina marker.
Av dem har 1-2 procent mer än 5 procent nyckelbiotoper och har då en nyckelbiotoprik fastighet. I certifieringen ligger det att man ska spara 5 procent, så är man certifierad ska man ju ändå spara så mycket. Men har man mer än 5 procent kan det ju kännas som att man drabbas för att man har många nyckelbiotoper på sina fastigheter.
Detta har regeringen uppmärksammat och därför anslagit 250 miljoner till per år i tio år för att dessa skogsägare ska kunna få denna ersättning. Detta har inte Liberalerna och de övriga borgerliga partierna i sina budgetar. Hur tänker ni kring till exempel biotopavtal?
Stina Bergström (MP):
Visst kan man i grund och botten ha fler ersättningssystem. Jag tycker inte att det verkar helt fel. Men jag försöker ändå förstå vilka ytterligare system än de vi har som vi skulle behöva. Återigen - det kan såklart bli tjatigt att prata om budget. Men till syvende och sist kokar det ned till att handla om pengar.
Ingen skogsägare blir gladare av tio olika ersättningssystem i stället för fem om man har hälften så mycket pengar i de tio än man hade i de fem, om Lars Tysklind förstår vad jag menar. Jag förstår alltså ändå inte. Jag hade ett replikskifte med Eskil Erlandsson där han menade att man skulle betala skogsägarna per år i stället för att de skulle få en klumpsumma.
Jag har själv fått betalt när jag har satt mark i naturreservat. Jag tyckte det var ganska bra att få en klumpsumma. Då kunde jag köpa annan skog, på ett annat ställe, för de pengarna i stället för att få en mindre summa varje år för samma mark.
Men, okej då, om man skulle göra på det sättet, hur skulle det kunna bli lika mycket pengar till skogsägarna - om man inte har särskilt mycket pengar heller?
Stina Bergström (MP):
Det var många frågor. Jag får se om jag hinner svara på de två minuter jag har på mig. När det gäller ekomaten sa jag precis i mitt anförande att det egentligen inte är vad Miljöpartiet tycker som är viktigt utan vad konsumenterna vill ha. Efterfrågan på ekomat ökar med 16 procent, och 10 procent av våra livsmedel är ekomat. Vi har brist på ekomat i Sverige.
Vi importerar till exempel mycket från Danmark. Då är det bra om regeringen kan hjälpa lantbrukare som vill ställa om till eko, i stället för att vi ska köpa maten utifrån. Det är viktigt för att vi ska kunna behålla och öka livsmedelsproduktionen i Sverige. Det konventionella jordbruket i Sverige är självklart bättre på många sätt än jordbruk utomlands.
Och det är viktigt att vi satsar på miljöförbättringar i allt jordbruk. Det gäller även bränslen, som har diskuterats här förut. Vi ska inte sätta fast jordbruket i Sverige i ett beroende av fossila bränslen utan i stället gynna en utveckling av biodrivmedel även i jordbruket.
Det blir både billigare och bättre när det gäller självförsörjningsgraden och säkerheten i det svenska jordbruket. Det är viktigt för oss svenska konsumenter. Bergheden frågade också om köttet.
Det är viktigt att vi minskar köttkonsumtionen, inte minst av klimatskäl men också av folkhälsoskäl. Vi har ökat köttkonsumtionen med 40 procent sedan 90-talet. Och hela den ökningen står importerat kött för.
Stina Bergström (MP):
Ingen är väl överraskad över att Moderaterna och Miljöpartiet har olika visioner när det gäller jordbruk. Vår vision är ett jordbruk som är fritt från kemikalier, bekämpningsmedel och konstgödning. Vår vision är alltså att hela jordbrukssektorn ska vara ekologiskt hållbar. Det är det vi jobbar för. Bergheden frågade vad vi har gjort för att stödja konventionella odlare.
Det finns mycket i livsmedelsstrategin som gör det. En sak är det jag talade om i mitt anförande - stödet till betesmarker. Det riktar sig inte bara till ekologiska lantbrukare. Det finns också mycket annat i den strategin. När det gäller köttkonsumtionen hann jag inte säga att Miljöpartiet menar att det i första hand är det utländska köttet som ska minska i Sverige.
Det diskuterade vi också i Miljömålsberedningen, som många av oss här i kammaren satt med i, och i livsmedelsstrategin. Det kanske till och med finns möjlighet att öka antalet köttdjur i Sverige, för att hålla markerna öppna men också för att det är bättre kött på många sätt. Jag måste också få prata om kilometerskatten. Den har Bergheden och jag diskuterat och debatterat många gånger förut.
Miljöpartiet har verkligen inte lagt ned planerna på att vi ska ha en kilometerskatt eller vägslitageavgift i landet. Vi har ett gemensamt mål, som även Sten Berghedens parti, Moderaterna, har ställt sig bakom. Vi ska minska trafikens utsläpp med 70 procent till 2030. Det innebär bland annat att vi måste få över transporterna från långtradarna på vägarna till järnvägen och sjön. Där är vägslitageavgiften en viktig pusselbit.
I dag har vi bara avgift på järnväg och för sjöfart men inte för dem som kör på väg.
Stina Bergström (MP):
Jag som politiker tycker nog att detta med mål inom olika områden är väldigt bra. Som jag har sagt ökar den ekologiska konsumtionen i Sverige, men produktionen måste följa med. Miljöpartiet tycker att det är bra om man producerar så mycket som möjligt av den här maten i Sverige.
Även om det i dag är mer lönsamt att vara ekobonde är det kostnader förknippade med den omställningen. Då är det bra om man kan stödja bönder som vill ställa om, så att man inte hamnar i den sitsen att svenska bönder producerar mat som svenska konsumenter inte vill ha. Det skulle vara tvärtemot det som vi ville ha i livsmedelsstrategin.
Jag tycker att det är viktigt och bra att vi har målet på 30 procent av arealen. De gamla målen, både arealmålet och målet i offentlig förvaltning, har betytt mycket för den ökade konsumtionen och produktionen i Sverige. Vi hade det målet när jag var kommunpolitiker hemma i Kils kommun.
Det betydde mycket för de lantbrukare som sålde ekomjölk att vi köpte ekomjölk i stället för vanlig mjölk. Det beror ju på vad man har för visioner och vilket samhälle man vill se i framtiden. Miljöpartiet vill ha ett samhälle med ett ekologiskt och hållbart jord- och skogsbruk. Det är en viktig del av vår politik.
Stina Bergström (MP):
Jag tror att Lars Tysklind har missat en viktig del i det här med gröna jobb. Det har funnits gröna jobb tidigare i länsstyrelsens och Skogsstyrelsens regi där man har samarbetat med kommuner. Då kan de gröna jobben användas för människor som kanske har gått in i väggen.
Det är det många av oss som gör i dag med tanke på den arbetsmarknad vi har. Dessa gröna jobb kan vara en övergång för att man ska kunna återgå till arbetsmarknaden. Att vara ute i naturen, röja sly och röja för vandringsleder kan kännas både meningsfullt och nyttigt.
Det kan nog också vara väldigt bra jobb för många nyanlända som inte har den kontakt med skogen och naturen som vi har i Sverige. Då kan de få upptäcka hur viktig den kontakten är. Sedan är inte Miljöpartiet på något sätt emot grön skatteväxling och sänkning av arbetsgivaravgiften.
Vi tycker i grund och botten att det är bra att man höjer miljöskatter och sänker skatter på arbete. När jag lyssnade på Lars Tysklind verkade det lite skevt, men det var en mycket mindre höjning av miljöskatterna från Liberalerna jämfört med den sänkning av skatterna som man vill genomföra.
Stina Bergström (MP):
Tack så mycket, Magnus Oscarsson, för frågan! När Jordbruksverket skickade ut förslaget om en sänkning av avvänjningsåldern på smågrisar var en stor majoritet av remissinstanserna negativa till det förslaget bland annat av de anledningar som jag nämnde.
De menade att det skulle bli en sämre hälsa hos griskultingarna, en större antibiotikaanvändning, mer diarréer och sådant. Jag tycker att det är väldigt oroande att man fattar ett sådant beslut och att det är väldigt dumt att göra det.
Om det är någonting som är viktigt för den svenska konkurrenskraften och för våra köttdjur och grisar är det att svenska konsumenter - och även konsumenter utomlands - litar på att vi har hårda krav på djurhälsa och djuromsorg. Jag vet att det har varit protester och reaktioner mot detta i andra delar av Europa.
Vår landsbygdsminister brukar också säga att det är väldigt dumt att sänka de svenska djurskyddskraven om vi vill konkurrera med våra svenska produkter utomlands och i Sverige.