Anders Borg (M):
Låt oss ta oss igenom detta en gång till. Vi har en mycket svår internationell nedgång. Tillväxten i Tyskland förväntas falla mer än 5 procent. Finland drabbas nu. Där ser vi i den senaste statistiken ett bnp-fall i mars på 10 procent. Även Sverige kommer att påverkas. Vi har en stor industrisektor. Vi är ett av Europas tunga industriländer. Det är vi naturligtvis väldigt stolta över.
Men när investeringsvaruexporten går ned, när råvarupriserna faller och bilindustrin och lastbilsindustrin förlorar sina order påverkar det industriländerna. Det kan vi bara motverka. Inget land har någonsin lyckats med en överbryggningspolitik. Man har aldrig fört sitt land ur en ekonomisk konjunktur. Vår finanspolitik är en av de mest expansiva.
Det handlar om omfattande aktiva åtgärder - mer än vad som krävs i den gemensamma europeiska återhämtningsuppgörelsen - och vi har de största automatiska stabilisatorerna i de undersökningar som har gjorts av alla industriländer. Till det kommer att Riksbanken har fört en väldigt aktiv penningpolitik och sänkt räntorna. Riksgälden och Riksbanken tillsammans garanterar en mycket stor del av bankernas inlåning. Vi har också förstärkt insättningsgarantin.
Till det kommer att växelkursen har försvagats på ett sätt som dämpar fallet i efterfrågan. Den samlade effekten av finanspolitik, penningpolitik, växelkurs och åtgärder för finanssektorn är att vi gör vad vi kan för att dämpa denna mycket svåra nedgång. Till det lägger vi en bred, tung, kraftfull jobbpolitik. Jobbskatteavdraget är själva kärnan i den politiken.
Jobbskatteavdraget sänker skatterna framför allt för låg- och medelinkomsttagare och gör det mer lönsamt att vara på arbetsmarknaden för den som jobbar halvtid. Det lönar sig att gå från halvtid till heltid. En stor satsning på utbildningssystemet förhindrar att så många lämnar utbildningssystemet utan fullbordad utbildning. Introduktionen av lärlingssystem är viktig för att unga människor som vill jobba i praktiska yrken ska ha bättre förutsättningar att få ett arbete.
Efterfrågesatsningen är omfattande, inte minst genom de stora tillskott vi ger till kommunsektorn. Vi för en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det är de fyra benen - att göra det mer lönsamt att arbeta, att satsa på utbildning, att föra en aktiv arbetsmarknadspolitik och att vidta åtgärder för att stimulera efterfrågan framför allt i kommunsektorn. Vi har en ansvarsfull politik, säger Monica Green.
Vilka "vi" är blir naturligtvis den svåra och plågsamma frågan för Monica Green. I det här sammanhanget måste det vara Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet, eftersom det är i den konstellationen man avser att gå till val. Här saknas en gemensam ekonomisk politik. Det finns inte någon gemensam reservation om riktlinjerna för budgetpolitiken. Det finns ingen gemensam reservation om riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Det finns inte en gemensam riktlinje för skattepolitiken.
Det finns ingen överenskommelse vare sig för utgifter eller för inkomster. Tydligast är det på skattesidan. Socialdemokraterna vill försämra jobbavdraget, ta bort arbetsgivaravgiftssänkningen för unga och ta bort hushålls- och ROT-avdraget. Till det kommer Miljöpartiets 20-25-miljarderspuck för att höja bensinskatten - en åtgärd som naturligtvis skulle ha fullkomligt förödande effekter på hushållsekonomin i det ekonomiska läge vi är.
Längst ut på vänsterkanten ropar vänsterpartisterna: Höj arbetsgivaravgiften! Höj bolagsskatten! Hur det skulle kunna bli en ansvarsfull politik som kan lägga grund för fler jobb i svensk ekonomi är obegripligt för mig. Det är ju inte bara jag som tycker att det är obegripligt. Stora delar av Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna delar den synen.
Annars skulle man naturligtvis lägga fram en gemensam politik där huvuddragen i ekonomiska riktlinjer, budgetriktlinjer och skatteriktlinjer fanns på plats. Så är inte fallet.