Beatrice Ask (M):
Det är klart att det finns problem. Jag tror att det är viktigt att ha klart för sig det som Margareta Cederfelt lyfte fram, nämligen att allt företagande är ett risktagande och att man måste vara beredd att ta risker och medveten om att man tar risker, så att man lägger ribban på rätt nivå. Det är ett problem. Där är det viktigt med information till den som ska ingå avtal, inte minst ingå ett franchiseavtal, så att man går igenom det.
Vi har ungefär 30 000 franchisetagare i Sverige i dag, vilket visar att det är en form av företagande som passar många och där de allra flesta uppenbarligen också tycker att det fungerar väl. Franchiseföreningen påpekar däremot på sin hemsida att det krävs mycket arbete och att det inte är lätt i början. Men det är det aldrig när man ska starta företag, och det finns fortfarande risker.
De har också gjort en undersökning, där de har frågat om positiva och negativa saker som franchisetagare ser med det här konceptet. Det man tycker är väldigt bra är att det finns ett färdigt affärskoncept. Om man ska starta en firma kan det vara svårt att själv hitta en modell som fungerar. Nu får man ett färdigt affärskoncept, vilket är bra.
Det gör också att man snabbt kommer i gång med företaget, som annars kan ha en uppstartsfas som är nog så besvärlig. Risktagandet är mindre än om man startar ett helt eget företag och ska komma i gång då, dels på grund av att det går snabbare, dels på grund av att man har ett affärskoncept. Många tycker också att det är en fördel att det ingår utbildning i både företagande och de produkter eller den verksamhet som det gäller och att man kan få stöd löpande.
Man ser många stordriftsfördelar. Det är sådant som franchisetagare själva framhåller som fördelar. De nackdelar som man pekar på - de finns uppenbarligen - är inte i första hand att man känner sig helt låst av avtalet, även om det är klart att man påpekar att friheten är begränsad.
Det är skillnad att driva ett franchiseföretag i förhållande till att driva en helt egen firma, eftersom det finns ramar och regler för vad man får göra och på vilket sätt man får disponera den idé eller det märke som man har avtalat om. Det är naturligtvis också mindre roligt - ungefär som att betala skatt - att man får betala serviceavgifter och royalty till franchisegivaren.
I en situation där man jobbar hårt och tycker att man gör ett fantastiskt jobb, i synnerhet om man har hållit på ett tag, kan det ibland kännas som om de avgifterna är höga eller att det är en pålaga. Men det ingår så att säga i avtalet och konceptet - det är de villkor man har gått med på. Det är de nackdelar man framhåller. Det leder mig inte till att säga att vi inte har ett och annat problem som är allvarligt och att enskilda företagare kan hamna i besvärliga situationer.
Det är just därför som jag pekar på att vi har en relativt ny lagstiftning som tydliggör ansvaret, att man ska få rätt information på ett bra sätt, och där man också på olika sätt kan döma av företag och franchisegivare som inte lever upp till de krav som ställs. Det har inte skett någon prövning i Marknadsdomstolen.
Man använder i förekommande fall skiljedomsförfarande, vilket är en modell som är vanlig i näringslivet. Vi får vänta och se om vi får några prövningar innan vi kan säga att lagen är bra eller dålig. Men så här långt måste jag säga att mitt intryck är att den fyller en viktig funktion och på det sättet har fungerat väl. Det är något som riksdagen bör glädja sig åt.