KBLab/rixvox huggingface dataset:
Karin Svensson Smith (MP):
Låt mig börja med frågan om taxi. Det hänvisas till en utredning i vårt betänkande, men den utredningen föregicks av flera andra. Jag lyssnade en gång på Ulf Adelsohn som pratade om avregleringar och effekten av dessa. Han erkände att det var något han ångrade, att man hade öppnat för kriminalitet.
Det var hans recension av effekterna av avregleringen av taxi. Om det är något det parti är känt för som Ulla Löfgren representerar så är det lag och ordning och poliser och sådant. Den imagen delar inte vi från Miljöpartiet precis, men här tycker vi att det vore rimligt att ha någon sorts regelverk och se till att det också efterlevdes. Många blir erbjudna resor utan taxameter.
I vår reservation tar vi inte bara upp tömningscentralerna, utan vi vill att polisen också ska få möjlighet att ta till krafttag rent allmänt. Det finns många bra saker i lagrådsremissen, och Ulla Löfgren säger att de arbetar med den. Varför då inte avisera något i propositionsförteckningen? Där finns inget aviserat om hederlighet inom taxibranschen. Så till frågan om överlaster. Ni vill vänta, men tycker ni att det är acceptabelt att 25 procent har överlast?
Är det en lagom gräns för kriminalitet också för andra fordon? Okej, tre fjärdedelar följer reglerna. Då ska vi vara nöjda. Gäller det andra brott också? Jag tycker att det är allvarligt. Det som skiljer Sveriges vägnät från andra länders är att det är skörare. Särskilt från den valkrets som Ulla Löfgren representerar har vi i trafikutskottet haft många uppvaktningar där glesbygdsbor klagat över att vägarna inte är farbara.
Då borde man vara rädd om vägarna, och överlastavgifter är ett sätt att se till att vägarna inte förstörs när man har problem i samband med att tjälen går ur marken.
Karin Svensson Smith (MP):
Jag är alldeles övertygad om att Ulla Löfgren är seriös i sin avsikt, att man jobbar med frågan. Men frågan är: Kan man vara nöjd med arbetstakten? Om det är en återrapportering i maj undrar jag: Varför kan man inte avisera en proposition till hösten? Vi ska så småningom ta ställning till - det hoppas vi åtminstone - en infrastrukturproposition. Vi vet att det är jättedyrt att såväl bygga som underhålla vägar.
Det som borde vara klokast av allt är att se till att det vägnät man har är i så gott skick som möjligt, att man inte förstör det. Det som händer när en överlastad timmerbil kommer och vägen är skör innebär ju inte bara att det krävs ny beläggning, utan det krävs också en ny vägkropp. Det må vara en sak. Lastbilarna kanske kan ta andra vägar.
Men för de människor som bor här och är beroende av vägen för sin framfart är det väldigt allvarligt att vi har så generösa regler att det lönar sig att bryta mot reglerna. Ni är för lag och ordning och straff i många andra avseenden. Jag tycker att det borde gälla trafiken också. Det borde inte vara någon frizon. Precis som Hans Stenberg sade tidigare kan oseriösa åkerier tyvärr kalkylera med att köra med överlast.
Risken att de blir upptäckta är liten, och det de drabbas av om de blir upptäckta är alldeles för milda straff för att det ska ha en tillräckligt motverkande effekt.
Karin Svensson Smith (MP):
När det gäller tillkännagivanden kan jag lite förstå varför Jan-Evert Rådhström inte är här nu, för släpvagnsvikter har ju varit hans paradfråga. Jag har inte märkt så mycket engagemang för någon annan fråga från honom, och då måste det ju kännas lite underligt att inte kunna bibehålla det när man har bytt regering. Jag kan förstå det Sven säger här, att man inte ska missbruka tillkännagivanden.
Men att hålla Sveriges vägnät i bra skick har jag nog alltid trott var en hjärtefråga för alliansen - och för oss också, för all del. När det gäller överlasten kan man ju göra överenskommelser med branschen, men vilka är det man träffar då? Jo, man träffar de seriösa och skötsamma åkeriägarna. Det är de som är aktiva i Sveriges Åkeriföretag.
Man träffar inte dem som passade på tillfället i samband med att man skulle forsla bort timret efter stormen Gudrun och körde sönder vägnätet i de delarna av landet. De är inte aktiva i Sveriges Åkeriföretag. Det är mot dessa man behöver ha sanktioner som känns för att beivra brott. När det gäller Öresundsbron tycker jag att man ska hålla sig till avtalet.
Avtalet och riksdagsbeslutet sade att användarna av bron helt skulle stå för brons kostnader. Det var riksdagens förutsättning för att säga ja till Öresundsbron. Vi har under en lång rad år låtit Banverket och Vägverket belastas av avgifter som var till för att förhindra att Öresundsbrokonsortiet gick i konkurs när det var få bilar på bron. Sedan överläts avgiften till Riksgäldskontoret, och nu har den förvisso minskat.
Men är Sven Bergström med på att man återbetalar det som resten av järnvägsresenärer och väganvändare har fått betala för bron och som strider mot det riksdagsbeslut vi en gång fattade?
Karin Svensson Smith (MP):
Avtalet är sin sak, men läs riksdagsbeslutet som faktiskt refererades i betänkandet! Användarna av Öresundsbron skulle själva betala. Så var det inledningsvis, men sedan, när trafikökningen på vägsidan inte blev den prognostiserade, var man tvungen att lägga över garantiavgifter, först på Vägverket och Banverket. Sedan har detta flyttats till Riksgäldskontoret.
Jag stred mot det när det var en socialdemokratisk regering, och jag tycker fortfarande att man ska hålla sig till de förutsättningar riksdagen satte upp när bron byggdes: Användarna ska stå för kostnaderna, inte resten av Sveriges resenärer. Därför borde man se till att höja bilavgiften för att få tillbaka det som andra har betalat för Öresundsbron. Jag skulle också säga någonting om cykel. Den motion som jag reserverade mig till förmån för skrev jag tillsammans med en kollega till dig från Centerpartiet.
Det var i irritation över att det inte finns något tydligt mål för Vägverket hur stor andel cykel vi ska ha. Det finns inga återrapporteringskrav från dem, och vi har också en lägre cykelandel i våra städer än till exempel Köpenhamn. Jag skulle önska att vi i trafikutskottet kunde åka dit och studera. Andelen arbetspendlande i staden som cyklar är mellan 36 och 37 procent om man räknar arbetsplatser och skolor.
Det tycker jag är väldigt imponerande. De är dock inte nöjda, utan borgmästaren från Radikale venstre har satt upp som mål att 50 procent av all arbetspendling ska ske med cykel. De tänker visa upp Köpenhamn som världens bästa cykelstad vid FN-mötet där i december 2009.
Om man jämför med Stockholm är det väldigt illa ställt här, och jag tycker att vi borde lära något av Köpenhamn - ge Vägverket tydliga mål och hjälpa kommunerna att se till att de ökar cykelandelen, både av klimat- och hälsoskäl.
Karin Svensson Smith (MP):
Sjöfarten är en fråga som har engagerat Kristdemokraterna i trafikutskottet vid ett antal tillfällen. Det har hänt några gånger att jag gjort gemensam sak med Johnny Gylling, din företrädare här. Det som motiverade och engagerade många av oss i trafikutskottet, inte bara i våra två partier, var att vi ville hitta rättvisa mellan transportslagen. Det fanns tidigare en vitbok som hette Fair and efficient pricing in transport .
Den syftade på att man skulle ha samma villkor. Jag förstår att Annelie inte vill uttala sig definitivt när det gäller hur det ska ut, eftersom saker och ting är under utredning. Men man kan ändå indikera vartåt det lutar. Det har dina företrädare gjort många gånger. Vad har Kristdemokraterna för uppfattning? Är det så att sjöfarten ska behandlas på samma sätt som järnvägen och vägarna?
Staten står då för de samhällsmotiverade och samhällsekonomiskt lönsamma investeringarna, och användarna betalar vad det kostar att använda infrastrukturen. Är det Kristdemokraternas uppfattning? Det kan man svara på även om frågan utreds. Jag har en fråga till. Den handlar om PSSA-åtgärderna. Det är väl ingen här som står och säger: Jag vill att miljön ska bli sämre! Jag skulle vilja se den politiska representant som begick det självmordet i talarstolen. Det gör man nog inte.
Men det påtalas i vårt betänkande att det finns rederier som har bytt svavelhalt från 0,5 till 1,5. Det som händer på riktigt går åt fel håll. När du pratade, Annelie, redogjorde du bara för morötterna; man sänker avgiften för dem som beter sig bra. Motiverar inte den faktiska utvecklingen att man höjer avgifterna för dem som beter sig illa? Det lönar sig uppenbarligen att köra med bunkolja med högre svavelhalt.
Tycker Annelie Enochson att det är en bra idé?
Karin Svensson Smith (MP):
Vi kan stå här och hoppas att saker och ting ska hända. Men är inte vårt uppdrag som lagstiftare och beslutsfattare i Sveriges riksdag att vidta åtgärder så att saker och ting som vi vill ska hända faktiskt också händer? Sjöfartsverket har ju själv i sin redovisning påtalat att farledsavgifterna och handelssjöfarten får finansiera delar av fritidsbåtarna.
Ska det vara rättvisa mellan transportslagen och det ska tillämpas på landbacken borde Sveriges åkeriföretag betala delar av motorsporten. Det är faktiskt helt analogt. Jag tror inte att Annelie Enochson tycker att de ska betala för delar av privatbilismen. Jag efterlyser inte konkret exakt hur det ska vara men huruvida man tycker att det är en bra ordning eller inte, om det ska vara samma villkor när det gäller väg, järnväg och sjöfart.
Det skulle ändå Kristdemokraterna principiellt kunna uttala sig om. Låt oss säga att vi flyttar över det som gäller svavelhalten på vägen, att det vore fritt att välja ett motorbränsle som plötsligt försurar mycket mer och förstör luftkvaliteten i städerna. Ska man då bara beklaga den utvecklingen?
Jag är alldeles säker på att vi i Sveriges riksdag över partigränserna skulle vara överens om att det inte är okej och att man sätter lagar, regler och avgifter för att få bort det som är farligt för människors hälsa.
Här noterar vi, precis som det står i betänkandet på s.34, att det finns rederier som har bytt från 0,5 viktprocent svavel till 1,5 viktprocent svavel i det område som vi har gått till IMO och fått erkänt som särskilt föroreningskänsligt.
Är det då inte väldigt dåligt av oss om inte vi kan sätta avgifterna på en sådan nivå att det inte lönar sig för sjöfarten att förstöra miljön?
Karin Svensson Smith (MP):
Jag noterade att statsrådet inte gav mig något svar på vilken stad i världen som har lyckats lösa trängselproblematiken genom att bygga ut kapaciteten för vägarna. Men det finns tillfälle att nämna det i nästa inlägg i så fall. Det som framför allt står och klappar på dörren nu är klimathotet.
Jag vet inte om statsrådet hade möjlighet att lyssna på Al Gore och representanten för IPCC när de pratade om att ökningen av växthusgaser aktivt måste hejdas och att vi faktiskt inte har många år på oss. Jag har inte förstått hur regeringen kan göra för troligt att utbyggnad av en väg är ett sätt att möta klimathotet. Busstrafik i all ära, och jag är en varm tillskyndare av den, men Stockholm är en stor stad.
Man kan inte lösa människors transportproblem enkom med buss, utan det krävs spårbundna, effektiva kommunikationer med stor kapacitet. Problemet med det är att det kostar. Det kostar ganska mycket. Om man ska möta de behoven är det inte förenligt med att samtidigt bygga ut en motorväg som kostar minst 25 miljarder kronor. Det är klart att man ska avhjälpa underhållsproblemen kortsiktigt.
Men regeringen har ansvaret för det långsiktiga målet - och jag hävdar att också riksdagen har det - att förena lösningen av transportbehovet med de krav som klimathotet ställer. Då behöver vi antagligen varenda krona för att bygga ut de transportslag som inte påverkar kollektivtrafiken negativt.
Under den förra infrastrukturplaneringen handlade det om att Stockholmsregionen, kringliggande län och hela Mälarregionen enade sig om att deras viktigaste projekt var Citybanan. I den såg man från de kringliggande länen att man hade förlängning av Citybanan som gjorde att man kunde nyttiggöra en ökad spårkapacitet inte bara i själva Stockholms stad utan i en stor region därutöver.
När vi frågade Carl Cederschiöld när han var på besök i trafikutskottet hur man skulle kunna få råd med både Citybanans förlängningar och utbyggnaden av förbifarten samtidigt fick vi inte något bra svar. Statsrådet har möjlighet att förklara här i kammaren hur dessa stora behov ska kunna mötas. När man sitter i opposition är det lätt att tro att man kan trolla.
Men nu när ni har ansvar för det hela är det lite svårare att lova saker som inte går att genomföra. Man skulle behöva öka infrastrukturbudgeten med långt utöver vad jag skulle gissa att regeringen är beredd till för att klara båda dessa uppgifter. Det känns som någon sorts luftslott. Med det löser man inga transportproblem. Jag vill återkomma till frågan. I vilken stad har man lyckats lösa trängselproblemen genom att bygga ut vägtrafiken?
Hur ska man kunna möta det faktum att 45 procent av klimatpåverkan i Sverige kommer från transporterna genom att ytterligare vidga kapaciteten för transporter som påverkar klimatet negativt?
Karin Svensson Smith (MP):
Jag noterar nu för tredje gången att det fortfarande inte finns något exempel på någon stad där man har löst trängselproblemen genom att man har byggt ut vägsystemen. Har Åsa Torstensson tid att åka runt lite grann i Europa kan hon se att många storstäder bygger ut spårvagnsnäten. De är relativt enkla och billiga, och det är ett klimatvänligt sätt att tillgodose människors transportbehov.
Detta i kombination med trängselskatter och andra system som begränsar bilens framkomlighet kan leda till att man såväl når klimatmål som löser transportproblemen. Vi ska ha sammanträde i Klimatberedningen i övermorgon. Det är ganska bekymmersamt att få ihop de åtgärder som leder till att man har en politik som gör för troligt att man inte överstiger tvågradersmålet.
I underlaget talar vi om järnvägsinvesteringar som klimatinvesteringar och ett sätt att minska utsläppen. Jag har fått ett svar på hur ministern ämnar bromsa biltrafikens tillväxt i Sveriges storstadsområden. Ingen av de rapporter vi får från Vägverket, Miljömålsrådet, Naturvårdsverket eller någon annan myndighet visar att man har någon avmattning i ökningen av biltrafiken.
Det räcker inte med trängselskatten och den lilla futtiga ökningen av koldioxidskatten. Det räcker kanske möjligtvis för att minska ökningen men inte för att vända det till någonting som ens närmar sig de klimatmål vi har i Sverige. Man kan inte påstå att en överflyttning av pengar från järnväg till väg leder till att man ökar andelen kollektivtrafik i en storstadsregion som är rätt så beroende av spårburna lösningar.
Karin Svensson Smith (MP):
Tack för det svar som jag har fått från Åsa Torstensson. Jag har fått svaret och läst det, men jag är, inte helt oväntat, inte riktigt nöjd med det. Ni säger att ni ska satsa mer på järnvägen.
Man måste diskutera trovärdigheten i det påståendet när ni i budgetpropositionen vid flera tillfällen skriver att jämfört med de planer som den tidigare regeringen har fastställt innebär det att en större del av investeringarna ska ske inom vägsektorn. Ni går i bräschen och pläderar för en gigantisk motorväg väster om Stockholm. Den är kostnadsberäknad till minst 25 miljarder kronor.
Hur kan man då påstå att man ska satsa på järnvägen? Hur kan man tänka sig att det finns pengar till det också om ni säger att man ska flytta över medel från järnvägsinvesteringar till väginvesteringar? I interpellationssvaret skriver ni att man ska klimatanpassa och miljöanpassa transporterna genom att underlätta för miljövänliga drivmedel.
Problemet med biltrafiken är inte bara klimatpåverkan och luftföroreningar. Det är ju också trängsel. Om man tänker sig att lösa transportförsörjningen i Stockholmsregionen när det förväntas flytta dit lika många människor som det nu bor i Göteborg, hur ska människor rent fysiskt komma till och från arbetet om man inte har en ordentligt utbyggd järnväg? Det låter sig inte göras.
Jag vill påstå att det är hämmande för både tillväxt och utveckling i Stockholmsregionen om man inte har tillräcklig spårkapacitet. Jag har frågat om klimatpåverkan och vilka ekonomiska styrmedel regeringen är beredd att vidta. Jag undrar över något som jag saknar i svaret. Var finns kilometerskatten?
Klimatmässigt står transporterna för 45 procent av de växthusgaser vi har i Sverige. Det är flyget och lastbilstrafiken som ökar mest. Hur har regeringen tänkt sig att man ska klimatanpassa lastbilarna? Det står ju inte en uppsjö av miljövänliga drivmedel och väntar på att ersätta dieseln i lastbilarna. När kommer förslagen om kilometerskatt?
När det gäller Statens Järnvägar blir jag lite häpen när jag läser i svaret att man vill stärka SJ.
Hur kan man tänka sig att stärka SJ:s förmåga genom att ta ifrån dem det som är de mest bärande delarna, de delar av järnvägstrafiken som man behöver för att kunna finansiera delar av de järnvägssystem som kanske inte är lika välbesökta som de som finns mellan Stockholm och Göteborg, Stockholm och Malmö, Göteborg och Malmö? Ni försöker optimera tågtrafiken på regional nivå.
Jag kan förstå ambitionen att låta driftiga lokala eller regionala huvudmän få bättre underlag för sin trafik. Men hur ska man då kunna ordna en transportförsörjning som är klimatmässigt vänlig över de längre sträckorna? Inrikesflyget har tappat resenärer till SJ det senaste året. Det är väldigt bra. Miljöpartiet vill att den utvecklingen ska fortsätta.
Det är det ni saboterar genom ert beslut att ta ifrån SJ ensamrätten på de mest bärande sträckorna.
Karin Svensson Smith (MP):
Regeringen har tillsatt en utredare för att se effekter av ytterligare konkurrensutsättning på spåren. Hur skulle det vara om den utredaren hade fått jobba färdigt innan ni börjar genomföra uppstyckningen och fragmentiseringen av järnvägen? Jag förstår inte vad utredaren ska vara till för om ni börjar med förändringarna innan ni tar reda på konsekvenserna av dem. Sten Nordin pratade om järnvägens attraktionskraft.
Frågar man resenärerna vad som är problemet är det att tågen är försenade och inte kommer i tid på grund av att Banverket inte har tillräckligt stora resurser. Det är ett stort problem, och där har regeringen ett ansvar. Granskar ni riksdagsprotokollen har jag konsekvent pratat om järnvägens underhåll vid vartenda tillfälle jag har varit uppe i talarstolen och pratat om järnvägstrafik sedan 1998. Jag måste erkänna att problemet här är att Banverket självt inte var tillräckligt duktigt på att äska pengar.
I budgetförhandlingarna blev det tyvärr ett argument för Finansdepartementet att säga nej till de högre nivåer som vi äskade från Miljöpartiets sida. Tittar man framåt handlar det om vem som ska ta fram de nya tågen. X 2000 tillkom på den tiden SJ visste att man hade rådighet över trafiken. Vem ska ta ansvar för framtiden när man inte vet att man har ansvar för trafiken?
Det är inte affärsmässigt försvarbart att göra jättestora investeringar om man inte vet att man intäkter framöver. Med den regering vi har är hela järnvägsmarknaden i gungning. Vi har verkligen resenärernas intresse i fokus. Vi vill att tidtabeller och biljettsystem ska hänga ihop.
Att ni plockar sönder järnvägssystemet underlättar inte för resenärerna att ha större möjligheter att planera och genomföra tågresor, utan risken är att det blir mer spill till de klimatdåliga transporterna i stället. När ministern nu pratar så vackert om att satsa på järnvägen undrar jag om det som stod i budgetpropositionen inte längre stämmer.
Jämfört med de planer den tidigare regeringen fastställt innebär det att en större del av investeringarna ska gå till vägsektorn. Har ni ändrat det? Det vore mycket intressant att få reda på om ni menar allvar med det ni säger om att satsa på järnvägen eller om det bara är bubbel.
Karin Svensson Smith (MP):
Vi hade ett samarbete mellan Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet från 1998 till 2006. Vi hittade en hygglig deal när det gällde vad som var våra respektive partiers prioriteringar. Den gick i samklang med det som väljarna ville ha av oss. Men vi måste också inse att agendan har ändrats för oss allihop.
Den borgerliga majoriteten satt konsekvent och röstade mot förslagen som vi hade på ytterligare järnvägsinvesteringar - det som var grunden till att Banverket över huvud taget kunde planera för att utvidga kapaciteten för järnvägstrafik. Det satt ni och röstade emot. Nu hävdar du att ni går i bräschen för järnvägstrafiken.
Det stämmer inte med vad ni skrev i budgetpropositionen i alla fall, och det stämmer inte med vad finansministern har sagt om att man borde ändra fördelningen mellan väg och järnväg och att väganslagen borde få tre fyra gånger så stort utrymme. Klimatet ändrar dagordningen för oss allihop. Ni skriver i er regeringsdeklaration att klimathotet är vår generations ödesfråga. Men skillnaden mellan er och oss är inte det, utan det är att vi tar saken på allvar.
Vi låter de investeringar vi verkar för stå för att man ska ha en klimatvänlig transportinfrastruktur. Ni väljer att satsa allt på ett jättestort projekt. Förbifart Stockholm kommer att kosta 25 miljarder eller mer.
Jag undrar om ni bara satsar på Stockholm.
Det kommer att bli mycket värre om ni får fortsätta på det här viset.
Skillnaden går mellan bubbel och konkreta åtgärder i klimatfrågan. Vi står för det sistnämnda. Förhoppningsvis ska väljarna se till att vi kan genomföra det efter 2010.
Karin Svensson Smith (MP):
Man ska inte överdriva hur noggrant insatta alla väljare är i alla partiers olika ställningstaganden när de väljer. Jag har svårt att föreställa mig att någon har röstat på Miljöpartiet för att de vill ha Förbifart Stockholm.
Jag tror snarare att det var att vi aktivt bidrog till att lösa trängselproblemen genom att genomföra ett försök med trängselavgifter som var ett viktigt motiv för väljaren i staden att förorda oss, som kanske prioriterar kommande generationer mer än andra partier. Jag skulle vilja gå tillbaka till jämställdhetsfrågan. Både Sten Nordin och Gunnar Andrén nämnde några saker som jag är överens med dem om. De noterar skillnaden mellan kvinnors och mäns beteende.
Män köper ofta mer miljöbelastande bilar än kvinnor. Kvinnor köper framför allt bilar med lägre energiförbrukning. Det är nog det, snarare än vilket bränsle man har i bilen, som är det allra viktigaste. Män har en högre tröskel att komma över innan de väljer kollektivtrafiken. Ska man locka bilister till kollektivtrafiken måste den vara attraktiv. Frågan är hur den blir det.
Ni kommer att upptäcka när ni sedan ska göra färdigt era infrastrukturpropositioner att det inte finns oändligt med pengar och att många av de löften ni har avgett och förväntningar ni har byggt upp antagligen kommer att vara väldigt svåra att uppfylla och tillgodose när ni väl ska räkna ihop summan för investeringarna. Alla de här projekten, Citybanan, utbyggnaden av spårvägarna och utbyggnaden av pendeltågstrafiken, kostar oändligt med pengar.
Jag tror inte att man samtidigt har råd med ett så stort klimatstörande projekt som Förbifart Stockholm. Se hur man löser problemen i andra storstäder! Stockholm är inte den enda storstaden i världen, och absolut inte den största. Man bygger moderna kollektivtrafiksystem, därför att man vill göra staden lämplig för dess invånare och inte vill förstöra för kommande generationer. Låt det vara ett exempel även när ni planerar för Stockholm!