Beatrice Ask (M):
Låt mig börja med att säga att jag kan dela uppfattningen vad gäller verklighetsbeskrivningen. Det förekommer ett utnyttjande av fattiga länders tillgångar. Det är klart att det vore väldigt mycket enklare om vi fick besluta om hur pengar ska användas i de länderna också. Problemet är att det finns länder som inte vill ha en öppen redovisning där sådan här verksamhet sker. Det är därför vi på global nivå för en diskussion om hur reglerna borde se ut internationellt. Det här är frågor som är väldigt känsliga i ett förhandlingsskede.
Det är helt riktigt att det finns förslag från kommissionen och parlamentet, och det finns synpunkter man kan ha. Men att i ett känsligt förhandlingsläge gå ut och tala om vem som gör vad och hur det ser ut är inte görligt, för då kan man inte nå resultat. Det handlar inte bara om att jag försöker redovisa vilka höga ambitioner vi har och hur vi försöker problematisera de svårigheter som finns på det här området.
Det handlar heller inte bara om att kasta ut skarpa förslag och säga: Om alla gör som jag tycker kommer det att bli bra! Det handlar faktiskt om att få olika intressenter att landa i en överenskommelse och ett beslut som kan leda framåt. Det är oerhört viktigt att man i det läget för förhandlingar på ett seriöst sätt.
Det kan i USA och andra länder finnas fantastiska möjligheter och regler som kanske till och med är bättre än de vi har, vad vet jag. Men det finns en problematik på olika håll som gör att detta förhandlingsarbete ibland går trögt. Som jag sade inledningsvis är dock mitt bestämda intryck att förhandlingarna går väl.
Jag hoppas att man kan komma fram till en gemensam hållning som innebär att vi tar steg framåt. Vi behöver på det här området ökad transparens och synlighet som gör att medborgarna i dessa länder och i vårt eget land ser vilka transaktioner som görs i den här typen av företagsverksamhet. Det är också ibland ett viktigt underlag för oppositionen i en del av de här länderna att de kan se hur pengar hanteras.
Det är inte alltid lika öppet som det är i vårt land. Det är inte frågan om att vi försöker säga: Vi står i startblocket och har höga ambitioner, men vi har inga idéer. Det är inte så att vi blundar för de förslag som kommer från kommissionen i olika detaljer som gäller detta. Men det vore omöjligt att nu säga exakt var vi ska landa. Det innebär att vi får problem i diskussionerna.
Då åstadkommer man inte det ansvarstagande och det politiska resultat som vi eftersträvar. Jag vidhåller att vi har rätt inställning. Enligt alla de regler som finns försöker vi konsekvent redovisa den svenska hållningen. Den har vi också redovisat i skrivelsen. Vi kommer att ha det seminarium jag nämnde för att ventilera och diskutera olika aspekter på detta område.
Utöver det som ligger på förhandlingsbordet finns det också andra diskussioner. Borde man vidga detta? Borde man göra nya inslag i förhandlingarna? Det händer mycket på området. Det finns ett engagemang, vilket interpellanten också visar. Vi hör och ser detta, och vi tycker att det är en bra utveckling att det finns ett internationellt intresse. Vår uppgift är att se till att nå resultat i förhandlingarna.
Då kan man inte stå i kammaren eller på andra ställen och i detalj redovisa exakt var man är i detaljfrågor.