Margot Wallström (S):
Tack för synpunkterna! Jag har ingen annan bild än den som ledamöterna har gett, och jag kan bara upprepa det som jag beskrev i mitt svar. Det är en mänsklig katastrof som drabbar sunniter, shiiter, kurder, kristna, yazidier och andra grupper.
Det är en förfärlig situation för många kristna grupper - vi är överens om allt detta. Ord är av vikt, inte som ett slagträ i en politisk debatt om en situation som vi delar oron över utan därför att det har betydelse rättsligt vad man kallar saker.
Ni vet hur det ligger till med konventionen - ibland är den svår att använda. Det krävs att man har en rättslig instans som kan konstatera att det är ett folkmord. Alla tecken som man kan spåra och se i konventionen uppvisas, men det är inte upp till mig utan till en rättslig instans att avgöra. Vi har därför sagt att vi vill hänvisa detta till ICC.
Vi tycker att det är ICC:s roll. Vi vill att något ska hända när det gäller ansvaret. Det är heller inte upp till parlamentet att beskriva att det är ett folkmord, utan det ska ske rättsligt så att vi får åtgärder. Jag räds inte alls denna debatt. Tvärtom har jag vid upprepade tillfällen träffat till exempel de yazidier som finns i Sverige, och jag kommer att fortsätta att göra det.
Jag kommer att fortsätta att engagera mig för dessa grupper för att få svar på min fråga: Hur hjälper vi bäst till, och hur kanaliserar vi vårt stöd och vår humanitära hjälp så att vi ser till att skydda och hjälpa denna grupp? Jag räds inte alls debatten. Jag har den ständigt och jämt här. Jag menar att det viktigaste vi kan göra är att handla politiskt.
Tyvärr hör jag väldigt sällan från Kristdemokraterna exakt vad man föreslår att vi ska göra. Man fokuserar bara på ett ord som om det skulle hjälpa, men jag hör inga konkreta förslag, inte heller från representanten i Europaparlamentet. Regeringen verkar på flera sätt för att få till stånd en lösning. För det första arbetar vi politiskt. Vi stöder FN-processen, som vi hoppas ska leda till en politisk lösning och fred i Syrien.
Vi hjälper konkret FN-sändebudet Staffan de Mistura, och vi sekonderar folk till honom. Vi har hjälpt kvinnor att få en röst i fredsförhandlingarna. Vi för en aktiv dialog med olika delar av den syriska oppositionen och civilsamhället, också med de krafter som representerar minoriteter. Vi verkar för ett inkluderande och sammanhållet Irak, som kan ha demokratiska institutioner till skydd för landets många olika grupperingar, även religiösa och etniska.
För det andra agerar vi humanitärt på plats för att lösa den akuta krisen och lindra lidande och nöd. Vi ger ett omfattande humanitärt stöd: 2,2 miljarder kronor till Syrienkrisen. Vi har ökat det med 1,7 miljarder över fem år genom en ny Syrienstrategi. För det tredje agerar vi nu också militärt i kampen mot Daish.
Som ni vet finns en svensk väpnad styrka på plats i Irak nu, och den deltar i den militära utbildningsinsats som genomförs av den internationella koalitionen mot Daish. Daish hotar folkgrupper med djupa och historiska rötter i Mellanöstern. Jag delar därför er oro över kristna och andra minoriteters situation i Syrien och Irak.
Vi gör något mer än att bara diskutera vilket ord vi ska använda för dessa fruktansvärda övergrepp och brott mot människor.