Christer Nylander (L):
Barn är oftast oförutsägbara. Man kan få svar på frågor man inte trodde att man skulle få svar på och på ett sätt som man trodde var helt omöjligt. De använder språket på ett sätt som man inte trodde att det kunde användas på, och de använder verktyg på sätt som de inte var tänkta att användas på. Barn är oförutsägbara på ett sätt som politiska debatter sällan är - de är snarare ibland väldigt förutsägbara.
Det var inte så överraskande att Daniel Riazat attackerade fristående förskolor så som han alltid gör i debatter. Det var synd att han gick nu, för jag skulle vilja ha ett svar från Vänsterpartiet. Men vi får se frågan som retorisk fram till nästa debatt om förskolan. Om man skulle genomföra de förslag som Vänsterpartiet nu driver skulle det innebära att rätt många förskolor som i dag finns förmodligen skulle läggas ned.
Rätt många barn som går i de förskolorna skulle tappa sin plats, och rätt många föräldrar som har placerat sina barn just där skulle förlora sina barns förskola. Man kan då tänka sig att det där löser sig senare genom att offentliga förskolor dyker upp i stället, men det är klart att det där året eller de där månaderna när barnet faktiskt inte har någon förskoleplats eller man inte vet var man ska sätta sitt barn påverkar. Vänsterpartiet och jag är överens om att förskolan är väldigt viktig för barns långsiktiga utveckling.
Det är klart att den där korta perioden av osäkerhet kommer att spela in för barnen, och de kommer att kunna dras med den osäkerheten under ganska lång tid. På tal om förutsägbarhet tänker jag på Stefan Jakobsson och Sverigedemokraterna. I deras reservationer och när man lyssnar på Stefan Jakobsson är det nästan ingen hejd på vad förskolan faktiskt kan göra.
Jag tänker inte nämna detta med förstatligande, men i reservationerna lyfter Sverigedemokraterna fram vikten av att barn lär sig äta ordentligt och att de lär sig äta rätt mat. De ska lära sig bygga med klossar av olika sorters material, förmodligen också olika sorters klossformationer. De ska lära sig sitta still, enligt reservationerna, och de ska också enligt tal och reservationer lära sig leka, prata och räkna.
De ska nästan lära sig allting i förskolan. Jag tror att Stefan Jakobsson nämnde att man lär sig 80 procent av allt man lär sig i livet de här första åren. Det finns dock en sak som man inte ska lära sig, och det är att se att det finns ojämställda strukturer i samhället. Sverigedemokraterna har nämligen en reservation som säger att barn ska utvecklas i den riktning som faller sig naturligt för dem, och därför ska man inte syssla med jämställdhetsperspektiv i förskolan. Också det är ganska förutsägbart.
Man ska äta, man ska bygga, man ska sitta, man ska prata, man ska leka, men under det här lekandet, sittandet och ätandet ska man inte se att det faktiskt är så att vi har kommit långt i det svenska samhället när det gäller jämställdhet men att tjejer och killar fortfarande får olika möjligheter. Det säger en del om SD, men det säger också en hel del om förskolans möjligheter. Förskolan kan verkligen göra stor skillnad för ett barn.
Jag tänkte tala lite grann om det senare, för jag tycker, som alla andra här har sagt, att förskolan är fantastisk. Särskilt svensk förskola är verkligen fantastisk i ett internationellt perspektiv. Man kan lära sig väldigt mycket, man kan utvecklas väldigt mycket och, vilket jag tycker är särskilt viktigt, man kan få se saker som man annars inte hade fått se. Det är därför som förskolan är så central. Barn får möjlighet att upptäcka sådant som de inte skulle upptäcka om de inte gick i förskolan.
Därför funderar jag och Liberalerna på hur man kan se till att fler kommer till förskolan. Vi vet att det är ganska många som går i svensk förskola och att de blir fler och fler med åren, men man kommer fortfarande bara upp till ungefär 80 procent av barnen som är fyra fem år. De sista 20 procenten möter inte förskolan för att deras föräldrar är hemma på grund av arbetslöshet eller utanförskap. Jag skulle vilja att också de barnen får chansen att gå i förskolan.
För just de barnen, som sedan riskerar att halka efter i skolan, är förskolan särskilt viktig. En bra start i förskolan innebär att man klarar skolan bättre. Därför har förskolorna ett otroligt viktigt kompensatoriskt uppdrag, ett emancipatoriskt uppdrag, skulle man nästan kunna säga.
Den pedagogik som vi har i svensk förskola, den läroplan som vi har för svensk skola och som dessutom har uppdaterats och blivit ännu bättre, är helt fantastiskt bra på att se till att människor kan utvecklas till något helt annat än det som de föddes in i. Därför tycker jag och Liberalerna att svensk förskola är fantastisk. Det finns brister. En sådan brist är att vi har stora skillnader mellan olika kommuner men också mellan olika förskolor.
Det beror delvis på ledarskap, men det kan också handla om att vi har stor brist på förskollärare på vissa ställen. Det är inte så konstigt att vi har det, för förskolläraryrket är ytterligare ett sådant här offentligt, akademiskt, kvinnodominerat yrke med låg lön, ganska lång utbildning och väldigt få karriärvägar. Vi måste se hela strukturen när det gäller hur vi jobbar med just den typen av yrken.
Förskolan är, som flera andra har sagt, också första steget i utbildningsväsendet, och den är ett viktigt första steg. Den stimulerar barns utveckling, förbereder för skolan, jämnar ut livschanserna och ökar därmed också likvärdigheten. Genom att se till att ge barnen en bra start spelar bakgrunden mindre roll för hur framtiden blir.
Det kompensatoriska uppdraget måste också stärkas genom att vi ser till att man ger pengar även i förskolan utifrån de socioekonomiska utmaningar som finns. Det är också därför, fru talman, som jag vill att fler går i förskolan.
De som behöver skolan allra mest måste också få komma till förskolan tidigt, därför att då får de också större chans att lyckas och då har förskolan den utjämnande effekt på livschanserna som jag tycker att utbildningssystemet som helhet ska ha. När det gäller kvaliteten behöver vi inte bara se till att fler förskollärare kommer på plats och fler utbildar sig till det och stannar kvar i yrket.
Vi måste också ha en bättre inspektion som ser till att förskoleverksamheten är lika bra på alla ställen. Vi skulle också behöva tydlighet när det gäller att alla förskolegrupper ska ledas av förskollärare. Vi skulle behöva att de öppna förskolorna, som jag också tycker är väldigt bra, har en tydligare anknytning till förskolan och förskolans läroplan för att se till att där också finns en kompensatorisk effekt. Vi skulle behöva grupper av rimlig storlek.
Det varierar ganska mycket över landet och mellan olika förskolor och olika kommuner. I detta med rimlig storlek handlar det också om att göra det möjligt att genomföra förskolans pedagogiska uppdrag. Fru talman! Jag tycker att vi kan vara mycket stolta över svensk förskola, men den kan bli ännu mycket bättre. Om den blir ännu mycket bättre kommer också svensk skola att leverera mycket bättre. Jag yrkar bifall till reservation nr 3.