Mikael Damberg (S):
Den här interpellationen handlar ju i princip om samma sak som Peter Hultqvists interpellation, nämligen att regeringens löften om stora kvalitetssatsningar på högskolan i själva verket ofta har blivit till en besparing ute på universitet och högskolor.
Jag noterar att Lars Leijonborg i slutet av interpellationssvaret säger att regeringens politik i detta avseende är helt i överensstämmelse med alliansens besked före valet. Man kan fundera på om det bara är vi socialdemokrater som har lyckats notera en diskrepans mellan vad som sades före valet och vad som händer efter valet. Är vi ensamma om att fundera över den frågan? Jag ska läsa några rader ur den interpellation jag har skrivit.
Det har nämligen blivit ganska starka reaktioner på regeringens senaste budgetproposition. Så här säger några: "Regeringens påstådda satsningar på kvalitet inom högre utbildning och forskning är bara tomma ord", säger Christoph Bargholtz, ordförande för Sveriges universitetslärarförbund. Nytt citat: "'Det går inte att fiffla med kvaliteten.
Det är långsiktighet som krävs, inte kreativ bokföring', kommenterar Elin Rosenberg, ordförande för Sveriges Förenade Studentkårer ." Nytt citat: "'Om vi ser det från den totala universitetssynpunkten så blir det att staten äter upp på ett håll och så får vi bidrag ungefär för att täcka vad man äter upp', säger Göran Bexell, rektor vid Lunds universitet."
Nytt citat: "Kåre Bremer, rektor vid Stockholms universitet, har kallat budgetförslaget 'utomordentligt snålt' och Agneta Stark, vice ordförande i Sveriges universitets- och högskoleförbund . har uttalat att budgetförslaget innefattar 'väldigt lite pengar'." Med anledning av dessa reaktioner vill jag fråga: Ser regeringen inte denna verklighet?
Du kommenterade tidigare i debatten att du har mött en stor förståelse i Högskoleverket för era argument. Har ministern aldrig hört dessa synpunkter? Har man inte sett att det egentligen är så att många högskolor och universitet känner sig ganska lurade på de kvalitetssatsningar som utlovades före valet? Inte minst Lars Leijonborg själv var en av dem som skulle gå i bräschen för en nysatsning på universitet, högskolor och forskning.
Nu skulle vi ta det stora språnget in i framtiden. När man nu räknar på det blev det inga satsningar. Nu blev det besparingar. Detta går lite igen i den forskningspolitiska debatten. Jag vet att Lars Leijonborg själv var ute när det gäller forskningspolitiken och sade att detta i princip var den största satsningen som någonsin hade gjorts på forskning av en svensk regering. Sedan kommer SCB någon vecka senare med siffror som visar att forskningsanslaget de facto minskar i Sverige.
Det finns en väldigt stor skillnad på vad som sägs och vad som görs, och det är det som universitet och högskolor faktiskt börjar märka. I regeringens senaste proposition föreslår man först en besparing på 200 miljoner kronor på högskolan. Man minskar antalet platser och drar in 200 miljoner kronor. Sedan lägger man tillbaka dessa 200 miljoner kronor plus 40 miljoner kronor så att det blir 240 miljoner kronor i en så kallad kvalitetssatsning.
Men 40 miljoner kronor i det totala universitetssystemet är väldigt lite pengar, särskilt som man dessutom sparar 20 miljoner på ett annat ställe och ger universitet och högskolor nya arbetsuppgifter. Det blir inga nya pengar. Det är bara tricksande med samma pengar som förut.