KBLab/rixvox huggingface dataset:
Göran Pettersson (M):
Frågan om kvotering är komplicerad. Här i riksdagen representerar vi olika delar av landet. Det gör vi för att det är reglerat att vi ska väljas i olika valkretsar. Därigenom blir det en naturlig fördelning på regioner. Kön är något som inte är reglerat.
Där är det ett fritt val som partierna har gjort när de har valt vilka som ska vara kandidater. Slutligen har "ägaren" av riksdagen, väljarna, valt olika individer. Då har väljarna valt en riksdag som har en relativt jämn könsfördelning.
När det gäller nämnder och styrelser som lyder under staten kan staten mycket väl välja att av olika skäl fördela de platserna till personer med olika kön för att uppnå olika jämställdhetsmål.
Men debatten här i dag handlar om bolagsstyrelser och privatägda bolag, och då kommer ett antal frågor på kollisionskurs med varandra. Den ena kan vara vår ambition, som kan vara olika hög här i riksdagen, att styra. Den andra är äganderätten.
Där är det väldigt viktigt att komma ihåg att ledamöterna i en bolagsstyrelse sitter där som representanter för ägarna, och det är ägarnas intressen som de ska tillvarata i bolagsstyrelserna. En lagstiftning som reglerade vem ägaren hade rätt att tillsätta skulle då vara en inskränkning i äganderätten.
Jag är av den uppfattningen att vi inte har för få pekpinnar och regelverk när det gäller vårt näringsliv. Opponenten här i debatten framför att man skulle vilja ha en aktiv lagstiftning. Jag skulle vilja kalla det en aktivistisk lagstiftning, och det vill jag verkligen avråda från.
Därför tycker jag att det här är en mycket principiell fråga när det gäller äganderätten och att äganderätten inte ska inskränkas genom att man gör dessa restriktioner. Sedan tas fallet Norge upp, och det talas om hur framgångsrik politiken har varit när man har gått in och styrt vem som kan få sitta i styrelser.
Nu är det ju så att den norska ekonomin, likt en del andra oljestaters, påverkas väldigt mycket av att den är byggd på stora oljeinkomster. Jag tycker att det skulle vara intressant att få höra vilka företag det är som har varit väldigt framgångsrika i Norge på grund av att man har kvoterade styrelser.
Göran Pettersson (M):
Eva-Lena Jansson tog upp att fordonsindustrins dåliga resultat skulle kunna bero på att man har haft för ensidigt sammansatta styrelser. Jag är inte säker på att det är så, men det kan inte uteslutas. Men med det system vi har för den privata marknaden kommer marknaden att reglera detta. Om ett bolag eller en ägare väljer att ha en dålig styrelse kommer man att få ta konsekvenserna av det.
De bolagen kommer att slås ut, och ägarna kommer att förlora sina pengar. Ägarna har privilegiet att fatta beslut även om de är korkade, och de kommer också att få ta konsekvenserna av sina beslut. Det är den uppdelning vi har i den marknadsekonomi som är Sverige.
Om man nu för resonemanget att vi politiker kan skräddarsy styrelserna med olika egenskaper hos ledamöterna måste man också kunna se att det är många andra egenskaper än kön som det kan handla om. Jag undrar vilka andra egenskaper som Eva-Lena Jansson tycker att vi här i riksdagen borde reglera så att styrelserna blir optimala.
Där kommer in kompetens, ålder, utbildning och personliga egenskaper. Det finns egentligen inga begränsningar för hur långt den politiska aktivismen skulle kunna gå om syftet nu var att åstadkomma optimala styrelser.
Nej, låt mig än en gång trycka på detta: När man har ett privat företag med privata ägare är det ägarnas privilegium att välja vem som representerar dem i bolagsstyrelsen.
Göran Pettersson (M):
Dagens betänkande innehåller två punkter - två delar. Den första delen, som egentligen är själva kärnpunkten i detta betänkande, rör Riksbankens förvaltning. I denna fråga är utskottet enigt. Man kan väl säga att ärendet är mer av formaliaart, även om det är väldigt viktiga frågor.
I betänkandet behandlas ansvarsfrihet för fullmäktige och direktion och också resultat- och balansräkning. Om jag lite kortfattat ska beskriva vad Riksbanken har gjort under 2009 kan jag säga att man har fortsatt med en mycket kraftfull krishantering och penningpolitisk stimulans.
Detta har man genomfört i ett läge som penningpolitiskt och finansiellt har varit rätt dramatiskt. Man har gjort det på ett kraftfullt och framgångsrikt sätt. Denna krishantering - det är väl det som kanske skiljer Riksbanken från många andra organisationer - har man gjort samtidigt som man levererar en stor vinst.
En del av vinsten beror på de normala förhållandena i Riksbanken, det vill säga att man lånar ut pengar och drar in ränta, men även de rena krisåtgärder man har vidtagit för att säkerställa likviditeten i den svenska finansvärlden har gjorts kombinerat med vinst.
Som sades tidigare här i talarstolen gjorde Riksbanken en vinst på 14 miljarder kronor, varav nästan 6 miljarder kronor tillförs statsbudgeten. Delarna vi är eniga om kanske dock inte är så intressanta att debattera i kammaren. Går man över till den andra delen av betänkandet ser man att den handlar om motionshantering och de motioner som behandlas i detta betänkande.
Det rör Sveriges förhållande till euron, och då uppstår genast ett mycket mer komplicerat parlamentariskt läge. Max Andersson framförde att han inte ville att samarbetet mellan Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet skulle kallas vänsterkartell. Jag tänker inte göra det.
Det finns egentligen heller ingen möjlighet att göra det under punkt 2 i detta betänkande, för här är de tre partierna inte eniga. I denna stora, centrala fråga om Sveriges förhållande till euron visar det sig att det råder en spricka inom vänstersamarbetet, det rödgröna samarbetet.
Maria Wetterstrands Miljöpartiet och Lars Ohlys Vänsterpartiet står här enade mot Mona Sahlins Socialdemokraterna. Förhållandet till euron är inte en fråga vilken som helst. Det är fullt klart så att vi har haft en folkomröstning, och den har vi varit tydliga med att vi ska respektera.
Det innebär att vi inte är ett land som har folkomröstningar i parti och minut, utan det måste om vi har haft en folkomröstning förlöpa en viss tid innan man frågar folket igen och frågar om det har skett någon förändring. Detta uttalar också utskottet i sitt betänkande.
Man kommenterar just denna punkt, och konstaterar: "När det gäller förslagen om att införa euron eller genomföra en ny folkomröstning om införandet av euron i Sverige vill utskottet, precis som vid förra årets behandling, framhålla att det för närvarande inte är aktuellt med vare sig en folkomröstning eller ett beslut om att en ny folkomröstning ska genomföras vid en viss tidpunkt i framtiden."
Med denna motivering avstyrker man motionerna rörande Sveriges förhållande till euron.
Göran Pettersson (M):
I det betänkande finansutskottet har skrivit är det en enig allians som står bakom texten och föreslår avslag på motionerna. Sedan är det så att det i en allians och i stora partier ibland finns utrymme för flera som tycker och tänker olika. Det kan jag ibland tycka är charmigt och bra.
Jag konstaterar att ett antal av de motioner som har avstyrkts har kommit från partivänner till mig, men det är majoriteten i finansutskottets utslag i denna fråga som gäller.
Göran Pettersson (M):
Jag ser att jag har två minuter att tala. Det påminner om programmet På minuten . Där har man bara en minut på sig. Jag skulle protestera för avvikelse från ämnet. I dag talar vi om statlig förvaltning. Nu lyfter vi upp ett ämne som rör arbetsmarknadspolitik och sakförhållanden. Låt mig svara på det lite mer principiellt. Jag kommer tillbaka till grundfrågan: Vad ska beslutas på vilken nivå?
I Sverige har vi ett system med oberoende myndigheter. Vi vill ha myndighetschefer med skinn på näsan som, när de får en uppgift, har en dialog med sin uppdragsgivare. Jag är inte generaldirektör för Skatteverket. Jag avkrävdes nästan att svara på vad jag skulle göra om jag var generaldirektör för Skatteverket.
Om en myndighet inte kan leverera den kvalitet och det som du hypotetiskt beskriver är det ju myndighetens uppgift att redovisa konsekvenserna för regeringen. Jag är inte insatt i sakförhållandena.
Jag tror att en debatt här och nu om vad Skatteverkets generaldirektör borde göra och hur dialogen ser ut mellan Arbetsmarknadsdepartementet och Skatteverket inte blir meningsfull.
Göran Pettersson (M):
Jag trodde att jag var tydlig när jag sade att detta inte är ämnet för dagens debatt. Jag kommer inte att kunna redogöra för Skatteverkets generaldirektörs avvägningar. Jag är trygg i förvissningen att vi har tillsatt generaldirektörer för de här verken. Om jag inte missminner mig har vi just utnämnt en ny generaldirektör för Skatteverket som precis innan har varit statssekreterare på Finansdepartementet.
Det innebär väl att den personen kommer att kunna svara för att reda ut de här frågorna. Du beskriver hur läget är i regeringen och talar om desperation och liknande. Jag är okunnig om sakförhållandena, men det verkar som om Hans Hoff känner till vilka åtgärder som vidtas i olika skeden av en mandatcykel.
Jag vet inte om detta var en beskrivning av egna erfarenheter från när man var i majoritet eller om Hans Hoff har insiderkunskap om läget i Sveriges regering. Jag har svårt att tro att det är det senare.
Göran Pettersson (M):
Alldeles korrekt! Regeringen är ansvarig inför riksdagen. Nu tog jag inte upp hela utskottsbetänkandet, men i utskottsbetänkandet gör vi en värdering av arbetet med E-delegationen och hur man jobbar vidare med e-förvaltning inom myndigheterna.
Den beskrivning som finns i utskottets betänkande är att vi är tillfreds med den färdriktning och de initiativ som är tagna. Är det då en beskrivning av att vi är tillfreds med var vi är eller ser vi att vi är på väg längre fram? Där är det så att vi tolkar att de här frågorna rör sig i rätt riktning och med fart framåt.
Det betyder att vi är på väg mot våra uppsatta delmål, skulle jag vilja säga, för jag tror inte att det finns något slutmål i de här frågorna. När man har uppnått ett mål kommer verkligheten att ha utvecklats vidare och hur den här typen av programvara utvecklas kommer också att ha förändrats.
Återigen, den del som är väldigt viktig i detta sammanhang är öppna standarder för att inte få inlåsningseffekter och för att kunna få god konkurrens mellan olika leverantörer när man beställer saker. Den andra frågan om öppen programkod och de delarna är tekniskt komplicerad på ett annat sätt.
Kanske svaret inte alltid är detsamma för alla tillämpningar och att man då ska vara försiktig med att ge sådana här universalstyrningar från den lagstiftande nivån. Det är bara att konstatera att staten är en väldig mångfald av olika delar där förutsättningarna kan vara väldigt olika.
Göran Pettersson (M):
Det utskottet talar om är de initiativ som är tagna i fråga om regelverket, E-delegationen och arbetet. Att det sedan kan vara saker som inte är tillräckligt bra någonstans i den stora statliga familjen ryms inte inom uttalandet om nöjdheten. Det kan begås misstag.
Det kan vara myndigheter som inte lever upp till de krav som är ställda. Men då är det en annan sak. Då är det en fråga för regeringen att rätta till så att myndigheter och förvaltning lever upp till de direktiv och inriktningar samt den strategi som E-delegationen har utformat. Jag tror att man ska skilja på detta. Det kommer att vara myndigheter som fallerar emellanåt i de här frågorna.
Det kommer att hända. Men det innebär inte att vi ska byta ledningsprincip och härifrån gå in i de enskilda ärendena. Utskottets majoritet är nöjd så som betänkandet är lagt och med de initiativ som regeringen har tagit. Sedan gäller det att leva upp till direktiven.
Göran Pettersson (M):
Jag vet inte riktigt om jag uppfattade frågan, men jag kan väl hålla ett anförande. Vi är Moderata samlingspartiet. Moderat innebär att man inte blir fundamentalist och driver en fråga principiellt även när det skadar, när det skadar Sveriges anseende, när det skadar anställda och när det skadar den man är satt att leda.
I det här fallet är vi just i ett sådant läge. Att i det läget inte bidra till nyemissionen och sätta upp på säljlistan är det principiellt riktiga, men i verkligheten är inte världen så svartvit. Då är det ibland bra att vara lite moderat. Det är det regeringen är, och det är det som majoriteten antagligen kommer att vara senare i eftermiddag.
Det innebär, precis som jag sade, att svenska staten inte kan agera som en hänsynslös börsklippare. Sitter man i ett sådant ägarförhållande som vi nu gör följer ett ägaransvar. Det ägaransvaret är nu, precis som med de andra två regeringarna och de stora privata ägarna i SAS, att gå med i den här nyemissionen, även om jag kan säga att det smärtar i min marknadsliberala själ.
Ibland blir det till att ta hänsyn till fundamenta, men samtidigt, vilket jag tycker är väldigt bra i det här beslutet, bemyndigar vi regeringen att göra ägarförändringar. Regeringen tillåts att gå ur det här ägandet, alltså att sälja aktieposten. Det tycker jag är väldigt bra.
Det innebär att det här beslutet som helhet är ett mycket moderat tillämpande av de textrader du läste upp.
Göran Pettersson (M):
Det här är Sveriges riksdag, det är inte en domstol. Det är ofta saker och ting ska prövas. Då har vi en särskild ordning för det. Det är väldigt viktigt att skilja på de två begreppen. Frågan om nyemissionen i SAS är ju beredd inte bara i ett regeringskansli utan i tre. Det är tre regeringar som står bakom.
Nu är inte jag någon jurist så min personliga åsikt i frågan om riskbedömningen tror jag är av ganska ringa värde, men jag konstaterar att tre regeringskanslier har berett frågan och lämnat underlaget till sina respektive parlament. Jag är trygg i det, men den tryggheten innebär inte med hundraprocentig visshet att en domstol inte skulle kunna fälla ett annat utslag.
Jag tycker att det är bra att vi har den ordningen, att det finns en möjlighet att beslut prövas av domstolen. Jag säger igen, det här är Sveriges riksdag, det är inte en domstol. Ändå är det ju som så att en regering måste kunna ha en sammanhållen politik där man väger olika delar. Den svartvita beskrivning som har gjorts här i dag kan man ha när man är i opposition och kanske om man är ett litet parti.
Då kan man tillåta sig en lite mer frisvängande del, vara väldigt principfast och inte behöva ta hänsyn till verkligheten. Men regeringen har att ta hänsyn till en verklighet som finns där ute. Då finns det en majoritet, som jag uppfattar det, här i kammaren. Fem partier kommer att ställa upp på nyemissionen. Sex partier kommer att ställa upp för ett ökat bemyndigande.
Göran Pettersson (M):
Frågan gäller ansvarsfördelning. Här i kammaren beslutar vi vad staten ska göra. Skillnaden mellan våra förslag är 6 miljarder kronor. Det är 6 miljarder på en total intäktsmassa på runt 500 miljarder, alltså ca 1 procent.
Man kan ha alla de fina ambitioner som tas upp, men den enda procenten leder inte till den skillnaden. Nej, de som är ansvariga för dessa välfärdstjänster i första hand är våra kommun- och landstingspolitiker. Vi har den ordningen i Sverige att vi har ett kommunalt självstyre. De som är ledare ute i kommunerna har att göra prioriteringar mellan vilken skattesats man tar ut och vilken kvalitet man vill ha.
Det är vanligt att vi gör misstaget att blanda ihop resursförbrukning och kvalitet. Det är vanligt inom några politikområden. Vanligast är det väl inom biståndet där resursförbrukningen blir målet. Ska vi klara de långsiktiga utmaningarna inom kommunsektorn räcker det inte att vidta en åtgärd.
Kommunsektorn måste bli modernare, man måste ge delegation så att man har engagemang och man måste antagligen också tillföra resurser. Där är SKL:s långtidsutredningar viktig läsning. Ulla Andersson, räcker de 6 miljarderna till hela julklappslistan som ni levererar?
Göran Pettersson (M):
Jag brukar förbehålla mig rätten att själv formulera vad jag tycker. Nu försökte Ulla Andersson tillskriva mig åsikter jag inte har. Jag delar uppfattningen att personalen är det centrala. Återigen är det vi debatterar i dag statens utjämning i ekonomin till kommunerna.
Det stora och viktiga ansvaret i dessa frågor har kommunalpolitikerna. Runt om i Sveriges land sitter det i dag både socialdemokrater, vänsterpartister, moderater och centerpartister som kommunstyrelsens ordförande. Generaliseringen av hur det ser ut i kommunerna och att det beror på att vi har en alliansregering går inte ihop.
De stora viktiga besluten tas ute i kommunerna, och där verkar man ta liknande beslut oavsett om det är socialdemokratisk eller moderat ledning. Jobbpolitiken kom upp. Vår jobbpolitik är en viktig långsiktig strukturell åtgärd. Det är bara via ökning av skatteintäkterna som kommunerna kommer ha råd att finansiera sin verksamhet och leverera en bra tjänst.
Det är därför viktigt att den statliga politiken inom arbetsmarknadsområdet stimulerar till arbete, får fler att vilja arbeta och får oss att vilja arbeta längre. Det är då kakan blir större. Kom ihåg att kommuner och landsting finansierar sin verksamhet via kommunalskatten. Därför är det synnerligen viktigt att Alliansens jobbskattepolitik fortsätter gälla.
Göran Pettersson (M):
Jag ska röja en hemlighet. Jag är även kommunalpolitiker. OECD:s PISA-rapport om läget i den svenska skolan innehåller tuff kritik i många stycken. Det är en trend som inte är positiv. Men den uppgiften är viktig att vi tar till oss i rollen som kommunalpolitiker.
Lösningen är inte att vi sitter i riksdagen och börjar med små riktade bidrag och försöker toppstyra det härifrån. Av OECD-rapporten kan man konstatera att det är viktigt att de som är nära verksamheten har inflytande.
Man talar om hur viktigt det är att rektorerna som har det pedagogiska ansvaret och är närvarande i verksamheten har delegerat rätten att styra. Tendensen blir lätt att man som riksdagsledamot styr i detalj och att det blir micromanagement. Jag är därför glad att utskottet i betänkandet tar upp ansvarsfrågan.
Man hänvisar till ESO-rapporten om statliga bidrag till kommunerna. Där står det så här: En av huvudsatserna är att staten bör undvika att lägga restriktioner på det kommunala beslutsfattandet. Det är ett klassiskt misstag. Genom åren har vi haft olika program.
Allra värst blir det när man ger dem namn efter beslutsfattaren. Det är hämmande för den kommunala verksamheten. Vi måste våga lita på våra kommunalpolitiker och inte hålla på med micromanagement.
Göran Pettersson (M):
Det är ju jul, så man får väl lyssna efter det som förenar. Att detaljstyra mindre och ge mer generella bidrag slog an en sträng. Där kan nog jag och Jennie Nilsson tycka lika.
Det är lätt att tala om de mjuka värdena, men sedan kommer man till penningen när excelarket summeras ihop och man ser siffrorna. Nu är det finansutskottet som debatterar. Då blir det till slut siffrorna som avgör. Kommunalsektorn har en intäktsmassa på ungefär 500 miljarder om året.
Det som skiljer i budgetalternativen och som nu föranleder brösttoner är ungefär 1 procent av det. Jag har svårt att tro att den procent som skiljer i budgetalternativen skulle räcka till allt som finns på önskelistan. Vi får aldrig veta svaret på det. Vi kommer att rösta här senare och det blir bara ett alternativ som vinner så det blir aldrig någon jämförelse.
Eftersom detta är mitt sista anförande önskar jag majoriteten och oppositionen god jul.
Göran Pettersson (M):
Uppföljningen av kvaliteten i verksamheten är helt central. Den är central oavsett om verksamheten sker i enskild eller kommunal regi. Det är det som kommunerna, landstingen och i vissa fall staten måste bli mycket duktigare på. Vid upphandlingar fokuserar man ibland bara på priset.
Man måste också fokusera på kvaliteten. En kvalitetsuppföljning är värdefull för verksamheten oavsett om den drivs av vinstintresse eller inte. När det gäller olika bolagsformer vill jag säga att konkurrens är viktig. Det är viktigt att man har konkurrens på likvärdiga villkor.
Om det i vår skattelagstiftning finns sådant som gör att konkurrensen snedvrids är det viktigt att vi ser över skattelagstiftningen så att den är neutral.
Jag känner inte till de fall du lyfter om upp skatteparadis, men vi kan konstatera att det har skett många förändringar och en samordning av skattelagstiftningen efter den finansiella krisen. Vi kanske till och med tycker lika när det gäller att det är viktigt med likvärdighet i beskattningen så att bolag kan tävla på likvärdiga villkor oavsett var de är registrerade.
Göran Pettersson (M):
Om staten köper bilar till polisen betalas bilarna med skattepengar. Om man efter upphandling köpte dem från till exempel Volvo finansieras Volvo, med Ulla Anderssons sätt att resonera, med bidrag eftersom det är skattepengar som används för att köpa bilarna. Jag tror inte att många håller med om det betraktelsesättet.
När man för över samma betraktelsesätt på tjänster nickar några bifall när Ulla Andersson säger att om man beställer tjänster från ett privat företag lever det bolaget på bidrag. Vi måste nog ha en mycket öppnare syn på beställningar och på vad man köper. När det gäller varor råder det ganska stor enighet.
Det kanske finns några längst ut på vänsterkanten i det här parlamentet som inte tycker att det offentliga kan göra upphandlingar, utan att man ska ha egna fabriker som tillverkar varorna. När det gäller tjänster går det alldeles snett. Vi har olika ideologi och vi har lite olika bakgrund. Det kanske är nyttigt. Jag tycker att det är bra att inte alla tycker lika. Det brukar vara farligt när alla tycker lika.
Ulla Andersson och jag tycker olika på några punkter, en av dem är tron på konkurrensen. Jag tror att konkurrens är bra och viktig. Jag tror att konkurrens leder till samhällets utveckling. Till syvende och sist gynnar det dem som ska använda tjänsterna om det finns en hård och fungerande konkurrens.
Vi som beställer tjänster måste vara noga med att det inte bara är konkurrens om priset utan att vi också följer upp kvaliteten.
Göran Pettersson (M):
Jag tror att det är två olika perspektiv. Vi fokuserar på olika saker. När jag lyssnar på Socialdemokraterna här hör jag att ni fokuserar på resursförbrukningen. Det är resursförbrukningen som är det viktiga. Jag tror att det är en farlig väg, och jag tror att den leder er fel.
I stället är det viktiga att fokusera på det som levereras till skattebetalarna i form av välfärdstjänster - kvaliteten och mängden i välfärdstjänsterna. Det blir alltid svårigheter när man jämför med varor eftersom välfärdstjänster är delvis någonting annat.
Men en bil blir inte bättre för att den tar längre tid att skruva ihop. Fokuseringen på resursförbrukningen leder er fel. Men ni har rört er en lång väg. Jag är därför hoppfull. Trenden är mycket positiv.
Vi är oeniga i dag, men om vi - Gud förbjude, höll jag på att säga - står här om 20 år och debatterar samma ämne tror jag att vi kommer att ha sett en fortsatt förflyttning från er sida till att mer fokusera på levererad kvalitet och mängd. Det är först då som vi kan möta de stora utmaningar som finns framöver i välfärdssektorn.
Om välfärdssektorn inte gör på något annat sätt i morgon än vad den gör i dag kommer samhället att ha mycket svårt att bära kostnaderna och leverera den kvalitet som vi båda troligtvis vill ha.