KBLab/rixvox huggingface dataset:
Marie Engström (V):
Det blir uppenbarligen en lång debatt i kväll. Jag satt och lyssnade noga när finansministern läste upp svaret eftersom jag funderade på om svaret till riksdagen skulle innebära samma besked som det besked som finansministern har gett till medierna i dag - till Ekot och till TT. Men det var inte samma svar. Det var inte samma besked.
Jag tycker naturligtvis att det är bra att finansministern i någon mening kanske har backat. Å andra sidan tycker jag att det är lite dålig respekt för riksdagen att inte säga samma sak här som man säger till medierna.
Jag delar de farhågor som många talare redan har gett uttryck för när det gäller Norrlandsområdet, som många befarar ska bli en mer eller mindre tullfri zon. Jag tror också att nedskärningarna i Trelleborg och nedskärningarna i Karlshamn kan bli ett dråpslag mot narkotikabekämpningen.
Jag kommer från Karlstad i Värmland. Karlstad kommer att få en decimerad styrka som jobbar med effektiv handel. Jag kan tycka att det är lite märkligt.
Tidigare i dag har jag debatterat företagande med Maud Olofsson och bland annat diskuterat hur viktig samhällets service till små och medelstora företag är.
Om neddragningen sätts i verket kommer det att innebära att den service och det stöd som både privatpersoner och företag har rätt att få kommer att dras undan. Man har i Karlstad också berättat för mig att man har en verksamhet där man till exempel måste kontrollera lastning av exportbidragsgods. Det kan medföra långa resor.
Om man nu tar bort stora delar av de serviceställen för effektiv handel som finns i dag kommer det att innebära att de som blir kvar och ska arbeta med de här frågorna kommer att få använda en stor del av sin arbetstid till att göra långa resor.
Man ska också komma ihåg att tullen har en roll i bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten. Grov ekonomisk brottslighet har ofta, och får fler och fler, internationella förgreningar.
Jag vet att tullen i Karlstad vid flera tillfällen har haft informationsträffar och informationskvällar gentemot företag och andra intresserade i syfte att förhindra den typen av verksamhet och att underlätta för människor. Jag har en fråga till Anders Borg.
Utgångspunkten är att det finns mycket personal inom tullen som kräver svar om sin framtid. Vilka besked är det som gäller? Om det är beskedet till medierna som gäller - vilket jag hoppas - vad innebär då det? Vad är det för nivåer som finansministern i så fall pratar om?
Marie Engström (V):
Jag tackar för svaret på interpellationen. I regeringsförklaringen står det att regeringen ska ge tydliga förutsättningar som leder till att kvinnor kan och vågar ta steget att starta eget företag. Det är en bra föresats, tycker jag naturligtvis. Det har ju startats ganska mycket företag i det här landet under det senaste året.
Det är bland annat en följd av den högkonjunktur som vi har haft. Men tyvärr ligger Sverige långt ned i statistiken när det gäller kvinnors nyföretagande. Det visar en liten, svag tillbakagång. Det är naturligtvis inte bra när vi jämför oss med andra länder.
Att Sverige kan visa upp en motsatt trend jämfört med EU är något som vi måste ta på djupaste allvar, anser jag. Det här bygger jag på en artikel i Dagens Nyheter för någon vecka sedan, då den där här typen av statistik kommenterades. Det uppdrag som näringsministern har gett till Nutek tycker jag är bra.
Anledningen till att jag över huvud taget skrev den här interpellationen var ju de slutsatser som man har kommit fram till, alltså hur statliga finansiella stöd fördelas mellan kvinnliga och manliga företagare. Det är en ganska intressant läsning. Slutsatsen är för det första att män mottar betydligt mer stöd än kvinnor gör utom i ett avseende.
Det gäller Almis mikrolån. Där toppar kvinnor och kvinnliga företagare statistiken. Men i andra sammanhang, och i synnerhet sådant som rör forskning och utveckling, produktutveckling eller insatser i tidiga skeden i företag, är det framför allt män och manliga företagare som har fått ta del av stöden.
Det här är något som politiken naturligtvis måste ta till sig. Det är ändå statliga medel som är till för att stödja företagande. Då måste jag naturligtvis ställa frågor till Maud Olofsson. Svaret berörde väl detta lite grann; hur vi ska kunna styra den kapitalförsörjning som vi fattar beslut om här i riksdagen för att den på ett bättre sätt ska kunna tillgodose kvinnor och kvinnors företagande.
Vi måste också fråga oss om det är så att vi har skapat ett system som i första hand gynnar männen. I så fall är det alarmerande, och det verkar ju nästan så när man läser de slutsatser som finns. Sedan ska man komma ihåg att det i dag finns flera företag ledda av män än företag ledda av kvinnor. Det ska man ha med i bakgrunden.
Men ändå kan man utläsa av statistiken att det relativt sett är fler män än kvinnor som får ta del av de här stöden.
Marie Engström (V):
Jag förväntar mig naturligtvis att det kommer ett reviderat stödsystem där vi bättre kan styra var pengarna hamnar och där det i systemet finns möjlighet att göra bra uppföljningar så att vi vet att pengarna hamnar där vi vill att de ska hamna. Det är bra om vi har en bred politisk enighet i den frågan. Det tror jag gynnar kvinnors företagande.
Jag ska kommentera några av de andra förslag som Maud Olofsson läste upp i sitt svar och även kommenterade nu. Inkomstskatterna har debatterats mycket här. De har ju den profilen att de i första hand har gynnat människor i decil 8, 9 och 10 enligt den statistik vi har fått från utredningstjänsten. Där befinner sig egentligen inte merparten kvinnor.
Det är snarare mest män som har fått del av den. Det gäller inte bara jobbskatteavdraget utan över huvud taget de skatteförändringar som regeringen har genomfört. F-skatten är nu föremål för översyn. Det får väl tillstås att det har varit lite krångel med F-skatten genom åren, men jag tycker att det har blivit mycket bättre.
Det är ju en försvinnande liten del av alla som söker F-skattsedel som i dag nekas att få F-skattsedel. Vissa kriterier ska vara uppfyllda för att det ska föreligga näringsverksamhet. Jag vet att regeringen gör en översyn just nu. Maud Olofsson har ju flera gånger sagt att alla som föds borde få en F-skattesedel.
Gäller det fortfarande, eller har man en mer seriös syn på F-skattsedel? Man får inte glömma bort att det en gång i tiden fanns ett konsumentintresse i att man skapade F-skattsedeln som är något som man ska kunna visa upp i olika sammanhang. Jag ska ställa en fråga till. Den gäller också åtgärder som regeringen har vidtagit. Regeringen har ju tagit bort medfinansieringen. Det ställde vi oss bakom.
Vi tyckte att det var en bra åtgärd som regeringen gjorde. Jag har läst tidningsintervjuer, bland annat i GP nyligen, där Maud Olofsson säger att man har tagit bort sjuklöneansvaret. Men det är en annan fråga. Mitt parti har drivit frågan om att ta bort sjuklöneansvaret för de mindre företagen, alltså det ansvar man har de första två veckorna. Medfinansieringen handlar om något annat.
Jag har många gånger tänkt fråga näringsministern om detta. Det kanske vore bra att få ett tydligt svar på vad näringsministern egentligen menar i de här sammanhangen.
Marie Engström (V):
Jag måste kommentera alla skatter som regeringen har sänkt och hur det har påverkat kvinnor. Det är männen som har dragit vinstlotten i regeringens skatteomläggning. Det är så.
Jag har inga papper från utredningstjänsten med mig nu, men jag ska vid tillfälle visa Maud Olofsson tydliga siffror på det. Jag tycker att det är besvärande. Kvinnor är mer känsliga för förändringar i skattesystemen eftersom kvinnor många gånger kan vara mer beroende av transfereringar från samhället.
Det kan man till exempel se i de fördelningsbilagor som finns till budgetpropositionen. Det är bra och intressant läsning som regeringen står bakom. Samma typer av fördelningsanalyser gjordes också av tidigare regeringar. Där kan man ganska noga följa hur män och kvinnor påverkas. Det tycker jag att man behöver ta till sig i alla sammanhang.
När det gäller frågan om F-skattsedel är jag fortfarande väldigt frågande till att man kan ha den synen. Jag tycker inte att det är något stort problem. Det som är problem med F-skattsedel i dag är att den används på ett otillbörligt sätt. Den används i syfte att fuska och kringgå skatt, och så vidare.
Det vore kanske bra att man skärpte regelsystemet för att på så sätt gynna de företag som vill göra rätt för sig, inte vill undandra skatt och på det sättet konkurrera på sjysta och lika villkor. Jag tror att kvinnliga företagare är väldigt intresserade av att det är sjysta villkor på marknaden.
Marie Engström (V):
Vänsterpartiet har under vintern och våren tagit upp en rad frågor som gäller landsbygdsutveckling. Vi har tagit initiativ till en aktuell debatt om denna, och vi har skrivit en lång rad interpellationer. Min interpellation och Ulla Anderssons interpellation är ett led i det arbete som vi tycker är mycket viktigt och som handlar om finansiering för framför allt mindre och medelstora företag.
Kreditgarantiföreningarnas syfte är kanske i första hand att verka i regioner som inte är storstadsregioner utan regioner utanför storstäder där tillgången på kapital kanske inte är så självklar och inte så lätt som i andra sammanhang. Det som är unikt med kreditgarantiföreningar är att det ges möjlighet till rådgivning.
Man kan få mentorskap och den typen av stöd från andra företagare. Kreditgarantiföreningar är någonting som är väldigt ungt i Sverige jämfört med hur det är i andra länder. Kreditgarantiföreningar har funnits nere i Europa i ett stort antal år. Många gånger har det där varit ett unikt samarbete där staten och det privata näringslivet har samarbetat.
Riktigt den formen har vi inte utvecklat här i Sverige. Men det vi håller på och utvecklar här är unikt och väldigt bra, med utgångspunkt i just våra förhållanden. Jag kommer från Värmland.
Där har vi en kreditgarantiförening som är väldigt expansiv och som till volymen kanske är den absolut största i dag i Sverige när det gäller beviljade lånegarantier. Förra året beviljades lånegarantier för över 30 miljoner kronor. I år planerar man för en fördubbling av den summan, alltså 60 miljoner kronor.
Det ska jämföras med att den centrala kreditgarantiföreningen i Sverige hittills har lämnat garantier för 44 miljoner kronor. Egentligen är det inga stora summor vi pratar om. Jag tror att man när vi startade med stödet till kreditgarantiföreningarna förväntade sig att mer skulle hända. De själva är kanske lite bekymrade. Det är inte meningen att verka negativ.
Min fråga till ministern handlar snarare om hur vi från politiken kan stötta så att man kan bygga vidare på det här konceptet som trots allt är väldigt bra.
Det är därför jag tar olika exempel från mitt hemlän som jag vet har kommit längst i arbetet med att utveckla kreditgarantiföreningen. För den enskilde låntagaren kan det handla om att så att säga behöva ta en lägre personlig borgen när man ska gå till sin bank.
Det betyder att egna säkerheter kan frigöras. Jag tycker att det här kan vara ett viktigt alternativ till att, som jag vet att Maud Olofsson skulle vilja göra, ändra förmånsrätten. Kreditgarantiföreningarna vänder sig ju i första hand till företag som har begränsad tillgång till säkerheter.
Kanske vore det bättre att satsa på utbyggda kreditgarantiföreningar än att gå in och ändra i förmånsrätten.
Marie Engström (V):
Jag ska kommentera det svar jag fick av Maud Olofsson lite mer. Jag hann inte göra det i mitt första inlägg. Jag ska också tacka för svaret, vilket jag inte gjorde. När det gäller stödet till kreditgarantiföreningarna säger Maud Olofsson att Nutek har i uppdrag att lämna stöd. Det är mycket riktigt. Vi introducerade detta stöd under den förra mandatperioden; det är ett administrativt stöd som man ger.
Men för att utveckla verksamheten tror jag att man är i behov av ytterligare stöd. Det här bygger mycket riktigt på ideella insatser av näringslivsfolk och privatpersoner. Det är människor från både fackföreningar och arbetsgivarorganisationer som är engagerade.
Men det är väldigt mycket ett ideellt arbete, och i det viktiga kontaktskapandet och mentorarbetet behöver man ytterligare stöd. Det är viktigt att vi i politiken kan ge det stödet. Att skapa garantier för att stötta företag lyckas man med själv, vilket är jättebra.
Det finns en utredning, som Maud Olofsson skriver om, som ska se över eventuella statliga garantier. Men det är väl bra så länge vi inte behöver gå in med statliga garantier och kan hitta en verksamhet som klarar sig ändå? Det kan vi nog vara överens om över partigränserna. Men det betyder inte att det inte kan behövas statliga garantier i vissa sammanhang.
Om vi ska stötta mindre företag och om företag ska växa behövs det fler åtgärder. Det handlar inte bara om att stötta kreditgarantiföreningar. I svaret finns det en lång rad åtgärder.
Ska vi debattera förmånsrätten var det meningen att bankerna skulle ta mer initiativ till att göra rekonstruktioner och att vi skulle få färre konkurser. Faktum är att det görs fler rekonstruktioner i dag och att antalet konkurser har minskat sedan vi ändrade förmånsrätten till 55 procent.
Men den debatten ska vi kanske ta lite senare när ert förslag kommer. När det gäller beskattningssidan och att förbättra möjligheten att skapa eget kapital, som Maud Olofsson säger, och uppskjuten kapitalvinstbeskattning och så vidare är det mycket möjligt att man behöver göra ytterligare insatser där.
Men redan i dag har man möjlighet att göra ett underskottsavdrag mot inkomst av tjänst vid nystartad näringsverksamhet. Man har också möjlighet att göra uppskov med skatteinbetalning i ett inledningsskede. Man får också komma ihåg att man hela tiden måste göra en avvägning. Det måste finnas någon typ av affärsmässighet i ett företag. Staten får gå in och stötta lagom mycket, så att säga.
Bär det sig inte, så gör det inte det. Det är bra att Maud Olofsson medger att det finns brister. Det gäller till exempel stödet till företag i ett tidigt uppstartsskede. Det behövs mycket större insatser av så kallat såddkapital. Det är något som vi från Vänsterpartiet har fört fram och kommer att fortsätta föra fram ända tills vi blir nöjda.
Men som sagt, jag skulle vilja ha svar på den konkreta frågan hur regeringen ytterligare kan stödja uppbyggnaden av fler kreditgarantiföreningar.
Marie Engström (V):
Bakgrunden till min fråga om kreditgarantiföreningarna är att jag själv har besökt dem och ställt frågan: Vad tycker ni att politiken ska hjälpa till med? Vilken typ av stöd vill ni ha? Ja, till stöd till administrationen, men det kanske är i den andra delen som det behövs stöd just nu. Sedan kan man ju arbeta på olika sätt i olika delar av landet.
Men jag har faktiskt lovat att lyfta fram just det som jag har gjort i den här interpellationsdebatten. Jag ska se om jag hinner kommentera något av det som Maud Olofsson sade i förra inlägget. Att det är viktigt med generella åtgärder kan jag skriva under på. Men jag tycker nog att regeringen har visat upp väldigt mycket selektiva åtgärder som jag tycker, och många med mig, har bidragit till mycket krångel och besvär många gånger.
När det gäller förmögenhetsskatten har ni ett uttalat syfte att öka riskkapitalet i och med att ni tog bort förmögenhetsskatten. Jag tror att ni övervärderar värdet av att ta bort förmögenhetsskatten i det avseendet. Men vi får väl se, detta kan ju naturligtvis utvärderas. Vi har olika syn på förmögenhetsskatten.
Vi vet trots allt att det var någonstans mellan 65 och 70 procent i decil 10, alltså de som tjänar mest, som betalade förmögenhetsskatt när vi hade den. När det gäller service och samordning av myndigheter är det en fråga som bollas lite grann fram och tillbaka.
Diskussionen har varit het ett tag nu sedan man velat skapa olika typer av serviceinrättningar. Det man säger många gånger från myndigheternas sida är: Det som vi gör nu är i enlighet med hur vi tolkar de regleringsbrev som vi har fått från regeringen. Det är också något att fundera över.
Marie Engström (V):
Först vill jag tacka interpellanterna som gör det möjligt för oss att en sådan här fin dag debattera fastighetsskatten. Lite grann tenderar det att här i dag bli hembygdens dag, har jag en känsla av. Också jag tänker tala om hur fastighetsskattenivåerna kommer att höjas i Värmlands län - detta utifrån den undersökning som Villaägarnas Riksförbund har gjort med hjälp av SCB.
Jag tycker att det finns anledning att debattera frågan mot bakgrund av de utfästelser som regeringen trots allt har gjort när det gäller fastighetskatten - att alla nu ska få mycket lägre fastighetsskatt.
Men i till exempel Värmlandskommuner som Hagfors, Forshaga, Munkfors, Arvika och Sunne kommer 98-100 procent av fastighetsägarna att få höjd fastighetsskatt. Jag tycker att detta är anmärkningsvärt.
Jag vet att totalt sett tar den här regeringen ut mindre i fastighetsskatt i kronor räknat än den tidigare regeringen med hjälp av Vänsterpartiet och Miljöpartiet gjorde. Självklart vet jag det. Men uttaget fördelas på ett djupt orättvist sätt. Det visar den senaste fastighetstaxeringen.
Ute i landet blir det höjd fastighetsskatt, medan man i kommuner i Stockholmsregionen inte alls drabbas på samma sätt. Gunnar Andrén föregick mig lite grann. Han vet att jag är väldigt kritisk till de beräkningar som ni från alliansens sida i panik gjorde när ni fick se de här siffrorna. Ni menar att alla tjänar på era förslag.
Ni har gjort listor som gäller alla kommuner och talar om hur bra alla fastighetsägare får det. Men det är inte så. Ni ljuger med era siffror. Ni har inte tagit hänsyn till att vi tidigare hade en begränsningsregel som gällde alla och som innebar att ingen skulle behöva betala mer än 4 procent av hushållets inkomst i fastighetsskatt.
Inte heller tar ni upp att det fanns en dämpningsregel; i en liten fotnot skriver ni om det. Ni har alldeles glömt bort att ni faktiskt har höjt reavinstskatten till 22 procent för att finansiera det hela. Vilka får betala? Ja, naturligtvis är det de boende som får betala. Det är viktigt att också detta kommer fram i debatten. Jag tycker att ni ska vara ärliga.
Efter er fastighetsskatteomläggning är, vet vi också, Stockholmsregionen den enda region som betalar en mindre del av det totala fastighetsskatteuttaget jämfört med tidigare. Alla andra regioner betalar i dag en lika stor eller större del när det gäller fastighetsskatteuttaget. Detta är något att tänka på.
Jag har också läst den kommentar som Finanspolitiska rådet hade när regeringens ekonomiska politik gicks igenom. De sade att sänkningen av fastighetsskatten ökar inkomstklyftorna och missgynnar näringsverksamhet - intressant. De menar att utvecklingen gör att man hellre investerar i fastigheter än man investerar i företag.
"Misslyckad reform av fastighetsskatten" var rubriken på ett pressmeddelande som fanns på Finanspolitiska rådets hemsida. Men detta är väl bara en randanmärkning. Egentligen har jag samma övergripande fråga som övriga debattörer här: Vari ligger det rättvisa i den här regeringens fastighetsskatt?
Marie Engström (V):
Det är intressant att höra Gunnar Andrén våndas över skattesänkningar. Han tillhör en majoritet som har sänkt skatter med 60-80 miljarder kronor. Det var ett väldigt intressant inlägg, Gunnar Andrén. Debatten vittnar om att regeringen helt enkelt har kört fast. Man har fått mer ris än ros för sin fastighetsskatteomläggning, och man gör allt för att försöka försvara sig.
Då gör man som finansministern och även andra: Man står i talarstolen och rabblar siffror i det oändliga. Jag tror att det är väldigt svårt för en åhörare - om det eventuellt är någon som lyssnar på debatten - att över huvud taget kunna följa med i sifferexercisen. Dessutom hävdar jag ännu en gång att siffrorna inte är korrekta. Det är inte bara dämpningsregeln, Anders Borg, som ni har utelämnat. Det är också begränsningsregeln och det faktum att ni har höjt reavinstskatten.
Jag tror att de två sista komponenterna har mycket större betydelse för de siffror du läste upp än dämpningsregeln. Anders Borg sade att fastighetsskatteomläggningen inte är perfekt men mer robust. Jag kan tycka att det är lite sympatiskt att man trots allt tillstår att den inte är perfekt, för det är den inte.
Jag kan i så fall tillstå att det tidigare systemet inte heller var prefekt. Det den nuvarande regeringen har gjort med att man har tagit fram och skattat av uppskoven med reavinst tycker jag är helt okej.
Om vi talar om hur vi för framtiden ska lägga om vårt fastighetsskattesystem ska det vara en viktig komponent för att på så sätt kunna sänka uttaget av fastighetsskatt.
Marie Engström (V):
Jag hade inte tänkt vara med i den här debatten, men den började låta lite intressant så jag gick med här också. Jag tyckte att den sista frågan var spännande. Regeringen måste väl utvärdera huruvida man får bukt med svartarbete, för det var ju ett av de viktiga underlagen till den här reformen. Jag är övertygad om att detta kommer. Jag vet inte - Anders Borg får svara på detta.
Det är uppseendeväckande att man trots allt har hittat nya sätt att komma undan skatt. Jag tänker på fakturan där gräsklippningen kostade 8 000 kronor och trädfällningen kostade 200 eller 300 kronor. Regeringen kan väl då beklaga att reformen har gett upphov till ny uppfinningsrikedom. Dessutom är den behäftad med en del gränsdragningsproblem, som också kan vara besvärliga.
Jag begärde ordet när finansministern sade att den här reformen löser jämställdhetsarbetet. Jag kan inte riktigt förstå det. Att ta hem en tredje person är väl inget sätt att komma till rätta med ojämställdhet. Jag tycker att det kräver en viss utveckling från finansministerns sida.
För stöd i hemmet finns det en stor marknad, och jag tycker att man ska vända sig till dem som i första hand behöver detta, de äldre. Det har man möjlighet att göra i dag, inom ramen för kommunernas verksamhet. De äldre kan få stöd utan att det ska vara föremål för någon typ av biståndsbedömning. Det är väl jättebra.
Jag tror att det är en marknad som kommer att växa, för här finns det verkligen ett behov. Statens resurser är knappa resurser, och de ska sättas in där de verkligen behövs. Jag tycker inte att den statistik vi hittills har fått ta del av, som visar att det i första hand är människor med högre inkomster som nyttjar det här, är ett tecken på att pengarna används där de bäst behövs.
Om man jämför med andra länder som har liknande system ser man samma tendens där, att subventioner i första hand används av människor med högre inkomster. Jag ser att finansministern i svaret hänvisar till Almegas undersökning. Jag sätter alltid ett litet frågetecken efter Almegas pressmeddelanden och undersökningar.
När Skatteverket säger att 40 000-50 000 har sökt det här avdraget säger Almega att det är över 100 000. Jag tror att de i sin iver är lite för positiva.