KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Jonas Gunnarsson, Tobias Billström och Kerstin Lundgren har alla tre lyft fram många viktiga frågor utifrån Europarådets verksamhetsår 2015. Jag tänkte ändå passa på att särskilt ta upp några frågor som jag har sett under året med anledning av att jag är ledamot av kommittén för migration, flyktingar och tvångsförvisade. Den rådande situationen för människor på flykt har präglat en stor del av året som gått.
Flyktingar som drunknat i Medelhavet, ett Dublinsystem som mer eller mindre kollapsat och situationen i Grekland har varit frågor som hanterats av Europarådet. Bristen på gemensamt ansvarstagande och solidarisk flyktingpolitik inom EU har återspeglats även i Europarådets debatter, och det finns tydliga skiljelinjer mellan olika länder och mellan olika politiska partier i synen på vad som behöver göras.
För oss är det av största vikt att man skapar legala vägar in i Europa för att motverka människosmuggling. Men lika viktigt är det att stödja flyktingmottagandet i Jordanien, Libanon och Turkiet, som har tagit emot en majoritet av de syriska flyktingarna utöver de flyktingar man redan härbärgerar. En fråga som har diskuterats mycket, och som har nämnts även här, handlar om konflikten i Ukraina.
En fråga som har hanterats under året gäller den av Ryssland fängslade Nadija Savtjenko, som är ukrainska och ledamot av Europarådets parlamentariska församling. Det är glädjande att Savtjenko nyligen har frigivits. Precis som Kerstin Lundgren nämnde ska det bli intressant att se om vi får ta del av vad hon har att säga under Europarådets session nu i juni.
Situationen för internflyktingar i Ukraina, ca 1 1⁄2 miljon människor, är fortsatt svår efter den ryska illegala annekteringen av Krim och de fortsatta stridigheterna i östra Ukraina. Frågan kommer förmodligen att leda till fortsatt diskussion i Europarådet. Man kan konstatera att frågan om den rådande flyktingkrisen fortsätter att prägla också årets inledning av arbetet i Europarådet.
Nyligen besökte jag och flera andra delegater flyktingläger i och omkring Aten för att på plats få se situationen i Grekland med anledning av avtalet mellan EU och Turkiet. Besöket i Grekland gjorde klart att landet efter en långvarig ekonomisk kris varken har resurser eller kapacitet att ensamt klara av den nuvarande flyktingsituationen.
Medskicket från såväl den grekiska regeringen som regional- och kommunpolitiker samt NGO:er var tydligt: Berätta om er resa och vad ni har sett! EU måste ta ett gemensamt ansvar och visa solidaritet. Det är inte hållbart att tro att bara några få länder ska klara av denna utmaning. Med dessa ord vill jag tacka hela delegationen men också de anställda som har jobbat för oss.
Eva-Lena Jansson (S):
Efter åtta år med en misslyckad moderat arbetsmarknadspolitik kom Moderaterna på att de faktiskt ville utreda hur Arbetsförmedlingen fungerade. Man kan inte bli mer än häpen över att de inte hade sett det tidigare och att de inte förstår att det är deras politik som har misslyckats. Det var ett misslyckande med jobbcoacher och etableringslotsar.
Jag har nog aldrig sett en rapport från Riksrevisionen som har varit så brutal mot den förra regeringens politik som när det gäller etableringslotsar. Jag undrar om Katarina Brännström har dragit några slutsatser av det. Katarina Brännström skriver i sin interpellation, herr talman, att Arbetsförmedlingen åtnjuter lågt förtroende i dag. Drar Katarina Brännström några slutsatser av den tidigare regeringens arbetsmarknadspolitik, att den är kopplad till det låga förtroendet för Arbetsförmedlingen?
Om hon inte gör det undrar jag hur hon tänker. Jag träffar arbetsförmedlare nästan varje vecka. Man kan säga att de äntligen ser ljuset i tunneln. Efter åtta år med en moderat arbetsmarknadsminister har de äntligen fått en arbetsmarknadsminister som faktiskt ser till att de får göra det som står på dörren, det vill säga förmedla arbeten, förmedla människor till studier, möta arbetsgivare och inte vara ett socialkontor light.
Det tycker jag är bra. Kan Katarina Brännström ge besked om hur hon har uppfattat det låga förtroendet för Arbetsförmedlingen efter åtta år med en moderat arbetsmarknadsminister och det fiasko som beskrivs via Riksrevisionens rapporter?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag tror inte heller att det räcker med att byta arbetsmarknadsminister. Det gäller att ha rätt arbetsmarknadsminister och rätt arbetsmarknadspolitik, annars gör det ju ingen skillnad. Katarina Brännström visar i sin interpellation och i sina inlägg vilken tilltro eller rättare sagt misstro Moderaterna har haft när det gäller Arbetsförmedlingen, en statlig myndighet.
Lotta Finstorp säger att det har varit mycket diskussion om poolrengöring i kammaren. Det är hennes partikamrat Helena Bouveng som har hängt upp sig på poolrengöring och RUT, så Lotta Finstorp bör nog vända sig till sin partikamrat i denna fråga. Det vore relevant eftersom det är Helena Bouveng som har fastnat i den frågan.
Man har haft noll tilltro till personalen, vilket naturligtvis får effekter. Tidigare styrde man genom den tidigare generaldirektören Arbetsförmedlingen på detaljnivå. Nu, beskriver arbetsförmedlarna, får de göra det som de är tillsatta att göra. Politik kan alltså göra skillnad.
Det är få som har RUT-avdrag på mer än 25 000. Har man RUT-avdrag på mer än 25 000 tjänar man förmodligen ganska mycket.
Har man en tro på myndighetspersonalen och deras kompetens och ger dem förutsättningar att göra ett bra jobb gör det också skillnad för deras möjlighet att göra ett bra jobb. Säger man åt dem att de faktiskt får prata med företagare och träffa personer som har arbete för att kunna vara en länk i den matchning som arbetsmarknadsministern har pratat om så gör det skillnad. Det är synd att inte Katarina Brännström har större tilltro till människor och att de kan utföra sitt arbete.
Även om det är en tillväxt i vissa kommuner, som Lotta Finstorp beskriver, återfinns den stora gruppen som köper RUT-tjänster i kända kommuner i Stockholms län såsom Danderyd och Lidingö. Det är i hög utsträckning höginkomsttagare som köper dessa tjänster.
Orsaken till att en del väljer att avstå från RUT-avdraget kan vara att de vill göra jobbet själv. Men en del vill helt enkelt inte betala vad det kostar, inte ens om de får skatteavdrag. De vill hellre köpa svart. Synen på människorna som utför arbetet är att de inte är värda mer. Det är beklagligt och en människosyn som jag inte delar.
När vi talar om hur vi ska kunna använda statens budget på bästa sätt kan vi också fundera på vad det viktigaste vi kan göra i dag är. Är det att satsa på att ge mer RUT-avdrag för över 25 000 eller att lägga lite mer pengar på äldreomsorgen? Många äldre behöver omsorg, inte bara städning i hemmet. Jag vet vad jag prioriterar.
Eva-Lena Jansson (S):
Lotta Finstorp lägger ord i munnen på mig och finansministern som vi inte har sagt i denna debatt. Det är häpnadsväckande. Lotta Finstorp säger att det är ett högt tonläge, men rubriken på hennes interpellation är: "Förstörande av en av de bästa integrationsmotorer som funnits". Förstörande - jag undrar vem det är som har ett högt tonläge i debatten. När det gäller skräckpropaganda från olika intresseorganisationer vet jag att Almega är expert på det. Visita är också väldigt duktiga.
Man spred en propaganda om att ifall bidragen till arbetsgivare för att anställa unga togs bort skulle det gå åt pipsvängen för hela restaurangbranschen. Nu ser vi hur restaurang efter restaurang öppnas trots att de inte får mer bidrag till sina vinster utan får anställa unga, oavsett ålder, till samma lön.
När det gäller riktiga jobb handlade den förra debatten om att arbetsmarknadsministern och jag tycker att det är viktigare att människor går ut i riktiga jobb - anställningar där man får lön och semester - i stället för att vara inlåsta i fas 3. Det är helt korrekt uppfattat att vi tycker att det är bättre att göra det. När det gäller poolrengöring är det Lotta Finstorps partikamrat som har en stor hangup på det och tycker att det är jätteviktigt.
När det gäller insatser för äldre människor tror jag att människor kan göra massor av saker. Man kan välja att subventionera äldreomsorgen och bygga ut den, eller så kan man välja att investera pengarna på ett annat sätt. Men att bara ge arbetsgivarna bidrag tror jag inte är en riktig politik. När det gäller en feministisk politik kan man inte begränsa och tro att kvinnor bara kan vara företagare inom städtjänster. Jag tror att kvinnor kan mycket mer, och jag vet att de finns.
Jag vet att det finns kvinnliga företagare inom alla typer av branscher. Att säga att de bara ska befinna sig i städbranschen är att förminska kvinnor.
Eva-Lena Jansson (S):
Efter åtta år med moderata försvarsministrar har vi numera en socialdemokratisk försvarsminister, och efter åtta år med neddragningar på försvaret har vi äntligen en satsning. Vi hade dessutom två försvarsministrar som avgick, så vi har haft tre moderata försvarsministrar om jag kommer ihåg det rätt.
Men det är egentligen inte min poäng i den här frågan, utan min poäng är att Hans Wallmark efterfrågar omfördelningar och riktar en begäran till utrikesministern att hon ska vända sig till finansministern för att få pengar. Min fråga till Hans Wallmark är om han är beredd att vända sig till Ulf Kristersson, som är finanspolitisk talesperson för Moderaterna. Ni moderater föreslår ju hela tiden stora skattesänkningar, vilket innebär att resurserna i den statliga budgeten blir begränsade.
Skulle er budget slå igenom blir det naturligtvis mindre pengar. Herr talman! Min fråga är alltså riktad till Hans Wallmark. Hur ser han på att ställa frågor till sin egen finanspolitiska talesperson?
Eva-Lena Jansson (S):
Hans Wallmark missförstod mig nog med flit. Det jag försökte beskriva var att Hans Wallmark och det parti han företräder försöker låtsas som om de har pengar som inte någon annan har. Tvärtom har man stora skattesänkningar i den budget för riket som man lagt fram för riksdagen och som gäller för i år. Då ska man vara ärlig med det och i så fall berätta varifrån man tänker ta pengarna.
Hittills har man sänkt skatten och sett till att det blir mindre pengar till utbildning och mindre pengar till en massa andra saker. Att man nu, efter att ha dragit ned under åtta år, säger att det är bra att satsningen på försvaret finns talar för sig självt.
Eva-Lena Jansson (S):
Christian Holm Barenfeld försöker leda i bevisning, fast jag vet inte riktigt hur han får till det, att det skapar fler jobb att de som har fyllt 65 år skulle ha en lägre löneskatt. Jag vill därför ställa frågan till Christian Holm Barenfeld om han kan redovisa på vilket sätt det skapar fler jobb. Vilken evidens finns för det?
Hur blir det helt plötsligt fler jobb på en arbetsplats, till exempel på Posten, på grund av det? Christian Holm Barenfeld måste kunna redovisa det. Det vi har sett är att arbetslösheten sjunker ganska kraftigt bland unga nu, trots att vi har förändrat arbetsgivaravgifterna för unga. Christian Holm Barenfeld måste ha det klart för sig. Till Katarina Brännström och Christian Holm Barenfeld vill jag ställa frågan: Tycker ni att den svenska modellen är bra?
Gillar ni den och står ni bakom den? Kan ni i så fall motivera hur ni ser på den svenska modellen?
Eva-Lena Jansson (S):
Christian Holm Barenfeld kunde inte svara på hur det blir fler jobb genom andra skattesatser för äldre. Han hävdade att det var jobbskapande, men kunde inte beskriva var någonstans det är evidensbaserat att det blir fler jobb av sänkt skatt. Det borde man kunna redovisa. Hur uppstår det fler jobb genom att man sänker skatten för en enskild person? Det finns naturligtvis inga sådana evidensbaserade fakta, och det var därför han inte svarade på det.
Det är också intressant, fru talman, att Christian Holm Barenfeld inte ville kommentera den svenska modellen. Den hänger ihop med löner, skatter och hela det system vi har i Sverige när det gäller att finansiera den gemensamma välfärden men också säkerställa att människor som har fyllt 65 och är pensionärer har en dräglig tillvaro oavsett om de jobbar eller inte.
Som sagt är det intressant att den moderata riksdagsledamoten inte ville svara på frågan om den svenska modellen.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag hade egentligen inte tänkt lägga mig i den här interpellationsdebatten, men det är lite svårt att låta bli. Man blir ibland lätt provocerad av vad man får höra. Av beskrivningen som Erik Andersson gör får man nästan känslan att han har feberdrömmar. Han ser i alla fall massor av mörka mardrömmar framför sig.
Intresset för att behålla RUT på den tidigare nivån verkar gå genom hela den moderata riksdagsgruppen. Det har ställts ett flertal interpellationer om det, och önskan att få rengöring av inomhuspool verkar vara det mest centrala för Moderaterna. Nu har Erik Andersson precis redovisat den inkomst som regeringen tar tillbaka genom att inte ge RUT-avdrag upp till en viss nivå.
Det är väldigt få som utnyttjar den delen. Det är de som köper väldigt mycket tjänster. När det gäller att det skulle finnas en koppling att människor köper tjänsten svart eller vit beroende på RUT-avdrag har vi bevis på att det inte finns.
Det tydligaste beviset i den frågan är ett par här i Stockholm, båda med politiska uppdrag för Moderata samlingspartiet, som fortsatte köpa svarta tjänster trots att de tillsammans hade en inkomst på närmare 200 000 i månaden. De fortsatte köpa svarta tjänster trots att subventioner för hushållsnära tjänster infördes. De utökade till och med området för personen som städade lägenheten till att även innefatta sonens.
Trots att skattesubventioner hade införts köpte de tjänsten svart. Tydlig evidens för att folk köper enbart vita tjänster bara för att man inför RUT-avdrag finns alltså inte. Jag tycker att det är viktigt att man använder skattesubventioner på ett bra sätt, så jag har en fråga till dig, Erik Andersson: Står du bakom den svenska modellen?
Eva-Lena Jansson (S):
Mycket ska man höra innan öronen trillar av. Nej, jag är inte faktaresistent. Jag vet att det skapats fler jobb. Jag vet att det skapats många jobb inom RUT-sektorn. Jag förnekar inte det. Däremot säger jag att jag inte är säker på att det finns en koppling mellan de personer som köper RUT-tjänsterna och de personer som tidigare köpte svarta tjänster. Jag är inte säker på att de har slutat köpa svarta tjänster, för det är fortfarande billigare att köpa svart. Och den moralen kommer vi inte åt genom att höja RUT-taket.
Folk som begår kriminella handlingar kommer nämligen att göra det om risken är liten att åka dit. När jag frågade Erik Andersson om han stod bakom den svenska modellen ville han inte svara. Däremot svarade Christian Holm. Han hade vissa förbehåll. Jag tror att Christian Holm har många förbehåll. Jag tror att det är viktigt att vara tydlig med vad som gäller.
Det Erik Andersson ägnar sig åt i den här debatten, och som många andra moderater gör, är att skrämma skiten ur dem som jobbar inom RUT-företagen genom att låtsas som att det håller på att hända något helt omvälvande, vilket det inte gör. RUT-tjänsterna finns kvar. Subventionerna finns kvar. Däremot får de som är storkonsumenter betala mer själva. Det är inte förbjudet att betala det fulla priset, Erik Andersson. Det känner du också till.
Men på dig låter det som att så fort man får betala vad en sak egentligen kostar slutar man att göra det. Det säger någonting om hur man ser på värdet av det jobb som utförs, som många personer födda i ett annat land utför. Sedan tror inte jag att det är predestinerat att den som är född i ett annat land måste vara den som ska städa ett annat hem.
Eva-Lena Jansson (S):
Katarina Brännström frågar om rimligheten i regeringens mål om att sänka arbetslösheten och få den lägsta arbetslösheten i Europa till 2020. Jag vill påminna om att tidigare moderater har ifrågasatt den socialdemokratiska regeringens arbetsmarknadsmål och arbetslöshetsmål. Regeringen Persson, mellan 1994 och 1998, satte också upp ett mycket ambitiöst mål: att man skulle sänka arbetslösheten till 4 procent.
Dåvarande moderata partisekreteraren, tror jag, Lars Tobisson sa att om man lyckades med det skulle han börja sälja böckling till hela världen som en stor exportvara. Jag vet inte om han drev det företaget, men den svenska regeringen lyckades i alla fall åstadkomma den förändringen. Det var ett gemensamt arbete där man samarbetade med den fackliga organisationen och diskuterade: Hur ska man lösa den här frågan? Hur ska vi komma till rätta med den höga arbetslösheten?
Jag har samma fråga till Staffan Danielsson och Katarina Brännström som jag har ställt till de andra meddebattörerna under de arbetsmarknadspolitiska debatterna. Den gäller hur ni ser på den svenska modellen. Tycker ni att den svenska modellen är bra? Står ni bakom den till fullo? Det vore intressant att få ett konkret svar på det. De enkla jobben måste man också diskutera. Vi har nyligen haft en debatt om RUT-tjänster.
Där har Erik Andersson varit mycket tydlig med att det verkar som om gemene svensk helst vill ha allt subventionerat, för annars är man inte riktigt beredd att betala det fulla priset. När det gäller enkla jobb och låga löner har vi i arbetsmarknadsutskottet nyligen besökt USA. Vi såg väldigt mycket enkla jobb, jag och Christian Holm Barenfeld. Det handlade om att trycka på hissknappar, att hålla upp dörren, att stå med skyltar.
Många av dem som hade dessa enkla jobb klarade naturligtvis inte av att försörja sig själva. 42 miljoner invånare i USA är beroende av matkuponger för sin levnad, trots att många av dem jobbar. Den fråga som man måste ställa sig då är: Är vi beredda att sänka lönerna och försämra välfärden i Sverige till vilket pris som helst? Det är egentligen det Staffan Danielsson pratar om, att sänka lönerna.
Då måste man fundera på vilket samhälle man får. Vi hade också möjlighet i USA att träffa en som fått ekonomipriset instiftat till Alfred Nobels minne, Stiglitz.
Han konstaterade att det är bättre att subventionera enklare jobb ur ekonomisk synpunkt men också moraliskt - att inte låta de arbetslösa vara de som står för den egna kostnaden.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ställde en fråga före pausen. Ingen av dem jag ställde frågan till svarade på frågan. Jag tror att de egentligen inte vill svara på frågan av den anledningen att de inte delar min uppfattning om att den svenska modellen har tjänat Sverige väl. Både Katarina Brännström och Staffan Danielsson säger att ni vill förändra och förstöra den svenska modellen. Låt mig jämföra med en duk på ett bord. Drar man i ena hörnet drar man snart ned hela duken från bordet.
Det är vad ni vill åstadkomma genom att påverka hela lönebildningen. Ni pratar om att det är för höga ingångslöner. Ni pratar ingenting om diskriminering på arbetsmarknaden. Men jag är stolt över att det råder höga ingångslöner i Sverige. Det betyder att vi har ett samhälle där vi växer tillsammans, där det finns utbildning för alla och att löntagarna får ta del av produktionen som de är med och bidrar till. Det är viktigt.
När det gäller att se vad som händer på svensk arbetsmarknad i dag är det viktigt att ge människor som kan och vill utbilda sig möjligheten att ta del av utbildning, att inte säga att dörren är stängd eftersom vi inte tror att utbildning är möjligt. En hel del av dem som kommer till Sverige har inte förvärvsarbetat, men de har arbetat hela livet men aldrig fått betalt. Många av dem är kvinnor. Det är självklart att de ska kunna komma in på arbetsmarknaden.
Både utbildning och arbetsmarknadspolitiken måste vara effektiv, och det måste finnas olika typer av jobb. I dag finns en möjlighet att subventionera dessa jobb. Det skulle vara mycket billigare för arbetsgivaren än att sänka lönerna. Om lönerna sänks förstörs den svenska modellen.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag tackar för svaret. Det som oroar mig är synen på framför allt medier som har framskymtat också från ett politiskt parti här i riksdagen, nämligen Sverigedemokraterna. Man har sagt att man är beredd att stoppa medier, och man har haft synpunkter på hur medierna uttalar sig. När medierna ifrågasätts och inte får vara fria och oberoende hotas hela vårt samhälle och också de värden demokratin står för.
Därför är jag glad att regeringen vill fortsatta att verka och jobba för att stärka inte bara demokratin utan också yttrande- och mediefriheten.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack, Annika Qarlsson, för frågan! Jag tänker att när man kommer från ett land där man utsätts för hot eller blir stenad och dödad om man till exempel har en homosexuell läggning är det naturligtvis inte lätt att säga någonting. Jag tänker att det ligger på Migrationsverket som myndighet att faktiskt jobba med dessa frågor och att man i sin organisation, precis som i alla andra organisationer, måste utveckla sin kompetens på området.
Jag tänker att det är en fråga som man borde lyfta upp i socialförsäkringsutskottet om man ser det. Vi hade den diskussionen förra mandatperioden när jag satt i socialförsäkringsutskottet, så frågan är inte ny. Vi kanske kan säga så här att ju fler nya och kanske yngre personer som anställs på Migrationsverket, desto mer kompetens blir det på området, men det handlar om att hela tiden förbereda processer. Precis som vi har sagt när det gäller just asylprocessen är det också viktigt att kvinnor och barn får sin sak prövad individuellt och att man inte slås ihop.
Det är en individuell prövning, men det handlar också om kunskap att kunna ställa rätt frågor och också beskriva vad det finns för möjligheter i Sverige utifrån förföljda hbtq-personers situation. Vi vet även att många personer som söker sig till Sverige beskriver detta som det som man förföljs för, så det är en viktig fråga att följa. Jag tror dock att det är Migrationsverkets uppdrag, och jag tror att frågan också har diskuterats ganska mycket i socialförsäkringsutskottet.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag sätter min tilltro till att både den tidigare migrationsministern och den nuvarande har haft fokus på de här frågorna och har dem med i sitt arbete med regleringsbrev och riktlinjer till Migrationsverket. Det här är ingen ny fråga, utan det är en fråga som man har jobbat med rätt länge. Vi vet att det är svårt för personer som inte tidigare har varit öppna.
Men problemet som man nu har uppmärksammat är att personer som är öppna och beskriver det också blir ifrågasatta huruvida de är homosexuella eller inte och hur de kan bevisa det. Den diskussionen måste bli tydlig: Är det lämpliga regelverk och tester man använder sig av? Den frågan ligger dock inte i det här utskottet utan i socialförsäkringsutskottet, uppfattar jag det som.
Eva-Lena Jansson (S):
Om vi anser att det är viktigt att bryta arbetslösheten bland personer som nyligen har anlänt till Sverige är det viktigt att göra stora insatser. Det finns olika sätt att göra det på. För funktionsnedsatta finns lönebidragsanställning. Man kan tycka att insatsen i sig är fel, men om det är viktigt att bryta arbetslösheten bland invandrade personer handlar det om att lära sig svenska.
Då kan stödet ges. Om man är långtidsarbetslös och svensk finns massor med insatser, bland annat extratjänster. Där får man lön som är 100 procent finansierad av staten. Det är viktigt att göra rätt saker med rätt personer och rikta insatser dit där de behövs. Sverigedemokraterna kritiserar att det råder hög arbetslöshet bland invandrare, men sedan säger de att det inte ska göras några insatser för att lösa situationen med arbetslösheten.
Om företag fuskar med stödet ska det naturligtvis beivras. Sådant ska vi bort från. Det är mycket viktigt. Det är viktigt att det finns en ordentlig insyn för de fackliga organisationerna. Det är något som SD faktiskt har motsatt sig. Sedan var det DO:s uttalande om badtider. DO ansåg att diskrimineringslagen hade överträtts.
Däremot accepterade man könsuppdelade tider på relaxavdelningen och konstaterade att män och kvinnor ska få egna tider i lika stor omfattning. Det var mycket tydligt att det ska vara lika mycket tid. Det kan handla om pensionerade tanter som vill bada på en specifik tid, men det kan se olika ut. Jag tycker inte att det ska vara könsuppdelade tider som bygger på att vi inte kan se på varandra som människor. Det är helt felaktigt.
Men det fanns könsuppdelade tider både i gymnastiken och i badhuset när jag gick i skolan. Vad man hänvisar till är olika saker.