Mikael Damberg (S):
Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation om fler förskollärare i Stockholms förskolor och för svaret på Marie Granlunds interpellation om personaltätheten i fritidshemmen. Dessa båda interpellationer skrevs mot bakgrund av både fritidshemmens dag och förskolans dag som inträffade för en tid sedan - tillfällen att stanna upp och lite grann reflektera över utvecklingen på dessa båda viktiga områden.
För att börja med Marie Granlunds interpellation vill jag säga att det är en ganska allvarlig utveckling vi har, och ser, när det gäller fritidshemmen. Fritidshemmen är viktiga som ett pedagogiskt komplement till grundskolan. Där kan man stödja elevers lärande i och utanför skolan. Fritidspedagogen stöttar ofta beträffande läxträning samt förebygger och hanterar mobbning och kan vara en vuxen att tala med som hanterar frågor som är svåra för barn och ungdomar och som skolan inte riktigt klarar av eller har tid att hantera.
Tyvärr går utvecklingen åt fel håll och har gjort det ganska länge. Redan förra året interpellerade vi socialdemokrater statsrådet Björklund i frågan eftersom Skolverket har uppmärksammat allvarliga brister i verksamheten - både större barngrupper och allt färre anställd personal, dessutom allt färre utbildad personal. Det är lite märkligt att statsrådet i sitt svar på interpellationen säger att han noga följer utvecklingen.
Men varför gör statsrådet ingenting om han tycker att det är en viktig fråga? Det är väl huvudcloun i detta avseende. På andra områden när vi märker att det går åt fel håll när det gäller skolans eller förskolans utveckling ser vi att regeringen i alla fall pratar om att ta initiativ. Men när det gäller fritidshemmen händer ingenting. Det var min första fråga. Min andra fråga handlar om förskollärarna. Statsrådet säger i svaret att han inte vill kommentera enskilda kommuner.
Den här gången har jag försökt att skriva en interpellation som inte handlar om enskilda kommuner utan om en region, om Stockholmsregionen. Stockholms län är det län i Sverige som har lägsta andelen förskoleutbildad personal i verksamheten. Ungefär 40 procent av de anställda i Stockholms läns förskolor är förskollärare, medan riksgenomsnittet är 52 procent.
Eftersom statsrådet säger i svaret att de anställdas kompetens är den viktigaste faktorn för kvalitet borde det oroa statsrådet att en så låg andel av de anställda i förskolorna i Stockholmsregionen har förskolekompetens. Svaret är ganska vagt. Jag har samma fråga som Eva-Lena Jansson.
Statsrådet skriver att han i arbetet med den nya skollagen ska överväga också att krav på utbildad personal och övriga föreskrifter ska gälla för såväl kommunal som enskild verksamhet. Menar statsrådet att han bara överväger? Har han någon uppfattning i frågan? Vi socialdemokrater har både väckt motioner och interpellerat till exempel om att läroplanen ska gälla för alla typer av förskolor, oavsett om de är enskilda eller om de är kommunala.
Jag tycker att det är oerhört viktigt att samma kvalitetskrav ställs på personalkategorierna. Då tror jag att vi är helt överens om att förskolan i framtiden kommer att behöva både välutbildade förskollärare och välutbildade barnskötare för att fungera, men det gäller också andra yrkeskategorier. Även här är jag lite förvånad över att statsrådet inte ser att många förskolor runt om i Sverige jobbar med helt andra yrkeskategorier - med inriktning på kultur, språk och annat - som verkligen kan lyfta den pedagogiska verksamheten i förskolan.
Jag tycker alltså att det är ett ganska svagt svar och skulle vilja be utbildningsministern kommentera om han är beredd att skapa garantier, att kvalitetssäkra all förskoleverksamhet oavsett form och huvudman och att skapa garantier för att verksamheten följer läroplanen och har utbildad personal.