Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Jag vill börja med att tacka finansministern för svaret. Jag tycker att jag har fått svar på åtminstone en del av frågorna om än kanske inte riktigt på alla. Vi börjar i en ände som jag tycker är positiv där finansministern ger ett svar som ger en viss förhoppning.
Den fråga jag ställde, som jag tror var nr 5, var: Anser finansministern anser att det vore bra för Sverige om produktiviteten i arbetskraften ökar genom att svaga grupper åter lyfts bort från arbetsmarknaden genom exempelvis förtidspensioneringar? Jag syftade då på att man skulle göra på samma sätt som socialdemokratiska regeringar har gjort historiskt. Glädjande nog svarar finansministern här tydligt att det inte är något alternativ att lyfta ut grupper från arbetsmarknaden.
Det betyder att finansministern här lovar att inte använda den typ av tricks som tidigare S-regeringar har använt, det vill säga att lyfta bort svaga grupper från arbetsmarknaden genom exempelvis förtidspension. Det är bra, och jag tar det som ett löfte. Man kan i och för sig notera att finansministern för bara ett halvår sedan lovade att stå fast vid överskottsmålet, men där har det kommit nya besked nu.
Jag hoppas att finansministern inte har som huvudprincip att svika alla löften. Det som är mer problematiskt är att finansministern framhärdar i sin vägran att i siffror redovisa beräkningarna på de egna förslagens effekter när det gäller sysselsättning och antal arbetade timmar. I stället hänvisas det till att regeringen gör en "försiktig och samlad bedömning" av effekterna.
Som motiv för detta anges att det råder osäkerhet om de exakta effekterna. Herr talman! En budget är alltså en prognos över framtida ekonomiska händelser. Det är en prognos; det är inget facit. Det här att det finns osäkerhet i siffrorna är därför tämligen självklart när vi talar om en budget. Herr talman!
Man gör inte en budget för att man vet alla de exakta svaren - då hade man ju kunnat strunta i att budgetera och bara skriva in siffrorna i årsredovisningen på en gång. Nej, man gör en budget för att man försöker göra så bra beräkningar och bedömningar som möjligt med den information man har tillgänglig vid budgeteringstillfället. Att det finns osäkerhet i siffrorna är liksom en grundförutsättning i hela budgetarbetet.
Det betyder dock inte att man inte har ett ansvar att göra så bra beräkningar som man kan. Finansministern och regeringen har ett ansvar att göra så bra beräkningar som de kan av effekterna av de reformer som föreslås. Och regeringen har en skyldighet att redovisa beräkningarna för riksdagen och för svenska folket. Men det väljer ni att inte göra, och det vill ni inte göra.
De etablerade metoder som finns bryr sig finansministern alltså inte om, utan nöjer sig med "den samlade bedömningen" av regeringens politik. Finansministern säger sig inte vilja famla efter nycklarna under lampans sken. Men av svaret av döma verkar finansministern ha släckt lampan och slutat leta efter nycklarna, vilket är tråkigt. Det ser mörkt ut för Sverige.
Jag skulle därför vilja upprepa den sista fråga som jag ställde i min interpellation, nämligen: Är finansministern beredd att säkerställa att riksdagen fortsättningsvis får en relevant redovisning av vilka beräknade effekter på sysselsättning och antalet arbetade timmar som regeringens olika förslag medför?