KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Regeringen har ännu inte satt ned foten, som sagt; vi kommer att göra det under våren. Vi börjar med detta betänkande nu, och remisstiden har precis gått ut. Jag är medveten om kissing spines - jag vet vad det är och hur det fungerar. Jag vet också att det i efterhand kan vara svårt att veta exakt när det uppkom.
Samtidigt - om det skulle vara så att säljaren vet om detta när hästen säljs kommer en konsument att känna sig lurad, helt enkelt. Det måste finnas möjlighet att få rätt i den situationen. Jag är väl medveten om att köp och försäljning av dyra djur är ett specialfall.
Det är också därför detta kompromissförslag finns i utredningen, som innebär att det vid dyrare köp över en tiondel av basbeloppet - då landar vi på ungefär 5 000 kronor - ska finnas en form av undersökningsplikt, så att köparen ska låta göra en undersökning för att kunna upptäcka bland annat denna typ av fel.
Görs inte den av något skäl kommer köparen i en sämre sits inför en framtida process. Då får man lite grann stå sitt kast. Jag tycker att detta är en ganska rimlig konstruktion, utan att sätta ned foten definitivt. Det är samma sak när man köper hus.
En klok husköpare ser till att besiktiga det hus man tänker köpa så att man vet om det finns några fel och hur de i så fall ser ut. Det finns också ett förslag om att man helt ska kunna avtala bort den omvända bevisbördan vid dessa köp; detta ingår också i utredningens förslag. Jag kan inte säga så väldigt mycket mer om detta just nu. Beredningen fortsätter, och vi får se hur utredningsförslaget ser ut.
Det ska bli spännande att se hur remissinstanserna tar emot det. Här finns alltså i alla fall ett förslag som gör att man särbehandlar denna typ av köp.
Morgan Johansson (S):
Som jag var inne på handlar det om en balans mellan köparens och säljarens rättigheter. Jag tycker att det måste finnas ett rimligt skydd för köparen.
Köparen är ju ofta inte själv näringsidkare, utan det kan vara en person som helt enkelt köper en häst åt sina barn att rida på, och så visar det sig i efterhand att hästen inte fungerar som ridhäst. Har säljaren vetat om detta innan måste man kunna utöva en rättighet att låta köpet gå tillbaka eller att bli ersatt på något sätt.
Det är väl precis den balansen vi måste ha. Det finns som sagt ett förslag om en särreglering för dyrare köp med undersökningsplikt och med möjlighet att avtala bort den omvända bevisbördan. Vi fortsätter att bereda detta i Regeringskansliet, och vi återkommer till riksdagen under våren. Här behöver vi gå fram med förslag nu under våren för att direktivet ska börja gälla den 1 juli nästa år. Det är en frågeställning som vi måste ta ställning till fram till dess, helt enkelt.
Men vi återkommer när vi har kunnat analysera remissvaren och ser var vi ska landa. Jag tycker dock att det är en rimlig avvägning som har gjorts i utredningen, även om jag inte definitivt har satt ned foten där.
Morgan Johansson (S):
har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att skärpa straffen för vålds- och sexualbrott samt om jag och regeringen avser att vidta åtgärder för att förhindra framtida brott likt de som beskrivs i interpellationen. Kampen mot brottsligheten är ett långsiktigt arbete som är högt prioriterat av regeringen. Sverige ska vara ett tryggt land att leva i. En central fråga för att minska brottsligheten och öka tryggheten är att förbättra förutsättningarna för polisen att utföra sitt uppdrag. Här utgör utbyggnaden av Polismyndigheten en viktig del.
Vid halvårsskiftet var vi halvvägs mot regeringens mål om 10 000 fler polisanställda, och ytterligare nära 3 000 polisstudenter är på väg ut i verksamheten de närmaste åren. På det straffrättsliga området bedriver regeringen ett mycket aktivt arbete. På regeringens initiativ har minimistraffen skärpts för bland annat grov våldtäkt, grovt rån, grov misshandel, synnerligen grov misshandel, grovt olaga tvång och grovt olaga hot.
Vidare har regeringen reformerat sexualbrottslagstiftningen, och Sverige har nu den strängaste lagstiftning vi någonsin haft. Men det behövs ytterligare åtgärder för att stärka lagstiftningen när det gäller sexualbrott. Regeringen har därför gett en särskild utredare i uppdrag att bland annat se över straffskalorna för sexualbrott och lämna förslag på de förändringar som kan behövas för att dessa i tillräcklig mån ska spegla brottens allvar. I fråga om rån kan det ifrågasättas om den nuvarande straffskalan återspeglar brottets allvar.
Regeringen har därför gett en särskild utredare i uppdrag att bland annat överväga och vid behov lämna förslag om ett höjt minimistraff för rån. Vidare bereds förslag om slopad straffreduktion för 18-20-åringar för brott med ett minimistraff på ett års fängelse, det vill säga brott som våldtäkt, rån och grov misshandel. Om förslaget genomförs kommer det att dömas ut längre och fler fängelsestraff för sådan brottslighet. För att även bekämpa brottens orsaker behövs ett långsiktigt och strukturerat brottsförebyggande arbete som involverar hela samhället.
Därför har regeringen tagit fram det nationella brottsförebyggande programmet, Tillsammans mot brott. Regeringen avser att inom kort återkomma med en redovisning av åtgärder i enlighet med målsättningarna i programmet.
Morgan Johansson (S):
Jag kan bara understryka det fru talmannen säger. Här har vi än en gång hört Tobias Andersson frossa i alla detaljer kring ett vedervärdigt brott, och jag tänker inte göra det. Dels för att det är en pågående rättsprocess, dels för att jag också har för stor respekt för brottsoffren för att göra så. Tobias Andersson bryr sig inte ett dugg om brottsoffren i det här läget. Han vill bara bedriva partipolitik.
Brottsoffer ska, enligt min mening, inte behöva utgöra rekvisita åt politiker som bara vill stå i rampljuset. Dessutom är det anmärkningsvärt att föregripa rättsprocessen på det sättet och spekulera vilt i motivet, som Tobias Andersson gör. Det är en pågående rättegång. Varken jag eller Tobias Andersson kan uttala oss i skuldfrågan.
Det är domstolar som dömer i Sverige, inte riksdagspolitiker. I sak har regeringen ingenting att skämmas för när det gäller straffskärpningar. Jag sa i mitt interpellationssvar att vi har skärpt straffen för grov våldtäkt, grovt rån, grov misshandel, synnerligen grov misshandel, grovt olaga tvång och grovt olaga hot. Dessutom har vi utvidgat lagen om grov våldtäkt så att fler brott kan bedömas som grova.
Det handlar bland annat om unga brottsoffer, som är fallet här. Tanken är att den nya lagstiftningen ska tillämpas så att fler våldtäktsbrott mot unga brottsoffer ska bedömas som grova. Det finns en rejäl straffskala för den typen av vedervärdiga brott.
Vi har skärpt straffen för dem, och vi kommer att införa ytterligare skärpningar. I mitt interpellationssvar sa jag att vi ska göra en ny översyn av sexualbrotten. Nu har Sverige den strängaste sexualbrottslagstiftningen någonsin. Vi införde samtyckeslagstiftningen i slutet av förra mandatperioden, och vi ser nu generellt över straffskalorna för sexualbrott, bland annat våldtäkt av normalgraden.
Vi ser över straffskalorna för rån. Det finns en sittande utredning. Jag vill ha en ordning ungefär som nu med grova vapenbrott, det vill säga att det finns en häktningspresumtion också för rån så att du inte släpps ut i väntan på rättegång - som i dag många gånger sker i fråga om rån. Vi ökar möjligheterna till häktning där. Vi arbetar med ett förslag om att ta bort straffreduktionen för unga.
Det kommer att gälla alla brott som har ett straffvärde på över ett års fängelse, vilket är den typen av brott vi talar om här. Samtidigt, fru talman, ser vi nu också resultatet av den stora polissatsningen. Polisen har nu mer pengar än någonsin. Det finns fler poliser än någonsin. Det finns fler anställda i myndigheten än någonsin. Fler återrekryteras som tidigare lämnat kåren och kommer nu tillbaka. Det är också färre som slutar än tidigare.
Här fortsätter vi att förstärka polisorganisationen successivt under de kommande åren. Jag kan inte uttala mig i skuldfrågan i denna fråga, men allvarliga brott ska naturligtvis bestraffas och lagföras. Vi har sett till att det nu finns rejäla straffskalor och polisiära resurser för att bedriva sådana utredningar framåt i tiden.
Morgan Johansson (S):
Nu är Tobias Andersson missnöjd med att jag berättar om alla de åtgärder vi har gjort, alla straffskärpningar som vi har gjort och allt som sedan ska komma. Tobias Anderssons argumentation är nu att det inte har någon betydelse eftersom domstolarna ändå inte dömer på det sätt som Tobias Andersson vill att de ska göra. Argumentet är då att det spelar ingen roll vad vi har gjort, för det har ändå inte fått någon effekt.
Jag vill bara påminna om hur det faktiskt ser ut i verkligheten just när det gäller utdömda straff. Förra året dömde svenska domstolar ut över 10 000 fängelseår, sammanlagt. Det är en ökning med nästan 30 procent på två år. Det är en effekt av att fler döms men också av att de som döms numera döms till längre fängelsestraff. Det är en mycket påtaglig effekt.
Har Tobias Andersson fler funderingar över det tycker jag att han kan besöka ett fängelse eller ett häkte. Då kommer han nämligen att se att vi nu har full beläggning. Vi har till och med överfull beläggning på många håll. Det är 100 procents beläggning både på häkten och på anstalter. Det är en effekt av det vi har gjort med häktningspresumtionen för de grova vapenbrotten men också med straffskärpningarna för framför allt de grova, allvarliga våldsbrotten.
Jag påstår att de straffskärpningar som vi har genomfört faktiskt har haft effekt också i verkligheten, så att säga. Detta tycker jag är viktigt. Som jag var inne på avslutningsvis i mitt förra anförande har vi en utveckling där återfallen i brott efter fängelsevistelse faktiskt minskar. För 20 år sedan var det nästan 40 procent som återföll i brott inom tre år från att de släppts ut ur fängelset. I dag ligger den siffran på ned mot 30 procent.
Det talar för, menar jag, att vi faktiskt har en ganska bra verksamhet i kriminalvården och att vi har en möjlighet att se till att de som begår brott kan lämna den brottsliga banan om bara rätt insatser sätts in. Därför vill vi se till att den verksamheten kan fortsätta att utvecklas i kriminalvården.
Morgan Johansson (S):
har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att utvisningar ska vara på livstid samt om jag avser att vidta åtgärder för att förhindra framtida brott av det slag som han beskriver i sin fråga. För regeringen är det angeläget att det finns förutsättningar att utvisa en utländsk medborgare som gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. Regeringen har därför gett en särskild utredare i uppdrag att göra en bred översyn av lagstiftningen om utvisning på grund av brott och lämna förslag på en skärpt reglering som ger förutsättningar att i fler fall än i dag utvisa utlänningar som begår brott.
Enligt den praxis som utvecklats bestäms längden på ett återreseförbud vid utvisning på grund av brott som regel med utgångspunkt i brottslighetens straffvärde, vanligen till fem, tio eller femton år från dagen för domen. Om brottslighetens straffvärde överstiger åtta års fängelse brukar återreseförbudet som regel inte tidsbegränsas. Den nuvarande tillämpningen innebär att även relativt allvarlig brottslighet kan leda till ett förhållandevis kort återreseförbud.
Utredaren ska därför ta ställning till om bestämmelsen om återreseförbud bör ändras i syfte att möjliggöra en mer nyanserad bedömning. Vidare ska utredaren ta ställning till hur straffvärdesgränsen för att utvisning på grund av brott ska kunna komma i fråga bör ändras. Utredaren ska också se över om det finns skäl att ändra kravet på synnerliga skäl för att utvisa en utlänning som vistats i Sverige en längre tid samt hur utlänningens anknytning till det svenska samhället ska beaktas.
I uppdraget ingår även att se över hur reglerna kan skärpas vid hedersrelaterad brottslighet och hatbrott samt att föreslå åtgärder som, med bibehållen rättssäkerhet, kan effektivisera verkställigheten av beslut om utvisning på grund av brott. Utredaren ska presentera sina förslag senast den 30 juni 2021.
Vad beträffar frågan om åtgärder för att förhindra framtida brott vill jag erinra om att minimistraffen har skärpts för bland annat grov våldtäkt, grovt rån, grov misshandel, synnerligen grov misshandel, grovt olaga tvång och grovt olaga hot, att regeringen har reformerat sexualbrottslagstiftningen och att Sverige nu har den strängaste lagstiftningen vi någonsin har haft på det området.
Regeringen har också gett en särskild utredare i uppdrag att bland annat se över straffskalorna för sexualbrotten och lämna förslag på de förändringar som kan behövas för att dessa i tillräcklig mån ska spegla brottens allvar. Vidare bereds förslag om slopad straffreduktion för 18-20-åringar för brott med ett minimistraff på ett års fängelse, det vill säga brott såsom våldtäkt, rån och grov misshandel. Om förslaget genomförs kommer det att dömas till längre och fler fängelsestraff för sådan brottslighet.
Morgan Johansson (S):
Tobias Andersson tycker att jag skryter. Men jag säger bara som vi brukar säga i Skåne: Vi skryter inte; vi säger bara som det är. Här handlar det om att vi bara säger som det är, det vill säga detta är de åtgärder som vi vidtar just för att komma åt den här typen av problematik. Tobias Andersson slår in öppna dörrar.
Min uppfattning är nämligen att för den som begår allvarliga brott i Sverige och inte är svensk medborgare ska huvudregeln vara utvisning. Då har man nämligen missbrukat vår gästfrihet. Det är min grundhållning i de här frågorna. Det var precis därför vi tillsatte den översyn som jag skriver om i interpellationssvaret. Denna översyn har flera olika moment.
En del handlar om anknytningen, det vill säga frågan om när ska man kunna hänvisa till att man har en så stark anknytning till Sverige att man inte ska bli utvisad. Där menar jag att reglerna är alldeles för generösa. Vi har sett ett antal mål som pekar just på det och som vi menar är stötande.
Det måste bli lättare att sänka gränsen eller tröskeln i de fallen och därmed skärpa regelverket kring just den frågan, det vill säga vilken anknytning man ska kunna hänvisa till. Det andra är att fler brott ska kunna omfattas av utvisning. Då handlar det om vilket straffvärde man ska ha. Den tredje delen handlar om precis det som Tobias Andersson berör i den här interpellationen, det vill säga längden på utvisningen.
Det finns också med i utredningsförslaget. När det gäller livstidsutvisning är praxis just nu uppemot åtta års fängelse i straffskalan för att livstids utvisning ska vara aktuell. Då hamnar vi i mycket allvarlig brottslighet, i praktiken mord, synnerligen grov misshandel eller synnerligen grov våldtäkt.
Jag menar att åtta år är ett alldeles för högt ställt krav. Min uppfattning är att den gränsen måste sänkas väsentligt, och det var bland annat därför som vi gav utredaren i uppdrag att se över regelverket i den delen. Om man sänker den gränsen väsentligt innebär det att fler kommer att utvisas på livstid.
Utredaren har även andra frågeställningar att utreda, bland annat hedersbrottsproblematiken, det vill säga att i ökad utsträckning kunna utvisa förövaren som har begått hedersbrottet. Då måste man också se till att ta hand om brottsoffret så att brottsoffret kan vara kvar i Sverige. Den problematiken har man också att ta ställning till. Även verkställigheten av utvisningar måste effektiviseras.
Uppemot 90 procent av alla utvisningar som det beslutas om kan också verkställas, men det finns tyvärr några länder som inte tar emot ens sina egna medborgare. Då måste man jobba bilateralt med dessa länder för att se till att man får till stånd ett sådant samarbete. Alla länder ska ta emot sina egna medborgare om de har dömts för brott. Det gäller att se till att de också gör det. Ett betänkande kommer i juni, är planen.
Vi räknar med att kunna ha på plats en ny lagstiftning under 2022, där vi stramar upp det här regelverket väsentligt.
Morgan Johansson (S):
Först och främst är detta inte någon ny fråga för oss socialdemokrater. Vi socialdemokrater gick till val på att vi skulle genomföra en sådan förändring. Detta är alltså i linje med den politik som vi har bedrivit. Min grundhållning är, som sagt, att om man begår allvarliga brott i Sverige och inte är svensk medborgare ska huvudregeln utvisning gälla.
Det är precis därför som vi har bett utredaren att se över alla dessa aspekter när det gäller anknytning, vilka brott som ska omfattas och vilken tid som en utvisning i så fall ska omfatta. Tobias Andersson spekulerar här om tidsplanen. Jag har precis redogjort för hur vi tänker oss detta. Betänkandet kommer i juni nästa år. Sedan är det en remisstid på tre månader. Och därefter kommer vi att jobba med lagförslaget.
Min grundhållning i den planen är att vi ska kunna lämna lagförslaget till riksdagen före valet, så att vi därmed också genomför detta under denna mandatperiod. Det gäller för övrigt för alla punkter som vi har på 34-punktsprogrammet mot organiserad brottslighet att de ska genomföras under denna mandatperiod. Sedan undrar Tobias Andersson varför vi utser utredare och varför man inte bara kan bestämma saker.
Men det är så lagstiftningsarbetet går till. Vi har ett beredningstvång enligt grundlagen. Det innebär att vi inte bara kan sitta här i kammaren och bestämma att vi ska göra si och göra så. Alla lagförslag som kommer till denna kammare måste vara beredda i den meningen att de måste vara utredda, det måste ha varit en remissomgång och vi måste ha tittat på alla eventuella effekter och konsekvenser av lagstiftningen. Vet Tobias Andersson vad som annars kommer att hända?
Jo, det är att domstolarna inte kommer att kunna döma efter en slarvigt utförd lagstiftning som inte är beredd. Därmed blir eventuella riksdagsbeslut kring sådant som inte har utretts bara ett slag i luften. Man måste helt enkelt förhålla sig till att man måste göra på detta sätt. Men vi har inte förhalat denna fråga på något sätt. Vi har från första början sagt att detta är en sådan fråga som vi vill lösa under denna mandatperiod. Det är också planen att vi ska göra det.
Men ingen ska sväva i tvivelsmål om vilken inriktning som vi har, nämligen att skärpa detta regelverk väsentligt.
Morgan Johansson (S):
Vi gick, återigen, till val på detta. Det är ett vallöfte som vi nu faktiskt kommer att genomföra. Det innebär att fler kommer att kunna dömas till utvisning, att färre kommer att kunna hänvisa till anknytning till Sverige, att fler brott ska kunna rendera i utvisning, att utvisningarna kommer att förlängas väsentligt och att fler därmed kommer att dömas till livstids utvisning. Dessutom kommer själva verkställigheten att effektiviseras.
Vi tar också in hedersbrottsproblematiken. Det är alltså inte något svårt löfte för mig att ställa ut, tvärtom. Det gick vi till val på, och det kommer vi också att se till att leverera. Tobias Andersson frågar: Hur gör man med Lagrådet? Går regeringen inte ibland emot Lagrådet? Först och främst ska jag säga att vi inte har genomfört någon flyktingamnesti. Det finns inte något sådant beslut. Vi har genomfört en lagstiftning som möjliggör för en grupp att slutföra sina studier och sedan etablera sig på arbetsmarknaden.
Men det var absolut inte någon amnesti. Något sådant beslut är inte fattat. När vi ska gå fram med ett förslag till riksdagen avstyrker Lagrådet ibland det och tycker att det är fel. Då måste vi fundera på hur Lagrådet har argumenterat. Är det bra eller dåligt, och ska vi ändå gå fram med det? Det finns några sådana förslag. Ett var när vi skärpte straffen för de grova vapenbrotten. Detta förslag avstyrktes av Lagrådet, men där gick jag fram ändå.
Ett annat gällde samtyckeslagstiftningen och sexualbrotten. Det avstyrkte Lagrådet också, men där gick vi fram ändå. Ett tredje gällde id-kontrollerna, som gjorde att vi kunde styra upp och få kontroll över flyktingkrisen 2015 igen. Då gick Lagrådet också emot, men vi gick fram ändå och det beslutades i kammaren. Jag skäms inte ett ögonblick för dessa beslut. Det har nämligen visat sig vara fungerande åtgärder, och i vissa fall faktiskt helt nödvändiga. Men denna balans måste alltid finnas.
Men med detta inte sagt att man kan sitta här och bara besluta om saker och ting som över huvud taget inte är beredda. Det funkar inte enligt grundlagen.
Morgan Johansson (S):
Där har vi heller inga delade meningar. Det jag säger är att man måste göra båda delar. Man måste bekämpa brotten och låsa in de mest brottsaktiva. Om vi inte tar hand om dem kommer de att utgöra förebilder för de unga som är på väg in, sabotera allt förebyggande arbete och försämra själva legitimiteten för allt förebyggande arbete. Det är helt klart så, och det är därför vi går fram med de stora satsningarna på polisen.
Vi har fler poliser nu än någonsin i Sverige, och det fortsätter efter hand. Målet som vi satte upp 2017 var att det skulle bli 10 000 fler polisanställda till 2024. Vi har kommit halvvägs till det målet, och nu kommer varje halvår som går ytterligare en stor kull nya poliser från utbildningsorterna. Vi har startat två nya polisutbildningar i Borås och Malmö och har nu fem utbildningsorter.
Vi gör alltså stora investeringar i den brottsbekämpande delen. Sedan handlar det också om det förebyggande, det vill säga att det måste finnas bra skolor och en fin fritidsverksamhet, och all den välfärd som man har i ett modernt samhälle måste finnas överallt i Sverige. Därför gör vi också stora satsningar i de utsatta områdena.
I den budget som ligger på riksdagens bord föreslår vi satsningar på 250 miljoner kronor per år som riktas till de utsatta områdena, bland annat för den här typen av åtgärder. Om man ska se till att de här figurerna inte blir förebilder handlar det inte bara om att låsa in dem - det ska man naturligtvis göra - utan man måste också ta deras pengar och tillgångar.
I Rimfrostsatsningen var en del av det att man kunde ta ganska mycket kontanter, fina bilar, guldklockor och allt annat som de här personerna ståtar med. Jag ser framför mig att om vi ska ha ytterligare åtgärder ska vi bli ännu mer effektiva just i det avseendet och gå på brottsvinsterna och ta de kriminellas tillgångar. Där kommer vi också att gå fram med förslag de kommande åren.