KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lennart Hedquist (M):
Jag hade förra mandatperioden anledning att engagera mig en del i just frågan om nations- och kårobligatoriets framtid. Jag reagerade då mycket starkt mot själva tankegången att riksdagen skulle ta ett beslut innan det förelåg ett färdigt förslag.
Den tågordning som regeringen nu har valt är på det viset riktig, det vill säga att man inte fattar något beslut förrän det föreligger en färdig proposition som vi kan ta ställning till här i riksdagen.
Man kan naturligtvis säga att regeringen hade kunnat vara något öppnare i sina direktiv till den utredning som tillsattes. Jag tror att det viktiga var att man lät en erfaren utredare ta sig an problematiken och belysa de ganska komplicerade frågor som det trots allt är, även om det utifrån kan förefalla vara en ganska enkel sak.
Men det är uppenbarligen betydligt mer komplicerat än många föreställer sig. Vi som har varit engagerade i studentvärlden en gång i tiden känner väl till det.
Jag har för egen del alltid varit för att man ska avskaffa obligatoriet reellt men menat att det kanske är viktigt att i någon form bevara både nationernas och studentkårernas offentligrättsliga ställning på det sättet att man kan vidmakthålla deras skatterättsliga status.
Den utredning som nu Erland Ringborg har lagt fram måste jag för egen del säga att han har lyckats mycket väl med i just det avseendet genom att han på ett elegant sätt har byggt in studentkårerna och nationerna i högskolelagen och vidmakthållit deras offentligrättsliga ställning.
För studentnationerna i Uppsala och Lund är detta av fundamental betydelse. För studentnationerna har ju inte lagts in någon form av offentlig finansiering, möjligen att de ska kunna få betalt av universitetet när de gör vissa tjänster.
Däremot tycker jag att den här utredningen på ett något försåtligt sätt har tagit fram en finansiering av studentkårernas verksamhet som enligt min uppfattning är närmast motsatsen till att ge dem en oberoende ställning. Det är ju fråga om en direkt skattefinansiering av de framtida studentkårerna.
Man kan självklart fundera på om studentkårerna också ska ha betalt för vad de gör gentemot högskolorna och universiteten. Däremot kan man verkligen ifrågasätta om det är staten som ska betala för den delvis studentfackliga verksamhet som studenterna i dag betalar för genom sina kåravgifter.
Jag tror att diskussionen måste föras huruvida det är rimligt att gå vidare med utredningens förslag till finansiering på det sätt som har skett. Det är självklart att studentkårerna kommer att kunna utvecklas på ett sådant sätt att de har kvar en stor medlemsstock eftersom det kommer att vara förenat med förmåner att till exempel ha en studentlegitimation.
Jag tror att det är viktigt att studentkårerna genom sin avgiftssättning fortfarande kan vara oberoende och att studentinflytandet också den vägen kan utvecklas.
Lennart Hedquist (M):
När den nya regeringen tillträdde var det uppenbart att den tillträdde i ett land med omfattande bidragsfusk. Trots vad den tidigare regeringen angav om omfattningen av detta har det senare framkommit att bidragsfusket i landet var utomordentligt omfattande.
Vår nuvarande regering har genomfört en rad mycket offensiva insatser mot bidragsfusk, vilket leder till positiva effekter på många olika områden. Samhällets kostnader minskar och fler går över till att vara i arbete på grund av att det har blivit lönsammare att vara i arbete. Det är viktigt att framhålla framgången för regeringens arbete vad beträffar bidragsfusk.
Regeringen ärvde ett land med ett omfattande skattefel, precis som Jörgen Johansson framhöll. Nyligen belystes det på nytt av Skatteverket. Regeringen ärvde ett land där det var väldigt vanligt med svartarbete och att man köpte svarta tjänster, men framför allt var det väldigt många som erbjöd svartarbete.
Delvis berodde det på skattekilar och andra saker i skattelagstiftningen som nu regeringen offensivt arbetar mot. De händelserna som timat på senare år gör att det nu finns ett klimat för att genomföra ändringar.
På samma sätt som regeringen har haft ett offensivt arbete mot bidragsfusk finns nu möjligheter att få förståelse för offensiva insatser mot skattefusk och svartarbete.
Jag tycker att det är väldigt viktigt att framhålla att det nu föreligger konkreta förslag från Skatteverket och från de olika branscher som konfronteras med dessa olägenheter. Vi har nyligen i skatteutskottet tagit del av dessa förslag från Skatteverket. För ett par dagar sedan var det en stor skattekonferens där olika branschförbund framställde sina önskemål.
Det råder nu, som jag uppfattar det, en påfallande stor samstämmighet om att här finns möjligheter att göra saker, och många av förslagen har redan inkommit till regeringen.
Samtidigt känner väldigt många att det är viktigt och angeläget att förslagen kommer till riksdagen så att beslut kan fattas så snart som möjligt.
Har Anders Borg något indikativt besked om i vilken utsträckning dessa förslag kan komma till riksdagen inom det närmaste halvåret för att ikraftträdandet skulle kunna ske senast den 1 januari 2009?
Jag tror nämligen att man ska ta till vara det klimat som råder i landet nu. Väldigt många krafter vill medverka till att skattefusk av olika slag i vårt land blir mindre till sin omfattning än det skattefusk som denna regering ärvde från den tidigare regeringen.
Lennart Hedquist (M):
Jag tycker också att Bo Bernhardssons inlägg visade på en nyanserad inställning till vad som har förekommit både tidigare och de senaste åren. Vi bär naturligtvis alla ett gemensamt ansvar för den värdegrund som finns i samhället.
Det är viktigt att inse att man kan påverka den mer i vissa situationer. Det jag berörde i mitt tidigare inlägg har visat sig tydligt när det har gällt bidragsfusk. Det var nästan tabu när Alf Svensson för några år sedan tog upp problemet att ens antyda omfattningen av bidragsfusket.
Nu har det framkommit att det var omfattande, och regeringen har vidtagit åtgärder. Men det viktigaste som har hänt i anslutning till detta är att det numera inte är socialt acceptabelt att fuska med bidrag på det sätt som uppenbarligen skedde tidigare.
På samma sätt kan man naturligtvis påverka frågan om skattefusk, både att köpa svartarbete och att erbjuda svartarbete. Samtidigt är det viktigt att samhället erbjuder de verktyg till medborgarna som gör det enklare att göra rätt för sig och att orimliga skattekilar hyvlas av. Skattelagstiftningen ska moderniseras.
Det är bra att regeringens myndighet Skatteverket har kommit med konstruktiva förslag. Det är bra att olika branschorgan som känner sig konfronterade med omfattande skattefusk lägger fram konstruktiva förslag och idéer om vad man kan göra.
Det är bra att regeringen aviserar att förslagen kommer att läggas fram så småningom. Redan det kommer att ge effekt på skattemoralen.
Lennart Hedquist (M):
Jag tycker att det är värdefullt att regeringen fullföljer den ekonomiska redovisningen i sin budgetproposition i enlighet med vad tidigare regeringar har angivit så att man tydligt kan se effekterna av olika förändringar på hushållsgrupper. Det hade varit orimligt att bryta den statistikserien.
Vi kan ha klart för oss, tror jag, att det är relevant att redovisa på det sättet. Man kan diskutera om det ska vara ytterligare redovisning därutöver. Men hushållen är ändå en enhet där man bör kunna följa effekten av till exempel olika skatte- eller bidragsförändringar.
Jag begärde egentligen ordet i den här debatten för att jag noterade att Monica Green i sin interpellation insinuerade på något försåtligt sätt att alliansen skulle ha någon förkärlek för sambeskattning. Men så är det inte.
Jag ska redovisa - hoppas att Monica Green lyssnar - att en av de första skattefrågor som jag kom i kontakt med var sambeskattningen. Min mamma var nämligen folkskollärarinna. Hon var mycket upprörd över att hennes inkomst av tjänst lades ovanpå min pappas. Det ledde till en beskattning som hon upplevde som starkt orättvis.
Detta försökte borgerliga partier genom årtionden att få slut på. Det dröjde ända till - om jag kommer ihåg rätt - början av 1970-talet till sambeskattningen ersattes med en särbeskattning.
Socialdemokratiska regeringars ovilja att avskaffa sambeskattningen ledde till att en ökad förvärvsfrekvens bland kvinnor i vårt land fördröjdes. När särbeskattningen kom ledde det till att förvärvsfrekvensen bland kvinnor ökade, och sedan kom som ett brev på posten önskemål om en utbyggd barnomsorg.
På samma sätt har de borgerliga partierna i riksdagen försökt att få bort den sambeskattning som var kvar till exempel inom förmögenhetsskattelagen. Jag tycker att det var oerhört felaktigt av Monica Green att ens antyda att allianspartier skulle vara för en sambeskattning.
Lennart Hedquist (M):
Jag tycker att det var bra att det kom ett erkännande, som jag tolkar det, av att sambeskattningen var väldigt dålig. Jag tror att vi kan vara överens om att sambeskattningen hade effekter under ganska lång tid framåt på grund av att den fördröjde den jämställdhet mellan könen som vi ville uppnå på arbetsmarknaden.
Sedan vill jag framhålla att det ligger ett stort ansvar på de olika arbetsgivarna. Här diskuterades det att de offentliga arbetsgivarna, inte minst kommuner och landsting, länge kanske hade haft en diskriminerande lönesättning. Det har varit märkligt att se att när man har tagit fram tillräckligt stora grupper har man sett att det har funnits löneskillnader som är svåra att förklara.
På den tiden då jag satt i Akademiska sjukhusets styrelse såg jag till exempel hur det genomgående var i sjukvården, även i fråga om kvinnliga läkare. Samtidigt kan man notera att det i väldigt stor utsträckning förklaras av hur kvinnor i arbetslivet har fått anpassa sig till familj och så vidare.
Jag kan också se att det finns företag som är framgångsrika och har en lönestatistik som visar att kvinnor och män har likvärdiga löner. Jag är själv styrelseordförande i ett företag där en stor del av ledningsgruppen är kvinnor, och jag vill bestämt påtala att de har mycket goda löner även i förhållande till männen.
Jag vill också kommentera det Monica Green anförde angående effekterna av regeringens politik på sysselsättningsområdet. Den har varit framgångsrik; det ser vi i statistiken, inte minst på arbetade timmar. En förbisedd effekt av regeringens politik är att många deltidsarbetande nu har blivit heltidsarbetande.
Det har varit av stor betydelse för jämställdheten.
Lennart Hedquist (M):
Några av interpellanterna har försökt värja sig mot den statsrättsliga lektion som interpellationssvaret också innehåller. Nu räcker det egentligen inte med den lektionen; föregående talare var inne på den problematiken.
Det, herr talman, var en synnerligen märklig åtgärd. Själva tanken att utskott på detta sätt skulle börja tillskriva regeringen om kommande budgetanslag för myndigheter som ligger under respektive utskotts ansvarsområde är något som är helt främmande för hur budgetprocessen mellan regering och riksdag ska gå till.
Det var därför en självklarhet att skatteutskottet i dag avvisade detta förslag till utskottsinitiativ. Jag förutsätter att avsikten framöver inte är att sådana förslag väcks i andra utskott utan att vi i partierna respekterar uppgiftsfördelningen mellan regering och riksdag när det gäller budgetberedning och det vi under lång tid varit överens om.
När detta väl sagts kan jag med tillfredsställelse notera vad finansministern i dag ger för svar på interpellationerna. Det gäller även beskeden beträffande läget i beredningsprocessen i regeringen, som finansministern också underhand har givit, med ett besked om att regeringen avser att återkomma i tilläggsbudgeten om ett ökat anslag till Tullverket.
Det senare överensstämmer, vilket särskilt de som sitter i skatteutskottet mycket väl vet, med vad utskottet förutsatte skulle kunna ske när vi yttrade oss över anslaget för 2008. Herr talman! Det har under kvällen sagts mycket om Tullverkets uppgifter, och de är synnerligen viktiga. Det gäller inte minst gränsbevakningen för narkotika med mera.
För skatteutskottets del känns det som mycket angeläget att Tullverket har resurser att ingripa bland annat mot den införsel som inte är för personligt bruk av alkoholdrycker. En sådan införsel innebär omfattande kriminell vidareförsäljning med utlöpare också till annan brottslig verksamhet via mer eller mindre organiserade ligor.
Med den punktskattenivå vi har måste vi som motmedel ha verktyg som kan stävja den verksamheten. Här behövs kanske inte främst ökade anslag till tullen utan också en samverkan mellan tull, kustbevakning, polis, åklagare och domstolar, vilket vi i skatteutskottet haft anledning att framhålla.
Kanske behövs även en lagändring som tydligare ger tullen vassare verktyg att vidarebefordra upplysningar om frekvent införsel som inte är för personligt bruk. Också en sådan lagändring bör nog övervägas av regeringen. Herr talman!
En debatt om tullen och dess resurser och uppgifter handlar alltså inte enbart om pengar utan i hög grad om organisation och befogenheter.
Jag utgår från att i det läge som vårt land befinner sig, som delvis är nytt på grund av den EU-utvidgning och det Schengenavtal som vi fått, krävs en mycket god genomlysning av vilka uppgifter tullen ska ha i framtiden.
Lennart Hedquist (M):
Även jag tycker att det är bra att Veronica Palm har ställt den här interpellationen så att vi ges tillfälle att från riksdagens talarstol reda ut begreppen lite grann. Veronica Palm säger att den här regeringen har infört olika skattetabeller för arbetstagare och pensionärer. Ja, i någon mening finns det olika skattetabeller för pensionärer och arbetstagare, och de har alltid funnits.
Veronica Palm känner uppenbarligen inte till att grundavdragen har varit och är olika för pensionärer och för förvärvsarbetande. Det har förts fram här att när nu den här regeringen och riksdagsmajoriteten har infört någonting som heter jobbskatteavdrag, en skattereduktion som går till dem som är i arbete, skulle det på något sätt missgynna dem som uppbär pension.
Detta är direkt felaktigt. Att man gynnar dem som är i arbete leder inte till att man missgynnar dem som uppbär pension. Pensionärer som har exakt likadan inkomst som en arbetstagare har i någon mening varit gynnade tidigare, om man ser på nettoinkomst efter skatter och avdrag.
Det här har i någon mening accentuerats på senare år i och med att en arbetstagare inte kan göra avdrag för utgifter som har samband med arbete. Reseutgifter upp till 9 000 kronor om året är utgifter som en pensionär inte har.
Dessutom har det tillförts en avdragsbegränsning för de första 5 000 kronor som en arbetstagare har som inte är avdragsberättigade i samband med deklarationen. Men det är utgifter som anses ha samband med inkomstens förvärvande.
Till detta kommer att en arbetstagare normalt betalar a-kasseavgift, och dessutom har en arbetstagare normalt också en fackföreningsavgift, som numera inte är avdragsgill.
Då kan man säga att för att en pensionär och en arbetstagare med lika inkomster ska kunna ha samma nettoinkomst fordras ett jobbskatteavdrag. Det är vad denna regering har säkerställt. Man ska inte missgynnas av att man är i arbete, utan man ska gynnas av att man är i arbete.
Detta att man gynnas av att vara i arbete leder i sin tur till att det finns större möjligheter att säkerställa pensionärernas ekonomiska utveckling framåt i tiden.
Jag tycker att det är väldigt osakligt det som Socialdemokraterna har lyckats få till i den allmänna debatten, att pensionärerna skulle missgynnas av att man försöker se till att de som är i arbete och som ofta inte har särskilt höga inkomster åtminstone har ungefär samma ekonomiska nettoinkomst som de som har motsvarande i pension.
Därför skulle jag vilja föreslå Veronica Palm och Socialdemokraterna att upphöra att försöka hävda att vi genom jobbskatteavdraget skulle ha försatt pensionärerna i en sämre situation.
Lennart Hedquist (M):
Jag tycker att vi ska vara väldigt konkreta i den här diskussionen när det gäller att jämföra en pensionsinkomst och en arbetsinkomst. Vi kan ta en industriarbetare som har en månadsinkomst på 20 000 kronor och en pensionär med relativt hög pension på 20 000 kronor.
Om vi jämför vad de får efter jobbskatteavdrag och avdragsbegränsningar upptäcker Veronica Palm omedelbart att det behövs ett jobbskatteavdrag för att inte industriarbetaren ska ha en betydligt lägre nettoinkomst än pensionären. Man har utgifter för resor till och från arbetet. Man har utgifter som har samband med arbetet.
Man har en a-kasseavgift som ska betalas och man har en avgift för fackföreningen. Jag tror att Socialdemokraterna mer och mer börjar förstå att det behövs ett jobbskatteavdrag för att stimulera till arbete. Det kanske är bakgrunden till att man har tagit och nu accepterat de första stegen i jobbskatteavdragen. Man går ju alltid emot när vi förbättrar jobbskatteavdraget ytterligare.
I efterhand godtar man ju jobbskatteavdraget. Ni har verkligen anledning att fundera lite över varför ni inte är konsekventa i er egen retorik. Jag tror att ni egentligen förstår att jobbskatteavdraget behövs för att skapa likvärdiga förhållanden.
Det finns verkligen anledning att också lyfta fram det förhöjda jobbskatteavdraget för personer över 65 år. Det är ett jobbskatteavdrag som träder i kraft från första kronan man tjänar i arbete. Det är 20 procent upp till 100 000 kronor. Det är alltså ett jobbskatteavdrag på helårsbasis på 20 000 för de första 100 000 en pensionär tjänar.
Det är en viktig åtgärd för att stimulera till mer arbete i den gruppen.
Lennart Hedquist (M):
Jag tycker att det är viktigt med de ledord som försvarsministern tydligt åberopar för den framtida utformningen av försvaret, nämligen tillgänglighet och flexibilitet.
Det andra som jag tycker är viktigt i försvarsministerns svar är betydelsen av att ha en tydlig beslutsordning så att man vet vad riksdagen fattar beslut om, vad regeringen fattar beslut om och vad myndigheten, i det här fallet närmast Försvarsmakten, kan fatta beslut om.
När jag har sagt detta vill jag ta upp just den fråga som Försvarsmakten har tagit upp angående flygplatsområden. Jag talar inte mot bakgrund av några förmodanden om den framtida utvecklingen i Ryssland.
Alla de erfarenheterna visar vilken betydelse det hade att ha Uppsala garnisons flygplats tillgänglig för försvaret. Därför är det med stor förvåning jag upplever att Försvarsmakten nu tycks föreslå att man inte längre behöver den flygplatsen.
Jag vet att överbefälhavaren har sagt att man i den mån det behövs en incidensberedskap eller motsvarande ska kunna hänvisas till exempel till Västerås flygplats. Jag vet att han samtidigt har sagt att det tar ungefär en till två veckor innan man i så fall har den tillgänglig för ändamålet.
Min fråga utifrån det här med tillgänglighet och flexibilitet är: Kan det verkligen vara rimligt att inte ha en för Försvaret tillgänglig flygplats i huvudstadens närhet?
Ska man vara hänvisad till till exempel Västerås, Örebro eller Visby flygplats? Det tycker jag är en viktig fråga. Det andra jag vill ta upp är just det försvarsministern skriver om att Försvarsmakten inte har redovisat något förslag till regeringen att Luftstridsskolan eller Försvarsmaktens underrättelse- och säkerhetscentrum ska läggas ned.
Nej, det har de inte gjort, men de föreslår att dessa enheter ska flyttas. Jag har genom åren upplevt hur försvaret kommer med omflyttningsförslag som innebär väldigt stora kostnader, där man teoretiskt kan säga att det skulle ge en besparing om man skalar bort alla kostnader som till exempel Fortifikationsverket eller byggnationen.
Men i själva verket är den typen av förslag till omflyttningar av verksamhet mycket orationella och mycket oekonomiska, och jag hoppas att regeringen, när man granskar Försvarsmaktens förslag i det hänseendet, gör en kvalitetssäkring av om detta håller.
Lennart Hedquist (M):
Det är lite gåtfullt att Försvarsmakten utifrån ledorden tillgänglighet och flexibilitet har kommit med det här förslaget. Det är väl tveklöst så att försvaret självt borde ha upplevt att såväl tillgänglighet som flexibilitet har varit viktiga under de gångna åren i samband med att man för viktiga uppdrag har behövt utnyttja flygplatsen vid tidigare F 16.
Jag har den största respekt för att försvaret måste se till varje möjlighet att spara pengar. Här är det klart att man har försökt räkna fram att skulle man genomföra detta skulle det vara möjligt att spara 50 miljoner kronor. Det kan i olika sammanhang vara en icke föraktfull summa.
Men innan man går vidare med den här typen av beslut, oavsett var de ligger, tycker jag att man bör kvalitetssäkra den kalkyl som är gjord. Det är väldigt enkelt att få fram en sådan besparing på myndigheten Försvarsmakten om man samtidigt skyfflar över en stor del av kostnaden till någon annan myndighet.
Ur statens synpunkt bör man se hur kassaflödet för de tänkta förändringarna ser ut. Oavsett om ärendet ska till riksdagen eller inte - det mesta ska uppenbarligen inte till riksdagen - har ju regeringen ett ansvar för att se till att det blir ett rationellt och riktigt beslutsfattande i det här ärendet.
Beträffande Luftstridsskolan är det uppenbart för oss alla att avsikten är att den ska flyttas till Enköping och att avsikten i övrigt är att den verksamhet som finns vid Uppsala garnison också ska försvinna. Det som är kvar är egentligen då Försvarshälsan, och jag tror inte att man kan motivera att Uppsala garnison finns kvar bara för den verksamheten.
Lennart Hedquist (M):
Den här frågeställningen handlar i första hand om det ska vara lönsamt att vara i arbete. Så har det ju inte alltid varit när man jämför med att inte vara i arbete. När man är i arbete har man en rad kostnader som har direkt samband med att man är i arbete.
Det här har redan nämnts, till exempel resor till och från arbetet, kostnader som har direkt med arbetet att göra, a-kasseavgift och fackföreningsavgift. Det är utgifter som den som är i arbete har och som i ganska begränsad utsträckning numera är skattereducerande.
Det här innebär att det fordras en jobbskattereduktion, ett jobbskatteavdrag, för att göra det lönsamt att vara i arbete till exempel i relation till en pensionär med motsvarande inkomst.
Det här är någonting som är väldigt svårt för många, inklusive vissa pensionärsorganisationer att inse, men jag uppfattar mer och mer när man diskuterar med företrädare för pensionärsorganisationerna att de faktiskt i hög grad är varse den här skillnaden.
Oppositionen kommer nu med yrkanden om att man som pensionär ska ha exakt samma skatt som den som är i arbete oavsett att den som är i arbete och är över 65 år har en extra förmånlig jobbskattereduktion.
Men om man ska ha samma skatt på samma inkomst kommer detta att fordra att man då höjer skatten rejält för dem som är i arbete för att i stället sänka skatten i förhållande till i dag för pensionärerna.
Jag tycker att det i det fallet också vore intressant om Lennart Axelsson kunde utveckla partiets syn på den frågan något.