Julia Kronlid (SD):
Jag vill börja med att säga att vi givetvis står bakom samtliga våra reservationer och vårt särskilda yttrande, men för tids vinnande i ett pressat schema i kammaren väljer jag att yrka bifall endast till reservation nr 2. Vi debatterar som sagt i dag utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. Den 3 december beslutade riksdagen, som tidigare nämnts, om budgetens ramar.
Då gav vi i Sverigedemokraterna i första hand stöd till vårt eget budgetförslag med våra egna ramar och vår politiska inriktning också inom biståndet. När vårt eget förslag föll återstod regeringens och Alliansens förslag. Då valde vi att rösta på Alliansens förslag, och Alliansens ramar vann alltså omröstningen.
Detta innebär dock inte att Sverigedemokraterna ställer sig bakom Alliansens budgetmotion och politik i sak, utan det var ett resultat av regeringens ovilja att inte ytterligare förvärra en politik som i grunden skadar hela det svenska samhället. Det faller sig därför naturligt att vi i dagens debatt och votering följer upp vår egen politik vad gäller ramar och politisk inriktning inom biståndet.
Men om regeringens biståndsbudget och Alliansens budget hade ställts mot varandra vid en votering i dag hade vi även i dag röstat på Alliansens förslag i andra hand. Den minskning på 515 miljoner kronor som Alliansen har föreslagit och som avser regeringens förslag på additionella medel för klimatinsatser i utvecklingsländer är vi nämligen överens om.
Jag förutsätter att regeringen nu tar ansvar för att följa upp de ramar det har beslutats om och inte betalar ut pengar utöver ramen på 1 procent av bni. Vi har vårt eget budgetförslag och vår egen motion. Och vi tycker att det är dags för ett mer ansvarsfullt bistånd med bättre uppföljning av resultat och där varje satsad krona ska göra så mycket nytta som möjligt för att hjälpa de mest utsatta människorna.
Genom en grundlig översyn av ineffektivt bistånd, större koncentration av biståndet till de minst utvecklade länderna och färre inriktningar kan vi effektivisera utvecklingsbiståndet och år 2015 ha en biståndsram på 0,7 procent av bni, vilket också är i linje med FN:s rekommendationer.
Vi vill att fattigdomsbekämpning ska få ett mycket tydligare fokus i biståndet än i dag och att Sverige tar ett större humanitärt ansvar internationellt inom biståndet. Vi står i dag inför flera stora humanitära kriser. Över 50 miljoner människor befinner sig på flykt. Situationen i Syrien och Irak är fortsatt mycket allvarlig, och miljontals människor har tvingats fly.
Av dem är de allra flesta internflyktingar eller har flytt till närområdet. Det råder brist på resurser, och nu när vintern närmar sig är läget mycket allvarligt. Länder som Jordanien, Libanon och de kurdiska delarna av Irak har tagit ett mycket stort ansvar.
Gång på gång har de ropat efter hjälp, och det är främst ökat bistånd som kan hjälpa dem att klara trycket på deras ekonomier. Oavsett flyktingpolitiken i Europa kommer nämligen de allra flesta flyktingarna att söka sig till närområdet. Sverige har under lång tid fört en oansvarig politik och inte prioriterat hjälp i närområdet.
Nuvarande regering vill avsätta 8,4 miljarder för avräkningar för flyktingmottagning i Sverige, alltså 27 procent av biståndet. Men regeringen vill samtidigt inte ge klara besked om vad man avser att bidra med till internationell flyktinghjälp, förutom några olika punktinsatser. Sverigedemokraterna vill helt och hållet avskaffa dessa avräkningar inom biståndet under budgetperioden.
Jag menar att både föregående och nuvarande regering med sin orättvisa fördelning av resurser har medverkat till att Jordanien och Libanon nu står i ett läge där den ekonomiska situationen är så pass allvarlig och belastad att de tvingas göra det svårare för flyktingar att ta sig in i Jordanien och Libanon. Men det finns sätt att bistå de länderna.
Världsbanken har upprättat fonder för att stödja samhällen i dessa länder med grundläggande behov då många flyktingar inte befinner sig i flyktingläger i FN:s regi utan också i värdsamhällen. Regeringen har utlovat 100 miljoner för det ändamålet. Det är jättebra, men det räcker inte. Och vad är 100 miljoner i förhållande till 8,4 miljarder i avräkningar?
Sverigedemokraterna har budgeterat för att kunna avsätta 1 miljard för detta ändamål, alltså tio gånger mer. Vi måste fråga oss vad som är viktigast. Är det att statsminister Stefan Löfven eller kanske vår biståndsminister ska kunna sätta en gloria på huvudet för att Sverige har beviljat flest uppehållstillstånd i Europa? Eller är det viktigast att hjälpa flest flyktingar?
För mig och Sverigedemokraterna är svaret självklart. Målet måste vara att hjälpa så många som möjligt. I vår biståndsbudget har vi därför avsatt 3,6 miljarder för internationell flyktinghjälp för 2015 och 12,8 miljarder för internationell flyktinghjälp under budgetperioden. Med vår politik och våra ekonomiska prioriteringar skulle vi kunna hjälpa fler på ett ansvarsfullt sätt.
Vi har också valt att satsa pengar utöver vår biståndsram på 0,7 procent för att kunna hantera det mycket allvarliga läget i Västafrika med ebola och de akuta behoven för att rädda människoliv. Vi behöver naturligtvis också arbeta långsiktigt för att bekämpa fattigdom och förtryck i utvecklingsländer. Vi vill se ett bistånd som utgår från människors omedelbara behov i deras vardag.
Vi vill bland annat öka satsningarna på vatten, sanitet och tillgång till livsmedel som är grundläggande mänskliga rättigheter och kan vara avgörande för människors överlevnad, hälsa, jämställdhet och utbildning. Herr talman! Vi vill alltså se ett effektivt bistånd som kommer de mest behövande till nytta. Vi vill upphöra helt med de katastrofalt stora avräkningar som nuvarande regering gör och kraftigt öka det humanitära biståndet för att bekämpa ebola och hjälpa fler flyktingar.
Och vi vill lägga tio gånger mer än regeringen på att stödja länder i Mellanöstern som tar ett stort ansvar.