Åsa Regnér (S):
Jag tackar ledamoten. Jag vet inte var ledamoten var då, men vi hade en debatt i kammaren om situationen med ensamkommande flyktingbarn och socialtjänsten. Då fanns det en del synpunkter på att regeringen hade vidtagit så många åtgärder att det var oerhört många sidor i betänkandet. Vi har varit mycket aktiva för att möta den här situationen. Vi har tagit massor av initiativ för att stärka socialtjänsten.
Det kan man tyvärr inte säga om den tidigare regeringen, och jag tycker att det är viktigt att förklara varför läget är så ansträngt som det är. Därefter kan vi fokusera på vad vi ska göra nu. När det gäller familjehem har vi bland annat ett uppdrag att se över vad man helt enkelt får för de medel man använder när man placerar barn på olika ställen. Hur fungerar ett konsulentlett familjehem, till exempel, ur ett barns perspektiv?
Hur ser den tjänst ut som barnet faktiskt får i olika placeringsformer? Socialstyrelsen har ett skärpt uppdrag att informera om vad ett familjehem är, för att rekrytera fler seriösa familjehemsanordnare och för att kunna erbjuda utbildning till dem. Det finns en lång lista över vad vi har gjort i de här frågorna, och vi har haft en utfrågning i riksdagen om det.
Vi har haft en debatt i kammaren om det, och jag kan gärna återkomma om allt vi gör. Socialtjänstlagen ska vi också se över, och jag vill se över den i dess helhet. Det har inte gjorts på många år. Socialtjänstlagen är en väldigt fin lag, skulle jag vilja säga, eftersom dess ambitioner är mycket viktiga i ett välfärdssamhälle och i en samhällsmodell som jag företräder.
Dock har samhället förändrats, och det är sant att det här är en ramlagstiftning där mycket har följts upp med detaljer. Vi behöver anpassa lagstiftningen till dagens samhälle. Detta gäller mycket mer än familjehem. Familjehem är en placeringsform som den sociala barn- och ungdomsvården har till sitt förfogande. Den sociala barn- och ungdomsvården är i sin tur en del av hela socialtjänsten, så det här är en stor och komplex fråga.
Icke desto mindre vill vi ge oss i kast med den eftersom vi tycker att socialpolitik och en väl fungerande socialtjänst är något oerhört viktigt. Det som hände var precis det jag sa: Under 2015 tog Sverige emot 35 000 ensamkommande barn. Sammantaget tog Sverige emot 70 000 barn - det talar vi sällan om, men så var det.
Det kan man kanske jämföra med att det föds ungefär 100 000 varje år i Sverige, så det var ett stort antal barn som kom. För de 35 000 ensamkommande hade socialtjänsten det direkta ansvaret, och då var det helt enkelt så att många kommuner inte hade möjlighet att hitta familjehem i sina kommuner. HVB kan det också handla om. Vi har infört en ny form, stödboende, som redan finns på vissa håll i landet.
Hur som helst behövde vissa kommuner placera i andra kommuner. Vissa kommuner meddelade att de inte hade tid att utreda trots att lagstiftningen säger att de ska det.
När jag nu reser runt i Sverige - senast var jag i Norrbotten, där jag besökte tre kommuner den här veckan; jag var i södra Sverige förra veckan och så vidare - ser jag att man har kommit till ett stadium där man kan utreda och där man på bästa sätt försöker reda ut situationer, till exempel att barn finns i andra kommuner, och hitta lösningar för hur man på bästa sätt ska ta hand om de här barnen. Det är ett tufft läge.
Vi har förstärkt med 1 miljard under mandatperioden för bemanning. Vi förstärker kommunerna med 10 miljarder per år. Jag hoppas och tror att en del av detta kommer att användas i kommunerna eftersom de har ett stort ansvar för flyktingmottagande. Jag kommer att stödja socialtjänsterna för att de ska kunna göra ett bra jobb i förhållande till de här barnen och deras framtid.