KBLab/rixvox huggingface dataset:
David Josefsson (M):
Nu ligger väl elprisstödet utanför denna budgetdebatt. Men det man till att börja med kan konstatera är att Sverige helt uppenbart inte har det mest stabila elsystemet, eftersom vi är i den situation som vi är. Det är bara att fråga vilket hushåll men också vilken industri som helst som kämpar med elräkningarna. För batterifabriken, som redan har etablerat sig i Göteborg, är det stora orosmomentet om det ens finns el.
Som jag sa i min förra replik är det inte fastighetsägare som behöver miljarder för att göra energibesparande åtgärder, för det lönar sig redan i dag, med de energipriser vi har, att göra sådana investeringar. Den trånga sektorn är alltså inte att få ekonomin att gå ihop utan att få tag i komponenter och hantverkare som kan göra jobbet. Då är inte jag och vår regering beredda att lägga miljarder av det allmännas medel där, när pengarna faktiskt behövs någon annanstans.
Då är det viktigaste att sätta fokus på att återigen lösa energifrågan. Vi hade en folkomröstning 1980. Jag tror inte att man 1980 riktigt förstod vilka enorma klimatproblem vi skulle stå inför i dag. Och vi kan inte blunda för klimatet. Vi måste ha en fossilfri och koldioxidfri energiproduktion där vi kan gå över till en elektrifiering. Det är vår största utmaning för framtiden.
Att Miljöpartiet inte tar den på större allvar utan vill plöja ned miljarder till fastighetsägare är faktiskt förvånande. Som jag sa i ett tidigare replikskifte med Vänsterpartiet är det förvånande att det är Miljöpartiet som tycker att fastighetsägare ska få miljarder för att göra något som de redan tjänar pengar på. Att de skulle stå på storkapitalets sida är väl symtomatiskt för den debatt som vi har hamnat i.
David Josefsson (M):
Jag tackar Jennie Nilsson för frågan. Jag ska börja med att kommentera det som Jennie Nilsson lyfter fram, och nu är vi tillbaka i det planekonomiska i antal tusen bostäder som byggs. Det var alltså under brinnande högkonjunktur som det byggdes bostäder under förra mandatperioden. Trots det, eller kanske just därför, tar man inte bostadspolitiken på allvar. Man genomför inte de nödvändiga reformerna.
Man är en lat katt, därför att högkonjunkturen ju löser problemen åt en. För att svara på frågan som ledamoten ställde är alltså inte Moderaterna, till skillnad från Socialdemokraterna eller Vänsterpartiet, ett parti som skyddar byggbolagen eller byggdirektörerna. Vi värnar om skattebetalarnas pengar. Vi tänker inte ge dem till företag för att de är duktiga lobbyister och säljer in en viss reform.
Det man kan konstatera är att dessa byggbolag antagligen skulle ha byggt bostäder ändå. Det har både Riksrevisionen och andra studier kommit fram till. Att ha en god företagarpolitik är att se till att regelverk fungerar och att det finns förutsättningar att bygga bostäder. Men att pumpa in miljarder i subventioner är inte definitionen på bra företagarpolitik.
Det man kan konstatera är att vi står inför ett krasst ekonomiskt läge. Då sätter vi moderater stolthet i att värna ekonomin och att ibland ta lite jobbiga beslut. Det är några byggherrar som blir sura, men vi skyddar skattebetalarnas pengar. Vi plöjer inte in miljarder i reformer som faktiskt inte ger resultat. Det är jag extremt stolt över att kunna berätta i den här kammaren.
David Josefsson (M):
Tack, Jennie Nilsson, för uppläsningen! Till att börja med kan man konstatera att de ärenden som behandlas före den 1 januari kommer att få sitt stöd. Vi lägger 4 miljarder på att stödet ska kunna betalas ut. Som en jämförelse kan jag nämna att vi lägger 5 miljarder på rättsväsendet och 5 miljarder på totalförsvaret.
Det är alltså inte småpengar som regeringen lägger på detta för att de som har sökt stöd i möjligaste mån ska få det. Men något som är viktigt att komma ihåg och som jag tycker att du ska poängtera i ditt svar är att Socialdemokraterna inte lägger mer pengar. Ni har inte heller någon lösning.
Ni har inte vaskat fram dessa pengar i statsbudgeten. Det tycker jag att du ska vara ärlig och säga. Även om ert förslag hade vunnit i utskottet och i kammaren kommer alltså mejlskrivaren inte att få några pengar. Där är väl ni från Socialdemokraterna svaret skyldiga. Var är pengarna? Hur ska Socialdemokraterna lösa problemen?
Där kan jag bli lite provocerad: Vi har oppositionspartier som kritiserar regeringen, men läser man budgetförslagen ser man att vi är i samma situation där. Jag tycker att man ska erkänna att det är ett tufft ekonomiskt läge. Som moderat är jag tydlig med att det är en politisk prioritering vi gör. Jag hade önskat att oppositionens partier gjorde samma sak och var lika tydliga.
Det här reformutrymmet finns inte, och i den mån det finns reformutrymme väljer man att lägga pengarna på något annat.
Ola Möller (S):
Det här ärendet handlar om ett EU-direktiv som ska implementeras i svensk lag, och det handlar i grund och botten om ifall aktieägare på ett enkelt och begripligt sätt ska kunna se vad de ledande företrädarna har för ersättningar. Regeringens uppfattning är att så ska vara fallet. Det handlar i grund och botten om en juridisk tolkning, och regeringen gör alltså tolkningen att EU kräver att denna rapport ska upprättas.
Detta rör noterade bolag, alltså bolag som många gånger har miljon- eller miljardomsättningar, och det är ett antal institutionella placerare som drabbas av detta. Den diskussion som har förts i kammaren har däremot handlat om i princip hela företagsvärlden i Sverige. Jag kan inte riktigt se att det har med detta att göra. Det blir en debatt om helt andra saker, vilket är tråkigt.
Jag tror nämligen att det bra att aktieägare kan ta särskild ställning till just ersättningarna till dem som har de ledande befattningarna, eftersom vi vet vad kopplingen mellan prestation och ersättningar, bonusar och liknande har inneburit historiskt. Det här är ju inte en helt riskfri verksamhet som bedrivs för samhället i stort.
Transparens är därför bra för att människor som jag, till exempel, som inte är speciellt bevandrade i aktiekunskap men som ändå äger ett antal aktier, lätt ska kunna gå in och se hur ersättningarna ser ut för de här personerna. Det är inte lätt för gemene man att läsa och ta till sig en årsredovisning, men här får man på ett transparent och bra sätt se hur företaget presterar och hur ersättningarna till ledande företrädare sett ut.
Jag tror att det perspektivet är bra. I grund och botten gör som sagt regeringen den tolkningen att EU kräver detta och att det därför är juridiskt nödvändigt. Då får vi göra det oavsett om vi tycker att det är rätt eller ej. Jag är inte jurist och kan därför inte säga att det här är rätt eller fel, men jag litar på att regeringen har kompetensen att kunna tolka ett EU-direktiv och göra den bedömningen. Sedan är det precis som Centerpartiet lyfter här, nämligen att detta måste följas upp.
Politikens uppgift, oavsett vad det gäller, är att följa upp de beslut vi fattar och har fattat så att vi kan ta bra beslut. Uppföljning ingår liksom i helheten. Jag vet dock inte om man ska sätta ett datum på det. Jag tror framför allt inte att det vore klokt att göra det så snart som Centerpartiet förespråkar, eftersom det skulle ske ganska snabbt - 2021 om jag minns rätt. Det känns som om det här inte har hunnit få effekt då, utan man behöver nog avvakta några år.
I betänkandet står det dock som utskottets mening att vi ska följa upp detta. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.
Ola Möller (S):
Givetvis kan jag inte lova det. För det första ger Mikael Eskilandersson en beskrivning av aktieägare som inte är riktigt korrekt. Det är inte så att alla aktieägare kan åka till en stämma. Man har inte de ekonomiska möjligheterna. Det är inte så att folk som jobbar och sliter kan säga att man tar ledigt och åker upp till Sveavägen eller någon annanstans på Östermalm och är med på en företagsstämma en tisdagsmorgon.
Det är heller inte så att alla har jättelätt att tillgodogöra sig en årsredovisning, och därför tror jag att just den här biten är väldigt bra. Den fyller också någonstans en systemviktig funktion. Transparensen när det gäller ersättningar till dem som fattar de största och svåraste besluten är jätteviktig. Är det någonting vi lärde oss av finanskrisen 2008 är det att kopplingen mellan bonussystem och risktagande är väldigt stark.
Har man bonusar som är uppbyggda på incitamentet att sätta företagen och hela samhällssystemet i risk, vilket en del bankdirektörer i USA gjorde, kan det vara väldigt bra med en starkare transparens i detta. Eftersom uppgifterna i huvudsak redan finns i årsredovisningen handlar det egentligen om att göra en sammanställning och vissa tillägg till rapporten. Sedan ska det tas ett särskilt beslut, och man ska också kunna följa upp tidigare år. Jag tror att detta i grund och botten är bra.
Men givetvis är det som Centerpartiet har lyft upp, att det här måste vi titta på. Skulle våra stora börsnoterade företag på grund av denna pålaga digna under kostnader och byråkrati är det klart att vi ska ta bort den. Både Mikael Eskilandersson och jag vet dock att så inte blir fallet. Här gör man en höna av en fjäder och för in diskussionen på en massa andra saker än vad detta handlar om. Den här rapporten tror jag är klok.
Ola Möller (S):
Det är väl en jättebra idé. Kör på det, Mikael Eskilandersson! Motionera om det! Kanske kan det få kammarens stöd. Jag har inga principiella problem med en särskild rapport om vad vi tjänar. Nu kallas den rapporten ofta Aftonbladet. De brukar lägga ut såväl vad man tjänar som vad man gör och ofta var man bor - eller det kanske var Expressen.
Du försöker göra våra börsnoterade företag till offer för en hemsk regering som tycker illa om rika människor. Kom igen! Vi pratar om Ericsson, och vi pratar om H&M. De företagen slänger ihop en sådan rapport ganska snabbt. Sedan kan aktieägarna ta ställning till dem.
All ekonomisk teori om finanskriser från de senaste tio åren har pekat på kopplingen mellan incitamentsstrukturen för ledningen och de risktaganden man gör samt hur man driver bolagen. Det är vad detta handlar om, inte allt det andra som du talar om. Jag tror att det kan vara klokt att få upp allt det på bordet. Då kan vanligt folk ta ställning till det och se det.
Det blir också lättare för medierna och alla andra intresserade att granska det. Jag tror att det är klokt. Det handlar också om en säkerhet för hela samhällssystemet. Om de här företagen misslyckas, om de ibland till och med medvetet och bedrägligt gör saker som inte är speciellt sunda, som man har gjort i till exempel USA, riskerar det att leda till kostnader för människor som inte tjänar de stora summorna.
Konsekvenserna blir ökad arbetslöshet, och människors liv slås sönder. Det är därför det behövs transparens i de här frågorna. Gör inte våra börsnoterade företag till offer här. Så svårt är det inte för dem att få ihop rapporterna.
Ola Möller (S):
Tack, David Josefsson, för en saklig och bra fråga som har med ärendet att göra! Jag får också meddela till protokollet att jag är uppvuxen i Hjärup i Staffanstorps kommun. Det ligger på en stor åker. Mycket närmare en bakgrund inom jordbruk än så kommer jag inte. Jag har dock en mycket god relation till LRF hemma i Helsingborg. De beskriver att regler också kan vara ett stöd.
Jag tror att detta kan vara ett stöd för bland annat startup-företagen, som David Josefsson själv lyfte fram, som noteras tidigt. Jag tror att man kan se att detta skulle vara ett bra sätt att se över sin ersättningsstruktur eftersom man måste lägga fram det för aktieägarna och ta ansvar för det.
När det gäller remissinstanserna har väl Svenskt Näringsliv aldrig tyckt att implementering av EU-direktiv som påverkar deras verksamhet är någonting positivt - du får gärna visa om så är fallet. Det kan man fundera på. Det är en juridisk bedömning. Och juristerna på Regeringskansliet gör en annan bedömning än två av remissinstanserna som du nämner. Jag har helt glömt din fråga, eftersom jag talar alldeles för mycket.
Du får återkomma med den.
Ola Möller (S):
Det är tolkningen av vad EU tycker i frågan som avgör. Där gör man uppenbarligen olika tolkningar. Centerpartiet sa: Låt oss utvärdera detta om ett tag, för att se vad som är rätt tolkning. Har andra länder gjort annorlunda? Om det visar sig vara ett problem får vi se om vi kan ta bort det. Jag tror att man ska se både den här och en del av de andra rapporterna som en möjlig konkurrensfördel.
Tänk om europeiska och svenska bolag kan ha högre svansföring, visa på större transparens och att de är mer hållbara, om de kan gå ut till konsumenter och andra företag och peka svart på vitt på att de är bättre än de amerikanska och kinesiska företagen. Demokrati, transparens och hållbarhet - de orden är framtiden. Det är där vi vill vara.
Om vi kan säga att det är vad vi vill lyckas med och att företagen har rapporterna som visar det kanske frågan till de amerikanska och kinesiska företagen, framför allt de kinesiska, blir: Var är er transparens? Var är er konkurrensvilja när det gäller detta? Sedan får konsumenterna göra medvetna och kloka val och köpa de europeiska produkterna, eftersom man litar på de företagen. Jag tror inte att alla regler per automatik innebär en nackdel.
Regler kan också styra i en önskvärd riktning, som stöder företag. Miljöregler är tydliga sådana. Klimatfrågan är en tydlig fråga där vi jobbar för att svenska företag ska ligga längst fram. Varför kan vi inte ligga längst fram i fråga om ekonomisk hållbarhet och transparens? Den här lagstiftningen kommer nu. Om man ser lite positivt på det och i stället försöker använda den på det sättet, i kombination med en god uppföljning från den här kammaren, tror jag att det kan bli bra.
David Josefsson och jag är som sagt helt överens om att vi absolut inte ska ha regler som inte gör någon nytta. Men i detta sammanhang är det för tidigt att säga att det här är något som vi inte ska ha.
Ola Möller (S):
Jag förstår att Malcolm Jallow har problem att förstå att en socialdemokrat argumenterar för äganderätten. Men socialdemokratin är för marknadsekonomi, och det innebär att äganderätten har en central funktion. Vi har inte sagt att vi ska införa planekonomi, för det blir något helt annat. I en marknadsekonomi måste man kunna ha äganderätt. Sedan kan man diskutera vidden och bredden på äganderätten, men för vår ekonomis funktion är äganderätten fundamental.
Begriper man inte det har man problem med att förstå hur en marknadsekonomi fungerar, och då kan vi börja fundera på om man alls står bakom en sådan lösning. När det gäller de fall som Momodou Malcolm Jallow nämner finns det absolut utsatta människor i tuffa situationer. Jag har bott granne med många som har bott i bostadssociala lägenheter. De har inte haft några pengar till att köpa kontrakt. Det är bland annat därför som de har bott med bostadssociala kontrakt. Deras ungar har lekt med min son.
Att som Momodou Malcolm Jallow dra en massa historier och påstå att han, bara för att han har jobbat någonstans, har bäst insikt i detta håller inte. De människor som är mest utsatta tvingas nämligen bo i det bostadssociala programmet eller på hotell, vandrarhem eller liknande som betalas av kommunen. Det finns tyvärr gott om familjer som tvingas göra det, kanske framför allt i Momodou Malcolm Jallows hemstad. I min hemstad finns det också ett stort antal som gör det.
Men att en gravid kvinna skulle bli ställd på gatan - visa mig den kommun som har gjort det! Visa den kommunen!
Ola Möller (S):
Först och främst tror jag att det är jättefarligt när vi har politiker i den här kammaren som står och säger att vi ska kriminalisera varandra. Vår grundlag utgår från att vi ska kunna föra fram våra åsikter här inne. Nu ska det kriminaliseras. De länder där man börjar hota med att skicka människor som gör detta i fängelse är samma länder där man köper sig förbi köerna.
Vilka fler köer är det du vill att man ska köpa sig förbi, Momodou Malcolm Jallow? Det är ju det du står här och argumenterar för. Du argumenterar för rätten för företagsledaren på Östermalm att köpa sin lägenhet; det är det du gör. Dessutom visar du en artikel där det står om en gravid kvinna som inte har tak över huvudet. Att vara hemlös innebär ju inte att man står på gatan.
Du slänger dig med ord på ett sätt här som devalverar deras innebörd, Malcolm Jallow, och det är ett problem. Det är väldigt många politiker som skulle bli kriminaliserade om man skulle följa din linje, för det är ju kommunerna som har bostadsförsörjningsansvaret. Det är inte regeringen som ska se till att det löses i vardagen, utan det är kommunpolitikerna.
Och du, Momodou Malcolm Jallow, företräder ju ett parti som valde att hoppa av styret i Malmö därför att ni inte ville ta ansvar för de här människorna. Hade ni i Malmö valt att sitta kvar, ta ansvar och mött verkligheten, som du slår dig för bröstet för att bara du är uttolkare av, hade ni kunnat göra något. I stället är det lätt att stå här och säga att vi är kriminella.
Dessutom ifrågasätter du äganderätten och tycker att man ska få köpa sig förbi köer. Det är lätt att vara vänsterpartist i den här kammaren när man aldrig behöver ta något som helst ansvar.
Ola Möller (S):
Jag har svårt att förstå hur man kan säga att det inte finns någonting att hyra när vi har 3 miljoner hyresgäster i det här landet - de hyr ju. Återigen: Man får ha koll på vilka begrepp man använder. Absolut finns det hyresköer, men att det inte finns någonting att hyra är inte sant.
Cecilie Tenfjord Toftby representerar ju ett parti som under senare tid vräkt ur sig förslag om hur man ska ta tuffare tag mot 15-åringar i förorter och hur unga som är på glid ska låsas in. Det är tuffare tag mot kidsen i förorten, men för tanterna på Östermalm ska det gå att köpa sig ett hyreskontrakt. Det är den politiken som Cecilie Tenfjord Toftby står för.
Jag har inte skrikit och gapat en enda gång. Jag tycker att det här är ett klokt och bra förslag. När det finns de som fullständigt sätter reglerna på marknaden ur spel måste vi ju skydda marknaden. Det här är också något som hänger intimt samman med grov kriminalitet. Det är bara att åka till Södertälje och se hur det ser ut där. Där utnyttjar ligor människors desperata behov av bostäder.
De sätter dem på osäkra, trånga platser och ställer sedan krav på krav på dem, dessutom ofta sammankopplat med vapen, narkotika och liknande - precis det som Cecilie Tenfjord Toftby argumenterar för att vi ska undvika. Sänk tonläget!
Det här ett klokt förslag för att få en bättre fungerande hyresmarknad.
Ola Möller (S):
Det är lite surrealistiskt att höra en moderat företrädare argumentera för att vi ska ta hand om de mest utsatta när man konsekvent, under år efter år, har sänkt a-kassa och sjukersättning för de här människorna. Man undergräver hela tiden våra välfärdssystem och sänker skatten för dem som tjänar mest. Därför verkar det lite pådyvlat när Cecilie Tenfjord Toftby nu helt plötsligt ska vara de svagas försvarare.
Dessutom bör nog Cecilie Tenfjord Toftby göra lite omvärldsbevakning, för just gruppen grovt kriminella är en grupp som jag personligen har gjort väldigt mycket för att försöka motarbeta i Helsingborg.
Jag har talat väldigt mycket, bland annat i lokala medier, om att det här måste vi ta tag i. Jag har varit för kameraövervakning, jag har berättat om alla de åtgärder som regeringen har vidtagit och jag har som kommunalråd mött en del av de grovt kriminella och berättat för dem att det är skit det som de håller på med, att det förstör vårt samhälle. Jag tycker att Cecilie Tenfjord Toftbys tonläge och svansföring är lite tråkiga, med tanke på att hon i detta fall inte vet vad hon talar om.
Sedan är grovt kriminella kriminella. Det uttalande som Cecilie Tenfjord Toftby gör här är lika bevingat som Annie Lööfs att det ska vara kriminellt att vara brottsling i Sverige. Det blir en massa tautologier här som inte hänger ihop. Någonstans måste vi, återigen, vara lite försiktiga med orden. Det finns hyreslägenheter att hyra.
Men om man sänker människors inkomster genom att försämra a-kassa och sjukersättningar blir det svårare för dem att efterfråga dem. Regeringen gör ändå en hel del för att få bostadsmarknaden att fungera bättre. I Finanspolitiska rådets föredragning tog man inte hänsyn till utbudet, utan man talade bara om efterfrågan. Jag var och lyssnade på det seminariet i förmiddags. Det borde också Cecilie Tenfjord Toftby ha varit eftersom hon använder dem som referens.
Ola Möller (S):
Jag tackar Larry Söder för ett sedvanligt sakligt och lugnt inlägg utan en massa påhopp på vare sig Socialdemokraterna eller regeringen. Jag var som sagt på ett seminarium med Finanspolitiska rådet i förmiddags. Rådets ordförande Harry Flam nämnde då att 20 procent av de unga i åldern 25-35 i Stockholmsregionen har betalat för ett hyreskontrakt.
Jag vet inte vilken hans referens var, men jag refererar till honom. Ola Johansson var också på seminariet och kan vidimera siffran. Det finns alltså uppskattningar av att problemet är ganska omfattande. De flesta som köper hyreskontrakt i Stockholmsregionen, i alla fall i innerstan, tillhör inte kategorin "de mest utsatta". Som jag sa i mitt anförande finns det en målkonflikt här.
Jag förstår argumentationen och kan tycka att det är problematiskt för dem som blir utnyttjade av grovt kriminella. Det är beklagligt, och jag sympatiserar givetvis i stor utsträckning med deras utsatthet. Men jag kan inte sympatisera med företagsledare som köper hyresrätter för 2 1⁄2 miljon på Östermalm. Här uppstår en målkonflikt.
Ska det vara otillåtet att sätta innerstans hyresmarknad ur funktion men tillåtet i våra förorter? Jag tror inte det. Hur ska det följas upp? Vi har ju massor av lagstiftning som är svår att följa upp. Det gäller till exempel fortkörning. Hur många människor kör för fort på våra vägar utan att åka dit? Ska vi ta bort den lagstiftningen bara för att den är svår att följa upp?
Det är ett signalvärde i att det är kriminellt. Det är inte längre okej att sitta på en middag och säga att man är beredd att betala 100 000 för någons lägenhet. Det blir skambelagt, människor gör det inte längre och trösklarna höjs.
Ola Möller (S):
Larry Söder argumenterar för att man ska kunna köpa sig förbi kön. Har man ett kontaktnät och möjlighet att köpa ett kontrakt ska detta inte vara kriminellt trots att det stör hela det kommunala bostadskösystemet. Jag tycker att störningarna i systemet motiverar att detta kriminaliseras.
Människor kommer då inte att kunna sitta på en middag och erbjuda sig att köpa någons lägenhet eftersom andra människor på samma middag säga "Stopp och belägg! Det där är inte okej". Det skapas högre trösklar. Det blir också mycket svårare för grovt kriminella att få en marknad att sälja dessa kontrakt på när det vet att också den som de erbjuder kontraktet riskerar ett straff.
Det höjer trösklarna, och det är ett av huvudargumenten för detta. Ja, vi måste öka rörligheten på bostadsmarknaden. Det stora problemet är dock att det finns för få bostäder. Då måste vi resonera om hur vi tillför fler bostäder så att utbud och efterfrågan möts. Denna diskussion har vi haft många gånger, och eftersom fru talmannen har uppmanat oss att hålla oss till ämnet tänker jag inte gå in på de avskaffade investeringsstöden.
Man kan antingen försöka få fram fler bostäder eller skruva i ett nollsummespel, och givetvis är tillförseln av bostäder den huvudsakliga lösningen på problemet med en dysfunktionell marknad.