Mats Green (M):
Ja, vad vi kritiserar här är alltså den totala brist på styrning av en av landets största myndigheter som den socialdemokratiskt ledda regeringen har uppvisat sedan den tillträdde. Det är oacceptabelt att man på det här sättet mer eller mindre medvetet slösar bort skattepengar som skulle ha gått till att bekämpa arbetslösheten och till välfärden.
De slösas nu bort, mer eller mindre medvetet, på att egentligen bara administrera arbetslösheten. Återigen: Det är alltså regeringen som styr sina myndigheter. Att som Eva Nordmark stå här och egentligen skylla på tjänstemän och medarbetare håller inte, utan man måste faktiskt ta sitt ansvar som regering.
Eva Nordmark sa i sitt svar: "Pandemin har också inneburit att Arbetsförmedlingens förutsättningar att besluta om insatser har försämrats när arbetsplatsförlagda insatser inte varit tillgängliga i samma utsträckning som tidigare på grund av risker för smittspridning, vilket påverkat resursutnyttjandet. Tillgången till arbetsplatser och arbetstillfällen har minskat, vilket inneburit färre subventionerade anställningar och nystartsjobb." Ja, som vi sa innan: Regeringen försöker skylla på pandemin.
Men sanningen är ju att problemen har funnits i flera år och att Socialdemokraterna har varit totalt ointresserade av dem. Till exempel har praktikplatserna minskat varje år sedan 2015, då det inte var någon pandemi.
Nystartsjobben har minskat dramatiskt sedan 2017, och under 2019 var ingen aktivitet den näst vanligaste "aktiviteten" såväl i jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar som i etableringsprogrammet.
Även 2018 var ingen aktivitet den näst vanligaste "aktiviteten" i jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar, arbetsmarknadsministern. Det är naturligtvis oacceptabelt. Vi lämnar stora delar av dessa grupper - ungdomar och långtidsarbetslösa - åt sitt öde. Det är totalt oacceptabelt och på sikt ohållbart, fru talman. Jag tycker att svaret tyder på en bristande probleminsikt hos regeringen.
Problemen hos Arbetsförmedlingen med fallande resultat, med att använda resurserna till effektiva insatser och med ett konsekvent riktigt lågt förtroende har funnits i många år. Regeringen och januaripartierna bedömer att det i huvudsak beror på pandemin och, som arbetsmarknadsministern sa här, på en mer än två år gammal budget. Gör man den bedömningen är läget allvarligare än jag befarade.
För att få bukt med en ineffektiv arbetsförmedling och för att minska den rekordhöga arbetslösheten krävs det faktiskt probleminsikt och en aktiv och tydlig styrning av regeringen, vilket har lyst med sin frånvaro under en lång följd av år.
När man hävdar att 2020 var ett extremt år bortser man även från det faktum att det har varit samma utveckling sedan den socialdemokratiska regeringen tillträdde 2014.
Man bortser från det faktum att Sveriges arbetslöshet var en av de högsta inom EU redan innan coronapandemin, trots - som sagt - statsminister Löfvens löfte om motsatsen.
Den passiviteten oroar mig eftersom den i förlängningen riskerar att leda till onödigt hög arbetslöshet och att färre personer arbetar för sin försörjning, och därmed också till mindre resurser till vår gemensamma välfärd, fru talman. Det är oacceptabelt och ohållbart.