KBLab/rixvox huggingface dataset:
Thomas Morell (SD):
Jag vill också säga tack till statsrådet för svaret. Jag blandar mig i denna debatt av den anledningen att just polisens verksamhet ligger mig väldigt varmt om hjärtat. Det är viktigt att få ut fler poliser i yttre tjänst, och då är det olyckligt att utbildningarna försätts i vänteläge.
Vi har åtskilliga gånger, statsrådet och jag, diskuterat vikten av att få ut tjänstemän på vägen för att göra kontroller och därmed begränsa de kriminellas utrymme i vårt samhälle. Självfallet måste vi minska smittspridningen i samhället - det är vi överens om. Var och en av oss har ett ansvar för att göra detta.
Men det finns trots allt verksamheter i landet som inte pausar. Man bryr sig helt enkelt inte om pandemin, och man bryr sig inte om de restriktioner som råder i samhället i övrigt utan låter sin verksamhet pågå precis som vanligt. År 2021 har, förutom coronan och allt vad den innebär, börjat illa.
Vi har haft flera skjutningar redan, och i går fick vi beskedet att den unga kvinna som sköts i lördags har avlidit. Om jag inte har missat något är det tre döda hittills i skjutningar, och då är januari månad inte över. Sedan finns det ett flertal som är skadade. Det är oklart hur pass allvarligt, men det är tre som har avlidit på grund av skjutningar, i alla fall vad jag vet.
Den kriminella verksamheten pågår för fullt där ute. Då blir det olyckligt att man bromsar och pausar polisutbildningen. Det är oerhört viktigt att vi får ut fler poliser i yttre tjänst. Det borde rimligen gå att klara utbildningen och skydda eleverna så att smittan inte ökar. Man klarar det i andra delar av samhället, och man borde rimligen klara det på Polishögskolan också.
Vi måste få ut fler poliser på vägen. Att detta nu bromsas upp innebär att det finns färre poliser som kan bli aktuella för att vidareutbildas till trafikpoliser. Det är oerhört olyckligt. Vi kommer att diskutera bland annat kriminalitet på vägarna om en liten stund. Men jag känner att det blir väldigt galet när man inte ser till att utbildningen går vidare.
Thomas Morell (SD):
Låt oss hålla oss till trafikpolisen, eftersom det handlar om en vidareutbildning av den polisiära verksamheten. Det är ofta så att poliser har jobbat ett antal år i den ordinarie verksamheten när de söker sig till trafikpolisen. Där har vi effekten att allt fler går hem. Det är allt färre som är ute på vägen och kan vidta åtgärder mot de kriminella. Vi får inte glömma att vägen är en av de viktigaste logistikfunktionerna för de kriminella nätverken.
Allt de företar sig sker på vägen - deras egna transporter, transporter av vapen, sprängämnen och så vidare. Dessa saker stoppas in i ordinarie godstransporter, eftersom de har grepp om logistikflödena i transportnäringen i Sverige. Här finns det ingen kraftfull verksamhet från polisens sida.
Antalet trafikpoliser minskar, och det pågår inga utbildningar. Polisen har tagit in ett antal bilinspektörer, men det kommer att ta lång tid innan de så att säga är flygfärdiga. Det sägs att det tar fem år innan man är riktigt på bettet när det gäller att stå på vägen och göra kontroller - att stoppa fordon och lösa hela uppgiften - utöver den utbildning som man har sedan tidigare. Det är oerhört olyckligt att man pausar sådana utbildningar.
Då kommer vi inte dithän att vi verkligen kan sätta hårt mot hårt mot de kriminella nätverken. Statsrådet kan inte gå in och peka med hela handen i myndigheten, men det går alltid att föra en dialog mellan regeringen och en myndighet och framföra önskemål om hur detta ska hanteras. De kriminella har nämligen inte pausat. De bryr sig inte om restriktionerna, utan de kör på precis som vanligt. Tyvärr har vi sett att det är precis vad de gör.
Thomas Morell (SD):
Jag vill tacka statsrådet Tomas Eneroth för svaret. Jag är förvisso en trogen tågresenär, men jag åker också en hel del på väg. Jag kör alla tänkbara fordon därpå. Jag har över tid sett en dramatisk förändring när det gäller underhållet på vägarna. Det har fått konsekvensen att man har sänkt hastigheten på en stor del av vägnätet.
Det påverkar i sin tur dem som lever och bor i de områdena. Vi behöver inte tala enbart om Norrlands inland, även om jag kommer att diskutera det också lite grann. Vi kan titta på Skaraborg, där jag själv bor. Där har man sänkt hastigheten. Man har till och med dragit in busslinjer för att vägen har för dålig standard. Västtrafik vill inte riskera förarnas och resenärernas säkerhet.
Därför väljer man att lägga ned en busslinje. Det är anmärkningsvärt att detta sker på en av de statliga vägarna. Det är oerhört viktigt att man kan leva, bo och verka i hela Sverige. Man ska kunna driva sitt företag även i Norrlands inland eller uppe i Värmlands skogar. Det är lika viktigt som att man ska kunna ta sig fram i storstadsområden.
Alla skattekronor är lika mycket värda, och allas tid är lika mycket värd. Man hör ofta i debatten att det är viktigt att dra ned restiden på tågresor så att man kan förflytta sig snabbare mellan exempelvis Stockholm och Malmö eller Stockholm och Göteborg. Då räknar man hela tiden minuter och vad som kan vara till fördel för att få fler att åka tåg.
Det är precis lika viktigt för dem som bor ute på landsbygden att kunna förflytta sig så att själva transporten sker inom rimliga tider. Jag hävdar att en stor del av vägnätet nu har fått en hastighetsgräns som allvarligt påverkar möjligheten för arbetspendling eller för att driva företag i dessa områden. Godstransporterna i sig påverkas inte rasande mycket eftersom en lastbil har en högsta tillåten hastighet på 80 kilometer.
Men många andra transporter måste ha en rimlig restid. Det kan handla om att ta sig till och från jobbet, det vill säga arbetspendling, och det gäller oavsett om man åker buss eller i egen personbil. Utan landsbygden, där väldigt många lever och verkar, klarar sig inte städerna. Och utan städerna klarar sig heller inte landsbygden.
Man får inte ställa stad mot land, men det måste vara lika naturligt att ha en snabb och enkel resväg om man bor i Värmland eller Västerbotten som om man bor i Tibro, utanför Göteborg eller något sådant.
Enligt mig lever regeringen inte upp till det begrepp den ofta använder sig av, det vill säga att hela Sverige ska leva. Det hörs inte på min dialekt men jag har på min pappas sida rötter uppe i Vilhelmina. Jag är ofta där uppe. I just Vilhelmina startades inlandsupproret av Inez Abrahamsson. Varför gjorde hon det?
Jo, hon upplevde att landsbygden sätts på undantag i diskussionen om en väl fungerande infrastruktur. Jag vill gärna höra hur statsrådet resonerar. Det gäller att säkra möjligheterna att driva företag och att leva och verka, oavsett var man väljer att starta sin verksamhet eller sätta sina bopålar.
Thomas Morell (SD):
Jag tackar statsrådet för svaret. Hastighetssänkningar beror oftast på att vägen är i för dåligt skick. Detta är det grundläggande problemet. Vägarna håller inte den standard man rimligen kan begära i förhållande till trafikmängden. Det här får konsekvenser för möjligheterna att bedriva verksamheter runt om i landet.
En minut är precis lika mycket värd för den som bor ute på landsbygden som för den som exempelvis ska åka med snabbtåget mellan Stockholm och Malmö. Det blir ett lite galet synsätt när man värderar den tid som resande får lägga olika beroende på var de åker.
När det gäller investeringar i infrastrukturen: 164 miljarder är ruggigt mycket pengar. Men det är ändå för lite för att återställa det som är skadat i vägnätet. Det handlar inte bara om potthål, sättningar i vägbanan och sådana saker, utan det kan också vara mycket annat, exempelvis vinterväghållning. Jag satt i dag på morgonen och pratade med en åkare som satt fast. Han körde inte uppe i Västernorrland, där de har haft så mycket snö, utan det var här nere i södra Sverige.
Underhållet var inte tillräckligt bra för att vägen skulle vara farbar. Detta får också konsekvenser för den industriella verksamheten. När det gods som fraktas på väg inte kommer fram till mottagaren i tid påverkar det vår industriproduktion.
Därför är det så rasande viktigt att vi satsar på att hålla en robust väginfrastruktur, så att vi säkerställer produktion och boende över hela Sverige, oavsett om vi pratar om Västerbotten, Småland, Skaraborg eller någon annan del av landet. Här har regeringen en del att göra, även om det satsas 164 miljarder.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Det var med intresse jag följde den tidigare interpellationsdebatten. Det kretsade mycket kring stora städer som Stockholm och Malmö. Det är klart att det som sker där tar väldigt mycket resurser från polisen. Det går liksom inte att bortse från. Men samtidigt får man inte lämna övriga landet därhän - det är många som upplever att man gör det i dag.
Det tar lång tid för polisen att komma på plats, om den över huvud taget kommer. Uppe i Klimpfjäll hade en handlare inbrott. Handlaren fick vänta i tio timmar på att polisen skulle komma. Tio timmar - det skapar inte direkt trygghet för den som driver näringsverksamhet långt från en större ort.
Om man ska vänta så lång tid innan polisen kommer kan man ställa sig frågan: Vad hade hänt om det hade varit ett betydligt allvarligare brott, kanske rent av med skjutningar eller någonting annat?
Tryggheten ska inte bara förunnas storstadsbor eller dem som bor i tätorter, utan tryggheten måste också vara given för den som bor någon annanstans. Vad får det för konsekvenser om människor börja känna sig otrygga i sina hem? De kan ligga i norra Värmland eller i Dalarna eller var det nu kan vara. Man flyttar därifrån om man inte vågar bo kvar.
Jag satt i går kväll och pratade med en bussförare. Vi satt i gott och väl två timmar och diskuterade den situation som bussförarna på landsbygden upplever. Vi hörde i den tidigare debatten att tågvärdar på SJ:s tåg råkar ut för resenärer som inte vill betala och göra rätt för sig, och de utsätts för hot.
Precis samma situation har bussförarna, trots att de kör på landsbygden, där en älg kanske springer över vägen och det i övrigt är ganska tomt. De vittnar om folk som går ombord på bussen. Jag kan återge vad bussföraren sa till mig i går. Om han ställer frågan till någon som går på och som vägrar att betala får han direkt ett svar tillbaka: Vill du ha stryk, eller?
Han sa: Jag är så pass gammal nu att jag inte ber om stryk. Då får han hellre sätta sig i bussen och åka med. Han vågar inte ta den konflikten med en som inte vill betala. Vad han också berättade var att han ser helt öppen narkotikahantering på bussarna ute på landsbygden. Vi har fått en situation i samhället där de kriminella tar allt större plats.
Det spelar ingen roll om vi pratar om storstäder - Stockholm, Göteborg och Malmö - eller, som här, om en liten by som heter Hemavan. Den ligger långt upp i Norrland, och där har man samma bekymmer. Det är det som är det otäcka. De kriminella skapar ett nätverk över hela vår yta och möter inte samhällets motstånd.
Samhället måste vara starkare än de kriminella, för hamnar vi i en situation där samhället är svagare än de kriminella har vi kapitulerat. Det är förödande för rättsstaten om vi inte kan upprätthålla lag och ordning och trygghet för våra medborgare. Oavsett om man bor i Stockholm, Malmö, Göteborg eller Hemavan måste man ha samma rätt till trygghet.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Nu vet jag inte om man ska kalla Borlänge för glesbygd, men det är i alla fall inte en jättestor stad. Där har man ett jättebekymmer med ett område som heter Tjärna Ängar. Där försökte 50 barn komma åt glass i glassbilen, så man har ställt in turerna där. Taxi kör inte in där.
Det har blivit ett område som folk ryggar för att befinna sig i. Borlänge är inte ensamt om den här situationen; det är många andra orter i Sverige som har liknande problem, där kriminalitet och brottslig verksamhet tar så stor plats att vanliga människor inte vill vara där. Jag såg ett tv-inslag häromdagen.
Efter sprängningen i Göteborg, då en liten flicka dessutom blev skadad av splitter, vill inte människor bo kvar i området. Vi skapar en situation som gör att folk desperat försöker att hitta andra platser att bo på. Men inte ens på landsbygden, där det normalt bara springer omkring älgar och renar, kan man känna sig trygg. Även där gör sig kriminaliteten påmind.
Jag har i tidigare debatter med statsrådet sagt att jag tycker att satsningarna på polisen är bra, men jag tycker att det är för lite med tanke på att kriminaliteten tar sig allt större uttryck i samhället. Vi får heller inte glömma att Sverige är det enda land där barn har omkommit i den här typen av brottslighet, under fredstid.
Den första var en fyraårig flicka i en bil som sprängdes på Torslanda i Göteborg. Den andra var en pojke som låg och sov inne i en lägenhet där en handgranat kastades in. I somras var det en tolvårig flicka. Det som sker är oerhört alarmerande, och det räcker inte med de insatser som är gjorda. Man måste göra betydligt mer.
Framför allt kanske man måste tänka i nya banor för att bryta utvecklingen, för om man inte får bukt med det här kommer det att bli helt omöjligt att klara sin verksamhet. Det som var grunden för min interpellation var kvinnan som har haft en affär i Värmland i 31 år. Hon har haft 43 inbrott.
Inte ett enda av dessa inbrott är uppklarade - inte ett enda! Om det åtminstone hade varit ett som hade blivit uppklarat, men det är det inte, utan det är 100 procent som det står "noll" på. Sju av dessa inbrott var dessutom i år. Hon har fått köpa psykologhjälp till de anställda, för de känner sig inte trygga på jobbet.
Det här är en tapper kvinna som har kämpat emot i många år och som försöker att bedriva sin verksamhet i den här byn i Värmland. Vad händer den dag hon och många med henne inte orkar längre? Hur ska vi då klara livet ute på landsbygden? Vi brukade raljera lite grann när vi åkte ut från polishuset i Skövde och skulle upp till Töreboda och Hova.
Vapnen får osäkras när vi passerar Tidan, sa vi. Det var ett sätt att raljera, men tyvärr är det också en utveckling vi ser ute i samhället: De kriminella finns där ute, de är beväpnade och de drar sig inte för att använda dessa vapen. Man springer omkring med automatvapen på stan och skjuter.
Alla som har hållit ett automatvapen i hand vet vad konsekvensen blir när man väl trycker på avtryckaren: Risken att oskyldiga människor dör är överhängande. Nu måste vi tag i det här problemet - nu, direkt.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet Damberg! Förslag har vi gott om. Jag skulle hemskt gärna lämna över vår motion på 60 sidor som har med vägtrafiken att göra, för där finns det en oerhört viktig del som handlar om att minska näringstillförseln till de kriminella.
Kruxet för dem som bor ute på landsbygden är att när alla resurser läggs i de stora områdena, där vi har våldsamma brott i form av skjutningar och sprängningar, försvinner den polisiära närvaron ute i de mindre orterna. När man gjorde kraftsamlingen nere i Malmö var det många av poliserna i Skaraborg som skickades ned till Malmö för att genomföra dessa åtgärder där.
Då hade man inte de resurser som behövdes på hemmaplan, så det blir en dominoeffekt. Man måste det första man gör strypa näringstillförseln till de kriminella nätverken, för om de fortfarande har sin näring blir de svårare att bekämpa. Ett av de viktigaste sätten att knäcka de kriminella nätverken är att vara på dem ute på vägen.
Vägen är deras livsnerv; det är där de skapar de ekonomiska resurserna, och det är alltså i första hand där myndigheterna ska ha sin närvaro för att kunna stoppa utvecklingen på den kriminella sidan. Kan man stoppa näringstillförseln till den kriminella verksamheten blir den lättare att bekämpa. Man ska röka ut dem, helt enkelt.
Jag får väl avsluta den här interpellationsdebatten på samma sätt som den förra: Jag kommer noggrant att följa utvecklingen i frågan.
Thomas Morell (SD):
Tack för svaret, statsrådet! Jag har haft förmånen att lyssna till ett par mycket intressanta interpellationsdebatter före den här. De visar på ett tydligt sätt att brottsligheten är annorlunda i dag än för bara 10-15 år sedan. Det gäller även brottsligheten på vägarna. Det har blivit mer internationell brottslighet, och man opererar över ytan på ett helt annat sätt än tidigare.
I svaret till mig kunde statsrådet inte kommentera enskilda fall. Det är jag helt på det klara med. Men att vi diskuterar detta och har gjort det flera gånger visar på att det finns ett systemfel. Jag började dagen med att ringa upp en av mina gamla kollegor, som det senaste året har varit i allra högsta grad inblandad i ett par mycket intressanta fall.
Men de kommer inte åt dem som sätter i system att runda lagstiftningen. Man begår allvarliga brott på vägarna i Sverige i form av olaglig yrkesmässig trafik. Man manipulerar färdskrivare och sådana saker. Det får inga konsekvenser.
Så fort man har åkt utanför landets gränser lägger åklagarna nämligen ned ärendena, eftersom det inte anses vara värt mödan att ta tag i. En åklagare som tidigare var vid Särskilda åklagarkammaren ville prova så kallad kvarstad, det vill säga att man låter grejerna stå kvar till dess att dom har fallit. Därigenom kan de betala och göra rätt för sig.
Annars säljs helt enkelt fordonet för att staten ska få in böterna. Det är oerhört viktigt att begångna brott leder till straff enligt gällande lagstiftning. Det ska gälla alla, oavsett om det är en svensk eller utländsk medborgare som gör sig skyldig till brott. Det får inte vara någon skillnad därvidlag. Men det är det i vägtrafiken i dag.
Ett av motiven för att inte kunna använda möjligheten med kvarstad är att lastbilen är deras inkomstkälla. Ja, det är den. Det är också ofta de kriminella nätverken som bedriver den typen av verksamhet. Då finns det väl all anledning att belägga lastbilen med kvarstad, eftersom den är ett brottsverktyg. Här måste man tänka till.
Man måste anpassa lagstiftningen så att man verkligen kommer åt den här nya typen av kriminalitet som omgärdar oss varje dag. Det ska kosta pengar att bryta mot gällande lagstiftning. Staten ska också ta brottsverktyget. Det handlar inte om att ta bilen från en hederlig åkare som råkar ha gjort fel, utan det handlar om att ta fordonet från en kriminell som använder det som brottsverktyg.
Transportstyrelsen kom för två år sedan med ett förslag för att komma åt det här. Men regeringen sa nej. Det skulle vara intressant att få höra orsaken till det. Min tidigare kollega konstaterar uppgivet att vi måste hitta på någonting innan alla får reda på att det är gratis att fuska i Sverige. Man kommer alltså inte åt dem som ägnar sig åt att begå brott.
Norrmännen däremot är lite vassare än vi svenskar är. De hade i veckan som gick en kontroll vid Svinesund och Örje. Det som hände där är intressant. Jag återkommer till det i nästa inlägg.
Thomas Morell (SD):
Nyår är förbi, så man ska kanske inte ge nyårslöften nu. Men jag kan lova att diskussionen kommer att fortsätta. Det är förstås sant att polisen gör rätt, men de är för få. Tänk om de hade varit fler! Då hade det sett annorlunda ut. Det finns några öar i Sverige som är jätteduktiga. Västerås är en av dem, och så har vi Helsingborg.
Jag vet att man har varit och tittat på verksamheten i Helsingborg. Tjänstemännen där är oerhört duktiga. De känner nästan lukten av en bil som inte är i ordning på två kilometers håll och plockar in den. Det blir napp varje gång. Det för mig in på slutklämmen av det jag tänkt prata om i dag. Enheten i Västerås har plockat in en speditör som uppmärksammats i medierna vid ett flertal tillfällen. Det handlar om Samskip.
De har tagit kontakt med Transportstyrelsen och frågat om de inte kan få sätta in pengar på ett konto där Transportstyrelsen kan hämta ut pengar varje gång företaget blir rapporterat. Det är lite lustigt. De vet alltså om att de gör fel men bryr sig inte om lagstiftningen. De vill i stället deponera pengar som myndigheten kan ta av varje gång de gör fel. Har det inte blivit något riktigt galet i hela hanteringen när en stor operatör gör på detta sätt?
Det är läge att fundera över om man inte ska ta de där 40 000 kronorna gånger tio! Det kommer att städa upp det här. Mycket behöver göras. Det ska vara dyrt att bryta mot regelverket. Vi måste ha ut fler som sätter stopp för detta där ute, för det försörjer också de kriminella nätverken och det elände som diskuterades i de två föregående interpellationsdebatterna.
Thomas Morell (SD):
Tack, statsrådet Ibrahim Baylan, för svaret! Svaret på den interpellation jag ställde är till stor del inriktat på den trafik som utförs i regioner, det vill säga kollektivtrafik. Regeringen har tillfört stöd till regionerna för att de ska kunna utföra denna trafik.
Det jag egentligen riktade in mig på i min fråga var beställningstrafiken. Det är en annan del av bussbranschen. Verksamheten står i princip stilla i dag. 98 procent har försvunnit för en stor del av de företag som verkar inom denna gren av bussbranschen.
Det är helt omöjligt att driva sitt företag om 98 procent av intäkterna försvinner. Det går inte att äta om tallriken är tom, om man får uttrycka sig bildligt. Detta beror naturligtvis på den situation som samhället befinner sig i liksom på de restriktioner som regeringen har infört. I princip hela kultursidan av samhället står stilla. Det handlar om teatrar och sådant som beställningstrafik ofta går till.
Bland annat åker man hit till Stockholm från landets olika delar för att kunna gå på teater eller någon annan kulturell aktivitet. Detta ligger helt och hållet nere i dag. Det blir omöjligt för dessa företag att överleva, trots att de annars är välmående, välfungerande och välskötta.
Det innebär en mångmiljoninvestering när man ska köpa en turistbuss i dag, om den ska vara trafikduglig och erbjuda bra komfort till resenärerna. Det kostar 3-5 miljoner om man vill köpa en buss. Dessa pengar ska tillbaka till banken eller någon finansiär. Men var ska man hitta pengarna när man inte ens kan få in det mest grundläggande?
Vi hörde i en tidigare debatt att konkurserna inom hotell- och restaurangbranschen låg på 35 procent. Det är klart att detta får konsekvenser som sprider sig ut i verksamheter som bussbranschen. Situationen har drabbat i grunden välskötta företag. Det handlar om företag som har varit framgångsrika i den sektor där de har varit aktiva. Men i dag står bussarna stilla.
Jag har själv varit aktiv inom bussbranschen och har kört åtskilliga resor upp hit till Stockholm med resenärer som skulle besöka olika aktiviteter. Jag pratar ofta med andra som är aktiva i branschen i dag. De säger att det står stilla. I somras var jag på ett bussföretag och höll en utbildning i YKB, yrkeskompetensbevis.
Detta företag hade lyckan att ha vunnit en upphandling för kollektivtrafik inom länstrafikverksamheten. Jag frågade dem hur det hade gått för dem om de inte hade vunnit upphandlingen. De sa att de då hade fått lägga ned. Det var den krassa verkligheten. Deras lycka var att de vunnit en upphandling och kunde därmed leva vidare. Om de inte hade gjort det skulle de inte ha överlevt.
Det är en sådan situation som råder nu ute bland bussföretagen. Vi lever i en dramatisk tid. Jag vill höra om regeringen tänker vidta åtgärder för att företag som dessa ska ha en chans att överleva så att vi har ett samhälle som kan starta upp igen efter pandemin. Vi kommer ju att komma in i en tid då det här är över, och då måste vi kunna driva landet vidare.