Tomas Eneroth (S):
Tack, Thomas Morell! Jag kan hålla med om en hel del av argumentationen. Vi ska ha ökade kontroller, ingripa mot fusk och se till är det är sjysta konkurrensvillkor. Det är det vi arbetar för. Det är det vi sett till nu när 400 poliser utbildas i cabotagekontroller och det skett en tredubbling av antalet rapporterade fall från polisen till Transportstyrelsen. Det är en framgång.
Ändå vill jag att vi går vidare med en utredning om ytterligare kontrollverksamhet - låt oss kalla det en yrkestrafikinspektion. Thomas Morells dilemma i detta, vill jag bara påpeka, är att han och Sverigedemokraterna föredrar en moderatledd regering. De har röstat emot Stefan Löfven som statsminister och tycker att det var bättre på den tiden då vi hade en regering som inte lyfte ett finger för att skapa ordning och reda i yrkestrafiken. Där finns ett trovärdighetsbekymmer.
I sakfrågan är det klart att vi måste följa upp lagstiftningen. Det är klart att vi måste se till att den blir så skarp som väldigt många av oss som vill värna svensk transportnäring vill att den ska vara. Här kan vi dessutom ta hjälp av den diskussion och det engagemang som i dag finns i åkerinäringen.
Med Fair Transport 2.0 har man tagit ett initiativ att själv certifiera och märka de aktörer som inte bara följer lagstiftningen utan också har högre och bättre ambitioner när det gäller åkeriföretagens klimatansvar, sociala ansvar och säkerhetsansvar.
Det ger också en bra signal till transportköparna att inte leta efter den billigaste, enklaste transporten utan faktiskt själva ta ansvar för att den som vi möter på vägarna, som framför ett tungt fordon på kanske 60 ton, ska vara en utbildad chaufför från ett företag som respekterar kör och vilotidsreglerna och har moderna fordon.
Vill man att detta ska vara den utveckling vi har på svenska vägar är Fair Transport ett bra verktyg. Beställaransvaret är ett annat verktyg. Låt oss utvärdera det och se om det kan skärpas ytterligare. Låt oss se hur tillämpningen har varit. Men låt oss inte, vare sig vi är ledamöter eller statsråd, frestas att gå in och ha synpunkter på eller kommentera hur en åklagare agerar i ett enskilt ärende. En sådan ordning vill jag inte ha.
Vi måste respektera att åklagarna är de som i dag har rättssamhällets ansvar att agera utifrån den lagstiftning vi har. Åklagare har faktiskt så kallad åtalsplikt. Den skyldigheten har åklagarna, och jag kan inte göra någon annan bedömning än att de följer svensk lagstiftning och gör sitt bästa för att fortsätta agera. Men en uppföljning av lagstiftningen ska vi definitivt göra. Grundfrågan kommer vi inte ifrån.
Det vi behöver se i Sverige är en förändring där transportköparna tar större ansvar för de transporter som sker på våra vägar. Under lång tid har devisen hela tiden varit att pressa priser och marginaler. Effekten av det har varit att vi fått östeuropeiska transportföretag med social dumpning och ibland bristfällig trafiksäkerhet på våra vägar.
Chaufförer som står i parkeringsfickor, sover över i hytten och lagar sin mat utanför är inget som rekryterar människor till transportbranschen. Det ökar inte attraktiviteten eller ens säkerheten på våra vägar när vi har en sådan utveckling i transportbranschen. Det är detta vi väljer att agera mot genom att höja transportbranschens status, ställa hårdare och tydligare krav och öka kontrollverksamheten men också vara tydlig i signalen till den som beställer transporter.
Svenska företag som beställer transporter har också ett ansvar för hur det ser ut på våra vägar och vilka transportörer man väljer. Det är grundtanken med beställaransvaret. Det är utgångspunkten när vi nu arbetar med Fair Transport 2.0 från branschens sida. Det är så vi ska se till att stärka svensk transportnäring.