KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Borg (M):
Vi har fått en situation där ett antal företag upplever att de har fått bekymmer. Det är naturligtvis beklagansvärt, men det innebär inte att det är en naturlig frågeställning för vare sig regering eller riksdag. Det är rätt viktigt att vi reder ut vad det är vi talar om. Vi har haft en normal, domstolsbaserad process enligt de grundlagar och det fördrag vi har för regeringen.
EU-domstolen har gjort en prövning och kommit fram till ett domslut som innebär att man har fått ompröva hur lagstiftningen ska tolkas. Detta har Skatteverket gjort. Det har prövats i domstol och lett fram till den situation vi är i nu. Man har gjort avdrag för 25 procent hos slutkunden när avdraget borde ha varit 6 procent.
Man har alltså gjort ett för stort avdrag, och därför har det uppstått en skattefordran här. I dag kan denna situation inte längre uppkomma, för vi har kreditfakturan som innebär att den som får ut pengar från Skatteverket också måste redovisa hur förloppen ser ut. Då skulle den här situationen aldrig ha kunnat uppkomma.
Men det är i grund och botten ingenting som har varit oklart i de olika leden, och det finns inte heller något skäl att tro att rättsläget kommer att ändras genom de prövningar som görs. Man har gjort för stora avdrag på sin momskreditering, och nu får man återbetala det. Då kan man ställa sig frågan hur man ska tänka kring detta. Vi är i riksdagen nu, och här talar vi om vilka riksdags- och regeringsbeslut som bör fattas.
Det är inte tänkbart att vi inför en lagstiftning om att staten generellt ska ta ansvar för att korrigera för skatteintäkter när det sker domstolsutslag. Det är inte tänkbart. Då skulle vi hamna i en helt omöjlig sits. Domstolsprocessen har sin ordning, och sedan får det bli rättstillämpning. Man kan inte heller tänka sig att Skatteverket skulle frångå gällande rättspraxis eller gällande regler för att man uppfattar detta som ett särskilt besvärligt fall.
Så kan inte en myndighet fungera. Då måste man försöka hitta någon generell regeländring som skulle vara möjlig här. Vi kan inte ha regeländringen att om ett bolag riskerar att gå i konkurs ska vi ändra tillämpningen av skattelagstiftningen. Då hamnar vi i en situation som inte fungerar.
Vi är i en beklagansvärd situation som är betungande för företagen, men om man inte kan hitta ett generellt förslag till regeländring här som man också är beredd att stå för i andra fall som är likadana är det inte möjligt att åtgärda. Man kan inte säga att staten alltid ska bära de ekonomiska konsekvenserna av domstolsutslag i skatterätt. Det går helt enkelt inte.
Det är inte en rimlig princip. Vi har aldrig haft den, och vi kommer heller aldrig att få den i svensk lagstiftning. Detta må vara beklagansvärt, men det finns ingen rättsosäkerhet här. Det är ingen som har gjort fel i processen. Alla olika institutioner har uppfyllt sin plikt i enlighet med svensk grundlag och EU-författningen. Då hamnar vi tyvärr i den här sitsen.
Anders Borg (M):
Debatten har landat i att det är alldeles tydligt att det råder en beklagansvärd situation. Det är också lika tydligt av debatten att det inte finns någon lösning på situationen.
Det Mats Pertoft antyder skulle vara lösningen med en generell regel - det vill säga att regeringen ålägger Skatteverket att i vissa fall frångå rättsregler på grund av att något är beklagansvärt, att det är fråga om en särskilt viktig verksamhet eller att jobb hotas - tror jag Mats Pertoft själv inser kan inte ske.
Regeringens och riksdagens uppgift är att stifta generella lagar som kan tillämpas på alla de fall som uppkommer. En tänkbar utväg skulle alltså finnas i någon regel som jag inte ser en möjlighet att använda. Detta är beklagansvärt, men vi ska inte skapa en bild av att det finns en väg att hantera frågan.
Det är inte heller tänkbart att Skatteverket gör egna rättstillämpningar vid sidan av domstolsväsendet bara därför att det har förekommit en mediedebatt om frågorna. Mats Pertoft inser nog att det inte är en rimlig ordning.
Anders Borg (M):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att komma till rätta med den höga arbetslösheten och om jag anser att inflationen är ett hot för Sverige. För att nå målet om full sysselsättning har regeringen genomfört omfattande åtgärder för att stimulera både utbudet och efterfrågan på arbetskraft samt förbättra matchningen. Utöver regeringens politik påverkas arbetsmarknadens utveckling i hög grad av överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter.
Sedan hösten 2011 samtalar därför regeringen med arbetsmarknadens parter i syfte att ta till vara och stötta initiativ som förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt. Till följd av samtalen har regeringen infört stöd till arbetsgivare som anställer unga inom ramen för yrkesintroduktionsavtal. Dessutom har åtgärder som håller uppe sysselsättningen i djupa lågkonjunkturer, så kallade korttidsarbeten, samt ökar omställningsförmågan i arbetslivet införts.
Regeringens politik har bidragit till att både arbetskraften och sysselsättningen ökat. Lågkonjunkturen har dock medfört att sysselsättningen vuxit långsammare än arbetskraften, vilket har resulterat i en ökning av arbetslösheten och långtidsarbetslösheten. Det är framför allt personer med svag förankring på arbetsmarknaden som har fått det svårare när konkurrensen om jobben har hårdnat. En viktig utmaning för regeringen är därför att motverka långtidsarbetslösheten.
Svag utveckling i omvärlden under krisen har medfört ett lågt resursutnyttjande i den svenska ekonomin, vilket i sin tur har bidragit till lägre inflation. Inflationen förväntas vara låg även under 2014. I takt med att konjunkturläget gradvis normaliseras bedöms företagen ha möjlighet att låta sina kostnadsökningar slå igenom på konsumentpriserna i större utsträckning. Inflationen förväntas då stiga i en snabbare takt.
Anders Borg (M):
Låt mig återigen redovisa Eurostats viktiga siffror. Sverige har den högsta sysselsättningsgraden i EU för befolkningen mellan 20 och 64 år. Inte något land har en högre sysselsättningsgrad, och den har ökat sedan 2006 från 78 procent till 79 procent. Detta är naturligtvis ett resultat av en viktig politisk förändring.
Vi vet att sysselsättningsgraden stod still under de socialdemokratiska åren. Trots en internationell högkonjunktur misslyckades man med jobben. Detta beror på att regeringen så konsekvent har prioriterat en politik för fler i arbete. Vi har så konsekvent gjort det mer lönsamt att arbeta, och vi har så konsekvent förbättrat villkoren för företagsamheten. Det är nyckeln till att också lyckas med sysselsättningen.
Mot vår politik står Socialdemokraternas, Vänsterpartiets, Miljöpartiets och Feministiskt initiativs politik. De fyra vänsterpartierna har som gemensam inriktning att bygga ut Amspolitiken, att låsa fast människor i åtgärder, att pressa ut människor från arbetsmarknaden och att bygga ut ett förstärkt fas 3.
Det kommer att vara det främsta resultatet av Socialdemokraternas politik att fler människor låses fast i åtgärder, att fler människor tvingas ut från arbetsmarknaden, att fler människor drabbas av otrygghet och att de ekonomiska klyftorna därför åter ökar. Finanspolitiska rådet har slagit fast att klyftorna i Sverige ökade kraftigt fram till 2006 och att de därefter, trots krisen, legat stilla.
95 procent av ökningen av förmögenhetskoncentrationen svarade Socialdemokraterna för därför att man öppnade skattesystemet för miljardärer när man tryckte ut människor från arbetsmarknaden. Det var en hjärtlös politik som slog sönder vår fina ordning med full sysselsättning. Den ska vi inte ha tillbaka.
Anders Borg (M):
Monica Green har frågat mig dels vad jag avser att göra med pensionärsskatten, dels vad jag avser att göra för att minska klyftan mellan löntagare och dem som har arbetat. Monica Green har även frågat vad jag avser att göra för att fler ska uppfatta skatten som rättvis. Regeringens övergripande mål är att varaktigt öka sysselsättningen och minska utanförskapet. Det finns inte något egenvärde av att beskatta lön och pension olika. Däremot ska det löna sig att arbeta.
Fler i arbete är en förutsättning för att säkra välfärden för en befolkning med allt fler äldre. Behovet av reformer för ökad sysselsättning, tillväxt och välfärd finns därför kvar. För att minska utsattheten och värna sammanhållningen avser regeringen att fortsätta genomföra åtgärder riktade till grupper med svag ekonomi eller större försörjningsbörda. Som ett led i att förbättra pensionärernas inkomster har regeringen sänkt skatten för äldre vid fem tillfällen.
För en genomsnittlig pensionär över 65 år har skatten sänkts med cirka 850 kronor per månad sedan 2006. Finanspolitiken går nu in i en fas där inriktningen är att successivt nå balans och överskott. Det innebär att nödvändiga reformer, vare sig de är på utgifts- eller inkomstsidan av budgeten, kommer att behöva finansieras krona för krona.
Anders Borg (M):
Alliansregeringen har sänkt skatten för pensionärer fem gånger - sammanlagt 16 miljarder kronor i köpkraftsförstärkning för pensionärerna, 850 kronor i månaden. Vi har vid upprepade tillfällen dessutom förstärkt resurserna till äldreomsorgen, och vi har vid upprepade tillfällen förstärkt bostadsbidragen för kvinnor med låg eller begränsad inkomstpension. Pensionerna har ökat inom ramen för det pensionssystem vi har. Det är den inriktning vi har även framöver.
Vi tror på en tillväxtorienterad politik. Vi tror att tillväxt är bra. Då stiger pensionerna, då stiger inkomsterna och då får människorna det bättre. Socialdemokraterna, Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Feministiskt initiativ vill regera Sverige tillsammans. Om jag har förstått situationen rätt är Miljöpartiet nu tillsammans med Feministiskt initiativ och Vänsterpartiet den starka parten, och de eftersträvar nolltillväxt.
De har som mål att vi ska komma ur det så kallade tillväxtsamhället. Då kan det vara viktigt att vi analyserar vad det betyder för pensionärerna. Det är också viktigt att vi får en del svar. Vårt pensionssystem är ju så inriktat att med det inkomstindexeringssystem vi har, och såsom pensionsuppgörelsen är uppbyggd, sjunker pensionerna om vi har nolltillväxt.
Med nolltillväxt skulle vi sänka pensionerna med i runda slängar 15 procent under en tioårsperiod. Därtill kan vi med nolltillväxt nog räkna med att kommuner och landsting tappar någonstans mellan 20 och 30 miljarder kronor per år i form av minskade skatteintäkter. Givet att äldreomsorgen är central och viktig är det en betydande försämring som kommer att drabba Sveriges pensionärer, vilka ofta är i behov av vård och omsorg.
Den fråga vi måste ställa till Socialdemokraterna är hur de kommer att redovisa detta för väljarna. Hur stora sänkningar av pensionerna är de beredda att acceptera när de ska göra upp om nolltillväxt med Miljöpartiet? Är man beredd att acceptera att vi ska ha fallande pensioner under lång tid, eller är det här en fråga där man ska köra över Miljöpartiet? Kan man då redovisa för väljarna att Miljöpartiet inte ska få inflytande efter valet? Vi har tre månader kvar till valet.
Miljöpartiet går till val på att stoppa tillväxten i Sverige. Man kan i och för sig förstå den utgångspunkten, givet hur Socialdemokraterna, Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Feministiskt initiativ har utformat politiken. Det är en politik som skulle undergräva tillväxtkraften i ekonomin och göra att sysselsättningen försämrades, att företag slutade investera, att reallönerna sjönk och att vi fick en sämre ekonomisk utveckling.
Men den grundläggande frågan till Socialdemokraterna är: Hur långt ned är ni beredda att pressa pensionerna för att komma överens med Miljöpartiet? Kan de falla med 15 procent, eller är ni beredda att sätta stopp halvvägs, så att ni kan få en nedgång på kanske 7-8 procent? Vad är regeringsmakten värd? Hur mycket skulle pensionärerna behöva betala för den nolltillväxtpolitik som ni socialdemokrater är beredda att acceptera?
Anders Borg (M):
Ann-Kristine Johansson har frågat mig dels vad jag anser måste göras för de drabbade pensionärerna, dels om jag avser att följa Nordiska rådets antagna rekommendationer och driva på för en revision av nuvarande regelverk. Frågan är ställd mot bakgrund av att det nordiska skatteavtalet ändrades med verkan från och med den 1 januari 2009. De pensionärer som avses är norska pensionärer som menar att de i samband med att de flyttat till Sverige har fått fel information från Skatteverket.
De har i enlighet med de tidigare reglerna inte tagit upp sina norska pensioner till beskattning i Sverige. Detta har senare korrigerats med retroaktiva krav på skatt. Det är givetvis mycket beklagligt att beskattningen i de aktuella fallen inte blev rätt från början. Regeringen har därför tagit frågan på stort allvar och varit mån om att få en så klar bild som möjligt över vad som skett i samband med övergången till de nya reglerna.
Den bild som har framkommit är att Skatteverket inte har lämnat felaktig information generellt i till exempel internt eller externt informationsmaterial. Vi vet att ett tiotal personer har vänt sig till Skatteverket med krav på skadestånd. De menar att de i sina kontakter med Skatteverket har fått felaktig information. Att avgöra huruvida det i enskilda fall har lämnats felaktig information är en fråga som måste bedömas inom ramen för rättsväsendet. Det är en ordning som följer av vår grundlag.
Mot den bakgrunden ser regeringen inte att det finns någon anledning att göra ytterligare översyn av regelverket.
Anders Borg (M):
Jens Holm har frågat om it- och energiministern avser att ta något initiativ för att dels säkerställa att småskaliga producenter får ordentligt betalt för det överskott de levererar, dels införa ett enkelt nettodebiteringssystem. Jens Holm har också frågat om it- och energiministern avser att ta något initiativ för att också de som äger sin egen elproduktion via andelsägande ska få ingå i det kommande stödsystemet. Frågorna har överlämnats till mig.
Det är angeläget att underlätta för det växande intresse som finns bland elanvändare att investera i mikroproduktion av förnybar el. En stark drivkraft i detta avseende är att mikroproducenterna får ekonomisk avkastning på sina investeringar. Det är emellertid inte givet att mikroproducenter får ersättning från elnäts- och elhandelsföretag för den överskottsel som de matar in i elnätet, något som dock bör bli vanligare i takt med ett ökat intresse för mikroproduktion.
Den föreslagna skattereduktionen gör det mer lönsamt för elanvändare att investera i egenproduktion av förnybar el och utgör ett viktigt steg i att stärka elanvändarnas ställning på elmarknaden. Skattereduktionen utgör inte ett hinder för elnäts- och elhandelsföretag att ge mikroproducenter ersättning för den överskottsel som de matar in i elnätet.
Regeringen bedömer att ett så kallat nettodebiteringssystem, som innebär att el som tas ut från elnätet kvittas mot el som matas in på elnätet vid beräkning av energi- och mervärdesskatt på köpt el, strider mot EU-rätten. Vid andelsägd elproduktion sker, till skillnad från vad som är utgångspunkten i den föreslagna skattereduktionen, in- och utmatning av el i olika anslutningspunkter. Att låta andelsägd elproduktion omfattas av skattereduktionen skulle öka komplexiteten i regelverket.
Det innebär att jag inte är beredd att föreslå några förändringar i dessa avseenden.
Anders Borg (M):
Sverige är ett stort föredöme när det gäller klimatpolitiken. Vi har under de senaste decennierna lyckats höja vår bnp med 50 procent och samtidigt minska våra utsläpp med 25 procent. Det är givetvis positivt. En del i det är att Sverige är Europas ledande land på förnybar energi. Under de år vi har regerat har andelen av energiproduktionen som är förnybar gått från 44 till 49 procent.
Vi är det enda land i Europa som klarar vårt 2020-mål, och vi är också det land i Europa som har högst andel förnybar energi. Detta kan jämföras med att EU i genomsnitt har 20 procent. Relativt framstående länder som Danmark och Finland har 30 respektive 38 procent, men Sverige ligger alltså på 49 procent. Tyskland och Storbritannien ligger på 12 respektive 4 procent.
Ska vi ge en korrekt bild av förnybar energi är Sverige Europas ledande land, och jag kan nog utan överdrift drista mig till att säga att vi förmodligen är världens mest förnybara land vad gäller energi. Detta kan vi återkomma till. Vad är det som har hänt i Sverige? Framför allt har vi haft en dramatisk utbyggnad av vindkraften.
När denna regering tillträdde låg vindkraften på 988 terawattimmar, och nu ligger vi på 9 800 terawattimmar. Vi har alltså niodubblat vindkraften. Jag kan säga, bara för att ha en referens, att under de år vänsterpartierna styrde ökade det från 600 till 988, det vill säga med 60 procent. En niodubbling är alltså en väsentligt snabbare utbyggnad än en 60-procentig ökning.
Kan man införa ett nettodebiteringssystem? Frågan är som Jens Holm nämner väl och noggrant prövad. Den ligger under mervärdesskattedirektivet, och det är klart och tydligt att man inte får kvitta omsättningar i mervärdesskattedirektivet.
Det finns domar i EU-domstolen som klargör att det alldeles entydigt är så att man inte får kvitta omsättning mot varandra, utan de ska beskattas separat. Det är en grundprincip i mervärdesskattedirektivet. Jens Holm påpekar att det finns länder som har denna typ av system som strider mot EU-rätten.
Det är en fråga som EU-kommissionen får pröva, och man får slå fast att dessa system uppenbart strider mot EU-rätten. Det är inte upp till mig att anmäla andra länders nettodebiteringssystem, utan det får prövas på sedvanligt sätt av kommissionen. Men att uppmana Sveriges regering att lägga fram förslag som uppenbart strider mot EU-rätten är märkligt.
Det tror jag inte att någon regering oavsett sammansättning och partifärg kommer att komma i närheten av att försöka eftersom konsekvenserna av denna typ av felaktiga system blir dels att de är olagliga, dels att man riskerar att de leder till återbetalningskrav. Något nettodebiteringssystem kommer vi inte att få i Sverige, oavsett den spännande valrörelsens utgång.
Anders Borg (M):
Den här interpellationsdebatten rör bara en fråga. Den frågan är inte Jens Holm i närheten av. Den enda fråga som är relevant är: Är det lagligt med nettodebitering givet hur mervärdeskattedirektivet ser ut? Det är den enda fråga vi behöver debattera. Jag ska göra en sak efter den här debatten. Det är att jag ska tillskriva EU:s skattekommissionär för att få frågan utredd. Det har vi gjort vid något annat tillfälle när riksdagen har gjort orimliga tillkännagivanden som strider mot EU-rätten. Då har vi helt enkelt skrivit till kommissionen, och så har kommissionen klarlagt hur det förhåller sig.
Det finns inte något utrymme för tolkningar här. Vi kan absolut tillskriva skattekommissionären Algirdas Semeta och fråga honom om ett nettodebiteringssystem är förenligt med mervärdesskattedirektivet. Jag är relativt säker på vad som kommer att stå i svaret. Det kommer att stå att man inte får kvitta omsättningar inom ramen för mervärdesskattedirektivet. Den typen av ordningar strider mot mervärdesskattedirektivet.
Det är Sveriges skyldighet som medlem i EU att upprätthålla de lagar och regler vi har. Den enda rimliga argumentation som Jens Holm kan ha är att man hävdar att den juridiska hållningen är fel. Vi har ingen anledning att debattera för- och nackdelar med nettodebiteringssystem. Det är en helt annan fråga. Det som avgör frågan är att det helt enkelt är ett olagligt system.
Om inte Jens Holm kan presentera en annan juridisk analys har den här debatten ingen relevans. Jag ska gärna åta mig att skriva ett brev till Algirdas Semeta och be honom klarlägga EU-kommissionens syn på nettodebiteringssystem. Jag ska i det brevet på Jens Holms uppmaning nämna att det i svensk riksdag förekommit att man nämnt andra länder som har den här typen av system.
Det kommer att avgöra frågan. Det finns inget legalt utrymme att ha ett nettodebiteringssystem, fru talman.
Anders Borg (M):
Man kan rösta på vilket parti man vill i riksdagen. Det ändrar inte på EU-rätten. EU-rätten säger att den här typen av kvittningssystem inte är tillåten enligt mervärdesskattedirektivet. Mervärdesskattedirektivet gäller. Kommissionen får inte fatta beslut när den gör prövningar som strider mot den legala grunden. Då hamnar den omedelbart i EU-domstolen. Jens Holm har helt fel. Han kunde ha fått det här svaret av mig för sju år sedan. Han kunde ha fått det för åtta år sedan. Han kunde ha fått det i oktober 2006.
Vi har inget behov att tillskriva Algirdas Semeta för att få veta hur det förhåller sig legalt. Det vet vi. Däremot kan det finnas skäl att tillskriva honom för att få detta så klarlagt att Jens Holm kan acceptera hur den legala strukturen ser ut. Möjligtvis är det också så att Jens Holm därmed stoppar den typ av kvittningssystem som man har i en del andra länder, eftersom de så uppenbart strider mot EU-rätten.
Jag ska gärna referera till debatten med Jens Holm så att det är tydligt att det är därifrån informationen kommer. Det är tydligt att Jens Holm tycker att det är väldigt stötande att andra länder har den här typen av system. Så länge inte Jens Holm kan redovisa en vettig legal analys är den här diskussionen helt irrelevant, fru talman.
Anders Borg (M):
Annika Lillemets har frågat utrikesministern vad han avser att göra för att utforma villkoren för ett eventuellt svenskt lån till Ukraina så att det bidrar till att befolkningen i Ukraina, särskilt utsatta grupper, får bättre ekonomiska och sociala villkor. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. I en akut ekonomisk och finansiell kris är det ofta de fattigaste som drabbas hårt. En viktig uppgift för Ukrainas regering är därför att stärka de offentlig-finansiella ramverken och förbättra kvaliteten på de offentliga utgifterna för medborgarna.
Det måste ske samtidigt som kraftfulla reformer görs för att säkra sysselsättning och tillväxt och åtgärder vidtas för att stabilisera landet makroekonomiskt och politiskt. Utmaningen som Ukraina står inför ska inte underskattas. Den 30 april godkände en enig IMF-styrelse ett lån till Ukraina till stöd för ett omfattande reformprogram. Utan ett IMF-lån skulle Ukraina ha stora svårigheter att stabilisera landet ekonomiskt. Programmet innehåller även åtgärder för att stödja särskilt utsatta grupper, i huvudsak genom att stärka landets sociala skyddsnät.
Det är av stor vikt att Sverige, tillsammans med andra länder, stöder Ukraina i detta läge. Ett eventuellt svenskt bilateralt lån, kopplat till stödpaketet från IMF, skulle syfta till att underlätta den ukrainska regeringens genomförande av nödvändiga reformer inklusive åtgärder för att skydda de mest utsatta grupperna. Ett eventuellt svenskt lån bör ges först mot slutet av IMF-programmet så att regeringen kan förvissa sig om att Ukraina är på god väg att genomföra dessa reformer.