Jonas Jacobsson Gjörtler (M):
Vi har redan mycket skyddad skog i Sverige. Mer än 25 procent är undantagen från skogsbruk, enligt Skogsstyrelsen. Siffran är några år gammal men lär som sagt vara högre i dag. Jag är lite nyfiken på om statsrådet Bucht anser att andelen skyddad skog bör öka ytterligare. Hur ser han i så fall på att ytterligare skogsmark undantas från produktion?
Denna skog hade annars kunnat bidra till exempelvis den stora mängd biomassa som behövs för att klara klimatutmaningen. Om man undantar mer skog kan det alltså få konsekvenser för detta. Detta stämmer dessutom väl överens med det som statsrådet själv var inne på här på slutet, att det är när skogen växer som den bidrar till klimatnytta genom att vara en kolsänka. Den nyttan kan försvinna om man plockar undan skogen från produktionen. Nej, allemansrätten ifrågasätter vi inte alls från Moderaternas sida.
Det är inte det som detta handlar om. Allemansrätten är viktig och ska värnas och skyddas. Kanske just därför är det väldigt viktigt att man är tydlig med vilka gränser som gäller för allemansrätten och i fråga om att skydda äganderätten på ett bra sätt för att undvika att allemansrätten ska riskera att komma under attack. Jag tror att det är otroligt viktigt att vi har en bra balans här. Äganderätten är grundlagsskyddad, säger statsrådet, och det stämmer.
Men det hjälper föga när skogsägarna uppfattar att äganderätten successivt urholkas, med små steg och ibland lite större kliv. Det här är en uppfattning som skogsägarna har. Det är möjligt att statsrådet inte delar den uppfattningen, men jag tror att han borde ta deras oro på lite större allvar. I vissa fall är det dessutom så att den här oron delas av de ansvariga myndigheterna. Bristerna i artskyddsförordningen gör att balansen mellan miljö- och produktionsmålen riskerar att förskjutas.
Skogsägare som har skött sin skog alldeles utmärkt och i flera generationer har kunnat upprätthålla livskraftiga bestånd av hotade arter parallellt med ett fungerande skogsbruk befinner sig i dag ibland i en situation där deras avverkningsanmälningar inte går igenom. Länsstyrelser, Skogsstyrelsen och Naturvårdsverket pekar på att det finns hotade arter i området och att artskyddsförordningen därför inte kan medge avverkning. Det här är en väldigt olycklig ordning, och den kan bero på att det saknas ett undantag för jordbruk och skogsbruk.
Detta går dessutom stick i stäv med att miljöbalken pekar ut skogsbruket som ett nationellt intresse. Statsrådet säger i sitt svar: "Frågan om huruvida en översyn av artskyddsförordningen ska göras bereds för närvarande inom Regeringskansliet." Men hur svårt kan det egentligen vara? Generaldirektörerna för de två myndigheter som kan det här, jobbar med det och ansvarar för det, Naturvårdsverket och Skogsstyrelsen, skickade en skrivelse till regeringen tidigare i år.
Man konstaterar att det är nödvändigt att utreda artskyddsförordningen för att säkerställa att den är tillämpbar, effektiv och rättssäker. De ansvariga myndigheterna ifrågasätter alltså om förordningen i sin nuvarande utformning är tillämpbar, effektiv och rättssäker och anser att det krävs en översyn. Statsrådet får ursäkta, men det behövs ingen beredning av det här. Vad som behövs är att regeringen kommer loss och tar tag i frågan.
Såväl skogsägarna som ansvariga myndigheter anser att det är nödvändigt. Vad väntar regeringen på egentligen? Det talas i allt större utsträckning om lokalt gynnsam bevarandestatus. Det här menar jag innebär att hela tanken om gynnsam bevarandestatus hotar att urholkas, eftersom arter som i landet inte är hotade plötsligt ska skyddas i områden där de tidigare inte har funnits. Det gäller till exempel det aktuella fallet med lavskrikan.
Det pågår domstolsbehandling som handlar om lavskrikans allra sydligaste utbredningsområde. Det är bara det att arten nu är så pass gynnad att den sprider sig söderut till områden där den inte har varit tidigare, nästan som en invasiv art, fast med ett skydd. Om den principen ska råda kommer vi att få många problem med begränsningar för skogsbruket. Jag vill gärna höra statsrådets synpunkter på detta.