KBLab/rixvox huggingface dataset:
Eva-Lena Jansson (S):
Om man tycker att frågan är viktig och tar den på allvar - vi kan plocka ut olika delar av arbetsmarknaden - är det centrala om arbetstillstånden är rättsligt bindande. Är det fråga om ett anställningsavtal som är rättsligt bindande, eller är det bara ett erbjudande som innebär att det kan bli något annat när man väl har kommit hit?
Man kan låtsas vara en god arbetsgivare och skriva upp lönen när Migrationsverket hör av sig, så att det finns papper på det. När vi vet att dessa missbruk förekommer finns det ett antal frågor att ta itu med. Det är inte svårt att agera. TCO, LO med flera har ju agerat och reagerat på detta.
Om Hans Backman inte litar på Socialdemokraterna, Vänsterpartiet eller några andra partier här i Sveriges riksdag, fine, men lita gärna på de fackliga organisationerna som har sett de här problemen på arbetsmarknaden länge och vill göra något åt dem. Vi vill göra något åt detta nu - inte se hur svensk arbetsmarknad bryts upp, där människor från andra länder får sämre villkor, sämre arbetsmiljö och utnyttjas på svensk arbetsmarknad. Vi står upp för den svenska modellen.
Svenska kollektivavtal och svenska löner ska gälla för alla på den svenska arbetsmarknaden.
Eva-Lena Jansson (S):
Det var ett intressant och lite oväntat anförande av Ann-Britt Åsebol, måste jag säga. Jag citerade tidigare en rapport från Hotell- och Restaurangfacket, som börjar med orden: "Vi har mött människor som arbetar 12 timmar om dagen, 7 dagar i veckan, utan någon chans till vila. Vi har träffat människor som hankar sig fram med månadslöner på 3 000-4 000 kronor.
Protesterar de förlorar de sin rätt att vistas i Sverige." Jag förstod det som att Ann-Britt Åsebol också tyckte att det var viktigt att människor som kom hit kunde leva under drägliga villkor och kanske inte bara sova i en upplyst skog någonstans.
Om det är viktigt att informera om allemansrätten borde det också vara viktigt att säkerställa att de som kommer hit har fått information om arbetsvillkor, rätten när det gäller föreningsfrihet och så vidare. Är det någonting som Ann-Britt Åsebol tänker driva vidare?
Om man nu tycker att det är viktigt att människor som kommer till Sverige inte utnyttjas undrar jag: Varför tycker inte Ann-Britt Åsebol och övriga från de borgerliga partierna och Miljöpartiet att arbetstillstånden ska vara rättsligt bindande?
Eva-Lena Jansson (S):
Det är inte bristen på ambitioner jag ifrågasätter, utan det är bristen på initiativ och riktiga förslag. Jag har vid några tillfällen läst upp de här förslagen, så jag behöver inte ta dem igen. Men man ser att det är brister i dag. Man ser att människor kommer till Sverige och utnyttjas. Vi kommer att kunna se att det kommer människor till Sverige som har förhoppningar om att kunna försörja sig själva och sin familj genom arbete här. De har blivit hitlurade med felaktiga villkor.
De tror att de ska få någonting annat. En del av dem kommer att vara nöjda med att de faktiskt tjänar mycket sämre än vad en svensk anställd skulle göra. Jag är inte nöjd, för jag tror på alla människors lika rätt och lika värde. Då ska de människor som kommer till Sverige tjäna precis lika mycket som jag skulle göra om jag var ute och jobbade i skogen eller om jag stod på restaurangen. Svenska kollektivavtal ska gälla på svensk arbetsmarknad. Jag tvivlar inte på att ni har några ambitioner.
Men ni har absolut noll vilja att upprätthålla den svenska modellen. Om ni hade vilja skulle ni agera i stället för att säga: Vi får se om det löser sig av sig självt. Det kanske det gör, eftersom arbetsgivarna ändå vill göra någonting gott. Man kan fråga gränspolisen i Stockholm. De pratar alltså om att det sker en jobbtrafficking i dag. Den här organiserade verksamheten måste man se och då ge myndigheter redskap.
Men man kan också börja hjälpa till och göra det svårare för dem som vill utnyttja människor till sämre villkor. Varför vill inte Ann-Britt Åsebol och de borgerliga partierna göra det? Det är min fråga, herr talman.
Eva-Lena Jansson (S):
Det var bra att Gunnar Andrén gillade vår affärsplan. Då kan han också rösta för våra budgetförslag när de kommer upp i morgon. Jag har några frågor till finansministern. Han skriver i svaret att en möjlighet att skattefinansiera kommunal verksamhet är ett ökat antal arbetade timmar i näringslivet. Det håller jag med om. Just nu har man problem. Vi har ökade varsel.
Vi fick 602 varsel bara i Örebro län under november månad. Under augusti, september och oktober var det 755. Det blir alltså totalt drygt 1 350 varsel bara i mitt län. I går träffade jag Arbetsförmedlingen, som meddelade att man i Örebro län kommer att lämna tillbaka 37 miljoner kronor trots att Örebro län ligger på en arbetslöshet på 10 procent.
Ungdomsarbetslösheten är hög, så också i till exempel Karlskoga. Där rapporterar man nu att socialbidragskostnaderna skenar bland de unga. Flera av länets kommuner höjer skatten. Karlskoga kommer att ligga bland de kommuner som har högst skatteuttag därför att man vill säkerställa att man ska klara av att ha de personer som är anställda kvar i anställning. Jag får inte riktigt ihop det här.
Ser Anders Borg det Kommunsverige som jag och Peter Persson ser? Jag tyckte att Anders Borg åtminstone i söndagens Agenda verkade förstå att han hade haft fel i sina prognoser. Om vi nu ser effekterna i kommunerna - borde då inte Anders Borg vara intresserad av att göra någonting åt sina felaktiga prognoser?
Dessutom har vi en sådan stel arbetsmarknadspolitik från regeringen att Arbetsförmedlingen skickar tillbaka pengarna samtidigt som kommunerna står med unga arbetssökande som inte kan få jobb därför att de inte får rätt utbildning och i stället lever på socialbidrag. Varför gillar Anders Borg att ungdomar går på socialbidrag? Jag skulle vilja ha reda på det, herr talman.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag uppfattade det som att Gunnar Andrén inte var så nöjd med offensiven hos Anders Borg. Det kanske beror på att han inte svarade på våra frågor. Vi får väl se om han blir mer offensiv. Jag, Peter Persson och Jasenko Omanovic har ställt några frågor.
Jag hoppas att statsrådet gör sig tid att besvara åtminstone en fråga i sitt sista inlägg: Varför tycker finansministern att det är bättre att ungdomar går på socialbidrag i stället för att få en utbildning via Arbetsförmedlingen? Jag tog ett exempel, nämligen Karlskoga kommun där socialbidragen ökar bland de unga.
Deras arbetsförmedling kommer tillsammans med övriga arbetsförmedlingar i Örebro län att skicka tillbaka 37 miljoner till Anders Borg. Det är pengar man inte har använt och som man hade kunnat investera i dessa unga i ett län där arbetslösheten ligger på 10 procent och varslen bara denna höst, från och med augusti, har varit 1 357 i antal.
Då talar vi inte om dem som redan har fått gå från visstidsanställningar, timanställningar eller bemanningsföretag. Vad är det som gör att Anders Borg prioriterar socialbidrag framför utbildning för unga?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag fick inget svar från statsrådet på min fråga om vilka nya åtgärder som regeringen planerar att vidta med anledning av höstens varselvåg. Jag försöker beskriva situationen. Andelen arbetslösa i Örebro län som har varit arbetslösa i mer än sex månader uppgår till 6 730 personer. Andelen arbetslösa i mer än tolv månader är 4 646 personer och i 24 månader 2 321 personer.
Långtidsarbetslösheten i Sverige har gått från 28 000 personer till 70 000 personer, och det är klart att vi känner av detta. Man kan använda siffror för att prata om detta, men det handlar om människor av kött och blod. En del av dessa människor har a-kassa än så länge. En hel del är, precis som Agneta Gille sade, hänvisade till kommunernas försörjningsstöd. Kommunerna måste nu hantera de personerna.
Det som har hänt är alltså att regeringen avhänder sig arbetsmarknadspolitiken och för över kostnaderna till kommunen, som får betala försörjningsstöd och måste flytta pengar från äldreomsorgen, barnomsorgen och skolan. Samtidigt säger regeringen att vi ska prioritera välfärden. Det här går inte ihop! Andelen som fick arbetsmarknadsutbildning i januari 2007 uppgick till 50 000.
De var inskrivna i arbetsmarknadsutbildning. I januari 2012 var motsvarande siffra 10 000 personer. Hur kan man då från regeringens sida säga att man ger Arbetsförmedlingen de verktyg som behövs? Det är färre som får gå arbetsmarknadsutbildning. Jag pekade i mitt tidigare inlägg på att vi tycker att det är viktigt att satsa på åtgärder.
Därför framhöll jag Kunskapslyftet, för det var en viktig satsning för att få människor att komma närmare jobb och för att de ska få den utbildning som krävs för att ta jobb i dag. Regeringen har valt att satsa på fas 3. Man har satsat 3 miljarder på jobbcoacher, som ju ger ett väldigt tvivelaktigt resultat förutom att det möjligtvis är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd att ett antal personer blir anställda som jobbcoacher.
I vår budget har vi lagt 400 miljoner bara nästa år på drift och underhåll av järnvägen. Detta kan vara bra att komma ihåg en dag som denna. Vi har föreslagit att företag ska slippa betala andra sjuklöneveckan, något som applåderas av företag. Vi väljer att satsa 5 miljarder på att arbetslösa ungdomar ska komma i jobb. Vi lägger resurser på yrkesintroduktion och utbildning i bristyrken - att satsa på kunskap och arbete för att bygga Sverige starkare för framtiden.
Men vad vill regeringen egentligen göra? Ska man hänvisa till att man sänker bolagsskatten med 16 miljarder och vara nöjd med det? Ska man hänvisa till en budget som man lade på riksdagens bord i september när vi den här hösten har rekordmånga varsel och sedan säga att man inte behöver göra något utan att det är upp till Arbetsförmedlingen att agera? När ska regeringen ta sitt ansvar?
Eva-Lena Jansson (S):
Med en dåres envishet fortsätter jag att ställa frågor till ministrar som inte gärna vill svara. Kan man vara nöjd med en budget som man lägger fram i september som sedan visar sig vara helt felaktig? Kan man vara nöjd med en budget där den stora satsningen handlar om att sänka bolagsskatten med 16 miljarder, varav 8 miljarder är lånade pengar? Hur kan man vara nöjd med det? Är det så att arbetsmarknadsministern redan har förlorat kampen mot finansministern om att det behövs mer pengar för att komma till rätta med arbetslösheten?
Lars Mejern Larsson är en förtjusande människa. Han har stor tilltro till människor. Det beundrar jag. Men jag är inte riktigt lika optimistisk, även om jag naturligtvis hoppas att regeringen ska ta sitt förnuft till fånga och inse att man måste satsa på människor. När Socialdemokraterna hade regeringsmakten valde vi att satsa på Kunskapslyftet. Det handlade om att lyfta människor ur arbetslöshet och ge människor möjlighet att växa.
Människor växer av utbildning. Att då satsa, som vi gör, närmare 5 miljarder på yrkesintroduktion och utbildning i bristyrken är viktigt för att fler ungdomar ska få jobb. Det är viktigt att ungdomar inte tappar fokus. Men detta är också viktigt för att man ska kunna möta de människor som i dag har blivit varslade och som riskerar arbetslöshet. Vi vet att alla varsel inte leder till arbetslöshet, men det är ingen tröst just nu. Väldigt många människor är oroade.
Man vet inte om man kommer att ha ett jobb nästa år. Med tanke på de försämrade trygghetssystemen och det faktum att socialbidragen ökar och att pengar försvinner från välfärden borde regeringen ta sitt ansvar och satsa på viktiga reformer i stället för att bara ha en enda fråga på sin dagordning - sänkt skatt.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag fick inget svar från finansministern på min fråga. I stället verkar finansministern försöka använda sig av så kallade kringgående rörelser för att inte svara på frågorna. Finansministern hävdar att det är en så liten del av skattepengarna som går till den här verksamheten. Den är så liten att man behöver nästan inte bekymra sig om den. Majoriteten av skolpolitikerna i landet, de som är ansvariga för skolan, säger nej till läx-RUT.
Jag hoppas att Anders Borg tar sig en titt på den här rubriken, man han kanske har missat den. Han har uppenbarligen missat vad både TCO-ordförande Eva Nordmark och Lärarförbundets ordförande Eva-Lis Sirén har sagt. Läx-RUT gör skolan mindre likvärdig. Att införa Läx-RUT är direkt stötande. Känner Anders Borg till den uppfattningen hos dem som ska vara med och hjälpa att göra skolan bättre?
Jag ställde en fråga om detta att om tillämpningsproblem ändå förekommer är det i första hand en fråga för rättstillämpande myndigheter att hantera. Varför tycker Anders Borg att det bara är skattemyndigheterna som ska hantera det här? Varför lägger inte regeringen fram lagförslag som täpper till de här hålen? Att vi diskuterar RUT och framför allt läx-RUT är för att vi tycker att skolan är viktig som kompensatorisk faktor.
Då kan det vara intressant om Anders Borg, när han ändå deltar i interpellationsdebatten, lyssnar på vad vi här i talarstolen försöker säga. Vi har ju också RUT-förslag, men vi har sänkt nivån - men inte för läx-RUT, för där har vi sagt nej. Jag vill visa upp en skala här över vilka som utnyttjar RUT-avdragen i störst omfattning.
Det är de som tjänar en halv miljon eller mer per år, det vill säga de som har inkomster i nivå med riksdagsledamöter eller finansministrar. Det är de som utnyttjar RUT i störst omfattning. Om man nu ser till att de barn som har sämst förutsättningar för att klara sig i skolan inte får det stöd som de behöver i skolan därför att finansministern väljer att flytta pengar får det en effekt som vi inte gillar.
Det är också därför som tunga fackliga organisationer säger att det här är fel, nämligen att det gör skolan mindre likvärdig. Då är det obegripligt att finansministern säger att det är skattemyndigheternas fråga. Jag tycker att regeringen hade kunnat täppa till de här hålen, men i stället öppnar man för att kunna köpa bartenders eller läxhjälp till sitt hem eller för att ha barnkalas på McDonalds med skattebidrag.
Jag tycker inte att det är någon bra politik. Kan inte Anders Borg förklara vad det är som är så bra med att få skatteavdrag för barnkalas, bartenders och läxhjälp? Vad är det som gynnar samhället och sammanhållningen? Hur gynnar det jämlikheten i det svenska samhället? Vad är det som är så bra med det här? Jag hoppas att finansministern kan svara på några av de här frågorna.
Eva-Lena Jansson (S):
Jag ställde några frågor i mina två tidigare inlägg. Jag tänker ställa samma frågor i detta mitt tredje inlägg eftersom jag inte fått några svar från finansministern. Han kanske kan välja att svara i sitt fjärde inlägg. Min fråga var om finansministern avsåg att vidta några åtgärder i skattepolitiken för att komma till rätta med ett otydligt regelverk, men finansministern hänvisar hela tiden till att det är Skatteverket som ska rätta till det.
Det måste jag tolka som att finansministern är helt nöjd med att man kan göra skatteavdrag för barnkalas, att man kan få skattebidrag för det; detsamma gäller när man hyr in en bartender i hemmet. Uppenbarligen tycker finansministern att det är bra eftersom han nu har infört läx-RUT som blir dyrt och ojämlikt. Man kan fundera på hur det blir när barnkalaset till exempel hålls på en restaurang. Jag vet inte riktigt varför Anders Borg vurmar för det. Varför tycker han att det bara är Skatteverkets problem?
Varför tycker han inte att man politiskt ska göra någonting åt saken? Anders Borg använder dåliga resultat i skolan som förevändning för att försvara att en stor del av skatteintäkterna används till privat läx-RUT. Jag förstår inte den argumentationen.
Om skolan inte fungerar så bra som vi vill, och om vi tycker att skolan är viktig för att få en likvärdig utbildning för barnen och öka jämlikheten i samhället, hur kan Anders Borg då anse att läx-RUT är metoden för att komma till rätta med problemen i skolan? Varför vill Anders Borg inte satsa pengar på skolan, där barnen finns? Varför tycker han att det är bättre att det kommer hem en privatperson och undervisar i stället för att satsa på skolan?
Om det är fråga om så lite pengar som det sägs, varför var det då så viktigt att satsa de 25 miljonerna på det? Kan inte Anders Borg förklara det? Varför är det viktigt att satsa på barnkalas, bartendrar och läx-RUT för privat undervisning i hemmet?
Eva-Lena Jansson (S):
Jag vill börja med att tacka Birgitta Ohlsson för ett utförligt svar, ett ganska bra svar. Det kanske ministrar inte är så vana vid att höra, men i det här fallet måste jag säga att ministern har ansträngt sig och skrivit ett riktigt bra svar. Bakgrunden till min interpellation om mänskliga rättigheter på EU-nivå är att i det av många kriser plågade EU ökar främlingsfientligheten. Vi ser det dagligen.
Vi ser hur en ungersk politiker i helgen deltog i en antijudisk demonstration. En romsk kvinna, konsthistoriker i Budapest, vill inte att hennes dotter går ut på kvällen, för hon ser mer romsk ut än sina bröder. Nyligen dömdes en man som hade hotat två personer.
Orsaken till att han hade hotat och varit våldsam mot dem var att det är muslimer; det här var i Sverige. Söndagens inslag i Agenda om hot och trakasserier mot judar i Malmö var mycket skrämmande. I Sverige har medlemmar i judiska församlingar utsatts för angrepp. I samhället Forserum har en av den somaliska föreningens medlemmar utsatts för glåpord, hot om våld och stenkastning.
I Arboga attackerades en flyktingförläggning, och flera boende blev misshandlade. Som jag beskriver i min interpellation är det som händer i Sverige och i Ungern inte isolerat. Vi ser den här utvecklingen, och det verkar som att man inte lär sig av historien. Går historien i repris med ekonomiska kriser, höjd arbetslöshet, främlingsfientlighet, antiziganism, antisemitism, islamofobi, homofobi och rasism? Kvinnors rättigheter är på tillbakagång.
Kvinnans rätt till sin egen kropp beskärs eller till och med förvägras. I dag kom det nyheter om att man i Ryssland - det är naturligtvis inte i EU, men det påverkar närområdet - lagstiftar om information om hbt-personer. Det är fruktansvärt.
Jag tror att EU kan vara en hävstång i de här frågorna om man jobbar bra. Därför har jag några frågor till statsrådet med anledning av hennes svar. Det står så här: "Jag och svenska regeringen kommer att arbeta aktivt inom EU för att få till stånd en effektiv granskning för att syna hur medlemsländer respekterar de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen." Då undrar jag: Hur kommer regeringen att agera?
Ministern nämner att sedan man blivit medlem saknas det effektiva verktyg för kontroll. Är det detta ministern avser att man ska försöka åstadkomma? Jag vill gärna få reda på det. Här i Sverige har vi haft olika kampanjer. Det som statsminister Göran Persson drog i gång, Levande historia, har varit viktigt. Men det är också viktigt att hela Europa håller historien levande.
Kan det finnas sådana initiativ även på Europanivå? Hur gör man för att stärka kvinnors rätt till sin egen kropp? Vi ser att den frågan är högt upp på dagordningen, inte bara i Europa utan också i USA. Vi vet att det hänger ihop med att när kvinnor hindras från att komma in på arbetsplatser beskärs även andra rättigheter.
De frågorna skulle jag gärna se att statsrådet utvecklade.
Eva-Lena Jansson (S):
Tack, statsrådet, för ytterligare information om hur regeringen jobbar! Man kan titta på EU och på de senaste mötena, som jag och Birgitta Ohlsson följer via EU-nämnden, bland annat. Fokus är på den ekonomiska krisen. Det jag försöker säga är att när vi ser den ekonomiska krisen och när vi ser att arbetslösheten ökar är det viktigt att få till en bra politik som gör att människor tror på politiken.
När människor tappar tron på politiken växer extrema rörelser fram. Vi har sett det i till exempel Grekland, där nazistpartiet har kommit in i parlamentet. Man agerar också hotfullt och med våld mot andra människor i landet.
Jag är rädd för den här utvecklingen, om man inte kan få stopp på det och om inte EU nu kan visa att man är en kraft som kan ha en politik för en bra ekonomi men också för ett bra samhälle där människor kan få jobb och känna trygghet. Det handlar om att det finns en välfärd.
Därför är det viktigt att man lyfter upp de demokratiska värderingarna om mänskliga rättigheter, så att det inte bara handlar om nedskärningar och kris. Vi måste kunna göra båda sakerna samtidigt. Jag känner att allt fokus i EU har legat på den ekonomiska krisen, av självklara orsaker. Men därför är det viktigt, tycker jag, att regeringen, via Birgitta Ohlsson men även andra statsråd, lyfter fram de här frågorna tydligt.
Jag tycker, som sagt, att utvecklingen förskräcker. Jag ställde en fråga. Jag uppfattade inte om jag fick ett svar. Statsrådet skriver att hon och regeringen kommer att arbeta aktivt för att få till stånd en effektiv granskning.
Tänker man sig att det är EU som ska stå för den granskningen, eller kan man tänka sig att NGO:er, det vill säga icke-regeringsorganisationer, skulle kunna stå för den för att på så sätt kunna få en effektiv granskning? Det finns ju redan i dag organisationer som gör den typen av granskningar av stater för att se hur man lyckas uppfylla vissa rättigheter. Bland annat kvinnors rättigheter har granskats av många NGO:er, kvinnoorganisationer.
Med det, herr talman, hoppas jag kunna få några svar till från statsrådet.
Eva-Lena Jansson (S):
Regler och artiklar är bra. Fördomar är starka, och vi måste bekämpa dem. Alla människors lika rätt och lika värde är någonting som vi socialdemokrater står för. För mig är det viktigt att jag som riksdagsledamot tar mitt ansvar. Men det är också viktigt att landstingspolitiker, kommunpolitiker och EU-politiker tar sitt ansvar i den här frågan, på alla nivåer, och bekämpar rasism och främlingsfientlighet överallt.
Människor med olika religioner och olika etniska ursprung ska kunna röra sig fritt i Sverige utan att känna hot och utan att behöva dölja vilken religion man tillhör eller om man inte är född i Sverige utan kommer från en annan etnisk grupp. Det är bra att statsrådet Birgitta Ohlsson tar frågorna på allvar. Jag uppfattar att statsrådet har ett genuint intresse och ett engagemang i de här frågorna. Jag tycker att det känns bra. Jag vill skicka med att det inte bara är Birgitta Ohlsson som har ett ansvar.
Alla statschefer, alla premiärministrar och framför allt Sverige statsminister har naturligtvis ett mycket stort ansvar för att lyfta fram frågorna. Det kan inte lämnas över till en enskild minister, utan det måste vara hela regeringen som sätter ned foten och i alla avseenden, i alla frågor, betonar människors lika rätt och värde och mänskliga rättigheter. Det handlar också om att betona kvinnors rättigheter, för vi ser att de beskärs i dag.
Med det, herr talman, önskar jag Birgitta Ohlsson lycka till med sitt arbete i Europa. God jul och gott nytt år!