KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Rådberg (MP):
Jag kan fortsätta där Peter Hultqvist slutade. Kerstin Lundgren pratade mycket väl om att det finns möjligheter, men avslutade med att säga att tiden ännu inte är inne. Det är att kasta bort politikens möjligheter, och det är precis det som Peter Hultqvist säger. När är tiden inne? De äter upp kvadratmeter för kvadratmeter. Det kommer helt enkelt att gå åt skogen. Man måste se möjligheten för politiken. Det är därför vi är politiker, och det är därför vi ska förhandla.
Jag kan svara Hanif Bali. Vad vinner man på en deklaration? Det är klart att man vinner på att gå med i FN. Staten Palestina skulle få en helt annan dimension om de fick den möjligheten. Det säger väl sig självt? Carl Bildt säger att vår verklighetsbild är korrekt. Han erkänner det, men säger att det är svårt med ett fredsavtal.
Då är han tillbaka i något som liknar det Kerstin Lundgren säger: Det är jättesvårt, men det ska inte ske nu - vi får fortsätta att förhandla. Men när ska vi ta steget? Jag vill att Sveriges röst ska bli starkare ute i världen. Jag vill att Sveriges röst ska tala om var vi står i de här frågorna. Jag sade i förra inlägget att jag håller med Carl Bildt om att vi ska gå fram med EU. Det är jättebra och starkt. Vi ska gå den vägen.
Men det får inte göra att vi hamnar i moment 22, så att ingen stat gör någonting över huvud taget. Det är här faran ligger. Jag vill, precis som mina vänner, att utrikesminister Carl Bildt tar bladet från munnen och säger rätt ut vad han vill: att det ska bli en tvåstatslösning. Det vore väldigt bra.
Peter Rådberg (MP):
Sedan 2010 har Sverige ett helstatligt exportråd med syfte att sälja vapen, vilket är förbjudet enligt lag. Exporttillstånd ska utgöra undantag, och det ska framför allt inte ges för export till diktaturer som Saudiarabien där mänskliga rättigheter åsidosätts dagligen. Att den svenska regeringen är en del av förtrycket i Saudiarabien är förfärligt.
Mina frågor till försvarsministern kommer nu uteslutande att handla om vad regeringen kände till om förberedelserna för att bygga en vapenfabrik i Saudiarabien. Vi hade FOI-chefen Jan-Olof Lind på besök i försvarsutskottet under förmiddagen. Han hänvisade till sekretess och den pågående polisutredningen som svar på alla mina frågor om finansieringen och om vad regeringen kände till.
Men en sak sade han, och det var att FOI inte går utanför några ramar som regeringen har fastställt eller beslutat om. På den punkten var han mycket tydlig. I morse avslöjade Ekot att Must år 2008 lånat ut 100 000 kronor till just FOI som använts till att starta bildandet av bulvanföretaget SSTI.
FOI är alltså en myndighet som lyder under regeringen och som inte får bilda ett bolag utan regeringens godkännande, men ändå har FOI bildat ett bulvanföretag som skulle leda arbetet med den hemliga vapenfabriken i Saudiarabien.
Med anledning av vad Jan-Olof Lind sade i utskottet måste regeringen rimligtvis känna till affären med bulvanföretaget och att pengar kommit från statskassan för att starta detta. Försvarsministern och regeringen fick också ett dokument av Jan-Olof Lind i mars 2009.
I dokumentet står följande: Det övergripande projektet kommer att ledas av ett svenskt företag, SSTI, i samarbete med ett saudiskt företag, NCMS.
I ett kompletterande dokument som Ekot har publicerat och som regeringen också fått ta del av beskrivs relationen mellan SSTI och FOI ännu tydligare: SSTI är ett fristående privatägt svenskt företag men har genom flera personer en koppling till FOI. Detta är papper som har hamnat på regeringens bord.
Även år 2010 ska försvarsministern ha fått information om vad som var på gång. Försvarsministern informerades om det så kallade FOI-bolaget som då ombildades till SSTI. FOI-chefen informerade försvarsministerns statssekreterare. I ett mejl till Svenska Dagbladet skriver statssekreteraren: Information om sakförhållanden i SSTI fick jag när FOI:s generaldirektör Jan-Olof Lind informerade mig om detta i början av 2010.
Den informationen fördes också vidare till försvarsministern, säger Försvarsdepartementets pressekreterare. FOI skulle alltså ge råd till det saudiska försvarsministeriet och agera konsult till det svenska företag som ville bygga en militär anläggning. Regeringen borde rimligtvis ha godkänt detta avtal.
Allt detta bekräftas som sagt av Försvarsdepartementets pressekreterare. Fru talman! Jag vill med hänvisning till det att försvarsministern kommenterar mina påståenden.
Peter Rådberg (MP):
Ulrik Nilsson och Cecilia Widegren försöker lägga munkavle på oss så att vi inte ska få uttrycka oss. Det är beklämmande. Det är precis som Torbjörn Björlund just sade: Det ärende vi tar upp handlar om FOI, och det handlar om Must. Är inte det på Försvarsdepartementets bord? Det är min fråga. I sitt svar säger försvarsministern att vi inte ska bygga någon vapenfabrik i Saudiarabien. Men var det inte det som var syftet med företaget?
Syftet var väl just att förbereda för att bygga en fabrik i Saudiarabien. Eller har jag missförstått hela poängen? Dick Sträng, den man som skulle leda detta och som har varit ute i medierna under ganska lång tid, har själv sagt att pengarna kommer från FOI. Han går själv ut och säger detta i medierna. Alla kan läsa det.
Ekots avslöjande i morse, vilket jag tog upp som en fråga till försvarsministern, om de 100 000 kronor som Must hade så kallat lånat ut ligger i just detta härad. Precis som Torbjörn Björlund gjorde skulle jag, utifrån det politiska ställningstagandet och inget annat, vilja fråga hur mycket regeringen visste med anledning av FOI.
Vi har full förståelse för att det är sekretess och för att polisutredningen fortgår och så vidare, men det är inte det vi frågar om. Jag ställer också en fråga till försvarsministern med anledning av den information man fick 2009 och 2010: Stämmer det, eller stämmer det inte?
Peter Rådberg (MP):
Jag vill först börja med att gratulera Karin Enström till ministerposten och önska dig lycka till i det nya uppdraget. Jag blev glad när jag hörde vår försvarsminister på sin första presskonferens lyfta fram att hoten mot vår värld är komplexa och breda och måste mötas brett och inte bara med militära medel. Det värmde.
Jag hade hoppats att Karin Enström skulle utveckla detta lite mer i svaret, men på den punkten är jag tyvärr lite besviken. Sedan mitten av 1990-talet har den säkerhetspolitiska situationen förändrats radikalt i vår omvärld. Den hotbild som finns i dag är inte i första hand av militär natur, precis som försvarsministern själv antyder.
Trots att det inte föreligger något invasionshot mot svenskt territorium är försvaret fortfarande i sin huvudsakliga struktur utformat för ett sådant hot. Jag menar att beredskapen för att möta icke-militära hot måste förbättras. Försvarsminister Karin Enström nämner två rapporter, och vad hon säger är helt riktigt. Men jag tycker att vi inte har gått tillräckligt långt.
Det finns ett väl underbyggt material, men det fattas ändå ett politiskt beslut. Jag menar att beredskapen för att möta de icke-militära hoten helt enkelt måste förbättras. Det gäller också att Försvarsmakten är förändringsbenägen och kan anpassa sig efter dagens verklighet, vilket jag tycker att Försvarsmakten inte gör. Miljöpartiet har under lång tid, som Karin Enström väl känner till, drivit linjen om att ha en vidgad hotbild.
Om vi tittar ut över Europa ser vi att världen ser ljus ut - om vi håller oss till väpnade konflikter mellan EU:s länder. Däremot kommer ett antal händelser av skild natur att dyka upp i Sverige och i Europa där Nordic Battlegroup, eller den svenska försvarsmakten, skulle kunna vara en del av en räddningsstyrka tillsammans med andra aktörer.
Jag vill ta upp jordbävningen i Haiti för ett antal år sedan. Då diskuterades ganska flitigt om battle group var en grupp som skulle kunna sättas in, men tyvärr blev det inte så. Jag är personligen helt övertygad om att battle group eller svenska försvarsmakten skulle ha varit en bra förstärkning inledningsvis, i det akuta läget, vid jordbävningen i Haiti.
Tyvärr fanns inte den politiska kraften att sätta in battle group vid det tillfället. Försvarsministern tar också upp de beslut som riksdagen har sagt ja till, nämligen att "värna befolkningens liv och hälsa, värna samhällets funktionalitet och värna förmågan att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter". Om något av dessa mål hotas är det ett säkerhetshot.
Om man skulle gå på de beslut som riksdagen har fattat skulle världen enligt svensk försvars- och säkerhetspolitik se lite annorlunda ut. På slutet skriver försvarsministern själv: "Samverkan mellan myndigheter och andra aktörer - civila och militära, nationellt och internationellt - är en förutsättning för att såväl kunna förebygga och förhindra som hantera många av hoten." Jag håller helt med om detta.
Då vill jag att försvarsministern utvecklar just den tanken och ger exempel på hur detta ska förstärka vår säkerhet och kontakt med de civila myndigheterna.
Peter Rådberg (MP):
Min poäng, försvarsminister Karin Enström, var just att det civila samhället och Försvarsmakten är helt beroende av varandra. Johan Forssell uttryckte att vi måste ha både och, men grejen är att vi har en ekonomi. Även om regeringen tillför några kronor till kommer ekonomin att sätta gränser för vilket försvar vi kan ha.
Då måste vi få välja, precis som man får göra på andra områden och i sin privatekonomi. Man kan inte köpa allting. Den intressanta frågan blir då vad regeringen och Försvarsmakten ska satsa på. Blir det traditionellt försvar?
Vi ska inte ha en JAS-diskussion, men gör man den satsningen på 30-40 miljarder får det såklart konsekvenser för annan verksamhet i Försvarsmakten och kan slå ut materielanskaffning eller något annat. Ytterst handlar det om vilken försvars- och säkerhetspolitik Sverige ska ha i dag och tio år framåt.
Jag tog upp det nordiska samarbetet, och jag tog upp Östersjösamarbetet som är centralt för vårt närområde. 80 procent av allt materiel går ju på båtar i dag. Då krävs en ganska intensiv bevakning för att skydda Östersjön mot oljeutsläpp och annat. Här skulle Sverige och Försvarsmakten kunna ta ett initiativ till ett samarbete med Östersjöländerna och de nordiska länderna.
Solidaritetsklausulen är jättebra, men det finns en hake. Vi vet inte vad vi ska göra när krisen kommer. Sverige har sagt att när det händer något ska vi ta egna beslut om vad vi ska göra eller inte göra, och vi bör nog utveckla vad vi vill med solidaritetsklausulen.
Peter Rådberg (MP):
Ewa Björling erkänner precis det jag sade i mitt första inlägg. Det handlar väldigt mycket om ekonomi. Jag håller helt med om att Saudiarabien är en betydande aktör i Mellanöstern, som Ewa Björling uttryckte det. Det är det som är det överskuggande när vi pratar om mänskliga rättigheter å ena sidan och ekonomi å den andra. Men sedan blandar Ewa Björling in lastbilar.
Jag kan direkt erkänna att jag är för att vi ska handla med Saudiarabien, men diskussionerna handlar om med vilken typ av produkter vi ska handla med ett sådant här land. Ett avancerat övervakningssystem är på gränsen. Vi vet att ett land som Saudiarabien skulle kunna utnyttja detta och troligen kommer att utnyttja det för att bevaka sin egen befolkning.
Då blir frågan: Finns det inga moraliska betänkligheter för handelsministern när man försöker ingå ett sådant här avtal? Jag kan svara själv att det tydligen inte finns. Handelsministern ser detta som en affärsidé. Saudiarabien är, som handelsministern själv sade, nämligen en betydande aktör i Mellanöstern och en viktig exportmarknad för Sverige.
Hon säger detta rakt ut, och som jag sade i mitt första inlägg: Detta överskuggar de mänskliga rättigheterna. Jag hade inte skrivit en interpellation till handelsministern om det hade gällt ett helt annat land. Men nu pratar vi om Saudiarabien, en av världens värsta diktaturer, där kvinnor inte får köra bil, där de inte får göra någonting, där halva befolkningen i princip inte existerar. Med detta land för handelsministern en diskussion.
Hon säger att det är en viktig partner, att det är väldigt viktigt att vara med och så vidare. Men man får väl sätta stopp där någonstans och börja fundera ett varv till. Är detta det rätta sättet? Men gäller det lastbilar och kanske lite annat håller jag helt med. Vi markerar detta tydligt. Miljöpartiet är inte emot att vi ska handla med Saudiarabien.
Frågan handlar om vilken typ av varor och produkter det är vi vill samarbeta med ett sådant här land om. Vi minns alla diskussionen om Kinas olympiska spel. Bör Kina få olympiska spel? Ja, sade många, för det öppnar för demokrati och så vidare. Vi har också ett omfattande handelsutbyte med Kina, som är en maktfaktor i världen.
Men har de mänskliga rättigheterna förbättrats på grund av handelsutbytet med Kina? Ewa Björling kan svara på den frågan själv. Jag tror att det krävs helt andra incitament för att få ett land som Saudiarabien på rätt köl när vi pratar om demokrati och mänskliga rättigheter.
Det rimmar väldigt illa, Ewa Björling, att statsminister Fredrik Reinfeldt tre dagar före ditt brev pratade i goda ordalag om hur Sverige ska förhålla sig i synen på demokrati och mänskliga rättigheter och om att det ska vara en hörnsten i svensk utrikespolitik. Tre dagar senare skriver Ewa Björling detta kärleksfulla brev till en av världens värsta diktaturer. Detta går inte ihop, Ewa Björling.
Regeringen måste få en tydligare politik mot den här typen av länder.
Peter Rådberg (MP):
Ewa Björling sade i sitt inledande svar till mig att det ska bli en parlamentarisk utredning om detta. Den har regeringen lyckats skjuta fram till december 2014. Det är rätt bra att ni lyckades hålla detta vid liv i fyra fem år innan den utredningen kom. Den ska just handla om de demokratiska incitamenten i den här typen av affärer och vilket regelverk som ska gälla. Det tog tydligen fyra fem år.
Ewa Björling svarade inte på den fråga som jag tycker är någon form av huvudfråga. På vilket sätt kan man säga att demokrati, folkrätt och mänskliga rättigheter utgör en hörnsten i vår utrikespolitik när handelspolitiken, som även styrs från Utrikesdepartementet, lägger in andra variabler än den överenskomna säkerhetspolitiken? Jag försökte lyfta upp Fredrik Reinfeldts tal. De citat jag hade tycker jag är väldigt bra.
Hela riksdagen ställer upp på detta. Men så ser vi att vi har en handelspolitik som vi uppfattar går tvärs emot detta. Det är själva huvudfrågan som Ewa Björling inte riktigt tar tag i utan hela tiden går runt. Jag ställde också frågan om det ska till några åtgärder för detta. Svaret på den frågan skulle i så fall vara att det skulle bli en parlamentarisk utredning. Men den kommer i och för sig att handla om vapenexporten.
Vi talar i det här fallet om den moraliska delen som är mycket svår att hantera. Finns det inga betänkligheter från regeringen när man ska göra en affär med världens värsta diktatorer, skriver den här typen av brev till dem och inleder ett förhållande, som det inte blev någonting av i det här fallet? Vi kan klart se att regeringen glider väldigt mycket.
Det har ni gjort under de snart sex sju år som ni har suttit i regering. Jag önskar att statsrådet avslutningsvis kan svara på de frågor som jag ställt.
Peter Rådberg (MP):
Jag vill tacka försvarsministern för svaret. Jag har förståelse för att försvarsministern inte kan gå in och påverka eller kommentera länsstyrelsens arbete, men jag hade ändå förväntat mig att försvarsministern skulle leverera någon form av åsikt i ärendet och meddela var regeringen står. Den här frågan har två dimensioner.
Dels är det en miljöfråga, precis som försvarsministern var inne på, dels är det också en försvarsfråga. Försvarsministern kommenterar lite flyktigt miljöfrågan, men han nämner inte med ett ord den försvarspolitiska dimensionen, det vill säga varför man vill utöka den här verksamheten. Miljöaspekterna är naturligtvis omfattande när det gäller Vättern.
Vättern är vattentäkt för hundratusentals människor och är en av Europas största dricksvattenreservoarer. Den är därmed av stor betydelse för människor som bor runt sjön. Vättern skyddas också av fyra riksintressen enligt miljöbalken, nämligen friluftsliv, fiske, natur- och kulturmiljö.
Dessutom är Vättern i sin helhet en del av EU:s nätverk av skyddade områden, det så kallade Natura 2000, och har därmed stort riksintresse enligt vår tidigare miljöminister Andreas Carlgren. Jag tror att försvarsministern förstår att människor runt Vättern är upprörda och oroliga över att Försvarsmakten vill öka den militära verksamheten med 300 procent.
Det handlar om 80 dagar per år då Försvarsmakten ska komma med JAS eller helikoptrar över Vättern, och då räknas inte vinterns tre månader in. Dessa 80 dagar ska alltså slås egentligen ut på cirka nio månader. Enligt den ansökan som Försvarsmakten lämnat in handlar det också om att man ska få fälla bomber under nätterna. Man har begärt att få göra det under tio nätter per år.
Det är attackplan JAS 39 Gripen, fler helikoptrar och raketer med undervattensexplosioner som ska användas. Detta är både land- och sjöbaserat. Dessutom vill man öka utsläppen från 193 till 5 600 kubikmeter flygfotogen varje år. Som jag sade inledningsvis har Vätternbombningen också en försvarspolitisk dimension.
Man ansöker om att få skjuta bland annat 10 000 raketer och avlossa 30 000 skott med automatkanoner. Flyghöjden för JAS 39 Gripen varierar från ungefär 100 till 400 meter. För de fyra olika helikoptertyperna är flyghöjden lägre än 100 meter. Försvarsmakten hänvisar till tre huvudargument för utvidgningen. Det första skälet är nedläggningen av F 6 i Karlsborg.
Det andra skälet är att det inte finns någon annan plats att öva på än Vättern. Men då har man inte ansökt om någon annan plats. Det ska man göra enligt miljöbalken. Där har Försvarsmakten inte gjort sin läxa. Det tredje skälet är ökad internationell inriktning och internationella uppdrag. Det sista skälet skulle jag vilja att försvarsministern utvecklar lite grann.
Vilka är de internationella uppdragen och behoven som åsyftas just för detta?
Peter Rådberg (MP):
Jag kan förstå att försvarsministern inte kan gå in på miljöfrågor. Jag sade faktiskt det. Men när det gäller Karlsborg är det Försvarsmakten själv som har angett detta som ett argument. Jag läste upp de tre argument som Försvarsmakten har angivit som skäl till detta. Ett var nedläggningen av F 6 i Karlsborg. Jag har inte hittat på det här eller dragit till med någonting.
Jag läser exakt vad Försvarsmakten själva säger, och jag har träffat dem vid två tillfällen När det gäller Luleå är problemet att de inte har ansökt om Luleå, Sten Tolgfors. De bryter därmed mot miljöbalken i den meningen att de bara vill vara på ett ställe, i det här fallet vid Vättern. Det är däri problemet ligger. Jag accepterar att man ska ha flygövningar. Vi köper detta; det är inte det som är problemet.
Frågan är varför man inte lägger fram ansökningar och får en bra utredning på flera ställen. Varför vill man öka verksamheten med 300 procent, från 20 till 80 dagar? Det är klart att folk som bor i området, näringsliv och så vidare är frustrerade. Det är alltifrån vänster till höger som tycker så. Det finns en samlad opposition mot detta i alla partier.
Jag tycker att det vore klädsamt om försvarsministern åtminstone kunde utveckla lite grann på den försvarspolitiska delen. Men om jag ska gissa på den punkten vilka man ska öva med kan det vara till exempel Nordic Battlegroup eller PFP, Partnership for Peace. Det är vad jag kan gissa, men jag får inget besked på denna punkt.
Försvarsmakten har agerat i någon form av samklang med den övriga befolkningen tidigare. Men här har vi ett tydligt exempel där Försvarsmakten går rätt emot vad befolkningen vill. Detta tycker jag är olyckligt. Vi har haft flera sammanträffanden med upp till 300-400 människor som kommer och vill ställa frågor till Försvarsmakten. Vi har varit inbjudna. Jag har mött blåsten från befolkningen runt Vättern.
Försvarsmakten står bara still och kan inte ändra sig i någonting. Detta tycker jag är olyckligt. Därför måste jag naturligtvis i nästa steg vända mig till regeringen direkt för att få något besked om varför det är så här. Regeringen borde åtminstone kunna ge en förklaring till denna jätteökning just här och inte någon annanstans. Men försvarsministern vill inte svara på den frågan. Jag tycker att det är olyckligt, men jag hoppas ändå att du kan ge något svar, Sten.
Peter Rådberg (MP):
Det som jag tycker är lite oroväckande här är att Försvarsmakten borde ta lite mer hänsyn utifrån den hotbild som vi har i dag. Det skulle ha varit en helt annan diskussion om vi skulle ha levt 1953 och fört den då. Men nu gör vi inte det. Jag beklagar detta. Försvarsmakten säger att man inte får uttala sig. Jag förvånades när jag läste Jönköpings-Posten.
Chefen för försvarets miljöprövningsenhet, Folke Borg, har själv skrivit detta i tidningen, så därför kan jag säga det. Han sade: Det är väsentligt att flygvapnet får genomföra fler övningar än de har rätt till i dag. Det är därför man håller på med sin tillståndsansökan. Detta säger han alltså i Jönköpings-Posten.
Jag blir oerhört förvånad när en sådan person, det vill säga chefen för miljöprövningsenheten, har en åsikt och går ut och säger vad han tycker. Jag fick läsa det hur många gånger som helst eftersom jag undrade om det stod fel.
Här går en sådan myndighetsperson ut och tycker till innan ett beslut är fattat, och det tycker jag är olyckligt. Kan försvarsministern ge en beskrivning av de här internationella övningarna? Vad är det som gör att man måste öka dem just nu? Tidigare har man haft 20 dagar, och dessa 20 dagar har man inte utnyttjat fullt ut. Man har legat på ungefär 75-80 procent.
Helt plötsligt ska man gå från 20 dagar till 80 dagar. Det är en otroligt kraftig ökning. Det måste man sätta i relation till den hotbild som finns och försvarets intressen. Jag vore tacksam om jag kunde få en liten indikation på vad detta handlar om. De har inte ansökt om fler platser, och det stör mig ofantligt mycket.
Man bryter faktiskt mot miljöbalken, som jag sade tidigare, och det tycker jag är illa.