Ulla Andersson (V):
Jag tackar finansministern för svaret. Det kändes nästan som att jag hade hört det förut. Det kändes också som att han upprepade någonting han hade sagt tidigare. Det gick av sig självt på något sätt. Att hela Sverige ska leva brukar vara parollen som används i den politiska debatten. Moderaterna kanske inte har varit de främsta förespråkarna av den politiska hållningen. De kanske inte heller är kända för en rättvis fördelningspolitik.
När då Moderaterna får så starkt inflytande över den ekonomiska politiken i regeringen påverkar det så klart. Vi kan se de största ekonomiska inkomstskillnaderna någonsin, och de regionala klyftorna ökar. Reform efter reform som läggs fram får konsekvenser för regionalpolitiken och för inkomstfördelningen. Regeringen säger sig vara medveten om att de regionala skillnaderna behöver minskas om människor ska ha möjlighet till likvärdiga förutsättningar oavsett var i landet de bor. Ändå för man en sådan här politik.
Skillnaderna kommer av vad jag kan se att fortsätta att öka. De skatteförändringar som regeringen gärna kallar jobbskatteavdraget har gett en tredjedel till den rikaste decilen av den totala förändringen av inkomsterna. Skatteförändringarna har gett 26,5 procent till den rikaste tiondelen. Nu är det så att en stor grupp av dessa människor bor i Stockholm och närliggande kommuner.
Om man tittar på hur det ser ut kan man se att stockholmarna har fått 750 kronor i månaden, alltså 9 000 kronor per år, medan en i Norrbotten har fått 450 kronor mindre i månaden, eller 5 400 kronor mindre per år. En i Jämtland har fått 5 300 kronor mindre än en stockholmare, eller 442 kronor i månaden.
I Gävleborg, som jag kommer från, har man fått 4 800 kronor mindre än stockholmarna. I Värmland är det 4 100 kronor mindre, eller 342 kronor i månaden. De ekonomiska skillnaderna beror också på att man bor i olika regioner och att vi vet att det i storstäder bor människor med högre inkomster. I mitt hemlän var det när ni ändrade fastighetsskatten en fastighetsägare som tjänade på reformen.
Nu kan jag läsa i tidningen att 89 procent får höjd fastighetsskatt i den här deklarationen. Men förutom det kan man också se att er ekonomiska politik får konsekvenser för samhällsservicen. Skatteverket drar ned, Försäkringskassan också. Ni ska privatisera apoteken. Vem vet vem som vill driva ett apotek i Norrsundet efter det? Komvux, som är väldigt viktigt ur ett regionalpolitiskt perspektiv, dras in, liksom arbetsmarknadspolitiska åtgärder.
Ni har infört flytt från första dagen, försämrat reseavdraget och så vidare. När samhällets service försämras drar också de privata sig tillbaka. Det här får konsekvenser rakt igenom. Jag tänker framöver komma in lite mer på er politik kring de frysta statsbidragen, som också drabbar dessa län väldigt hårt.
Men, som sagt, när nu regeringen har bedrivit en sådan här politik, som ökar de regionala skillnaderna och de ekonomiska inkomstskillnaderna i landet, får det konsekvenser. Är finansministern medveten om detta? Var det här någonting ni kände till? Ni hade en tabell i höstbudgeten, i budgetpropositionen, där ni visade på de ökade regionala skillnaderna. Men när man sedan ringde till Finansdepartementet var det lite svårt att få reda på vad som låg bakom.
Men efter gediget utredningsarbete av riksdagens utredningstjänst kunde man se att det fanns en hel del bakom detta. Är finansministern medveten om detta? Vad tänker han göra åt det? Det kan väl inte vara rimligt att man medvetet bedriver en ekonomisk politik som ökar de ekonomiska skillnaderna i landet och försämrar förutsättningarna för att bedriva en aktiv regionalpolitik?