Jan Björklund (L):
När jag gick i mellanstadiet hade vi en bok med bilder på glada kinesiska arbetare som arbetade på fälten i folkkommunerna, och jag har faktiskt den boken i orienteringsämnen kvar. Den boken var godkänd av en statlig läromedelsnämnd. Vi hade en statlig läromedelsstyrning. Var det objektivt? Det får var och en värdera. Det var en sanslös bild av de här kommunistdiktaturerna som fanns i den boken, och den var godkänd av en statlig läromedelsnämnd.
Det blir inte bättre för att vi tillsätter några byråkrater på Skolverket som ska godkänna böcker, utan till sist handlar det om lärarnas källkritik. Det handlar om lärarnas ämneskunskaper och den källkritik som finns. Nu talar vi bara om böcker. Interpellanten säger att investeringarna har gått ned med 20 procent när det gäller böcker. Det är möjligt att det stämmer, men uppgiften kommer från bokproducenterna, så man ska väl ta den siffran med en nypa salt.
Samtidigt har investeringarna i it ökat kraftigt i skolan, och det räknas förmodligen inte in i den undersökningen. De har ökat under tiden, och den utvecklingen kan man förmodligen också diskutera. Jag har gjort det offentligt ibland och fått mycket stryk när jag säger att jag tror att vi också behöver böcker i skolan och inte bara it. Jag håller med om den problembeskrivning som interpellanten tar upp.
All denna information, alla dessa böcker och alla dessa hemsidor innehåller väldigt många påståenden, och man kan naturligtvis inte lita på allt eftersom det är partsavsändare. Den bok som hålls upp här har jag inte sett tidigare. Jag ifrågasätter inte alls att det är en avsändare som har vissa syften, och så är det med nästan varenda hemsida på nätet som används mycket i undervisningen. Även om vi är överens om problemet måste vi fråga oss hur vi ska tackla det.
Alternativet till att det är lärare och skolor som har ansvaret för att själva köpa in och bestämma vad de ska använda på lektionerna är att man tillsätter något slags statligt organ som ska godkänna och kvalitetsstämpla läromedel. Då är vi tillbaka till 70-talets läromedelscensur, och det vill vi inte. Det kan man göra när det gäller böcker, men det är inte möjligt och inte önskvärt när det gäller hemsidor på nätet. Jag har ägnat mig åt utbildningspolitik i 20 år, och den här frågan kommer upp med jämna mellanrum.
Jag har för min del kommit fram till att det inte finns något annat sätt än att se till att lärarna är kunniga och kan vägleda sina elever. Sedan kan man diskutera ytterligare en sak. Det handlar inte bara om böckerna som eleverna får. Den allra största påverkan på eleverna sker genom lärarnas muntliga undervisning på lektionerna. Vilken koll har vi på vad lärare med olika politiska preferenser säger till sina elever? Det har vi ingen koll på. Vi kan inte heller ha det. Det är inte önskvärt.
Vi måste ha förtroende för att välutbildade lärare kan sovra i allt det material, all den information och all den kunskap som öses över skolan. Det finns inget annat sätt. Interpellanten frågar om vi har gjort något för att förstärka lärarnas ämneskunskaper.
Ja, den nya lärarutbildning som nu har trätt i kraft lägger mycket större fokus på ämneskunskaper, till skillnad från den lärarutbildningsreform som de rödgröna drev igenom 2001 som rustade ned lärarnas ämneskunskaper och enbart prioriterade processerna i skolan. Ämneskunskaper blir viktigare i den nya lärarutbildningen. Interpellanten frågar mig också vad vi ska göra åt skillnaderna mellan olika kommuner. Jag har ett svar på det.
Man kommer inte att kunna göra det mer likvärdigt med ett kommunalt huvudmannaskap för skolan. Det går inte. Det ligger i den kommunaliserade skolan att varje kommun bestämmer själv. Det är idén. Det är därför ni rödgröna har kommunaliserat skolan. Jag tycker att skolan borde återförstatligas. Då kan vi få den mer likvärdig. Det är kommunerna och skolhuvudmännen som bestämmer. Man får ta det goda med det onda med detta.
Jag håller med om interpellantens problembeskrivning. Även om interpellanten i sitt inlägg antydde en mer statlig styrning är jag glad att det inte finns något skarpt förslag om det, för jag tror inte på det. Det är de kunniga lärarna som måste granska och ta ansvar för vad eleverna får sig till livs på lektionerna.