KBLab/rixvox huggingface dataset:
Pia Steensland (KD):
Tack, Lena Emilsson, för svaret! Jag tycker att svaret väl symboliserar begreppet om den universella, övergripande preventionsinsatsen. Men prevention måste ske på tre olika nivåer för att vara framgångsrik.
Det generella är nödvändigt, men det handlar också om att selektivt rikta in sig på inte minst barn och ungdomar som lever i en miljö eller en familj där det finns missbruk och om att fånga upp preventivt arbete för dem som kommit ur ett missbruk men behöver hjälp, stöttning och preventivt arbete för att förhindra återfall.
Alla dessa olika nivåer är viktiga att fånga upp. Det är detta jag menar: att olika insatser behöver göras på olika nivåer, mer pin-pointat. Ute i kommuner och regioner finns det en otroligt stark vilja; man vill göra rätt, och man vill hjälpa de här barnen. Men det finns också dessvärre en okunskap om vilka metoder som ska användas och vilka det finns evidens för.
Vilka insatser ska användas när och för vilken målgrupp? Det är här jag menar att det behövs nationell kompetens och ledning, hands-on, för att utbilda och se till att rätt metod används för rätt målgrupp och, fru talman, på rätt sätt.
Om vi inte gör det innebär det ett slöseri med våra skattemedel, vilket ju är synd, men framför allt är det ett svek mot inte minst barn som lever i en missbruksmiljö och inte nås av de insatser som verkligen behövs. Jag menar därför, fru talman, att ett nationellt kompetenscentrum väldigt väl skulle komplettera det som ledamoten beskriver, så jag hoppas att vi kan ha en diskussion om det under beredningen av strategin i utskottet.
Pia Steensland (KD):
Jag måste säga att jag blev lika förvånad som ledamoten Hultberg när jag lyssnade på ledamoten Attefjords huvudanförande. Ledamoten beskriver nämligen väldigt väl den problematik som finns.
Den är vi kristdemokrater väl medvetna om, och det är därför vi är så tydliga med att vi behöver en bra strategi - en strategi som faktiskt hjälper oss att minska det mänskliga lidandet, skadorna och de negativa effekter som finns i samhället kopplat till alla de bokstäver som finns i strategin. Fru talman! Jag är nyfiken på vad ledamoten tycker är så väldigt bra i den här strategin.
Ledamoten nämnde till exempel spel om pengar och att det är viktigt att vi förebygger och arbetar aktivt med det. Det är jag helt överens med honom om. Men varför skriver då regeringen i strategin att man "överväger" att uppdatera de förordningar som nu reglerar ANDT så att S:et inkluderas i dem?
Borde inte regeringen säga att man "ska" uppdatera förordningarna så att alla bokstäver i strategin är inkluderade, fru talman? Fru talman! Jag undrar också varför ledamoten röstar nej till ett kompetenscentrum för ANDTS-prevention.
Det är oerhört viktigt att de som arbetar med de här frågorna ute i samhället får kunskap och får lära sig vilka metoder som faktiskt fungerar, när de ska användas och på vilket sätt de ska användas. Det är svårt att veta, och därför behövs ett nationellt ledarskap och ett kompetenscentrum som ger det stödet. Varför röstar ni nej, Nicklas Attefjord?
Pia Steensland (KD):
Det Nicklas Attefjords parti röstade nej till är ett nationellt kompetenscentrum för ANDTS-prevention. Utskottet skriver att det skulle kunna utgå från STAD:s organisation, men ledamoten säger nej till att vi ska ha ett nationellt kompetenscentrum. Det strider mot det som ledamoten säger här nu, och det gör mig väldigt konfunderad över ledningen.
Sedan är frågan: Hur ska alla organisationer och samordnare ute i landet kunna få ledning av en strategi som innehåller så många överväganden? Regeringen har ju inte bestämt sig för vilken riktning man ska gå i gällande alla de här frågorna, så hur ska detta vara en ledning för dem som arbetar aktivt där ute? Ska de sedan ta egna beslut?
"Ja, regeringen överväger detta, så då kanske vi också ska överväga det. Men ska vi göra det aktivt eller inte?" Vi behöver en tydlig strategi som sätter ut riktningen, fru talman. Hur ska vi nå de här målen? Det är det som är det stora problemet här: Det finns ingen tydlighet. Det finns inga sätt som kommer att leda oss framåt. Det är därför utskottet säger nej.
Tidigare direktören för Centralförbundet för alkohol- och narkotikaupplysning säger att han tycker att det är bra att socialutskottet röstade nej, för det är sämre att ha en dålig strategi än ingen alls. Fru talman! Vad tänker ledamoten göra i den här situationen?
Kommer ledamoten att arbeta aktivt för att vi ska ha en bra strategi som kan ge stöd åt alla de människor som far illa av de problem som är kopplade till bokstäverna i strategin?
Pia Steensland (KD):
Det var en borgerlig regering som införde LSS under den dåvarande folkpartistiske socialministern Bengt Westerbergs ledning. Jag delar min föregångare i talarstolen Maj Karlssons syn att det inte finns någon som helst tvekan om att ledamoten Bengt Eliasson har ett oerhört starkt engagemang i de här frågorna.
Vi hörde också i talarstolen att detta är dna:t i Liberalernas politik, och det gläder mig verkligen. Samtidigt, fru talman, blir jag orolig.
Under de senaste åren, trots fina ord i talarstolen - också i dag - röstar Liberalerna nej till förslag som skulle kunna göra verklig skillnad i vardagen för människor med funktionsnedsättning. I det här fallet, fru talman, syftar jag på detta med att samtliga grundläggande behov ska vara assistansgrundande i sin helhet.
Det är ju den bedömningen - det vet ledamoten - som är kritisk och som gör att så många i dag faller ur systemet. Jag undrar, och jag tror att det är många som tittar på debatten som också gör det: Varför, fru talman, röstar Liberalerna återigen nej till skarpa förslag här i riksdagen som skulle kunna leda till att samtliga grundläggande behov blev assistansberättigande i sin helhet?
Pia Steensland (KD):
Tack, Bengt Eliasson, för svaret! Vi har ett väldigt bra socialutskott med god stämning. Vi har kommit till enade beslut i många viktiga frågor under det senaste året. Bengt Eliasson brukar uttrycka att arbetet pågår inom januariöverenskommelsen med att upprätta rätten till assistans och även utifrån behovsbedömningen.
Men problemet är, fru talman, att just den här kritiska punkten inte finns med i januariöverenskommelsen.
Det gör mig orolig för att den här överenskommelsen med regeringen sätter käppar i hjulen för möjligheten att samtala med samtliga partier för att hitta en majoritet och komma framåt med förslag som kan göra verklig skillnad för människor. Det är det som gör mig orolig.
Eftersom just den här specifika frågan om de grundläggande behoven inte finns med i januariöverenskommelsen menar jag att Liberalerna har en möjlighet att faktiskt stödja den reservationen också. Jag vill återkoppla lite gällande frågan om det statliga huvudmannaskapet för assistansen.
Precis som Maj Karlsson från Vänsterpartiet har beskrivit är det otroligt viktigt nu att direktiven kommer att landa i att det är staten som ska vara huvudansvarig och att det ska bli bra och ske på ett rättssäkert sätt. Direktiven till regeringen är att de som har kommunal assistans ska säkras, komma in och omfattas av omprövningsstoppet. Ledamoten har i vissa sammanhang framhävt att så inte skulle vara fallet och att direktiven är svaga här.
Socialministern har i ett skriftligt svar på en fråga från mig angett att hon ännu inte kan ge svar på om det kommer att vara staten som kommer att vara huvudansvarig.
Pia Steensland (KD):
Ledamoten Mikael Dahlqvist vet precis som jag hur viktig assistansreformen är för människor i vardagen. Det är en reform som ökar livskvaliteten otroligt mycket. Jag vet att vi delar denna kunskap.
Jag vill därför, fru talman, få veta hur ledamoten känner inför den utveckling som pågår i samhället vad gäller assistansen. I mitt anförande hänvisade jag till den hearing som vi hade för tre år sedan här i riksdagen. Då hade vi den akuta kris som gällde den rättspraxis som hade kringskurits ännu mer.
Jag tror att den statistik som anger antalet personer som omfattas av assistansersättning, fru talman, otvetydigt visar att det regleringsbrev som kom 2016 fick en förödande effekt. Drygt 2 000 personer färre har i dag assistansersättning jämfört med 2016. Innan dess hade det alltid ökat. Det var ingen minskning över huvud taget.
Fru talman! Det är otroligt mycket svårare i dag att komma in första gången med sin assistansansökan. Före 2016 fick ungefär var tredje som för första gången gjorde en ansökan om assistans sin ansökan om assistansersättning beviljad. I dag ligger det på ungefär 17 procent. Det är alltså otroligt svårt även om man har en omfattande funktionsnedsättning. Det här beror på den striktare bedömningen av "grundläggande behov". Fru talman! Jag undrar om ledamoten känner sig nöjd.
Har Socialdemokraterna gjort tillräckligt sedan hearingen 2018?
Pia Steensland (KD):
Jag tackar Mikael Dahlqvist för svaret. Visst är det så. Jag vore oärlig om jag framhärdade i att det inte har hänt någonting på de tre åren. Det har det. När det gäller andning och sondmatning fanns ett beslut redan från hösten 2018 i och med Kristdemokraternas och Moderaternas gemensamma budgetreservation. Sedan tog det alldeles för lång tid innan regeringen tog frågan i mål.
Funktionsrättsorganisationerna och bland annat vi kristdemokrater här i riksdagen tryckte på därför att regeringen lade fram förslag som faktiskt skulle göra det ännu sämre för personer med funktionsnedsättning som hade andra grundläggande behov än just andning och sondmatning. Fru talman! Jag får ofta höra från Socialdemokraterna att det här är en så svår och komplicerad fråga.
Jag menar att vi inte kan rädas att ta tag i en fråga för att den är komplicerad. Det är människors liv som står på spel under väntan. Ledamoten uttalar att han hade hoppats mer på den LSS-utredning som fortfarande är på bordet.
Men vi visste redan i januari 2019, för två år sedan, att de förslag som fanns där inte skulle vara tillräckliga för att se över och rätta till rättspraxis för just de grundläggande behoven. Förra året ändrade Försäkringskassan sin vägledning för personlig hygien så att det blev ännu mycket striktare vad som får ingå. Tiden går.
På de två år som har gått sedan januari 2019 hade vi faktiskt kunnat ha en ny lagstiftning på plats nu.
Pia Steensland (KD):
Tack, Matilda Ernkrans, för att du är här i dag! Det är väldigt angeläget och viktigt. Forskning är precis som du beskriver otroligt viktigt för Sveriges framtid.
Jag kunde inte undgå att se att statsrådet nickade igenkännande när jag i mitt anförande beskrev de otrygga anställningsförhållanden som dessvärre råder på lärosätena.
Det gläder mig också att Mats Berglund som representant från regeringspartiet Miljöpartiet instämde i vikten av att säkerställa trygga anställningsformer inom akademin. Jag skulle därför vilja att statsrådet lite grann utvecklar regeringens tankar och idéer om hur man ska säkra en bättre arbetssituation.
Är det så att regeringen, precis som vi kristdemokrater, är intresserade av att inrätta nationella karriärsteg, till exempel? I dag ser det ju väldigt olika ut på olika lärosäten. Jag skulle också vilja veta vad statsrådet tänker om idén att faktiskt viga en del av basanslaget just till att säkra upp de här anställningsformerna.
Pia Steensland (KD):
Tack, statsrådet, för det glädjande svaret! Jag ser verkligen fram emot julklappen i form av forskningspropositionen. Jag skulle också vilja lyfta en annan fråga som är oerhört angelägen i den pandemi som vi befinner oss i nu och i den kris som finns inom vården. Vi har en vårdpersonal som har kämpat så oerhört hårt under våren för att hantera pandemin. De har ställt om på ett fantastiskt sätt och klarat det här.
Sommaren medförde dock alldeles för lite tid för återhämtning, och pandemins andra våg sliter väldigt hårt på inte minst dem som nu kämpar för att rädda liv. Vi hör alarmerande rapporter om att det är otroligt svårt.
Det var glädjande att fribeloppet togs bort under innevarande år just för att studenter skulle kunna hjälpa till inom vården och stötta i de delar där så är lämpligt. Vi diskuterade frågan i utskottet, och jag uppfattade ändå att ministern var lite försiktigt positiv och att det kanske skulle kunna göras något även kommande år. Herr ålderspresident!
Jag skulle vilja veta om statsrådet kan ge några positiva besked inom detta område.
Pia Steensland (KD):
Jag vill tacka minister Matilda Ernkrans för att hon har tagit sig tid att komma hit i dag. Det är värdefullt att ha en representant från regeringen på plats. Jag har en fråga till statsrådet som är kopplad till regeringens förslag om att utse Mälardalens högskola till universitet. Jag vill först betona att jag som sörmlänning självklart är både stolt och glad över den strategiska och viktiga forskning som högskolan utför.
Jag är också glad över den fina samverkan med industrin och näringslivet som bidrar till regionens tillväxt och utveckling, vilket även är till gagn för Sverige i stort. Men, fru talman, det hindrar inte att jag är kritisk till regeringens förslag om att utnämnda högskolan till universitet. Vi vill inte ha en utveckling åt det hållet.
Det krävs en kritisk massa av resurser - pengar och infrastruktur men också kompetens - för att skapa de kreativa och stimulerande miljöer som krävs för att producera forskning av hög kvalitet. Det är självklart att det krävs just forskning av hög kvalitet för att lösa de samhällsutmaningar som vi har. Men våra gemensamma resurser är begränsade.
Sprider vi ut dem på flera universitet, flera ställen, riskerar vi att tulla på kvaliteten eftersom resurserna då inte räcker till varje enskilt lärosäte. Fru talman! I ett replikskifte efter en debattartikel där jag beskrev det här ställningstagandet uttryckte statsrådet Ernkrans att Kristdemokraterna har en elitistisk och småaktig syn på högre utbildning.
Jag förstod visst inte heller vad högre utbildning är. Jag blev uppriktigt förvånad av detta då jag i min värld bara hade beskrivit de grundläggande goda förutsättningar som vi värnar om. Jag skulle gärna vilja be statsrådet att utveckla bakgrunden till det uttalandet.
Pia Steensland (KD):
Jämställdheten är otroligt viktig. Den värnar vi. Vi vill däremot inte ha någon form av kvotering. Det är just kompetens som ska vara ledande vid alla tillsättningar av olika tjänster, även inom akademin. Vi vill ha ett aktivt arbete, vilket vi också beskriver i våra följdmotioner och reservationer, där man jobbar med till exempel så kallad unconscious bias.
Mycket effektivt arbete har genomförts på Vetenskapsrådet i de delarna. Jag håller alltså inte med om statsrådets beskrivning. Jag håller inte heller med om statsrådets beskrivning när det gäller att vi skulle vara motståndare till högre utbildning. Vi vill ju värna de förutsättningar som skapar de fina miljöerna.
Det krävs en kritisk massa av resurser, infrastruktur och kompetent personal. Sverige är ett litet land. Vi har begränsade resurser. Vi kan inte sprida ut resurserna på flera ställen, fru talman. Vi menar att högskolor och universitet kompletterar varandra, och utfallet av verksamheten på Mälardalens högskola är gott.
Det stärker snarare vikten av att ha högskolor som har en spets och som riktar in sig på vissa specifika ämnesområden där de är riktigt bra. Det är jättebra. Fru talman! Jag hörde en lördagsintervju med ministern. Intrycket jag fick var: "Nu har vi de 130 miljonerna, och då kan vi satsa på det här."
Jag menar att det krävs en långsiktighet och en hållbar struktur som räcker över tid. Jag undrar om statsrådet har forskarsamhället med sig i fråga om tänket att utnämna allt fler högskolor till universitet, fru talman.
Pia Steensland (KD):
Precis som många av mina kollegor i utbildningsutskottet redan har beskrivit har vi en förändrad arbetsmarknad och en ökad medellivslängd. Tillsammans med riksdagens beslut om höjd pensionsålder gör detta att vi har ett ökat behov av att kunna fortbilda och kompetensutveckla oss senare i livet. Inte minst under coronapandemin har det här blivit oerhört tydligt.
När förändringar sker i samhället på det här sättet - det känns som att jag upprepar alla era tal här nu - är det rimligt att också studiemedlen följer efter i den delen. Vi välkomnar verkligen regeringens proposition i det här skedet. Detta är någonting som Kristdemokraterna har arbetat för länge, och det är väldigt glädjande.
När rätten att ta studiemedel senare i livet ges är det också viktigt att man får en rimlig chans att återbetala lånen i tid. Annars kan en för snäv tidsfrist vara hämmande för en del så att man kanske inte vågar ta steget med kompetensutveckling.
Regeringen har landat i ett förslag om ett fyraårsintervall i förlängningen, vilket har gjort att man har landat i åldern 64 år för den förlängda återbetalningstiden. Från Kristdemokraternas sida har vi i vår tidigare politik sagt att 65 år är den tidsgräns som vi har tänkt oss.
Men vi ser nu att det är rimligt att hålla dessa tidsintervall, och vi nöjer oss med 64-årsgränsen och gläds åt att vi får till en förändring i det här skedet. Sammantaget gläds jag och Kristdemokraterna i dag åt att regeringen nu har genomfört nödvändig politik som vi kristdemokrater har drivit i flera år.
Nu kommer fler människor att ges bättre förutsättningar till kompetensutveckling och kommer vid behov eller önskan att kunna göra ett karriärbyte även mitt i livet.
Pia Steensland (KD):
Tack, Pia Nilsson, för engagemanget i frågan! Jag uppskattar det. Det är härligt när folk brinner för det vi jobbar för i riksdagen. Kristdemokraterna säger nej till stödet av rättviseskäl. Vi menar att det studiestöd som finns i dag i Sverige är generöst.
Den grupp som ledamoten talar om ska ges självförtroende att ta del av studiestödet och studera ändå, det vill säga ta del av de medel som står till buds.
Anledningen till att jag inte lade så stort fokus på stödet i mitt anförande i dag är den stora, brinnande krisen under rådande pandemi.
Statsrådet har visat lite positiva tongångar i att överväga att fribeloppet kommer att slopas även för 2021. Vi har också hört att CSN menar att det går att begränsa fribeloppet till vissa grupper så att det inte slopas för alla studenter. Fru talman!
Jag vill ta tillfället i akt att fråga ledamoten hur regeringen kommer att gå vidare i detta. Jag tror att många studenter nu står i startgroparna och vill rycka in. Jag hörde på nyheterna i dag att övertiden bland vårdpersonalen är alarmerande. Den har aldrig varit så hög. Personalen far illa, och människor i behov av vård far illa.
Tänker regeringen slopa fribeloppet även för kommande år?
Pia Steensland (KD):
Jag kommer själv från arbetarklass. Jag har studerat på universitet, har disputerat och är docent. Självklart ska alla ha möjlighet att studera vidare. Jag tycker också att det är viktigt att betona att man inte nödvändigtvis måste gå på universitet och högskola.
Det finns så otroligt många värdefulla yrken som bidrar så fint till vår välfärd. De som vill och har ambitioner ska ges möjlighet att studera vidare, men det finns så många yrken här i världen som bidrar till vårt samhälle. Alla har en plats.
Pia Steensland (KD):
Jag tackar Daniel Riazat för frågorna. Vi diskuterar angelägna frågor i dag, och jag är glad att vi får möjlighet att göra det. Vi omvandlar dessa 300 kronor till lån i stället. Studielånen är ändå förmånliga lån jämfört med många andra lån.
Precis som jag har anfört tidigare anser vi att det är angeläget att studenter kan öka sin inkomst på andra sätt under studietiden genom att till exempel arbeta extra vid sidan om. Det är en sak vi vill uppmuntra. Statsbudgeten tar ett helhetsgrepp.
De besparingar vi gör på den här delen lägger vi på andra välfärdsinsatser som gagnar många människor. Jag vet att Vänsterpartiet har ett starkt engagemang för LSS och assistansen. Där lägger vi pengar. Vänsterpartiet lägger dessvärre inga pengar där än, men jag hoppas att de kommer. Vi driver och brinner ju för samma frågor.
Det måste finnas stödsystem för att stödja och hjälpa dem som hamnar i skulder och så vidare. Men just när det gäller studiestöd menar vi att det är ett förmånligt lån för att komma vidare till bättre förutsättningar i livet. I vår budget prioriterar vi hårt att lägga pengar på andra välfärdsinsatser.
Pia Steensland (KD):
Mitt besked till studenterna är att vi ska ha ett starkt välfärdssystem som stöder människor som är i behov av det. Just när det gäller studiestödet står vi fast vid att det är en god prioritering att man får ta del av de här lånen, som ändå är förmånliga.
Men jag tänker också att det är viktigt att vi ser över studenternas situation som helhet, att vi tittar på bostadsbidrag och de delarna så att de har andra stödsystem som verkligen stöder dem i den situationen.
Jag håller med om att alla ska ha möjlighet att studera och komma vidare i livet utifrån sina mål och ambitioner. Tillsammans bygger vi upp ett starkt välfärdssystem.
Pia Steensland (KD):
Tack så mycket, Mats Berglund! Jag vill också säga tack för respektfulla toner och konstruktiva samtal; jag tror att det är vägen framåt för att komma till lösningar. Ledamoten sa i talarstolen att det blir rätt tufft att arbeta samtidigt som man studerar. Jag instämmer i det. Det blir rätt tufft.
Samtidigt måste vi vara realistiska. Vi är mitt i en pandemi där det är oerhört tufft för vården. Vi har, fru talman, en situation där vården är på bristningsgränsen.
Från Kristdemokraterna menar vi att varje enskild människa som kan gå in och hjälpa till och stötta upp så att vi klarar oss ur den här krisen är så värdefull. Visst kommer det att bli tufft att kombinera studier och arbete.
Men jag tror att det är många som är villiga att göra det, och jag tror också att det är många som har kapacitet att göra det, att lägga in den här extra växeln. Vi har ju inte skådat en sådan här kris någonsin förut.
Liksom min kollega från Moderaterna ser jag ändå med viss glädje att ledamoten uttrycker sig försiktigt positivt till det här, och jag skulle vilja veta om ledamoten kommer att fortsätta att verka för den här frågan med sina kamrater i regeringen.
Pia Steensland (KD):
Först och främst är det viktigt att samhället belönar de människor som går utöver sitt ansvar och försöker göra sitt yttersta för att hjälpa till. Det är därför vi menar att man inte ska riskera att förlora sitt studiestöd om man gör det där lilla extra.
Kristdemokraterna har lagt fram förslag när det gäller lönestöd för personer som har lämnat vårdyrket och kommer tillbaka, för att de ska få en extra pott till lönekassan när de går in och hjälper till därför att krisen är så stor.
Vi från den här sidan ser att risken att vården kollapsar nu är mycket större än vår misstro när det gäller att människor själva kan avgöra och balansera hur studier och arbete kan kombineras.
Pia Steensland (KD):
Min fråga går till socialministern. Enligt Försäkringskassans striktare bedömning av det grundläggande behovet personlig hygien ingår inte längre assistans för att exempelvis använda deodorant, att raka benen, att använda balsam eller att torka håret. Under en interpellationsdebatt som jag och ministern hade i juni blev jag glad när ministern höll med mig och Kristdemokraterna om att det strider mot intentionen i LSS att personer med funktionsnedsättning har rätt att leva ett liv som andra.
Efter debatten har även regeringens samarbetspartier uttryckt att något måste åtgärdas. Men ingenting har hänt under de snart fem månader som har gått, och människor fortsätter att fara illa varje dag. Min fråga blir: Vad är det som hindrar regeringen från att ta initiativ att ändra lagen för att säkerställa att personer med funktionsnedsättning ska ha samma möjligheter som jag och ministern att slippa lukta svett, och kanske för att den som vill raka benen för att undvika att hår sticker ut genom nylonstrumpan får göra det?