Erik Almqvist (SD):
Jag tänkte inleda den här debatten med en kort grundkurs i demokrati. Det mest grundläggande i demokratin är att makten utgår från folket, och den här makten i sin tur ingår i en representativ demokrati som förvaltas av de folkvalda representanterna. Där ingår bland annat vi riksdagsledamöter.
Vi har fått ett uppdrag att förvalta lagstiftande makt men också att förvalta gott om pengar, skattemedel, en stor del av svenska folkets resurser. Det är ett ansvar som Alliansen och de rödgröna förvaltar synnerligen illa när det kommer till framför allt den fråga som vi just nu diskuterar, IMF. Det finns flera exempel, IMF är ett.
När vi outsourcar demokrati - det är det vi gör när vi skjuter över medel till IMF - outsourcar vi makt över svenska medel till en institution som inte är folkvald. Vi skapar så att säga ett internationellt monster i form av IMF. Vi saknar själva inflytande, vi har i praktiken noll inflytande över IMF.
Men IMF får allt inflytande i världen genom enorma finansiella muskler som bland annat Sverige med många andra länder garanterar, trots att IMF varken är folkvald eller förvaltar något förtroende för några som helst väljare. Den här makten utnyttjar IMF maximalt. Man ställer omfattande och detaljerade politiska krav på länder som är beroende av IMF:s stöd.
Många gånger handlar det om att man kräver minskade budgetramar för skola, vård och pensioner. I många fall har man krävt att vatteninfrastruktur privatiseras i olika länder. Ganska nyligen har man krävt att ett land skulle minska det demokratiska inflytandet över centralbanken.
Det här är alltså en maktförskjutning som är så viktig för vår regering att vi i praktiken betalar IMF för att ta våra pengar och bruka dem till sin egen makt. Vi såg så sent som tidigare i år hur regeringen skrev under avtal om att låna ut pengar, 100 miljarder kronor, till IMF för en ränta på 0,1 procent, alltså långt under inflation.
Det innebär i praktiken att vi sade att vi är beredda och villiga att betala för att ni ska ta våra pengar och använda dem för att utöva makt runt om i världen utifrån er egen politiska agenda, som vi inte har inflytande över och som inga folk genom några som helst omröstningar har haft möjlighet att få inflytande över.
Det blir lite extra märkligt när man ser hur å andra sidan en annan hand inom regeringens palett av statsråd - eller hur vi nu ska bedöma allianspolitiken - biståndsminister Gunilla Carlsson talar om hjälp till andra länder i behov av bistånd. Hon har bland annat i debattartiklar talat om vikten av att man inte detaljstyr vad medlen ska gå till. Man ska inte detaljstyra andra länders politik.
Men när det kommer till IMF är vi villiga att ställa upp på en mångmiljardrullning in i en organisation som inte gör annat än detaljstyr andra länder. Skillnaden är bara att vi själva inte har någonting att säga till om detaljstyrningen. Det är dags att Sverige börjar visa lite mer ryggrad. Det är endast de svenska folkvalda som ska fatta viktiga beslut om svenska skattemedel. Vi ska inte sälja oss själva till makthungriga internationella organisationer med svag demokratisk legitimitet.
Där räknar jag in såväl IMF som EU. Det är dags att vi börjar ta mer ansvar för de svenska skattemedlen och den svenska politiska makten, som våra väljare gett sitt förtroende. Bistånd och hjälp i andra länder bör utgå från svenska prioriteringar och intressen enligt den demokratiska principen. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservationen.