KBLab/rixvox huggingface dataset:
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack för frågan, Rasmus Ling! Detta är ganska komplicerade frågor, men jag tror att många av oss inser att det nuvarande regelverket inte fungerar. Det är bara en liten andel av dem som lyckas ta sig till Europa och söka asyl som faktiskt har skyddsskäl, och det betyder att vi lägger väldigt mycket resurser på dem som inte har skyddsskäl samtidigt som de som ofta är allra mest utsatta blir kvar i flyktinglägren och aldrig får hjälp.
Därför tror jag och Moderaterna att man på sikt måste förändra regelverket, och det kommer vi att arbeta för. Vi har sagt att det bästa vore om EU gemensamt inrättade en ordning där man har asylmottagande på andra sidan Medelhavet, så att människor inte behöver lägga sina liv i händerna på flyktingsmugglare för att komma hit och söka skydd. Man skulle genomföra asylprövning på andra sidan Medelhavet och fördela ut det utifrån kvoter i EU. Men dit är det lång väg kvar.
Jag har sagt att det danska förslaget går lite i den riktningen, och därför känner jag sympati med danskarna. De vill prioritera om så att man bättre och mer träffsäkert kan hjälpa dem som verkligen behöver hjälp. Med det sagt måste vi följa de internationella konventioner vi är skyldiga att följa, även om vi på sikt vill förändra dem. Vi har sagt att vi vill ha ett volymmål på nordiska nivåer, och det handlar alltså inte om ett tak. De som kommer hit ska få sin sak prövad.
Det jag tror att man ska vara väldigt medveten om är att Danmark har fått undantag från EU:s migrationspolitik, så de har en lite annan situation än vi. Men även Danmark kommer nog att ha praktiska problem, om inte annat eftersom det är få länder som vill ha den här typen av verksamhet på sitt territorium. Som sagt: jag förstår intentionen i detta. Man vill hjälpa dem som behöver hjälp, och det regelverk vi har nu är egentligen rätt orimligt. Det prioriterar nämligen dem som inte har skyddsskäl.
Det är dock någonting som Miljöpartiet genomgående har valt att göra i sin politik, så jag förstår att vi har olika syn på den saken.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag försökte att belysa den lite större frågan hur vi bäst hjälper flest. Då konstaterade jag att dagens regelverk verkligen inte gör detta när man i så stor utsträckning prioriterar dem som faktiskt inte har skyddsskäl. Vi vet ju att vi har begränsade resurser och att behovet i världen är enormt. Då borde vi kanske ha och verka för ett regelverk som bättre prioriterar dem som har absolut störst behov av skydd.
Miljöpartiet pratar väldigt mycket om humanitet, men jag tycker tyvärr inte att man bedriver en human politik. Jag tycker inte att det är humant mot alla dem som har fastnat i utanförskap och mot alla barn som inte kommer till sin rätt att fortsätta välkomna orimligt många över Sveriges gränser när ingen, eller få, får chansen att komma in i samhället på riktigt. Det är inte humant.
Jag nämnde att Miljöpartiet genomgående prioriterar dem som inte har skyddsskäl, och här kommer gymnasieregelverket naturligtvis in. Man har gång på gång kämpat med näbbar och klor för att en ganska stor grupp unga män som av myndigheter, och ofta av domstol, har bedömts inte ha skyddsskäl ändå ska få stanna här.
På vilket sätt - jag inser att detta blir en retorisk fråga - är det humant att prioritera att hjälpa dessa tusentals människor som inte har skyddsbehov framför dem runt om i världen som verkligen är i behov av skydd? Jag tycker att Miljöpartiet är svaret skyldigt på den frågan.
Maria Malmer Stenergard (M):
Rikard Larsson och jag har uppenbarligen helt olika bild av dessa förhandlingar. Vi lade ju bud på bud, och utgångspunkten låg i realiteten väldigt nära det som Socialdemokraterna gick till val på och som fortfarande finns publicerat på deras hemsida. De säger att Sverige ska behålla den restriktiva migrationspolitik som landet hade med den första tillfälliga lagen och att Sverige ska ha den fram till att en ny EU-politik finns på plats.
På punkt efter punkt stämde vårt bud överens med Socialdemokraternas bud till väljarna inför valet 2018, men de stod ju inte upp för sin politik. Hade de gjort det hade vi stått här och försvarat samma proposition i dag, men det gjorde de inte. Inte nog med att Socialdemokraterna inte kunde stå upp för sin egen politik som de hade lovat väljarna - därefter har de gjort ytterligare avsteg från den.
Socialdemokraterna har plockat bort kraven på kunskaper i svenska och om det svenska samhället för permanent uppehållstillstånd. De har infört den mest omfattande nya skyddsgrund som vi någonsin har sett i svensk historia; de kallar den en humanitär skyddsgrund, men den är något helt annat. De har också luckrat upp möjligheterna till undantag så att det nu snarare kommer att bli vidöppna dörrar för dem som vill slippa kraven.
Snacka om spel! Jag sa någon gång att det kändes som om man hade en grön elefant i rummet, och det var ju så det var. Regeringsmakten riskerades, och därför valde Socialdemokraterna att inte förflytta sig en millimeter i förhandlingarna. Under de dagar då vi satt där förflyttade sig Socialdemokraterna inte en millimeter. Moderaterna lade bud på bud där vi förflyttade oss, men vi fick bara blankt nej.
Det är klart att vi den sista dagen och den sista skälvande timmen sa att vi inte kunde ge er mer, men vi gav er väldigt mycket. Det var ni inte beredda att ta, för ni valde makten framför sakpolitiken. Det är väl Socialdemokraternas signum.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag svarar jättegärna på det, Rikard Larsson. Vi vill minska kvotflyktingmottagandet till 1 900 per år, som var det som gällde innan den tillfälliga lagen infördes. Då valde man som kompensation för att man införde en stramare politik att öka mottagandet av kvotflyktingar. Ändå har vi sett att vi har legat i topp i EU när det gäller mottagandet av asylsökande som kommer hit irreguljärt.
Så länge som vi fortsätter att ta ett så enormt, oproportionerligt stort ansvar i förhållande till övriga EU-länder för dem som kommer hit och söker asyl kan vi inte också ta emot näst flest kvotflyktingar i hela världen. Det är fullständigt orimligt. Och det är vår skyldighet att införa en hållbar politik för att värna alla dem som har fastnat i det rödgröna utanförskap som Socialdemokraterna har varit med och skapat.
På vilka punkter avviker betänkandets förslag från det som Socialdemokraterna lovade väljarna? Det är ju på punkt efter punkt. Det handlar om anhöriginvandring och det handlade om humanitär skyddsgrund, till exempel. Jag håller med om att när vi lämnade förhandlingarna sa vi att det som hade sagts där och de förflyttningar som vi hade gjort skulle hållas där. Sedan satte jag mig i Morgonstudion med Morgan Johansson i det som jag trodde skulle vara någon form av samtal.
Då satt han och slängde i ansiktet på mig exakt vad som hade sagts i det rummet. Och han var inte ens med, så uppenbarligen har någon med god kontakt med honom förmedlat precis vad som sas. Men han vägrade att ge mig möjlighet till replik. Det här är så otroligt symtomatiskt för hur Socialdemokraterna vägrar att stå upp för sin politik. Och jag förstår det; jag hade också skämts.
Maria Malmer Stenergard (M):
Den här nivån är svår att förhålla sig till. Men jag ska försöka förklara hur vi moderater tänker. När jag säger att jag känner sympati för hur Danmark vill ändra mottagandet är det för att det skulle innebära ett mer träffsäkert sätt att hjälpa dem som är i absolut störst behov av skydd. Världen har ju förändrats lite sedan 1943, på gott och ont.
Den har blivit öppnare, och det är inte så långt mellan länder som det upplevdes då. Jag tror att det innebär en skyldighet för oss att förändra våra regelverk. Vi kan inte ha uråldriga regelverk som i praktiken bara skyddar dem som ofta är bättre bemedlade. Det är bara de som har råd att betala flyktingsmugglare för att ta sig över Medelhavet.
Vi ser att det är tre av tio som har skyddsskäl - jag vet inte vilka de senaste siffrorna är - av dem som söker asyl i EU och i Sverige. Det gör att vi lägger otroligt mycket resurser på dem som faktiskt inte har skyddsskäl, men det tycker ju Christina Höj Larsen att vi ska göra. Jag förstår inte riktigt hur det kan vara humant.
Jag tror att det är dags för en ny asylpolitik som mycket bättre och mer träffsäkert kan hjälpa dem som verkligen är i behov av skydd. Då kräver det att man vågar tänka nytt. Sedan har ju inte Danmark sagt att ingen någonsin ska få asyl där, utan man ska fortfarande få sin fråga prövad. Och som sagt tror jag att det finns många svårigheter med deras förslag, men jag stöder ambitionen att försöka hitta ett regelverk som i mycket större utsträckning hjälper dem som faktiskt är i behov av hjälp.
Och det är inget spel för gallerierna eller något som jag bara säger för att jag egentligen inte vill hjälpa. Vi har ju hjälpt otroligt många, men nu måste vi också se till att de kommer in i samhället på riktigt.
Maria Malmer Stenergard (M):
Christina Höj Larsen säger att vi moderater inte vill ge människor trygga liv här i Sverige. Det är precis det vi vill. Det är ju så otroligt många som har kommit hit och som inte känner trygghet. De lever i otrygghet i utanförskap. Barn drabbas av kriminalitet och tvingas ibland in i kriminalitet och används hänsynslöst av gängkriminella.
Barn bor alldeles för trångt, får inte tillräckliga kunskaper i svenska och lever under enormt svåra ekonomiska förhållanden.
Det är så bedrövligt att debatten är så förenklad, att partier som Vänsterpartiet, Miljöpartiet och Socialdemokraterna, som bara öppnar Sveriges gränser och sätter på sig skygglapparna, är de som är humana. Men människor måste väl få en chans att komma till sin rätt här i Sverige? Vi har tagit emot 500 000 asylsökande de senaste tio åren.
Är det inte vår skyldighet att se till att de som ska stanna verkligen får en chans att komma in i samhället på riktigt? Jag tycker det, men det verkar Christina Höj Larsen inte bry sig om eller också ser hon inte problemen, och jag vet inte vad som är värst. I realiteten är det utanförskap som vi ser nu ett verk av alla de generösa regler som Christina Höj Larsen vill återinföra.
Vi har ju haft Europas mest generösa regler för permanent uppehållstillstånd och för anhöriginvandring, som man säger ska göra underverk för integrationen. Men det ser inte ut så; det blev inte resultatet. Det ser ju alla som har tagit av sig skygglapparna och därför driver på för en minskad invandring för att människor ska få en bättre chans här i Sverige. Vi säger inte nej till bistånd. Det är bara ren lögn. Vi har en ganska omfattande biståndsbudget.
Maria Malmer Stenergard (M):
Tack, Jonny Cato, för frågan och för de vänliga orden! Även jag är glad att vi har flera punkter där vi nu föreslår skarpa tillkännagivanden till regeringen, till exempel när det gäller återvändande. Det är viktigt att framhålla även det - jag håller med om det. Däremot tycker jag att det är lite tråkigt att Centerpartiet inte riktigt står upp för sin politik. Jag såg ett inlägg från Annie Lööf i dag på Facebook där hon säger att det måste vara slut på politiskt spel.
Fyra av de sju punkter som Moderaterna, Kristdemokraterna, Sverigedemokraterna och Liberalerna har lagt fram i utskottet stod ju Centerpartiet bakom förra sommaren. Nu kommer man inte att rösta för dem. Då vill jag ställa frågan: Vad har hänt på det året? Hur kommer det sig att man inte längre står upp för den politik man drev i kommittén? Sedan ska jag naturligtvis svara på frågan.
Svaret är helt ärligt ja. Jag gjorde allt jag kunde, och vi var verkligen inställda på att försöka komma överens. För att komma ifrån det lappande och lagande som har präglat svensk migrationspolitik under alltför lång tid skulle det behövas en bred överenskommelse där Socialdemokraterna, Moderaterna och andra partier också skulle vara med. Jonny Cato satt ju med.
Han vet att jag lade fram flera olika bud som förkastades och som man över huvud taget inte bemötte från Socialdemokraterna. Centerpartiet flyttade sig jättemycket, och det ska Centerpartiet verkligen ha kredd för. Det var uppenbart att Centerpartiet ville att man skulle nå en överenskommelse, men då Socialdemokraterna inte ens ville minska invandringen fanns det inte förutsättningar för en överenskommelse. Det kan jag bara beklaga.
Maria Malmer Stenergard (M):
För att komma överens räcker det inte att man lämnar Miljöpartiet om man sedan över huvud taget inte är beredd att förhandla om politiken. Jag uppfattar det så här i efterhand som att jag borde ha fattat att allt bara var spel för gallerierna. Socialdemokraterna hade ingen som helst ärlig ambition att komma överens. Den enda ärliga ambition vi sett från dem hela den här mandatperioden är att till varje pris behålla makten. Då är man beredd att offra väljarna.
Man är beredd att offra sina ideal, om man nu har några kvar. Man är beredd att offra alla dem som har fastnat i det rödgröna utanförskapet. Det är djupt oansvarigt. Centerpartiet säger nu att dessa fyra av sju punkter som vi lägger fram, som de stod bakom för ett år sedan, står de nu inte bakom för att den nya produkten är mer lik det de stod bakom då. Där tappar man mig fullständigt. Jag hänger inte med i matchen.
Vi har ju till och med lagt fram ett förslag som stämmer exakt överens med Centerpartiets följdmotion. Det handlar om att stoppa tvångsäktenskap genom att höja åldern från 18 till 21 år, för att kunna hindra anhöriginvandring, för att unga ska undvika tvångsäktenskap. Det vill alltså Centerpartiet göra, men i den här kammaren kommer man att rösta nej till det förslaget.
I stället kommer man att rösta ja till att be regeringen återkomma med ett lagförslag som är identiskt med det som man precis har röstat nej till, som Lagrådet har lämnat helt utan synpunkter och som vi har lagt på bordet åt dem. Snacka om politiskt spel, det som Annie Lööf säger sig inte vilja hålla på med! Det där, Jonny Cato, går inte ihop.
Maria Malmer Stenergard (M):
Förra sommaren skrev Rikard Larsson under ett betänkande med förslag om att det skulle krävas kunskaper i svenska och om det svenska samhället för att få permanent uppehållstillstånd. I augusti förra året sa också Morgan Johansson till DN om samma krav: "Om man ansöker om permanent uppehållstillstånd och tänker leva här så är det ett rimligt krav att man vet vilket samhälle man kommit till." Sedan strök Socialdemokraterna de kraven.
På bara några månader har man svängt och levererat ett förslag helt utan krav på kunskaper i svenska eller om det svenska samhället. Det här gäller på punkt efter punkt som Socialdemokraterna stod bakom förra sommaren - Moderaterna, Kristdemokraterna, Sverigedemokraterna och Liberalerna lägger i riksdagen fram förslag som Socialdemokraterna nu kommer att rösta emot.
Det handlar om krav på kunskaper i svenska och om det svenska samhället, som jag nämnde, en mer begränsad humanitär skyddsgrund och begränsade undantag från försörjningskravet vid både anhöriginvandring och permanent uppehållstillstånd, för att nämna några saker. På alla de här punkterna har ni lagt fram förslag som leder till mer invandring än det som ni stod bakom förra sommaren, Rikard Larsson.
Då röstade ni alltså för det som ni nu kommer att rösta emot. Nu har ni svängt 180 grader. Då ställer man sig naturligtvis frågan: Vad tycker egentligen Socialdemokraterna? Varför vill ni öka invandringen? Jag tror tyvärr att svaret är att ni har en mycket vag uppfattning om vad ni möjligen skulle vilja, men att makten är överordnad allt - faktiskt också Sveriges bästa. Men jag hör gärna svaret.
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tror att jag måste friska upp Rikard Larssons minne lite. Vi sa exakt vilken nivå vi ville ha kunskapskraven på i betänkandet. Vi sa att vi ville ha krav på kunskap om svenska samhället för permanent uppehållstillstånd. Detta var vi överens om. Man gav regeringen i uppdrag att komma fram med de exakta närmare bestämmelserna för hur det skulle utformas. Det är helt normalt.
Det är precis så man gör. Morgan Johansson framhöll själv i en artikel att han hade ett år på sig att ta fram dem. Men det mäktade man tydligen inte med - eller så ville man inte, eller också svängde man. Vem vet? Nu står vi här i alla fall, utan krav på kunskaper i svenska och kunskaper om det svenska samhället, som Socialdemokraterna sa sig vilja ha. Det var uppenbarligen inte så viktigt.
När det gäller historiebeskrivningen: Det var absolut så att Moderaterna var med och förde en oansvarig invandringspolitik. Jag tror att både Moderaterna och Socialdemokraterna vet vilket misstag det är att ta med Miljöpartiet i invandringspolitiksbåten. Men det var inte så att vi införde denna politik. Vi tog i princip helt över den efter Socialdemokraterna. Det blir mest hederligt om man säger som det är.
Vi har båda under olika regeringar haft ansvar för att vi fått en helt ohållbar politik. Ja, Moderaterna har gjort en helomvändning om 180 grader. Det är nu ganska många år sedan. Nu driver vi på för en minskad invandring. Till skillnad från Socialdemokraterna är det inte någonting vi bara säger. Vi trycker också i den här kammaren för en minskad invandring.
Socialdemokraterna lovar sina väljare att de ska minska invandringen, men varje gång de kallas hit för att trycka trycker de på knappen för ökad invandring. Det är så bedrövligt.
Maria Malmer Stenergard (M):
På många områden i migrationspolitiken tycker jag och Jonny Cato olika. Men på några områden tycker vi lika, och i dag kommer vi att besluta om två krav som är riktade till regeringen. Dels att arbetet med återvändande måste stärkas. Det är otroligt viktigt och en förutsättning att de som har fått nej i en ordnad process faktiskt också lämnar landet. Dels att förhindra tvångsäktenskap.
I EU-rätten finns en möjlighet att neka anhöriginvandring om någon av makarna eller samborna är under 21 år. Detta föreslog både jag och Jonny Cato i den migrationspolitiska kommittén, och det har vi båda också föreslagit i våra följdmotioner på propositionen. Utskottet har också tagit fram det skarpa lagförslaget för att få igenom ändringen.
Förslaget har remitterats, och det har lämnats helt utan synpunkter från Lagrådet. Trots att Jonny Cato har samma uppfattning kommer han att rösta nej till det skarpa lagförslaget. När det sedan har fallit kommer han att rösta ja till att uppmana regeringen att återkomma med exakt samma lagförslag.
Det här övergår mitt förstånd fullständigt. Om man säger till väljarna att det här är min politik, det här vill jag driva igenom, nämligen att i det här fallet höja åldersgränsen för att förhindra tvångsäktenskap, och sedan får man chansen i riksdagen att rösta för att driva igenom exakt den politiken, varför röstar man då nej?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag tror inte att det riktigt håller, utan jag tror att det finns helt andra skäl. Jag vill minnas att Centerpartiet har varit med och försökt att ta fram skarp lagstiftning i riksdagen. När jag läser Sveriges grundlag vill jag minnas att det är den här församlingen som är den lagstiftande församlingen i Sverige.
Vi kan inte sitta här och vänta på att regeringen ska få ändan ur vagnen och leverera rätt lagförslag. Om chansen finns att påverka Sverige ska vi väl utföra det uppdrag vi har fått från väljarna. Jag köper inte detta. Jag tror att det här är ett politiskt spel.
Därför är det extra intressant att Annie Lööf på sociala medier i dag basunerar ut att fler partier behöver sätta sakpolitiken före politiskt spel. Exakt så säger hon. Om sakpolitiken står i centrum röstar man väl på det man tror på. Om man tror på att införa en 21-årsgräns, och det ligger ett förslag om en 21årsgräns på bordet, varför röstar man inte för det förslaget? Det här, Jonny Cato, går inte ihop.
Maria Malmer Stenergard (M):
I maj 2018 presenterade Stefan Löfven den migrationspolitik som Socialdemokraterna gick till val på. De var väldigt tydliga. Den dåvarande strama politiken skulle ligga fast till dess att EU hade en ny migrationspolitik på plats. Nu har EU inte en ny migrationspolitik på plats, men i dag får Sverige sannolikt en ny politik för ökad invandring, signerad Socialdemokraterna.
Sedan Socialdemokraterna gav vallöftet om en stram politik har de varje gång de har satt sig i denna kammare och röstat om migrationspolitiken tryckt på knappen för en ökad invandring. Det är ett stort svek mot alla de väljare som trodde att de röstade för en stram invandring. Men framför allt är det ett stort svek mot alla dem som har fastnat i det rödgröna utanförskapet.
Det kanske tydligaste konkreta exemplet på Socialdemokraternas totala omläggning av invandringspolitiken är den så kallade humanitära skyddsgrunden, som i alla tider har varit en ventil för ömmande fall. Den har varit olika bred genom åren, men den har fortfarande varit en ventil. Nu förvandlas den ventilen till en vidöppen dörr för vuxna utan skyddsskäl, i praktiken också en amnesti för dem som inte klarar kraven i gymnasielagen.
Migrationsverket säger själva att det här inte längre blir en undantagsbestämmelse. Det är djupt oansvarigt. Det fortsätter pumpa ut en signal i världen om att det är till just Sverige man ska komma, för här öppnas det alltid en reva i lapptäcket av lagstiftning. Jag undrar naturligtvis: Vad hände egentligen med Socialdemokraternas vallöfte om en mycket stram politik?
Vad har Morgan Johansson att säga till alla de väljare som trodde att de röstade för en minskad invandring men i stället fick en ökad invandring?
Maria Malmer Stenergard (M):
Jag vet inte hur många gånger jag har stått och lyssnat på denna repiga skiva av historieförfalskning. När vi lade om vår politik våren 2015 och sa att vi inte tyckte att man skulle bevilja permanenta uppehållstillstånd utan tillfälliga uppehållstillstånd som huvudregel sa Morgan Johansson att vi inte längre var människor. Jag tycker att det är märkligt att ministern varje gång jag säger detta, när jag citerar det rakt av, ser frågande ut. Men det var så det lät.
Och det första Stefan Löfven gjorde i sin regeringsförklaring var att anta den tidigare förda migrationspolitiken. Ja, vi bär ett jätteansvar från Moderaternas sida för att vi har hamnat här. Men det gör också Socialdemokraterna, och de vägrar att erkänna det. De vägrar också att erkänna att den politik som de nu har fört till riksdagen ligger otroligt långt från den tillfälliga lag som Morgan Johansson och hans parti gick till val på.
Det är ökad anhöriginvandring. Det är en helt ny skyddsgrund. Det är större undantag från alla möjliga krav. Nej, det blev ingen regeringskris förra sommaren, vilket Morgan Johansson mycket riktigt påpekade i sitt inledningsanförande. Det var för att Socialdemokraterna valde makten framför Sverige. De lade om sin politik fullständigt och köpte Miljöpartiets rakt av.
Ingenting är någonsin Socialdemokraternas fel. Det är alltid någon annans fel, i det här fallet Moderaternas. Men man kan i alla fall se ett litet spår av ärlighet. Under hela den här processen har arbetsnamnet för denna politik varit E n långsiktigt hållbar migrationspolitik . Men när propositionen till slut kom till riksdagen hette den Ändrade regler i utlänningslagen . Det är nog en bättre beskrivning.
Och om vi får en ny regering - snarare förr än senare, hoppas jag - ska vi se till att ta fram den långsiktigt hållbara om minskad invandring.