Ulrik Lindgren (KD):
Vi har fattat ett riksdagsbeslut som finns med i interpellantens text och som handlar om att valfrihet innebär en möjlighet också för den som vill vara hemma med sina barn i större utsträckning. I början på mandatperioden, ett år efter det att vi hade fattat beslutet, förde vi en snarlik debatt med Berit Andnor.
Nu i slutet på mandatperioden har vi en debatt med Lena Hallengren där vi får ungefär samma svar som då. Trots att nästan hela mandatperioden har gått, har det inte gett något avtryck i regeringsarbetet, utan det är samma som förut. Vi kör samma recept år efter år, trots att riksdagen har fattat detta beslut. Statsrådet redovisar i sitt svar att allting är väl.
Det finns barnomsorg, föräldraförsäkring, barnbidrag och diverse annat som är bra för barnfamiljer och för barn. Som om någon skulle vara emot detta. Jag kan avslöja att Kristdemokraterna tycker att allt detta är bra saker, om det nu inte var känt förut. Men i verkligheten är det inte bara detta det handlar om. Vi vet ju att allt inte är väl i verkligheten.
Precis som vi har redovisat tidigare i debatterna, och som är känt i hela landet vid det här laget, finns det barnläkare som har larmat om att den stress som även blöjbarn utsätts för i för stora barngrupper inte är att rekommendera. Bullernivån är för hög för både personal och barn på ett antal ställen inom barnomsorgen.
Det blir för lite tid med föräldrarna för att knyta an till en eller två vuxna när man är riktigt liten. För att redovisa att vi har valfrihet i Sverige berättar statsrådet att det också finns familjedaghem, öppna förskolor och diverse annat. Ja, de finns fortfarande, men de blir ju allt sällsyntare.
Vi har haft en extrem reduktion av antalet familjedaghem i Sverige de senaste tio åren under det socialdemokratiska regeringsinnehavet, och vi har nästan ingen öppen förskola kvar. De har reducerats mycket kraftigt.
Det är inte väl i sak, och det är inte heller väl i den meningen som interpellanten har redovisat, nämligen att det finns en omfattande opinion som skulle vilja ha alternativ, som skulle vilja ha fler möjligheter och rådighet att ordna barnomsorgen efter eget stuk och vara hemma lite mer med sina barn.
Denna min andra bild, som låter lite negativ, av hur små barn kan ha det i välfärdslandet Sverige betyder inte att dagis är fel. Det kan tvärtom vara ett utomordentligt bra alternativ för många familjer under en viss period av barnets och familjens leverne. Men det blir fel när dagis blir det enda möjliga alternativet oavsett vistelsetid, oavsett ålder på barnet och oavsett familj.
Män och kvinnor vill kombinera barn, familj och arbetsliv. Det är jag också helt övertygad om. Men individen och familjen vill utforma det på egen hand, och då blir det på många olika vis. Det blir inte på ett enda sätt, som regeringen föreställer sig att det ska vara. Statsrådet har också rätt i sin beskrivning av att många familjer ordnar sitt vardagsliv så att de får mer tid med sina barn.
Det visar ju att det faktiskt är så barnfamiljerna vill ha det. De vill ha mer tid med sina barn. De vill inte släppa arbetslivet, men de vill ha mer tid. De arrangerar detta trots, inte tack vare, regeringens arrangemang. Frågan kvarstår: Varför har inte regeringen rättat och packat sig efter riksdagens majoritetsbeslut?