Andreas Carlson (KD):
Jo, det vill alla kristdemokratiska statsråd. Det har också visat sig i veckan, vilket jag hoppas att Magnusson har noterat. Min egen uppfattning i frågan kan förstås vara intressant, tycker Gunilla Svantorp. Jag ska svara på frågan. Vi hade en bra och genomgripande diskussion om detta i mitt eget parti.
Vi landade där i att som parti inte gå vidare utifrån de kostnader och de stora undanträngningseffekter, inte minst för de norra delarna av landet, som det innebär. Jag är en sann demokrat, och när beslutet fattades på vårt riksting respekterade jag förstås det. Men jag ändrade också uppfattning i samband med den mycket gedigna diskussion vi då hade, när jag även fick goda argument.
Det kan kanske förvåna någon som sitter här i sammanhanget, men en politiker kan faktiskt ändra uppfattning. Jag har ändrat uppfattning i frågan, och det gjorde jag utifrån de mycket höga kostnader och de undanträngningseffekter som detta riskerade att leda till. Och det har jag alltså gjort efter det att jag skrev den motion som Svantorp läste ur här i kammaren, men långt innan jag blev statsråd. Sedan kommer vi till vilka olika nya kunskaper analysen kunde innebära.
Jag ska vara noga med orden här: Det nämns att det pågår en utredning, men det är en analys. Vi analyserar nu de tre etapperna utifrån det nya läget - att vi inte kommer att gå vidare med att bygga stambanor för höghastighetståg. Bara det att inte bygga de centrala delarna mellan de noder som redan finns i plan innebär potentiellt sett en besparing på 3 miljarder kronor, för det är det som finns i nationell plan bara för att planera sträckorna.
3 miljarder kronor kan användas till mycket järnvägsunderhåll och andra skriande behov här och nu. Varför användes då inte de 750 miljoner kronor som Gunilla Svantorp pekade på och som flyttades över till vägunderhåll? Jo, det var för att när vi kom till Regeringskansliet och öppnade dörren den första dagen låg det ett faktum på bordet, nämligen att Trafikverket bedömde att man inte kunde omvandla dessa pengar till - vad det nu var ni ville omvandla dem till.
Man kunde inte omvandla dessa pengar till underhållsåtgärder, utan de hade helt enkelt brunnit inne. Då bedömde vi att det var bättre att hantera skattebetalarnas pengar på ett ansvarsfullt sätt och använda dem till vägunderhåll för nästa års budget i stället för att låta dem försvinna och inte komma någon resenär till del.
Frågan varför pengarna hade brunnit inne eller varför de inte hade kunnat användas kan lika väl riktas till den tidigare infrastrukturministern, och detta kan säkert Gunilla Svantorp lösa på en kafferast efter ett gruppmöte eller så. Vad kommer då de olika kunskaperna att innebära?
Det är att se över exempelvis spårstandard, inte minst på sträckan i Skåne, och att man inte dimensionerar för snabbtåg utan i stället tittar på vilket sätt man bäst bygger bort flaskhalsar och ökar möjligheten för arbetspendling i denna region. Man kan se på vilka sätt man skulle kunna minska fördyringar, sänka kostnader och undvika undanträngningseffekter. Men detta arbete kommer vi inte att dra i långbänk, utan det pågår med full aktivitet.
Vi är väl medvetna om att besked behöver ges väldigt snart till Trafikverket, som ju arbetar nu. Vi har inte avbrutit något arbete, men vi kommer att återkomma med besked till riksdagen, allmänheten, Trafikverket och alla som har intressen i saken. Och det kommer att ske snabbt. Det är en analys som görs utifrån de nya förutsättningarna som alltså innebär att vi inte kommer att bygga vidare på de stambanor som tidigare var planerade.
Men de tre sträckor som finns i plan analyserar vi och kommer att återkomma till.