Maria Stenberg (S):
Jag tackar arbetsmarknadsminister Hillevi Engström för svaret. Vägen till just denna debatt har varit lite lång och lite krokig. Men jag är ändå glad över att det är just arbetsmarknadsministern som svarar på min interpellation. Hur det än är är det arbetsmarknadsministern som ansvarar för arbetsmarknadsfrågorna och arbetsmarknadspolitiken.
Där ingår också ansvaret för Arbetsförmedlingens åtgärder, till exempel jobbcoacherna, men nu också det som kallas för etableringslotsar. Min interpellation handlar om effekterna av den nya lagen om etableringsinsatser för vissa nyanlända, och den har bara gällt i fem månader. Men jag tyckte att det var på sin plats att ha en tidig debatt om detta så att man kan följa utvecklingen av just denna lagstiftning.
På en del områden kan man krasst konstatera att åtgärderna som den borgerliga regeringen har vidtagit på arbetsmarknadens områden kanske inte har varit alltför lyckade. Jag tänkte också kommentera det som arbetsmarknadsministern säger om jobbcoacherna.
Det är ingenting som jag har tagit ur luften när jag säger att det finns en utvärdering som visar att arbetssökande som har haft jobbcoachning i större utsträckning har fått praktikplatser men i mindre omfattning har fått ett arbete än arbetssökande som inte har haft någon jobbcoachning.
Den stora poängen med arbetsmarknadspolitik är väl att man ska gå från arbetslöshet till ett arbete och inte i någon större utsträckning till just praktikplatser? Hur det än är finns det faktiskt en hel del vittnesmål när det gäller coachernas effektivitet.
När man inför en ny lagstiftning som regeringen ändå kallar för århundradets integrationsåtgärd tycker jag att det är viktigt att man följer utvecklingen. Man har faktiskt valt att så att säga införa en ny form av jobbcoachning och kalla dessa personer etableringslotsar. Men det handlar om två olika målgrupper.
Men själva poängen med båda är densamma, att man så att säga antingen ska coachas till någon form av praktik eller arbetsmarknadsåtgärd eller att man, om man är nyanländ till Sverige, ska lotsas till någon form av praktik eller i bästa fall utbildning.
Därför känner jag att den fråga som bör ställas till den borgerliga regeringen är vilka likheter och eventuella skillnader som man kan se mellan dessa två åtgärder när de har ungefär samma målsättning, nämligen att människor ska gå från att vara arbetslösa till att ha ett arbete.
Just när det gäller denna åtgärd tycker jag att det finns en extra poäng med att den borgerliga regeringen följer utvecklingen när det gäller etableringslotsarna därför att detta handlar om en grupp människor som har svårt att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Det är inte så att vi socialdemokrater inte tycker att det är bra att det nu är Arbetsförmedlingen som har fått ansvaret för de nyanländas etablering, utan det tycker vi också är bra.
Men det finns tvivel om effekterna av hur detta ska bli. Arbetsförmedlingen har ansvar till exempel för praktikplatser och så vidare medan kommunerna nu på något vis har dragit sig tillbaka och i dagsläget har ansvar för sfi-undervisningen.
Min följdfråga blir om det finns någon liknande erfarenhet någon annanstans i världen av denna privatisering av matchning, coachning och lotsning av människor som ska in på arbetsmarknaden. Har man studerat några effekter i några andra länder där man har sett att detta är det som ger jobb? Arbetsförmedlingen själv säger att jobbcoachningen i större utsträckning har gett praktik och inte jobb.