KBLab/rixvox huggingface dataset:
Birgitta Sellén (C):
Det är en angelägen fråga som Hans Stenberg lyfter upp, och det är därför jag väljer att delta i interpellationsdebatten. Jag läser med glädje att justitieminister Ask säger att hon noga kommer att följa Kriminalvårdens arbete. Det känns stimulerande och bra. Då kan vi i dag passa på att tala om värdet med att denna anstalt får finnas kvar.
Vi är naturligtvis måna om arbetstillfällena i en ort som har få möjligheter att skapa ny sysselsättning. Orten ligger fem mil från centralorten Sundsvall. Dessutom känns det viktigt att man inte förlorar kompetensen som de anställda har. Det handlar om 61 personer vid Viskans kriminalvårdsanstalt.
Om Viskan läggs ned kommer de närmaste anstalterna att ligga i Östersund och Härnösand. Jag vet att justitieministern väl känner till avstånden i Norrland. Jag tror också att ministern, precis som jag, kan inse att det är orimligt att personalen ska dagspendla från orten runt Viskan till Östersund eller Härnösand.
Jag talade strax före jul med generaldirektör Lars Nylén. Han talade då om att man eventuellt skulle lägga ned Viskananstalten eftersom man i dag följer den modell som finns i en del andra länder, nämligen stora enheter - +550, som han sade.
Det blir billigare i längden, var också något han uttalade. När man pratar om stora anstalter kan jag känna att risken finns att det blir opersonligt, även om det finns små enheter inom det stora. Jag vill gärna göra en jämförelse med skolans värld, som jag själv kommer från.
När man skapar dessa stora enheter och säger att det finns små enheter som gör det intimt i alla fall blir det inte riktigt så. Det är lätt att hamna i en skymundanvärld. Jag inbillar mig också att den risken finns även inom kriminalvården. Interner har med säkerhet lika stort behov av att bli sedda och ompysslade som elever.
De är där för att få vård, och det är oerhört viktigt. Det är också värt att beakta att när Kriminalvårdsanstalten Viskan öppnades skedde det av regionalpolitiska skäl. Det var en satsning. Det är fortfarande viktigt att det får vara en regionalpolitisk åtgärd. I finanskrisens anda har arbetstillfällen försvunnit på så många olika ställen.
På en sådan liten ort är det angeläget att bevara anstalten. Precis som Hans Stenberg sade upplever vi att man har spekulerat i alldeles för höga ombyggnadskostnader för Viskananstalten. Då är det viktigt att justitieministern har ögonen öppna för vad som händer och tänker på den fantastiskt fina vård som faktiskt bedrivs. Vården har fått stort beröm.
Det är värt att av den anledningen se till att bevara anstalten.
Birgitta Sellén (C):
Jag tror att det är nyttigt att justitieministern får höra vår positiva inställning till Viskan och att det smittar av sig. Det talas om kostnadseffektivitet, och då följer genast tanken: För vem är det viktigt att det är kostnadseffektivt? Det är naturligtvis för den enskilda människan, som man måste sätta i centrum. Hans Stenberg lyfte fram just kostnaderna väldigt mycket.
Jag tror att det är viktigt att justitieministern tittar på de här upprustningskostnaderna, hur troligt det är att de ligger i den klassen. Hans Stenberg säger 300 miljoner. Jag har läst 100 miljoner.
På något ställe har jag också läst att de nyligen har investerat till exempel 500 000 i nya kontorslokaler, 400 000 i köket och 3 miljoner i andra lokaler, så man har gjort viss upprustning. Sedan finns det inkomna offerter från samma entreprenörer som Specialfastigheter anlitar som tyder på att kostnaden för att rusta upp understiger 20 miljoner.
Man vet inte vad man ska tro på när det är en sådan spännvidd i uppgifterna, från 20 miljoner till 300 miljoner. Jag tror att det är viktigt att justitieministern är uppdaterad på det och att hon i samband med att hon tänker kontrollera det här också verkligen tittar över vad som är sant och vad som inte är sant.
Som sagt är det viktigt att uppdragen inte har alltför långa avstånd, som ministern sade.
Det är ett av de skäl som vi lyfter fram, att det är så långt till de övriga kriminalvårdsanstalterna och att vi måste ta till vara den kompetens som redan finns i personal så att vi inte förlorar den, för det bästa sättet att sköta kriminalvården är att använda dem som har kunskaperna.
Birgitta Sellén (C):
Kriminalvården lämnade som Hans Stenberg sade här ett negativt beslut den 8 maj om anstalten där man är erkänt duktig just på att behandla klienter som har begått sexualbrott och relationsrelaterade brott. Dagen innan, den 7 maj, ställde jag en fråga till finansminister Anders Borg om budgeten för Kriminalvården. Så här svarade han: "Hela rättsväsendet är i en betydande ekonomisk stress.
- - - I fråga om Kriminalvården handlar det dels om en ökad tillströmning, dels om att en bred satsning på ökad säkerhet ute på fängelserna har gjort att det är relativt omfattande investeringsplaner. I budgetpropositionen var regeringen tydlig om att rättsväsendet var ett prioriterat område. Men till följd av de budgetrestriktioner som förelåg valde vi att åstadkomma en del av extraresurserna via ökade möjligheter för Kriminalvården att utnyttja anslagskrediter.
I höstens budgetproposition måste vi återkomma till hela rättsväsensområdet." Det var en del av hans svar. Hur har då vi övriga utöver Hans Stenberg agerat? Jag kan nämna att alla vi från allianspartierna i länet har skrivit ett brev till generaldirektören för Kriminalvården med åtta frågor som vi dessvärre inte har fått svar på ännu.
Vi frågar till exempel: Hur ser behovet av platser ut framdeles för dem som har dömts för sexualbrott eller relationsrelaterade brott? Har någon analys gjorts av vilka konsekvenser beslutet att lägga ned Viskananstalten har? Och i vad mån kan Kriminalvården ta ett ansvar för de personer som förlorar sina arbeten? Vilka omständigheter skulle göra att Kriminalvården är beredd att ompröva beslutet om en nedläggning?
Vi har också haft kontakt med personalen vid Viskananstalten under en lång tid. Jag har bland annat själv besökt dem för ett par år sedan.
Med andra ord försöker vi från allianspartierna att jobba mot Kriminalvården och dess styrelse för att ge dem mer information och kanske en tankeställare om betydelsen av att det finns en anstalt som Viskan som ju faktiskt är en väldigt väl fungerande anstalt.
Det hänvisas då bland annat till att anstalten är misskött för att man inte har rustat upp den, och det har viss betydelse för att man har haft kort framförhållning om hur länge Viskan ska finnas kvar. Då är det naturligtvis också svårt med reparationskostnaderna.
Det vi från alliansen gör är att vi försöker påverka på ett positivt sätt för att vi anser att det är värt oerhört mycket att man tar till vara den kompetens som finns. Jag hoppas att Kriminalvården i det här fallet verkligen tänker till en gång till och funderar över om det är tvunget att verkställa det här beslutet.
Sedan har jag faktiskt en fråga till Hans Stenberg som tycker att det nu är regeringen som ska hantera detta. Vad skulle det leda till? Om justitieministern skulle nypa Kriminalvårdens generaldirektör i örat och säga: Nu får ni se till att bevara Viskan!
- då vet jag att det dagen efter skulle bli en anmälan till KU för ministerstyre, och jag tror inte att Viskan tjänar någonting på det.
Lars Tysklind (L):
Det här verkar vara ett kärt ämne för många. De här debatterna har en tendens att bli något av Stockholm mot resten av landet. Man kan konstatera att morgondagens debatt inte bara berör en begränsad krets utan tydligen också ett begränsat geografiskt område.
Precis som andra från Folkpartiet har sagt slår vi vakt om principen i systemet: Alla kommuner och landsting måste ha ungefär likvärdiga förutsättningar för att bedriva sin kärnverksamhet. Sedan kan man tvista om huruvida vi har skuld i ett system som har blivit galet, men vi är i alla fall beredda att reformera detsamma. Det har talats om myter eller inte myter när det gäller om Stockholm är nettobidragstagare eller inte.
Det är egentligen ointressant, om vi nu ser på statsrådets svar. Det är systemets negativa betydelse för tillväxten som är det intressanta, och denna negativa effekt har vi var vi än är i landet. Tillväxt har visat sig väldigt snabbt ändra förutsättningarna, vilken kommun det än gäller och var den än ligger i landet.
Det är alltså ett allmängiltigt problem, vilket är viktigt. Jag anser inte att det egentligen handlar om gnäll från Stockholmssidan. De kommuner som under 2002 hade störst tillväxt i landet var några små kommuner på västsidan. Det var två i Bohuslän som låg först, Strömstad och Tanum, och sedan var det Dals-Ed.
Det här slogs upp stort - grattis, ni är hetast i landet, och så vidare. Alla dessa kommuner höjer nu skatten. Det beror på att förändringarna i förutsättningar går så snabbt att dessa kommuner inte har en chans att anpassa sig.
Samtidigt som de naturligtvis får ett ökat skatteunderlag dras de med de kostnader som tillväxten trots allt för med sig vad gäller infrastruktur, utbyggnad av skolor och barnomsorg. Systemet straffar alltså tillväxt direkt. Det är rent ut sagt ett tillväxtfientligt system.
Jag har personligen ingen färdig lösning på det här, men jag tror ändå att det är väldigt viktigt att vi tar problemet på allvar, att vi inte gör det till ett begränsat problem utan ser att systemet i sig har någon grundläggande felaktighet som gör att tillväxten hämmas var i landet den än sker.
Jag kan bara instämma, herr talman, med de talare som tidigare har hoppats att statsrådet och regeringen verkligen tar med sig de synpunkter som förs fram här och som kommer att komma fram i remissrundan. Helt klart är att systemet måste reformeras. Det får aldrig vara så att det blir negativt för en kommun att driva en tillväxtpolitik, som det i många stycken är i dag.
Lars Tysklind (L):
Jag begärde replik när det blev tal om detaljplaner. Av en händelse besökte jag en kommun i Västergötland förra veckan, och vi diskuterade just vindkraftsetableringar. Miljönämnden i kommunen ansåg att vi i riksdagen i många stycken sätter upp nationella mål, till exempel för vindkraft, och sedan ger vi inte kommunerna tillräcklig kraft att kunna genomföra dem på ett bra sätt.
De menade att det inte var så enkelt att styra detta med den lagstiftning som finns i dag. I den här kommunen ville man till exempel styra vindkraftsetableringarna till vissa områden. Det vanligaste är att man söker tillstånd för enstaka verk i och med tillståndsgivningen trots allt är som den är. Då blockerar man till slut väldigt stora områden för ytterligare bostadsbebyggelse.
Då är kommunen skyldig att pröva det här verket ur PBL-synpunkt när det gäller byggnadslov. I det läget kan man naturligtvis kräva en detaljplan, men vid ett överklagande är det mycket stor risk att kommunen får fel. Det är ett för stort krav på ett så litet bygglov. Man kan alltså plocka sönder detta.
Ur den synpunkten tycker jag nog inte att man ska vara helt kategorisk när det gäller att det ska vara detaljplan. Kommunen ska ha större möjligheter att kräva att man utreder det i ett större sammanhang för att inte hindra bostadsbebyggelse i framtiden. Översiktsplanen är ett bra instrument.
Men till syvende och sist är det ett politiskt måldokument som ger helheten. Vi vet hur det fungerar. Man upplever inte att man är sakägare och deltar i debatten förrän det rör en in på skinnet.
Lars Tysklind (L):
Den diskussion jag har här med Sten Lundström visar att vi inte är riktigt säkra på vilka redskap som kommunen egentligen har för att styra detta. Det är klart att man i en översiktsplan kan peka ut var det är lämpligt med vindkraftverk. Men det är inte förbjudet i nästa läge för någon att söka tillstånd. Det måste prövas av kommunen. Det finns naturligtvis en större kraft i om man har sagt i översiktsplanen att man inte tycker att det är lämpligt.
Men det ska ändå prövas utifrån lokala förutsättningar när det blir aktuellt. Jag hoppas att det med all tydlighet har framgått att vi från Folkpartiets sida inte alls är för att man ska pröva vindkraft på något annat sätt än motsvarande störande verksamhet. Man ska framför allt inte subventionera den typen av produktion för sin egen skull. Vi har politiskt bestämt var produktionen sker lämpligast.
Vi vill gå den andra vägen när vi sätter upp miljökrav och säkerhetskrav kring det hela. Det kan till och med vara så att det är vindkraft och kärnkraft som kan uppfylla dem tillsammans. De kan ha sin roll i den fortsatta energiproduktionen.
Trots allt är i dagsläget olje- och kolberoendet den huvudfråga som vi vill lösa. Det gäller inte minst ur klimatfrågesynpunkt.
Lars Tysklind (L):
Jag tänkte ta upp frågan om riksintresse, som prisats i dag. Det har sagts att vi äntligen löst problemet och pekat ut områden för riksintresse. Så nu är problemen liksom ur världen. Den kommun jag tidigare talade om ligger mitt i Västergötland.
Om man ser Västergötland som ett landskap finns där inte utpekat ett enda riksintresse för vindkraft, även om länsstyrelsen i Västra Götalands län hellre än att ge sig på kustområdena tyckte att Skaraslätten nog var det lämpligaste stället i hela länet för vindkraft. I Västra Götalands län har man pekat ut tre områden som riksintresse för vindkraft. Ett, Persgrund, finns i norra Bohuslän.
Det ligger i kanten av ett område som håller på att utredas som naturreservat. Här finns alltså en konflikt under uppsegling redan från starten. Ett annat område ligger på västra Orust i trakten av Mollösund. Där finns en stark lokal opinion mot detta. Det handlar om en västerställd granitklippa där det naturligtvis blåser bra. Den är säkert jättebra för vindkraft, men frågan är om den är så bra ur miljösynpunkt.
Jag tror alltså att det finns oerhört mycket arbete kvar innan man kan säga att utpekandet av riksintressen i sig har löst lokaliseringsproblemen.
Lars Tysklind (L):
Det är naturligtvis positivt, åtminstone i vissa lägen, att man tar steg i någon riktning, men det är inte som Siw Wittgren-Ahl säger att övriga områden kommer att lämnas i fred. Om man ska få den dimensionen på vindkraft som vi här talar om kommer många andra områden, utöver dem som pekas ut som riksintressen, naturligtvis också att bli aktuella. Det är väl snarast så att de som pekats ut som riksintressen ligger i konfliktområdena.
Lars Tysklind (L):
Jag vill också börja med ordet motsägelsefullt. Det här är något som Folkpartiet har tagit fasta på på flera ställen i sina bostadsmotioner, för vi ser just detta att det blir väldigt motsägelsefullt för människor när man gör energibesparande åtgärder och de sedan får ett höjt fastighetsvärde som naturligtvis slår igenom som fastighetsskatt.
Vi har velat att värdestegringen på fastigheter på grund av sådana här åtgärder inte ska slå igenom i fastighetsbeskattningen. Vårt grundförslag är att vi ska avveckla fastighetsskatten. Nu har vi ännu inte kommit dithän, men det finns ändå vissa saker i systemet som man kan ändra på.
Vi ser det som väldigt kontraproduktivt att ha det på det här sättet. Finansministern säger i sitt svar att det är bättre med andra åtgärder som regeringen vidtar, att via skattereduktioner av olika slag premiera dessa åtgärder. Men det finns en huvudinvändning mot det.
Det är att bidragsreglerna för både ROT-avdragen, som vi ska besluta om endera dagen, och även skattereduktion för miljöåtgärder på småhus - det gäller energiglas och biobränsle, om jag inte minns fel - är tidsbegränsade åtgärder.
Man kan inte ha ett långsiktigt skattesystem som sedan ska kompenseras med tidsbegränsade kortsiktiga bidragssystem på än den ena, än den andra punkten. Den metoden tycker jag inte att man kan falla på. Jag tycker inte att det är ett tillfredsställande svar på frågan.
Jag tycker absolut att finansministern på ett logiskt sätt ska fundera lite grann på att detta med energibesparande åtgärder inte ska slå igenom i fastighetsskatten.
Lars Tysklind (L):
Det är naturligtvis inte så att Folkpartiet vill krångla till fastighetsskattesystemet. Det är precis som Gunnar Andrén säger: Vi vill avveckla fastighetsskatten. Att det får sådana här motsägelsefulla utfall när det gäller energibesparande åtgärder är bara ytterligare ett argument.
Jag vill återkomma till detta med att använda skattereduktion som ett medel i stället för att ta i själva problemet kring beskattningen. Om man fattar sig lite kort kan man säga att det alltså blir en skattereduktion för en åtgärd. Det blir som ett bidrag som man sedan ska betala den framtida fastighetsskatten med.
Det är en motsägelse som människor har väldigt svårt att förstå. Jag vidhåller att det är motsägelsefullt och kontraproduktivt att man får betala skatt eftersom fastighetsvärdet stiger på grund av enrgibesparande åtgärder. Det här är någonting som man måste ta bort.
Lars Tysklind (L):
Jag vill också understryka det som Åsa Torstensson tog upp, nämligen att det i slutet av svaret nämns att satsningen på E 6:an från Skåne till svensk-norska gränsen är en väldigt viktig infrastruktursatsning och att man har byggt ut åtskilliga mil. Till syvende och sist är det de 6,4 återstående milen som vi diskuterar. De andra har vi egentligen inte så mycket synpunkter på mer än att de fungerar bra. När man ser på E 6:ans utbyggnad i norra Bohuslän har den nått en nivå så att standardskillnaden skapar stora problem.
Det är oerhört viktigt att komma vidare tämligen snabbt. Även de utbyggnader som statsrådet tog upp på slutet innebär ganska lång väntetid. Den första sträckan blir klar nu i juni, men sedan är det ett uppehåll på tre år innan nästa öppnar. Köerna på fyrfältsvägarna i Bohuslän under högtrafik kommer att bestå. Detta såg vi med all tydlighet nu den första sommarhelgen.
Då stod trafiken still på fyrfältsvägarna när bilarna skulle matas in där vägen trycktes ihop. Problemet är alltså närmast akut, samtidigt som vi kan se att detta nu ligger tre år framför oss. I det perspektivet är det naturligtvis väldigt angeläget att man kommer i gång överallt. Kommunerna i norra Bohuslän har faktiskt ganska stort fog för att vara oroliga över den regionala utvecklingen.
Man kan fråga sig hur de ska kunna planera när de får så olika besked hela tiden. De frågar sig hela tiden när vägen kommer, om det blir vägavgifter etcetera. För min hemkommun Strömstad till exempel är det helt avgörande för hela infrastrukturen, infartsvägar och allting, att man vet när detta kommer. Och det gäller inte bara vägar till och från Strömstad utan faktiskt hela utvecklingen i regionen, utbyggnad av näringsliv och så vidare.
Jag tycker fortfarande att regeringen är svaret skyldig här. Jag skulle vilja ställa ytterligare en fråga som jag hoppas att statsrådet kan skapa klarhet kring. I regeringsförklaringen sade statsministern att under det kommande året prioriteras bland annat E 6 norra Bohuslän. Vad innebär det att man är prioriterad, så att säga, och hur påverkar det regeringens arbete med just den frågan?
Som jag tog upp lite grann förut ska vi inte bortse från att regeringen har ett ansvar även för viktiga delar av tillståndsprocessen. Naturligtvis ska handläggningen följa alla regelverk som finns, vara rättssäker och så vidare, men det hindrar ju inte att man kan jobba effektivt med frågan. Jag tror att man utan att överdriva kan säga att den politiska viljan och prioriteringen naturligtvis påverkar även det arbetet, det vill säga hur ärendena behandlas.
Om statsrådet kunde utveckla även detta lite grann vore jag tacksam.
Lars Tysklind (L):
Jag begärde replik när Owe Hellberg tog upp att Folkpartiet skulle vara negativt mot vindkraft. Jag trodde att jag var ganska klar på den punkten. Vi är inte negativa mot vare sig vindkraft, kärnkraft eller något annat om man håller sig inom de miljö- och säkerhetskrav som vi vill ställa upp. Det jag dessutom sade var att vi inte tycker att man ska särbehandla vindkraften i sammanhanget.
Men att dra slutsatsen att vi skulle vara negativa mot vindkraften är en helt felaktig slutsats i sammanhanget. Är det så att vindkraften kan byggas ut inom de ramar som finns så kan det naturligtvis bli ett bra tillskott till energiproduktionen i Sverige. Det är helt uppenbart att det är så.
Lars Tysklind (L):
Det är alldeles uppenbart att vi har olika utgångspunkter i sammanhanget när det gäller vad som ska beslutas politiskt och vad som inte ska beslutas politiskt. Det kan bli en väldigt lång debatt kring frågorna om kärnkraften. Anledningen till att vi i det här sammanhanget vill säkra nedmonteringen av vindkraftverk är att det oftast gäller ganska små verksamheter som är känsliga.
Ett sådant kan bli lämnat av någon enstaka ägare, och då vill vi inte att markägaren ska vara den som blir ansvarig för att ta hand om detta sedan. Inte heller här särbehandlar vi vindkraften på något negativt sätt. I förslaget finns även andra typer av anläggningar med. Det är väl egentligen telekommunikationsmaster som är det mest liknande som man kan framhålla.
Lars Tysklind (L):
I början av anförandet sades det att vindkraften hade blivit konkurrenskraftig. Då är det egentligen inget problem, därför att om den är konkurrenskraftig och kan planeras och byggas ut under ordnade former har naturligtvis varken Folkpartiet eller något annat parti i Sveriges riksdag något emot att vindkraften blir ett komplement till den svenska energiförsörjningen. Men sedan sade du lite senare att det ändå krävs politiskt stöd för att den ska utvecklas.
Det stöd som vindkraften liksom alla andra energislag ska ha är att man forskar om den och skaffar kunskap om den. Men det är ingenting som är speciellt för just vindkraften. Vi fick för någon månad sedan propositionen om vindbruk. Och jag är förvånad över att regeringen har svängt så mycket i den frågan. Jag vet inte om du lyssnade på interpellationsdebatterna i april förra året.
Då var nämligen samhällsbyggnadsministern väldigt tydlig i fråga om att avsikten från regeringens sida inte alls var att särbehandla vindkraften utan att den skulle behandlas som vanliga industrietableringar. Då löser man på något vis problemet. Har man samma krav på vindkraften som på industrietableringar så finns det ju ett prövningssystem. Man måste ju så att säga väga nyttan mot störningen. Då tycker ändå vi att det är rimligt.
Det skulle vara intressant om du kunde utveckla detta lite grann och om du anser att det är rimligt att man jämställer detta med industrietableringar. Ewa Thalén Finné utvecklade också detta. I områden som är tätt befolkade är det naturligtvis inte rimligt att sätta upp vindkraftsanläggningar eller andra störande anläggningar. På Gotland har detta inte heller varit konfliktfritt.
Människor har med tiden känt av dess störningar betydligt mer.
Lars Tysklind (L):
Vi är helt överens om att det är väldigt centralt med en minskning av användningen av fossila bränslen. Och klimatförändringarna är ett av de största hoten som vi har och måste arbeta med. Det är just därför som vi från Folkpartiets sida har sagt att man i detta sammanhang inte kan tala om att avveckla kärnkraften.
När man sätter dessa hot mot varandra så är klimatförändringarna ett så ofantligt mycket större hot med tanke på den säkerhet som vi har i de svenska kärnkraftverken. Även om man utvecklar vindkraften mycket, så måste man ändå inse att den under överskådlig framtid bara kan bli ett komplement till energiproduktionen i Sverige.
Naturligtvis ska man inte säga nej till det. Men man ska inte tro att man kan lösa energiproblemen med vindkraft. Därför är det viktigt att man inte bygger in problem i vindkraften. Det kommer bara att slå tillbaka på vindkraften själv senare om man inte behandlar den som en industrietablering med de störningar som den innebär och utgår från det.
Om man ger vindkraften någon typ av gräddfil i detta prövningssystem så kommer det att slå tillbaka på vindkraften som sådan. I viss mån har det blivit så på vissa håll på Gotland. När det gäller energitillgången måste vi säkra den totala energitillgången. Du talade själv om att det inte blåste på Gotland häromdagen. Klimatförändringarna är ett globalt problem.
Och den dag som vi inte kan producera vår egen energi utan fossila bränslen så importerar vi faktiskt energi som produceras med fossila bränslen i Europa. Och det är egentligen det som är det stora problemet i sammanhanget.