KBLab/rixvox huggingface dataset:
Morgan Johansson (S):
Jag vill börja med att tacka socialministern för svaret, men jag får samtidigt säga att jag inte är särskilt nöjd med det.
Det är klart att om man frågar socialministern vilka åtgärder han tänker vidta för att de här nedskärningarna inte ska göras och för att kvaliteten inte ska försämras och han sedan i praktiken, trots sitt långa, långa svar, säger att han inte tänker vidta några åtgärder, då blir man ju besviken. Situationen för sjukvården i Skåne är mycket ansträngd.
Det räcker med att ha följt diskussionen under hösten för att se hur det har utvecklat sig. Socialstyrelsen har fått skärpa kontrollen över Skånes universitetssjukhus och ställa sjukhuset under särskild tillsyn, detta efter att uppgifter om att fem patienter har dött till följd av platsbrist.
Häromdagen såg vi att när Skånes universitetssjukhus skulle förklara sig för Socialstyrelsen och göra en riskanalys så skickade man ett yttrande till Socialstyrelsen, där man fick man erkänna att det anställningsstopp som man har genomfört faktiskt kan hota patientsäkerheten. Detta sade man rakt ut i ett yttrande till Socialstyrelsen.
Hemma i Lund är kanske akutmottagningen allra mest ansträngd. År 2008 fanns det 40 fasta läkartjänster. Nu är det 25 fasta läkartjänster kvar. Sex läkare har sagt upp sig bara i år på grund av att belastningen är så stor som den är. Lägg till detta de stora problemen med den sammanslagning mellan Malmö och Lund som verkar ha skett utan någon tanke på hur det ska bli i slutändan.
Det är alldeles uppenbart för dem som följer den här diskussionen att sjukvården totalt sett är underfinansierad i vårt län. Demografin, att människor blir äldre och äldre, gör att vi får ett större och större tryck på sjukvården. Men även det faktum att vi kan göra mer och mer i sjukvården innebär att kostnadsutvecklingen ökar.
Det är uppenbart att det behövs mer resurser till sjukvården, och det är man inte i Region Skåne beredd att skjuta till, trots att man har bland de lägsta skattesatserna i landet. För att få balans i budgeten skulle man, enligt våra beräkningar, behöva göra sig av med ytterligare 800 anställda i Region Skåne.
Då kan man fundera över vilken betydelse det skulle få för kvaliteten i sjukvården. Är detta då en riksdagsfråga, eller är det någonting som vi bara ska diskutera i Region Skåne? Utgångspunkten i vår interpellation är att Skånes universitetssjukhus har mycket viktiga nationella uppdrag. Man har rikssjukvården för barnhjärtkirurgi, behandling av hjärtfel och hjärt- och lungtransplantationer. Där har man hela landet som upptagningsområde.
Dessutom är hela Sydsverige upptagningsområde när det gäller benmärgstransplantationer och barncancervård. Detta gör att Skånes universitetssjukhus är en mycket viktig del av Sveriges hela sjukvårdsstruktur. När man då ser att kvaliteten är på väg att försämras blir detta ett nationellt intresse och inte bara ett skånskt.
Morgan Johansson (S):
Göran Hägglund fortsätter att rida på sina formfrågor. Jag vill bara påminna att jag själv var statsråd på Socialdepartementet. Jag hade ansvar för en del frågor som rörde kommuner och socialtjänsten. Dessutom har jag suttit fyra år i konstitutionsutskottet. Jag vet utmärkt väl var gränserna och linjerna går mellan olika nivåer i det svenska samhället.
Men jag har aldrig haft en så snäv definition på hur man ska agera som politiker som Göran Hägglund uppenbarligen har. Så fort det är någon annan som är huvudman ska staten helst inte lägga sig i. Att socialministern inte förstår allvaret i det här framgår när han gör en jämförelse med Västerbottens inland. I Skåne har vi alltså fem dödsfall till följd av platsbrist.
Vi har en situation där Socialstyrelsen ställer Skånes universitetssjukhus under särskild tillsyn. Vi har ett läge där Region Skåne har medgett att patientsäkerheten i vissa avseenden är hotad. Det är en helt annan karaktär på den situationen än på de flesta andra i olika områden i landet i övrigt.
Så säger socialministern: Nej, jag vill inte göra mer, för vi håller på att starta våra projekt. Det finns ett talesätt som säger att medan gräset gror dör kon. Medan du håller på att starta dina projekt fortgår nedskärningarna och kvalitetsförsämringarna, hur många projekt du än startar.
Vidare säger ministern: Jag åker gärna runt och reser, och jag reser jättemycket. Det är inte säkert att du är den socialminister som har rest mest, som du påstår. Det tror jag faktiskt inte på. Varför kan du då inte bara säga "När jag nu hört detta i riksdagen, då tänker jag åka till Skåne och sätta mig ned med ansvariga tjänstemän och ansvariga politiker"?
Varför kan du inte göra det, om du ändå är ute och reser så mycket - när du nu har hört hur läget är? Det beskedet skulle jag vilja ha från socialministern.
Morgan Johansson (S):
Göran Hägglund kallar mig för en erfaren politiker. Det får man väl vara efter 15, snart 16 år i riksdagen. Jag vet ju så pass mycket att det inte står någonstans i kommunallagen eller i något av konstitutionsutskottets utlåtanden, inte heller någonstans i regeringsformen eller någonstans i våra övriga grundlagar att det är förbjudet för socialministern att besöka Skåne. Det står det inte.
Jag vet ju, det är ju det jag far efter, att det finns möjligheter för socialministern att engagera sig i den här frågan om han bara vill och om han bara utnyttjar de verktyg som står till hans förfogande, både som socialminister och som partiordförande i ett av de partier som ju styr Skåne. Han har formella vägar att gå. Han har informella vägar att gå. Han kan engagera sig i denna fråga. Frågan är då: Varför ska han göra det?
Dels för att han bär det yttersta ansvaret för hur sjukvården fungerar i Sverige, dels för att han har ett ännu större ansvar, menar jag, för det som är rikssjukvård. Om detta inte löses kommer det faktiskt att påverka hela Sverige, till och med utanför Sveriges gränser genom det avtal som finns med Island. Island är ett sådant litet land att de inte har möjlighet att själva ha den här kompetensen.
Därför har de avtalet med Lund. Om detta kapsejsar, om detta inte fungerar kommer det att ta åratal att bygga upp en ordentligt fungerande kompetens igen. Hade jag varit i socialministerns kläder skulle jag inte ha gömt mig bakom det kommunala självstyret som någon slags argumentation, utan använt mig av de både formella och informella möjligheter som finns.
Det första som han kanske skulle ha kunnat göra är faktiskt att ta kontakt med de människor som berörs, de anställda på barnintensiven, de som i dag, just nu, upplever en väldigt svår situation. Använd de instrument du har, socialministern! Gör vad du kan! Det är det enda vi begär från oppositionens sida.
Morgan Johansson (S):
Polisen är en stor och viktig verksamhet. Den är en av de största verksamheterna i staten med nästan 30 000 anställda och en mångmiljardbudget. Den här verksamheten står nu inför en av sina största förändringar sedan förstatligandet på 60-talet. Det är en hopslagning av alla myndigheter till en gemensam myndighet, och man har en stor och omfattande process framför sig. Vi tycker att det är rätt att göra den här hopslagningen.
Vi tycker att det är nödvändigt. Mycket annat måste också göras inom polisen. Polisen måste bli en lärande organisation, en forskningsanknuten organisation och en organisation som är mer lyhörd för medarbetarnas åsikter än vad den varit hittills. Det finns många brister som måste rättas till. Det ser vi alltjämt, inte minst på att effektiviteten i polisen är bristande. Trots 4 000 fler poliser sedan 2000 har uppklaringsandelen legat kvar på 16-17 procent om man tittar på personuppklaringen.
Det är ett bekymmer. Vi tycker att det är bra med hopslagningen av myndigheterna. Det kan vara en pusselbit i detta med att lösa polisens problem. Det kan öka effektiviteten. Jag tror i och för sig inte på en snabb effekt. Det kan snarare finnas en risk, som det alltid gör när man går igenom en sådan här stor omorganisation, att effektiviteten faktiskt sjunker, eftersom det blir så mycket stök i organisationen.
Men vi tror att detta på lång sikt är det riktiga att göra. Samtidigt är vår bestämda uppfattning att denna hopslagning inte får gå ut över den viktiga förankring och insyn i verksamheten som allmänheten måste ha. Den säkerställs i dag av 21 polismyndigheter som är politiskt tillsatta.
Vi menar att den väg som man verkar vilja gå från regeringens sida på ett allvarligt sätt skulle skada insynen i verksamheten. Jag ser med oro på hur regeringen har lagt upp arbetet. Allt som har med genomförandet att göra har överlåtits till en ensamutredare som efter eget huvud och på egen kammare ska sitta och fatta de avgörande besluten.
Dessutom har regeringen i sina direktiv till denna utredare redan visat inriktningen. Insynen verkar inte vara så viktig. Den här interpellationen handlar om polisregionernas storlek. Förslaget, som det nu verkar vara i vart fall, är att exempelvis hela Norrland ska vara en polisregion. Också när det gäller andra delar av Sverige har man förslag om mycket stora polisregioner. Till varje region ska det sedan knytas ett insynsråd.
Var och en förstår att om dessa regioner blir för stora kommer den demokratiska insynen i polisen inte att bli verklig. Den kommer snarare att bli ett slags chimär. Vi anser att det inte är acceptabelt. Regeringen har naturligtvis rätt att organisera sina myndigheter själv. Regeringen äger ju sina myndigheter.
Samtidigt är jag övertygad om att regeringen vill ha en lösning på detta som är långsiktigt hållbar och som man har en bred förankring kring. Statsrådet nämner i sitt interpellationssvar en referensgrupp som ska följa den här utvecklingen. När tillsätts den?
När får vi från oppositionen möjlighet att påverka hur detta genomförande ska gå till? Tänker regeringen i det fortsatta arbetet ta initiativ till en dialog med oppositionen i de här frågorna?
Morgan Johansson (S):
Låt mig börja med att säga att vi ännu inte sett röken av referensgruppen. Jag hörde mig för om det så sent som i går. Om referensgruppen är på gång att tillsättas blir det ett forum där man kan diskutera just den här frågan och förhoppningsvis kunna komma överens. Det är viktigt att vi gör det, för det finns mycket starka åsikter om hur polisen ska arbeta. Det är helt naturligt. Polisen har våldsmonopol.
Polisens metoder kan ibland bli väldigt ifrågasatta. Det såg vi inte minst när det gällde ID-kontrollerna i tunnelbanan och diskussionen om det för bara några veckor sedan. Dessutom finns alltid de starka spänningarna kring var polisen ska jobba, exempelvis hur polisen ska allokera sina resurser i ett område.
Det finns starka åsikter om polisens arbete, och därför är det viktigt med demokratisk insyn i det arbetet, en insyn som inte bara är en chimär utan verklig. Vi ser således fram emot referensgruppen. Låt mig vara väldigt tydlig.
Det jag hittills sett har jag inte tyckt om, alltså det som ni, Beatrice Ask, var på väg mot, det vill säga att man verkade vilja låsa fast sig vid de regioner som föreslagits. I så fall hade hela Norrland blivit en polisregion. I södra Sverige är förslaget att Skåne, Blekinge, Kronoberg och Kalmar slås ihop, också det en mycket stor polisregion.
Jag tänker inte stå i talarstolen och rita kartor, men ni förstår själva att vi måste diskutera hur vi ska ha det framöver, hur stora regioner vi ska ha för att det hela ska fungera. Regeringen har alltid ett val hur man vill göra.
Regeringen organiserar själv sina myndigheter, ja, men om ni väljer en väg och bara trycker igenom detta själva löper ni risken att vi efter ett regeringsskifte, om det blir så, river upp det. Det vore mycket olyckligt. Det bästa är om vi får en lösning där vi kan vara överens om hur det ska se ut på lång sikt. Därför har jag pekat på att regionerna, så som förslaget ser ut, är för stora.
Vi ser framför oss betydligt fler och därmed mindre regioner. Diskussionen får fortsätta i den referensgrupp som vi hoppas tillsätts så fort som möjligt. Mer är nog inte att säga om detta just nu.
Morgan Johansson (S):
Ja, det finns, som vi hör, mycket att diskutera i den referensgrupp som vi ser fram emot ska tillsättas. Beatrice Ask säger att det ska finnas goda skäl för att gå ifrån den regionindelning som i dag finns. Jag menar att det finns goda skäl. Om den karta som nu finns blir den gällande blir regionerna för stora, och då blir insynen bara en chimär.
Beatrice Ask för ett resonemang om att man får akta sig så att man inte påverkar effektiviteten. Jag skulle nog vilja säga att antalet insynsråd inte påverkar effektiviteten det allra minsta. Det är helt andra saker som kommer att påverka effektiviteten om man ska slå ihop myndigheterna. Den parlamentariska kommittén föreslog en sammanslagning av myndigheterna, ja det gjorde den, men den ritade ingen karta över hur insynsråden skulle se ut.
Den pekade ut en inriktning, men när det gäller alla detaljer som vi måste landa i kommer partierna att ha åsikter.
Om regeringen trodde att den kunde lägga allt detta i knäet på en ensamutredare som skulle sitta och fatta besluten - här har vi alltså en utredare som inte bara ska utreda saker utan också har långtgående beslutsbefogenheter, vilket är egendomligt - och komma undan alla de diskussionerna trodde regeringen nog fel. Nu är vi på rätt väg. Referensgruppen kan tillsättas, vi kan diskutera frågan och förhoppningsvis också komma överens.
Jag noterade att det verkar finnas en ambivalens beträffande hur staten tänker organisera sig framöver. Det har föreslagits sju polisregioner. I Länsstyrelseutredningen, Mats Sjöstrands utredning, föreslås elva länsstyrelser. Dessutom har vi tidigare haft en diskussion om hur regionerna skulle se ut, alltså om landstingen också skulle slås ihop.
Det finns en vacklande uppfattning i regeringen om hur staten ska organiseras. Det tycker jag att vi kan notera. Jag är nöjd med det besked som jag nu får om att det blir en referensgrupp och att vi därmed kan fortsätta att diskutera detta.
Morgan Johansson (S):
Nu ska vi vara lite noggranna. Justitieministern skriver själv i regeringens beslut att informationen inte ska lämnas ut. Regeringen lämnar inte ut den därför att man tror att Tobias Billström kan lida skada. Eftersom justitieministern står bakom beslutet handlar min enkla fråga om vilken typ av skada vi talar om. På den frågan har jag inte fått något som helst svar.
Det är kanske så att Tobias Billström lider mer skada av att regeringen hemlighåller informationen än om den hade redovisats offentligt. Det sås en misstanke om att allt faktiskt inte står rätt till. Skyll inte på några tidigare regeringar. Vad jag vet har inte en sådan fråga prövats tidigare, det vill säga att lämna ut information om tidpunkt för enskilda aktieköp.
Vad jag vet finns inte någon sådan praxis. Det här är något nytt ni har hittat på. Moderaterna har en historia av slutenhet i sådana frågor. Jag minns mycket väl när vi för några år sedan fick tvinga er till att gå med på att göra anmälan till det ekonomiska registret i riksdagen obligatorisk. Enligt er uppfattning skulle anmälan till registret vara frivillig. Det handlar om just aktiefrågor.
Jag skötte själv förhandlingen med Moderaterna. Vi körde en förhandling, och vi vann och ni förlorade. Vi gjorde registret äntligen till ett obligatorium, men ni höll emot allt vad ni orkade. Detta mönster, det vill säga kritiken från konstitutionsutskottet, kritiken från Justitieombudsmannen och lex Billström-beslutet, visar på ett regeringskansli som gör allt vad man kan för att sluta sig mer och mer.
Det bådar inte gott för offentlighetsprincipen. Statsförvaltningen måste, enligt min uppfattning, präglas av öppenhet, tillgänglighet och transparens och inte av det nästan hysteriska kontrollbehov som jag tycker att man uppvisar just nu.
Morgan Johansson (S):
Jag vill påminna Robert Hannah om att varken jag eller någon annan i regeringen får ingripa i eller påverka enskilda ärenden som handläggs av ansvariga myndigheter eller domstolar. Det är Migrationsverket som först prövar skyddsbehovet för den som söker asyl i Sverige. Ett avslag kan överklagas till migrationsdomstol. Migrationsöverdomstolen är sista instans, och dess avgöranden är praxisbildande.
Skyddsbehovet prövas i enlighet med utlänningslagen, och den individuella bedömningen görs alltid utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. I prövningen ingår också frågan om det finns ett realistiskt och verkligt internt flyktalternativ i hemlandet för den asylsökande. Asylsökande som bedöms vara flyktingar, alternativt skyddsbehövande eller övriga skyddsbehövande, har rätt till uppehållstillstånd.
Framkommer nya omständigheter efter att ett beslut om avvisning eller utvisning vunnit laga kraft kan Migrationsverket pröva om dessa omständigheter utgör verkställighetshinder. En avvisning eller utvisning av en utlänning får aldrig verkställas till ett land om det finns skälig anledning att anta att han eller hon riskerar dödsstraff, kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.
Inför besluten i enskilda ärenden har Migrationsverket tillgång till en omfattande rapportering om situationen i de asylsökandes hemländer. Migrationsverkets handläggare och beslutsfattare har stöd av rättspraxis, riktlinjer och rekommendationer för att nå en enhetlig rättstillämpning med hög kvalitet. Migrationsverket arbetar med systematisk kvalitetsuppföljning av handläggande och beslutsfattande. Jag har förtroende för Migrationsverkets arbetssätt.
Givetvis följer jag Migrationsverkets arbete, men det är inte regeringen som kvalitetsgranskar enskilda ärenden. Sverige är förpliktat att tillhandahålla möjligheten att söka asyl och få en sådan ansökan prövad enligt en ordning som står i överensstämmelse med internationella förpliktelser. Vi uppfyller detta och har ett regelverk som svarar mot höga krav på rättssäkerhet.
När det gäller regeringens syn på de fasansfulla handlingar som begås i Irak, men även i Syrien, kan jag hänvisa till utrikesministerns svar i kammaren den 7 november 2014 på Birgitta Ohlssons interpellation om Islamiska statens/Daeshs folkmord i Irak och Syrien och till biståndsministerns svar den 29 oktober 2014 på Robert Hannahs skriftliga fråga om den humanitära situationen för IS offer.
Morgan Johansson (S):
Vi ska naturligtvis göra allt för att försöka förhindra det som nu sker, tillsammans med andra länder. Det gör vi också. Ett initiativ som den här regeringen nu tar är att stoppa dem som reser ned för att träna eller delta i strid, i förlängningen, med den typ av terrornätverk som IS är.
Jag ska kanske informera Robert Hannah om att den tidigare regeringen gick ut och sa att man tänkte kriminalisera stridande för IS, men när vi kom till Justitiedepartementet den 3 oktober fanns det inte ett skrivet papper om detta. Det fanns inte ens ett utkast till ett utredningsdirektiv om det här, utan det är vi i den nya regeringen som har fått dra igång den processen.
Inom kort kommer vi att tillsätta en sådan utredning för att se till att vi kan leva upp till de förpliktelser som bland annat följer av den nya FN-resolutionen. Vi gör vad vi kan på svensk hemmaplan, så att säga, men också i samarbete med andra länder för att försöka få stopp på detta. Vi tar hand om väldigt många som är asylsökande från den här regionen. Utmåla inte Sverige som ett land där man inte tar socialt och solidariskt ansvar!
Det är faktiskt precis tvärtom. Och innan du ställer dig i riksdagens talarstol och anklagar människor för lögn tycker jag nog att du ska kontrollera vad sanningen egentligen är. Jag har inte möjlighet som minister att gå in i enskilda ärenden. De här frågorna ligger på Migrationsverket och migrationsdomstolen. Den ordningen måste man faktiskt respektera.
Morgan Johansson (S):
Det är ett stort antal asylsökande från både Irak och Syrien som kommer till Sverige. När det gäller den irakiska delen är det fler som får stanna än som avvisas. En del av dem vi avvisar avvisas dessutom enligt Dublinförordningen, det vill säga till det land där de ska söka asyl - det första ankomstlandet i Europa.
Men jag skulle nog vilja säga att vi tar ett mycket stort ansvar för den humanitära katastrof de här frågorna faktiskt handlar om. Jag tror att Robert Hannah missuppfattar vad vi vill göra när det gäller att kriminalisera dem som tränar för strid i terroristnätverken.
Vi tänker naturligtvis inte kriminalisera de svenskkurder som åker ned, utan vi talar om dem som strider för eller tränar med terroristorganisationerna. I botten har vi dessutom en FN-resolution om att göra detta, och den är bindande för alla världens medlemsstater. Vad jag påpekade var bara att det när vi kom in på Justitiedepartementet inte fanns någon påbörjad process i den här frågan, trots att det fanns en del yviga löften före valet.
Det är i stället vi som får påbörja processen, och vi gör det så snabbt vi kan. Jag menar nämligen att det är viktigt att försöka sätta stopp för den här typen av resande ned till terroristnätverk. När det gäller den här frågan menar jag i sak att vi tar det ansvar vi ska. Vi kan dock inte på politisk nivå ta över de avgöranden Migrationsverket och domstol har att fatta.
Återigen: Vi har tydliga riktlinjer att utgå ifrån, och det är att en avvisning inte får ske om han eller hon riskerar dödsstraff, kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning. Det tycker jag är en väldigt tydlig utgångspunkt.
Morgan Johansson (S):
Christina Höj Larsen har frågat mig om jag har gjort ställningstagandet att det bör införas ett system med oberoende observatörer vid tvångsavvisningar från Sverige. Höj Larsen har även frågat ifall jag, om så är fallet, avser att ta initiativ till att införa ett dylikt system och vilka tidsramarna är. Inledningsvis vill jag understryka att den svenska ordningen ger goda förutsättningar för att säkerställa att personer som ska utvisas med tvång behandlas humant och med värdighet under hela processen.
Ansvariga myndigheter är alltid skyldiga att behandla enskilda individer med respekt för deras integritet och får aldrig använda mer tvång än vad som är nödvändigt. Min uppfattning är att detta förhållningssätt också genomsyrar våra svenska myndigheters agerande i samband med att utvisningsbeslut ska verkställas. För det fallet att ett fel ändå uppkommer i samband med ett enskilt ärende finns möjlighet att låta åklagare utreda detta inom ramen för en sedan länge etablerad ordning.
Den 1 maj 2012 genomfördes i svensk rätt de lagändringar som föranleddes av EU:s så kallade återvändandedirektiv. I direktivet föreskrivs bland annat att medlemsstaterna ska sörja för ett effektivt övervakningssystem vid påtvingade återvändanden. I propositionen för direktivets genomförande konstaterade regeringen att det finns ett flertal instanser i svensk rätt vilka kan anses utöva en sådan tillsyn som avses i direktivet.
Jag delar uppfattningen att dessa instanser utgör en viktig del av den ordning som ska säkerställa att enskilda individers rättigheter tillgodoses. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen på området.