Thomas Östros (S):
Efter två repliker förstår jag kanske vad Torsten Lindström är ute efter. Torsten Lindström vill att vi nationellt ska reglera precis hur kursutvärderingarna ska gå till.
Ja, om det är Torsten Lindströms allvarliga uppfattning, får väl fler partier ge sig in i diskussionen om det är en rimlig utväg att vi i riksdagen fattar beslut om innehållet, proceduren och arbetssättet när det gäller kursutvärderingar, men jag är inte säker på att det är ett bra sätt att uppmuntra utvecklingen av våra högskolor. Låt oss ta den diskussionen. Men det är det enda som Torsten Lindström nu har kommit fram till.
Torsten Lindström efterlyste lagförslag som han trodde fanns i rapporten. Det finns inga sådana lagförslag, så han får han nog vänta om det inte är så att han har en idé om vilken lag det ska vara och vad det är han ska ändra. Kristdemokraterna har varit ett släpankare när det gäller utbildningspolitik men särskilt när det gäller studenters inflytande. Man har motvilligt accepterat en lag om likabehandling i högskolan som stärker studenternas möjlighet att få rätt om man blir orättvist behandlad, diskriminerad.
Man har motvilligt accepterat att studenterna ska finnas i varje beslutande organ, i alla förberedande organ på högskolan. Jag är väldigt nyfiken på om Torsten Lindström har en god idé om hur vi kan gå ännu längre. Jag lovar att ett sådant frö skulle kunna hamna i en väldigt bördig jord. Men jag har inte fått något sådant förslag, och det beror nog på att Torsten Lindström ännu inte vet hur det skulle kunna gå till.
Det är oerhört viktigt att vi även framöver, när vi nu gör stora förändringar, har hela perspektivet av studenters ställning och rättssäkerhet i fokus. Men när Torsten Lindström säger att frågan om kårobligatoriet inte spelar någon roll för studenters inflytande, tror jag att Torsten Lindström grovt missförstår vad som kommer att ske. Det finns i dag en väldig oro bland landets studentkårer.
Oron är också mycket, mycket stor bland våra studentnationer. De studentnationer i till exempel min hemstad Uppsala som i hundratals år verkat kulturellt, ideellt och för att stärka studenters möjligheter till ett bra liv när man studerar är mycket oroliga för vad som kommer att ske. Allt detta viftar Torsten Lindström bort och låter antyda att det där kommer nog att fixa sig.
Så upplever inte studenterna det på våra högskoleorter i dag, att det kommer att fixa sig. Risken är att vi med Torsten Lindströms politik, med ett avskaffat kårobligatorium och avskaffade studentnationer, kommer att få ett läge där det offentliga, staten, tvingas ta ett ansvar för studenters inflytande i högre utbildning.
Alla utredningar genom åren har kommit fram till, för frågan är ju väl utredd genom åren, att det kommer att krävas mycket stora resursinsatser från riksdagen för att finansiera ett studentinflytande som vi bedömer behövs för att utbildningen ska fungera. Men vad händer då med den fria rösten när vi har ett anslag i en budgetproposition, Studentinflytande, på ett visst antal hundra miljoner? Det kommer inte att bli studentkårer som står fria i förhållande till riksdagens uppfattning.
Vi kommer i stället att få en typ av statlig myndighet, finansierad av staten och där studenternas röst efter hand blir marginaliserad. Det är det enda konkreta förslag på förändringar i studentinflytandet som Torsten Lindström har lagt fram sedan han blev vald till denna kammare. Jag är inte imponerad av detta. Jag tror att studentkårerna är en grundbult för både studenternas röst, inflytande och delaktighet i högskolan, och det vill jag värna.