Börje Vestlund (S):
Jag ber att få tacka statsrådet för svaret, men jag kan också konstatera att det blir mer och mer pinsamt för den regering som gick till val på att minska arbetslösheten och utanförskapet. Vi kan med facit i hand konstatera att arbetslösheten nu efter drygt fem år är runt 8 procent och ungdomsarbetslösheten nästan 25 procent. Det kan man inte kalla en framgångsrik politik. Tvärtom är det ett stort bakslag.
En av orsakerna är enligt min mening att regeringen hela tiden har trott mest på att öka på efterfrågesidan, men fullständigt missat eller struntat i utbudssidan. Den nyliberala idén om att företagen kommer att anställa om man minskar skatterna har visat sig slå fullständigt fel, och den har inte gett fler ungdomar eller långtidsarbetslösa jobb. Fru talman!
Avsaknaden av en aktiv näringspolitik har också bidragit till att vi har den arbetsmarknad vi har i dag. Jag har gått igenom alla propositioner som har lagts fram av denna regering när det gäller näringspolitik. Förutom sex budgetpropositioner har man presterat mindre än tio propositioner. Då ska man komma ihåg att ett par av dem har varit formaliapropositioner. Utöver detta har det kommit några skrivelser. Jag är medveten om att näringspolitiken inte enbart produceras på Näringsdepartementet.
Det gäller till exempel vissa insatser vad gäller skatter och forskning. Men var är de skarpa förslagen när det gäller den statliga riskkapitallagstiftningen? Vi är alla överens om att vi måste gå igenom den. Det saknas i och för sig inte pengar, men vi har ett regelverk som gör att man inte sätter in dem vid rätt tillfälle. Jag skulle kunna ställa en särskild interpellation om detta.
Fru talman! En av de åtgärder regeringen avskaffade när den tillträdde var de så kallade branschprogrammen. Vi har fortsatt att tjata om denna fråga. Ibland har det nästan känts hopplöst, men vi har fortsatt att tjata om dem, helt enkelt därför att de är efterfrågade. De är efterfrågade av branscherna, företagen och akademin.
Det kan säkert ha funnits befogad kritik mot de branschprogram som vi utformade. Men principen om samverkan mellan företag, akademi och politik är en angelägen fråga, inte något gammalt sossepåhitt. I näringsutskottet hade vi en föredragning där Vinnova förklarade hur samverkan mellan forskning och företag fungerar i dag.
Företagen bjuds in, man diskuterar vad man vill ha ut av forskningen och Vinnova tackar för besöken. Sedan beslutar Vinnova hur det ska bli. Det kan man inte kalla en ordentlig samverkan. Man blir inbjuden men får sedan inte vara med och formulera hur forskningen ska gå till. Så kan det inte fortsätta.
Det är dags för regeringen att krypa till korset och erkänna att det var ett misstag att med ett penseldrag slopa branschprogrammen. Vi har som litet, exportberoende land inte råd att ha ideologiska skygglappar när det gäller att stärka företagens konkurrenskraft. Fru talman! Vi socialdemokrater har en rad förslag för att stärka det svenska näringslivet. Framför allt betraktar vi det inte som ett särintresse.
Jag vill därför slutligen fråga näringsministern: Förutom den utlovade innovationsstrategin, vilka förslag som kan stärka det svenska näringslivet kommer under nästa riksmöte?