Yasmine Posio (V):
Sedan början av 2000-talet har EU förhandlat fram ekonomiska partnerskapsavtal, så kallade EPA-avtal, med länder i Afrika, Västindien och Stilla havet. Det ursprungliga syftet med avtalen var att integrera de länderna i världsekonomin och därigenom främja en hållbar utveckling och bidra till att utrota fattigdomen.
Nu är det så att avtalen sedan förhandlingarna inleddes fått massiv kritik från civilsamhälle, småbrukare, näringsliv och politiker både i AVS-länderna och i EU. Kritiken har främst gått ut på att avtalen gynnar framför allt EU:s intressen, inte är utformade efter AVS-ländernas utvecklingsbehov och leder till ett ökat fokus på råvaruexport.
Enligt tidigare beräkningar från Internationella valutafonden uppskattas att 8-12 procent av statsinkomsterna i de afrikanska länderna kan försvinna som en följd av EPA-avtalen.
Oron för att avtalen ska slå ut lokalproduktion i AVS-länderna, öppna upp fler möjligheter för multinationella företag att exploatera naturtillgångar och leda till att utvecklingsländerna skulle förlora viktiga inkomster har alltså till viss del varit berättigad. EPA-avtalen innehåller flera problematiska delar. De riskerar att slå ut lokal produktion och regional handel och underminera utvecklingsinsatser i AVS-länderna.
De begränsar också handlingsutrymmet för AVS-länderna genom restriktiv möjlighet att använda kvantitativa importrestriktioner eller exportskatter för att gynna lokal produktion och utveckling.
I propositionen Ekonomiskt partnerskapsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och de avtalsslutande Sadc-staterna, å andra sidan föreslår regeringen att riksdagen godkänner EPA-avtalet mellan EU och de avtalsslutande Sadc-staterna. Herr talman! Vänsterpartiet är inte motståndare till handel eller till att man tecknar handelsavtal med fattiga länder.
Handel baserad på rättvisa och jämlika handelsregler är ett av flera viktiga instrument för ekonomisk utveckling och fattigdomsbekämpning. Vi är dock emot den globala handeln som den ofta bedrivs i dag, på orättvisa villkor och med en orättvis fördelning av de vinster som handeln genererar.
Orättvisa handelsvillkor och ojämlika möjligheter att delta i världsekonomin är några av huvudförklaringarna till att vår värld fortfarande är så ojämlik och att klyftorna mellan och inom länder i stora delar av världen fortsätter att växa. Handelspolitiken måste därför följa utvecklingspolitikens målsättningar och vara samstämmig med politiken för global utveckling.
Under förhandlingarna om EPA-avtalen har EU vid flera tillfällen använt hot om mindre gynnsamma villkor för dem som inte undertecknar avtalen inom en viss tidsram. Av de 15 stater som ingår i Sadc har endast sex undertecknat avtalet.
Förutom att det säger en del om vilka som gynnas av avtalet riskerar EU:s agerande att leda till splittring inom Sadc och försvaga de avtalsslutande Sadc-staterna i eventuella konflikter med EU rörande avtalets tolkning.
I praktiken blir avtalet för Sveriges del ett avtal med Sydafrika, den ekonomiskt mest utvecklade Sadc-staten, som står för en övervägande del av de avtalsslutande ländernas handel med EU. De andra ländernas intressen riskerar därför att bli svaga i förhandlingar gentemot EU:s och Sydafrikas intressen. Ett ytterligare problem med avtalet är bristen på insyn.
God insyn i avtalets implementering och tillämpning är en förutsättning för att man ska kunna granska att det efterlevs, för att civilsamhället ska kunna leva upp till sin roll som ansvarsutkrävare och för att befolkningarna i de berörda staterna ska kunna hålla sina makthavare ansvariga. En annan tydlig brist på insyn gäller tvistlösningen.
Avtalet ger utrymme för parterna i en tvist att komma överens om att inte offentliggöra den. Stämningsförfarandet och rättsprocessen sker i en så kallad skiljedomstol utanför det nationella rättssystemet. Parterna utser var sin jurist, som sedan tillsammans utser en tredje jurist. Det är alltså tre privata jurister som fäller domen i denna typ av rättsfall. Insynen är i de flesta fall mycket begränsad.
Vi i Vänsterpartiet menar att tvister bör avgöras i mer transparenta former i befintliga nationella domstolar. Såväl högern som näringslivet brukar försvara den hemliga förhandlingsgång som präglar förhandlingarna om internationella handelsavtal. Deras huvudargument är att öppenhet, insyn och dialog försvårar förhandlingsprocessen. Vänsterpartiet menar att detta argument inte håller.
Vi anser att bristen på transparens, öppenhet och dialog i förhandlingar om internationella handelsavtal är ett allvarligt demokratiproblem.
Den här typen av förhandlingar, som påverkar medborgare i de avtalsslutande staterna i grunden, måste ske på ett sätt där medborgare, folkrörelser, forskare och folkvalda politiker involveras och ges möjlighet att ge respons, framföra kritik och komma med förslag.
Ett annat problem med avtalet är att skyddsnivåerna för exempelvis människors, djurs eller växters liv eller hälsa och skyddsnivåerna för nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde och uttömliga naturtillgångar är otillräckliga. De skydd som finns i avtalet är vagt formulerade och riskerar att få ge vika för ekonomiska intressen.
Vi har sett det många gånger i historien, och detta avtal ser ut att riskera det igen. Herr talman! Att AVS-länderna och de avtalsslutande Sadc-staterna som det handlar om i detta fall har full del i det globala politiska och ekonomiska samarbetet är självklart något positivt, men det måste ske på rättvisa och i vissa fall kompensatoriska villkor.
EPA-avtalen som de ser ut i dag når inte upp till de kraven; alla konkurrerar inte på samma villkor. Därför yrkar Vänsterpartiet avslag på propositionen Ekonomiskt partnerskapsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och de avtalsslutande Sadc-staterna, å andra sidan . Jag yrkar bifall till reservation 1.