KBLab/rixvox huggingface dataset:
Gunnar Andrén (L):
På en punkt vill jag gärna instämma med Peter Hultqvist, nämligen att det är många människor som verkligen försöker efterleva alla de lagar som finns. Det är inte alltid helt lätt såsom skattesystemet är utformat. Det medger jag gärna samtidigt. Herr talman!
För att få en dimension på skillnaden mellan de socialdemokratiska förslagen om vilka resurser Skatteverket ska få nästa år jämfört med regeringens förslag, kan man konstatera att om det socialdemokratiska förslaget är 100 procent får Skatteverket ett anslag som är 98,9 procent. Det är ingen så där himmelsvid stor skillnad.
Det är viktigare att se till att Skatteverket arbetar effektivt. Under den tidigare mandatperioden gjordes på förslag av den socialdemokratiska regeringen och med instämmande av bland andra Lennart Hedquist, Jörgen Johansson och mig väldiga saker när det gäller decentralisering av Skatteverket. Mycket granskningsarbete flyttades ut i landet. Framför allt har Skatteverket tagit hela informationstekniken till sitt förfogande.
Det är ingen överraskning att Skatteverket har utsetts till den bästa statliga myndigheten. Det är en verkligt fungerande 24-timmarsmyndighet för dem som kan utnyttja tekniken. De blir dessbättre allt fler. Låt mig återkomma till det allra sista.
Det är otroligt viktigt att vi ser till att vi inte bara arbetar för att motverka skattefiffel med hjälp av kontroller. Det framlagda förslaget, med väntjänst och så vidare, innebär att man inte bara arbetar med skatteadministration och skattebetalningar utan också arbetar en smula med skattepolitik. Det är det nya som Skatteverket kommer med.
Det kommer att innebära att vi blir ett folk som fungerar bättre och att det blir ännu färre fifflare i landet.
Gunnar Andrén (L):
Jag tackar Michael Hagberg för den här interpellationen, även om det kanske skett något missförstånd, inte minst på grund av rubriken, Miljöaspekter i hamnstrukturen . Just frågan om miljöaspekterna är ju väldigt viktig.
Om man då anlägger, som det har blivit här nu, ett Stockholmsperspektiv på detta kan man säga att Stockholm är en fantastisk hamnstad, men problemet är att så många stora fartyg som vi nu får in till Stockholm inte bör komma in till Stockholm av just miljöskäl. Stockholms hamn tar för närvarande emot 25 miljoner passagerare.
Det handlar om Finlandstrafik, kryssningstrafik och så vidare. Det är ett betydande antal, betydligt mer än Arlanda, som hamnar på ungefär 17 miljoner om året. Det handlar alltså om utomordentligt stora volymer av personer. Men när det gäller gods av olika slag - olja, styckegods och så vidare - är det väldigt angeläget att se till att transporterna inte behöver gå genom Stockholms mycket känsliga skärgård.
Därför håller jag med dem som säger att Hamnstrategiutredningen är väldigt viktig av den anledningen att vi måste se till att av olika skäl föra godset till andra ställen i så stor utsträckning som möjligt.
Jag håller till exempel med Jörgen Johansson om att Västerås, Köping och även Hässelby är väldigt viktiga mottagare av gods inne i Mälaren och att detta kräver en upprustning av Södertälje sluss.
Men i övrigt har vi på östkusten viktiga hamnar i Gävle, Kapellskär, Nynäshamn, Södertälje, Oxelösund, med sina enormt goda förutsättningar att ta emot gods med tanke på djupet där, och även Norrköping.
Jag ser framför allt satsningen på Norvik som en väldigt viktig miljöinvestering. Vi måste långsiktigt se till att inte få in så mycket gods i centrala Stockholm som det nu är fråga om. Det är här i närheten som det bor mycket folk - det bor ungefär två miljoner i detta område - och mycket av transporterna måste ske till det nya Norvik. Jag ser positivt på detta.
Sedan måste man också lyfta blicken till andra delar av landet. Där spelar Hamnstrategiutredningen också en väldigt viktig roll. Jag brukar alltid, trots att jag bor på den här sidan av landet, säga att det inte finns någon enskild plats som är så viktig för Sverige som Göteborgs hamn.
Där måste vi se till en sak som jag har observerat, nämligen att transporterna på land till Göteborgs hamn är en väldigt känslig fråga som man måste fundera på. Om den enda bron som finns dit ut skulle brista till exempel skulle det få vådliga konsekvenser. Vi har också i söder väldigt viktiga hamnar, nämligen Ystad, Trelleborg och Helsingborg, av andra skäl.
Men alla dessa hamnar, särskilt Ystad och Trelleborg, visar ju upp en enorm tillväxt som har att göra med att handeln med de gamla östländerna, Polen och andra länder söderut, växer till sig. Här finns det också mycket att göra. Det jag framför allt ville säga, fru talman, var att interpellationens namn, Miljöaspekter i hamnstrukturen , är synnerligen viktigt att beakta just för Stockholm.
Vi behöver mindre gods till Stockholm, speciellt in i Stockholms centrum.
Gunnar Andrén (L):
För att ytterligare uppehålla mig och oss vid miljöaspekten skulle jag vilja aktualisera en annan fråga som har samband med detta, nämligen hur de stora fartygen ligger i hamn. Nästan alla större fartyg är ju utrustade med två sorters maskineri, dels ett för att driva fartyget framåt, dels ett för att generera elektricitet.
Den tidigare finansministern Pär Nuder hade vid något tillfälle en god idé som jag ser det.
Han hade säkert många, men särskilt en gång i samband med en stor mässa eller överläggning i Göteborg aktualiserade han frågan om man skulle kunna leverera skattebefriad elektricitet till de fartyg som lägger till i hamnar så att de slapp köra generatorerna. Vi ser ju överallt att de kör sina generatorer.
Att stimulera dem till att använda bättre elektricitet är också, även om det inte är en jättestor fråga, en miljövänlig åtgärd. Jag skulle gärna vilja höra om infrastrukturministern är beredd att bereda också denna fråga tillsammans med infrastrukturpropositionen.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill tacka interpellanterna för de intressanta interpellationerna och statsrådet för svaret. Det är inte första gången vi diskuterar infrastrukturfrågor. Jag lade märke till att förra veckan, herr talman, var det frågor om Tjustbanan som statsrådet svarade på. Det saknades 3,6 miljarder kronor som statsrådet inte hade kunnat få fram.
I helgen har vi kunnat läsa en artikel i Göteborgs-Posten med Göran Johansson och en lång rad socialdemokrater som vill ha massor med pengar till Västkustbanan. Det var ungefär 10 miljarder som saknades där exklusive vad som behövs för att komma genom Hallandsåsen, som ju är ett särskilt projekt. Jag tycker att interpellanterna har alldeles rätt, alldeles rätt, utom på en enda punkt: Det finns inte någon som helst prioritering i detta.
Under perioden 1998-2002 åkte Björn Rosengren land och rike runt och lovade det ena och det andra. Jag har stått i denna talarstol och diskuterat jättemycket med Ulrica Messing, och jag har varit på sådana ställen som i Härnösand för att ta reda på hur mycket pengar som saknades för Ådalsbanan år 2004. Man säger i klartext att det inte finns någon finansiering för detta.
Det saknas 4 miljarder kronor som den förra socialdemokratiska regeringen inte hade avsatt. Det var så våldsamt underfinansierat. Vi ser det nu i Haparanda, som jag besökte i juli och som jag talade om häromdagen. Det finns inte pengar men en massa projekt som har startats.
Det är ungefär som att man skulle bygga Blekingebanan fram till Bräkne Hoby och säga att det inte finns pengar till den sista delen, eller som i den här regionen vägen till Nynäshamn, väg 73, där man inte når ända fram. Ibland måste man ställa rätt frågor.
Jag menar som så att den enda rätta frågan till statsrådet Åsa Torstensson är: Hur ska ni klara upp det sammelsurium som har åstadkommits genom alla dessa ofinansierade och oklara projekt som finns? Det är en jätteuppgift. Sedan har ni allihop alldeles rätt på en punkt. Jag har åkt tusen gånger till Sundsvall med tåg, och jag har irriterats våldsamt över alla förseningar.
Men någon gång måste man få ordning och reda i själva frågeställningarna. Min fråga, efter att ha pratat med Christer Berglund tidigare under förra perioden om Genomfart Sundsvall och andra sådana saker, är: Hur ska den här regeringen klara upp detta sammelsurium av ofinansierade projekt? Herr talman!
Jag har alldeles nyss varit på ett seminarium där boken 100 år av tillväxt av tidigare redaktören Per T. Ohlsson på Sydsvenska Dagbladet presenterades i en ny upplaga. Den handlar om Johan August Gripenstedt och finansieringen av de svenska järnvägarna från 1853 och framåt.
Det är klart att om vi inte hade haft en så stor reformator på det här området hade vi inte haft den här tillväxten i Sverige. Därför är infrastrukturinvesteringar otroligt viktiga för hela landet. Det hindrar inte att jag ställer samma fråga för tredje gången: Hur ska statsrådet reda upp detta sammelsurium av ofinansierade vägar och järnvägar som finns runt om i hela Sverige och som framför allt Björn Rosengren har lämnat efter sig.
Gunnar Andrén (L):
Katarina Köhler tyckte att mitt anförande tidigare var barockt. Jag får väl stå ut med det. När man tittar ut över landet gäller det, med de begränsade medel som finns, att göra det som är viktigast. Enligt mitt förmenande är det fem projekt i detta land som är viktigare än andra på detta område. Det allra viktigaste är att se till att Göteborgs hamn får ordentliga resurser så att den kan byggas ut. Det är otroligt viktigt för hela landet.
På järnvägsområdet handlar det enligt mitt förmenande om Citybanan i Stockholm. Det är en samhällsekonomisk bedömning. Det näst viktigaste, vilket jag har sagt många gånger i den här kammaren, är Haparandabanan. Banverket gör samma bedömning, att satsningen på Haparandabanan är det samhällsekonomiskt näst viktigaste.
Men därefter vill jag gärna säga att jag tycker att det är en otrolig kapitalförstöring som sker genom att man inte fullföljer Ådalsbanan när man hann investera så mycket. Vi har inte olika åsikter om det. Men det är absolut fel som Hans Stenberg säger att jag aldrig har diskuterat detta i denna kammare tidigare. Det är faktiskt inte korrekt helt enkelt, och jag vill protestera mot det. Jag har diskuterat det väldigt många gånger med Ulrica Messing.
Vi har haft nästan samstämmiga åsikter om detta. Jag tycker också som Per Svedberg att av de delsaker som finns och som man kan göra är det väldigt viktigt att man förstärker sträckan söder om Sundsvall ned till Hudiksvall med dessa olika platser. Det är nämligen väldigt irriterande för både godstrafik och persontrafik att det är så många stopp där. Jag tror att det är en begränsad satsning som behöver göras. Herr talman!
Jag menar att det är väldigt viktigt att man i slutändan ändå ställer rätt frågor. Jag menar då att vi nu måste se till att reda upp detta så att vi gör de viktigaste sakerna först. Då kan man inte göra allting. Jag förstår statsrådets synpunkter förra gången om att Tjustbanan är något som tyvärr kommer lite efter hur angelägen den än är. Det finns också många andra projekt som är väldigt angelägna. Men de kommer lite efter dem som jag har nämnt.
Gunnar Andrén (L):
Om jag har räknat rätt är detta den 210:e interpellationen som statsrådet svarar på sedan sitt tillträde. Det visar att dessa frågor engagerar väldigt mycket.
Om det finns något ord som passar på infrastrukturen i Sverige just nu, och då vill jag inte alls påstå att den tidigare regeringen inte har gjort någonting och att den här regeringen är perfekt, så är det ordet "eftersatt".
Det är många saker som är eftersatta i förhållande till behoven, inte minst det som illustreras i den här interpellationen från Karin Svensson Smith, nämligen att det i Mälardalsregionen är många saker som är eftersatta.
Tyvärr var det under de tre tidigare mandatperioderna, då Karin Svensson Smith satt nära makten och i trafikutskottet, väldigt lite som inträffade i denna region. Vi har fått Årstabron och en del andra saker.
Men tyvärr har köerna totalt sett ökat i den här regionen, och det beror just på att det är så många saker som är eftersatta. Jag förstår att statsrådet har ett stort arbete framför sig med att reda upp detta.
Det kommer naturligtvis att ta ett antal år att klara det. En viktig sak som jag tror att man måste beakta mer än hittills är befolkningsflyttningen till Stockholm. Som beskrivs i interpellationen är Stockholm som huvudstad väldigt attraktiv att flytta till.
Det gör att mer av de samlade resurserna totalt framöver måste kunna placeras i Stockholmsregionen. Men det finns också en annan orsak till att detta behövs. Det är det att vi måste få en regionförstoring. Annars får vi alltför mycket människor som bor och arbetar just i Stockholm.
Om man har ett effektivt nät - Miljöpartiet talar ofta mycket väl om effektiva transporter av framför allt människor till Västerås, Eskilstuna eller vad det nu kan vara - får vi en regionförstoring som är nyttig för båda regionerna. Fru talman!
När jag åkte hit i dag använde jag tre olika transportmedel. Jag åkte först SL:s buss. Sedan gick jag över till att åka pendeltåg, Roslagsbanan. Slutligen åkte jag tunnelbana. Det är en intressant illustration till att det finns olika aktörer inom ramen för att vi har ett system för gemensam finansiering. Det är väldigt bra att det finns olika aktörer.
Därför blir jag bekymrad när Karin Svensson Smith säger att det bara ska vara ett företag, nämligen Statens järnvägar, som har de allra bästa linjerna. Det tror jag inte är klokt. Jag ska återkomma till Förbifart Stockholm i annat sammanhang.
Det blir också en viktig fråga för vår region att se till att få bort delar av biltrafiken från Stockholms centrala delar, precis som man har - jag ska återkomma till det - i Lund sedan 40 år.
Gunnar Andrén (L):
Först måste jag säga att det var ett väldigt humoristiskt anförande som Ronny Olander höll. Han räknade upp alla de förslag på utökad kompetens som han ville ge till tullen som han och hans partikamrater avslog 2003 i den framställning som vi gjorde då. Alla de förslagen fanns med där. Det blev ingenting av det.
En del av dem kommer, har jag förstått, nuvarande regering genom Beatrice Ask att genomföra när det gäller utökning av tullens befogenheter. Men, fru talman, det var inte det jag tänkte säga i första hand. Jag är naturligtvis också oroad, som alla andra, för att vårt gränsskydd inte kommer att klara de ökade påfrestningar som den internationella handeln och smugglingen innebär. Men jag är inte ett dyft orolig för att regeringen inte kommer att se till att vidta åtgärder.
Det enda förslag som jag har hört från regeringen den senaste tiden är att tullen ska få ökade anslag. Oppositionen diskuterar någonting annat, nämligen en internutredning som har kommit från tullen. Den är jag också oroad över, och de förslag som finns där. Om man fullföljer detta så kommer det att bli klent med tullskyddet i Haparanda, Kapellskär, Landvetter och Trelleborg. Det är klart. Men då måste man ha klart för sig vad grundorsaken till detta är.
Det är ju det förslag som ni själva godkände 2004, som jag var väldigt kritisk till. Det handlade om kompetenscenter och det som Hans Stenberg är representant för nu, nämligen att vi ska ha ett geografiskt gränsskydd över hela landet. Man kan inte ha båda sakerna. Man måste bestämma sig. Vill man ha ett geografiskt gränsskydd eller vill man ha kompetenscenter? Nu säger Hans Stenberg att vi ska ha båda delarna, men jag förstår att man inte kan ha det.
Jag tycker också att man ska fundera på hur tullen ska vara organiserad, men man kan inte få allt för samma pengar. Det går bara inte.
Gunnar Andrén (L):
Jag börjar med att tacka Mikaela Valtersson för att hon har ställt en väldigt viktig interpellation, och jag tackar statsrådet för ett alldeles utmärkt svar. Den första interpellationen som jag ställde sedan jag hade blivit invald i riksdagen handlade om energianvändning i bostadssektorn och hur man skulle stimulera människor att använda mindre energi.
Den besvarades av dåvarande finansministern Bosse Ringholm. Den handlade väldigt mycket om vad enskilda människor kunde göra. Jag tror att grunden för att vi ska kunna spara mycket energi är att det finns ett incitament till att ta i anspråk ny teknik och så vidare.
En sak har hänt sedan Bosse Ringholm försvann som finansminister, nämligen att om man vidtar en energibesparande åtgärd i sitt eget hus går inte skatten upp längre. Det är helt fantastiskt att man har kunnat genomföra detta, och jag tackar den nya regeringen för att man har gjort det.
Det är få saker som har varit så förödande för att använda ny teknik i bostäderna som att skatten omedelbart har gått upp. Jag gjorde själv en större investering och gick över till bergvärme 1999. Som den gode samhällsmedborgare jag är anmälde jag omedelbart till Skatteverket att jag hade en annan energianvändning. Det enda besked som jag fick den gången var att min skatt gick upp.
När man har ett sådant system är det klart att det blir väldigt motsträvigt när det gäller att vidta effektiva åtgärder.
Jag tror att många av de åtgärder som nu vidtas, inte minst att vi får en allmän energideklaration på fastigheter och bostäder, kommer att spela en väldigt stor roll för prisbildningen och för intresset av att investera i god teknik, det som Mikaela Valtersson och statsrådet är inne på. Man har kunnat investera i treglasfönster och många andra saker.
Men vi måste se till att utveckla många nya material så att vi förbrukar mycket mindre energi än de 40 procent som Mikaela Valtersson påpekar går till hushålls- och handelssektorn. Sverige ligger nämligen där det ligger, där det är ganska kallt. Vi behöver inte minst elektriciteten till många andra saker.
Dessvärre är 99 procent av de hus som vi ska bo i nästa år redan byggda. Framöver behövs det väldigt stora investeringar i de hus som redan är byggda. Där måste man se till att stimulera människor att spara energi.
Det är oerhört viktigt att vi inför individuell mätning av elektricitet, vatten och värme när det inte går att göra stora ombyggnader så att man själv kan påverka sin egen situation. Den bäst använda kilowattimmen är den sparade kilowattimmen.
Det näst viktigaste för klimatet är att vi har kunnat minska oljeförbrukningen så enormt mycket jämfört med hur det var i början av 70-talet i det här landet. Det är otroligt. I bostadssektorn använder vi bara 10 procent av den olja som vi använde då. Jag tycker att den här regeringen - med stöd av den förra, vill jag gärna säga, bortsett från det som jag talade om i början - på många sett är på rätt väg.
Om vi ska få en bättre klimatpolitik i det här landet och ett bättre klimat måste de riktigt stora besparingarna ske inom just bostadssektorn framöver.
Gunnar Andrén (L):
Det känns angeläget att bekräfta att Miljöpartiet verkligen var för att det inte skulle bli höjd skatt på energiinvesteringar. Problemet var bara det sällskap Miljöpartiet satt i förra mandatperioden. Det blev ju resultatet. Därför förmodar jag att Mikaela Valtersson i den här frågan är glad över att vi har fått en annan regering som ser till att det blir mycket bättre. Vi tre som debatterar frågan är i grund och botten eniga om att det behöver göras stora saker.
På sina håll i landet görs mycket. Exemplet Alingsåshem, Brogården, som har nämnts här är intressant. Vid Folkpartiets nästa bostadskonferens kommer vi givetvis att ta upp de frågor som vi har döpt till Elda för kråkorna - nej. Jag tror att alla partierna är inne på detta.
Det handlar inte så mycket om målet utan om hur vi ska nå fram till målet. Där måste olika metoder användas. Priskänsligheten är viktig. Människor ska verkligen få klart för sig att det lönar sig att spara.
Andra stora saker som är svårt för enskilda människor att påverka är att man kan utnyttja fjärrvärmetekniken effektivare i stora bostadsområden. Det är viktigt att producera och använda material på ett effektivt sätt. Fjärrvärme är en bra sak i tätbebyggda områden.
Det finns en skillnad mellan industrin och den enskilda bostadskonsumenten som egentligen inte borde finnas. Inom industrin har man under lång tid varit mycket inriktad på att spara energi. Det har spelat en så stor roll för konkurrenskraften att man inte minst i de stora basindustrierna inte har haft höga kostnader för energi. Det har omedelbart slagit på konkurrenskraften.
Jag tror för min del att det är viktigt att vi får samma tänkande som finns i industrin hos den enskilde.
Gunnar Andrén (L):
Jag vill börja med att instämma med Sten Nordin som tackade Karin Svensson Smith för att vi så ofta i den här kammaren får debattera Förbifart Stockholm och få utmärkta svar av statsrådet Torstensson. Jag utgår från att detta inte är den sista interpellationen under den här mandatperioden i denna fråga.
Jag vill börja med att notera att när man för ett antal år sedan skulle ta ställning till vilka trafikprojekt som var de viktigaste för denna starkt växande region var man enig om att det var dels utbyggnaden av Citybanan, dels Förbifart Stockholm. Det kom så småningom till riksdagen.
Bland dem som stödde detta förslag genom att trycka på ja-knappen fanns Karin Svensson Smith - dock tillhörande ett annat parti vid den tidpunkten. Jag förmodar att det i grund och botten är på det sättet att Karin Svensson Smith inte har bytt åsikt, endast votum. Det är lite intressant att notera att det är på det sättet.
Frågan är hur vi i denna region får ett mer jämställt resande. För min del tror jag inte att det är genom att sätta stopp för olika trafikprojekt. Förbifart Stockholm kommer i huvudsak inte att användas för resor inom regionen utan är ett sätt att flytta ut resandet med långväga transporter från Klarastrandsleden och Essingeleden.
Jag förstår inte Karin Svensson Smiths engagemang för att vi ska ha väldigt många bilar ständigt stillastående på Klarastrandsleden 500 meter från Sergels torg. Jag begriper det inte; det är dålig miljöpolitik. Ska man få ett mer jämställt resande måste man stimulera män i olika plåtlådor, bilar, att flitigare nyttja kollektivtrafiken.
Jag har väckt frågan till Folkpartiets länsförbundsårsmöte som äger rum redan i morgon. Man måste använda SL för att stimulera män att ta tunnelbana och tåg, men det krävs också utbyggnad av trafikmedel så att det framstår som mer attraktivt.
Att gå till attack mot endera Citybanan, som jag inte tror att Karin Svensson Smith är beredd att göra, eller mot byggandet av Förbifart Stockholm tror jag är fel metod för att få ett mer jämställt resande, vilket vi alla vill ha.
Jag ska ta upp en allra sista synpunkt, nämligen: Hur ska Karin Svensson Smith kunna stoppa Förbifart Stockholm? Man måste gå tillbaka till 2005 och den socialdemokratiska nomineringen till Stockholms läns lista. Vid det tillfället debatterades, inte i Stockholms arbetarekommun utan i Stockholms läns partidistrikt, hur man skulle göra med den saken.
Det skedde i samband med att dåvarande finansminister Pär Nuder nominerades som förstanamn på listan. Därvid utlovade Pär Nuder att beslut om att bygga Förbifart Stockholm skulle fattas under den innevarande mandatperioden, alltså 2006-2010. Det sades ingenting om finansieringen, men det utlovades att förbifarten skulle byggas.
Det betyder att det finns en stor majoritet för att vi ska bygga denna led som en del i att färre bilar under långa tider fem dagar i veckan ska behöva stå på Klarastrandsleden och spy ut mängder av avgaser.