Ragnwi Marcelind (KD):
Tack, Thomas Bodström, för svaret! Det är inte utan att jag måste få erkänna, herr talman, att jag tycker att det är lite roligt att få debattera med Thomas Bodström igen. Jag har saknat de heta debatter som vi har haft ibland i olika frågor.
Bakgrunden till den här interpellationen är att jag deltog i en konferens med frivilliga samhällsarbetare och fick en del intryck av hur det ser ut i verkligheten med övervakarsystemet, den verklighet som tydligen inte justitieministern alls är medveten om, i alla fall inte om man får tro svaret på den här interpellationen. Men det kanske är så att någon tjänsteman har skrivit ut svaret och att justitieministern inte haft tid att kontrollera det innan det gick i väg.
Jag tycker dessutom inte att svaret ger svar på mina frågor om vad vi ska göra för att stoppa nedskärningarna som görs inom frivården. Trots allt som har skett inom kriminalvården under det senaste året görs det helt otroligt ändå besparingar. Frivården i Sverige har ett besparingsbeting på 10 %, och för vissa områden innebär det ett sparbeting på omkring 15 %.
Det innebär att personal måste sägas upp, och mer och mer av arbetet med dem som är dömda till skyddstillsyn, och det är inte mindre än två tredjedelar av alla som övervakas, läggs över på lekmannaövervakarens ansvar. Thomas Bodström skriver i svaret att alla dömda som ska stå under övervakning ska tilldelas en övervakare som är tjänsteman. Jo visst, på papperet är det så.
Men i verkligheten har detta blivit en teknisk finess. När alla papper är färdigskrivna sker själva övervakningsjobbet och kontakterna med den frivilligarbetare eller lekmannaövervakare som har tilldelats den dömde. Frivårdens representant träffar klienten en-tre gånger. Det här skulle Thomas Bodström själv kunna ta reda på om han talade med dem som jobbar i frivården runtom i landet.
För mig ger det här oroande signaler om rättssystemet. Vi vet båda att alltfler döms till någon form av skyddstillsyn. Därmed ska de ha en övervakare som är noga med att följa upp minsta lilla tillfälle som den dömde inte kommer till det bestämda mötet. Att lägga över allt detta ansvar på en lekmannaövervakare är inte godtagbart. Dessutom vet vi att det ofta är släktingar som ställer upp som lekmannaövervakare till klienten.
Att det i dag dessutom är väldigt svårt att få tag i lekmannaövervakare gör inte saken bättre. Jag skulle vilja veta om Thomas Bodström verkligen har satt sig in i denna problematik, eller om detta bara är ytterligare en tickande bomb som framöver kommer att brisera utan att det är någon som har velat hörsamma frivårdens signaler.
Dessutom vet vi i dag att det inte finns någon som helst forskning i Sverige som visar vilka resultat som övervakningsinstitutet ger.
Trots att alltfler döms till skyddstillsyn och i dagsläget helt och hållet blir hänvisade till den hjälp som de kan få av stödet från lekmannaövervakaren finns det inga utvärderingar och ingen forskning på detta område. Jag skulle vilja att Thomas Bodström i sitt kommande svar till mig utvecklar sina tankar kring den här frågan.
Jag känner att det här är en stor fråga. Det är alltså en rättssäkerhetsfråga. Och det är ett problem som vi kommer att stå inför och som kan få oerhört stora konsekvenser om man inte vidtar åtgärder när problemet så att säga är i sin linda.