Bodil Ceballos (MP):
Enligt OECD/Dacs praxis är det accepterat att räkna en viss del av flyktingmottagandet som bistånd, men att avräkna så mycket som Sverige gör innebär att Migrationsverket är Sveriges i särklass största mottagare av svenskt bistånd. Det innebär också att Migrationsverket får mer än våra tio största biståndsländer tillsammans. Sverige tillhör de länder som gör störst avdrag enligt OECD. Sveriges avdrag från biståndet var högre än något land 2011 och större än 16 länder tillsammans.
Med 2013 års tilläggsbudget där ytterligare avräkningar om 709 miljoner kronor görs når kostnaderna för asylmottagandet i Sverige dryga 5 miljarder 2013. Det är 13,5 procent av biståndsbudgeten. Snittet bland de övriga givarländerna ligger på 2,5 procent. Det är inte rimligt att Sverige avviker så från övriga länder. Miljöpartiet kan inte acceptera att regeringen ställer två eftersatta områden mot varandra.
Vi har råd med både en human migrationspolitik och en stark bistånds- och utvecklingspolitik. Fru talman! När man läser UNHCR:s definition av vem som är flykting ser vi att det är den person som har fått flyktingstatus. Innan dess är man asylsökande. Dacregelverket talar om flyktingar, men Sverige räknar en schablon för alla asylsökande och gör avräkningar för både asylsökande och flyktingar.
Att alla OECD-länder gör olika uttolkningar av regelverket är förstås ett problem, men några räknar bara de som har fått flyktingstatus, andra räknar de som söker asyl, och vissa, bland annat Sverige, räknar alla.
Om vi bara skulle räkna de asylsökande som slutligen beviljas skydd i Sverige skulle summan minska betydligt, ännu mer om vi bara räknar tiden efter det att asylansökan beviljats, vilket enligt mitt sätt att tolka Dacreglerna torde vara det korrekta eftersom det talar om flyktingar, inget annat. Om vi ändå räknar in alla i asylsystemet som i slutändan får asyl i biståndet betyder det en minskning med 66 procent.
Då skulle alltså avräkningen hamna på 1,8 miljarder, eller 4,7 procent, i stället för dagens 5,2 miljarder, som är 13,5 procent. Dessutom skulle ett sådant beslut påverka handläggningstiderna i uträkningen. En bifallen asylansökan tar kortare tid att handlägga än en avslagen eftersom de flesta överklagar sina beslut. Summan skulle alltså bli ännu lägre än så, och då skulle vi närma oss de övriga OECD-länderna.
Om Sverige hade följt Storbritanniens och Tysklands linje att bara räkna tiden fram till beslut hade kostnaden blivit 2 miljarder, eller 5,2 procent. En tredje parameter är schablonkostnaden per dygn som multipliceras med antal flyktingar och dagar i processen. Därför vill jag också veta på vilket sätt eventuellt överskott inom budgetområdet återförs till biståndet eller vart det tar vägen. Jag fick inget riktigt svar på frågan. Ministern kanske kan utveckla det i sitt nästa inlägg.
Jag har tidigare jämfört siffror för kostnader för mat och logi i migrationsbudgeten med avräkningarna. Det visade sig då att vi betalade 90 procent av flyktingmottagandet i Sverige med biståndsmedel, men för årets budget ser det snarare ut som om vi betalar 100 procent av flyktingmottagandet i Sverige med biståndsmedel. Annat än kost och logi är inte i enlighet med Dacregelverket. Integrationskostnader, påtvingat återvändande etcetera kan inte räknas som bistånd.
Nu är OECD på väg att precisera sina regler. Det är bra. Men som det ser ut i dag tillhör Sverige de länder som räknar av mest proportionerligt sett. Sveriges avdrag i dag är 13,5 procent. Om vi bara skulle räkna flyktingar som får stanna blir det 4,7 procent, om vi bara skulle räkna tiden fram till asylbeslut blir det 5,2 procent och om vi bara skulle räkna flyktingar som får stanna och tiden fram till asylbeslutet blir det 2,4 procent.
Snittet i OECD är alltså 2,5 procent.