Pernilla Zethraeus (V):
Jag tackar för svaret. Antalet sjukskrivningar fortsätter att minska. Men rapporterna om bristande rättssäkerhet i sjukförsäkringen duggar också tätt. JO har redan tidigare fått mängder av anmälningar och riktat en omfattande kritik mot hur ärendena handläggs.
Dålig ordning på papperen, långa handläggningstider, bristfälliga underlag, handlingar som helt enkelt har försvunnit och sjuka som nekats tillgång till handlingar som man har rätt att ta del av är några exempel.
Nu har HSO i Västernorrland också gjort en undersökning som i mycket faller samman med de slutsatser som finns i Försäkringskassans egen statistik och som visar på ett tydligt mönster. Diagnoser med utbredd smärta som ett av symtomen leder oftare till avslag, medan ansökningar på grund av hjärt- och kärlsjukdomar oftare beviljas. Bland dem som fått avslag får många rätt i nästa instans, vid omprövning eller beslut i länsrätten.
Men det är inte de sjukaste som får rätt. Det är de starka, de som kan tala för sin sak. Kvinnor, yngre, utlandsfödda och lågutbildade är överrepresenterade bland dem som har fått avslag. Det talas mycket om att träffa rätt, och jag är glad för statsrådets intresse för en ökad rättssäkerhet i sjukskrivningen och att hon också understryker den principen.
Problemet nu är inte snarast att det betalas ut för mycket pengar, utan det stora problemet är att människor allt oftare friskskrivs på felaktig grund. De som har förlorat sin sjukpenning eller sin sjukersättning, det vet vi också genom de här rapporterna, får det svårt. Många är för sjuka för att arbeta. Bara hälften återgår i arbete. Av dessa minskar 30 procent sin arbetstid på grund av sjukdomen. 16 procent blir sjukskrivna igen.
Resten hamnade hos Ams, socialtjänsten eller med försörjning av make eller maka. Arbetsförmedlingarna har redan tidigare noterat en ökad tillströmning av människor som egentligen är för sjuka för att arbeta. I radioprogrammet Kaliber intervjuades en kvinna som tvingats återgå i arbete med ständig värk. En annan kvinna, med whiplashskada, hade på Försäkringskassans uppdrag utretts av ett företag i Stockholm. Utlåtandet därifrån var späckat med fel.
Där angavs en felaktig diagnos och felaktiga uppgifter om både vilken behandling kvinnan hade fått och hur utredningsarbetet hade gått till. Ändå använde Försäkringskassan utlåtandet som grund för att dra in sjukersättningen. Trots att felaktigheterna påpekades ändrades inte beslutet. Som statsrådet påpekat i interpellationssvaret är en rättssäker handläggning av största vikt.
En oberoende tillsyn av socialförsäkringen kan säkerligen vara ett steg i rätt riktning. Men de åtgärder som presenterats i övrigt är otillräckliga. Det finns inget som tyder på att avvecklingen av socialförsäkringsnämnderna har lagt grunden för någon ökad rättssäkerhet.
Det finns inte heller något som tyder på att JO:s fundamentala kritik över huvud taget har lett till några skärpta rutiner eller någon uppstramad handläggningsrutin när det gäller att stärka rättssäkerheten. Signalerna är snarast de motsatta. Här måste det till förändringar.
Som det är nu riskerar vi att få en sjukförsäkring för starka, välutbildade, svenskfödda medelålders män med hjärt-kärlsjukdomar medan lågutbildade, unga, utlandsfödda kvinnor med smärtdiagnoser hamnar utanför. Så vill vi inte ha det.