Morgan Johansson (S):
Låt mig börja med att tacka för en intressant debatt här under dagen. Det började kanske lite hätskt i morse, men jag tycker att tonläget efter hand har sjunkit lite grann. Det kan bero på vem som talar, men det kanske också kan bero på att vi har hållit på i nästan fem timmar. Vi får väl se om syret börjar ta slut.
Kanske tar diskussionen fart igen. När klubban faller i bordet här i kammaren om någon timme vid voteringen om den här lagstiftningen avslutas ett kapitel när det gäller svensk migrationspolitik, och ett annat kapitel börjar.
Det var kanske inte så många som trodde för något år sedan att vi skulle vara här i dag med ett sådant här lagförslag. Det fanns många spekulationer då om att det här aldrig skulle gå, att vi aldrig skulle få fram något lagförslag, att vi aldrig skulle kunna hantera de här frågorna. Regeringen skulle spricka, sas det. Januarisamarbetet skulle upphöra.
Vi skulle få en regeringskris redan förra sommaren, mitt i pandemin. Jag tror att det var det som delar av oppositionen hoppades på. Det var kanske därför som delar av oppositionen, framför allt högeroppositionen, agerade som de gjorde i den kommitté som då satt. Det blev väldigt tydligt att man inte ville ha någon bred överenskommelse utan att man i stället ville ha en regeringskris.
Det var det som var det viktigaste. Nu blev det inte så, utan det kom ett betänkande som vi därefter har kunnat arbeta med och gå vidare med som proposition och lagförslag till riksdagen. Det här lagförslaget ser också ut att kunna vinna stöd i kammaren.
Jag har förstått att det kommer att bli en komplicerad votering, men om alla röstar som de har röstat tidigare och ingen röstar fel kommer det lagförslag som vi lagt fram att gå igenom. Det är kanske därför framför allt högeroppositionen är så arg. De vet att vi nu har klarat uppgiften, och det trodde de inte att vi skulle göra.
Med det här lagförslaget får Sverige en migrationslagstiftning som är långsiktigt hållbar och som samtidigt, enligt min uppfattning, befrämjar integration och sammanhållning. Den blir långsiktigt hållbar på det sättet att Sverige nu får en lagstiftning som inte på ett väsentligt sätt avviker från övriga EU-länders.
År 2014, på Moderaternas tid, var Sverige i praktiken det enda landet i EU som erbjöd permanenta uppehållstillstånd från första dagen. Vi vet vad det ledde till. Det ledde till att Sverige kom att ta emot ett oproportionerligt stort antal asylsökande i förhållande till landets storlek - 12 procent av alla asylsökande som kom till EU kom till Sverige.
Så såg situationen ut 2014, när jag tillträdde. 2015 ökade problematiken ytterligare, då vi ju fick ta emot 163 000 asylsökande på bara ett år - stundtals 10 000 i veckan. Vi tog alltså emot 12 procent av alla som kom till EU under den här tiden. Då ska man komma ihåg att Sveriges befolkning ligger på ungefär 2 procent av EU:s befolkning.
Det var alltså helt oproportionerligt. Det var också ohållbart. Därför stramade vi upp lagstiftningen med den tillfälliga lagen. Vi gjorde också mycket annat. Vi införde id-kontroller och gränskontroller och gjorde mycket annat. Men vi fick strama upp lagstiftningen på ett sådant sätt att vi kunde hantera situationen och därmed få ned antalet asylsökande till Sverige. Så skedde också.
Antalet asylsökande minskade kraftigt redan 2016, 2017 och 2018. Nu tar vi emot 3 procent av de asylsökande som kommer till EU - mycket mer proportionerligt än vad som var fallet tidigare. Vi har nu också det lägsta antalet asylsökande i Sverige på 20 år. På det sättet klarade vi av flyktingkrisen. Det var inte så många som trodde att vi skulle göra det heller, men det gjorde vi.
Nu ersätter vi den tillfälliga lagen med en permanent lag, som i praktiken upprätthåller de grundläggande principerna från den strama tillfälliga lagen. Tillfälliga uppehållstillstånd blir huvudregeln, försörjningskrav för familjeåterförening likaså.
Det blir ett antal andra regler som lägger Sverige på en sådan nivå att vi inte längre sticker ut som land i förhållande till övriga EU-länder. Vi kommer att ha en lagstiftning som är i paritet med de flesta andra EU-länders lagstiftning. Samtidigt - och det är viktigt att säga, inte minst i dessa dagar - upprätthåller vi asylrätten.
Alla länder har, enligt min uppfattning, ett ansvar för att se till att människor i behov av skydd också får skydd och att de får en verklig möjlighet att starta om sina liv i ett nytt land. Vi som lever i de länder dit flyktingar kommer ska visa oss anständiga. Vi ska välkomna de människor som kommer hit och söker skydd.
Vi ska inte gå in i en retorik där vi skyller alla problem som finns i ett samhälle på invandrare, på dem som kommer hit. Då visar vi inte ansvar i förhållande till våra medmänniskor, tycker jag. Vi ska se till att de människor som kommer hit och söker skydd känner sig välkomna och att de kan bli en del av vårt land och vår gemenskap. Vi upprätthåller alltså asylrätten, och det är enormt viktigt att vi gör det.
Jag vill också säga att jag i grunden är stolt över allt det som Sverige har gjort under de här åren - från politikens sida, naturligtvis, men framför allt från alla civilsamhällets organisationers sida. De har också varit aktiva i detta under många år för att ge de människor som har kommit hit en möjlighet att starta om sina liv.
Sedan kriget i Syrien bröt ut för ungefär tio år sedan har Sverige alltså gett skydd åt över 180 000 män, kvinnor och barn. Det är människor som annars mycket lätt hade kunnat gå under i någon bombkrevad i Aleppo eller Homs. De har nu fått möjlighet att i stället starta om sina liv här.
Det är den största humanitära insatsen vårt land någonsin gjort, vill jag faktiskt påstå, och jag är i grunden stolt över detta. För de allra flesta går det också bra när de kommer till Sverige.
Förra mandatperioden tog vi emot många flyktingar, det gjorde vi, och det var en stor diskussion framför allt 2015 och 2016 om vad det skulle innebära för arbetslösheten, för statsfinanserna, för socialbidragstagandet.
Vi kunde när vi gick ur mandatperioden 2018 konstatera att de domedagsprofetior som många hade utslungat runt 2015 och 2016, de hade faktiskt inte slagit in. Det var snarare tvärtom. Förra mandatperioden minskade arbetslösheten. Vi skapade över 350 000 nya jobb.
Socialbidragstagandet sjönk, och vi betalade av 130 miljarder kronor på statsskulden. Det berodde på, fru talman, att de nyanlända som kom då faktiskt kom allt snabbare i arbete. Etableringstakten nästan fördubblades under förra mandatperioden jämfört med tidigare mandatperioder. De kom allt snabbare i arbete. I dag är det naturligtvis svårare.
Vi har ju en pandemi som har påverkat ekonomin i hela världen och inte minst i Sverige. Men jag är övertygad om att när vi nu successivt kommer ur den kommer arbetslösheten återigen att kunna sjunka tillbaka. Det ser vi redan. Dessutom har vi redan EU:s högsta sysselsättningsnivå. Det finns faktiskt inget annat land i EU där befolkningen arbetar mer än man gör i Sverige.
Det för mig in på den andra delen av lagstiftningen. Inte bara kommer vi att ha en lagstiftning som är ungefär i paritet med övriga EU och därmed förebygger så att vi inte hamnar i samma situation som 2015 igen. Jag menar att den nya lagstiftningen också befrämjar integration. Det är den andra stora förändringen.
Vi tillskapar för första gången nya incitament för integration genom migrationslagstiftningen. Återigen: Den som behöver skydd kommer att få skydd, i ett första steg genom tillfälliga uppehållstillstånd. Men efter tre år i Sverige kommer man att kunna ansöka om ett permanent uppehållstillstånd, och då kommer man att behöva leva upp till vissa krav för att kunna få det. Man ska kunna försörja sig.
Man ska ha grundläggande kunskaper i svenska och hur det svenska samhället fungerar, och man ska inte ha begått några allvarliga brott. Jag tycker att det här är ganska rimliga krav att ställa. Om man nu tänker sig att man ska leva i Sverige en längre tid och vill ha permanent uppehållstillstånd, då ska man kunna svenska på en grundläggande nivå. Man ska vara laglydig, och man ska kunna försörja sig. Det är ändå ganska rimliga krav.
Det här är en rimlig avvägning mellan rättigheter å ena sidan och skyldigheter å andra sidan. Som socialdemokrat kan jag väl också säga att jag tycker att det här rimmar väldigt väl med de grundläggande socialdemokratiska principerna, nämligen både plikt och rätt. Det ser vi nu också präglar migrationspolitiken på ett annat sätt än vad som varit fallet tidigare.
I debatten här har man lyft fram samhällskunskapskravet och kravet på kunskaper i svenska. Försörjningskrav och vandelskrav införs direkt i lagstiftningen. Samhällskunskapskravet och kravet på kunskaper i svenska arbetar vi med. Vi skriver i propositionen att det är den väg vi ska gå. Det har getts en bild av att vi har lagt bort det kravet och att vi inte tänker genomföra det, men det är fel.
Men man får förstå att om man ska göra detta kan det inte göras i en handvändning. Man måste veta vilken myndighet det är som ska hantera det. Man måste sätta upp prov och beställa in prov, och man måste så att säga hantera allt detta byråkratiska för att få ett rättssäkert sådant system på plats också. Sedan måste det dessutom synkas med de krav som ska gälla för medborgarskap. Här är vi i propositionen väldigt tydliga med att regeringen arbetar vidare med de två sakerna.
Vår inriktning är precis den att också samhällskunskaps- och svenskkrav ska komma på plats för detta. Det står tydligt, och jag kan lova att vi arbetar med det. Fru talman! För ett år sedan var det många som trodde att det över huvud taget inte skulle vara möjligt att ta fram en ny migrationslagstiftning.
Men det gjorde vi, och jag vill särskilt tacka några av dem som faktiskt har gjort det möjligt att läget nu verkar vara sådant att vi kan klara att ro detta i hamn.
Jag vill naturligtvis nämna dem som jobbade i Migrationskommittén på ett konstruktivt sätt, kanske särskilt Centerpartiet, som jag tycker har varit väldigt konstruktivt under hela processen från utredning och också i samtal när det gäller hur lagförslagen skulle landa, ända dit där vi är i dag. Men jag vill också särskilt tacka utskottskansliet från vår sida. Vi vet ju att ni har jobbat under svår press.
Jag tycker att ni har löst den här uppgiften på ett sådant sätt att vi kommer att kunna ha en lagstiftning på plats från den 20 juli, och det ska ni ha ett varmt tack för. Med den här propositionen får vi som sagt en långsiktigt hållbar migrationslagstiftning på plats, äntligen. Allra sist vill jag bara säga något om det tonläge som har varit i delar av den här debatten.
Sverige är i dag ett land som präglas av mångfald. 20 procent av vår befolkning är född i ett annat land. Sammanlagt är det över 2 miljoner människor. Över 1 miljon av arbetskraften är född i ett annat land. 34 procent av läkarna är födda i ett annat land. 43 procent av vårdbiträdena är födda i ett annat land.
28 procent av undersköterskorna är födda i ett annat land. De har haft centrala roller i pandemin. Invandrare är generellt sett överrepresenterade i vårdyrkena. Hur skulle vi ha klarat de svåra situationer som vi har haft, inte minst i vård och omsorg, om vi inte hade haft så många människor med rötterna i ett annat land som hade varit med och hjälpt till med detta?
Det gör de också i vardagen. Vi har många människor i Sverige som är födda i ett annat land. De finns i vården. De finns i industrin. De finns i handeln. De finns i skolan. De finns på fotbollsplanen - det ser vi inte minst under de här dagarna.
Där ser vi också hur viktigt det är att man spelar som lag och inte pekar finger åt varandra och gör skillnad på folk och folk beroende på var människor kommer ifrån. Man måste faktiskt sträva efter att arbeta tillsammans i den gemenskap som det svenska folket utgör - alla vi som bor här, 10 miljoner.
När jag återigen hör somliga från högerns partier lägga all skuld för alla problem som kan finnas i Sverige på invandrarna - man hetsar mot dem, svartmålar dem och svartmålar Sverige - finner jag det djupt destruktivt. Den retoriken leder bara fram till elände, och det har vi sett så många gånger tidigare i historien.
Jag och det parti som jag har tillhört i snart 35 år, det socialdemokratiska partiet, kommer aldrig att falla ned i den typen av destruktiv retorik, tvärtom. Jag kan försäkra att vi kommer att stå fast vid den hållning som vi har haft i dessa grundläggande frågor.
Min uppfattning är att Sverige blir svagare av hets, svartmålning och splittring medan det blir starkare av gemenskap, sammanhållning och solidaritet. När vi nu får på plats en ny migrationslagstiftning är det trots allt en framgång för Sverige. Det är en långsiktig och hållbar ny migrationspolitik.