KBLab/rixvox huggingface dataset:
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Är det någonting som är oerhört viktigt så är det att ett land orkar och förmår att ha ordning och reda i sin ekonomi och att det verkligen drivs en politik som innebär att man stärker konkurrenskraften och att fler människor ska komma i jobb.
Först då får vi de pengar via skatter som behövs och som också kan spenderas på det som vi många gånger tycker är viktigt, till exempel infrastruktur. Tack vare alliansregeringens goda ordning på ekonomin och goda fokus på fler i arbete har man faktiskt för första gången sett till att göra en historisk satsning på järnvägen.
Men innan man gör det måste man också veta vad som behöver göras och när det kan göras för att få underlag för hur det kan göras och få veta vad det kommer att kosta. Det är alldeles riktigt som Annika Lillemets säger, nämligen att man skulle kunna beskriva järnvägen som en något sjuk patient. Den är också matt, och på sina håll kan den till och med ha råkat ut för infarkter.
Det var faktiskt första gången som Trafikverket för några år sedan gjorde denna diagnos likt en doktor och tittade på hur järnvägen mådde. Man tittade ned på komponentnivå för att konstatera att kontaktledningar, spårväxlar, bärlager och vad det må vara har ett bästföredatum och en viss livslängd.
Just därför kan man också se denna negativa trend att det har gjorts mer akuta och oplanerade insatser på underhållet. Det leder till problem för resenärerna och kostar mycket mer. Det blir fel fokus.
Just för att vi nu vet vad som behöver göras och just för att vi har haft god ordning i ekonomin och förmått möta järnvägens behov har vi nu angivit att 86 miljarder ska användas till drift och underhåll under den kommande tolv åren. Glöm då inte bort de extrasatsningar som har gjorts varje år sedan alliansregeringen tillträdde 2006.
Det innebär att kraftsamla, inte minst i storstadsområdena där mycket trafik går och många blir drabbade när någonting inträffar. Det innebär också att se till att våra godsstråk håller bra standard. Då kan man precis som Annika Lillemets gör fundera på hur kapacitetstilldelningen egentligen fungerar och hur man ska få in underhållet.
Jag tycker att det är bra att Annika Lillemets har insikten - för det har tyvärr inte alla - att man måste kunna jobba tryggt och säkert på och vid spåren. Alltså måste Trafikverket när det går ut med sin järnvägsnätsbeskrivning också tidigt, innan det ska börja ansökas om tåglägen, ansöka om tider för att kunna göra underhåll så bra som möjligt.
Nu pågår en extrasamling där alla aktörer gemensamt tittar på vad som kan göras för att tempot ytterligare ska snabbas upp när det gäller att återställa vår järnväg - särskilt i storstadsområdena, av de skäl jag tidigare nämnde. Då ska man vara medveten om att det när man stänger av trafik för att få den tiden i spåret innebär intäktsbortfall för de operatörer som annars skulle ha kunnat köra.
Det behöver göras planerat, så att ersättningstrafik kan komma till stånd och så att bra information kan ges till resenärerna eller transportörerna. När vi har gott om kapacitet är det här inget problem, men nu har vi dåligt med kapacitet. Det är därför vi får problem.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Om bara några veckor kommer regeringen att fastställa den nationella plan som ska gälla för hela transportsystemet för åren 2014-2025. Det är ett sätt att tydligt markera och fastslå de långsiktiga förutsättningar som ska gälla, inte minst för järnvägen som det har avsatts 86 miljarder till för de kommande åren.
Vi är nu uppe på en dubbelt så hög nivå jämfört med tidigare planår, då bland annat Miljöpartiet var med och påverkade hur budgeten skulle se ut. Det är ett viktigt sätt att täppa igen det som tidigare har saknats och, som Annika Lillemets har frågat om i sin interpellation, det uppdämda behovet av reinvesteringar.
Nu får Trafikverket det som de har efterfrågat efter att man har tittat igenom hur järnvägen mår. Vi svarar nu mot det som har funnits som önskemål. Det är till och med så att det som är kopplat till kapacitetsutdelningen, som jag sade tidigare, aldrig har varit ett problem så länge som vi haft överskott på kapacitet, men det har vi inte längre.
Detta ingår därför som en del i Gunnar Alexanderssons utredning, för vi har fått en ökad regional trafik samtidigt som vi vill ha fler fjärrtåg. Finns det bara 16 procent enkelspår på vår 1 200 mil långa järnväg, förstår man att det måste till mötesspår, förbispår och till och med byggnation av ny stambana.
Detta är sådant som regeringen nu äntligen har pekat ut, som den första regeringen på länge, tack vare att vi nu har fler människor i arbete och har haft en god ordning i ekonomin. Det är först då som man förmår att göra någonting. Den här frågan är som en lång resa utan slutstation.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Monica Green har frågat mig vad jag avser att göra för att klara både trafiksäkerheten och framkomligheten på E20 samt vad jag avser att göra för att ta till vara erbjudandet från kommunerna i Skaraborg och Västra Götalandsregionen. Regeringen beslutade om direktiv till Trafikverket för åtgärdsplaneringen i december 2012.
I direktiven gavs Trafikverket i uppdrag att föreslå åtgärder för E20 som kan leda till förbättrad trafiksäkerhet och förbättrad framkomlighet. Trafikverket fick dessutom i uppdrag att undersöka möjligheterna att tidigarelägga redan beslutade projekt på E20 i gällande plan som bedöms ha stor positiv effekt utifrån de transportpolitiska målen.
Trafikverket har den 14 juni 2013 lämnat ett förslag till nationell trafikslagsövergripande plan för utveckling av transportsystemet 2014-2025 där tre av de fem kvarstående etapperna på E20 genom Västra Götaland finns med.
I juni kom även Västra Götalandsregionen, Skaraborgskommunerna med flera in till regeringen med ett erbjudande om medfinansiering av E20 genom Västra Götaland till motorvägsstandard. Vi har därefter fört en dialog med regionföreträdare om utformningen av en eventuell medfinansiering samtidigt som förslaget till nationell plan nu bereds. Jag kan därför inte uttala mig ytterligare i frågan.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Frågan om E20, framför allt genom Skaraborg och Västra Götaland, är en fråga som har engagerat många av förklarliga skäl. Jag tycker att det är viktigt att vi tittar på framför allt våra stora vägar som är viktiga stråk för både människor och gods. Som Monica Green säger är det en mycket stor andel tung trafik som går på de här vägarna.
Jag har också varit ute och träffat lastbilschaufförer, och inte minst ur ett arbetsmiljöperspektiv är de olika hastighetsförändringarna som sker över tid inte att rekommendera. Det är svårt att hålla reda på vilken hastighet som gäller. Det här är viktigt inte minst för jobben i regionen. Det är många företag som är beroende av transporter och att människor ska kunna ta sig dit och därifrån. Jag har självklart följt frågan på nära håll.
Jag var med när Trafikverket tillsammans med de berörda kommunerna presenterade en studie om hur man ska kunna få bra framkomlighet och säkerhet på E20.
I det sammanhanget var jag tydlig med att det vore en fördel om de kunde komma överens om hur man tänker sig att arbetet med E20 ska gå till, för som Monica Green sade har det varit väldiga diskussioner åt olika håll. Nu har Västra Götalandsregionen och kommunerna återkommit till regeringen. De har gjort de jag sade och samlat sig, vilket är bra.
Vi har haft kontakter, och att det finns en vilja att medfinansiera från regionen och kommunerna visar att frågan är viktig. Vi gav också ett extra tydligt direktiv till Trafikverket inför planeringen av nationella planen att titta på vad man mer kan göra för att tidigarelägga det.
Även om vi har 522 miljarder till underhåll av den infrastruktur som finns och till att bygga nytt är behovet från remissinstanserna i hela landet 1 400 miljarder för samma tid.
Självklart tycker alla att de borde få lite till, men vi kommer att hamna i ett läge där vi måste prioritera.
Vi har varit tydliga med att arbetspendling och godsstråk stärker konkurrenskraften för Sverige och får fler människor i jobb, och därför är sträckor som E20 en viktig prioritering. Herr talman!
Jag har i dag svårt att ge Monica Green alla de svar som hon säkert vill ha och öppna på förlåten. Vi är nämligen noga med att hålla formen för hur vi för dialogen med regionen så att den inte förs med företrädare för vissa kommuner eller enskilt från regionen.
Vi har kommit överens om att vi i det arbete som skickas in till oss har en dialog med en given person som sedan samordnar det för att arbetet ska hållas ihop. Det har fungerat bra så här långt.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det slutgiltiga svaret kommer Monica Green inte att få i dag, utan vi följer den ordning vi har kommit överens om med de representanter vi samarbetar med. Det hör till god ton. Det är en stor uppoffring från kommunerna, och de är olika stora.
500 miljoner från kommunerna och 500 från regionen blir tillsammans 1 miljard. Man ska dock inte tro att man därigenom har klarat hela finansieringen. Även om vi tar de pengar som redan finns föreslagna för några objekt och lägger till denna miljard saknas det fortfarande miljarder, som förväntas komma i den nationella planen.
Det är precis detta vi för ett resonemang om, och det är därför jag tycker att det är rimligt att se bilden ur ett hela-Sverige-perspektiv. Många tycker att 522 miljarder är fantastiskt mycket pengar; så mycket har vi aldrig haft. Men det är fortfarande inte tillräckligt. Vi skulle behöva tre gånger så mycket.
Min uppfattning är att de viktiga godsstråken och arbetspendlingen ska prioriteras. Vi har skärpt formerna för hur medfinansiering ska ske, och där det finns medfinansiering ser vi att det finns ett stort engagemang, som i dessa kommuner.
Det är viktigt att fundera både på trafiksäkerheten - många blir nog glada för att det är fokus på det - och framkomligheten. Det har funnits diskussioner om huruvida man ska gå fram på en gång med två-plus-två eller fyrfält, eller vilken standard man ska ha. Det förs resonemang om hur man kan kombinera detta, men där är man inte färdig. Herr talman!
Det svar jag kan ge är att vi för ett samtal. Jag vet att det finns ett erbjudande. Mycket av det regionen gjort har jag efterfrågat, och nu håller vi på med det arbete som ska leda fram till ett fastställelsebeslut i mars.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
För säkerhets skull får jag vara lite tydlig i min artikulering. Det saknas inte bara 1 miljard, som jag sade, utan det saknas miljarder , vilket innebär mer än 1 miljard. I det arbete vi har kan jag däremot konstatera att det kanske snarare är en alliansregering som både nu och efter den 14 september är garanten för att det ska kunna ske några vägsatsningar.
Jag tänker på Monica Greens möjliga, tänkta samarbetsparter, som man måste hitta någon form av överenskommelse med och som snarare vill gå åt det rakt motsatta hållet. I alliansregeringen har vi ingen som vill satsa mindre på väg, utan vi satsar på både väg och järnväg. När det gäller det slutliga beslutet, vad som kommer att hända med E20, kommer det i fastställelseplanen.
Jag kommer naturligtvis först att ha en dialog med de andra berörda i regionen och i kommunerna innan vi går ut externt och talar om vad det blir. Men en sak är säker: Vi har givit ett uppdrag att sträckor ska prioriteras på E20. Det är viktigt med trafiksäkerheten och framkomligheten. Nu ser vi vad slutmålet blir och vad vi kan göra med de pengar som finns till hands så här långt.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Leif Pettersson har frågat mig vilka åtgärder jag anser rimliga att vidta för att öka trafiksäkerheten efter väg E10 samt på vilket sätt jag avser att agera så att dessa åtgärder genomförs i närtid. Jag vill inleda med att säga att trafiksäkerhet har hög prioritet för regeringen.
Trafikolyckor orsakar både lidande och kostnader i samhället och trafiksäkerhet är därför en högt prioriterad fråga. Trafikverket har nyligen träffat aktörer från bland annat kommuner och näringslivet för att diskutera E10 och möjliga åtgärder.
Vid mötet berättade Trafikverket bland annat om intensifierade beläggningsåtgärder samt om en utredning om lokalt högre standard på vinterdriften. Generellt förutsätter jag att Trafikverket tillser att de drifts-, underhålls- och investeringsåtgärder som sker och planeras på E10 genomförs på ett effektivt och ändamålsenligt sätt.
Regeringen har sedan 2006 ökat anslagen för vägunderhåll och väginvesteringar. Under perioden 2014-2025 avsätts 155 miljarder kronor till drift och underhåll av vägar. Dessutom satsas 281 miljarder kronor på att utveckla och investera i transportsystemet.
I Trafikverkets förslag till nationell plan finns en namngiven åtgärd, en mötesseparering på sträckan Morjärv-Svartbyn. Utöver namngivna åtgärder kan till exempel mindre trimnings- och effektiviseringsåtgärder inrymmas såsom korsningar och sidoområden.
Som Leif Pettersson vet kan jag inte uttala mig om innehållet i ny nationell transportplan före beslutet som planeras under våren 2014. Däremot kan konstateras att de väginvesteringar som oppositionen har presenterat, utöver de som Trafikverket föreslagit, saknar en realistisk finansieringslösning.
Alliansens satsningar är däremot mycket tydligt uttryckta och finansierade, och de kommer att innebära en kraftfull satsning för att stärka möjligheterna för jobb och tillväxt i hela landet.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det går att småskämta om det här i talarstolen - vilken väg det är vi pratar om eller inte. Men jag vill påminna mig själv om den förra diskussionen. Då berörde vi bland annat infrastrukturen kopplat till den expanderande gruvnäringen. Då rörde det sig om 395:an, precis som det nu rör E10:an.
Och, herr talman, väg 395 är också en väg som det behöver göras någonting åt; det tror jag att vi kan vara överens om. Det som sägs om E10:an är riktigt. Jag har också fått brev precis i dagarna från landshövdingen efter den träff som man hade med näringslivsföreträdare och kommunala företrädare efter samtalet med Trafikverket.
Jag har även fått brev från rennäringen, utifrån ett annat perspektiv: Det är många renar som kommer ut på vägen, inte minst om man har vinterunderhållsarbete kopplat till saltet. Hur ska man göra, och hur ska man förhålla sig till detta så att man inte får ut renar på vägen? Karin Åström tog upp frågan om sidobackspeglarna. Jag antar att du tänker speciellt på sträckan mellan Avvakko och Lappeasuando. Där är det smalt - det är riktigt smalt.
Jag träffar också människor som åker där, inte minst vintertid när vägarna blir ännu smalare. Det har fört på tanken om Trafikverkets prioriteringar när det gäller att uppgradera vinterunderhållet. Trafikverket har sagt att man kommer att göra nästan en fördubbling av anslaget för vinterunderhållsarbetet. I stället för de normala 270 är man uppe i 530 miljoner kronor.
Frågan är om detta räcker eller inte. Jag är medveten om hur det är med sjuktransporterna, främst mellan Kiruna och Gällivare. Mycket är kopplat till den omstrukturering som man har gjort av akutsjukvården. Man får såklart ta hänsyn och ställning till allt detta. Just nu pågår ett arbete i regeringen där vi ska fastställa det nationella beslutet.
Jag vill påminna om att det finns en summa som inte är utpekad med namn ännu och som handlar just om trimningsåtgärder och bärighetsanslag. Det är nästan 41 miljarder, som än så länge inte är geografiskt fördelade. Vi tittar på detta och ser vad man kan göra kopplat till E10 eller någonting annat där. Den här regeringen är en regering som tycker att det är viktigt med både väg och järnväg.
Det kan bli betydligt mer problematiskt både för Leif Pettersson och Karin Åström om de tror att de med sin budget skulle ha större förutsättningar att satsa på väg, i synnerhet om ni ska samarbeta med era naturliga - som ni själva uttrycker det - samarbetspartner, till exempel Miljöpartiet, som snarare vill dra ned på väganslagen.
Vi har tydligt pekat ut att 155 miljarder i den kommande nationella planen ska gå just till underhållet av väg. Det finns också extra anslagna pengar för att utveckla hela transportsystemet. Det är helt klart så att vi även sitter och tittar på vad vi skulle kunna göra mer kopplat till E10, mycket utifrån de givna förutsättningar som nämns av både Leif Pettersson och Karin Åström.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det är naturligtvis riktigt som Leif Pettersson säger att dagssituationen har förändrats rejält jämfört med 10-20 år tillbaka i tiden, egentligen på grund av någonting som är positivt, nämligen den expansion som pågår i det här området. I grunden är det en utmaning som är bra för den svenska konkurrenskraften, tillväxten och jobben, alltså det som ger oss förutsättningar att kunna investera i sådant som vi tycker är viktigt, till exempel infrastruktur.
Jag tycker också att det är oerhört angeläget att man har en dialog med de närmast berörda, i synnerhet när det uppstår situationer som det de facto har gjort, inte minst på grund av den tunga trafiken som går på plats. Jag är oerhört medveten om det, och jag har fått de här breven som Karin Åström nämnde.
Jag har också läst dem, och jag har också efterfrågat dem och hört efter när de skulle komma, eftersom jag visste att de skulle skickas och de dröjde något längre än vad som var sagt. Detta har jag gjort just för att ha med de här ingångsvärdena när vi sitter med beslutet om den nationella planen. Karin Åström frågade: När kommer beskedet? Det kommer senare i mars när vi fattar beslutet om den nationella planen.
Under tiden hanterar Trafikverket det som är det mest akuta och det som är kopplat till det direkta, dagliga vinterunderhållet och som behövs just nu. Men det här är någonting som måste ses på med ett längre tidsperspektiv.
Man skulle, som Jasenko Omanovic, kunna stå här i talarstolen och berätta om hur man kraftigt inspireras av facket som tar sig ut i 31 graders kyla i skogen och av folket som finns där runt omkring också. Men man kan inte investera luft i vägar, utan det måste till pengar.
Så här långt, herr talman, har jag inte sett att Socialdemokraterna har presenterat en enda krona mer till några vägar. Det är den här alliansregeringen som höjer anslaget till vägar. Det är den här alliansregeringen som kommer att vara garanten för att det blir mer pengar till vägar.
Det kommer att bli betydligt svårare, herr talman, när Socialdemokraterna tror sig kunna samregera med andra partier som har mindre pengar till vägar. Oavsett detta är det precis som Karin Åström och Leif Pettersson har tagit upp att det är helt samstämmigt i breven.
Jag tror att vi har en ganska tydlig bild av situationen på vägen, och den är alltifrån bra, särskilt om man ska koppla den till både trafiksäkerhet och framkomlighet. Det är helt riktigt som Leif Pettersson säger att det inte bara gäller vintertid, även om det blir mer problematiskt på vintern. Mitt svar är: Ja, jag vet hur situationen ser ut. Ja, jag vet vilken väg det handlar om.
Ja, jag vet vilka sträckor det handlar om. Beskedet kommer senare i mars.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
Det vore ganska fantastiskt om vi skulle stå och prata budget. Ska vi ta hänsyn till det som skrevs förra året, eller ska vi ta hänsyn till årets budget? I sådana fall har nog Socialdemokraterna ett betydligt större problem: Från den 1 januari 2014 finns jobbskatteavdraget, det som Socialdemokraterna var emot året innan och sedan direkt efteråt ville ha.
I grund och botten saknas det ju ett tiotal miljarder i den socialdemokratiska budgeten. Oavsett vilket förstår jag att Leif Pettersson blev lite skrämd av tanken. Helt plötsligt var vi inne i spekulationer om vem som har vunnit valet. Tänk tanken att behöva samregera med partier som i sådana fall vill dra ned på väganslaget! Jag förstår den rädsla som kan infinna sig hos Leif Pettersson.
Nej, alliansregeringen är den regering som satsar på alla trafikslag och som höjer anslagen rejält också till väg. Om detta, kopplat till dagens diskussion om E10, kommer vi att återkomma i mars med vad vi kan göra åt den akuta situation som de facto råder på de sträckor som vi har talat om här i kväll.
Catharina Elmsäter-Svärd (M):
För mig är det oerhört viktigt att gods kan transporteras på det bästa sättet, så att man har en tydlighet och förutsägbarhet när det gäller både tid, kostnad och funktion. Det är också viktigt att alla trafikslag kan användas. Mycket av den godstrafik som sker med lastbil på våra vägar går ofta kortare sträckor, och det är väldigt sällan man kör längre än till exempel 30 mil.
Det är naturligt att sådant som går längre sträckor och har en koppling till järnväg bör gå just på järnväg. Leif Pettersson ställer det fria cabotaget mot järnvägen. Jag kan rent retoriskt förstå varför han gör så.
Låt mig dock vara tydlig: För att kunna ha en fri rörlighet på den inre marknaden inom EU för att stärka konkurrenskraften, vilket i grunden är positivt och något som vi människor tycker är bra, har man sagt att detta ska gälla även för transporter. Det förutsätter harmoniserade regler och påföljder. Det finns inte i dag. Det kommer att dröja mycket länge innan det finns.
Därför finns det cabotageregler, som är en form av begränsning av rörligheten. Det tycker jag i grunden är bra. Det som jag inte tycker är bra är det fusk som finns i dag. Det är inte cabotaget i sig, den lagliga trafiken, som är problemet, utan den illegala inrikestrafiken.
Därför har vi ägnat de senaste åren tillsammans med Transportstyrelsen och Rikspolisstyrelsen åt att ta fram bra verktyg som kan användas för att få bort fusket och, framför allt, få en sundare konkurrenssituation för åkerinäringen i Sverige. Järnvägens förutsättningar, inte minst kopplat till Green Cargo, som är en av de större aktörerna och förvisso ett statligt ägt bolag, handlar snarare om punktlighet.
För att järnvägen ska bli tillräckligt konkurrenskraftig måste den kunna garanteras att bli punktlig. Mycket av lasten är just-in-time. Lagren går på järnvägen. Det är en anledning till att regeringen avsätter så mycket för att höja anslagen till drift och underhåll och ta igen en sliten järnväg.
Som Jan-Evert Rådhström nämnde har Green Cargo som ett statligt bolag också ett ansvar, inte minst i sitt effektiviseringsarbete, för att vara lönsamt och ha råd att vara kvar som företag. Detta hänger ihop. Jag vill se smartare, effektivare vägtransporter som är både trafiksäkra och miljömässigt bra.
Därför driver också regeringen frågan om längre och tyngre lastbilar för att effektivisera i de delar där lastbilen finns. Men det måste också hänga ihop med en järnväg som är punktlig och pålitlig och fungerar hela vägen. Då tror jag att vi får de bästa förutsättningarna för att stärka konkurrenskraften för svenskt näringsliv och får fler människor i jobb.
Egentligen hänger ju hela kedjan ihop på det viset.