Maria Larsson (KD):
Att kunskapsläget är så bristfälligt vill jag verkligen beklaga. Jag tycker, precis som Josefin Brink, att det är beklagligt att vi inte vet mer om vare sig prostitutionens orsaker eller hur vi ska möjliggöra för människor att lämna prostitutionen och ägna sig åt annan verksamhet.
Här finns ett kunskapsläge som inte är tillfredsställande med tanke på hur länge vi har haft lagstiftningen på plats. Socialstyrelsen kom med en rapport kring det här den 13 december - den kom på själva luciadagen. Man har verkligen försökt samla den befintliga kunskapen. Ändå blir det i mitt tycke ganska magert. Man har prövat med enkäter till kommuner och till polis.
Man har haft uppföljande intervjuer. Man har intervjuat socialtjänsten. Man har intervjuat frivilligorganisationerna. Man har intervjuat personer med egen erfarenhet av prostitution. Man har också försökt att göra en systematisk Internetkartläggning. Ändå kan vi inte ens få en uppgift om hur många som i dag arbetar som prostituerade och hur många som köper sex i Sverige i dag.
Kartläggningen gick inte att göra med tillfredsställande resultat, bland annat därför att uppgifter inte fanns att få från alla polismyndigheter och från alla kommuner. Det här är ett kunskapsläge som jag starkt beklagar. Jag kommer att ha en träff med Socialstyrelsen där vi diskuterar möjligheten att förbättra kunskapsläget inom en ganska nära framtid. Det måste nämligen alltid börja där. Jag skulle ändå vilja säga det, Josefin Brink.
Det måste alltid börja med att vi faktiskt vet hur det ser ut och att vi samlar den kunskap som är nödvändig för att kunna säga att detta är en metod som har avsedd verkan. Vi kan jobba jättemycket med och satsa resurser på trial-and-error-verksamhet, men det är inte rimligt att göra det med statliga medel.
Vi måste med statliga medel satsa på att få en kunskapsutveckling inom det här området som gör att vi får fram evidensbaserade metoder som blir verksamma, som vi kan ge som redskap till kommunernas socialtjänst. Precis som Josefin Brink säger är det här inte enbart ett storstadsproblem. Det är ett problem som finns på många håll i landet.
Det behövs också redskap till de mindre kommunerna för att de ska kunna hantera det här, för att man ska ge dem möjlighet att erbjuda någonting annat till kvinnor som säljer sex och inte minst till män som köper sex. Därför är ändå min prioritering att få en ökad kunskapsutveckling på området, att få ett bättre kunskapsläge när det gäller hur situationen ser ut. Det är också det som ett nationellt kunskapscentrum skulle kunna svara upp emot.
Det skulle naturligtvis kunna bli steg två, vilket jag inte alls avvisar. Frågan får vi återkomma till, kanske i första hand när vi har fått ett bättre kunskapsläge när det gäller Socialstyrelsen. Nationella kunskapscentrum är någonting som vi har anlagt på en mängd olika områden när vi har sett att vi har ett visst kunskapsläge som vi skulle kunna marknadsföra. De nationella kunskapscentrumen är ju som stora trattar.
De ska samla in all befintlig forskning, och de ska sedan sprida den till den vardagliga verksamheten ute i socialtjänsten och så vidare. Det har visat sig vara väl fungerande. Vi inrättar nu i vår kunskapscentrum när det gäller demensvård, när det gäller anhörigvård. Det kan vara ett verksamt sätt. Vi är inte framme där än. Men att förbättra kunskapsläget är det absolut centrala just nu.