Carl B Hamilton (L):
Ja, Finanspolitiska rådets rapport är intressant. Nu ska man inte citera som någon har citerat Bibeln, men det är ju det som görs. Man kan notera att Finanspolitiska rådet är en anhängare av jobbskatteavdrag, har gratulerat regeringen till att man har sänkt a-kassan och är för en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring.
Jag tror att man ska lägga märke till att Finanspolitiska rådet inte alls är någon hejarklack till vare sig oppositionen eller regeringen, utan det står faktiskt för sig självt. Det talas om att det är regeringens råd. Det blir lite löjligt att devalvera rådet på det sättet. Låt det stå där det står och ha sina åsikter! Sedan debatterar vi åsikterna.
Men att försöka klistra dessa åsikter på den ena eller den andra blir ganska hopplöst. Sedan säger Eva-Lena Jansson: Titta på hur andra länder agerar och reagerar på krisen! Jo, vi har sett den tyska regeringen. Vad har den gjort det sista dygnet? Jo, den har berövat svenska bilarbetare massor med jobb. Det är det som är innebörden av det här räddningspaketet till Opel. EU:s konkurrensregler fungerar inte.
Saab är den stora förloraren på nattens uppgörelse, på den aktivitet och den respons som den tyska regeringen har kommit med, som Eva-Lena Jansson förespråkar. Det är döden för ett litet land som Sverige när detta inträffar. Vi kan diskutera vad en regering ska göra i ett extremt osäkert konjunkturläge, men en sak är alldeles klar.
Alla i Sverige som inte sitter i Finansdepartementet har en enda åsikt: mer pengar. Det finns egentligen ingen som försvarar statskassan och de offentliga finanserna mer än finansministern och Finansdepartementet och statsministern. Det är i praktiken så maktfördelningen i alla regeringar som är demokratiska fungerar.
Då är det inte särskilt upplyftande att räkna upp ännu ett av de här pengakrävande särintressena. Sedan är frågan: Tycker då Socialdemokraterna att man ska bryta igenom utgiftstaket? Det tycker LO-tidningen. Är det er åsikt att man ska släppa detta? Finanspolitiska rådet säger att det inte har något egenvärde att stå fast vid det här.
Är det Socialdemokraternas hållning? Det är en viktig fråga inför den kommande diskussionen. Nu tycker jag att man i ärlighetens namn ska läsa vad som står, så att man inte gör för stora åsiktsskillnader mellan Finanspolitiska rådet och regeringspartierna.
På s. 7 säger man, efter att ha diskuterat om det ska vara expansiv politik eller inte expansiv politik, om sina motparter: Det finns högst respektabla argument för en mer försiktig hållning, det vill säga den hållning som regeringen intar.
Det sägs också att man i den här konjunktursituationen, i den här dramatiska nedgången, måste vara klar över att den ekonomiska politikens möjligheter att motverka en nedgång är begränsade. Det är en fråga på marginalen hur stora finanspolitiska stimulanser som bör sättas in.
Man är också väldigt tydlig om den målkonflikt som regeringen i Sverige, liksom andra regeringar, står inför: Spenderar man för mycket nu har man inga pengar kvar sedan - man bränner krutet för tidigt. När den verkliga krisen sätter in tvingas man till stora nedskärningar i en situation som redan är en lågkonjunktur. Om tiden tillät skulle jag kunna läsa upp ett långt citat från s. 7.