Lawen Redar (S):
Vi lever i en värld av snabb förändring. Stora politiska, sociala, ekonomiska och teknologiska omvälvningar har ägt rum nationellt och internationellt. Det här påverkar både brottsutvecklingen och samhällets möjligheter att förebygga och bekämpa brott. På straffrättens område behöver vi beakta de utvecklingsmönster vi ser i samhället.
För det svenska rättsväsendet ställer det här krav på rättssäkerhet för den enskilde individen, men för politiken handlar det om en kamp för mer demokrati och öppenhet, värnandet av mänskliga fri- och rättigheter, tydlig prioritering av det förebyggande arbetet, att bistå vår rättsstat med de verktyg som efterfrågas och att utreda och snabbt lagstifta om kriminalisering på området.
Alla dessa utvecklingsmönster måste vi beakta i vårt arbete, vilket kommer att integreras med straffrätten under kommande mandatperiod. Fru talman! Justitieutskottets betänkande Straffrättsliga frågor behandlar drygt 150 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och rör bland annat frågor om brott, straffmätning och påföljder. Utifrån det parlamentariska läget föreslås nu 17 tillkännagivanden till regeringen, vilket av oppositionens företrädare i medierna har kommit att kallas riksdagshistoria.
Och det stämmer, det har inte funnits så här många tillkännagivanden i ett och samma betänkande sedan 1988. Men att behandla ärenden på det här sättet är inte något att slå sig för bröstet för. Fru talman! Tillkännagivandeinstitutet är ett formellt beslut där riksdagen meddelar regeringen ett råd och som ställer krav på regeringen att rapportera tillbaka till riksdagen hur man förvaltar det rådet. Det kan avse en utredning eller krav på lagstiftning.
Institutet visar på riksdagens makt gentemot regeringen. Därför är det ett seriöst institut som ska användas varsamt. Att gå till överdrift tjänar varken sakfrågan eller konstruktiviteten i utskottets gemensamma arbete. Att dessutom behandla ett känsligt och tekniskt område som straffrätten på det här sättet är olyckligt.
Området förtjänar rationalitet och långsiktighet, då erfarenhet visar på att det är betydligt svårare att upphäva kriminalisering än att nykriminalisera. Utgångspunkten bör i stället vara konstruktiva diskussioner om vad vi anser är brottsligt mot bakgrund av de utvecklingsmönster vi ser i samhället samt vilken påföljd som ska bestämmas för ett brott i syfte att åstadkomma effektivitet men framför allt rättvisa.
Prioriteringen med ett tiotal krav på skärpta straff och flera nya brottsrubriceringar från allianspartierna och Sverigedemokraterna blir svår att förstå när det som verkligen behövs nu är redogörelser för hur straffrätten ska moderniseras och aktualiseras mot bakgrund av nyuppkomna utvecklingsmönster, noga övervägda tekniska lösningar och framför allt prioritering av arbetet med att utreda och klara upp de brott som anmäls så att gärningspersonerna lagförs.
Detta är en prioritering vi socialdemokrater länge efterfrågat i opposition och som vi nu tänker ta oss an. Fru talman! När vi socialdemokrater har gått igenom betänkandet har vi analyserat varje motionsyrkande för sig. Jag tänkte först redogöra för våra reservationer. Punkt 6, om skärpta straff för människohandel och koppleri, är en fråga som för närvarande utreds.
En särskild utredare ska undersöka om det finns ett behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn. Uppdraget ska redovisas senast den 9 mars 2016, och vår bedömning är att detta hänsynslösa och cyniska utnyttjande av andra människor är så allvarligt att vi inte får förbise utredningens noga övervägda förslag och hitta på egna lösningar.
Behovet av att komma till rätta med den här typen av brottslighet är en prioriterad fråga för oss socialdemokrater. Punkt 26, om att införa brottet inbrottsstöld i brottsbalken, har vi reserverat oss mot av en enkel anledning: I 8 kap. 4 § brottsbalken finns brottet grov stöld, som kan ge fängelse i lägst sex månader och högst sex år.
Paragrafen anger ordagrant att brottet är grovt om tillgreppet skett efter intrång i någons bostad, det vill säga vid inbrott. Alltså finns det inget behov av en nykriminalisering utan snarare ett behov av att stötta polisens arbete mot organiserad brottslighet samt att prioritera så att de som begår brottet lagförs.
Punkterna 30, 31, 33 och 65, om skärpning av straffet för bedrägeri, identitetsstöld, systematiska fakturabedrägerier och försök till häleri, har redan utretts av Egendomsskyddsutredningen, som redovisade sitt uppdrag i december 2013. Jag noterar att Alliansen hade nio månader på sig att föreslå propositioner i enlighet med de förslag som lämnades men att så inte har skett.
Justitieministern har i varje fall deklarerat att särskild kriminalisering av systematiska fakturabedrägerier ska ske efter behandling av remissinstansernas synpunkter men att man redan i vår avser att lägga fram ett förslag om kriminalisering av identitetsstölder. Beträffande försök till häleri menade utredaren att det inte fanns skäl att kriminalisera. Enligt utredaren var det tveksamt om ytterligare gärningar som i praktiken skulle kunna bestraffas som försöksbrott över huvud taget ska kriminaliseras.
Men för att på ett effektivt sätt bekämpa organiserad brottslighet har frågan väckts i nytt ljus, och ett betänkande bereds nu i Justitiedepartementet. Vi bör inte gå händelserna i förväg. Punkterna 45 och 48 om skärpta straff för allvarliga våldsbrott samt straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet har redan behandlats i utredningen om skärpta straff vid allvarliga våldsbrott, som lämnade sitt betänkande i mars 2014. Det har remissbehandlats.
Påföljdsutredningen lämnade i maj 2012 sitt betänkande. Vi menar att behovet av straffskärpning föreligger men att den främsta prioriteringen på området är att lagföra brotten genom en tydlig satsning på polisens och övriga rättsväsendets arbete.
När det gäller punkt 63 om skärpt straffansvar vid underlåtenhet att avslöja och hindra brott reserverar vi oss, just mot bakgrund av att vi för mindre än några veckor sedan har lagstiftat om strafflindring vid medverkan till egen brottslighet. Det tror vi är en bättre väg att gå. Fru talman! Som jag tidigare nämnde har vi socialdemokrater noga analyserat varje motionsyrkande för sig. Därför finns det i betänkandet även vissa tillkännagivanden som vi har valt att bifalla.
Anledningen till det kan vara att det när det gäller det som yrkas redan är en proposition som är på väg till riksdagen. Det gäller exempelvis synnerligen grovt narkotikabrott, frågan om förverkande samt deltagande i väpnad konflikt utomlands. Det kan också vara en utredning som redan har satts igång i enlighet med motionsyrkandet. Exempel på det är punkt 14 om det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet. Där har vi nu en parlamentarisk utredning vars främsta syfte är att neutralisera brotten olaga hot, förtal och så vidare.
Det handlar också om utredningen om punkterna 18, 19 och 20, som avser köp av sexuell handling av barn, köp av sexuell tjänst och kontakt med barn i sexuellt syfte - det som kallas gromning. Avslutningsvis vill jag kort redogöra för våra egna ambitioner på det straffrättsliga området.
Redan nu har vi lagstiftat om insatser mot idrottshuliganism, vilket var en prioriterad fråga för regeringen. Mot bakgrund av det anförda yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande.