Amanda Lind (MP):
Vad som har sagts 2011 eller inte känner jag inte till. Det låter inte som att det är ett löfte som har utfärdats utan snarare som att regeringen mycket väl skulle kunna utreda detta. Jag vill understryka att om det skulle bli aktuellt att erkänna älvdalskan som ett språk är det klart att vi behöver en ordentlig utredning bakom detta. Jag har i mina olika svar när det gäller älvdalskans status inte bara hänvisat till Minoritetsspråkskommittén.
Det är en övertolkning. Jag har även hänvisat till vad vår expertmyndighet Isof har lagt fram i flera olika rapporter. Där konstaterar man att det inte finns konsensus i frågan om älvdalskans klassificering. Detta vill jag hävda. Jag är den första att välkomna en diskussion bland forskare och språkvetare om älvdalskans status, men den bild som jag har fått till mig är att det inte råder konsensus.
Vi har en komplexitet i att det finns ett antal andra dialekter och folkmål som troligtvis också, på samma grunder, skulle vilja klassas som språk. Därför går det inte för regeringen att själv utnämna älvdalskan, utan då skulle det krävas en utredning där man också inkluderar andra dialekter och folkmål.
Då kommer man tillbaka till delar av ursprunget till mitt förra anförande, nämligen: Vad är syftet som man vill uppnå? När jag hör älvdalingar prata om vad man vill med stödet till sitt språk är det i ganska hög grad att man vill kunna fortsätta med det som redan görs. Man är egentligen inte ute efter de rättigheter som följer av minoritetsspråksstadgan.
Det är också så att om älvdalskan skulle klassificeras som ett minoritetsspråk enligt den andra del som Europarådet anser att älvdalskan uppfyller innebär det ingen garanti för att få stöd och resurser, bara så att vi har detta klart för oss. Det finns däremot all anledning att fortsätta att titta på vår dialektpolitik, eftersom det inte bara är för älvdalskan det finns ett sådant engagemang.
Jag ska svara på frågan om vad som sas 2011, när det gäller att regeringen mycket väl skulle kunna utreda. Ja, regeringen skulle mycket väl kunna tillsätta en utredning, men ytterst är det riksdagen som skulle landa i att besluta om vad som klassas som en dialekt eller ett språk.
För min del, just nu, som ansvarig minister för både språkpolitiken och våra nationella minoriteter, vill jag säga att vi har ett intensivt arbete med att fullgöra de åtaganden som gäller och som riktas mot minoritetsspråken. Vi har tagit fram förslag på handlingsprogram för revitalisering av dessa språk. De har varit ute på remiss, och vi tar nu del av synpunkterna på dem. Vi har tagit fram förslag på språkcentrum för att kunna stärka det långsiktiga arbetet ytterligare.
Vi vet att det är utmanande. Vi vet att detta är språk som löper risk att dö ut. Det ansvar som regeringen och staten har för att stötta revitaliseringen av våra minoritetsspråk är en oerhört viktig fråga.
Här finner jag inte, utifrån det jag ser och hör angående forskningsläget, att det finns något behov av att i dagsläget tillsätta en utredning om att klassa ytterligare språk som minoritetsspråk. Därmed inte sagt att detta aldrig kommer att göras. Jag välkomnar diskussionen och debatten, men jag vill återigen peka på att många av de insatser som man vill göra för att främja älvdalskan går att göra med befintliga redskap.
Detta tycker jag är väl värt att fundera vidare på.