Maria Larsson (KD):
För oss som inte har varit i en sådan här situation själva är det naturligtvis otroligt svårt att föreställa sig hur det är. Men vi är en hel del som har haft kontakt med människor som har varit i den här situationen. Gunnar Andrén gav ett fint vittnesbörd om det, och jag har också haft sådana kontakter. Det påverkar en väldigt djupt när man inser hur stor utsattheten är för dem som är drabbade.
Ofta har man barn att ta ansvar för, och man hittar ingen fristad någonstans. Här är naturligtvis socialtjänsten den som kan samordna. Precis som Carina Ohlsson sade i sin inledning är det här inte en isolerad sak som behöver få sin lösning, utan det är en komplex livssituation där man kanske både har tappat tillhörigheten till jobbet och till en bostad.
Det är därför som den här frågan har varit viktig för mig personligen men också för regeringen. Det var därför som vi redan 2007, eller om det var 2008, införde en förändring i socialtjänstlagen där vi skrev att socialtjänsten inte bara bör ge stöd, hjälp och skydd till de här kvinnorna utan ska ge stöd, hjälp och skydd.
Det var en mycket viktig förändring - ett litet ord, men väldigt betydelsefullt i det här sammanhanget. Har vi gjort något mer? undrar Carina Ohlsson. Gör vi någonting åt den här frågan? Vi har arbetat väldigt aktivt med den här frågan.
Utifrån det här har det tagits fram allmänna råd, en handbok till socialtjänsten och riskbedömningsinstrument så att socialtjänsten ska ha många verktyg för att verkligen kunna ge ett samlat stöd. Utbildningsmaterial finns också.
När det gäller handboken belyser den vikten av att kunna bedöma behovet av ett tillfälligt boende men också av ett permanent boende. Det är inte ovanligt att kvinnan framställer önskemål om att kunna flytta till en annan kommun, precis som Gunnar Andrén var inne på. Detta är fullt möjligt.
Vi har gjort en lagändring som träder i kraft vid årsskiftet, och där har vi sagt att även om ansvarsfördelningen mellan kommunerna är klar finns inget hinder för en kommun att ansöka om en insats hos en annan kommun. Vi har öppnat upp för det lagstiftningsmässigt. De begränsningarna eller hindren finns alltså inte längre, och det har vi sett till just bland annat med tanke på kvinnor som utsätts för våld.
Vi har tillsatt en nationell samordnare för att bekämpa våld och öka effektiviteten i arbetet. Hon heter Carin Götblad, och hon har påbörjat sitt arbete.
Hon ska se på hur vi både från kommuners, landstings och myndigheters sida och från organisationers sida ska göra för att öka effektiviteten och kvaliteten och för att hitta långsiktigheten i arbetet. Vi har också utvecklingsledare på plats. Sedan handlar det om att vi måste ha bostäder som finns tillgängliga, och det är den andra sidan av problematiken.
Jag vet att Carina Ohlsson egentligen riktade den här interpellationen till Stefan Attefall som är bostadsminister, men eftersom det samlade ansvaret ligger hos socialtjänsten är det jag som besvarar frågan. Låt mig säga att också på bostadssidan händer det en massa saker. Det är naturligtvis väsentligt att det kan byggas. Det råder brist på bostäder på många håll.
Vi tittar nu på hur man kan öka intresset för att investera i hyresbostäder, vi har en ny plan- och bygglag från 2011 och vi har för avsikt att skärpa och förtydliga kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen genom en ny lag för bostadsförsörjning. Den är ännu inte på plats, men den ligger i pipeline. Jag ska återkomma till ytterligare några saker i mitt nästa svar.