Kristina Nilsson (S):
Nu ska vi diskutera betänkande 14, som handlar om naturvård och biologisk mångfald. Detta är ett motionsbetänkande som rör en mängd olika frågor, bland annat rovdjur, rovdjursförvaltning, skydd av områden, allemansrätt, främmande arter och biologisk mångfald. Biologisk mångfald är ett begrepp som vi ofta använder oss av. Med det menar vi det myller av organismer, arter, gener och livsmiljöer som finns i vår natur. Vi vet att det är viktigt att bevara livsmiljöerna och mångfalden av arter.
Våra ekosystem, skogarna, haven, vattendragen och jordbruksmarkerna försörjer oss människor med en lång rad nyttigheter, till exempel mat, bränsle, dricksvatten och syre att andas. Hållbara ekosystem är grunden för vår välfärd. Mångfalden av växter och djurarter är central för ekosystemens funktion. Att en enskild art försvinner är kanske inte avgörande för systemet, men ju mer mångfalden utarmas desto känsligare blir det.
Enligt Naturskyddsföreningens och Världsnaturfondens rapport Sverige och Nagoyamålen är det endast 30 procent av alla svenskar som är medvetna om begreppet biologisk mångfald och vad det egentligen betyder. En gymnasieelev i min egen kommun skriver i en uppsats att biologisk mångfald är vad eleven kan förstå inget vedertaget begrepp utan något av en floskel som främst används av politiker.
Nu vet inte jag vad den eleven fick för betyg på sin uppsats, men jag är övertygad om att många behöver mer kunskap om dessa frågor. Många behöver bli medvetna om hur vår livsstil och vårt sätt att konsumera påverkar naturen både lokalt och globalt. I Sverige har vi gjort en hel del för att skydda värdefull natur och hotade arter, men det återstår mycket att göra.
Jag är övertygad om att vi behöver göra mer och göra det snabbare om vi ska lyckas uppnå de åtaganden vi har enligt Nagoyaavtalet. Fru talman! Jag tänkte uppehålla mig något vid det nationella miljömålet Levande skogar. Det mål som finns om detta är inte möjligt att uppnå till 2020 som det ser ut i dag. Användandet av skogsmarken har förändrats mycket under de senaste hundra åren. För flera skogstyper är tillståndet inte stabilt.
Enligt den rödlista som finns är över 800 arter som lever i skogen hotade och riskerar att försvinna på sikt. Miljöhänsynen i skogsbruket i samband med avverkningar är i dag en självklar del. Det finns dock brister i det arbetet, även om många sköter det bra. Just nu pågår en dialog mellan olika aktörer om hållbart brukande av skog, och det är naturligtvis bra. Det behövs verkligen en ökad samsyn i skogssektorn.
Miljömålsberedningen har pekat på att ju större andel av den biologiska mångfalden som klarar sig i det brukade landskapet, desto mindre blir generellt behovet av skyddade områden. Alla tjänar på att skogsbruket bedrivs så skonsamt som möjligt. Formellt skyddad skog och frivilliga avsättningar har ökat den senaste tolvårsperioden. Det är bra. Men det är också viktigt att det är rätt avsättningar som görs.
Vi socialdemokrater anser att kvaliteten på dessa behöver granskas. Det handlar inte enbart om att avsätta en viss procentsats skogsmark, utan det handlar om att rätt avsättningar görs. Det är nödvändigt att kunna bedöma långsiktighet och funktionalitet. För att detta ska ske behöver skogar med höga skyddsvärden kartläggas. Det har visat sig att vissa länsstyrelsers arbete med detta släpat efter.
Vi måste undersöka om dessa länsstyrelser behöver mer resurser för att klara sitt uppdrag. Vi menar att Sverige behöver en långsiktig plan för att uppfylla de åtaganden vi har gjort i Nagoya och den strategi som presenterats av EU-kommissionen samt att regeringen bör återkomma till riksdagen med en sådan långsiktig plan. Skogar med värden för rekreation och friluftsliv bör förvaltas och göras tillgängliga för besökare.
Det finns många goda exempel på detta runt om i vårt land, inte minst i mitt eget län. Men skillnaderna är stora mellan olika aktörer, kommuner och områden. Den tätortsnära naturen är viktig. Den ger människor kunskaper och naturupplevelser som leder till en ökad förståelse för naturen och dess betydelse.
Vi står inför en stor utmaning när det gäller hur de växande anspråken på skogsmark och skogsråvara för bland annat biobränsle, rekreation och biologisk mångfald ska balanseras inom ramen för ett hållbart nyttjande. Vi måste hitta nya vägar och sätt för att klara såväl jobb och välfärd som skydd av natur. Som jag sade, fru talman, lever många arter i skogen. Några av dem är de stora rovdjuren. De är naturligtvis en del av den mångfald vi vill ha.
Det finns ett brett stöd här i riksdagen för att vi i Sverige ska bevara livskraftiga stammar av våra stora rovdjur. Rovdjuren påverkar naturligtvis andra vilda arter och en del av vårt ekosystem, även om deras påverkan är ganska begränsad med den population vi har i dag. Lo och björn har i dagsläget uppnått en gynnsam bevarandestatus, vilket är bra.
Järven visar på tillväxt, och utbredningen ökar vilket tyder på att bevarandestatusen kan bli gynnsam inom en inte alltför avlägsen framtid. Vad gäller vargen är bevarandestatusen inte gynnsam, trots att antalet individer har ökat de senaste decennierna. Vargstammen behöver genetisk förstärkning. Vi anser att det behövs en tjugoårsplan för att förstärka genetiken och därmed den långsiktiga livskraften i vargstammen.
Vi socialdemokrater har varit och är fortfarande väldigt tveksamma till att flytta vargar. Det har ungefär som vi befarade visat sig att vargar inte automatiskt stannar där vi vill att de ska stanna, utan de springer helt enkelt hem igen. Att sätta ut djurparksvalpar är en annan metod vi känner en viss skepsis inför. Det är då glädjande att se att den utredning som nu presenterats stöder vårt ställningstagande och påtalar vikten av att underlätta naturlig invandring av varg.
Under perioden 2001-2009 dokumenterades tolv spontant invandrade vargindivider, varav två lyckades reproducera sig. Detta är fullt tillräckligt för att förhindra en ökning av inaveln. Det är av mycket stor vikt att ta hänsyn till människors attityder till rovdjur, rovdjursförvaltning och rovdjurspolitik. Studier har visat att acceptansen är lägre ju närmare ett vargrevir man bor, och detta är naturligtvis helt självklart.
Det är de som bor nära som drabbas av de negativa effekter varg kan föra med sig, till exempel när det gäller lantbruk, jakt eller renskötsel. Det är viktigt att vi har stor förståelse för detta. Man upplever att livskvaliteten försämras. Vi socialdemokrater anser att det är av största vikt att de som bor i närheten av vargrevir får möjlighet att delta i förvaltningen av stammen.
Vi vill arbeta fram metoder för och lösningar på problem och konflikter så långt det bara är möjligt. Enligt Miljödepartementet kommer regeringen till hösten att lämna ett förslag till förändringar av rovdjurspolitiken. Förra mandatperioden ville vi gärna diskutera med regeringen och göra ett försök att enas kring rovdjursförvaltningen. Detta tackade man nej till.
Vi är naturligtvis fortfarande öppna för att tillsammans försöka hitta lösningar och en bred överenskommelse kring dessa frågor. Fru talman! Det finns arter vi helst inte vill se i vårt land. Hit hör till exempel mårdhunden, som nu kan ha etablerat sig på allvar. Den kan befaras få stora effekter för den biologiska mångfalden. En annan art är den spanska skogssnigeln, som spridits obehindrat och skapat problem för trädgårdsnäringen.
Naturvårdsverket redovisade 2008 en nationell strategi och handlingsplan för främmande arter. Planen innefattade bland annat en samverkansgrupp bestående av representanter för myndigheter och medel för övervakning, forskning och kontroll. Regeringen har vad jag vet ännu inte tagit ställning till detta, och varken organisation eller resurser finns. Miljömålsberedningen har i sitt delbetänkande SOU 2011:34 föreslagit ett etappmål för invasiva arter.
Betänkandet är under beredning i Regeringskansliet, och vi ser fram emot att det snart är färdigberett. Jag skulle också vilja nämna något om skydd av marina områden. Det är glädjande att se att antalet marina naturreservat når upp till målet och att regeringen avser att verka för att fler marina naturreservat inrättas. Östersjön är en känslig miljö. En stor mängd olja transporteras årligen på Östersjön.
Det är viktigt att vi har en god beredskap om en olycka skulle ske. Vi behöver också ett gott samarbete med omkringliggande länder. Det som anförs i betänkandet visar att Sverige har en samlad god beredskap och en god kapacitet att klara av problem som kan uppstå. Vi anser dock att det kunde vara på sin plats att utreda och tydliggöra hur det ska fungera med omhändertagande av oljeskadade fåglar och var ansvaret för detta ska ligga.
För övrigt när det gäller havsmiljön måste det till kraftfulla åtgärder för att förbättra ekobalansen. De åtgärder regeringen hittills har infört för att minska övergödningen i Östersjön har inte gjort att vi har nått målet. Slutligen, fru talman, kan jag när jag går igenom detta betänkande bara konstatera att utskottet och även regeringen verkligen befinner sig i väntans tider. Det är en mängd olika, viktiga frågor som bereds på olika sätt.
Det är olika myndigheter som har fått olika uppdrag som ska redovisas vid olika tidpunkter. Det är dialogarbeten, och det är samråd mellan olika aktörer. Det är Miljömålsberedningen som ska återkomma, och det är en mängd frågor som är under beredning i Regeringskansliet. Några har jag nämnt i detta anförande. Det är viktigt att arbetet med naturvård och biologisk mångfald går framåt och inte tillåts stanna upp.
Jag ser därmed fram emot att vi när vi diskuterar dessa frågor nästa gång verkligen ska se konkreta resultat av allt det arbete som pågår. I dag är det nämligen så att vi inte klarar 14 av de 16 miljömål vi har. Vi har ett ansvar för att leva upp till de åtaganden vi har gjort i Nagoya och för att bevara den biologiska mångfalden. För att detta ska bli verklighet krävs kraftfulla åtgärder, tydliga ställningstaganden och tydliga beslut.
Detta viktiga arbete får inte fortsätta att tappa fart. Fru talman! Vi socialdemokrater står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservation nr 18.