Peter Hultqvist (S):
Tack för svaret. Det har betydelse hur ledande politiker agerar i förhållande till svart arbetskraft, svartbyggen, obetalda tv-licenser med mera. Om stora delar av en regering har sin bakgrund i dessa ingredienser blir det, oavsett om man vill det eller inte, en signal till omgivningen.
Dessutom förvirras naturligtvis situationen av att vissa ministrar som brutit mot lagstiftningen på bland annat de här punkterna får avgå, medan andra sitter kvar. Och när uppgifter kommer om att 10 av 15 moderata statssekreterare använt svart arbetskraft tränger naturligtvis problemet djupare in i Regeringskansliets administration. Skatteverkets generaldirektör Mats Sjöstrand säger entydigt att detta påverkar skattemoralen negativt.
Då måste man naturligtvis beteckna det här som allvarligt. Det blir en av många trovärdighetsfrågor för regeringen. När olika varianter på bristande respekt för skattelagstiftningen tycks prägla bilden av det statsbärande partiet blir det också en bild av en elit som tror sig eller åtminstone har trott sig vara höjd över gällande lagstiftning.
Det är dessutom en lagstiftning som är fastställd av Sveriges riksdag. Finansministern säger att Moderaterna har haft anledning att rannsaka sig och sitt agerande och rätta till misstagen. Det är just ordet "misstag" jag har funderat på. Är det ett misstag att anlita svart arbetskraft? Är svartbyggen misstag? Misstag, javisst, men i grund och botten medvetna val.
Ordet "misstag" för i sammanhanget bort till något alldagligt som hänt. Det är bara att skaka av sig det och gå vidare när detta väl har runnit förbi i opinionen. Jag tycker att sättet att uttrycka sig förminskar innebörden i det inträffade. Man sätter det här i relation till den satsning på 700 miljoner som görs nu inom Försäkringskassan för att sätta åt bidragsfuskare.
Självklart ska det tas itu med dem som fuskar med bidrag. Men här lägger man inga fingrar emellan. Det talas inte om misstag som möjligen kan förlåtas, utan det är en hårdare attityd och hårdare bandage som gäller. Det är till och med så hårt att en hel del sjuka människor som en följd riskerar att bara åka med. Här är Försäkringskassan rätt så hård i bedömningarna.
Men det uppmärksammas inte, och det verkar inte vara något problem som man upplever som stort. Jag har funderat på proportionerna, som jag känner är felaktiga. Välbeställdas skattefiffel blir "misstag", som efter en tids obehag glöms bort, medan det i andra fall handlar om indragna bidrag och risk för rättsliga följder.
Proportionerna förtydligas ytterligare av att 225 miljoner kronor för extrakontroll av skatter och tull dras in från Skatteverket. Är det så att bidragsfusk anses som värre än skattefusk? Varför föra pengar från skattekontroll till bidragskontroll? Är inte det lika allvarliga frågor?
Finansministern ger i sitt svar bilden att man ska skapa ökad hederlighet genom att införa skattelättnader på hushållsnära tjänster. Nu ser vi en aktuell debatt om fakturafusk. Man anpassar fakturorna till de avdragsregler som gäller.
Nu sitter alltså enskilda företag och städar och sköter trädgårdar åt välbeställda människor och anpassar fakturorna för dessa välförsedda personer, så att de får maximal utdelning på högeralliansens nya avdragssystem. Det här imponerar inte. Är inte detta orimligt, Anders Borg?