Solveig Zander (C):
Även jag gläds åt att vi har ett betänkande som handlar om enbart cykling i dag. Det är banbrytande i allra högsta grad. Med det här ska väl cyklingen verkligen få ett genomslag i transportpolitiken.
För min del tycker jag att det krävs att det inte bara är en trafikpolitisk fråga eller bara en säkerhetsfråga, utan det krävs en helhetssyn på trafiken för att göra cyklingen attraktiv. Det är en härlig debatt, och den visar att det är vår, för det är då man pratar om cyklingen, eller hur?
Själv är jag, som sagt, mycket angelägen om att få bort stämpeln på cyklingen som bara ett säkerhetsproblem. Om man inte gör det till en trafikpolitisk fråga kommer cykeln alltid att betraktas som udda och som någonting för sig självt. Cykeln är ett fantastiskt fordon och ska också betraktas som det.
Det är inte bara så att det är nyttigt för oss - för folkhälsan och för själen - att cykla, utan det är ju faktiskt också ett sätt att transportera sig. Det måste vi poängtera mer i det här sammanhanget. Det är därför som vi nu tar det här betänkandet, för det handlar i allra högsta grad om trafikpolitik och transportpolitik.
Sedan är det också så att cykelfrågorna har fått en lokal prägel. Det är på lokal nivå som man har löst det här med cykelvägar och möjligheter att transportera sig. Nu lyfter vi frågan - och det är väldigt viktigt - till att komma in både på nationell och på regional nivå.
För det är när det kommer in på den nivån som cykeln och transportsystemet kan ses i sitt infrastruktursammanhang. Det pågår just nu, som alla vet, mycket satsningar på att utveckla cykelleder i Sverige, både kortare och längre sådana.
Mängden pengar som satsas på detta kan enligt oppositionen aldrig vara nog. Hela tiden kräver man från vänsterkartellen mer och mer.
Man är aldrig nöjd, inte ens när regeringen nyligen i åtgärdsplaneringen redovisade pengar till fler gång- och cykelvägar runt om i landet. I många län, regioner, har man valt att lägga länspengarna till infrastrukturen på bland annat satsningar på cykelleder.
Ett av de projekt som regeringen har varit med och finansierat är Kattegattleden som är Sveriges första nationella längre cykelturistled. Observera att det är Sveriges första nationella cykelturistled.
Då kan man undra varför den inte har kommit tidigare om cyklingen har varit så angelägen för oppositionen. Möjliggörandet av Kattegattleden innebär om jag inte är felunderrättad ungefär 125 nya arbetstillfällen.
Men oppositionen kräver mer och mer, och det enda som man har kunnat komma överens om att man skulle ha satsat mer på och som inte finns i det här betänkandet är just det som gäller cyklingen tillsammans med två-plus-ett-vägarna.
Det är det enda, och det är otroligt intressant att det i ett betänkande finns en punkt som man inte är överens om. Jag, tillsammans med föregående talare, undrar: Var i er budget finns satsningar på just detta? Jag har inte hittat det i de budgethandlingar som jag har läst från er tidigare.
Ungefär år 2000, alltså för tio år sedan, fastställde Vägverket tillsammans med övriga intressenter en oerhört ambitiös cykelstrategi för att Sverige skulle bli mer attraktivt och för att det skulle bli bättre och lättare att cykla.
Det har inte hänt någonting på det området under de här åren, utan cyklingen har, precis som Karin Svensson Smith sade, minskat. Men nu när vi har ett alliansstyre och ett departement som styrs av centerpartister har cyklingen fått ett eget betänkande.
Vi har också faktiskt sett att trenden har börjat förändras. Det cyklas mer nu, och det är självklart bland annat tack vare att man har pekat på detta.
Förra året när betänkandet kom, Framtidens resor och transporter - infrastruktur för hållbar tillväxt , tror jag att det hette, hade vi en debatt i Almedalen. När jag i det sammanhanget påpekade att cyklingen i betänkandet nämndes specifikt sade Karin Svensson Smith att det inte gjorde det. Hon blev lite överrumplad i det sammanhanget.
Men nu har man fått upp ögonen för cyklingen, och nu kräver man som sagt att cyklingen ska finnas med när man gör någonting med de här två-plus-ett-vägarna. Tidigare har det varit mycket tystare om det i alla sammanhang, vill jag hävda. Vi pratar alla om att det är i de korta resorna på omkring fem kilometer som det finns en potential att utveckla cyklingen.
Då måste man identifiera vilka hinder som finns för att cykla de korta sträckorna. Ett av dem är att man vill ha bilfria möjligheter att cykla. Det gäller speciellt i tätortsområdena mellan de små tätorterna och den större tätorten. I mitt fall är det Uppsala som är den stora tätorten.
Dit vill man nu cykla mer och mer. Då måste vi se till att vi får cykelvägar som är bilfria. Det är väldigt viktigt. En annan del i det här är att man måste kunna kombinera cyklingen med hela transportsystemet. Man måste kunna cykla en bit för att sedan ta en buss eller för att sedan ta cykeln med på tåget.
Det har inte varit så lätt de senaste åren. Själv arbetade jag en tid i Västerås och bodde i Enköping. Då tog jag cykeln på bussen och så cyklade jag hem därifrån ibland. Det har inte varit möjligt under 10-15 år att göra på det sättet.
Nu börjar det bli lättare, och det är en viktig fråga, för det är på det sättet man kan kombinera cykeln med det övriga transportväsendet. En annan viktig del är det som Banverket också har påpekat, och det är att man måste kunna ha cykelparkeringar som är säkra. Jag undrar hur många cyklar jag har fått stulna vid järnvägsstationen i Enköping under årens lopp. Jag vill inte ens tänka efter.
Senast hände det förra året. Det är inte roligt när man kommer till stationen och ska cykla hem och cykeln är borta. Och det är definitivt inte roligt när man ska skaffa sig en ny cykel, för det kostar ju en del. Banverket har tagit fram en rapport som heter Cykel på tåg - Möjligheter och svårigheter .
Det har man gjort för att man vill få alla dem som är intressenter att medverka till att man också kan parkera sin cykel på ett säkert sätt så att man vet att den finns där när man kommer tillbaka. Man bygger sådana här cykelparkeringar i landet. I Lund finns det sedan länge ett cykelparkeringshus som är jättebra.
I Malmö ska det i slutet av året finnas ett i närheten av Citytunneln vid stationen. Jag tror att där ska finnas plats för ungefär 2 000 cyklar. I Stockholm ska man bygga ett i Älvsjö med omkring 250 platser.
Det går åt rätt håll, för det är cykelparkeringshus vi vill ha, inte bara bilparkeringshus. Om vi ska cykla behöver vi ha sådant som gäller för cykeln. Jag vill framföra något som jag, Alliansen och Centerpartiet tycker är oerhört viktigt, nämligen att det finns en helhetssyn på transportpolitiken.
Tack vare att vi nu har ett gemensamt trafikverk kan man fokusera på hela resan. Det ger möjligheter att kombinera, och därmed har cykeln fått en helt ny möjlighet; den ses som en del i det trafikpolitiska arbetet.
Jag vill därför betona det som också utskottet skrivit, att uppföljningen av hur man kombinerar resor ska utvecklas. Om man inte gör någonting åt det tänker utskottet följa upp frågan så att det verkligen blir det som nu förväntas.
Om ingenting görs tänker vi ställa högre krav på regeringen för att så ska bli fallet. Jag måste också säga några ord om cykelturismen. Turismen är viktig för oss. Den är viktig för att hela landet ska kunna leva.
Nutek har sagt att vi i Sverige kan förvänta oss att intäkterna från cykelturismen på 20 års sikt skulle kunna inbringa åtminstone 1,5 miljoner per år. I dag är det 0,2 miljoner. Det skulle betyda oerhört mycket för landsbygden att få de inkomsterna.
Själv har jag cyklat på Gotland, Åland, Bornholm, längs Göta kanal och vad ni vill. Om det ska bli möjligt för våra ungdomar att cykla framöver måste vi se nya möjligheter. Då måste man kunna kombinera cykeln med alla andra trafikslag och också ha möjlighet att ta sig fram i hela landet.
Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.